EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 22.12.2021 COM(2021) 823 final 2021/0433(CNS) Förslag till RÅDETS DIREKTIV om säkerställande av en global minimiskattenivå för multinationella företagsgrupper i unionen {SWD(2021) 580 final}



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET •Motiv och syfte med förslaget I rådets slutsatser av den 27 november 2020 bekräftades rådets fortsatta stöd för arbetet inom OECD:s/G20:s inkluderande ramverk mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) i syfte att nå en global samförståndslösning som tar hänsyn till alla medlemsstaters intressen för att säkerställa att alla företag betalar sin skäliga andel av skatten på vinster som genereras av deras verksamhet i EU. I detta direktiv fastställs regler för att säkerställa en miniminivå av effektiv bolagsbeskattning av stora multinationella företagsgrupper och storskaliga rent nationella företagsgrupper som är verksamma på den inre marknaden, vilka är förenliga med den överenskommelse som nåddes inom det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) den 8 oktober 2021, och som nära följer OECD:s modellregler som det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) enades om och offentliggjorde den 20 december 2021. Som en utvidgning av OECD:s BEPS-projekt från 2015 arbetade det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) på en lösning för att hantera de skatteutmaningar som digitaliseringen av ekonomin ger upphov till. Diskussionerna inriktades på två handlingslinjer: Den första pelaren, där det föreslås en partiell omfördelning av beskattningsrätten till marknadsjurisdiktioner, och den andra pelaren, som föreslår att det införs en faktisk minimibeskattning för stora multinationella företagsgrupper. De två pelarna syftar till att hantera olika, men relaterade frågor kopplade till ekonomins ökande globalisering och digitalisering. De två politiska målen i den första och andra pelaren är att hantera återstående BEPS-utmaningar och att sätta gränser för överdriven skattekonkurrens mellan jurisdiktioner. Den andra pelaren består av två regler avsedda att införas i nationell skattelagstiftning och en fördragsbaserad regel. De två nationella skattereglerna, regeln om inkomstinkludering (Income Inclusion Rule, IIR-regeln) och till denna en reservregel som ska kompensera det bortfall i skattebetalning som IRR-regeln annars skulle fånga upp (Under Taxed Payments Rule, UTPR-regeln), tillsammans kallade GloBE-reglerna (Global Anti-Base Erosion). Regeln om krav på beskattning (the Subject to Tax Rule (STTR-regeln)) är en fördragsbaserad regel som gör det möjligt för källjurisdiktioner att ta ut en begränsad källskatt för vissa betalningar mellan närstående parter som är omfattas av skatt under en minimiskattesats. OECD:s modellregler innehåller endast bestämmelser om GloBE-modellreglerna. I den detaljerade genomförandeplan som ingår i uttalandet från det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) från oktober 2021 anges att de nationella genomförandebestämmelserna för GloBE-modellreglerna bör vara operativa och tillämpliga från och med den 1 januari 2023. Eftersom Europeiska unionen med en inre marknad är en nära integrerad ekonomi är det viktigt att säkerställa att tvåpelaröverenskommelsen genomförs på ett enhetligt och konsekvent sätt i alla medlemsstater. För att säkerställa denna genomförandenivå inom EU och förenlighet med EU-lagstiftningen är den primära metoden för att genomföra den andra pelaren i EU att tillämpa ett direktiv. Genom direktivet genomförs endast GloBE-modellreglerna. Regeln om skatteplikt (STRR-regeln) är lämpad att hanteras genom bilaterala skatteavtal. Direktivet återspeglar OECD:s globala överenskommelse, med vissa nödvändiga justeringar, för att garantera överensstämmelse med EU-lagstiftningen. •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området Detta direktiv bygger på meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet ”Företagsbeskattning för 2000-talet” som lades fram av kommissionen den 18 maj 2021. Genomförandet av GloBE-modellreglerna i EU kan få konsekvenser för befintliga bestämmelser i direktivet mot skatteflykt och särskilt för reglerna om kontrollerade utländska företag, som skulle kunna samverka med den primära regeln i den andra pelaren – IIR-regeln. Kommissionen har undersökt hur man på bästa sätt kan hantera samspelet mellan reglerna om kontrollerade utländska företag i direktivet mot skatteflykt och IIR-regeln och dragit slutsatsen att det inte är nödvändigt att ändra direktivet mot skatteflykt i detta avseende. Dessutom är det förenligt med OECD:s modellregler att fortsätta att tillämpa regeln om kontrollerade utländska företag i direktivet mot skatteflykt parallellt med GloBE-modellreglerna. I praktiken kommer regeln om kontrollerade utländska företag i direktivet mot skatteflykt att tillämpas först och eventuella ytterligare skatter som en moderenhet betalar enligt ett system med kontrollerade utländska företag under ett visst räkenskapsår kommer att beaktas i GloBE-modellreglerna genom att de hänförs till den berörda lågbeskattade enheten vid beräkningen av dess jurisdiktionsbaserade effektiva skattesats. För det andra bör införlivandet av GloBE-modellreglerna i EU bana väg för en överenskommelse om det pågående förslaget till omarbetning av direktivet om räntor och royaltyer, vars behandling i rådet inleddes 2011. Syftet med det omarbetade direktivet var att förmånerna i direktivet (som undanröjer källskattehinder för gränsöverskridande ränte- och royaltybetalningar inom en företagsgrupp) har som villkor att räntan beskattas i destinationsstaten. Vissa medlemsstater ansåg att direktivet om räntor och royaltyer borde gå längre och fastställa en minimiskattenivå i destinationsstaten som ett villkor för att kunna dra fördel av avsaknaden av källskatt. Genomförandet av GloBE-modellreglerna i EU bör lösa den fråga som diskuteras för omarbetning av direktivet om räntor och royaltyer. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN •Rättslig grund Artikel 115 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) utgör den rättsliga grunden för lagstiftningsinitiativ på området direkt beskattning. Även om ingen uttrycklig hänvisning till direkt beskattning görs, hänvisas det i artikel 115 till direktiv om tillnärmning av nationell lagstiftning, eftersom dessa har direkt inverkan på den inre marknadens upprättande eller funktion. För att detta villkor ska vara uppfyllt är det nödvändigt att den föreslagna EU-lagstiftningen på området direkt beskattning syftar till att korrigera befintliga inkonsekvenser i den inre marknadens funktion. I det nuvarande scenariot är avsaknaden av regler som säkerställer en effektiv minimibeskattning av företag på hela den inre marknaden en sådan inkonsekvens. I artikel 115 föreskrivs att tillnärmning av lagstiftning enligt den artikeln ska ske i form av ett direktiv. •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet) Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). Problemets karaktär kräver ett gemensamt initiativ på hela den inre marknaden. Genom detta direktiv införs en effektiv minimibeskattning främst för stora multinationella företags vinster som är verksamma på och utanför den inre marknaden. Det utgör ett gemensamt regelverk för att genomföra OECD:s modellregler i medlemsstaternas nationella lagstiftning på ett samordnat sätt och anpassas till kraven i EU-lagstiftningen.

Åtgärder på EU-nivå är nödvändiga, eftersom det är absolut nödvändigt att säkerställa ett enhetligt genomförande av OECD:s modellregler i EU. Eftersom OECD:s modellregler för det första utgör ”en gemensam strategi”, är det viktigt att ha en uppsättning enhetliga regler och en gemensam minimiskyddsnivå på den inre marknaden. På en marknad med mycket integrerade ekonomier finns ett behov av gemensamma strategier och samordnade åtgärder för att förbättra den inre marknadens funktion och maximera de positiva effekterna av effektiv minimibeskattning av företagsvinster. Detta kan endast uppnås om lagstiftningen antas centralt och införlivas på ett enhetligt sätt. Eftersom multinationella företagsgrupper vanligtvis finns närvarande i flera EU-medlemsstater och GloBE-modellreglerna har en gränsöverskridande dimension, är det dessutom viktigt att det inte uppstår några skillnader i hur reglerna fungerar, t.ex. när det gäller metoden för beräkning av den effektiva skattesatsen eller top up-skatteskulden. Sådana skillnader kan skapa bristande överensstämmelse och motverka sund konkurrens på den inre marknaden. Det är därför avgörande att anta lösningar som fungerar på den inre marknaden som helhet och detta kan endast uppnås på unionsnivå. Ett EU-initiativ skulle tillföra ett mervärde jämfört med vad som kan uppnås med ett stort antal nationella genomförandemetoder. Med tanke på att GloBE-modellreglerna har en stark gränsöverskridande dimension skulle åtgärder på EU-nivå balansera olika intressen på den inre marknaden och se till helheten när man fastställer gemensamma mål och lösningar. Slutligen måste åtgärderna för att genomföra OECD:s modellregler antas i enlighet med primärrätten och följa en gemensam linje i hela unionen, för att ge skattebetalarna rättssäkerhet om att den nya rättsliga ramen är förenlig med EU:s grundläggande friheter, inbegripet etableringsfriheten. •Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. OECD:s modellregler är tillämpliga på multinationella företag med en sammanlagd gruppintäkt på minst 750 miljoner euro baserat på konsoliderad årsredovisning. De planerade åtgärderna går inte utöver säkerställandet av en effektiv minimibeskattning av sådana enheter som är verksamma på den inre marknaden och de är förenliga med OECD:s modellregler och med kraven i EU-lagstiftningen. Utvidgningen av IIR-regeln till att omfatta stora nationella företagsgrupper (med en sammanlagd omsättning på minst 750 miljoner euro) förväntas omfatta ett begränsat antal skattebetalare och begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att säkerställa att reglerna i direktivet är förenliga med EU-lagstiftningen. Direktivet går därför inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dess mål och respekterar proportionalitetsprincipen. •Val av instrument Förslaget är ett direktiv, vilket är det enda tillgängliga instrumentet i enlighet med den rättsliga grunden i artikel 115 i EUF-fördraget. 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Samråd med berörda parter De flesta medlemsstater är medlemmar i OECD och deltog i detaljerade tekniska diskussioner om handlingslinjen vad gäller den andra pelaren mellan 2019 och 2021. Dessutom gav OECD:s sakkunniga regelbundna uppdateringar och besvarade rådets frågor om projektet. OECD anordnade offentliga samråd om vissa delar av utformningen av den andra pelaren i december 2019 och januari 2021, som kulminerade med offentliga onlinekonferenser för båda evenemangen. Kommissionen har vidare diskuterat internt, med några medlemsstater och med sakkunniga från OECD, särskilt när kommissionen har hyst tvivel om vissa tekniska aspekter av de föreslagna lösningarna. Den 6 november 2019 anordnade GD Skatter och tullar ett möte i arbetsgrupp IV och medlemsstaterna fick tillfälle att diskutera mål och principer för moderniseringen av internationell företagsbeskattning, rättsliga aspekter och konsekvenserna av EU-domstolens rättspraxis för de möjliga strategierna för moderniseringen av internationell företagsbeskattning och specifika utformningsalternativ för moderniseringen av internationell företagsbeskattning. Eftersom direktivet inom den andra pelaren kommer att genomföra en internationellt överenskommen standard för att säkerställa en effektiv minimibeskattning av stora multinationella företagsgruppers vinster och OECD har genomfört ett omfattande offentligt samråd om detta ämne har kommissionen, med tanke på en mycket snäv tidsplan för genomförandet av en sådan standard, beslutat att gå vidare med detta förslag till ett direktiv utan att genomföra något offentligt samråd. •Konsekvensbedömning Ingen konsekvensbedömning har utförts för detta förslag av de skäl som anges nedan. Den 12 oktober 2020 offentliggjorde OECD:s sekretariat en ekonomisk konsekvensbedömning, som förbereddes för att stödja diskussionerna i det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) om utformningsfrågor i samband med förslagen i den första och den andra pelaren. Den ekonomiska konsekvensbedömningen utarbetades av OECD:s sekretariat i samråd med medlemmarna i det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS), OECD:s arbetsgrupp nr 2, andra internationella organisationer, det akademiska samfundet och andra berörda parter. I detta sammanhang lade kommissionen inte fram någon egen fullständig konsekvensbedömning. Kommissionens avdelningar gjorde dock en egen preliminär uppskattning av effekterna av den andra pelaren i de föreslagna OECD/BEPS-reformerna av den internationella företagsbeskattningen, som lades fram i rådet den 25 oktober 2019. De viktiga politiska besluten har redan fattats av det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) och på högsta politiska nivå (G20-ländernas finansministrar och statschefer). Alla EU-medlemsstater som är medlemmar i det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) har redan enats om de viktigaste aspekterna av den andra pelaren och åtagit sig att tillämpa OECD:s modellregler. EU skulle inte ha några politiska alternativ att välja bland, eftersom de viktigaste inslagen i regelverket, såsom tillämpningsområde eller skattesatser och skattebas, redan är fastställda och överenskomna. Det är ur politisk synvinkel ytterst brådskande att gå vidare med projektet – dvs. att tillämpa OECD:s modellregler i EU redan från början av 2023, i enlighet med överenskommelsen inom det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS). Detta innebär att det är nödvändigt att omedelbart anpassa och genomföra initiativet för EU:s medlemsstater.

4.BUDGETKONSEKVENSER Detta förslag till direktiv påverkar inte Europeiska unionens budget. 5.ÖVRIGA INSLAG •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget Direktivet syftar till att fastställa regler för att säkerställa en minimiskattenivå för stora multinationella företag och storskaliga nationella företagsgrupper, i överensstämmelse med den globala överenskommelse som nåddes inom det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) den 8 oktober 2021 och enligt OECD:s modellregler som det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) enades om och offentliggjorde den 20 december 2021, i de fall när en medlemsstat är skyldig att tillämpa GloBE-modellreglerna. Den andra pelarens allmänna struktur Den andra pelaren består av två regler avsedda att införas i nationell skattelagstiftning och en fördragsbaserad regel. De två nationella skattereglerna, regeln om inkomstinkludering (the Income Inclusion Rule (IIR-regeln)) och dess kompensationsregel (the Under Taxed Payments Rule (UTPR-regeln)), tillsammans kallade GloBE-reglerna (Global Anti-Base Erosion). Regeln om krav på beskattning (the Subject to Tax Rule (STTR-regeln)) är en fördragsbaserad regel som gör det möjligt för källjurisdiktioner att ta ut en begränsad källskatt för vissa betalningar mellan närstående parter som är omfattas av skatt under en minimiskattesats. Eftersom detta kommer att vara upp till jurisdiktionerna att genomföra var för sig, kommer det inte att vidtas några EU-åtgärder i förhållande till STTR-regeln och detta förslag berör inte den regeln. Den andra pelaren tillämpas på grupper av multinationella företag och storskaliga nationella företagsgrupper som har en sammanlagd årsomsättning på minst 750 miljoner euro baserat på konsoliderade årsredovisningar. Denna tröskel fastställdes av det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) för att säkerställa överensstämmelse med befintlig internationell bolagsskattepolitik, såsom reglerna om landsspecifik rapportering. Offentliga organ, internationella organisationer, ideella organisationer, pensionsfonder och investeringsfonder som är yttersta moderenheter i en multinationell företagsgrupp omfattas inte av GloBE-modellreglerna. IIR-regeln fungerar genom att införa en mellanskillnad upp till minimiskattenivån (top up-skatt) på en moderenhet för gruppenheters (ingående enheters) lågbeskattade inkomster. IIR-regeln tillämpas uppifrån och ned, vilket innebär att den tillämpas av den enhet som ligger högst, eller nästan högst, upp i ägarkedjan i den multinationella företagsgruppen, som vanligtvis är den yttersta moderenheten. Om den yttersta moderenheten inte tillämpar IIR-regeln måste en eller flera mellanliggande moderenheter tillämpa regeln på sina lågbeskattade ingående enheter. IIR-regeln omfattas av en regel om delad äganderätt för aktieinnehav som understiger 80 %. Detta innebär att IIR-regeln kommer att tillämpas av en delägd moderenhet på dess kontrollerade dotterbolag i en undergrupp av den multinationella företagsgruppen som har företräde före den yttersta moderenheten när sådana delägda moderenheter ägs av mer än 20 % av aktieägarna utanför den multinationella företagsgruppen. Om det finns flera delägda moderenheter i en multinationell företagsgrupp kommer IIR-regeln att tillämpas av den delägda moderenhet som befinner sig närmast den lågbeskattade ingående enheten i ägarkedjan. UTPR-regeln fungerar som en kompensation för IIR-regeln och tillämpas i situationer där det inte finns någon kvalificerande IIR-regel i det yttersta moderbolagets jurisdiktion eller där en låg skattenivå uppstår i det yttersta moderbolagets jurisdiktion. UTPR-regeln fungerar genom att fördela top up-skatt till en jurisdiktion i den mån en ingående enhets lågskatteintäkt inte är beskattningsbar enligt IIR-regeln. UTPR-regeln fördelar top up-skatt till jurisdiktioner på grundval av en tvåfaktorsformel – materiella anläggningstillgångars redovisade värde i jurisdiktionen och antalet anställda i jurisdiktionen. I den globala överenskommelsen eftersträvas att IIR-regeln ska gälla från och med den 1 januari 2023, men att UTPR-regeln börjar gälla ett år senare. GloBE-modellreglerna fungerar genom att införa top up-skatten på grundval av jurisdiktion genom att använda en effektiv skattesats. Om den effektiva skattesatsen för en multinationell företagsgrupps ingående enheter, beräknade som en enhet i en jurisdiktion, understiger minimiskattesatsen på 15 % ska top up-skatt betalas för var och en av de ingående enheterna i denna jurisdiktion, så att den effektiva skattesatsen för den jurisdiktionen når upp till minimiskattesatsen. Den effektiva skattesatsen för en period beräknas genom att bolagsskatter och motsvarande skatter som kan hänföras till den perioden för den jurisdiktionen (medräknade och justerade skatter) divideras med den multinationella företagsgruppens justerade vinst för denna jurisdiktion. Den effektiva skattesatsen är både en utlösande faktor för tillämpningen av reglerna i den andra pelaren och en måttstock på hur mycket ytterligare skatt som ska betalas av den multinationella företagsgruppen. GloBE-modellreglerna föreskriver också ett undantag för verklig verksamhet baserat på en formel som syftar till att minska effekterna av den andra pelaren på multinationella företagsgrupper i en jurisdiktion där de bedriver verklig ekonomisk verksamhet. Genomförande i EU – utformningsalternativ och andra valmöjligheter Genom direktivet genomförs GloBE-modellreglerna i EU på grundval av OECD:s modellregler och med beaktande av särdragen i EU-lagstiftningen och den inre marknaden. Eftersom direktivet genomför en internationellt överenskommen standard för att säkerställa effektiv minimibeskattning för stora multinationella företagsgrupper fanns det endast begränsade alternativ och valmöjligheter vid utformningen av direktivet. Även om direktivet i allmänhet nära följer OECD:s modellregler, utvidgas dess tillämpningsområde till att omfatta storskaliga rent nationella företagsgrupper för att säkerställa att de grundläggande friheterna iakttas. I direktivet används dessutom en möjlighet som erbjuds i kommentaren till modellreglerna enligt vilken medlemsstaten för en ingående enhet som tillämpar IIR-regeln, vanligtvis den yttersta moderenhetens jurisdiktion, vilken krävs för att säkerställa en effektiv beskattning på den överenskomna miniminivån, inte bara för utländska dotterbolag, utan också av alla ingående enheter med hemvist i den medlemsstaten och fasta driftsställen i den multinationella företagsgrupp som är etablerad i den medlemsstaten. Enligt OECD:s modellregler ska den jurisdiktion som tillämpar IIR-regeln bara ta hänsyn till den effektiva skattesatsen för utländska ingående enheter. Kapitel I Allmänna bestämmelser Kapitel I i direktivet handlar om allmänna bestämmelser, nämligen syfte, tillämpningsområde, definitioner och en ingående enhets lokalisering.

Direktivets tillämpningsområde definieras genom hänvisning till ingående enheter belägna i unionen som ingår i multinationella företagsgrupper eller storskaliga nationella företagsgrupper (bestående av ingående enheter som medlemmar) med en konsoliderad gruppintäkt på minst 750 miljoner euro under minst två av de fyra föregående åren. Av olika politiska skäl, t.ex. för att bevara principen om skatteneutralitet och i linje med OECD:s modellregler, undantas följande enheter från direktivets tillämpningsområde: Offentliga organ, internationella organisationer, ideella organisationer, pensionsfonder och, förutsatt att de befinner sig högst upp i gruppstrukturen, investeringsenheter och investeringsinstrument för fast egendom. Enheter som till minst 95 % ägs av undantagna enheter omfattas inte heller av direktivet. I samband med lokaliseringen av en ingående enhet, inklusive ett fast driftsställe, anses det i direktivet att en annan ingående enhet än ett fast driftsställe eller en genomflödesenhet är belägen i den jurisdiktion där den anses ha sin skattehemvist. Om platsen för en sådan ingående enhet inte kan fastställas på grundval av denna regel anses den vara belägen i den jurisdiktion där den etablerades. Direktivet fastställer också lokaliseringen av en ingående enhet som är ett fast driftsställe och innehåller klausuler om skatteavtalets utslagsgivande bestämmelser för specifika situationer. Kapitel II Tillämpning av regeln om inkomstinkludering (IIR-regeln) och regeln om kompensation för bortfall i skattebetalning (UTPR-regeln) I kapitel II fastställs reglerna för medlemsstaternas tillämpning av IIR-regeln och UTPR-regeln. IIR-regeln Enligt reglerna i direktivet är IIR-regeln tillämplig i följande situationer: (1)Den yttersta moderenheten i EU Om den yttersta moderenheten är belägen i EU kommer den att omfattas av top up-skatt för sina lågbeskattade ingående enheter i samma och andra EU-medlemsstater samt i jurisdiktioner i tredjeland. (2)Mellanliggande moderenheter eller delägda moderenheter i EU med den yttersta moderenheten utanför EU. Om det inte finns några yttersta moderenheter i EU beaktas i praktiken de lågbeskattade ingående enheterna i den multinationella företagsgruppen i EU av gruppens yttersta moderenhet i tredjeland om den tillämpar IIR-regeln. Om det finns minst en delägd moderenhet eller en mellanliggande moderenhet (om den jurisdiktion där den yttersta moderenheten är belägen inte tillämpar IIR-regeln) i EU kommer en mellanliggande moderenhet eller en delägd moderenhet att omfattas av top up-skatten för deras lågbeskattade direkt eller indirekt ägda ingående enheter i EU och jurisdiktioner i tredjeland. (3)Delägda moderenheter i EU med den yttersta moderenheten i EU Även om en yttersta moderenhet belägen i EU normalt åläggs top up-skatten för sina lågbeskattade ingående enheter (se 1 ovan), finns det också en möjlighet att den primära beskattningsrätten ligger hos den medlemsstat där den delägda moderenheten är belägen. I dessa fall måste man följa en nedifrån-och-upp-metod för att identifiera den delägda moderenhet som är skattepliktig. Man måste börja från den lägsta nivån helägda ingående enheter och flytta upp till den första delägda moderenheten, som kommer att vara skyldig att betala top up-skatt enligt IIR-regeln för sina lågbeskattade ingående enheter. Övriga delägda moderenheter fram till den yttersta moderenheten kommer också att omfattas av IIR-regeln, men med rätt till ett avdrag för top up-skatt som ska betalas av en annan delägd moderenhet lägre ned i kedjan. I direktivet fastställs hur mycket av en ingående enhets top up-skatt en moderenhet har rätt att uppbära genom IIR-regeln. Denna fördelningsbara andel baseras i allmänhet på andelen av moderenhetens andel av intäkten i det lågbeskattade ingående företaget. När det gäller storskaliga nationella grupper omfattas den yttersta moderenhet som är belägen i en medlemsstat dessutom av top up-skatt enligt IIR-regeln för sina lågbeskattade ingående enheter. Nationell top up-skatt För att bevara medlemsstaternas suveränitet föreskrivs i direktivet att en medlemsstat kan välja att tillämpa top up-skatten på nationella ingående enheter som är belägna på dess territorium (nationell top up-skatt). Denna valmöjlighet gör det möjligt att ta ut top up-skatten i en jurisdiktion med låg beskattningsnivå, i stället för att uppbära all top up-skatt på den yttersta moderenhetens nivå. När denna valmöjlighet utnyttjas kommer den moderenhet som tillämpar IIR-regeln att vara skyldig att bevilja avdrag för den justerade nationella top up-skatten vid beräkningen av top up-skatten med avseende på den berörda jurisdiktionen. UTPR-regeln I direktivet föreskrivs att i situationer där den yttersta moderenheten är belägen utanför EU i en jurisdiktion som inte tillämpar en kvalificerande IIR-regeln ska alla dess ingående enheter i jurisdiktioner med ett lämpligt regelverk för UTPR-regeln omfattas av denna regel. I detta fall kommer ingående enheter i en sådan multinationell företagsgrupp som är belägen i en medlemsstat att delas upp, och måste i sin medlemsstat betala en andel av den top up-skatt som är kopplad till den multinationella gruppens lågbeskattade dotterbolag.

I direktivet föreskrivs att UTPR-regeln även ska tillämpas i situationer där jurisdiktionen för den yttersta moderenheten har en kvalificerande IIR-regel men där den yttersta moderenheten, tillsammans med sina dotterbolag belägna inom samma jurisdiktion, är lågbeskattade. Den top up-skatt som motsvarar den lågbeskattade yttersta moderenheten och dess nationella dotterbolag kommer att tas ut genom UTPR-regeln av alla berättigade enheter i den multinationella företagsgruppen, inbegripet enheter som är belägna i en medlemsstat. Detta bör endast ske när den yttersta moderenheten är belägen utanför EU, eftersom en EU-belägen yttersta moderenhet antingen tillämpar principerna i IIR-regeln för sig själv och sina inhemska dotterbolag eller medger att top up-skatt togs ut lokalt via den nationella top up-skatten. Därför bör det inte finnas någon top up-skatt som fördelas enligt UTPR-regeln när den yttersta moderenheten är belägen i EU. I enlighet med OECD:s modellregler baseras beräkningen och fördelningen av top up-skatten enligt UTPR-regeln i direktivet på två faktorer: Antal anställda och materiella anläggningstillgångars redovisade värde. Kapitel III Beräkning av justerad vinst eller förlust Kapitel III innehåller regler för fastställandet av ”justerad vinst”, dvs. den justerade vinst som kommer att beaktas vid beräkningen av den effektiva skattesatsen. För att beräkna denna vinst börjar vi med den ingående enhetens redovisade nettovinst eller nettoförlust för räkenskapsåret, såsom den fastställts i samband med upprättandet av den konsoliderade årsredovisningen. Därefter görs justeringar av denna vinst eller förlust enligt definitionen i artikel 15. I linje med OECD:s modellregler undantar direktivet intäkter från internationell sjöfart och delvis därmed sammanhängande internationella sjöfartsintäkter från tillämpningen av GloBE-modellreglerna. Detta undantag följer principen att intäkter från sjöfart i de nationella skattesystemen ofta beskattas enligt en uppsättning regler som skiljer sig från reglerna i det allmänna bolagsskattesystemet. Detta kapitel innehåller också regler som är specifika för ingående enheter som är ett fast driftsställe eller en genomflödesenhet. I dessa fall behövs särskilda regler för att undvika dubbelräkning eller avsaknad av beräkning av intäkter som kan hänföras till dessa enheter. Dessa särskilda regler kommer också att begränsa möjligheterna till skatteflykt. Kapitel IV Beräkning av medräknade och justerade skatter I kapitel IV definieras medräknade skatter och beskrivs reglerna för beräkning av en ingående enhets ”medräknade och justerade skatter” för ett räkenskapsår. Den primära principen vid fördelning av medräknade skatter är att hänföra dem till den jurisdiktion där de underliggande vinster som omfattas av dessa skatter intjänades. För att säkerställa denna princip innehåller direktivet också särskilda regler för gränsöverskridande skatter eller intäktsflöden när det gäller fasta driftsställen, transparenta enheter, kontrollerat utländskt företag, en hybridenhet eller skatter på utdelning. Kapitel V Beräkning av effektiv skattesats och top up-skatt Kapitel V innehåller regler för beräkning av den effektiva skattesatsen för en multinationell företagsgrupp i en jurisdiktion för ett räkenskapsår. Den effektiva skattesatsen beräknas genom att de medräknade och justerade skatterna för gruppen divideras med gruppens justerade intäkt i en specifik jurisdiktion för räkenskapsåret. I enlighet med den övergripande överenskommelsen fastställs i direktivet den effektiva minimiskattesatsen enligt GloBE-modellreglerna till 15 %. I kapitel V behandlas även beräkning och fördelning av top up-skatten. För det första beräknas procentsatsen för top up-skatt för en jurisdiktion som en skillnad mellan den effektiva minimiskattesatsen på 15 % och den effektiva skattesatsen i jurisdiktionen. Denna procentsats för top up-skatten multipliceras sedan med intäkten för GloBE-ändamål i den jurisdiktionen för året i fråga. Substansundantaget (i förekommande fall) dras också av från detta belopp för att beräkna jurisdiktionens top up-skatt. I linje med GloBE-modellreglerna föreskriver direktivet ett substansundantag baserat på lönekostnader och materiella anläggningstillgångar. Den enhet som avlämnar deklaration i en multinationell företagsgrupp kan välja att inte tillämpa substansundantaget för en jurisdiktion. Slutligen erhålls top up-skatten för varje ingående enhet i en jurisdiktion genom att man delar upp jurisdiktionens top up-skatt mellan ingående enheter i den jurisdiktionen på grundval av intäkterna för GloBE-ändamål för varje ingående enhet i den jurisdiktionen. I direktivet föreskrivs att när det till följd av en justering av medräknade skatter eller justerad vinst eller förlust för ett föregående räkenskapsår ytterligare top up-skatt ska uppbäras, bör sådan top up-skatt behandlas som ytterligare top up-skatt för det räkenskapsår som granskas. För att minska efterlevnadsbördan i lågrisksituationer gäller ett undantag för minimala vinstbelopp: Inkomstundantag av mindre betydelse (de minimis income exclusion). Detta gäller när vinsterna för den multinationella företagsgruppens ingående enheter i en jurisdiktion understiger 1 miljon euro och intäkterna understiger 10 miljoner euro. Under sådana omständigheter och under förutsättning att inkomstundantaget av mindre betydelse väljs, anses top up-skatten för de ingående enheterna i denna jurisdiktion vara noll för GloBE-ändamål. Kapitel VI Särskilda regler för sammanslagningar och förvärv Detta kapitel innehåller särskilda regler för sammanslagningar, förvärv, samriskföretag och multinationella företagsgrupper med flera moderenheter. Det föreskrivs att en konsoliderad intäktströskel ska tillämpas på gruppmedlemmar i en sammanslagnings- eller delningssituation. När en ingående enhet förvärvas eller säljs av en multinationell grupp inom ramen för reglerna bör en sådan ingående enhet behandlas som en del av båda grupperna under året, med vissa justeringar av värdena för de attribut som används för tillämpningen av GloBE-modellreglerna (medräknade skatter, berättigade lönekostnader, berättigade materiella anläggningstillgångar och uppskjutna GloBE-skattefordringar). Det finns regler för redovisning av vinst eller förlust och redovisade värden vid en överföring av tillgångar och skulder, inklusive omorganisationer. Det finns en särskild bestämmelse för att inkludera samriskföretag, som annars inte skulle ingå i definitionen av en multinationell företagsgrupp för GloBE-ändamål. Slutligen finns det en särskild regel för multinationella företagsgrupper med flera moderenheter som gör att gruppenheter behandlas som en del av en enda multinationell företagsgrupp. Kapitel VII Skatteneutralitet och utdelningssystem

Kapitel VII innehåller regler om system för skatteneutralitet och utdelningsskatt. För att undvika oavsiktliga utfall, såsom en oproportionerlig top up-skatt enligt UTPR-regeln i en multinationell grupp, föreskrivs i direktivet särskilda regler för beräkning av intäkten för den yttersta moderenheten när en sådan enhet är en genomflödesenhet eller omfattas av ett system med avdragsgill utdelning. När det gäller investeringsenheter finns det särskilda regler för fastställandet av den effektiva skattesatsen, top up-skatten, en möjlighet att välja att behandla dem som skattetransparenta enheter och en möjlighet att tillämpa en beskattningsbar utdelningsmetod. När det gäller utdelningsskattesystem föreskrivs det i direktivet att när den enhet som avlämnar deklarationen gör ett årligt val med avseende på ingående enheter som omfattas av ett berättigat system för utdelningsskatt, ska en uppskattad utdelningsskatt inkluderas i beräkningen av de medräknade och justerade skatterna för de relevanta ingående enheterna. Detta innebär att man för varje räkenskapsår för vilket valet görs upprätthåller ett konto för återbetalning av en skönsmässigt bedömd utdelningsskatt. Om det under en fyraårsperiod inte betalas någon skatt till minimiskattesatsen för en sådan skönsmässigt bedömd utdelning och den ingående enheten inte har ådragit sig någon avdragsgill förlust, ska top up-skatten betalas på grundval av det utestående saldot på återbetalningskontot för året i fråga. Kapitel VIII Administrativa bestämmelser Kapitel VIII innehåller administrativa bestämmelser, inklusive krav på avlämning av deklarationer. Enligt direktivet är en ingående enhet i en multinationell företagsgrupp belägen i en medlemsstat skyldig att avlämna en deklaration med information om top up-skatt, såvida inte deklarationen avlämnas av den multinationella företagsgruppen i en annan jurisdiktion, med vilken medlemsstaten har ett avtal om informationsutbyte. Den begärda deklarationen kan avlämnas antingen av den ingående enheten eller av en annan utsedd lokal enhet som är belägen i medlemsstaten för dess räkning. Om det ingående företaget befrias från att avlämna deklarationen måste det ändå underrätta sin skatteförvaltning om identitet och plats för den ingående enhet som avlämnar deklarationen för den multinationella företagsgruppen. Deklarationerna ska avlämnas inom 15 månader efter utgången av det räkenskapsår som de hänför sig till. I direktivet fastställs också påföljder för fall där en multinationell företagsgrupp underlåter att uppfylla de skyldigheter som fastställs i direktivet. Kapitel IX Övergångsregler Kapitel IX innehåller övergångsregler. I dessa regler beskrivs hur vissa aspekter av GloBE-modellreglerna ska fastställas när en företagsgrupp måste tillämpa dem för första gången [för att minska efterlevnadsbördan]. Kapitlet omfattar också övergångsregler för substansundantaget, parametrar för att medräkna nationella inkomster genom IIR-regeln och UTPR-regeln för storskaliga nationella företagsgrupper respektive multinationella företagsgrupper i deras inledande verksamhetsfas, en övergångslösning för krav på avlämning av deklarationer och portföljinnehav. Kapitel X Särskild tillämpning av IIR-regeln på storskaliga nationella företagsgrupper Genom detta kapitel utvidgas tillämpningen av IIR-regeln till rent nationella företagsgrupper som är belägna i en medlemsstat om de uppfyller tröskelvärdet på 750 miljoner euro. Syftet med denna specifika aspekt av EU-reglerna är att undvika all risk för diskriminering i en medlemsstat mellan en enhet som tillhör en grupp med gränsöverskridande verksamhet och en grupp med rent nationell verksamhet. Dessa storskaliga nationella grupper kommer att beräkna sin effektiva skattesats och, i förekommande fall, åläggas eventuell top up-skatt som ska betalas enligt IIR-regeln. För att upprätthålla likabehandling när det gäller multinationella företagsgrupper som befinner sig i de första stadierna av sin internationella verksamhet beviljas genom detta kapitel även storskaliga nationella grupper en övergångsperiod på fem år, under vilken deras lågbeskattade nationella verksamheter undantas från tillämpningen av reglerna. Kapitel XI Slutbestämmelser Medlemmarna i det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) förväntas genomföra de modellregler som integrerar överenskommelsen om en global minimiskattenivå för multinationella grupper i unionen senast i slutet av 2022. Därefter och i sinom tid förväntas OECD:s inkluderande ramverk mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) göra en inbördes utvärdering av de nationella införlivandebestämmelserna för de deltagande medlemmarna i det inkluderande ramverket mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS), för att avgöra om dessa nationella regler kan betraktas som ”kvalificerade”, nämligen huruvida de överensstämmer med modellreglernas ordalydelse och andemening. I en separat process kommer dessutom OECD:s inkluderande ramverk mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) att fastställa villkor enligt vilka det amerikanska GILTI-systemet kommer att samexistera med GloBE-reglerna, för att säkerställa lika villkor. Detta är en följd av Förenta staternas förväntade begäran om att deras rättsliga ram, som för närvarande håller på att ses över, ska betraktas som likvärdig med innehållet i den övergripande överenskommelsen och i synnerhet med den primära IIR-regeln (Income Inclusion Rule). I direktivet fastställs villkor som gör det möjligt för kommissionen att bedöma likvärdigheten hos tredjeländers system och inkludera de jurisdiktioner som uppfyller de relevanta villkoren i en förteckning som bifogas direktivet. Kommissionen kommer också att få i uppgift att ändra den bifogade förteckningen till följd av en senare bedömning efter det att en jurisdiktion i ett tredjeland har ändrat sin rättsliga ram. Ändringen av bilagan måste genomföras i enlighet med reglerna om delegerade akter.

I detta kapitel hänvisas också till när reglerna i direktivet ska börja tillämpas, som har fastställts till den 1 januari 2023, med undantag för UTPR-regeln, vars tillämpning kommer att skjutas upp till den 1 januari 2024. Figur 1 Flödesschema över hur reglerna fungerar i EU



2021/0433 (CNS) Förslag till RÅDETS DIREKTIV om säkerställande av en global minimiskattenivå för multinationella företagsgrupper i unionen EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 115, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och av följande skäl: (1)Under de senaste åren har unionen antagit banbrytande åtgärder för att stärka bekämpningen av aggressiv skatteplanering på den inre marknaden. I direktiven mot skatteflykt fastställs regler mot urholkning av skattebasen på den inre marknaden och överföring av vinster från den inre marknaden. Dessa regler omvandlade rekommendationerna från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) inom ramen för initiativet mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) till EU-lagstiftning för att säkerställa att multinationella företags vinster beskattas där ekonomisk verksamhet som genererar vinsterna utförs och där värde skapas.

(2)I en fortsatt strävan att sätta stopp för multinationella företags skattepraxis, som gör det möjligt för dem att flytta vinster till jurisdiktioner där de inte omfattas av någon eller mycket låg beskattning, har OECD vidareutvecklat en uppsättning internationella skatteregler för att säkerställa att multinationella företag betalar en skälig andel skatt oavsett var de är verksamma. Denna stora reform syftar till att begränsa konkurrensen om bolagsskattesatserna genom att införa en global minimiskattenivå. Genom att avlägsna en betydande del av fördelarna med att flytta vinster till jurisdiktioner utan, eller med mycket låg beskattning, kommer den globala minimiskattereformen att skapa lika villkor för företag över hela världen och göra det möjligt för jurisdiktioner att bättre skydda sina skattebaser. (3)Detta politiska mål har omsatts i de globala modellreglerna mot urholkning av skattebasen (GloBE-modellreglerna) som godkändes den 14 december 2021 av OECD/G20:s inkluderande ramverk mot urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) och som medlemsstaterna har åtagit sig att följa. I rådets slutsatser av den 7 december 2021 upprepade rådet sitt starka stöd för den globala minimiskattereformen och åtog sig att snabbt genomföra avtalet genom unionslagstiftning. I detta sammanhang är det viktigt att medlemsstaterna effektivt genomför sitt åtagande att uppnå en global minimiskattenivå. (4)I en union med nära integrerade ekonomier är det av avgörande betydelse att den globala minimiskattereformen genomförs på ett tillräckligt konsekvent och samordnat sätt. Med tanke på dessa nya internationella skattereglers omfattning, detaljrikedom och tekniska aspekter skulle endast ett gemensamt unionsregelverk kunna förhindra en fragmentering av den inre marknaden när dessa regler införs. Vidare skulle ett gemensamt regelverk, som är utformat för att vara förenligt med de grundläggande friheter som garanteras i fördraget, ge skattebetalarna rättssäkerhet vid genomförandet av reglerna. (5)Det är nödvändigt att fastställa regler för att upprätta en effektiv och enhetlig ram för den globala minimiskattenivån på unionsnivå. Regelverket skapar ett system med två sammankopplade regler, tillsammans kallade GloBE-reglerna, genom vilka ett ytterligare skattebelopp som kallas top up-skatt ska tas ut varje gång ett multinationellt företags effektiva skattesats i en viss jurisdiktion understiger 15 %. I sådana fall anses jurisdiktionen vara lågbeskattad. Dessa två regler kallas regeln om inkomstinkludering (IIR-regeln) och regeln om kompensation för bortfall i skattebetalning (UTPR-regeln). Enligt detta system är moderenheten till en multinationell företagsgrupp belägen i en medlemsstat som är skyldig att tillämpa IIR-regeln på sin andel av top up-skatten för varje enhet i gruppen som är lågbeskattad, oavsett om den är belägen inom eller utanför unionen. UTPR-regeln bör fungera som en reservregel till IIR-regeln genom att eventuella restbelopp av top up-skatt omfördelas i fall där inte hela det belopp av top up-skatt som avser lågbeskattade enheter kan uppbäras av moderenheter genom tillämpning av IIR-regeln. (6)Det är nödvändigt att genomföra de GloBE-modellregler som medlemsstaterna enats om så att de ligger så nära den globala överenskommelsen som möjligt. Detta direktiv följer nära innehållet och strukturen i GloBE-modellreglerna. För att säkerställa förenlighet med unionens primärrätt, och närmare bestämt med etableringsfriheten, bör reglerna i detta direktiv tillämpas på enheter med hemvist i en medlemsstat och enheter utan hemvist till en moderenhet som är belägen i den medlemsstaten. Detta direktiv bör också tillämpas på mycket storskaliga, rent nationella företagsgrupper. På så sätt utformas det rättsliga regelverket så att all risk för diskriminering mellan gränsöverskridande och nationella situationer undviks. Alla enheter, inklusive den moderenhet som tillämpar IIR-regeln, som är belägna i en medlemsstat som är lågbeskattade, omfattas av top up-skatten. På samma sätt omfattas ingående enheter i samma moderenhet som är belägna i en annan medlemsstat, som är lågbeskattade, av top up-skatten. (7)Samtidigt som det är nödvändigt att säkerställa att metoder för skatteundandragande motverkas, bör negativa konsekvenser för mindre multinationella företagsgrupper på den inre marknaden undvikas. I detta syfte bör detta direktiv endast tillämpas på enheter belägna i unionen som är medlemmar i multinationella företagsgrupper eller storskaliga nationella företagsgrupper som uppfyller det årliga tröskelvärdet på minst 750 000 000 euro i konsoliderade intäkter. Detta tröskelvärde är förenligt med tröskeln i befintliga internationella skatteregler, såsom reglerna för landsspecifik rapportering. Enheter som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde kallas ingående enheter. Vissa enheter bör undantas från tillämpningsområdet på grundval av deras särskilda syfte och ställning. Undantagna enheter är sådana som inte drivs i vinstsyfte och som bedriver verksamhet av allmänt intresse och som av dessa skäl sannolikt inte kommer att beskattas i den medlemsstat där de är belägna. För att skydda dessa särskilda intressen är det nödvändigt att från direktivets tillämpningsområde undanta offentliga organ, internationella organisationer, ideella organisationer och pensionsfonder från detta direktivs tillämpningsområde. Investeringsfonder och investeringsverktyg för investeringar i fast egendom bör också undantas från tillämpningsområdet när de befinner sig högst upp i ägandekedjan, eftersom intäkterna för dessa så kallade genomströmningsenheter beskattas på ägarnivå. (8)Den yttersta moderenheten (UPE) i en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp, som direkt eller indirekt äger ett kontrollerande innehav i alla andra ingående enheter i den multinationella företagsgruppen eller den storskaliga nationella företagsgruppen, står i centrum för systemet. Eftersom den yttersta moderenheten normalt sett är skyldig att konsolidera räkenskaperna för alla enheter i den multinationella företagsgruppen eller den storskaliga nationella företagsgruppen eller, om så inte är fallet, det krävs enligt en allmänt erkänd redovisningsstandard, innehar den yttersta moderenheten kritisk information och är bäst lämpad att säkerställa att skattenivån per jurisdiktion för företagsgruppen är förenlig med den överenskomna minimisatsen. När den yttersta moderenheten är belägen i unionen bör det därför ådra sig den primära skyldigheten enligt detta direktiv att tillämpa IIR-regeln på sin tilldelade andel av top up-skatten för alla lågbeskattade ingående enheter i den multinationella företagsgruppen, oavsett om de är belägna i eller utanför unionen. Den yttersta moderenheten i toppen av en stor nationell företagsgrupp skulle tillämpa IIR-regeln på hela top up-skattebeloppet för dess lågbeskattade ingående enheter. (9)Under vissa omständigheter kan denna skyldighet behöva flyttas ned till andra ingående enheter i den multinationella företagsgrupp som är belägen i unionen. För det första, när den yttersta moderenheten är belägen i en jurisdiktion i ett tredjeland som inte har genomfört GloBE-modellreglerna eller likvärdiga regler och därmed inte har en kvalificerad IIR-regel, bör mellanliggande moderenheter som är belägna under den yttersta moderenhetens ägarkedja och som är belägna i unionen ha en skyldighet enligt direktivet att tillämpa IIR-regeln upp till sin tilldelade andel av top up-skatten, såvida inte en mellanliggande moderenhet som är skyldig att tillämpa IIR-regeln äger ett kontrollerande intresse i en annan mellanliggande moderenhet, i vilket fall IIR-regeln bör tillämpas av den senare. (10)För det andra, oavsett om den yttersta moderenheten är belägen i en jurisdiktion som har en kvalificerad IIR-regel eller inte, bör delägda moderenheter belägna i unionen som till mer än 20 % ägs av andelsinnehavare utanför den multinationella företagsgruppen ha skyldighet att, enligt detta direktiv, tillämpa IIR-regeln upp till sin tilldelade andel av top up-skatten. Sådana delägda moderenheter bör dock inte tillämpa IIR-regeln när de helt ägs av en annan delägd moderenhet som är skyldig att tillämpa IIR-regeln. För det tredje, när den yttersta moderenheten är belägen i en jurisdiktion utan en kvalificerad IIR-regel, bör de ingående enheterna i den multinationella företagsgruppen tillämpa UTPR-regeln på eventuella restbelopp av top up-skatt som inte har omfattats av IIR-regeln i proportion till en fördelningsnyckel som baseras på deras antal anställda och materiella anläggningstillgångar. För det fjärde, när den yttersta moderenheten är belägen i en jurisdiktion i ett tredjeland med en kvalificerad IIR-regel, bör de ingående enheterna i den multinationella företagsgruppen tillämpa UTPR-regeln på de ingående enheter som är belägna i den jurisdiktionen i tredjelandet, i fall där den jurisdiktionen i tredjelandet är lågbeskattad på grundval av den effektiva skattesatsen för alla ingående enheter i den jurisdiktionen, inbegripet den yttersta moderenheten. (11)I enlighet med de politiska målen för den globala minimiskattereformen bör, när det gäller rättvis skattekonkurrens mellan jurisdiktioner, beräkningen av den effektiva skattesatsen ske på jurisdiktionsnivå. Vid beräkningen av den effektiva skattesatsen bör det i detta direktiv fastställas en gemensam uppsättning särskilda regler för beräkningen av skattebasen, kallad justerad vinst eller förlust, och för erlagda skatter, så kallade medräknade skatter. Utgångspunkten är de räkenskaper som används för konsolideringsändamål och som sedan blir föremål för en rad justeringar, bland annat för att ta hänsyn till tidsskillnader, för att undvika eventuella snedvridningar mellan jurisdiktioner. Dessutom kan vissa enheters justerade vinst eller förlust och medräknade skatter hänföras till andra relevanta enheter inom den multinationella företagsgruppen för att säkerställa en neutral skattebehandling av justerad vinst eller förlust som kan omfattas av medräknade skatter i flera jurisdiktioner, antingen på grund av enheternas karaktär (genomströmningsenheter, hybridenheter eller fasta driftsställen) eller på grund av den särskilda skattebehandlingen av vinsten (utdelningar eller kontrollerade utländska bolagsskattesystem). (12)Den effektiva skattesatsen för en multinationell företagsgrupp i varje jurisdiktion där den bedriver verksamhet eller i en storskalig nationell företagsgrupp bör jämföras med den överenskomna minimiskattesatsen på 15 % för att avgöra om den multinationella företagsgruppen eller den storskaliga nationella företagsgruppen är skyldig att betala en top up-skatt och därmed tillämpa IIR-regeln eller UTPR-regeln. Den minimiskattesats på 15 % som OECD/G20:s inkluderande ramverk för urholkning av skattebasen och överföring av vinster (BEPS) enats om återspeglar en balans mellan bolagsskattesatserna i hela världen. I fall där den effektiva skattesatsen för en multinationell företagsgrupp sjunker under minimiskattesatsen i en viss jurisdiktion bör top up-skatten fördelas till de enheter i den multinationella företagsgrupp som är skyldiga att betala skatten i enlighet med IIR-regeln och UTPR-regeln, i syfte att iaktta den globalt överenskomna minimiskattesatsen på 15 %. I fall där den effektiva skattesatsen för en storskalig nationell företagsgrupp sjunker under minimiskattesatsen bör den yttersta moderenheten högst upp i den storskaliga nationella företagsgruppen tillämpa IIR-regeln på sina lågbeskattade ingående enheter för att säkerställa att en sådan grupp är skyldig att betala skatt med en effektiv minimiskattesats på 15 %. (13)För att göra det möjligt för medlemsstaterna att dra nytta av de top up-skatteintäkter som uppbärs från deras lågbeskattade ingående enheter som är belägna på deras territorium bör medlemsstaterna kunna välja att tillämpa ett nationellt system för top up-skatt. Ingående enheter i en multinationell företagsgrupp som är belägna i en medlemsstat som har valt att tillämpa regler som är likvärdiga med IIR-regeln och UTPR-regeln i sitt eget nationella skattesystem bör betala top up-skatten till denna medlemsstat. Samtidigt som medlemsstaterna ges viss flexibilitet vid det tekniska genomförandet av det nationella systemet för top up-skatt bör ett sådant system säkerställa en effektiv minimibeskattning av de ingående enheternas justerade vinst eller förlust på samma eller likvärdigt sätt som IIR-regeln och UTPR-regeln i detta direktiv. (14)För att säkerställa ett proportionerligt tillvägagångssätt bör man i samband med detta ta hänsyn till vissa specifika situationer där BEPS-riskerna är reducerade. Därför bör direktivet innehålla ett undantag för verklig verksamhet som baseras på kostnaderna för anställda och värdet av materiella anläggningstillgångar i en viss jurisdiktion. Detta skulle göra det möjligt att i viss utsträckning hantera situationer där en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp bedriver ekonomisk verksamhet som kräver väsentlig närvaro i en lågbeskattad jurisdiktion, eftersom det i sådana fall är osannolikt att BEPS-praxis skulle blomstra. Det specifika fallet med multinationella företagsgrupper som befinner sig i de första stadierna av sin internationella verksamhet bör också beaktas för att inte motverka utvecklingen av gränsöverskridande verksamhet för multinationella företagsgrupper som drar nytta av låg beskattning i sin nationella jurisdiktion där de huvudsakligen bedriver verksamhet. Sådana företagsgruppers lågbeskattade nationella verksamhet bör därför undantas från tillämpningen av reglerna under en övergångsperiod på fem år, och under förutsättning att den multinationella företagsgruppen inte har några ingående enheter i fler än sex andra jurisdiktioner. För att säkerställa likabehandling för storskaliga nationella företagsgrupper bör intäkterna från sådana företagsgruppers verksamhet också undantas under en övergångsperiod på fem år. (15)På grund av sjöfartssektorns mycket volatila karaktär och dess långa ekonomiska cykel är den traditionellt föremål för alternativa eller kompletterande beskattningssystem i medlemsstaterna. För att inte undergräva denna logik och för att göra det möjligt för medlemsstaterna att fortsätta att tillämpa en särskild skattebehandling av sjöfartssektorn i linje med internationell praxis och regler om statligt stöd, bör intäkter från sjöfarten undantas från systemet. (16)För att uppnå en balans mellan målen för den globala minimiskattereformen och den administrativa bördan för skatteförvaltningar och skattebetalare bör detta direktiv föreskriva ett undantag av mindre betydelse (de minimis) för multinationella företagsgrupper eller storskaliga nationella företagsgrupper som har en genomsnittlig intäkt på mindre än 10 000 000 euro och en genomsnittlig justerad vinst eller förlust på mindre än 1 000 000 euro i en jurisdiktion. Sådana multinationella företagsgrupper eller storskaliga nationella företagsgrupper ska inte behöva betala en top up-skatt, även om deras effektiva skattesats understiger minimiskattesatsen i den jurisdiktionen. (17)Tillämpningen av reglerna i detta direktiv på multinationella företagsgrupper och storskaliga nationella företagsgrupper som faller inom dess tillämpningsområde för första gången skulle kunna ge upphov till snedvridningar till följd av förekomsten av skatteattribut, inbegripet förluster från tidigare räkenskapsår, eller till följd av tidsskillnader, och kräva övergångsregler för att undanröja sådana snedvridningar. En gradvis sänkning av skattesatserna för löner och materiella anläggningstillgångar under tio år bör också tillämpas för att möjliggöra en smidig övergång till det nya skattesystemet. (18)För en effektiv tillämpning av systemet är det viktigt att förfarandena samordnas på företagsgruppnivå. Det kommer att bli nödvändigt att driva ett system som säkerställer ett obehindrat informationsflöde inom den multinationella företagsgruppen och till skatteförvaltningar där de ingående enheterna är belägna. Det primära ansvaret för att avlämna informationen i deklarationen bör ligga på den ingående enheten själv. Ett undantag från sådant ansvar bör dock gälla om den multinationella företagsgruppen har utsett en annan enhet att avlämna och dela informationen i deklarationen. Det kan vara antingen en lokal enhet eller en enhet från en annan jurisdiktion som har ett avtal med den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den ingående enheten är belägen. Under de första tolv månaderna efter dess ikraftträdande bör kommissionen se över detta direktiv i linje med överenskommelsen i det inkluderande regelverket om avlämningskrav enligt GloBE-regelverket för genomförande. Med tanke på de anpassningar av efterlevnaden som detta system kräver bör företagsgrupper som omfattas av detta direktiv för första gången beviljas en period på 18 månader för att uppfylla informationskraven. (19)Med tanke på fördelarna med transparens på skatteområdet är det uppmuntrande att en betydande mängd information kommer att avlämnas till skatteförvaltningarna i alla deltagande jurisdiktioner. Multinationella företagsgrupper som omfattas av detta direktiv bör vara skyldiga att tillhandahålla omfattande och detaljerad information om sina vinster och effektiva skattesatser i varje jurisdiktion där de har ingående enheter. En så omfattande rapportering kan förväntas öka transparensen. (20)Effektiviteten och rättvisan i den globala minimiskattereformen är i hög grad beroende av att den genomförs i hela världen. Det kommer därför att vara av avgörande betydelse att unionens alla viktiga handelspartner tillämpar antingen en kvalificerad IIR-regel eller en likvärdig uppsättning regler om minimibeskattning. I detta sammanhang, och för att främja rättslig säkerhet och effektivitet i de globala minimiskattereglerna, är det viktigt att ytterligare fastställa på vilka villkor de regler som genomförs i en jurisdiktion i ett tredjeland som inte kommer att införliva reglerna i den globala överenskommelsen kan beviljas likvärdighet med en kvalificerad IIR-regel. I detta syfte bör det i detta direktiv föreskrivas att kommissionen ska göra en bedömning av likvärdighetskriterierna på grundval av vissa parametrar, tillsammans med en förteckning över de jurisdiktioner i tredjeländer som uppfyller likvärdighetskriterierna. Denna förteckning kan senare ändras, genom en delegerad akt, efter en eventuell bedömning av det rättsliga regelverk som en jurisdiktion i ett tredjeland har genomfört i sin nationella lagstiftning. (21)När det gäller ändring av vissa icke väsentliga delar av detta direktiv bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen. Syftet bör vara att, efter en bedömning av kommissionen, möjliggöra ändringar av bilagan som förtecknar jurisdiktioner med ett nationellt rättsligt regelverk som kan anses motsvara en kvalificerad IIR-regel.

(22)Reglerna för tillämpningen av UTPR-regeln bör tillämpas från och med den 1 januari 2024 så att jurisdiktioner i tredjeländer kan tillämpa IIR-regeln i den första fasen av genomförandet av GloBE-modellreglerna. (23)Målet med detta direktiv, nämligen att skapa ett gemensamt regelverk för en global minimiskattenivå inom unionen på grundval av den gemensamma strategin i GloBE-modellreglerna, kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av varje enskild medlemsstat som agerar på egen hand. Oberoende åtgärder från medlemsstaternas sida skulle ytterligare riskera att skapa en fragmentering av den inre marknaden. Eftersom det är av avgörande betydelse att anta lösningar som fungerar för den inre marknaden som helhet kan detta mål, på grund av den globala minimiskattereformens omfattning, bättre uppnås på unionsnivå. Unionen får därför anta åtgärder i enlighet med den subsidiaritetsprincip som föreskrivs i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. (24)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 42.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1725. Rätten till skydd av personuppgifter enligt artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 är tillämpliga på den behandling av personuppgifter som utförs inom ramen för detta direktiv. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 1

Innehåll I detta direktiv fastställs gemensamma åtgärder för en effektiv minimibeskattning av multinationella företagsgrupper i form av (a)en regel om inkomstinkludering (IIR) enligt vilken en moderenhet i en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp beräknar och uppbär sin fördelningsbara andel av top up-skatten för de lågbeskattade ingående enheterna i gruppen och (b)regeln om kompensation för bortfall i skattebetalning (UTPR-regeln) enligt vilken en enhet som ingår i en multinationell företagsgrupp uppbär en fördelad andel av den top up-skatt som beräknats av gruppens yttersta moderenhet och som inte tagits ut enligt IIR-regeln för de lågbeskattade ingående enheterna i gruppen. Artikel 2

Tillämpningsområde 1.Detta direktiv ska tillämpas på ingående enheter belägna i unionen som är medlemmar i en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp som har en årlig inkomst på minst 750 000 000 euro i sin konsoliderade årsredovisning under minst två av de senaste fyra på varandra följande räkenskapsåren. 2.Om ett eller flera av de fyra räkenskapsår som avses i punkt 1 är längre eller kortare än 12 månader ska den årliga vinst som avses i den punkten justeras proportionellt för vart och ett av dessa räkenskapsår. 3.Detta direktiv ska inte tillämpas på följande enheter (undantagna enheter) såvida inte den ingående enhet som avlämnar deklarationen har valt att inte behandla sådana enheter som undantagna i enlighet med artikel 43.1: (a)Ett offentligt organ, en internationell organisation, en ideell organisation, en pensionsfond, en investeringsenhet som är en yttersta moderenhet och ett investeringsinstrument för fast egendom som är en yttersta moderenhet eller (b)en enhet som till minst 95 % direkt ägs av en eller flera enheter som avses i led a, eller genom flera sådana enheter, utom pensionstjänsteföretag, och som i)uteslutande, eller nästan uteslutande, bedriver verksamhet för att inneha tillgångar eller investera medel till förmån för den eller de enheter som avses i led a, eller ii)uteslutande bedriver verksamheter som har samband med sådan verksamhet som bedrivs av den eller de enheter som avses i led a, eller (c)en enhet som till minst 85 % direkt ägs av en eller flera av de enheter som avses i led a, eller genom en eller flera sådana enheter, under förutsättning att i stort sett hela dess vinst härrör från utdelningar eller kapitalvinster eller kapitalförluster som undantas från beräkningen av den justerade vinsten i enlighet med artikel 15.2 b. Artikel 3

Definitions

I detta direktiv avses med (1)enhet: varje juridisk person eller juridisk konstruktion som upprättar separata räkenskaper. (2)ingående enhet: en enhet eller ett fast driftsställe som ingår i en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp. (3)grupp: (a)en samling enheter som är närstående genom ägande eller kontroll enligt definitionen i den allmänt erkända redovisningsramen för den yttersta moderenhetens upprättande av konsoliderad årsredovisning, inbegripet alla enheter som kan ha undantagits från den yttersta moderenhetens konsoliderade årsredovisning enbart på grund av dess ringa storlek, väsentlighet eller på grund av att det innehas för försäljning och (b)en enhet som har ett eller flera fasta driftsställen, under förutsättning att den inte ingår i en annan grupp enligt definitionen i led a. (4)multinationell företagsgrupp: en företagsgrupp som omfattar minst en enhet eller ett fast driftsställe som inte är beläget i den yttersta moderenhetens jurisdiktion. (5)storskalig nationell företagsgrupp: en företagsgrupp där alla enheter är belägna i samma medlemsstat. (6)konsoliderad årsredovisning: (a)den redovisning som upprättats av en enhet i enlighet med en allmänt erkänd redovisningsstandard, i vilka tillgångar, skulder, intäkter, kostnader och kassaflöden för den enheten och för eventuella enheter som det kontrollerar redovisas som tillgångar, skulder, intäkter, kostnader och kassaflöden för en enda ekonomisk enhet, (b)för grupper enligt definitionen i punkt 3 b, den redovisning som en central enhet upprättar i enlighet med en allmänt erkänd redovisningsstandard, (c)den årsredovisning som inte upprättats av en yttersta moderenhet i enlighet med en allmänt erkänd redovisningsstandard och som senare har justerats för att förhindra eventuella väsentliga snedvridningar av konkurrensen eller (d)om den yttersta moderenheten inte upprättar en årsredovisning enligt beskrivningen i leden a, b eller c, den årsredovisning som skulle ha upprättats om den yttersta moderenheten var skyldig att upprätta sådan årsredovisning i enlighet med i)en allmänt erkänd redovisningsstandard eller ii)en annan redovisningsstandard och under förutsättning att årsredovisningarna har justerats för att förhindra eventuell väsentlig snedvridning av konkurrensen. (7)räkenskapsår: den räkenskapsperiod för vilken (a)den yttersta moderenheten i en multinationell företagsgrupp eller en storskalig nationell företagsgrupp upprättar sin konsoliderade årsredovisning eller, om den yttersta moderenheten inte upprättar konsoliderad årsredovisning, kalenderåret och (b)den effektiva skattesatsen och top up-skatten beräknas. (8)ingående enhet som avlämnar en deklaration: en enhet som avlämnar en skattedeklaration med information om top up-skatt i enlighet med artikel 42 i detta direktiv. (9)genomflödesenhet: en enhet som betraktas som en skattetransparent enhet med avseende på dess intäkter, kostnader, vinst eller förlust i den jurisdiktion där den etablerades och som inte har skattehemvist och som omfattas av en medräknad skatt på sina intäkter eller sin vinst i en annan jurisdiktion.

I denna definition avses med en skattetransparent enhet en enhet vars intäkter, kostnader, vinst eller förlust behandlas enligt lagstiftningen i en jurisdiktion på samma sätt som om den hade direkt koppling eller direkt belastat ägaren till den enheten. (10)fast driftsställe: (a)ett driftsställe eller driftsställe som anses vara beläget i en jurisdiktion där det behandlas som ett fast driftsställe i enlighet med ett gällande skatteavtal, under förutsättning att en sådan jurisdiktion beskattar de intäkter som kan hänföras till det i enlighet med en bestämmelse liknande artikel 7 i OECD:s modellkonvention om inkomst- och kapitalskatter, (b)om det inte finns något gällande skatteavtal, ett driftsställe eller ett driftsställe som anses vara beläget i en jurisdiktion som beskattar de intäkter som kan hänföras till ett sådant driftsställe på nettobasis på ett liknande sätt som det beskattar sin egen skattehemvist, (c)om en jurisdiktion inte har något system för bolagsbeskattning, ett driftsställe eller ett driftsställe som anses vara beläget där som skulle behandlas som ett fast driftsställe i enlighet med OECD:s modellkonvention om intäkts- och kapitalskatter, under förutsättning att en sådan jurisdiktion skulle ha haft rätt att beskatta de intäkter som skulle ha kunnat hänföras till driftsstället i enlighet med artikel 7 i det avtalet eller (d)ett annat driftsställe eller ett driftsställe som anses ha verksamhet som bedrivs utanför den jurisdiktion där den centrala enheten är belägen, om en sådan jurisdiktion undantar intäkter hänförliga till sådan verksamhet. (11)yttersta moderenhet: (a)en enhet som direkt eller indirekt äger ett kontrollerande intresse i en annat enhet och som inte direkt eller indirekt ägs av en annan enhet med ett kontrollerande innehav i det eller (b)en central enhet. (12)minimiskattesats: femton procent (15 %). (13)top up-skatt: den top up-skatt som beräknas för en jurisdiktion eller en ingående enhet i enlighet med artikel 26. (14)system för beskattning av kontrollerat utländskt bolag: en uppsättning skatteregler enligt vilka en direkt eller indirekt aktieägare i en utländsk enhet är skyldig att betala skatt för sin andel av eller hela intäkten i den utländska enheten, oavsett om intäkten delas ut till aktieägaren eller inte. (15)kvalificerad regel om inkomstinkludering (kvalificerad IIR-regel): en uppsättning regler som genomförs i den nationella lagstiftningen i en jurisdiktion och som (a)är likvärdig med de regler som fastställs i detta direktiv, enligt vilka moderenheten i en multinationell företagsgrupp beräknar och uppbär sin fördelningsbara andel av top up-skatten för de lågbeskattade ingående enheterna i företagsgruppen, (b)genomförs och administreras på ett sätt som är förenligt med reglerna i detta direktiv och som inte gör det möjligt för jurisdiktionen att tillhandahålla några förmåner relaterade till dessa regler. (16)lågbeskattad ingående enhet: (a)en ingående enhet i en multinationell företagsgrupp som är belägen i en lågskattejurisdiktion eller (b)en statslös ingående enhet som för ett räkenskapsår har en effektiv skattesats som är lägre än den effektiva minimiskattesatsen. (17)mellanliggande moderenhet: en ingående enhet som direkt eller indirekt har ett ägarintresse i en annan ingående enhet i samma multinationella företagsgrupp och som inte räknas som en yttersta moderenhet, en delägd moderenhet, ett fast driftsställe eller en investeringsenhet. (18)kontrollerande intresse: ett ägarintresse i en enhet där andelsinnehavaren är skyldig, eller skulle ha varit skyldig att post för post konsolidera enhetens tillgångar, skulder, intäkter, kostnader och kassaflöden, i enlighet med en allmänt erkänd redovisningsstandard.

En central enhet anses ha kontrollerande intressen i sina fasta driftsställen. (19)delägd moderenhet: en ingående enhet som direkt eller indirekt har ett ägarintresse i en annan ingående enhet i samma multinationella företagsgrupp, där mer än 20 % av dess ägarintresse i dess vinst direkt eller indirekt innehas av personer som inte är ingående enheter i den multinationella företagsgruppen och som inte räknas som en yttersta moderenhet, ett fast driftsställe eller en investeringsenhet. (20)ägarintresse: alla rättigheter till vinster, kapital eller reserver i en enhet eller ett fast driftsställe. (21)moderenhet: en yttersta moderenhet som inte är en undantagen enhet, en mellanliggande moderenhet eller en delägd moderenhet. (22)allmänt erkänd redovisningsstandard: internationella redovisningsstandarder (IFRS och IFRS som antagits av EU i enlighet med förordning (EG) nr 1606/2002) och de allmänt erkända redovisningsprinciperna i Australien, Brasilien, Kanada, EU-medlemsstaterna, EES-länderna, Hongkong (Kina), Japan, Mexiko, Nya Zeeland, Folkrepubliken Kina, Republiken Indien, Republiken Korea, Ryssland, Singapore, Schweiz, Förenade kungariket och Amerikas förenta stater. (23)kvalificerad nationell top up-skatt: en top up-skatt som genomförs i den nationella lagstiftningen i en jurisdiktion och som (a)föreskriver fastställande av överskjutande vinst för de ingående enheter som är belägna i den jurisdiktionen i enlighet med reglerna i detta direktiv och tillämpningen av minimiskattesatsen på dessa överskjutande vinster för jurisdiktionen och de ingående enheterna i enlighet med de regler som fastställs i detta direktiv och (b)genomförs och administreras på ett sätt som är förenligt med reglerna i detta direktiv och som inte gör det möjligt för jurisdiktionen att tillhandahålla några förmåner relaterade till dessa regler. (24)investeringsenhet: (a)en investeringsfond eller ett investeringsinstrument för fast egendom, (b)en enhet som till minst 95 % direkt eller indirekt ägs av en enhet som avses i led a eller genom en eller flera sådana enheter och som uteslutande eller nästan uteslutande bedriver verksamhet för att inneha tillgångar eller investera medel till förmån för dem, (c)en enhet som till minst 85 % ägs av en enhet som avses i led a, under förutsättning att i stort sett hela dess intäkt härrör från utdelningar eller kapitalvinster eller kapitalförluster som undantas från beräkningen av den justerade vinsten i enlighet med detta direktiv. (25)investeringsfond: en enhet eller en konstruktion som uppfyller följande villkor: (a)den är utformad för att slå samman finansiella eller icke-finansiella tillgångar från ett antal i huvudsak icke närstående investerare, (b)den investerar i enlighet med en fastställd investeringsstrategi, (c)den gör det möjligt för investerare att minska transaktions-, forsknings- och analyskostnaderna eller sprida riskerna kollektivt, (d)den är främst utformad för att generera avkastning eller vinst på investeringar, eller skydd mot en särskild eller allmän händelse eller ett särskilt eller allmänt resultat, (e)dess investerare har rätt till avkastning från fondens tillgångar eller intäkter från dessa tillgångar, baserat på sina respektive bidrag, (f)fonden eller dess ledning omfattas av regelverket för investeringsfonder i den jurisdiktion där den är etablerad eller förvaltas och (g)den förvaltas av yrkesverksamma som förvaltar investeringsfonder för investerarnas räkning.

(26)investeringsinstrument för fast egendom: en enhet med bred ägarbas som främst innehar fast egendom och som omfattas av en enda skattenivå, som används av den eller av dess ägarintressen, med högst ett års uppskov. (27)pensionsfond: (a)en enhet som är etablerad och verksam i en jurisdiktion, uteslutande eller nästan uteslutande för att administrera eller tillhandahålla pensionsförmåner och kompletterande eller tillfälliga förmåner till enskilda och som i)regleras i den jurisdiktionen eller ii)innehas av ett förvaltningsbolag eller en förvaltare och som tillhandahåller dessa förmåner i enlighet med nationell lagstiftning. (b)pensionsenhet: (28)en enhet som är etablerad och verksam uteslutande eller nästan uteslutande för att investera medel till förmån för sådana enheter som avses i punkt 27 eller för att bedriva reglerad verksamhet som är relaterad till de verksamheter som avses i punkt 27, där pensionsenheten ingår i samma företagsgrupp som de enheter som bedriver denna verksamhet. (29)lågskattejurisdiktion: en medlemsstat eller jurisdiktion i ett tredjeland där en multinationell företagsgrupp under ett givet räkenskapsår har en effektiv skattesats som understiger minimiskattesatsen. (30)justerad vinst eller förlust: en ingående enhets redovisade vinst eller förlust justerad i enlighet med de regler som definieras i kapitel III och i kapitlen VI och VII i detta direktiv. (31)icke kvalificerat imputationsbelopp: varje annan skatt än ett kvalificerat imputationsbelopp som tillfaller, eller betalas av, en ingående enhet som är (a)återbetalningsbart till den faktiska ägaren till en utdelning som delas ut av en sådan ingående enhet i samband med denna utdelning eller dras ifrån den som har rätt till utdelningen mot en annan skatteskuld än en skatteskuld för sådan utdelning, eller (b)återbetalningsbar till det utdelande bolaget vid utdelning till en aktieägare. I denna definition avses med kvalificerat imputationsbelopp en medräknad skatt som tillfallit eller betalats av en ingående enhet eller ett fast driftsställe och som kan återbetalas eller dras av från mottagaren av den utdelning som delas ut av den ingående enheten eller av den centrala enheten, under förutsättning att återbetalningen ska betalas ut eller att tillgodohavandet tillhandahålls (a)i en annan jurisdiktion än den jurisdiktion som ålade de medräknade skatterna, (b)till ett företag som har rätt till den utdelning som beskattas till en nominell skattesats som är lika med eller högre än minimiskattesatsen för utdelning som erhållits enligt den nationella lagstiftningen i den jurisdiktion där den ingående enheten ålades de medräknade skatterna, (c)till en fysisk person som har rätt till utdelningen och som har skattehemvist i den jurisdiktion där den ingående enheten ålades de medräknade skatterna och som beskattas till en nominell skattesats som är lika med eller högre än den standardskattesats som är tillämplig på vanliga intäkter, eller (d)till ett offentligt organ, en internationell organisation, en ideell organisation, en pensionsfond, en investeringsenhet som inte ingår i den multinationella företagsgruppen eller ett livförsäkringsbolag i den mån utdelningen erhålls i samband med pensionsfondsverksamhet som beskattas på samma sätt som en pensionsfond. (32)kvalificerade skattetillgodohavanden: (a)ett skattetillgodohavande som är utformat på ett sådant sätt att det ska betalas som en kontant betalning eller motsvarande till en ingående enhet inom fyra år från den dag då den ingående enheten har rätt att erhålla skattetillgodohavandet enligt lagstiftningen i den jurisdiktion som beviljar tillgodohavandet eller (b)om skattetillgodohavandet delvis återbetalas, den del av skattetillgodohavandet som ska betalas som en kontant betalning eller motsvarande till en ingående enhet inom fyra år från den dag då den ingående enheten har rätt att erhålla det partiella skattetillgodohavandet.

(33)central enhet: en enhet som i sin årsredovisning tar med ett fast driftsställes nettointäkt eller nettoförlust. (34)skattetransparent enhet: (a)en genomflödesenhet som anses vara skattetransparent i den jurisdiktion där dess ägare är belägen. (b)En enhet som inte har skattehemvist och som inte omfattas av en medräknad skatt eller en kvalificerad nationell top up-skatt på grundval av sin plats för företagsledning, etableringsort eller liknande kriterier med avseende på dess intäkt, kostnad, vinst eller förlust, i)dess ägare är belägna i en jurisdiktion där enheten behandlas som skattetransparent, ii)den har inte något driftsställe i den jurisdiktion där den etablerades, och iii)intäkter, kostnader, vinst eller förlust inte kan hänföras till ett fast driftsställe. (35)ingående ägarenhet: en ingående enhet som direkt eller indirekt har ett ägarintresse i en annan ingående enhet i samma multinationella företagsgrupp. (36)berättigat utdelningsskattesystem: ett bolagsskattesystem som (a)ålägger skatt på vinst endast när sådan vinst delas ut eller anses vara utdelad till aktieägarna, eller när bolaget ådrar sig vissa andra kostnader än rörelsekostnader, (b)ålägger skatt med en skattesats som är lika med eller högre än minimiskattesatsen, och (c)var i kraft senast den 1 juli 2021. (37)kvalificerad regel om kompensation för bortfall i skattebetalning (kvalificerad UTPR-regel): en uppsättning regler som genomförs i den nationella lagstiftningen i en jurisdiktion och som (a)är likvärdig med de regler som fastställs i detta direktiv enligt vilka en jurisdiktion uppbär sin tilldelade andel av den top up-skatt för en multinationell företagsgrupp som inte togs ut enligt IIR-regeln för de lågbeskattade ingående enheterna i en sådan grupp, (b)genomförs och administreras på ett sätt som är förenligt med reglerna i detta direktiv och som inte gör det möjligt för jurisdiktionen att tillhandahålla några förmåner relaterade till dessa regler. (38)enhet som utses att avlämna deklaration: den ingående enhet, annan än den yttersta moderenheten, som av den multinationella företagsgruppen har utsetts att på dess vägnar fullgöra de krav på avlämning av skattedeklaration som anges i artikel 42. Artikel 4

En ingående enhets lokalisering 1.En annan ingående enhet än en genomflödesenhet ska anses vara belägen i den jurisdiktion där den anses ha sin skattehemvist på grundval av sin plats för företagsledning, dess etableringsort eller liknande kriterier. Om lokaliseringen för en annan ingående enhet än en genomflödesenhet inte kan fastställas på grundval av första stycket ska den anses vara belägen i den jurisdiktion där den etablerades. 2.En genomflödesenhet ska betraktas som statslös, såvida den inte är den yttersta moderenheten i en multinationell företagsgrupp eller om den är skyldig att tillämpa en IIR-regel i enlighet med artiklarna 5, 6 och 7, i vilket fall genomflödesenheten ska anses vara belägen i den jurisdiktion där den etablerades.

3.Ett fast driftsställe enligt definitionen i artikel 3.10 a ska anses vara beläget i den jurisdiktion där det behandlas som ett fast driftställe och är skyldigt att betala skatt enligt gällande skatteavtal. Ett fast driftsställe enligt definitionen i artikel 3.10 b ska anses vara beläget i den jurisdiktion där det är skyldigt att betala skatt för sin verksamhet. Ett fast driftsställe enligt definitionen i artikel 3.10 c ska anses vara lokaliserad i den jurisdiktion där det är beläget. Ett fast driftställe enligt definitionen i artikel 3.10 d ska betraktas som statslöst. 4.Om en ingående enhet kan anses vara belägen i två jurisdiktioner och dessa jurisdiktioner har ett tillämpligt skatteavtal, ska den ingående enheten anses vara belägen i den jurisdiktion där den anses ha sin skattehemvist enligt det skatteavtalet. Om det tillämpliga skatteavtalet kräver att de behöriga myndigheterna når en ömsesidig överenskommelse om den plats där den ingående enheten anses ha skattehemvist, och ingen överenskommelse nås, ska punkt 5 tillämpas. Om det inte finns någon befrielse för dubbelbeskattning enligt det tillämpliga skatteavtalet, på grund av att en ingående enhet har skattehemvist i båda jurisdiktioner som är avtalsslutande parter i avtalet, ska punkt 5 tillämpas. 5.Om en ingående enhet kan anses vara belägen i två jurisdiktioner och dessa jurisdiktioner inte har ett tillämpligt skatteavtal, ska den ingående enheten anses vara belägen i den jurisdiktion som ålade det högsta beloppet medräknade skatter under räkenskapsåret. Vid beräkningen av beloppet av de medräknade skatter som avses i det första stycket ska det skattebelopp som betalats i enlighet med ett system för beskattning av kontrollerat utländskt bolag inte beaktas. Om beloppet av de medräknade skatter som ska betalas i de två jurisdiktionerna är samma eller noll, ska den ingående enheten anses vara belägen i den jurisdiktion där den har det högre beloppet av substansundantaget beräknat på grundval av en enhet i enlighet med artikel 27. Om beloppet för substansundantaget i de två jurisdiktionerna är samma eller noll, ska den ingående enheten betraktas som statslös, såvida den inte är en yttersta moderenhet, i vilket fall den ska anses vara belägen i den jurisdiktion där den etablerades. 6.Om en moderenhet till följd av tillämpningen av punkterna 4 och 5 anses vara belägen i en jurisdiktion där den inte omfattas av en kvalificerad IIR-regel, ska den anses omfattas av regeln om justerad vinst i den andra jurisdiktionen, såvida inte ett gällande skatteavtal förbjuder tillämpningen av en sådan regel. 7.Om en ingående enhet byter lokalisering under ett räkenskapsår ska den anses vara belägen i den jurisdiktion där den ansågs vara lokaliserad enligt denna artikel i början av det räkenskapsåret. KAPITEL II

IIR-REGELN OCH UTPR-REGELN Artikel 5

Yttersta moderenhet i unionen 1.Medlemsstaterna ska säkerställa att en yttersta moderenhet som är belägen i en medlemsstat omfattas av top up-skatten (top up-skatten enligt IIR-regeln) för sina lågbeskattade ingående enheter som är belägna antingen i en annan medlemsstat eller i en jurisdiktion i ett tredjeland under räkenskapsåret. 2.Medlemsstaterna ska säkerställa att när en yttersta moderenhet som är belägen i en medlemsstat är en lågbeskattad ingående enhet, omfattas den av top up-skatten enligt IIR-regeln tillsammans med sina lågbeskattade ingående enheter som är belägna i samma medlemsstat under räkenskapsåret. Artikel 6

Mellanliggande moderenhet i unionen 1.Medlemsstaterna ska säkerställa att en mellanliggande moderenhet som är belägen i en medlemsstat och innehas av en yttersta moderenhet belägen i en jurisdiktion i tredjeland omfattas av top up-skatten enligt IIR-regeln för sina lågbeskattade ingående enheter som är belägna antingen i en annan medlemsstat eller i en jurisdiktion i tredjeland under räkenskapsåret.

2.Medlemsstaterna ska säkerställa att när en mellanliggande moderenhet som är belägen i en medlemsstat och innehas av en yttersta moderenhet som är belägen i en jurisdiktion i ett tredjeland är en lågbeskattad ingående enhet, omfattas den av top up-skatten enligt IIR-regeln tillsammans med sina lågbeskattade ingående enheter som är belägna i samma medlemsstat under räkenskapsåret. 3.Punkterna 1 och 2 ska inte tillämpas i följande fall: (a)Den yttersta moderenheten omfattas av en kvalificerad IIR-regel för räkenskapsåret i den jurisdiktion där den är belägen eller (b)en annan mellanliggande moderenhet som är belägen i en medlemsstat eller en jurisdiktion i ett tredjeland där den omfattas av en IIR-regel för räkenskapsåret direkt eller indirekt äger ett kontrollerande intresse i den mellanliggande moderenheten. Artikel 7

Delägd moderenhet i unionen 1.Medlemsstaterna ska säkerställa att en delägd moderenhet som är belägen i en medlemsstat omfattas av top up-skatten enligt IIR-regeln för sina lågbeskattade ingående enheter under räkenskapsåret. 2.Medlemsstaterna ska säkerställa att när en delägd moderenhet som är belägen i en medlemsstat är en lågbeskattad ingående enhet, omfattas den av top up-skatten enligt IIR-regeln tillsammans med sina lågbeskattade ingående enheter som är belägna i samma medlemsstat under räkenskapsåret. 3.Punkterna 1 och 2 ska inte tillämpas om ägarintressena i den delvis ägda moderenheten direkt eller indirekt innehas i sin helhet av en annan delägd moderenhet som är belägen antingen i en medlemsstat eller i en jurisdiktion i ett tredjeland och som omfattas av en kvalificerad IIR-regel under räkenskapsåret. Artikel 8

Fördelning av top up-skatten enligt IIR-regeln 1.Den top up-skatt enligt IIR-regeln som en moderenhet ska betala för en lågbeskattad ingående enhet i enlighet med artiklarna 5, 6 och 7 ska vara lika med top up-skatten för den lågbeskattade ingående enheten, beräknad i enlighet med artikel 26, multiplicerad med moderenhetens fördelningsbara andel av denna top up-skatt under räkenskapsåret. 2.En moderenhets fördelningsbara andel av top up-skatten i förhållande till en lågbeskattad ingående enhet ska stå i proportion till moderenhetens andel av intäkten i den lågbeskattade ingående enheten. 3.Utöver det belopp som tilldelas en moderenhet i enlighet med punkt 1 ska den top up-skatt enligt IIR-regeln som ska betalas av en moderenhet i enlighet med artiklarna 5.2, 6.2 och 7.2 innefatta hela beloppet för den top up-skatt som beräknats för den moderenheten i enlighet med artikel 26. Artikel 9

Kompensation för IIR-regeln 1.Om en mellanliggande moderenhet som är belägen i en medlemsstat innehar ett ägarintresse i en lågbeskattad ingående enhet via en annan mellanliggande moderenhet som är belägen i en medlemsstat eller i en jurisdiktion i ett tredjeland där den omfattas av en kvalificerad IIR-regel under räkenskapsåret, ska den top up-skatt som ska betalas i enlighet med artikel 6.1 minskas med ett belopp som motsvarar den mellanliggande moderenhetens fördelningsbara andel av den top up-skatt som ska betalas av den andra mellanliggande moderenheten. 2.Om en moderenhet som är belägen i en medlemsstat innehar ett ägarintresse i en lågbeskattad ingående enhet via en delägd moderenhet som är belägen i en medlemsstat eller i en jurisdiktion i ett tredjeland där den omfattas av en kvalificerad IIR-regel under räkenskapsåret, ska den top up-skatt som ska betalas i enlighet med artiklarna 5.1, 6.1 eller 7.1 minskas med ett belopp som motsvarar den andel av moderenhetens fördelningsbara andel av den top up-skatt som ska betalas av den delägda moderenheten. Artikel 10

Valfri tillämpning av en kvalificerad nationell top up-skatt 1.Medlemsstaterna kan välja att tillämpa en kvalificerad nationell top up-skatt. Om en medlemsstat där de ingående enheterna i en multinationell företagsgrupp är belägna väljer att tillämpa en kvalificerad nationell top up-skatt, ska alla lågbeskattade ingående enheter i den multinationella företagsgruppen i den medlemsstaten omfattas av den nationella top up-skatten under räkenskapsåret. 2.Om en moderenhet i en multinationell företagsgrupp är belägen i en medlemsstat och dess direkta eller indirekta innehav av lågbeskattade ingående enheter som är belägna i en annan medlemsstat eller i en jurisdiktion i ett tredjeland omfattas av en kvalificerad nationell top up-skatt under räkenskapsåret i den jurisdiktionen, ska beloppet för eventuell top up-skatt som beräknas i enlighet med artikel 26 och som ska betalas av moderenheten i enlighet med artiklarna 5, 6 och 7 minskas med upp till noll av beloppet för den top up-skatt som dessa ingående enheter ska betala. 3.Om det belopp kvalificerad nationell top up-skatt som beaktas vid beräkningen av top up-skatten för jurisdiktionen i enlighet med artikel 26 under ett räkenskapsår inte har betalats i sin helhet inom de tre följande räkenskapsåren, ska det belopp nationell top up-skatt som inte betalades läggas till top up-skatten för jurisdiktionen som beräknats i enlighet med artikel 26.3.

4.Medlemsstater som väljer att tillämpa en nationell top up-skatt ska anmäla detta till kommissionen inom fyra månader efter antagandet av de nationella lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Artikel 11

Tillämpning av UTPR-regeln i den multinationella företagsgruppen Om den yttersta moderenheten i en multinationell företagsgrupp är belägen i en jurisdiktion i ett tredjeland som inte tillämpar en kvalificerad IIR-regel, ska medlemsstaterna säkerställa att dess ingående enheter som är belägna i unionen omfattas av en top up-skatt under räkenskapsåret i den medlemsstat där de är belägna (en top up-skatt enligt UTPR-regeln) för det belopp som tilldelats den medlemsstaten i enlighet med artikel 13. Ingående enheter som är investeringsenheter och pensionsfonder ska inte omfattas av top up-skatten enligt UTPR-regeln. Artikel 12

Tillämpning av UTPR-regeln i det yttersta moderbolagets jurisdiktion Om den yttersta moderenheten i en multinationell företagsgrupp är belägen i en lågskattejurisdiktion ska medlemsstaterna säkerställa att dess ingående enheter som är belägna i en medlemsstat omfattas av top up-skatt enligt UTPR-regeln under räkenskapsåret och för det belopp som tilldelats den medlemsstaten i enlighet med artikel 13 med avseende på de lågbeskattade ingående enheter som är belägna i den yttersta moderenhetens jurisdiktion, oavsett om jurisdiktionen tillämpar en kvalificerad IIR-regel eller inte. Ingående enheter som är investeringsenheter och pensionsfonder ska inte omfattas av top up-skatten enligt UTPR-regeln. Artikel 13

Beräkning och fördelning av top up-skattebeloppet enligt UTPR-regeln 1.Det top up-skattebelopp enligt UTPR-regeln som tilldelas en medlemsstat ska beräknas genom att den totala top up-skatten enligt UTPR-regeln, som fastställs i enlighet med punkt 2, multipliceras med medlemsstatens procentsats för UTPR-regeln, som fastställs i enlighet med punkt 5. 2.Den totala top up-skatten enligt UTPR-regeln för ett räkenskapsår ska vara summan av top up-skatten för alla lågbeskattade ingående enheter i den multinationella företagsgruppen under det räkenskapsåret, fastställd i enlighet med artikel 26, med förbehåll för de justeringar som anges i punkterna 3 och 4. 3.Top up-skatten enligt UTPR-regeln för en lågbeskattad ingående enhet ska vara lika med noll under räkenskapsåret om denna lågbeskattade ingående enhet i sin helhet innehas direkt av den yttersta moderenheten, eller indirekt genom en eller flera moderenheter, som är belägna antingen (a)i en medlemsstat eller (b)i en jurisdiktion i ett tredjeland där den är skyldig att tillämpa en kvalificerad IIR-regel med avseende på dess lågbeskattade ingående enhet under räkenskapsåret. 4.Om punkt 3 inte är tillämplig ska top up-skatten enligt UTPR-regeln för en lågbeskattad ingående enhet minskas med det top up-skattebelopp som tilldelats en moderenhet belägen i en jurisdiktion i ett tredjeland som är skyldig att tillämpa en kvalificerad IIR-regel för den ingående enheten. 5.En medlemsstats procentsats enligt UTPR-regeln ska beräknas för varje räkenskapsår och för varje multinationell företagsgrupp enligt följande formel: där (a)antalet anställda i medlemsstaten är det totala antalet anställda i alla ingående enheter i den multinationella företagsgrupp som är belägen i den medlemsstaten, (b)antalet anställda i alla jurisdiktioner med en kvalificerad UTPR-regeln är det totala antalet anställda i alla ingående enheter i den multinationella företagsgrupp som är belägen i en jurisdiktion som har en kvalificerad UTPR-regel som gäller under räkenskapsåret, (c)det totala värdet för materiella anläggningstillgångar i medlemsstaten är summan av det bokförda nettovärdet för materiella anläggningstillgångar i alla ingående enheter i den multinationella företagsgrupp som är belägen i den medlemsstaten.

(d)Det totala värdet för materiella anläggningstillgångar i alla jurisdiktioner med en kvalificerad UTPR-regel är summan av det bokförda nettovärdet för materiella anläggningstillgångar i alla ingående enheter i den multinationella företagsgrupp som är belägen i en jurisdiktion som har en kvalificerad UTPR-regel som gäller under räkenskapsåret. 6.Antalet anställda ska vara antalet anställda på heltidsbasis för alla ingående enheter belägna i den relevanta jurisdiktionen, inbegripet oberoende uppdragstagare, under förutsättning att de deltar i den ingående enhetens ordinarie verksamhet. De materiella tillgångarna ska omfatta de materiella anläggningstillgångarna för alla ingående enheter som är belägna i den relevanta jurisdiktionen, men inte likvida medel eller motsvarande, immateriella eller finansiella tillgångar. 7.Ett fast driftsställe ska tilldelas de anställda vars lönekostnader ingår, samt materiella anläggningstillgångar som ingår i dess separata räkenskaper i enlighet med artikel 17.1, justerade i enlighet med artikel 17.2. Antalet anställda och det bokförda nettovärdet av materiella anläggningstillgångar som innehas av en investeringsenhet ska undantas från delar av formeln. Antalet anställda och det bokförda nettovärdet av materiella anläggningstillgångar i en genomflödesenhet ska undantas från delar av formeln, såvida de inte hänförs till ett fast driftsställe eller, i avsaknad av ett fast driftsställe, till de ingående enheter som är belägna i den jurisdiktion där genomflödesenheten etablerades. 8.Genom undantag från punkt 5 ska en medlemsstats procentsats för UTPR-regeln för en multinationell företagsgrupp anses vara noll under ett räkenskapsår om den medlemsstaten från de berörda ingående enheterna inte har uppburit top up-skattebeloppet enligt UTPR-regeln som den tilldelats under ett tidigare räkenskapsår. Antalet anställda och det bokförda nettovärdet av materiella anläggningstillgångar i de ingående enheterna i en multinationell företagsgrupp som är belägen i en medlemsstat med en procentsats på noll under ett räkenskapsår enligt UTPR-regeln ska undantas från delar av formeln för fördelning av den totala top up-skatten enligt UTPR-regeln för den multinationella företagsgruppen under det räkenskapsåret. KAPITEL III

BERÄKNING AV DEN JUSTERADE VINSTEN ELLER FÖRLUSTEN Artikel 14

Fastställande av justerad vinst eller förlust 1.Varje ingående enhets justerade vinst eller förlust ska beräknas genom att göra de justeringar som anges i artiklarna 15, 16, 17 och 18 för den ingående enhetens redovisade nettoresultat under räkenskapsåret före eventuella konsolideringsjusteringar för gruppinterna transaktioner, enligt den redovisningsstandard som användes vid upprättandet av den konsoliderade årsredovisningen för den yttersta moderenheten. 2.Om det inte är rimligt att fastställa en ingående enhets redovisade nettoresultat på grundval av den redovisningsstandard som användes vid upprättandet av den konsoliderade årsredovisningen för den yttersta moderenheten får den ingående enhetens redovisade nettointäkt eller nettoförlust under räkenskapsåret fastställas, genom undantag från punkt 1, med hjälp av en annan allmänt erkänd redovisningsstandard eller en godkänd redovisningsstandard, under förutsättning att (a)den ingående enhetens redovisning görs på grundval av den andra redovisningsstandarden, (b)uppgifterna i redovisningen är tillförlitliga och (c)långsiktiga skillnader över 1 000 000 euro som uppstår till följd av tillämpningen av en viss princip eller standard på intäkts- eller kostnadsposter eller transaktioner som skiljer sig från den redovisningsstandard som används vid upprättandet av den konsoliderade årsredovisningen för den yttersta moderenheten ska justeras för att överensstämma med den behandling som krävs för den posten enligt den redovisningsstandard som användes vid upprättandet av den konsoliderade årsredovisningen. En godkänd redovisningsstandard avser, när det gäller en enhet, en uppsättning allmänt erkända redovisningsprinciper som är tillåtna av ett godkänt redovisningsorgan i den jurisdiktion där enheten är belägen. I detta syfte avses med godkänt redovisningsorgan det organ som har rättslig behörighet i en jurisdiktion att föreskriva, fastställa eller godta redovisningsstandarder för redovisningsändamål. 3.Om en yttersta moderenhet inte har upprättat sin konsoliderade årsredovisning i enlighet med en allmänt erkänd redovisningsstandard som avses i artikel 3.6, ska den konsoliderade årsredovisningen för den yttersta moderenheten justeras för att förhindra eventuell väsentlig snedvridning av konkurrensen. Om en yttersta moderenhet inte upprättar en konsoliderad årsredovisning ska den konsoliderade årsredovisningen för den yttersta moderenheten vara den redovisning som skulle ha upprättats om den yttersta moderenheten vore skyldig att upprätta sådan konsoliderad årsredovisning i enlighet med (a)en allmänt erkänd redovisningsstandard eller (b)en annan redovisningsstandard, under förutsättning att de konsoliderade årsredovisningarna har justerats för att förhindra eventuell betydande snedvridning av konkurrensen.

Om tillämpningen av en särskild princip eller ett särskilt förfarande enligt en uppsättning allmänt godtagbara redovisningsprinciper leder till en betydande snedvridning av konkurrensen, ska redovisningen av varje post eller transaktion som omfattas av denna princip eller detta förfarande justeras för att överensstämma med den behandling som krävs för posten eller transaktionen enligt International Financial Reporting Standards. Med en betydande snedvridning av konkurrensen avses, när det gäller tillämpningen av en särskild princip eller ett särskilt förfarande enligt en uppsättning allmänt erkända redovisningsprinciper, en tillämpning som leder till en variation på mer än 10 % av intäkterna eller 75 000 000 euro i förhållande till det belopp som skulle ha fastställts genom tillämpning av motsvarande princip ell