[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 4.12.2008

KOM(2008) 817 slutlig

2008/0237 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen

(framlagt av kommissionen){SEK(2008) 2953}{SEK(2008) 2954}

MOTIVERING

1. Bakgrund

1.1 . Motiv och syfte

Marknaden för internationell passagerartrafik med buss har redan liberaliserats. Tillträdet till denna marknad öppnades genom förordning (EEG) nr 684/92, ändrad genom förordning (EG) nr 11/98. Tillsammans med förordning (EG) nr 12/98 om busstransportföretags tillträde till den nationella transportmarknaden i en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande lägger denna lagstiftning grunden för den inre marknaden för internationell persontransport med buss[1]. Den inre marknaden för transport har medfört stora fördelar för européerna, bl.a. ett större utbud av destinationer och konkurrenskraftiga reseerbjudanden. Avskaffandet av gränser och det ökande resandet har inte alltid åtföljts av tillräckliga åtgärder för att skydda passagerarnas rättigheter. Det är väsentligt att heltäckande bestämmelser om rätt till tillgång och om fullgörandet av dessa tjänster införs, eftersom detta transportsätt är oundgängligt för resor till arbetet, för besök till familj och vänner och för fritid och turism. Begränsad tillgång till sådan transport kan allvarligt hindra många medborgares integration, vilket skadar samhället som helhet. I vitboken ”Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden”[2] såg kommissionen framför sig att passagerarrättigheter skulle fastställas för alla transportsätt, så att användarna hamnade i centrum för transportpolitiken. Behovet av åtgärder på området belystes ytterligare i 2005 års meddelande om att stärka passagerarnas rättigheter inom Europeiska Unionen[3], där kommissionen lade fram en strategi för att sprida de gemenskapsåtgärder som vidtagits för att skydda flygresenärerna till övriga transportsätt. Kommissionen slog fast vilka rättigheter som borde stärkas genom gemenskapsåtgärder, oavsett transportsätt[4].

När det gäller busstransport identifierade kommissionen tre huvudsakliga problemområden: 1) rättigheter för personer med funktionshinder, 2) ansvarsfrågor och 3) ersättning och assistans vid avbruten resa.

I meddelandet av den 22 juni 2006 ”Hållbara transporter för ett rörligt Europa – Halvtidsöversyn av EU-kommissionens vitbok från 2001 om den gemensamma transportpolitiken”[5] åtog sig kommissionen att undersöka hur tjänstekvalitet och garantier för grundläggande passagerarrättigheter kan främjas inom alla transportslag.

1.2 . Busstransport

Detta transportsätt har ett antal utmärkande egenskaper av betydelse för både transportföretagen och passagerarna.

Mätt i personkilometer står busstransport för 9,3 % av all landtransport i EU. Efter personbilar (82,8 %), är det fortfarande det viktigaste transportsätt som står till allmänhetens förfogande (med en andel på 8,3 % av samtliga transportsätt)[6]. Sektorn har uppvisat en stadig tillväxt på 5,8 %, från 474 miljoner 1995 till 502 miljoner 2004[7]. Den årliga volymen internationella busspassagerare beräknas uppgå till 72,8 miljoner passagerare.

Passagerare i andra transportslag, främst flygpassagerare, omfattas redan av en uppsättning rättigheter som fastställts på gemenskapsnivå och ger ett tillräckligt skydd.

I motsats till vad som gäller för andra transportslag finns det varken internationella överenskommelser (med undantag av FN:s ekonomiska kommission för Europas konventionen om fraktavtalet vid internationell passagerar- och bagagebefordran på väg (CVR)[8], som endast ratificerats av tre medlemsstater) eller gemenskapslagstiftning om rättigheter för busspassagerare.

Skyddet av busspassagerare varierar mellan medlemsstaterna. Passagerarna måste förlita sig på nationella bestämmelser om skadeståndsansvar, lagstiftning om god affärssed och frivilliga åtaganden om kundomhändertagande från transportföretagens sida. I vissa länder har transportföretagen utformat långtgående frivilliga överenskommelser om bl.a. hantering av klagomål och tvistlösningsmekanismer, men i en majoritet av medlemsstaterna är detta inte fallet. Det finns för närvarande inga gemensamma bestämmelser om hur klagomål ska hanteras och hur tvister mellan passagerare och företag ska lösas. Det hindrar rättvis konkurrens mellan transportföretag från olika medlemsstater.

Bestämmelserna om transportföretagens skadeståndsansvar varierar avsevärt, och det finns inga generella regler om kompensation och assistans vid avbruten resa. För andra transportsätt har bestämmelser om skadeståndsansvar fastställts på gemenskapsnivå[9] eller internationell nivå, men inte för busstransport. Vid internationella resor är det svårt för passagerarna att identifiera vilka bestämmelser om skadeståndsansvar som gäller vid en olycka[10].

När det gäller informationen till passagerarna finns det allmänna krav[11] på att transportföretag ska informera om linjesträckningen, hållplatserna, tidtabellen, biljettpriserna och transportvillkoren. I kritiska situationer när resan avbryts kan det emellertid vara omöjligt för passagerarna att få tillräcklig information.

Passagerare som använder detta transportsätt är ofta ”sårbara” såtillvida att de är låginkomsttagare. Personer med funktionshinder och nedsatt rörlighet har begränsad tillgång till busstransporttjänster, vilket kan hindra deras integration i samhället.

1.3 . Problem som behandlas

Syftet med förslaget är att fastställa busspassagerares rättigheter för att göra busstransport mer attraktivt och öka förtroendet för det transportsättet samt för att åstadkomma lika villkor för transportföretag från olika medlemsstater och för olika transportsätt.

Förslaget innehåller i huvudsak bestämmelser om

- ansvar vid dödsfall eller personskada och vid förlust av eller skador på passagerares resgods,

- icke-diskriminering på grund av nationalitet eller bostadsort när det gäller de transportvillkor som busstransportföretag erbjuder passagerare,

- assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet,

- skyldigheter för busstransportföretag vid inställd eller försenad resa,

- informationsskyldighet,

- hantering av klagomål,

- allmänna bestämmelser om kontroll av efterlevnad.

2. Tillämpningsområde

Förslaget gäller busstransporttjänster. Frågan om marknadstillträde har redan reglerats på gemenskapsnivå genom rådets förordning (EEG) nr 684/92 av den 16 mars 1992 om gemensamma regler för internationell persontransport med buss, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 11/98.

Inrikes stads- och förortsbusstrafik samt regional busstrafik över kortare sträckor omfattas i allmänhet av avtal om allmän trafik, där passagerarrättigheter och tjänstekvalitet beaktas i stor utsträckning. I den nationella lagstiftningen fastställs alltså busstransportföretagens skyldigheter och motsvarande rättigheter för passagerarna. Medlemsstaterna får undanta dessa tjänster från förordningens tillämpningsområde, förutsatt att nivån för passagerarrättigheterna i sådana avtal är jämförbar med den som fastställs i denna förordning.

Medlemsstaterna erbjuder olika lösningar för passagerare och olika skyddsnivåer när det gäller transportföretagens skadeståndsansvar och assistans till personer med funktionshinder. I detta förslag behandlas därför situationer som betraktas som kritiska på grund av att lämplig assistans och lämpligt omhändertagande saknas. Passagerare på längre resor utanför sin bostadsort hamnar exempelvis i en mycket utsatt position om resan avbryts eller en olycka inträffar.

Kommissionen föreslår i det här skedet att man tar itu med de frågor vars komplexitet och/eller internationella dimension kräver en långtgående harmonisering mellan medlemsstaterna (gränsöverskridande resor, internationella transportföretag).

Förslaget till förordning kommer att bidra till uppnåendet av målen i fördraget genom att säkra en högre nivå för konsumentskyddet, medverka till bekämpning av diskriminering och social utestängning av personer med funktionshinder och ge EU-medborgarna möjlighet att till fullo utnyttja de möjligheter som den inre marknaden ger.

3.1 . Konsumentskydd

Införandet och stärkandet av passagerarrättigheter återspeglar den höga prioritet som konsumentskyddet ges i Amsterdamfördraget. Enligt kommissionens meddelande ”EU:s strategi för konsumentpolitiken 2007–2013 Starkare konsumenter, högre välbefinnande för konsumenterna och ett effektivt konsumentskydd”[12] är en av prioriteringarna att ge konsumenterna en central plats inom EU:s andra politikområden. I meddelandet konstateras att det har gjorts framsteg när det gäller att integrera konsumenthänsyn, bl.a. inom luftfart. Målet för framtiden är att bygga vidare på dessa framsteg för att åstadkomma en mer systematisk integration av konsumenthänsyn. Kommissionen vill därför sprida de passagerarrättigheter som utvecklats för luftfartssektorn till andra transportsätt, särskilt när det gäller passagerare med nedsatt rörlighet.

3.2 . Social delaktighet och grundläggande rättigheter

Detta förslag om passagerarnas rättigheter vid busstransport är förenligt med de mål som rör bekämpning av social utestängning, eftersom det innehåller bestämmelser om icke-diskriminering och assistans för personer med funktionshinder. Enligt artikel 12 i EG-fördraget är det förbjudet att diskriminera på grund av nationalitet. Därför ska busstransportföretag, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser om allmän trafikplikt som kräver subventionerade taxor, erbjuda allmänheten avtalsvillkor och taxor som tillämpas av busstransportföretag eller biljettutfärdare utan någon diskriminering på grund av slutkundens nationalitet eller bostadsort eller etableringsorten för busstransportföretaget eller biljettutfärdaren inom gemenskapen. Förslaget är också förenligt med artikel 21 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, där det som allmän princip slås fast att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning ska vara förbjuden. Det är också förenligt med artikel 13 i EG-fördraget, enligt vilken gemenskapen kan bekämpa diskriminering på de områden som omfattas av dess behörighet. Förslaget ligger dessutom i linje med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder, som undertecknats av alla medlemsstater och Europeiska gemenskapen.

3.3 . Inre marknaden

Förslaget skulle slutligen innebära att passagerare som åtnjuter ett bättre skydd får möjlighet att till fullo dra nytta av den inre marknaden. Genom förslaget garanteras att medborgarna, även de som har nedsatt rörlighet, till fullo och tillitsfullt kan utnyttja den inre marknadens fördelar. EU:s konsumentpolitik är central för nästa etapp av den inre marknaden, såsom anges i kommissionens meddelande till Europeiska rådets vårmöte om översynen av den inre marknaden[13]. Den inre marknaden medför fördelar för konsumenterna i form av ett större utbud, lägre priser och ett tillräckligt skydd. I detta avseende kommer införandet av rättigheter för busspassagerare att bidra till framstegen i transportsektorn inom ramen för EU:s inre marknad.

4. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

4.1 . Samråd med berörda parter

I juli 2005 inledde kommissionen ett offentligt samråd på grundval av ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar om passagerarnas rättigheter vid internationell busstransport, som innehöll en översikt över frågor och utmaningar i samband med införande av passagerarrättigheter inom detta transportsätt och en uppmaning till berörda parter att lämna synpunkter på ett antal frågor. Samrådet avslutades i och med offentliggörandet av rapporterna om resultatet av det offentliga samrådet[14] och om det möte med intressenterna som hölls i Bryssel den 29 mars 2006[15].

De bidrag som lämnades visade att busstransportföretagens och deras branschorganisationers synpunkter skilde sig avsevärt från konsumentorganisationernas. Generellt sett ser de förra inget eller bara ett mycket litet behov av reglering på EU-nivå, medan de senare kräver långtgående passagerarrättigheter. Det gavs också mycket tydligt uttryck för farhågor i fråga om branschens ekonomiska och organisatoriska struktur, och det rådde ingen enighet om regleringens omfattning eller huruvida vissa slags tjänster, särskilt lokala eller regionala, skulle ingå eller undantas. Transportföretagen hävdar generellt att den rådande ekonomiska situationen inte ger utrymme för någon ytterligare börda, att det inte finns något verkligt behov av reglering och att många frågor redan behandlats, antingen i nationell lagstiftning eller genom frivilliga åtaganden från deras sida. Konsumentorganisationerna efterlyste däremot långtgående gemenskapsåtgärder, eftersom skyddet av passagerarnas rättigheter varierar stort mellan länderna.

Det rådde ingen enighet bland respondenterna om hur man ska hantera frågan om tjänsternas tillgänglighet och assistans till personer med nedsatt rörlighet som använder detta transportsätt. Vissa transportföretag framhöll den ökade kostnaden och svårigheterna att genomföra åtgärder för en hel fordonspark och påpekade att det finns lämpliga alternativ för personer med nedsatt rörlighet (specialiserade busstransportföretag), medan andra anförde risken för social utestängning av dessa personer.

Det framfördes också farhågor för att bestämmelser om kompensation vid förseningar skulle kunna äventyra trafiksäkerheten.

En sammanfattning av de bidrag som lämnades under det offentliga samrådet, samtliga svar och protokollet från mötet med intressenterna den 29 mars 2006 finns på http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm

4.2 . Extern experthjälp

I juni 2006 mottog kommissionen ett yttrande från Europeiskt energi- och transportforum, där gemenskapsåtgärder i fråga om rättigheter för busspassagerare uppmuntras. Kommissionen tog hänsyn till följande undersökningar: ”COST Action 349 - Accessibility of coaches and long-distance buses for people with reduced mobility”, oktober 2005, och ”Evaluation and monitoring of trends with regard to passenger needs on the level of service and treatment of passengers” (kortform ”EU SERVICE GUARANTEES - EUSG”)[16].

4.3. Konsekvensanalys

Konsekvensanalysen genomfördes i enlighet med riktlinjerna och gällde i huvudsak principer för transportföretags ansvar vid dödsfall eller personskada i jämförelse med andra transportsätt; principer för kompensation och assistans vid inställda eller försenade resor; bestämmelser om tillgänglighet, icke-diskriminering och assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet; kvalitetsstandarder och informationsskyldighet; bestämmelser om hantering av klagomål och övervakning av efterlevnad.

Fyra alternativ granskades:

Alternativet ”behålla status quo” innebär att inga EU-åtgärder vidtas.

Alternativet ”minimiskydd” skulle kräva att det inrättades allmänna ramar med minimiskyddsregler samt, vid behov, konsolidering/ändring och/eller förenkling av gällande gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning (motorfordonsförsäkring, direktivet om paketresor, konsumentlagstiftning).

Alternativet ”maximalt skydd” innebär lagstiftningsinsatser på gemenskapsnivå för att införa passagerarrättigheter vid internationell transport (alternativ I) och både inrikes (längre resor och regionala resor) och internationell transport (alternativ II) med avseende på linjetrafik och tillfällig trafik. Med detta alternativ skulle en enhetlig och tillräcklig nivå för passagerarskyddet åstadkommas i alla medlemsstater.

Alternativet ”frivilliga åtaganden och självreglering” innebär att busstransportföretagen skulle utveckla och anta frivilliga, självreglerande EU-omfattande eller nationella åtgärder med avseende på busspassagerares rättigheter.

Resultatet av konsekvensanalysen sammanfattas i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar om konsekvensanalys avseende förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om passagerarnas rättigheter vid internationell busstransport.

Eftersom de frågor som undersökts i samband med konsekvensanalysen är så omfattande har olika alternativ angetts som lämpligast för att finna rätt balans mellan kostnader och fördelar.

När det gäller principen om icke-diskriminering och assistans till funktionshindrade personer och personer med nedsatt rörlighet uppgavs en kombination av alternativ 2, ”minimiskydd” (endast för tillfällig trafik) och alternativ 3.I, ”maximalt skydd” (endast för internationell regelbunden trafik) vara det bästa. Respekt för principen om icke-diskriminering och assistans till funktionshindrade personer och personer med nedsatt rörlighet kräver att optimal tillgänglighet garanteras, vilket innebär att transportföretag och terminalförvaltare måste installera nödvändig utrustning, samtidigt som en motsvarande höjning av biljettpriserna undviks.

När det gäller bestämmelser om skadeståndsansvar visade konsekvensanalysen att störst fördelar för passagerarna utan några betydande merkostnader skulle nås med alternativet ”införande av ett heltäckande system”. Passagerarna skulle få ett bättre rättsligt och ekonomiskt skydd, samtidigt som skillnader till följd av nationell lagstiftning skulle elimineras.

Alternativet ”införande av ett heltäckande system” tycks vara det mest effektiva när det gäller assistans- och informationsskyldighet vid avbruten resa. Ett starkare skydd för passagerarna kommer att leda till att bättre tjänster erbjuds. Ett bättre omhändertagande av passagerarna bidrar dessutom sannolikt till att förbättra ställningen för busstransportföretag på marknaden, där de konkurrerar i fråga om både pris och tjänstekvalitet. Kommissionen förespråkar därför alternativet ”maximalt skydd” när det gäller assistans- och informationsskyldighet.

Rapporten om konsekvensanalysen och bilagorna åtföljer detta förslag.

5. R ÄTTSLIGA ASPEKTER

5.1 . Rättslig grund

Förslagets rättsliga grund anges i artikel 71 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, som omfattas av medbeslutandeförfarandet.

5.2 . Val av instrument

Förslagets främsta syfte är att säkra en tillräcklig skyddsnivå för busspassagerare, även personer med funktionshinder och nedsatt rörlighet. De bestämmelser som införs genom detta förslag bör tillämpas på ett enhetligt och effektivt sätt i hela EU. En direkt tillämplig förordning framstår som det lämpligaste instrumentet för att säkra en så konsekvent tillämpning av reglerna som möjligt i alla medlemsstater. Gemenskapen har redan valt en förordning som rättsakt för skyddet av flyg- och tågpassagerares rättigheter. En förordning har ansetts som det lämpligaste instrumentet för att åstadkomma genomförbara och likvärdiga rättigheter för passagerarna vid busstransport.

5.3 . Subsidiaritetsprincipen

Skyddet av passagerare ingår i inremarknadspolitiken och den gemensamma transportpolitiken och är alltså en fråga av europeisk omfattning som kräver en lösning på gemenskapsnivå. Liberaliseringen av en marknad och konsumenthänsyn, särskilt sådana som gäller personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, är två kompletterande aspekter av den inre marknaden. Eftersom allt fler konsumenter reser inom EU, på sin fritid eller i arbetet, blir det allt viktigare att se till att de kan räkna med att ha samma rättigheter oavsett var de befinner sig. Förslaget syftar därför till att se till att busspassagerare omfattas av rättigheter och skydd på samma nivå i hela EU.

Med tanke på den internationella dimensionen av detta transportsätt (resor och/eller busstransportföretag) kan inte en enskild medlemsstat i tillräcklig utsträckning nå detta mål. Den befintliga internationella överenskommelsen (CVR-konventionen inom ramen för FN:s ekonomiska kommission för Europa) kan inte betraktas som ett effektivt verktyg, eftersom den endast ratificerats av mycket få medlemsstater. Det är därför motiverat med gemenskapsåtgärder på detta område.

5.4 . Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen. Kommissionen har begränsat sitt förslag till områden där detaljerade gemenskapsregler är nödvändiga och undviker ämnen där det är lämpligare med självreglering. Förslaget begränsas till områden där behovet av gemenskapsåtgärder är tydligt och allmänt vedertaget. Det står därför i proportion till det syfte som eftersträvas och lämpar sig för de omständigheter det avser. Utan harmonisering skulle passagerarna i bästa fall ha olika rättigheter och i värsta fall inte omfattas av något rättsligt skydd alls. Det skulle dessutom vara svårt för dem att veta vilka rättigheter som gällde i olika delar av EU och därmed att kräva att de respekteras.

5.5 . Efterlevnad av bestämmelserna

Passagerare, särskilt personer med funktionshinder och nedsatt rörlighet, befinner sig i en svag ställning om busstransportföretag underlåter att fullgöra sina skyldigheter. Enligt Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionshinder har personer som hävdar att de har blivit utsatta för en kränkning av en stat som är part i FN-konventionens bestämmelser möjlighet att lämna en framställan. Ytterligare gemenskapslagstiftning kommer därför att ge ett effektivare och mer enhetligt rättsligt skydd i hela EU. En strikt kontroll av att den föreslagna förordningen efterlevs kommer att vara nödvändig. Kommissionens förslag innefattar därför en artikel enligt vilken medlemsstaterna ska fastställa påföljder för bristande efterlevnad och utse organ som ansvarar för att kontrollera efterlevnaden av förordningen och hantera klagomål från passagerare. Bestämmelserna är upplagda på samma sätt som i Europaparlamentets och rådets förordning om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och förordningen om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

5.6 . Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Schweiz

Förslaget till förordning är av betydelse för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och bör därför gälla även där. Förslaget är av betydelse även för Schweiz.

5.7 . Självreglering

Kommissionen är medveten om att busstransportföretagen har utarbetat ett antal frivilliga överenskommelser och andra självreglerande åtgärder som innebär att tillräckliga nivåer för tjänstekvaliteten säkras. Kommissionen fortsätter att välkomna sådana arrangemang som komplement till den föreslagna gemenskapsåtgärden.

6. INNEHÅLLET I FÖRSLAGET

Kapitel I

Detta kapitel innehåller allmänna bestämmelser om förordningens syfte, definitioner och tillämpningsområde. Förslaget omfattar busstransportföretagens skadeståndsansvar, bestämmelser om icke-diskriminering och obligatorisk assistans för funktionshindrade personer och personer med nedsatt rörlighet. Vidare fastställs vilka skyldigheter busstransportföretagen har vid avbruten resa, liksom vilka regler som gäller för hantering av klagomål och kontroll av efterlevnad.

Artikel 1

I denna artikel anges förordningens syfte.

Artikel 2

I denna artikel anges tillämpningsområdet för förordningen.

Artikel 3

Denna artikel innehåller definitioner.

Artikel 4

Denna artikel gäller bevis för att ett transportavtal ingåtts och innehåller ett förbud mot att erbjuda avtalsvillkor som är diskriminerande på grundval av passagerarnas nationalitet eller bostadsort.

Artikel 5

Denna artikel gäller ansvarsbegränsning med avseende på de rättigheter som införs genom förslaget.

Kapitel II

Detta kapitel innehåller bestämmelser om busstransportföretagens skadeståndsansvar för passagerarna och deras resgods. Passagerarna ska ha rätt till enhetliga kompensationsnivåer och omfattas av harmoniserade bestämmelser om skadeståndsansvar för busstransportföretag. Företagens skadeståndsansvar är obegränsat. Under vissa villkor kan företagen inte heller bestrida skador upp till ett visst belopp i samband med en olycka. Passagerare som råkar ut för en olycka har rätt till förskottsutbetalningar för att avhjälpa ekonomiska svårigheter som drabbar dem eller deras familjer till följd av dödsfall eller skada. Detta kapitel innehåller även bestämmelser om ersättning för förlust av eller skada på resgods.

Artikel 6

Denna artikel gäller ansvar vid dödsfall eller personskada.

Artikel 7

Denna artikel innehåller allmänna regler om ersättning.

Artikel 8

Enligt denna artikel ska busstransportföretag göra förskottsutbetalningar vid en olycka.

Artikel 9

Denna artikel innehåller bestämmelser om ersättning för förlorat eller skadat resgods.

Kapitel III

Detta kapitel gäller i huvudsak personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet som använder detta transportsätt. Denna kategori passagerare saknar ofta möjlighet att resa med buss eftersom tjänsterna inte är tillgängliga och busstransportföretagen inte erbjuder nödvändig assistans. I detta kapitel hanteras problemen genom ett förbud mot all diskriminering på grundval av funktionshinder eller nedsatt rörlighet i samband med bokning av en resa eller ombordstigning på ett fordon. Detta påverkar inte tillämpningen av vissa i lag föreskrivna undantag, särskilt av motiverade säkerhetsskäl.

Omfattningen av obligatorisk assistans på terminaler och ombord på fordon anges närmare i bilaga I. Denna assistans ska tillhandahållas kostnadsfritt, förutsatt att passageraren i förväg har meddelat att sådan assistans behövs och anländer till terminalen på avtalad tid före planerad avgång. Busstransportföretagens personal och terminalpersonalen ska ha nödvändig kunskap om assistans till personer med funktionshinder.

Artikel 10

Denna artikel innehåller bestämmelser om förbud att vägra transport på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 11

I denna artikel behandlas undantag, särskilda villkor och information med avseende på kapitlets bestämmelser.

Artikel 12

Denna artikel innehåller allmänna bestämmelser om tillgänglighet för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

Artikel 13

Denna artikel innehåller bestämmelser om rätten till assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

Artikel 14

Denna artikel innehåller bestämmelser om assistans på terminaler.

Artikel 15

Denna artikel gäller assistans ombord.

Artikel 16

I denna artikel anges villkoren för assistans.

Artikel 17

Denna artikel behandlar busstransportföretagets eller biljettutfärdarens vidarebefordran av meddelanden om behovet av assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet till tredje part.

Artikel 18

Denna artikel innehåller bestämmelser om skyldigheten att se till att personalen har lämplig utbildning i frågor som rör funktionshinder.

Artikel 19

Denna artikel fastställer allmänna bestämmelser om ersättning för förlorade eller skadade rörlighetshjälpmedel.

Kapitel IV

Detta kapitel gäller busstransportföretagens skyldigheter om resan avbryts på grund av inställd trafik eller förseningar. Vid inställd resa och, när det gäller regelbundna resor på minst tre timmar, försening av avgången med mer än två timmar, ska företagen erbjuda rimlig alternativ befordran inom jämförbara tidsramar eller, om det inte är möjligt, informera passagerarna om andra tillgängliga tjänster. Om detta krav inte uppfylls ska företagen betala ersättning motsvarande 50 % av biljettpriset. Passagerarna har i samtliga fall rätt till reseinformation.

Artikel 20

Denna artikel innehåller allmänna bestämmelser om skadeståndsansvar vid inställda resor och kraftiga förseningar. I artikeln anges omfattningen av rätten till information, ombokning och/eller ersättning vid inställda resor och kraftiga förseningar.

Artikel 21

I denna artikel fastställs rätten till reseinformation.

Artikel 22

Genom denna artikel öppnas möjlighet att söka ytterligare ersättning.

Artikel 23

Enligt denna artikel ska busstransportföretagen samarbeta för att anta bestämmelser som stärker passagerarnas rättigheter och förbättrar tjänstekvaliteten.

Kapitel V

Enligt detta kapitel ska busstransportföretag upprätta interna förfaranden för hantering av klagomål. Klagomål från passagerare ska behandlas inom strikta tidsfrister. Skyldigheten att informera passagerarna om deras rättigheter ligger hos företagen och terminalförvaltarna.

Artikel 24

Denna artikel innehåller bestämmelser om reseinformation som ska tillhandahållas av busstransportföretag och terminalförvaltare.

Artikel 25

Enligt denna artikel ska busstransportföretag och terminalförvaltare informera passagerarna om deras rättigheter enligt denna förordning.

Artikel 26

Denna artikel innehåller bestämmelser om ett förfarande för hantering av klagomål.

Kapitel VI

Detta kapitel innehåller bestämmelser om kontroll av efterlevnad och lämpliga institutionella ramar. Medlemsstaterna ska utse nationella tillsynsorgan till vilka passagerare kan framföra klagomål vid påstådda överträdelser av deras rättigheter enligt denna förordning. De nationella organen ska samarbeta med varandra. Medlemsstaterna ska dessutom införa bestämmelser om avskräckande påföljder om passagerarnas rättigheter inte respekteras.

Artikel 27

Denna artikel gäller kontroll av efterlevnaden av denna förordning, inklusive inrättande av nationella tillsynsorgan.

Artikel 28

Enligt denna artikel ska tillsynsorganen offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet.

Artikel 29

I denna artikel fastställs principen om samarbete mellan nationella tillsynsorgan.

Artikel 30

Denna artikel gäller de påföljder som medlemsstaterna ska tillämpa.

Kapitel VII

Enligt detta kapitel ska kommissionen tre år efter förordningens ikraftträdande rapportera till rådet och parlamentet om hur den fungerar. Förordningen träder i kraft 20 dagar efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och ska börja tillämpas ett år efter den dagen.

Artikel 31

I denna artikel fastställs kommissionens rapporteringsskyldigheter.

Artikel 32

Denna artikel gäller ändringen av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen.

Artikel 33

I denna artikel anges vilken dag förordningen träder i kraft.

Bilaga I

I denna bilaga anges omfattningen av den assistans som ska lämnas till personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet på terminaler (a) och ombord på en buss (b).

Bilaga II

Denna bilaga omfattar innehållet i utbildningen i frågor som rör funktionshinder.

2008/0237 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1,

med beaktande av kommissionens förslag[17],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[18],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[19],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

1. Gemenskapens insatser på busstransportområdet bör bland annat syfta till att sörja för ett långtgående skydd för passagerarna, som är jämförbart med andra transportsätt och gäller oavsett vart de reser. Dessutom bör full hänsyn tas till de allmänna konsumentskyddskraven.

2. Eftersom busspassageraren är transportavtalets svagare part bör man slå vakt om passagerarnas rättigheter oavsett deras nationalitet eller bostadsort i gemenskapen.

3. Passagerarna bör omfattas av skadeståndsbestämmelser som är jämförbara med andra transportsätt vid olyckor som leder till dödsfall eller skada.

4. Passagerarna bör ha rätt till förskottsutbetalningar som täcker deras omedelbara ekonomiska behov efter en olycka.

5. Busstransportföretag bör vara ansvariga för förlust av eller skador på passagerares resgods på villkor som är jämförbara med andra transportsätt.

6. Busstransporttjänster bör gagna allmänheten. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, oavsett om orsaken är handikapp, ålder eller andra faktorer, bör därför ha möjligheter att använda buss som kan jämföras med andra medborgares. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra medborgare till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering.

7. Mot bakgrund av artikel 9 i Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionshinder och för att ge personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet samma möjligheter som andra medborgare att resa med buss, bör bestämmelser om icke-diskriminering och assistans under resan införas. Dessa personer bör därför godtas för befordran och får inte vägras transport med hänvisning till deras funktionshinder eller nedsatta rörlighet, utom av orsaker som motiveras av säkerhetsskäl och föreskrivs i lag. De bör ha rätt till assistans på bussterminaler och ombord på fordonen samt vid påstigning och avstigning. För att främja social delaktighet bör personerna i fråga få assistans utan extra kostnad. Busstransportföretag bör införa tillgänglighetsbestämmelser, helst med utgångspunkt i det europeiska standardiseringssystemet.

8. När beslut fattas om utformningen av nya terminaler, och i samband med omfattande renovering, bör förvaltare om möjligt ta hänsyn till behoven hos personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Förvaltare av bussterminaler bör under alla omständigheter ange platser där dessa personer kan anmäla sin ankomst och sitt behov av assistans.

9. Busspassagerares rättigheter bör omfatta rätt till information om tjänsten före och under resan. All information av betydelse som lämnas till busspassagerare bör också lämnas i alternativa former som är tillgängliga för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

10. Denna förordning bör inte begränsa busstransportföretags rätt att begära kompensation från någon, däribland tredje man, i enlighet med tillämplig lag.

11. Passagerarnas besvär på grund av att resan ställs in eller försenas kraftigt bör begränsas. Passagerarna bör därför bli omhändertagna och informeras på lämpligt sätt. Passagerare bör ges möjlighet att avbeställa biljetten och få ersättning för biljetten eller erbjudas ombokning under tillfredsställande villkor eller information om alternativ befordran. Om busstransportföretag underlåter att lämna passagerare nödvändig assistans bör passagerarna ha rätt till ekonomisk ersättning.

12. Busstransportföretag bör samarbeta för att anta bestämmelser på nationell nivå eller EU-nivå för att förbättra det omhändertagande och den assistans som passagerare erbjuds om deras resa avbryts, särskilt vid långa förseningar.

13. Denna förordning ska inte påverka passagerares rättigheter enligt direktiv 90/314/EEG om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang[20]. I fall då en paketresa ställs in av andra orsaker än att busstransporttjänsten ställs in bör denna förordning inte tillämpas.

14. Passagerarna bör få fullständig information om sina rättigheter enligt denna förordning så att de faktiskt kan utöva sina rättigheter.

15. Passagerare bör kunna utöva sina rättigheter genom lämpliga förfaranden för klagomål som tillämpas av busstransportföretagen eller genom att framföra klagomål till de organ som utsetts för detta ändamål av den berörda medlemsstaten.

16. Medlemsstaterna bör sörja för och övervaka att deras busstransportföretag rent allmänt följer denna förordning och utse ett lämpligt organ för att kontrollera dess efterlevnad. Kontrollen bör inte inverka på passagerares tillgång till rättslig prövning enligt förfaranden i nationell lag.

17. Medlemsstaterna bör fastställa påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning samt se till att påföljderna tillämpas. Påföljderna bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

18. Eftersom målen med förordningen, nämligen att säkra höga och likvärdiga nivåer för skydd och assistans för passagerare vid busstransport i alla medlemsstater, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av det betydande internationella inslaget, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

19. Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[21].

20. Genomförandet av denna förordning bör grundas på Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av den 27 oktober 2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete)[22]. Den förordningen bör därför ändras i enlighet med denna.

21. Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I Allmänna bestämmelser

Artikel 1 Syfte

I denna förordning fastställs regler på följande områden:

22. Icke-diskriminering mellan passagerare med avseende på de transportvillkor som busstransportföretagen erbjuder.

23. Busstransportföretagens skadeståndsansvar vid olyckor som leder till passagerares dödsfall eller skada eller vid förlust av eller skador på passagerares resgods.

24. Icke-diskriminering och obligatorisk assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet som reser med buss.

25. Busstransportföretagens skyldigheter gentemot passagerarna vid inställd resa eller försening.

26. Den information som minst ska tillhandahållas passagerarna.

27. Hantering av klagomål.

28. Kontroll av efterlevnaden av passagerarnas rättigheter.

Artikel 2 Tillämpningsområde

1. Denna förordning ska tillämpas på persontransport av busstransportföretag i linjetrafik.

2. Medlemsstaterna får undanta stads- och förortstrafik samt regional trafik som omfattas av avtal om allmän trafik, om sådana avtal garanterar passagerarrättigheter på en nivå som är jämförbar med den som föreskrivs i denna förordning.

3. När det gäller tillfällig trafik ska endast kapitel II tillämpas.

Artikel 3 Definitioner

I denna förordning avses med

29. busstransportföretag : ett transportföretag som i etableringsstaten har tillstånd att utföra transporter med buss i enlighet med villkoren för tillträde till marknaden i nationell lagstiftning och ett transportföretag som innehar ett giltigt gemenskapstillstånd som utfärdats i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 684/92 för att utföra internationell persontransport,

30. tillfällig trafik : trafik i den mening som avses i artikel 2.3 i förordning (EEG) nr 684/92,

31. linjetrafik: trafik i den mening som avses i artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 684/92,

32. transportavtal : ett avtal om transport mellan ett busstransportföretag eller dess auktoriserade biljettutfärdare och passageraren om tillhandahållande av en eller flera transporttjänster,

33. biljett: ett giltigt färdbevis som berättigar till transport, eller något likvärdigt i papperslös form, inbegripet i elektronisk form, som utfärdats eller godkänts av ett busstransportföretag eller av dess auktoriserade biljettutfärdare,

34. biljettutfärdare: varje återförsäljare av busstransporttjänster som ingår transportavtal och säljer biljetter för ett busstransportföretags eller för egen räkning,

35. researrangör : en arrangör eller återförsäljare i den mening som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv 90/314/EEG,

36. person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet: en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk funktionsnedsättning eller på grund av annat funktionshinder eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till hans eller hennes särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare,

37. bokning : ett tillstånd på papper eller i elektronisk form som berättigar till transport enligt i förväg bekräftade och personligt utformade transportarrangemang,

38. terminalförvaltare : en organisatorisk enhet i en medlemsstat som har getts ansvaret för förvaltningen av en bussterminal,

39. inställd resa: en resa som inte genomförs trots att den i förväg planerats och för vilken minst en bokning gjorts,

40. försening: skillnaden mellan den tidpunkt då passageraren planerades avresa eller ankomma enligt den offentliggjorda tidtabellen och den verkliga eller förväntade avgångs- eller ankomsttiden.

Artikel 4 Transportavtal och icke-diskriminerande avtalsvillkor

1. Busstransportföretaget ska förse passagerare med ett bevis för att transportavtalet har ingåtts genom att utfärda en eller flera biljetter. Biljetterna ska anses vara prima facie-bevis på att avtal har ingåtts och därmed ge de rättigheter som föreskrivs i denna förordning.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser om allmän trafikplikt som kräver subventionerade taxor ska avtalsvillkor och taxor som tillämpas av busstransportföretag eller biljettutfärdare erbjudas allmänheten utan någon diskriminering på grund av slutkundens nationalitet eller bostadsort eller etableringsorten för busstransportföretaget eller biljettutfärdaren inom gemenskapen.

Artikel 5 Ansvarsbegränsning

1. Förpliktelserna enligt denna förordning får inte begränsas eller åsidosättas, exempelvis genom undantag eller en begränsande klausul i transportavtalet.

2. Busstransportföretag får erbjuda avtalsvillkor som är förmånligare för passageraren än de villkor som fastställs i denna förordning.

Kapitel IIBusstransportföretagens skadeståndsansvar gentemot passagerarna och med avseende på deras resgods

Artikel 6 Ansvar vid dödsfall eller personskada

1. Busstransportföretaget ska i enlighet med detta kapitel vara ansvarigt för skada som uppkommer till följd av att en passagerare avlider eller tillfogas personskada eller psykisk skada genom olyckshändelser som har samband med driften av busstransporttjänsten och som inträffar medan passageraren uppehåller sig i ett fordon eller stiger på eller av ett fordon.

2. Busstransportföretagets skadeståndsansvar ska inte omfattas av någon finansiell begränsning, genom vare sig lag, konvention eller avtal.

3. Ett busstransportföretag får inte avvisa eller begränsa sitt skadeståndsansvar för skador upp till ett belopp av 220 000 euro genom att bevisa att företaget iakttagit den omsorg som föreskrivs i punkt 4 a.

4. Ett busstransportföretag ska inte vara ansvarigt enligt punkt 1

41. om olyckshändelsen har orsakats av omständigheter som inte kan hänföras till själva driften av busstransporttjänsten och som busstransportföretaget inte hade kunnat undgå, även om företaget hade iakttagit den omsorg som omständigheterna påkallade, eller förebygga följderna av,

42. i den utsträckning som olyckshändelsen beror på fel eller försummelse av passageraren.

5. Ingenting i denna förordning ska

43. innebära att ett busstransportföretag ensamt är skadeståndsskyldig part, eller

44. inskränka några rättigheter för ett busstransportföretag att söka ersättning från någon annan part i enlighet med en medlemsstats tillämpliga lagstiftning.

Artikel 7 Ersättning

1. Om en passagerare avlider ska ersättningen inom ramen för det skadeståndsansvar som avses i artikel 6 omfatta

45. de nödvändiga kostnader som föranleds av dödsfallet, särskilt kostnaderna för transport av kroppen och begravningskostnaderna,

46. om döden inte har inträffat omedelbart, de ersättningsposter som anges i punkt 2.

2. Om en passagerare tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada ska ersättningen täcka

47. nödvändiga kostnader, särskilt kostnaderna för vård och transport,

48. inkomstförlust till följd av förlorad eller nedsatt arbetsförmåga och ökning av levnadskostnaderna.

3. Om passagerarens död medför att en person, mot vilken den avlidne var eller i framtiden skulle ha blivit underhållsskyldig enligt lag, förlorar sitt underhåll ska ersättning också lämnas för denna förlust.

Artikel 8 Förskottsutbetalningar

1. Om en passagerare avlider eller tillfogas personskada eller annan fysisk eller psykisk skada genom en olyckshändelse som har samband med driften av busstransporttjänsten ska busstransportföretaget omgående, och under inga omständigheter senare än femton dagar efter det att den ersättningsberättigade fysiska personens identitet har fastställts, göra de förskottsutbetalningar som behövs för att täcka omedelbara ekonomiska behov, i proportion till den skada som lidits.

2. Vid dödsfall ska förskottsutbetalningen uppgå till minst 21 000 euro per passagerare, utan att tillämpningen av punkt 1 därför påverkas.

3. En förskottsutbetalning ska inte innebära ett erkännande av skadeståndsansvar och kan kvittas mot eventuella senare utbetalningar enligt denna förordning, men den kan inte återkrävas annat än i de fall skadan uppstått genom passagerarens försumlighet eller vållande, eller när en annan person än den ersättningsberättigade personen har mottagit förskottsutbetalningen.

Artikel 9 Skadeståndsansvar för förlorat och skadat resgods

1. Busstransportföretaget är skadeståndsansvarigt för förlust av eller skador på resgods som företaget getts ansvaret för. Den högsta ersättningen ska vara 1 800 euro per passagerare.

2. Vid olyckor som beror på driften av busstransporttjänsten ska busstransportföretaget vara skadeståndsansvarigt för det personliga lösöre som passagerarna hade på sig eller medförde som handbagage. Den högsta ersättningen ska vara 1 300 euro.

3. Busstransportföretaget ska helt eller delvis befrias från ansvar om det kan visa att passageraren själv vållade eller medverkade till skadan genom fel eller försummelse.

Artikel 10 Förbud mot att vägra transport

1. Busstransportföretag, deras biljettutfärdare och researrangörer får inte med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet

49. vägra att godkänna en bokning av en transporttjänst eller att utfärda en biljett för en resa som omfattas av denna förordning,

50. neka personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet ombordstigning, förutsatt att personen i fråga har en giltig biljett eller bokning.

2. Personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet ska utan extra kostnad erbjudas bokningar och biljetter.

Artikel 1 1 Undantag och särskilda villkor

1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 10 får busstransportföretag, deras biljettutfärdare eller researrangörer, med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet, vägra att godkänna en bokning, att utfärda en biljett eller neka ombordstigning för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet

51. för att uppfylla tillämpliga säkerhetskrav i internationell lagstiftning, gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning eller för att uppfylla säkerhetskrav som fastställts av den myndighet som utfärdade tillståndet till det berörda busstransportföretaget,

52. om fordonets storlek gör det fysiskt omöjligt att ta ombord eller transportera personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet.

Om transportföretag, biljettutfärdare eller researrangörer vägrar att godkänna en bokning av de skäl som anges i punkt 1 a eller 1 b ska de göra rimliga ansträngningar att föreslå ett godtagbart alternativ för personen i fråga.

2. En person med funktionshinder eller en person med nedsatt rörlighet som nekats ombordstigning på grund av sitt funktionshinder eller sin nedsatta rörlighet ska erbjudas rätt till återbetalning och rimlig alternativ befordran till bestämmelseorten inom jämförbara tidsramar.

3. På samma villkor som anges i punkt 1 a får busstransportföretag, biljettutfärdare eller researrangörer kräva att personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet ska ledsagas av en annan person som kan ge den assistans som personen kräver, om detta är strikt nödvändigt.

4. Busstransportföretag, biljettutfärdare eller researrangörer som använder sig av undantaget enligt punkt 1 ska utan dröjsmål underrätta personen med funktionshinder eller personen med nedsatt rörlighet om skälen för detta, eller på begäran skriftligen underrätta personen i fråga senast fem arbetsdagar efter vägran att göra en bokning.

Artikel 12 Tillgänglighet och information

1. Busstransportföretag ska, med aktivt deltagande av organisationer som företräder personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet samt tillsynsorgan enligt artikel 27, fastställa icke-diskriminerande tillgänglighetsbestämmelser för transport av personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet, så att tillämpliga säkerhetskrav kan uppfyllas. Dessa bestämmelser ska innehålla alla villkor för busstrafiktjänsternas tillgänglighet och om förutsättningarna för att kunna ta sig på och av fordonen samt om vilka hjälpmedel som finns ombord.

2. Busstransportföretag och biljettutfärdare ska senast vid bokningstillfället se till att de bestämmelser som föreskrivs i punkt 1 finns att tillgå i lämpligt format och på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för passagerarna. När denna information tillhandahålls ska särskild vikt fästas vid behoven hos personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet.

3. Busstransportföretag ska på begäran tillhandahålla den internationella lagstiftning, gemenskapslagstiftning eller nationella lagstiftning i vilken säkerhetskraven fastställs och på vilken de icke-diskriminerande tillgänglighetsbestämmelserna grundar sig.

4. Researrangörer ska tillhandahålla de bestämmelser som föreskrivs i punkt 1 och som gäller för resor som ingår i paketresor, semesterpaket och andra paketresor som de arrangerar, säljer eller erbjuder till försäljning.

5. Busstransportföretag, deras biljettutfärdare eller researrangörer ska se till att all relevant information om transportvillkoren, reseinformation och information om tjänsternas tillgänglighet finns att tillgå i lämpliga och lättillgängliga format för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, även när det gäller bokning och information på Internet.

Artikel 13 Rätt till assistans

1. Terminalförvaltare och busstransportföretag ska se till att personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet kostnadsfritt får lämplig assistans enligt bilaga I före, under och efter resan.

2. Terminalförvaltare och busstransportföretag får ge assistansen i egen regi eller ingå avtal med en eller flera andra parter som ska tillhandahålla assistansen. De får ingå sådana avtal på eget initiativ eller på begäran.

Terminalförvaltare och busstransportföretag som ingår avtal med en eller flera andra parter om att lämna assistans ska dock förbli ansvariga för att assistansen tillhandahålls.

3. Bestämmelserna i detta kapitel ska inte hindra terminalförvaltare eller busstransportföretag från att lämna assistans av högre standard än vad som avses i bilaga I eller tillhandahålla ytterligare tjänster utöver dem som anges där.

Artikel 1 4 Rätten till assistans på terminaler

1. Senast sex månader efter det att denna förordning har trätt i kraft ska medlemsstaterna utse bussterminaler där assistans för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet ska tillhandahållas, med hänsyn till behovet av att säkra tillgänglighet till tjänsterna i de flesta områden. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om detta.

2. Terminalförvaltaren för en terminal som utsetts av en medlemsstat i enlighet med punkt 1 ska ansvara för att personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet utan extra avgifter får den assistans som anges i del a i bilaga I, förutsatt att personen uppfyller de villkor som anges i artikel 16.

Artikel 1 5 Rätten till assistans ombord

Busstransportföretag ska kostnadsfritt lämna personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet minst den assistans som anges i del b i bilaga I ombord på bussen samt vid påstigning och avstigning, förutsatt att personen uppfyller de villkor som anges i artikel 16.

Artikel 1 6 Villkor för assistans

1. Busstransportföretag, terminalförvaltare, biljettutfärdare och researrangörer ska samarbeta för att lämna assistans till personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, under förutsättning att busstransportföretaget, terminalförvaltaren, biljettutfärdaren eller researrangören minst 48 timmar innan assistansen erfordras har meddelats om behovet av sådan assistans.

2. Busstransportföretag, biljettutfärdare och researrangörer ska vidta de åtgärder som krävs för att underlätta mottagandet av meddelanden om behovet av assistans från personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet. Denna skyldighet ska gälla vid alla deras försäljningsställen, även vid telefon- och Internetförsäljning.

3. Om inget meddelande i enlighet med punkt 1 lämnas ska busstransportföretag, terminalförvaltare, biljettutfärdare och researrangörer i all rimlig utsträckning se till att den assistans som krävs lämnas för att personen med funktionshinder eller personen med nedsatt rörlighet ska kunna stiga på avgående buss, byta till anslutande buss eller stiga av en ankommande buss till vilken han eller hon köpt biljett.

4. Assistans ska lämnas under förutsättning att personen infinner sig på angiven plats

- vid den tidpunkt som i förväg avtalats med busstransportföretaget och som får vara högst 60 minuter före offentliggjord avgångstid, eller

- om ingen tidpunkt avtalats, senast 30 minuter före offentliggjord avgångstid.

5. Terminalförvaltaren för en terminal som utsetts av en medlemsstat i enlighet med artikel 14.1 ska, med hänsyn till lokala förhållanden och utan att andras förfoganderätt över områden utanför terminalen åsidosätts, ange ankomst- och avreseplatser som står under terminalförvaltarens direkta kontroll, både inom och utanför terminalbyggnaden, där personer med funktionshinder eller personer med nedsatt rörlighet kan anmäla sin ankomst och begära assistans.

6. De platser som avses i punkt 3 ska vara tydligt markerade och vid dessa ska finnas grundläggande information om terminalen och den assistans som tillhandahålls, i lättillgängligt format.

Artikel 1 7 Vidarebefordran av information till tredje part

1. Om avtal har ingåtts om tillhandahållandet av assistans och busstransportföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören får ett meddelande om behovet av assistans minst 48 timmar före resans angivna avgångstid ska relevant information vidarebefordras så att underleverantören får den minst 36 timmar före den angivna avgångstiden.

2. Om avtal har ingåtts om tillhandahållandet av assistans och busstransportföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören inte får ett meddelande om behovet av assistans minst 48 timmar före resans angivna avgångstid ska informationen vidarebefordras till underleverantören så snart som möjligt.

Artikel 18 Utbildning

Busstransportföretag ska

53. se till att all deras personal, inbegripet underleverantörens personal, som tillhandahåller direkt assistans till personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet vet hur man ska tillgodose behoven hos personer med olika former av funktionshinder eller rörelsenedsättning,

54. ge utbildning om assistans för personer med funktionshinder och medvetenhet om funktionshinder enligt beskrivningen i bilaga II till all sin personal som är i direkt kontakt med resenärerna,

55. se till att all ny personal vid anställningen får utbildning om funktionshinder och att personalen när så är lämpligt genomgår fortbildningskurser.

Artikel 19 Ersättning rörande rullstolar och rörlighetshjälpmedel

1. Om rullstolar eller andra rörlighetshjälpmedel eller delar av dem kommer bort eller skadas medan de hanteras i terminalen eller transporteras ombord ska den passagerare som äger utrustningen erhålla ersättning från busstransportföretaget eller terminalförvaltaren, beroende på vem som hade ansvaret för utrustningen när den kom bort eller skadades.

Vid behov ska alla ansträngningar göras för att snabbt få fram ersättande utrustning.

2. Det ska inte finnas någon gräns för det ersättningsbelopp som betalas enligt denna artikel.

Kapitel IV Busstransportföretagens skyldigheter vid avbruten resa

Artikel 20 Ansvar vid inställda resor och kraftiga förseningar

Busstransportföretag ska vara skadeståndsansvariga vid inställda resor och, när resans planerade längd överstiger tre timmar, vid försening av avgången med mer än två timmar. I sådana fall ska de berörda passagerarna åtminstone

56. erbjudas alternativ befordran på rimliga villkor eller, om det inte är möjligt, informeras om lämplig alternativ befordran som tillhandahålls av andra transportföretag,

57. få ersättning motsvarande biljettpriset om de inte godtar alternativ befordran enligt led a,

58. ha rätt till ersättning motsvarande 100 % av biljettpriset om busstransportföretaget inte kan tillhandahålla alternativ befordran eller information enligt led a. Ersättningen ska betalas senast en månad efter det att ersättningsanspråket lämnades in.

Artikel 2 1 Tillhandahållande av information

1. Vid förseningar ska busstransportföretaget eller, i tillämpliga fall, terminalförvaltaren informera passagerarna om förväntad avgångs- och ankomsttid så snart dessa uppgifter finns att tillgå, dock senast 30 minuter efter en planerad avgång respektive en timme före en planerad ankomst.

2. Om passagerare missar en anslutning på grund av en försening ska busstransportföretaget göra rimliga ansträngningar för att informera berörda passagerare om alternativa anslutningar.

Artikel 2 2 Ytterligare anspråk

Ingenting i denna förordning ska hindra passagerare från att söka ersättning för inställd resa eller försening vid nationella domstolar.

Artikel 2 3 Ytterligare åtgärder till förmån för passagerare

Busstransportföretag ska samarbeta för att anta bestämmelser på nationell eller europeisk nivå, med medverkan av intressenter, branschorganisationer, konsumentorganisationer och sammanslutningar för passagerare och personer med funktionshinder. Dessa åtgärder ska syfta till att förbättra omsorgen om passagerare, i synnerhet vid kraftiga förseningar och avbrutna eller inställda resor.

Kapitel VInformation till passagerarna och hantering av klagomål

Artikel 2 4 Rätt till reseinformation

Terminalförvaltare och busstransportföretag ska ge passagerarna tillräcklig information under hela deras resa i det format som är mest lämpligt. Särskild vikt ska fästas vid behoven hos personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

Artikel 25 Information om passagerarnas rättigheter

1. Busstransportföretag och terminalförvaltare ska se till att passagerarna senast vid avgång och under resan ges lämplig och förståelig information om deras rättigheter enligt denna förordning. Informationen ska lämnas i det format som är mest lämpligt. När denna information lämnas ska särskild vikt fästas vid behoven hos personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet. Denna information ska innefatta kontaktuppgifter för det tillsynsorgan som medlemsstaten utsett i enlighet med artikel 27.1.

Artikel 2 6 Klagomål

1. Busstransportföretag ska inrätta ett system för hantering av klagomål med avseende på de rättigheter och skyldigheter som anges i denna förordning.

2. Passagerare får framföra klagomål till busstransportföretaget inom en månad från den dag då en tjänst tillhandahölls eller skulle ha tillhandahållits. Mottagaren av klagomålet ska inom 20 arbetsdagar antingen avge ett motiverat svar eller, när så är berättigat, informera passageraren om vid vilken tidpunkt ett svar kan förväntas. Svarstiden får inte överstiga två månader från mottagandet av klagomålet.

59. Om inget svar lämnas inom de tidsfrister som anges i punkt 2 ska klagomålet anses ha godtagits.

Kapitel VIKontroll av efterlevnad och nationella tillsynsorgan

Artikel 2 7 Nationella tillsynsorgan

1. Varje medlemsstat ska utse ett eller flera tillsynsorgan som ska ansvara för att denna förordning efterlevs. Varje organ ska vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att passagerarnas rättigheter respekteras, inklusive efterlevnad av tillgänglighetsbestämmelserna i artikel 12. Varje organ ska i fråga om sin organisation, sina finansieringsbeslut, sin rättsliga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av busstransportföretag.

2. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om vilket eller vilka organ som har utsetts enligt denna punkt och om deras respektive uppgifter.

3. Passagerare får framföra klagomål om en påstådd överträdelse av denna förordning till det organ som utsetts enligt punkt 1.

4. Medlemsstater som valt att undanta vissa tjänster i enlighet med artikel 2.2 ska se till att det finns en jämförbar mekanism för kontroll av att passagerarnas rättigheter efterlevs.

Artikel 2 8 Rapport om kontrollen av efterlevnaden

1. De tillsynsorgan som utsetts i enlighet med artikel 27.1 ska den 1 juni varje år offentliggöra en rapport om sin verksamhet under föregående år, som bl.a. ska innehålla

60. en beskrivning av de åtgärder som vidtagits för att genomföra bestämmelserna i denna förordning,

61. en hänvisning till förfarandet för hanteringen av enskilda klagomål,

62. en sammanfattning av de tillgänglighetsbestämmelser för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet som gäller i medlemsstaten i fråga,

63. aggregerade uppgifter om klagomål,

64. uppgifter om påföljder som tillämpats,

65. andra frågor av betydelse för en bättre kontroll av efterlevnaden av denna förordning.

2. För att kunna sammanställa en sådan rapport ska tillsynsmyndigheterna föra statistik över enskilda klagomål, uppdelade efter ämne och berört företag. Sådana uppgifter ska på begäran lämnas till kommissionen eller nationella utredningsorgan upp till tre år efter händelsen.

Artikel 2 9 Samarbete mellan tillsynsorgan

För att säkra ett konsekvent skydd av passagerarna i hela gemenskapen ska de nationella tillsynsorgan som utsetts i enlighet med artikel 27.1 utbyta information om sitt arbete, sina beslutsprinciper och sin beslutspraxis. Kommissionen ska stödja tillsynsorganen i detta arbete.

Artikel 30 Påföljder

Medlemsstaterna ska fastställa reglerna för påföljder vid överträdelse av denna förordning och vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att bestämmelserna följs. De påföljder som fastställs ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser till kommissionen och ska utan dröjsmål anmäla varje senare ändring av dem.

Kapitel VIISlutbestämmelser

Artikel 31 Rapport

Kommissionen ska senast tre år efter det att denna förordning trätt i kraft överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur förordningen tillämpas och om dess verkan. Rapporten ska vid behov kompletteras med lagstiftningsförslag som omfattar ett mer detaljerat genomförande av bestämmelserna i denna förordning eller ändringar av förordningen.

Artikel 32 Ändring av förordning (EG) nr 2006/2004

I bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska följande punkt läggas till:

”18. Europaparlamentets och rådets förordning om passagerarnas rättigheter vid busstransport och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004[23].”

Artikel 3 3 Ikraftträdande

66. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

67. Den ska tillämpas från och med den [ett år efter ikraftträdandet].

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Assistans som ska lämnas till personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet

a) Assistans på terminaler

Assistans och arrangemang som är nödvändiga för att möjliggöra för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet att

- anmäla sin ankomst till terminalen och begära assistans på angivna platser,

- förflytta sig från en angiven plats till kassa, väntsal och påstigningsområde.

b) Assistans ombord

Assistans och arrangemang som är nödvändiga för att möjliggöra för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet att

- gå ombord på fordonet, med hjälp av hissar, rullstolar eller annan lämplig utrustning,

- lasta sitt resgods,

- hämta sitt resgods,

- stiga av fordonet,

- ta sig till toaletten om så är nödvändigt,

- medföra en erkänd assistanshund ombord på bussen,

- förflytta sig till sina platser,

- få väsentlig information om resan i tillgänglig form,

- om möjligt stiga på och av fordonet under pauser i resan.

BILAGA II

Utbildning om funktionshinder

a) Utbildning om medvetenhet rörande funktionshinder

Utbildningen av personal som är i direkt kontakt med resenärerna inbegriper följande:

- Medvetenhet om och lämpligt bemötande av passagerare med fysiska eller sensoriska hinder (hörsel och syn), dolda svårigheter eller inlärningssvårigheter, inbegripet hur man skiljer mellan olika förmågor hos personer vars rörlighet eller orienterings- eller rörlighetsförmåga kan vara nedsatt.

- De hinder som personer med nedsatt rörlighet stöter på, inbegripet attitydmässiga, miljömässiga, fysiska och organisatoriska hinder.

- Erkända assistansdjur, inbegripet deras roll och behovet av dem.

- Hantering av oväntade händelser.

- Kunskap om mänskligt beteende och metoder för kommunikation med döva personer och personer med nedsatt hörsel, personer med nedsatt syn, personer med talsvårigheter och personer med inlärningssvårigheter.

- Hantering av rullstolar och andra rörelsehjälpmedel på ett varsamt sätt för att undvika skador (för alla delar av personalen med ansvar för bagagehantering om sådan förekommer).

b) Utbildning om assistans av personer med funktionshinder

Utbildning av personal som ger assistans till personer med nedsatt rörlighet inbegriper följande:

- Hur man kan hjälpa rullstolsanvändare flytta sig i och ur en rullstol.

- Hur man ger assistans till personer med nedsatt rörlighet som reser med ett erkänt assistansdjur, inbegripet dessa djurs roll och behov.

- Tekniker för att eskortera blinda personer och personer med nedsatt syn och för hantering och transport av erkända assistansdjur.

- Förståelse av de typer av utrustning som personer med nedsatt rörlighet använder som hjälp och kunskap om hur sådan utrustning hanteras.

- Användning av den gällande utrustningen för assistans vid ombordstigning och avstigning och kunskap om de lämpliga assistansförfaranden vid ombordstigning och avstigning som är avsedda att trygga säkerheten och värdigheten för personer med nedsatt rörlighet.

- Tillräcklig förståelse av behovet av tillförlitlig och yrkeskunnig assistans. Även medvetenhet om det att vissa passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan uppleva känslor av sårbarhet under resan eftersom de är beroende av den assistans som ges.

- Kunskaper om första hjälpen.

[1] Se även förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma regler för internationell persontransport med buss (omarbetning), KOM(2007) 264.

[2] KOM(2001) 370.

[3] KOM(2005) 46.

[4] Rättigheter för personer med funktionshinder, automatiska och omedelbara lösningar vid avbrytande av resa, ansvar vid dödsolyckor eller skador, handläggning av klagomål och möjligheter att väcka talan, passagerarinformation och andra initiativ.

[5] KOM(2006) 314.

[6] Källa: EU Energy and Transport in Figures, Statistical Pocketbook 2006 .

[7] Källa: EU Energy and Transport in Figures, Statistical Pocketbook 2006 .

[8] Konvention inom ramen för FN:s ekonomiska kommission för Europa om fraktavtalet vid internationell passagerar- och bagagebefordran på väg (CVR) av den 1 mars 1973.

[9] Förordning (EG) nr 2027/97 av den 9 oktober 1997 om lufttrafikföretags skadeståndsansvar vid olyckor (EGT L 285, 17.10.1997, s. 1), ändrad genom förordning (EG) nr 889/2002 av den 13 maj 2002 (EGT L 140, 30.5.2002, s. 2). Förordning (EG) nr 785/2004 av den 21 april 2004 om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer (EUT L 138, 30.4.2004, s. 1); Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av den 23 oktober 2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (EUT L 315, 3.12.2007, s. 14).

[10] För att åskådliggöra problemets komplexitet kan som exempel nämnas en belgisk buss med en marockansk förare som råkar ut för en olycka i Frankrike.

[11] Förordning (EEG) nr 684/92 av den 16 mars 1992 om gemensamma regler för internationell persontransport med buss.

[12] KOM(2007) 99.

[13] En inre marknad för medborgarna - Delrapport till Europeiska rådets vårmöte 2007 – KOM(2007) 60, 21.2.2007.

[14] Rapporten om resultatet av det offentliga samrådet finns på engelska, franska och tyska på http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm

[15] Mötesprotokollet finns på http://ec.europa.eu/transport/road/consultations/passengers_rights_en.htm

[16] Finns på http://ec.europa.eu/consumers/topics/facts_en.htm

[17]

[18]

[19] EUT C […], […], s. […].

[20] EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

[21] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[22] EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

[23] EUT L […], […], s. […].