SV Europeiska unionens officiella tidning C 288/68

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om upprättande av en flerårig plan för små pelagiska bestånd i Adriatiska havet och de fisken som utnyttjar dessa bestånd

[COM(2017) 97 final – 2017/0043 (COD)]

(2017/C 288/09)

Föredragande: Emilio FATOVIC

Remiss Europaparlamentet, 1.3.2017 Rådet, 4.4.2017 Rättslig grund Artiklarna 43.2, 114.1 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Beslut av EESK:s plenarförsamling 24.1.2017 Ansvarig facksektion Jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö Antagande av facksektionen 17.5.2017 Antagande vid plenarsessionen 31.5.2017 Plenarsession nr 526 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 187/0/2

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK instämmer i GFCM-FAO:s (1) åsikt att man behöver vidta åtgärder för att skydda små pelagiska arter som hotas av överfiske, och delar det övergripande målet att så snart som möjligt införa ett hållbart fiske och uppnå maximalt hållbart uttag (2) i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken (3) (GFP).

1.2 Kommittén stöder kommissionens beslut att använda en förordning som rättsligt instrument för att upprätta en flerårig plan för att skydda små pelagiska bestånd i syfte att harmonisera reglerna och stärka styrningsprocesserna.

1.3 EESK stöder målen för miljöskydd och biologisk mångfald, men anser att kommissionens förslag är ofullständigt och motsägelsefullt på många sätt. Dessa problem är den naturliga följden av ett antal motsägelser i GFP som redan uppmärksammats av kommittén i tidigare yttranden (4). Kommittén är i synnerhet mycket bekymrad över möjligheten att förslaget kan äventyra uppnåendet av miljömålen och orsaka allvarliga skador på företag och arbetstagare i området, om det inte kompletteras och anpassas på ett korrekt sätt (5).

1.4 Kommittén anser att den förvaltningsmodell som föreslagits av kommissionen och som bygger på rådets fastställande av de årliga fiskemöjligheterna inte kan anpassas till de biologiska egenskaperna hos små pelagiska arter i Adriatiska havet och mångfalden av arter (6) där, eller till fiskemetoderna, typerna av båtar och besättningar (småskaligt fiske) (7) samt antalet och storleken på hamnarna. Av dessa skäl anser kommittén att Medacs förslag (8) om en förstärkning av åtgärderna i fråga om fiskeansträngningen i enlighet med en ”trafikljusmodell” är mer lämpligt i sak och som metod, eftersom det bygger på ett brett samförstånd i hela det organiserade civila samhället.

1.5 EESK noterar med förvåning att kommissionens förslag inte grundar sig på en detaljerad bedömning av de ekonomiska och sociala konsekvenserna (9). Denna brist förvärras av det faktum att fiskerisektorn i Medelhavet är i kris sedan mer än tjugo år (10) och nya drastiska och otillräckligt utformade regler riskerar att bli ett sista slag för sektorn. EESK konstaterar dessutom att det saknas åtgärder för att tillhandahålla ekonomiskt stöd och/eller omstrukturera företag och omskola arbetstagare inför genomförandet av förslaget att minska fångsterna av sardiner och ansjovis, trots att dessa utgör en grundläggande resurs för ekonomin i små lokalsamhällen (många öregioner) och industrier (11).

1.6 Kommittén hoppas därför på att GD Sysselsättning snabbt ska involveras och att den sociala dialogen på branschnivå ska inledas genom samråd med kommittén för en branschvis social dialog om fiskefrågor för att identifiera de mest lämpliga åtgärderna för att kompensera för de ekonomiska och sociala effekterna. I detta avseende anser EESK att EHFF är det lämpligaste finansieringsinstrumentet för att stödja företag och arbetstagare i övergången till ett hållbart fiske. Kommittén anser också att omställningen av företag till fisketurism (Blue Economy (12)) eller vattenbruk (13) definitivt kan utgöra ett lönsamt alternativ. Detta kan dock inte på något sätt ersätta principen att traditionellt fiske, främst på grund av de biologiska egenskaperna hos fiskarna (t.ex. deras behov av utrymme), varken kan ändra storlek eller elimineras.

1.7 Med hänsyn till åtgärdens betydande följder för miljön, ekonomin och sysselsättningen, anser kommittén att den nya fiskeriförvaltningsplanen inte kan fastställas genom delegerade akter, och begär att kommissionen omedelbart klart och tydligt förklarar detta, i alla inblandade parters intresse (14).

1.8 Kommittén upprepar att alla miljöåtgärder sannolikt kommer att vara meningslösa om de bakomliggande problemen med illojal konkurrens och illegalt fiske inte hanteras genom skärpta kontroller, skärpta straff och införandet av fullständig spårbarhet ”från vattnet till bordet” (15) med omfattande sanitära inspektioner såväl vid gränsen som på ursprungsorten. Kommittén anser framför allt att det är viktigt att öka samarbetet mellan alla länder som gränsar till Medelhavet på grundval av det program och de mål som anges i ministerförklaringen som undertecknades på Malta den 30 mars 2017 (16).

1.9 Kommittén anser att målet om maximalt hållbart uttag (MSY) bör uppnås inom en rimlig tid. Tidsfristen den 31 december 2020 verkar inte genomförbar. Förslaget grundar sig på medvetenheten om den naturliga återhämtningstiden för små pelagiska bestånd och tillsynsmyndigheternas, företagens och arbetstagarnas anpassning till nya regler (särskilt om dessa drastiskt förändrats med övergången från fiskeansträngning till kvoter). Kommittén anser dessutom att eventuell användning av skyddsklausulerna inte är ett giltigt alternativ med hänsyn till de betydande sociala och ekonomiska följderna.

1.10 Kommittén uppmanar kommissionen att bättre definiera de operativa aspekterna av regionaliseringen genom att från början koppla målen om hållbara fiskeresurser till företagens faktiska kostnadsnivåer för att säkerställa deras överlevnad.

1.11 Till förmån för de europeiska konsumenterna begär kommittén att en detaljerad bedömning görs så snart som möjligt av konsekvenserna av prisutvecklingen för de arter som omfattas av skyddet, både när det gäller fisk för direktförsäljning och för bearbetning. Kommittén uppmanar också kommissionen att identifiera kvalitetssäkringssystem för ”hållbart fiske”, i syfte att stärka konsumenternas medvetenhet och skapa mervärde för företagen (17).

2. Inledning

2.1 Adriatiska havet (18) är ett delområde i Medelhavet som är mycket rikt på fisk, och små pelagiska arter (19), främst ansjovis och sardiner (20), är bland de mest lönsamma. Enligt de senaste uppgifterna från GFCM-FAO (21) och STECF (22) hotas bestånden av ansjovis och sardiner av överfiske och behöver ökat skydd.

2.2 Merparten fångas av Italien och Kroatien i norra delen av Adriatiska havet. Slovenien står för en liten andel av fångsterna (mindre än 1 %) och Albanien, Bosnien-Hercegovina och Montenegro har en lika liten andel av fångsterna (omkring 1 %) (23).

2.3 Den nuvarande förvaltningsramen grundar sig främst på begränsning av fiskeansträngningen (24), förenat med flera kompletterande åtgärder som fredningstider/fredningsområden och minsta landningsstorlekar. Dessa åtgärder har dock inte genomförts på ett samordnat, konsekvent och enhetligt sätt av medlemsstaterna (särskilt fredningstiderna (25)), vilket skapar förvirring bland aktörerna och förhindrar återhämtning hos de små pelagiska bestånden.

2.4 Medac har i enlighet med sitt mandat lagt fram ett utlåtande om små pelagiska arter i Adriatiska havet, inbegripet konkreta förslag som ett resultat av ett samråd under två års tid mellan alla berörda parter (arbetsgivare, arbetstagare, fackföreningar, miljöaktivister, konsumenter), vilket offentliggjordes den 11 mars 2016 (26).

3. Sammanfattning av kommissionens förslag

3.1 För att skydda små pelagiska bestånd i Adriatiska havet, i synnerhet sardiner och ansjovis, har kommissionen utarbetat en förordning om upprättande av en flerårig plan för att åtgärda den kritiska miljösituationen. Det slutgiltiga målet är att nå maximalt hållbart uttag (27) före 2020, i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken. Den fleråriga planen bör utvärderas i sin helhet vart femte år.

3.2 Till skillnad från alla de förvaltningsåtgärder som hittills vidtagits i området medför förslaget till förordning ett inrättande av ett gemensamt förvaltningssystem, med nationella undantag (framför allt fredningsperioder och kontroller) och särskilt att förvaltningssystemet ska baseras på total tillåten fångstmängd (28) (TAC) och inte längre på minskad fiskeansträngning.

3.3 Förslaget har sett till sitt innehåll och sin utformning inspirerats av den fleråriga planen för vissa fiskbestånd i Östersjön (29). Förslaget baseras på utlåtandet från STECF och går samtidigt tvärt emot Medacs utlåtande där man utgår från en omfördelning av fiskeansträngningen (”trafikljussystem” (30)).

3.4 Kommissionen föreslår i synnerhet ett fastställande av referenspunkter för bevarande, uttryckta som lekbeståndets biomassa i ton, och fiskedödlighetsintervall. Fångsterna bör minskas när vetenskapliga utlåtanden pekar på att något av de berörda bestånden ligger under referenspunkten. Kommissionen hänvisar till delegerade akter för att det nya förvaltningssystemet ska utformas på ett effektivt sätt.

3.5 Förslaget innebär att medlemsstaterna ska bedriva ett regionalt samarbete för att vidta särskilda bevarandeåtgärder. Genom denna ”regionalisering” kan även vissa tekniska åtgärder ändras (t.ex. nätens maskstorlek och fiskeredskapens egenskaper).

3.6 Förslaget innebär även att behöriga myndigheter systematiskt kan identifiera, lokalisera och kontrollera verksamheten och fångsterna vid fiskefartyg som är minst åtta meter långa, med hjälp av lämpliga digitala instrument (t.ex. elektroniska fiskejournaler). Vidare bör samtliga hamnar förses med digitala instrument för att kontrollera fångsterna från varje fartyg vid landning. Varje fartyg måste därför underrätta behöriga myndigheter om sin ankomst till hamnen minst fyra timmar i förväg.

4. Allmänna kommentarer

4.1 Med tanke på de vetenskapliga studier som offentliggjorts på området håller EESK med om att åtgärder måste vidtas för att skydda kritiska små pelagiska bestånd i Adriatiska havet.

4.2 Kommittén håller även med om att man måste utnyttja förordningen som rättsligt instrument för att stärka förvaltningen och införa enhetliga och bindande bestämmelser för samtliga länder och aktörer, så att man kan komma till rätta med de problem med fiskets miljöpåverkan som framför allt uppstått till följd av att befintliga förvaltningsåtgärder vidtagits på ett ojämnt och osamordnat sätt.

4.3 I linje med den gemensamma fiskeripolitiken och sina tidigare yttranden anser EESK att det är mycket viktigt att nå nivån för maximalt hållbart uttag för ett samtidigt tryggande av miljömässiga, livsmedelsrelaterade, ekonomiska och produktionsrelaterade behov (31).

4.4 Kommittén anser dock att kommissionens förslag är ofullständigt och motsägelsefullt på flera viktiga områden och är rädd för att detta dels kan äventyra förverkligandet av miljöhållbarhetsmålen, dels kan vara till annan nackdel för arbetstagare, företag och lokalsamhällen.

5. Kommentarer

5.1 Nödvändigheten av en lämplig konsekvensbedömning av ekonomiska och sociala aspekter samt åtgärder för att kompensera för den fleråriga planens effekter för företagen och sysselsättningen

5.1.1 Trots AKFM:s, FAO:s och Medacs förväntningar saknar förslaget en djupgående socioekonomisk konsekvensbedömning (32). Detta är en oerhört viktig aspekt eftersom fiskerisektorn i Medelhavet har befunnit sig i en mycket allvarlig kris i flera år (33) och en ogenomtänkt reform skulle kunna få förödande konsekvenser för företag och arbetstagare.

5.1.2 EESK betonar vidare att kommissionen har lagt fram förslaget utan att invänta resultaten från arbetsgruppen inom AKFM och FAO, vilken inrättades i enlighet med punkt 14 i rekommendation 40/2016/3 och hade i uppgift att bedöma konsekvenserna av en rad åtgärder, bl.a. fångstbegränsning och ansträngningsförvaltning för ett hållbart fiske av små pelagiska bestånd i Adriatiska havet.

5.1.3 EESK anser dessutom inte att de föreslagna åtgärderna kan vidtas utan kostnader eftersom de innebär att fångsterna kommer att minska med 30 %, att företagen kommer att förlora 25 % av sina intäkter och att 10 % av arbetstillfällena kommer att försvinna. Bortsett från nämnda metodproblem med erhållandet av uppgifter, fastställer kommissionen inte någon åtgärd för att mildra förordningens verkningar utan låter medlemsstaterna stå för hela den ekonomiska och sociala kostnaden för den fleråriga planen.

5.1.4 EESK betonar att kommissionen inte har gjort någon fullständig bedömning av konsekvenserna för underleverantörer, traditionella fiskesamhällen (varav flera finns på öar), den sannolika prisökningen och den tveksamma kvaliteten på och hållbarheten hos produkter som måste importeras från tredjeländer (framför allt Nordafrika) för att tillgodose den inhemska efterfrågan.

5.1.5 I förordningen anges inte någon mekanism för ekonomiskt stöd till företag eller för företagsomställning (t.ex. vattenbruk) och inte heller någon åtgärd för arbetslöshetsunderstöd, utbildning och/eller återanställning till förmån för de arbetstagare (fiskare eller underleverantörer) som förlorar sina arbeten.

5.2 Adriatiska havets biologiska särdrag

5.2.1 EESK anser att den framgångsrika modell som den fleråriga planen för vissa fiskbestånd i Östersjön utgör inte lämpar sig för Adriatiska havet. Som AKFM och FAO har påpekat är Östersjön ett hav med enartsbestånd där det är enkelt att bedriva riktat fiske eftersom där endast finns ett fåtal fiskarter, och det är därför lättare att införa fångstbegränsningar där. Adriatiska havet är däremot, liksom hela Medelhavet, ett hav med flerartsbestånd där flera olika fiskarter lever tillsammans i ett och samma område (34). Det enda tidigare exemplet på fångstbegränsningar i Medelhavet avser blåfenad tonfisk, vilket var ett förslag som EESK i princip gav sitt stöd till (35) eftersom det hela avsåg en art som sett till dess särdrag (framför allt storlek) och fisketeknik skilde sig oerhört mycket från små pelagiska arter.

5.2.2 EESK noterar dessutom att fisket i Adriatiska havet traditionellt sett bedrivs under helt andra förutsättningar än i Östersjön. Företagen vid Adriatiska havet utgörs av familjeföretag och använder sig av små fartyg (8–12 meter). Fartygsägarna är ofta också fiskare och besättningen utgörs i genomsnitt av cirka tre personer. Fisken landas följaktligen i flera mindre hamnar, men verksamheten har i århundraden varit en viktig ekonomisk faktor för de berörda samhällena (ofta ösamhällen).

5.3 Förvaltningssystem och delegerade akter

5.3.1 Det nya fångstbaserade förvaltningssystemet redovisas inte utförligt och i detalj i förslaget, utan man föreslår endast en rättslig ram som senare ska kompletteras med delegerade akter. Eftersom det hela är en oerhört känslig fråga på grund av de miljömässiga, ekonomiska och sysselsättningsrelaterade aspekterna utgör detta ett stort hinder för företagens planering av fiskeverksamheten, som de är beroende av för sin överlevnad.

5.4 Behovet av en lämplig tidsplan för att nå målet med maximalt hållbart uttag

5.4.1 Den nuvarande förordningen för Östersjön, som antogs 2016, innebär att företag men även fiskbestånd ska uppnå nivåerna för hållbart fiske inom fem års tid (fram till 2020), vilket sammanfaller med tidsplanen för den gemensamma fiskeripolitiken. När det gäller Adriatiska havet däremot planerar kommissionen att införa en mycket snävare färdplan, på mindre än två år (2019–2020), enbart för att respektera den gemensamma fiskeripolitikens tidsplan. Ingen hänsyn tas till små pelagiska bestånds naturliga biologiska reproduktionstider (som varierar av flera olika skäl) och inte heller till den tid som företag och lokala myndigheter behöver för att kunna anpassa sig till förvaltningsåtgärder som är mer restriktiva och skiljer sig helt från dem som vidtagits de senaste 30 åren. Detta innebär att man riskerar att inte nå det på förhand fastställda miljömålet och förstöra en sektor (samt dess underleverantörer) som hundratals kustsamhällen är beroende av.

5.5 Otillbörlig konkurrens från tredjeländer och olagligt fiske

5.5.1 Fiskesektorn i Medelhavet, inbegripet Adriatiska havet, har i över 20 års tid befunnit sig i en allvarlig kris av flera olika skäl, däribland otillbörlig konkurrens från tredjeländer (framför allt Nordafrika där fiske och försäljning sker utan någon som helst kontroll) och olagligt fiske (där det ofta förekommer ett dolt olagligt arbete). Redan i dag har en stor del av de lagliga företagen svårt att överleva (36), och endast de starka personliga banden eller familjebanden mellan fartygsägarna och den begränsade besättningen har förhindrat en kollaps i sektorn.

5.5.2 EESK anser följaktligen att en övergång från ett ansträngningsbaserat till ett fångstbaserat system (med en fångstminskning på 30 %), utan lämpliga åtgärder för att bekämpa otillbörliga eller olagliga metoder, endast skulle leda till att ett mycket stort antal lagliga företag får lägga ner omedelbart och att arbetstillfällen går förlorade, utan att miljöproblemen skulle lösas.

5.6 Regionalisering

5.6.1 I förslaget fastställs inga utförliga villkor för ”avgifter”. Detta kan leda till ett stort konkurrensproblem mellan olika länder på grund av att företagens kostnader varierar från ett land till ett annat. Detta beror på flera olika faktorer som lön, sociala avgifter och försäkringsavgifter samt marknadsmässiga faktorer.

5.6.2 EESK noterar i synnerhet att om regionalisering enbart handlar om att skydda fiskbestånd skulle EU få hantera nya, stora konflikter där företagens vinster varierar beroende på företagskostnader i stället för på fiskeprodukt.

5.7 Teknisk utrustning och kontroll

5.7.1 EESK håller med om att kontrollerna måste effektiviseras med hjälp av digital teknik. EESK betonar dock att kusterna vid Adriatiska havet, till skillnad från vid Östersjön, kännetecknas av att det finns ett stort antal små hamnar (enligt FAO–AdriaMed används 238 hamnar för fiske mellan Italien, Slovenien och Kroatien (37)) och ett stort antal små fartyg. Därför måste behöriga myndigheter och företag (som redan befinner sig i kris) ges tillräckligt med tid och resurser för att kunna anpassa sig till den nya lagstiftningsramen.

5.7.2 Vidare anser EESK, till skillnad från kommissionen, att det skulle vara till allvarlig skada för lokalsamhällena om man valde ut vissa hamnar för landning av fisk (och därmed utesluta de minsta hamnarna). Enligt kommittén skulle den ekonomiska effekten av denna åtgärd dessutom bli ännu större för de minsta fartygen, eftersom den enligt förordningen bör omfatta fartyg med en längd på minst åtta meter.

5.8 Kvalitetscertifikat

5.8.1 Förslaget inbegriper inga mekanismer för kvalitetscertifiering/märkning för att stödja den produktionssektor som berörs av reformen. Detta skulle uppskattas högt av konsumenterna i deras ständiga sökande efter hälsosamma, högkvalitativa och hållbara produkter. Sådana åtgärder skulle också kunna vidtas för att bekämpa olagliga metoder och otillbörlig konkurrens.

5.9 Prisförändringar

5.9.1 Kommissionens förslag tar inte vederbörlig hänsyn till åtgärder för att motverka en naturlig prisökning på små pelagiska arter till följd av fångstminskningen, vilket framför allt kommer att innebära att dessa arter kommer att köpas från tredjeländer, utan lämpliga kontroller och garantier, i synnerhet ur miljösynpunkt.

5.10 Deltagande av det organiserade civila samhället

5.10.1 EESK finner det förvånande att vederbörlig hänsyn inte har tagits till det utlåtande som Medac gjort utifrån sammanställningen över alla berörda parter (företagare, arbetstagare, kooperativ, miljöaktivister och konsumenter) och som offentliggjordes den 11 mars 2016 (38), efter ett mer än två år långt arbete. Detta har lett till att kommissionens förslag kraftigt avviker från utlåtandet, och är i vissa avseenden helt oförenligt med det.

Bryssel den 31 maj 2017. Georges DASSIS Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet.

(2) Maximalt hållbart uttag (Maximum, Sustainable Yield, MSY) utgör den maximala mängden fisk som kan fångas under en obestämd tid utan att skada beståndet. Denna princip är en hörnsten i den gemensamma fiskeripolitiken (GFP).

(3) Förordning (EU) nr 1380/2013.

(4) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183).

(5) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt 1.17: ”EESK beklagar att den sociala dimensionen inte beaktas i förslaget genom konkreta åtgärder för att förbättra levnads- och arbetsvillkoren inom samtliga sektorer inom fiskerinäringen och vattenbruket (produktion, beredning och saluföring). Kommittén anser vidare att man bör uppmuntra medverkan av arbetsmarknadens parter på lämplig nivå”.

(6) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt 1.6: ”EESK stöder förslaget om att inrätta fleråriga planer för att i de fall där detta är möjligt bevara eller återupprätta fiskbestånden över de nivåer som krävs [för att ge maximalt hållbart uttag]. Detta lovvärda mål är dock svårt att uppnå för blandfiske, och EESK uppmanar därför kommissionen att föreslå praktiska lösningar på de problem som kan uppkomma inom den typen av fiske”.

(7) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt: 1.19: ”EESK anser att en definition av småskaligt fiske som endast grundas på fartygslängd är alltför förenklad och i själva verket medför att en stor del av det småskaliga fisket kommer att klassificeras som industriellt fiske”.

(8) Medac är ett rådgivande organ som samlar organisationer i det europeiska civila samhället och nationella organisationer som företräder sektorn i Medelhavsområdet. Medacs roll är att förbereda yttranden om fiskeriförvaltningen och de socioekonomiska aspekterna på bevarandet av fisket i Medelhavet, och riktar sig till medlemsstaterna och de europeiska institutionerna, för att bidra till att uppnå målen för den gemensamma fiskeripolitiken och tillhandahålla tekniska lösningar och förslag på medlemsstaternas begäran.

(9) EESK:s yttrande om ”Grönbok – Reform av den gemensamma fiskeripolitiken” (EUT C 18, 19.1.2011, s. 53). Punkt 3.1.2.2 ”För att fiskeresurserna fortlöpande ska förbättras och stabiliseras på en hållbar exploateringsnivå måste man genomföra socioekonomiska konsekvensanalyser som syftar till att främja finansiella stödåtgärder inom sektorn, vilka i sin tur bör användas till sysselsättningen och få företagen att investera i innovation och utveckling samt yrkesutbildning. Det är dessutom viktigt att garantera anständiga löner för yrkesfiskarna under den period då fiskbestånden återhämtas sig”.

(10) Enligt STECF (2016) har mer än 10 000 arbeten förlorats runt Medelhavet under perioden 2008–2014, med en minskning av antalet fartyg på 14 % och en nedgång i sysselsättningen med 8 %. Om vi i detalj beaktar ”småskaligt fiske” (båtar mindre än tolv meter), vilket motsvarar mer än 50 % av sektorn, var minskningen av båtarna 16 %, medan antalet sysselsatta sjönk med 13 %. I de länder som är direkt involverade kan planen, om den inte utformas på ett lämpligt sätt, få förödande effekter, som till exempel i Kroatien där de små pelagiska arterna står för 90 % av fångsten. I Italien, under perioden 2004–2015, minskade dessutom fiskeflottans kapacitet med 17 % när det gäller antalet fartyg och antalet arbeten minskade med mer än 20 %.

(11) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt 3.3.6: ”Kommittén anser likaså att åtgärderna för att återställa och bevara bestånden på nivåer över vad som krävs för maximalt hållbart uttag […] kommer att påverka fiskekapaciteten för medlemsstaternas flottor […]. Kommissionen bör därför överväga åtgärder för att […] erbjuda alternativa anställningsmöjligheter för de berörda arbetstagarna för att undgå att arbetstillfällen går förlorade såsom i dag sker på grund av fiskbeståndens dåliga tillstånd”.

(12) EESK:s yttrande om Europeiska unionens strategi för den adriatisk-joniska regionen (EUT C 458, 19.12.2014, s. 27). Punkterna 3.3, 3.4, .3.5.

(13) EESK:s yttrande om ”Undanröja hindren för ett hållbart vattenbruk i Europa” (EUT C 34, 2.2.2017, s. 73).

EESK:s yttrande om innovation i den blå ekonomin (EUT C 12, 15.1.2015, s. 93). Punkt 1.7.

(14) EESK:s yttrande om ”Delegerade akter” (EUT C 13, 15.1.2016, s. 145). Punkt 1.8.

(15) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt 1.21.

(16) IP/17/770, European Commission secures 10-year pledge to save Mediterranean fish stocks.

(17) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183), punkt 4.5.

(18) Adriatiska havet motsvarar AKFM:s geografiska delområden 17 och 18.

(19) Det är små arter som simmar nära ytan (t.ex. makrill, sill/strömming, taggmakrill, blåvitling, trynfisk, ansjovis, silverfisk, sardin och skarpsill).

(20) I Kroatien motsvarar de små pelagiska bestånden 90 % av den totala fångsten.

(21) Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet grundades 1949 inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO). AKFM:s grundläggande uppgift är att främja utvecklingen av bevarandet och förvaltningen av levande marina resurser.

(22) EU:s vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommitté för fiskerinäringen (STCF) inrättades 1993, och är ett rådgivande organ som rapporterar direkt till Europeiska kommissionen. Det består av en grupp experter som inkallas för att ge kommissionen råd i fiskeriförvaltningsfrågor.

(23) CGPM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries, 2016, s. 25.

(24) Förvaltningen av fiskeansträngningen består av begränsningar med avseende på fiskeflottans kapacitet och den tid som den kan tillbringa till sjöss.

(25) Fredningstiden är en tidsperiod då fiske är förbjudet i vissa områden. Det är ett instrument som varit i kraft i 30 år i EU och syftar till att skydda fiskeresurserna i haven och gynna naturlig reproduktion av arterna med störst fångst. Att blockera fisket ett antal dagar i följd ger fisken tid att slutföra sin reproduktionscykel på ett säkert sätt och skyddar fiskbestånden.

(26) Medac, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, mars 2016.

(27) Maximalt hållbart uttag (Maximum, Sustainable Yield, MSY) utgör den maximala mängden fisk som kan fångas under en obestämd tid utan att skada beståndet.

(28) Med total tillåten fångstmängd (TAC) avses gränser för fiske av vissa fiskbestånd, uttryckt i ton. Kommissionen fastställer dessa gränser utifrån vetenskapliga utlåtanden om beståndens tillstånd från rådgivande organ som Internationella havsforskningsrådet (Ices) och vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF).

(29) Däribland torsk, sill/strömming, skarpsill och lax.

(30) Medac, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, mars 2016, s. 7–8.

(31) EESK:s yttrande om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter (EUT C 181, 21.6.2012, s. 183).

(32) SWD(2017) 63 final.

(33) Det italienska ministeriet för jord- och skogsbrukspolitik, den nationella planen för fisket, 2017–2019. Under 2004–2015 minskades den italienska fiskeflottan sin kapacitet med 17 % sett till antalet båtar, 26 % sett till antal ton och 21 % sett till motorkraft (kW). Omdimensioneringen av fiskekapaciteten var särskilt betydande mellan 2010 och 2012, dels på grund av den ekonomiska krisen, dels på grund av ett naturligt bortfall av flera fiskefartyg till följd av EFF:s åtgärd om ett slutgiltigt upphörande med fiske.

(34) CGPM, The State of Mediterranean and Black Sea Fisheries, 2016, s. 26.

(35) EESK:s yttrande om en flerårig återhämtningsplan för blåfenad tonfisk i östra Atlanten och Medelhavet (EUT C 24, 28.1.2012, s. 116). Punkt 1.1 ”EESK stöder Europeiska kommissionens förslag och är medveten om de ansträngningar som både medlemsstaterna och fiskarna gör för att följa den krävande återhämtningsplan för tonfisk som Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat) har fastställt. Denna plan ger visserligen resultat, men dess genomförande får betydande socioekonomiska konsekvenser som måste beaktas”.

(36) Genomsnittsinkomsten per fiskare är 18 000–20 000 euro/år medan den är 60 000–80 000 euro/år i Östersjön och Nordsjön.

(37) Antalet hamnar i respektive land har beräknats till följande: 147 i Kroatien, 89 i Italien och tre i Slovenien (www.faoadriamed.org).

(38) Medac, Medac advice on LTMP for small pelagics in GSA 17 (Northern Adriatic), Prot. 94/2016, mars 2016.