Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål"

(KOM(2003) 23 slutlig - 2003/0008 (CNS))

(2003/C 208/10)

Den 10 februari 2003 beslutade rådet att i enlighet med artikel 37.3 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 april 2003. Föredragande var Sandro Mascia.

Vid sin 399:e plenarsession den 14 och 15 maj 2003 (sammanträdet den 14 maj) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 104 röster för, 2 röster emot och 15 nedlagda röster.

1. Sammanfattning av kommissionens förslag

1.1. I förslaget föreslås en slutlig sänkning med 5 % (av de 20 % som föreslogs i Agenda 2000) för att få ned interventionspriset för spannmål till 95,35 EUR/ton från 2004/05 för att säkerställa att interventionen verkligen fungerar som ett skyddsnät. För att undvika ytterligare ackumulering av interventionslager på grund av bristen på avsättningsmöjligheter på inre och yttre marknader skall råg undantas från interventionssystemet.

1.2. I och med att interventionsåtgärdernas betydelse minskar är det inte längre motiverat med säsongskorrigering av interventionspriserna, anser kommissionen. Det föreslås därför att systemet med månatlig uppskrivning avskaffas.

1.3. Till följd av nedskärningen i interventionspriset för spannmål kommer arealersättningen för spannmål och andra berörda jordbruksgrödor att ökas från 63 EUR/ton till 66 EUR/ton och innefattas i direktstödet per jordbruksföretag.

1.4. Kommissionen föreslår dessutom att produktionsstödet för stärkelse och vissa produkter som framställs av stärkelse inte längre skall tillämpas och att minimipriset för stärkelsepotatis skall avskaffas. Samtidigt skall stödet till producenterna av potatisstärkelse infogas i systemet med enhetsstöd till jordbruket.

2. Inledning

2.1. Åkergrödor odlas på 40 % av den odlingsbara arealen i unionen, och cirka 38 miljoner hektar används för spannmålsproduktion. Cirka 210 miljoner ton producerades under 2002, ett mycket viktigt bidrag till försörjningen för människor och djur. Denna produktion gör EU till den näst största aktören (efter USA) inom världshandeln i fråga om spannmål.

2.2. Under de senaste tio åren har sektorn genomgått två grundliga reformer i fråga om den gemensamma organisationen av marknaden (MacSharry och Agenda 2000) vilket har resulterat i en mer balanserad marknad, minskade lager och större konkurrenskraft på världsmarknaden, samtidigt som en hög nivå har upprätthållits i fråga om livsmedelssäkerhet.

2.3. De två reformerna har åstadkommit följande resultat:

- Interventionspriset, som har minskat med 50 % under de senaste tio åren (15 % under de senaste tre åren), är inte längre ett garantipris som kan fungera som incitament för överskottsproduktion till lager, utan interventionen har fått den roll kommissionen önskade, nämligen som "skyddsnät" för marknaden.

- Interventionslagren har minskats drastiskt samtidigt som den mängd spannmål som exporteras utan bidrag på världsmarknaden har ökat i motsvarande grad.

2.4. Samtidigt har kommissionen avslutat förhandlingarna med sina mest betydande handelspartners för att införa ändringar i systemet för tullskydd, när det gäller kvoter för spannmålsimport. I avtalet ges utrymme för en ökning av spannmålsimporten till EU med nästan 3 miljoner ton. Kommittén uppmanar kommissionen att se till att dessa kvoter förvaltas på ett sätt som värnar om de europeiska producenternas intressen.

3. Kommentarer

3.1. Kommittén anser att en ytterligare sänkning av interventionspriset skulle få följande konsekvenser i fråga om kostnader/nytta:

- Försumbara effekter på sektorns konkurrenskraft.

- Försämring av gränsskyddet för basspannmål.

- Inga incitament för att förbättra kvaliteten (t.ex. proteinhalten).

- Ökade kostnader för EU-budgeten på cirka 800 miljoner EUR (en följd av ökad kompensation till producenterna). Dessa kostnader måste uppvägas av besparingar på andra områden eftersom Europeiska rådet vid sitt möte i Bryssel i oktober i fjol fastställde ett utgiftstak för jordbrukssektorn.

3.2. Kommittén vill i samband med detta påminna om att den i sitt yttrande om kommissionens meddelande om halvtidsöversynen av GJP(1) påpekade att kommissionen tack vare minskningarna i samband med Agenda 2000 redan uppnått ett av sina huvudmål, nämligen att interventionspriserna (särskilt för spannmål) skulle återgå till att fungera som skyddsnät för marknaden. I samma yttrande ifrågasatte EESK den föreslagna sänkningen med 5 %, som motiveras med prisutvecklingen på världsmarknaden, särskilt som kommissionen själv i sina prognoser räknar med en stabil marknad.

3.3. Kommittén instämmer visserligen i kommissionens analys av den strukturella obalansen inom sektorn, men undrar ändå (särskilt när det gäller råg)

- om inte de drastiska åtgärder som föreslås kan spridas ut under längre tid med användning av de övergångsåtgärder som anges i artikel 29.2,

- om inte incitament kan skapas för omställning till alternativa grödor som komplement till de satsningar som producenterna själva har gjort under de senaste åren.

3.4. Kommittén vill för övrigt understryka följande:

- Eftersom systemet med produktionsbidrag avvecklas försvinner skyddsnätet för stärkelsesektorn, som inte skyddas av importrestriktioner.

- Jämvikten mellan sektorerna för spannmålsstärkelse respektive annan stärkelse riskerar att rubbas genom att systemet för enhetligt jordbruksstöd införs i endast den ena av sektorerna.

3.5. För att säkerställa livsmedelssäkerheten och undvika illojal konkurrens eller former av "dumping" bör de hälso-, miljö- och arbetsnormer som tillämpas på gemenskapens spannmålsproduktion också beaktas i fråga om import från tredje land, särskilt inom ramen för WTO-förhandlingarna.

4. Slutsatser

4.1. EESK anmodar kommissionen att ingående diskutera konsekvenserna av ytterligare en sänkning med 5 % av interventionspriset och av avvecklingen av den månatliga uppskrivningen samt att granska det verkliga behovet av sådana åtgärder, med beaktande av att de offentliga spannmålslagren har minskat drastiskt under de senaste åren samt att gemenskapspreferensen kan komma att minska som en följd av åtgärderna. Kommittén betonar för övrigt behovet av större flexibilitet i de föreslagna åtgärderna för råg.

Bryssel den 14 maj 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) EUT C 85, 8.4.2003.