Gemensam ståndpunkt (EG) nr 51/2000

antagen av rådet den 7 november 2000

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/.../EG av den ... om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar

(2000/C 375/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och

av följande skäl:

(1) Den allmänna inriktningen och strategin för det femte miljöhandlingsprogrammet godkändes i rådets och medlemsstaternas regeringsföreträdares resolution av den 1 februari 1993 om Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och en hållbar utveckling(5) och anger som mål att kritiska belastningar och nivåer för försurning i gemenskapen inte skall överskridas. I programmet krävs det att alla människor skall ges effektivt skydd mot hälsorisker från luftföroreningar och att miljöskyddet skall beaktas vid fastställande av tillåtna föroreningsnivåer. Enligt programmet skall vidare Världshälsoorganisationens (WHO:s) riktvärden bli tvingande på gemenskapsnivå.

(2) Medlemsstaterna har undertecknat Göteborgsprotokollet av den 1 december 1999 till Förenta nationernas ekonomiska kommissions för Europa konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar för minskning av försurning, eutrofiering och marknära ozon.

(3) I Europaparlamentets och rådets beslut nr 2179/98/EG av den 24 september 1998 om en översyn av Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och en hållbar utveckling "Mot en hållbar utveckling"(6) understryks det att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att utveckla och genomföra en strategi med målsättningen att säkerställa att de kritiska belastningarna när det gäller exponering för försurande, eutrofierande och fotokemiska luftföroreningar inte överskrids.

(4) Genom rådets direktiv 92/72/EEG av den 21 september 1992 om luftförorening genom ozon(7) åläggs kommissionen att lämna en rapport till rådet om utvärderingen av fotokemiska föroreningar inom gemenskapen åtföljd av eventuella förslag som kommissionen anser lämpliga för att begränsa luftförorening genom marknära ozon samt, om så är nödvändigt, för att minska utsläppen av ozonprekursorer.

(5) Stora delar av gemenskapen utsätts för nedfall av försurande och eutrofierande ämnen av sådan omfattning att det har negativa verkningar för miljön. WHO:s riktvärden för skydd av människors hälsa och växtlighet mot fotokemiska föroreningar överskrids kraftigt i alla medlemsstaterna.

(6) Överskridanden av kritiska belastningar bör därför gradvis elimineras och riktvärden respekteras.

(7) Det är för närvarande inte tekniskt möjligt att uppfylla de långsiktiga målen att eliminera de negativa verkningarna av försurning och minska människors och miljöns exponering för marknära ozon till nivåerna för WHO:s riktvärden. Det är därför nödvändigt att fastställa delmål för försurning och marknära ozonförorening på vilka de nödvändiga åtgärderna för att minska sådan förorening skall grundas.

(8) När delmålen och åtgärderna för att uppnå dem fastställs bör hänsyn tas till den tekniska genomförbarheten och den kostnad och nytta som de är förenade med. Dessa åtgärder bör säkerställa att de insatser som görs är kostnadseffektiva för gemenskapen som helhet och hänsyn bör tas till behovet av att undvika att enskilda medlemsstater drabbas av orimliga kostnader.

(9) Gränsöverskridande föroreningar bidrar till försurning, markeutrofiering och bildande av marknära ozon och detta kan endast begränsas genom samordnade åtgärder från gemenskapens sida.

(10) Att minska utsläppen av de ämnen som orsakar försurning och exponeringen för marknära ozon kommer också att innebära en minskad markeutrofiering.

(11) Ett kostnadseffektivt sätt att i huvudsak uppnå delmålen är att fastställa nationella tak för varje medlemsstat för utsläpp av svaveldioxid, kväveoxider, flyktiga organiska föreningar och ammoniak. Sådana tak ger en viss flexibilitet åt gemenskapen och medlemsstaterna när det gäller hur de fastställda nivåerna skall nås.

(12) Medlemsstaterna bör ansvara för att genomföra åtgärder så att de nationella taken respekteras. De framsteg som görs när det gäller att respektera dessa nationella tak måste utvärderas. Nationella program för att minska utsläppen bör därför upprättas och lämnas till kommissionen, och bör innehålla information om de åtgärder som har antagits eller som planeras för att de nationella utsläppstaken inte skall överskridas.

(13) I överensstämmelse med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt artikel 5 i fördraget, och med särskilt beaktande av försiktighetsprincipen, kan målet för detta direktiv, nämligen att begränsa utsläppen av försurande och eutrofierande föroreningar och av ozonprekursorer, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna eftersom dessa föroreningar är gränsöverskridande. Detta mål kan därför bättre uppnås på gemenskapsnivå. I enlighet med proportionalitetsprincipen går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

(14) Det bör vid en lämplig tidpunkt göras en översyn av medlemsstaternas framsteg när det gäller utsläppstaken samt en översyn av i vilken mån det är troligt att genomförandet av taken kommer att leda till att delmålen avseende miljön uppfylls för gemenskapen i dess helhet. Vid en sådan översyn bör även hänsyn tas till vetenskapliga och tekniska framsteg, utvecklingen av gemenskapslagstiftningen samt utsläppsminskningarna i länder utanför gemenskapen, särskilt de framsteg som bland annat gjorts av kandidatländerna. För denna översyn bör kommissionen ytterligare undersöka den kostnad och nytta som utsläppstaken medfört, bl.a. deras kostnadseffektivitet, marginalkostnad och marginalnytta och deras socioekonomiska effekter samt eventuella effekter på konkurrenskraften. Vid översynen bör hänsyn också tas till begränsningarna av detta direktivs tillämpningsområde.

(15) Kommissionen bör i detta syfte utarbeta en rapport till Europaparlamentet och rådet och vid behov föreslå lämpliga ändringar av detta direktiv med hänsyn till effekterna av relevant gemenskapslagstiftning om bl.a. fastställande av utsläppsgränser och produktnormer för relevanta utsläppskällor.

(16) Eftersom försurning och förorening genom ozon är av gränsöverskridande natur bör kommissionen fortsätta att ytterligare undersöka behovet av att utarbeta harmoniserade gemenskapsåtgärder, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 18 i direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(8), i syfte att undvika snedvridning av konkurrensen, och därvid ta hänsyn till avvägningen mellan den nytta och den kostnad som åtgärderna medför.

(17) Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte tillämpningen av de av gemenskapslagstiftningens bestämmelser som reglerar utsläpp av dessa föroreningar från specifika källor eller bestämmelserna i rådets direktiv 96/61/EG när det gäller gränsvärden för utsläpp och användande av bästa tillgängliga teknik.

(18) Det är nödvändigt att upprätta utsläppsinventeringar för att övervaka de framsteg som görs när det gäller att respektera de nationella utsläppstaken. Utsläppsinventeringarna måste beräknas i enlighet med internationellt vedertagna metoder och regelbundet rapporteras till kommissionen och Europeiska miljöbyrån (EEA).

(19) Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i detta direktiv och säkerställa att de genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

(20) De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(9).

(21) Kommissionen och medlemsstaterna bör samarbeta internationellt för att uppnå målsättningarna i detta direktiv.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta direktiv är att begränsa utsläppen av försurande och eutrofierande föroreningar och av ozonprekursorer för att i gemenskapen förbättra skyddet av miljön och människors hälsa mot risker för negativa verkningar från försurning, markeutrofiering och marknära ozon, och att närma sig de långsiktiga målen att inte överskrida de kritiska nivåerna och belastningarna och effektivt skydda alla människor mot de erkända hälsofaror som luftföroreningar innebär.

Artikel 2

Tillämpningsområde

Detta direktiv omfattar utsläpp inom medlemsstaternas territorium och deras exklusiva ekonomiska zoner av de föroreningar som avses i artikel 4 och som kan härledas till människans verksamhet.

Det omfattar inte

a) utsläpp från internationell sjöfart,

b) utsläpp från luftfartyg som inte kan hänföras till start och landning,

c) utsläpp från Kanarieöarna i fråga om Spanien,

d) utsläpp från de utomeuropeiska departementen i fråga om Frankrike,

e) utsläpp från Madeira och Azorerna i fråga om Portugal.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) AOT 40: summan av skillnaden mellan de timvärden för marknära ozon som överskrider 80 µg/m3 (= 40 ppb) och 80 µg/m3 under dagens ljusa timmar ackumulerat under perioden maj-juli varje år,

b) AOT 60: summan av skillnaden mellan de timvärden för marknära ozon som överskrider 120 µg/m3 (= 60 ppb) och 120 µg/m3 ackumulerat under hela året,

c) kritisk belastning: en kvantitativ uppskattning av exponeringen för en eller flera föroreningar, under vilken det, såvitt man idag vet, inte uppstår några allvarliga negativa verkningar för vissa känsliga delar av miljön,

d) kritisk nivå: den koncentration av föroreningar i atmosfären över vilken det, såvitt man idag vet, kan uppkomma direkta negativa verkningar för olika mottagare, t.ex. människor, växter, ekosystem eller material,

e) utsläpp: utsläpp av ett ämne från en punkt eller en diffus källa i atmosfären,

f) rutnätscell: en kvadrat på 150 km × 150 km, vilken är den uppdelning som används för att kartlägga kritiska belastningar i Europa och även vid övervakning av utsläpp och nedfall av luftföroreningar inom ramen för samarbetsprogrammet för övervakning och utvärdering av den långväga spridningen av luftföroreningar i Europa (EMEP),

g) referenscykeln för utsläpp under start och landning (landing and take-off cycle): en cykel som består av följande tider för varje driftsläge: inflygning 4,0 minuter; taxning/orörligt läge på marken 26,0 minuter, start 0,7 minuter; stigning 2,2 minuter,

h) nationella utsläppstak: den största mängd av ett ämne uttryckt i kiloton som får släppas ut i en medlemsstat under ett kalenderår,

i) kväveoxider och NOx: kväveoxid och kvävedioxid uttryckt som kvävedioxid,

j) marknära ozon: ozon i den nedersta delen av troposfären,

k) flyktiga organiska föreningar och VOC: alla organiska föreningar som kan härledas till mänsklig verksamhet, förutom metan, och som kan framkalla fotokemiska oxidanter genom reaktion med kväveoxider under inverkan av solljus.

Artikel 4

Nationella utsläppstak

1. Medlemsstaterna skall senast 2010 begränsa sina årliga nationella utsläpp av föroreningarna svaveldioxid (SO2), kväveoxider (NOx), flyktiga organiska föreningar (VOC) och ammoniak (NH3), till mängder som inte överskrider de utsläppstak som anges i bilaga I, varvid hänsyn skall tas till eventuella ändringar till följd av gemenskapsåtgärder som vidtas med anledning av de rapporter som avses i artikel 9.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa att de utsläppstak som anges i bilaga I inte överskrids under något år efter 2010.

Artikel 5

Delmål avseende miljön

De nationella utsläppstaken i bilaga I skall ha till syfte att i huvudsak uppfylla följande delmål avseende miljön i hela gemenskapen senast 2010:

a) Försurning

Områden där kritiska belastningar överskrids skall minskas med minst 50 procent (i varje rutnätscell) i förhållande till läget 1990.

b) Exponering för marknära ozon med konsekvenser för hälsan

Marknära ozonbelastning som överskrider den kritiska nivån för människors hälsa (AOT60 = 0) skall minskas med två tredjedelar i samtliga rutnätsceller jämfört med läget 1990. Dessutom får den marknära ozonbelastningen inte överskrida det absoluta gränsvärdet 2,9 ppm.h i någon rutnätscell.

c) Exponering för marknära ozon med konsekvenser för växtligheten

Marknära ozonbelastning som överskrider den kritiska nivån för grödor och halvnaturlig växtlighet (AOT40 = 3ppm.h) skall minskas med en tredjedel i samtliga rutnätsceller jämfört med läget 1990. Dessutom får den marknära ozonbelastningen inte överskrida det absoluta gränsvärdet 10 ppm.h uttryckt som ett överskridande av den kritiska nivån 3 ppm.h i någon rutnätscell.

Artikel 6

Nationella program

1. Medlemsstaterna skall senast den 1 oktober ...(10) utarbeta program för att stegvis minska nationella utsläpp av de föroreningar som anges i artikel 4 med målet att senast 2010 åtminstone respektera de nationella utsläppstak som anges i bilaga I.

2. De nationella programmen skall innehålla information om antagna och planerade strategier och åtgärder samt kvantitativa uppskattningar av hur dessa strategier och åtgärder kommer att påverka utsläppen av föroreningar 2010. Betydande förväntade förändringar i den geografiska fördelningen av de nationella utsläppen skall anges.

3. Medlemsstaterna skall vid behov uppdatera och revidera de nationella programmen senast den 1 oktober ...(11).

4. Medlemsstaterna skall göra de program som utarbetas enligt punkterna 1, 2 och 3 tillgängliga för allmänheten och relevanta organisationer, t.ex. miljöorganisationer. Den information som hålls tillgänglig för allmänheten och för organisationer enligt denna punkt skall vara tydlig, lättförståelig och lättillgänglig.

Artikel 7

Utsläppsinventeringar och utsläppsprognoser

1. Medlemsstaterna skall utarbeta och årligen uppdatera de nationella utsläppsinventeringarna och utsläppsprognoserna för 2010 i fråga om de föroreningar som anges i artikel 4.

2. Medlemsstaterna skall upprätta sina utsläppsinventeringar och utsläppsprognoser i enlighet med metoderna i bilaga II.

3. Kommissionen, biträdd av Europeiska miljöbyrån, skall i samarbete med medlemsstaterna och på grundval av information från dessa, upprätta inventeringar och prognoser för de föroreningar som anges i artikel 4. Inventeringarna och prognoserna skall göras tillgängliga för allmänheten.

4. Varje uppdatering av de metoder som skall användas i enlighet med bilaga II skall ske enligt det förfarande som anges i artikel 11.2.

Artikel 8

Rapporter från medlemsstaterna

1. Medlemsstaterna skall varje år senast den 31 december till kommissionen och Europeiska miljöbyrån överlämna sina nationella utsläppsinventeringar och sina utsläppsprognoser för 2010, som upprättats enligt artikel 7. De skall överlämna sina slutliga utsläppsinventeringar för året före det föregående året, och de preliminära utsläppsinventeringarna för det föregående året. Utsläppsprognoserna skall innefatta information som gör det möjligt att förstå de sifferuppgifter som representerar de socioekonomiska förutsättningar på vilka prognoserna bygger.

2. Medlemsstaterna skall senast den 31 december ...(12) underrätta kommissionen om de program som har utarbetats i enlighet med artikel 6.1 och 6.2.

Medlemsstaterna skall senast den 31 december ...(13) underrätta kommissionen om de uppdaterade program som har utarbetats i enlighet med artikel 6.3.

3. Kommissionen skall vidarebefordra inkomna nationella program till övriga medlemsstater inom en månad efter mottagandet.

4. Kommissionen skall, i enlighet med det förfarande som anges i artikel 11.2, fastställa bestämmelser för att säkerställa att de nationella programmen rapporteras på ett konsekvent och öppet sätt.

Artikel 9

Rapporter från kommissionen

1. År 2004 och 2008 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om de framsteg som har gjorts i samband med genomförandet av de nationella utsläppstak som anges i bilaga I och i vilken omfattning de delmål avseende miljön som anges i artikel 5 kan förväntas vara uppfyllda 2010. Rapporterna skall innehålla en ekonomisk bedömning, bl.a. av kostnadseffektivitet, nytta, uppskattning av marginalkostnad och marginalnytta och socioekonomiska effekter av att införa nationella utsläppstak i vissa medlemsstater och sektorer. De skall även innehålla en översyn av inskränkningarna av detta direktivs tillämpningsområde enligt artikel 2 och en utvärdering av i vilken mån ytterligare minskningar av utsläppen kan vara nödvändiga för att uppnå de delmål avseende miljön som fastställs i artikel 5. Rapporterna skall ta hänsyn till de rapporter som har utarbetats av medlemsstaterna i enlighet med artikel 8.1 och 8.2 samt till bland annat

a) all ny gemenskapslagstiftning som kan ha antagits om fastställande av utsläppsgränser och produktnormer för relevanta utsläppskällor,

b) utvecklingen av bästa tillgängliga teknik inom ramen för det informationsutbyte som anges i artikel 16 i direktiv 96/61/EG,

c) målen för 2008 när det gäller minskning av utsläpp av svaveldioxid och kväveoxid från befintliga stora förbränningsanläggningar, vilket medlemsstaterna skall rapportera om enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/.../EG av den ... om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar(14),

d) minskade utsläpp och åtaganden om minskade utsläpp i tredje land och särskilt lägga vikt vid åtgärder som skall vidtas i kandidatländerna samt möjligheten till ytterligare utsläppsminskningar i områden i närheten av gemenskapen,

e) ny gemenskapslagstiftning och nya internationella regler om utsläpp från fartyg och luftfartyg,

f) utveckling av transporter och varje ytterligare åtgärd för att kontrollera utsläpp som härrör från dessa,

g) utvecklingen på jordbruksområdet, nya boskapsprognoser och förbättringar av metoderna för utsläppsminskning på jordbruksområdet,

h) varje betydande ändring på marknaden för energiförsörjning inom en medlemsstat och nya prognoser som återspeglar de åtgärder som medlemsstaterna vidtagit för att uppfylla sina internationella åtaganden med avseende på klimatförändringar,

i) uppskattning av nuvarande och beräknat överskridande av de kritiska belastningarna och WHO:s riktvärden för marknära ozon,

j) möjligheten att fastställa ett förslag till delmål för minskning av markeutrofiering,

k) ny teknisk och vetenskaplig information, inklusive en bedömning av osäkerheten

i) i nationella utsläppsinventeringar,

ii) i inkommande referensuppgifter,

iii) i kunskapen om föroreningarnas gränsöverskridande transport och nedfall,

iv) i kritiska belastningar och nivåer

v) och i de modeller som använts

samt en bedömning av den därav uppkomna osäkerheten vad avser de nationella utsläppstak som krävs för att uppfylla de delmål avseende miljön som anges i artikel 5,

l) huruvida det föreligger ett behov av att undvika alltför stora kostnader för en enskild medlemsstat,

m) en jämförelse mellan modellberäkningar och observationer av försurning, eutrofiering och marknära ozon, för att förbättra modellerna.

2. År 2012 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport som visar i vilken utsträckning de tak som anges i bilaga I respekteras, och om utvecklingen jämfört med de delmål avseende miljön som anges i artikel 5. Rapporten skall ta hänsyn till de rapporter som har utarbetats av medlemsstaterna i enlighet med artikel 8.1 och 8.2 samt till de frågor som anges i punkt 1 a-m.

3. I de rapporter som avses i punkterna 1 och 2 skall hänsyn tas till de faktorer som anges i punkt 1. Mot bakgrund av dessa faktorer, de framsteg som görs för att 2010 ha uppnått utsläppstaken, en översyn av de vetenskapliga och tekniska framstegen, situationen beträffande överskridande av kritiska belastningar och nivåer samt WHO:s riktlinjer för luftkvalitet, skall kommissionen ytterligare utreda den beräknade kostnaden för och nyttan med utsläppstaken. Utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 18 i direktiv 96/61/EG skall kommissionen för att undvika en snedvridning av konkurrensen och med beaktande av jämvikten mellan åtgärdernas nytta och kostnad ytterligare undersöka behovet av att utarbeta harmoniserade gemenskapsåtgärder för de mest relevanta ekonomiska sektorer och produkter som bidrar till försurning, eutrofiering och marknära ozon. Rapporterna skall, om det är lämpligt, åtföljas av förslag till ändringar av taken i bilaga I och av de delmål avseende miljön som anges i artikel 5 samt av förslag till åtgärder som säkerställer att taken respekteras samt till eventuella ytterligare utsläppsminskningar.

Artikel 10

Samarbete med tredje land

För att främja att det mål som anges i artikel 1 uppnås skall kommissionen och, i tillämpliga fall, medlemsstaterna utan att detta påverkar artikel 300 i fördraget fortsätta med bilateralt och multilateralt samarbete med tredje land och med berörda internationella organisationer (t.ex. Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN-ECE), Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) och Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO)), bl.a. genom utbyte av information, i fråga om teknisk och vetenskaplig forskning och utveckling i syfte att förbättra förutsättningarna för att främja utsläppsminskningar.

Artikel 11

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som har inrättats genom artikel 12 i direktiv 96/62/EG, nedan kallad kommittén.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 12

Sanktioner

Medlemsstaterna skall fastställa de sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv. Sanktionerna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

Artikel 13

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta direktiv före den ...(15). De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 14

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 15

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

Talman

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 56, 29.2.2000, s. 34.

(2) EGT C 51, 23.2.2000, s. 11.

(3) EGT C 317, 6.11.2000, s. 35.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 15 mars 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 7 november 2000 och Europaparlamentets beslut (ännu ej offentliggjort i EGT).

(5) EGT C 138, 17.5.1993, s. 1.

(6) EGT L 275, 10.10.1998, s. 1.

(7) EGT L 297, 13.10.1992, s. 1.

(8) EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.

(9) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(10) Ett år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(11) Fem år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(12) Ett år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(13) Fem år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(14) Se sidan 12 i detta nummer av EGT.

(15) Tolv månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

BILAGA I

NATIONELLA UTSLÄPPSTAK FÖR SO2, NOX, VOC OCH NH3, VILKA SKALL UPPNÅS SENAST 2010(1)

>Plats för tabell>

(1) Dessa nationella utsläppstak har utformats för att de delmål avseende miljön som anges i artikel 5 i huvudsak skall uppfyllas. Om dessa mål uppfylls förväntas det leda till en minskning av markeutrofiering i en sådan utsträckning att de områden i gemenskapen med nedfall av gödande kväve som överskrider de kritiska belastningar kommer att minska med cirka 30 % jämfört med läget 1990.

BILAGA II

METODER FÖR UTSLÄPPSINVENTERINGAR OCH UTSLÄPPSPROGNOSER

Medlemsstaterna skall upprätta utsläppsinventeringar och utsläppsprognoser och därvid använda de metoder som man enats om i konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar och uppmanas att använda den gemensamma katalogen för EMEP och Corinair(1) vid utarbetande av dessa inventeringar och prognoser.

(1) Europeiska miljöbyråns inventering av luftföroreningar.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 14 juli 1999 förelade kommissionen rådet sitt förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar(1). Förslaget grundade sig på artikel 175.1 i fördraget.

2. Europaparlamentet yttrade sig den 15 mars 2000(2).

Ekonomiska och sociala kommittén yttrade sig den 8 december 1999(3).

Regionkommittén yttrade sig den 14 juni 2000(4).

3. Den 7 november 2000 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251.2 i fördraget.

II. MÅL

Direktivets mål är att begränsa utsläppen av försurande och eutrofierande föroreningar och av ozonprekursorer för att i gemenskapen förbättra skyddet av miljön och människors hälsa. I förslaget fastställs övre gränser för varje medlemsstats totala årliga utsläpp av de fyra föroreningar som förorsakar försurning, eutrofiering och marknära ozon. Dessa gränser eller tak måste iakttas senast 2010. De berörda föroreningarna är svaveldioxid (SO2), kväveoxider (NOx), flyktiga organiska föreningar (VOC) och ammoniak (NH3).

Enligt förslaget skall medlemsstaterna upprätta nationella program till stöd för att uppfylla kraven på utsläppsminskningar men varje medlemsstat får själv närmare fastställa den särskilda politik och de särskilda åtgärder som skall användas. Enligt förslaget måste medlemsstaterna även utarbeta och årligen uppdatera inventeringar över de nationella utsläppen och prognoser för utsläpp för 2010 i fråga om de fyra föroreningarna. Kommissionen skall såväl 2004 som 2008 förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport om de framsteg som har gjorts i samband med genomförandet av de nationella utsläppstaken samt i vilken omfattning de delmål för miljön som anges i förslaget förväntas vara uppfyllda 2010.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Allmänt

I rådets gemensamma ståndpunkt bibehålls den modell som kommissionen föreslagit men, i linje med ett av Europaparlamentets ändringsförslag (9), flyttas de föreslagna delmålen för miljön från en bilaga till artikel 5 i förslaget. Ändringarna i bilaga I till förslaget, som innehåller en förteckning över de förslagna utsläppstak som skall iakttas 2010, återspeglar medlemsstaternas åsikt att de för närvarande inte kan binda sig vid de tak som kommissionen har föreslagit. Några av dessa värden överstiger dock de som medlemsstaterna enades om vid undertecknandet av Göteborgsprotokollet 1999 till ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, försurning, eutrofiering och marknära ozon. Tilläggen till och omformuleringen av artikel 9 belyser även medlemsstaternas avsikt att genomföra en grundlig översyn av dessa värden 2004 mot bakgrund av den information som då kommer att vara tillgänglig.

2. Godtagna ändringsförslag från Europaparlamentet

Rådet godkände åtta av de ändringsförlag från Europaparlamentet som helt eller delvis hade godtagits av kommissionen.

3. De viktigaste nyheterna som rådet har infört

I artikel 5 införs de delmål för miljön som tidigare fanns i bilaga II till förslaget.

Artikel 9 har omstrukturerats och omformulerats för att beakta parlamentets ändringsförslag och för att klargöra att eventuella behov av att se över taken kommer att beaktas mot bakgrund av de framsteg som görs när det gäller delmålen för miljön. Man kommer även att beakta eventuella orimliga kostnader för den enskilda medlemsstaten.

Artikel 10 innehåller nu en hänvisning till åtgärder som vidtas av medlemsstaterna och gemenskapen i samband med internationellt samarbete med tredje länder och berörda organisationer.

Artikel 11 har ändrats för att de nya kommittéförfarandena skall beaktas.

Bilaga I innehåller nu en hänvisning till det förväntade resultatet när det gäller markeutrofieringen av att utsläppstaken inte överskrids.

(1) EGT C 56 E, 29.2.2000, s. 34.

(2) EGT C ...

(3) EGT C 51, 23.2.2000, s. 11.

(4) EGT C 317, 6.11.2000, s. 35.