EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 20.03.1997 
KOM(97)106 slutlig 
95/0199 (CNS) 
95/0201 (CNS) 
Ändrat förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
om rätt för tredjelandsmedborgare att resa inom gemenskapen 
Ändrat förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
om avskaffande av kontroll av personer vid de inre gränserna 
(framlagda av kommissionen i enlighet med artikel 189a. 2 i Romfördraget) 

Motivering 
1. Den 24 augusti 1995 lade kommissionen - gemensamt - fram tre förslag till direktiv 
om fri rörlighet för personer inom gemenskapen. Närmare bestämt handlar det första 
förslaget om rätten för tredjelandsmedborgare att resa inom gemenskapen1, det 
andra om avskaffande av personkontroll vid de inre gränserna2, och det tredje 
slutligen utgör en revidering av direktiven 6S/360/EEG och 73/148/EEG om 
avskaffande av restriktioner för rörlighet och bosättning inom gemenskapen för 
vissa kategorier av medborgare i medlemsstaterna och för deras familjer3. 
Den 23 oktober 1996 antog Europaparlamentet för varje förslag en lagstiftnings-
resolution i vilken det uttrycker en positiv hållning till respektive förslag och 
formulerar ett antal ändringar. 
De bifogade reviderade förslagen omfattar två av de tre förslagen till direktiv som 
anges ovan, nämligen dels det som gäller reserättigheterna för medborgare i tredje 
land, dels det som gäller avskaffandet av personkontroller. Dessa nya förslag 
innefattar de ändringar som kommissionen har godkänt i samband med 
diskussionerna med parlamentet. 
Det tredje förslaget till direktiv vilket anpassar sekundärrätten i fråga om EU-
medborgarnas och deras familjers rörlighet i medlemsstaterna, omfattas däremot inte 
av något reviderat förslag, eftersom kommissionen inte har godkänt något av 
Europaparlamentets ändringsförslag. 
2. Förändringarna i de två förslagen till direktiv som sålunda accepterats av 
kommissionen är av följande två typer: 
(1) De som enligt Europaparlamentet syftar till att på ett lämpligt sätt 
komplettera de bestämmelser som ingår i förslagen. 
- I förslaget till direktiv om reserättigheter är detta fallet med den ändring 
som infogar ett nytt stycke i ingressen som avser likabehandling mellan 
innehavarna av reserättigheter och EU-medborgarna i fråga om 
närvaroanmälan i en medlemsstat. Detsamma gäller för den ändring som 
inbegriper personer som utövar betald eller obetald yrkesverksamhet i de 
kategorier som inte omfattas av direktivet och som räknas upp i artikel 1. 
Detta gäller även den ändring som inför en ny artikel 5 a för att på ett 
lämpligt sätt lägga till en tydlig skyldighet för innehavarna av 
reserättigheter (nämligen att lämna en medlemsstat om villkoren for 
personens tillfälliga uppehåll i denna stat inte respekteras) 
- Beträffande förslaget till direktiv om avskaffande av personkontroller 
ingår i denna kategori de två ändringarna avseende artikel 3, vilka 
klarlägger definitionerna av "flygresa inom gemenskapen,, och "överresa 
1 EGT nr C 306, 17.11.1995, s. 5, KOM (95) 346 slutlig - CNS 95/0199 
2 EGT nr C 289, 31.10.1995, s. 16, KOM (95) 347 slutlig - CNS 95/0201 
3 EGT nr C 307, 18.11.1995, s. 18, KOM (95) 348 slutlig - COD 95/0202 
till sjöss inom gemenskapen" för att fa dem att överensstämma med 
förslag till rådets rättsakt om fastställande av konventionen om personers 
passage av medlemsstaternas yttre gränser och definitionerna i 
Schengenavtalet. 
(2) De som enligt Europaparlamentet syftar till att förankra de två förslagen till 
direktiv fastare i gemenskapsgrundvalen. 
- Detta är fallet med tillägget av en hänvisning till artikel 3 d i EG-
fördraget i ett nytt första stycke i ingressen, vilken förankrar förslagen 
fastare i principerna för den inre marknaden. 
- Det är även fallet med tillägget av datumet den 31.12.1992 i den 
hänvisning till artikel 7a i EG-fördraget som görs i första stycket av 
kommissionens ursprungliga förslag. 
Ändrat förslag till 
KAPETSPIKElKinv 
om ritt för tredjelandsmedborgare att resa inom gemenskapen 
Komissionens förslag 
KOM (95) 0346 - 95/0199 (CNS) 
OT nr C 306, 17.11.95 s. 5-8 Parlaments ändringar 
(oförändrad om inte omnämnt nedan) 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA 
DIREKTIV 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro­
peiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs 
yttrande, 
med beaktande av Regionkommitténs yttrande, och 
med beaktande av följande: 
I fördragets artikel 3 hänvisas till en inre marknad 
som bland annat kännetecknas av att 
medlemsstaterna upphävt hindren för fri rörlighet 
för personer mellan medlemsstaterna samt om 
åtgärder angående inresa och till rörlighet inom 
den intre marknaden. 
Artikel 7a i fördraget föreskriver upprättandet av en inre 
marknad med ett område utan inre gränser där fri rörlig­
het för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs i 
enlighet med fördragets bestämmelser. 
För att förverkliga detta mål måste medlemsstaterna ge 
tredjelandsmedborgare som uppehåller sig lagligt i en 
medlemsstat rätt att förflytta sig till en annan medlems­
stats territorium för att uppehålla sig där under en kor­
tare tid. Om denna rätt att resa inte medgavs skulle med­
lemsstaterna ställas inför en situation där personer som 
uppehåller sig i andra medlemsstater inte har rätt att 
komma in på deras territorium, vilket skulle utgöra ett 
skäl att behålla kontrollerna vid de inre gränserna. Artikel 7a i fördraget föreskrev att det före den 31 
december 1992 upprätta en inre marknad med etl 
område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, 
personer, tjänster, och kapital säkerställs i enlighet 
med bestämmelserna i fördraget. 
4-
Tillnärmningen av de nationella lagstiftningarna i denna 
fråga har en direkt verkan på den inre marknadens upp­
rättande och funktion. 
Utfärdandet av ett uppehållstillstånd i en medlemsstat till 
en tredjelandsmedborgare, som ger denne rätt att bosätta 
sig i den medlemsstaten, utgör tillräcklig garanti för att 
de Övriga medlemsstaterna inte skall behöva ställa krav 
på att denna person får visum utfärdat i förväg av deras 
egna myndigheter för att ge denne rätt till inresa. I vilket 
fall som helst kan varje medlemsstat utvisa personen i 
fräga till den medlemsstat som utfärdat uppehållstillstånd 
och som har skyldighet att åter ge denne tillträde, om 
denne uppehåller sig regelstridigt inom den förstnämnda 
medlemsstatens territorium, inte uppfyller villkoren för 
att få utöva reserättighet eller utgör ett hot mot den all­
männa ordningen och säkerheten eller den statens inter­
nationella förbindelser. 
Då en tredjelandsmedborgare, som inte är bosatt inom 
gemenskapen, har ett visum utfärdat av en medlemsstat 
som gör det möjligt för denne att korsa de yttre grän­
serna för alla medlemsstater, eftersom det är giltigt i hela 
gemenskapen och ömsesidigt erkänt av medlemsstaterna i 
det syftet, besitter varje medlemsstat tillräckliga garantier 
för att tillåta den personer reserättighet. Samma rätt 
måste i ännu högre grad gälla tredjelandsmedborgare 
som kan passera de yttre gränserna utan visumtvång. I 
vilket fall som helst har varje medlemsstat rätt att utvisa 
en tredjelandsmedborgare, om denne uppehåller sig re­
gelstridigt inom medlemsstatens territorium, inte uppfyl­
ler villkoren för att få utöva reserättighet eller utgör ett 
hot mot den allmänna ordningen och säkerheten eller de 
internationella förbindelserna i den staten. 
Personer som utövar sin reserättighet bör inte belasta so­
cialhjälpen i den medlemsstat de besöker. Det är därför 
lämpligt att denna rättighet underställs kravet på innehav 
av tillräckliga resurser för att företa resan. 
Detta direktiv ansluter sig till en samling av bestämmel­
ser på gemenskaps- och nationell nivå som reglerar de 
rättsliga villkoren för tredjelandsmedborgare i medlems­
staterna. Det är således lämpligt att tydligt avgränsa 
räckvidden för detta direktiv. Registrering av tredjelandsmedborgare som 
använder sig av reserättigheten skall i princip inte 
vestämmelserna vara strängare än för EU-
medborgare i motsvarande situationer. 
5" 
HÄRMED FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 
Inledande bestämmelser 
Artikel 1 
1. Medlemsstaterna skall bevilja tredjelandsmedbor­
gare som laglift uppehåller sig i en medlemsstat reserät­
tighet mom andra medlemsstaters territorium enligt de 
villkor som fastställs i detta direktiv. 1. Medlemsstaterna skall bevilja tredjelandsmedbor­
gare som lagligt uppehåller sig i en medlemsstat reserät-
tighet inom andra medlemssuters territorium enligt de 
villkor som fastställs i detta direktiv. 
2. Detta direktiv påverkar inte de rättigheter som 2. Detta direktiv påverkar inte de rättigheter som 
gemenskapsrätten tillerkänner tredjelandsmedborgare 
som är medlemmar av unionsmedborgares familjer, gemenskapsrätten tillerkänner tredjelandsmedborgare 
som är medlemmar av unionsmedborgares familjer, 
tillerkänns tredjelandsmedborgare och deras familje­
medlemmar oavsett nationalitet som i kraft av över­
enskommelser mellan gemenskapen och dess med­
lemsstater och dessa länder åtnjuter samma rättighe­
ter vad gäller inresa och vistelse i en medlemsstat som 
unionsmedborgarna. tillerkänns tredjelandsmedborgare och deras familje­
medlemmar oavsett nationalitet som i kraft av över­
enskommelser mellan gemenskapen och dess med­
lemsstater och dessa länder åtnjuter samma rättighe­
ter vad gäller inresa och vistelse i en medlemsstat som 
unionsmedborgarna. 
3. Detta direktiv påverkar inte bestämmelser på ge­
menskaps- eller nationell nivå, om 
annan vistelse än kortvarig vistelse, 
tillträde till arbetsmarknaden och till egen förvärvs­
verksamhet, 
tillämpliga på tredjelandsmedborgare. 
Artikel 2 
I detta direktiv avses med följande termer: 3. Detta direktiv påverkar inte bestämmelser på 
gemenskaps- eller nationell nivå om 
annan vistelse än kortvarig vistelse, 
tillträde till arbetsmarknaden, icke avlönad 
verksamhet och annan verksamhet med eller utan 
vinstsyfte, 
tillämpliga på tredjelandsmedborgare. 
1. reserättighet: rättigheten att överträda gemenskapens 
inre gränser och att resa igenom eller göra ett kort 
uppehåll på en medlemsstats territorium utan skyldig­
het au erhålla visum från den eller de medlemsstater 
inom vilkas territorium denna rättighet utövas. Artikel 2 
Definitioner 
2. uppehållstillstånd: alla slags handlingar eller tillstånd, 
utfärdade av en medlemsstat, som ger tillstånd för en 
person att uppehålla sig inom den statens territorium 
och som upptas i den förteckning som avses i artikel 
3.4. I detta direktiv avses med följande termer: 
1. reserättighet: rättigheten au överträda gemenskapens 
inre gränser och au resa igenom eller göra eu kort 
uppehåll på en medlemsstats territorium utan .skyldig­
het au erhålla visum från den eller de medlemsstater 
inom vilkas territorium denna rättighet utövas. 
2. uppehållstillstånd: alla slags handlingar eller 
tillstånd, utfärdade av en medlemsstat, som ger 
tillstånd för en person alt uppehålla sig mom den 
stålens territorium längre än sex månader. 
3. visum i den mening som avses i artikel 2.3: det visum 
som är giltigt för gemenskapen i dess helhet och som 
är ömsesidigt erkänt för korsande av medlemsstater­
nas yttre gränser. 
4. tredjelandsmedborgare: alla personer som inte är 
unionsmedborgare enligt artikel 8.1 i Fördraget om 
upprättandet av gemenskapen. 
Artikel 3 
1. Medlemsstaterna skall bevilja reserättighet för tred­
jelandsmedborgare som innehar ett giltigt uppehållstill­
stånd utfärdat av en annan medlemsstat. 
Dessa personer får resa under en oavbruten tidsperiod av 
högst tre månader på <\c övriga medlemsstaternas territo­
rium, under förutsättning att de uppfyller följande vill­
kor: 
De skall vara försedda med ett giltigt uppehållstill­
stånd och med ett giltigt resedokument. 
De skall inneha tillräckliga medel för uppehälle såväl 
för den planerade vistelsen eller genomresan som för 
återresan till den medlemsstat som utfärdat uppe­
hållstillståndet eller resan till ett tredje land där de är 
garanterade inresetillstånd. 
2. Medlemsstaterna skall tillåta återinresa, enligt vill­
kor och bestämmelser i bilagan, för personer till vilka de 
utfärdat uppehållstillstånd och som uppehåller sig regel-
stridigt inom ett annat medlemslands territorium, även 
om giltighetstiden för detta uppehållstillstånd har löpt ut. 
3. En tredjelandsmedborgare som innehar uppehålls­
tillstånd utfärdat av en medlemsstat och som utövar sin 
reserättighet får utvisas om denne inte uppfyller villkoren 
enligt punkt 1 eller utgör ett hot mot allmän ordning och 
säkerhet eller de internationella förbindelserna i det 
medlemsland där reserättigheten utövas. 
4. Medlemsstaterna skall till kommissionen och de an­
dra medlemsstaterna överlämna en förteckning över vilka 
dokument de utfärdar som gäller som uppehållstillstånd 
vid tillämpning av denna artikel, liksom alla ändringar av 
denna förteckning. 
Kommissionen skall offentliggöra dessa förteckningar 
liksom eventuella senare ändringar i Europeiska gemen­
skapemas officiella tidning. ' 
1-
Artikel 4 
1. Medlemsstaterna skall bevilja reserättighet för trcd-
jelaadsflftedborgare som innehar visum enligt artikel 2.3. 
Dessa personer får resa inom medlemsstaternas territo-
r'»t meW den vtstefoeperiod som beviljats genom deras 
vréwwhMMåtingar, under förutsätawnf att de är försedda 
med ftsedokua&eiM innehållande gikigt visum och upf>-
fyfier vSlkoren i anikel 3.1 andra stycket. 
2. Medlemsstaterna skall bevilja reserättighet för tred­
jelandsmedborgare som är undantagna visumplikt av alla 
medlemsstater. 
Dessa personer får resa inom medlemsstaternas territo­
rier under en period av högst tre månader under en sex-
månadersperiod räknat från dagen då de först inreste på 
en av medlemssuternas territorier, under förutsättning 
att de är försedda med giltigt resedokument och uppfyl­
ler villkoren i artikel 3.1 andra strecksatsen. 
3. Punkt 2 skall också tillämpas för tredjelandsmed­
borgare som är underställda visumkrav av vissa av med­
lemsstaterna. 
Deras reserättighet är dock begränsad till territorierna i 
de medlemsstater som har undantagit medborgarna från 
berörda tredje länder från visumtvånget, utom om de in­
nehar visum enligt artikel 2.3. 
I det senare fallet skall tiden för uppehåll inom territoriet 
för de medlemsstater som ställer krav på visum begränsas 
till den period som beviljats genom visumhandlingen. 
4. Bestämmelserna i denna artikel utgör inget hinder 
för att en medlemsstat beviljar en tredjelandsmedborgare 
förlängd vistelse inom sitt territorium utöver en tidspe­
riod av tre månader. 
5. En tredjelandsmedborgare som har tillstånd till ett 
kortare uppehåll Î gemenskapen och som utövar sin rese­
rättighet kan utvisas om denne inte uppfyller kraven en­
ligt punkterna 1 eller 2, beroende på om denne är under­
ställd visumtvång eller inte eller utgör ett hot mot allmän 
ordning och säkerhet eller de internationella förbindel­
serna i den medlemsstat där denne utövar sin reserättig­
het. 
Artikel 5 
Medlemsstaterna har rätt att kräva av personer som ut­
övar sin reserättighet att de anmäler sin närvaro inom 
deras territorium. 
S 
Artikel 6 
Medlemssutema skall sätu i kraft de lagar och andra 
författningar som är nödvändiga för att följa detu direk­
tiv senast den 31 december 1996. De skall genast under­
rätta kommissionen om detta. 
När en medlemssut antar dessa bestämmelser skall de 
innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av 
en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare före­
skrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje med­
lemsstat själv utfärda. 
Artikel 7 
Detu direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det 
att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas of­
ficiella tidning. 
Artikel 8 
Detu direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Artikel 5 a 
Vistelsens slut 
1. Personer som befinner SIR i en medlemsstat, pä 
grundval av i detta direktiv garanterad rescfrihet 
skall utan dröjsmål lämna denna medlemsstats 
territorium, om erforderliga förutsättningar inte 
längre uppfylls. 
2. Om de kan förutses att erforderliga 
förutsättningar inte längre kommer att uppfyllas 
skall de lämna medlemsstaten före utgången av 
tidsfristen. 
BILAGA 
r~ ~ ~,n._«t<»t<.rni «kall tillåta âterinresa för tredjelandsmedborgare som 
Bilaga, punkt -1 (ny) 
-I. Medlemsstaterna åtar sig all följa 
bestämmelserna i Europakonvention om skydd för 
de mänskliga rättigheterna och de grundläggand 
friheterna, och inte utvisa någon person till en 
annan medlemsstat, som på grundval av denna 
konvention har rätt till skydd i den egna staten. 
1. Dessa bestämmelser om tillåtelse till âterinresa är tillämpliga för tredjelandsmedborgare som innehar 
uppehållstillstånd enligt artikel 2.2 och som utövar sin reserättighet men uppehåller sig regelstridigt inom 
en annan medlemsstats territorium. 
Dessa bestämmelser påverkar inte medlemsstaternas skyldighet au enligt Dublinkonventionen om asyl­
rätt tillåta âterinresa för asylsökande som uppehåller sig regelstridigt i en annan medlemsstat. 
2. Då en person som åsyftas i punkt 1 har rest in i en medlemssut från en annan medlemsstat för att göra 
ett kortare uppehåll eller genomresa i enlighet med artikel 3.1 och uppehåller sig där regelstridigt, måste 
denne snarast bege sig till den medlemsstat där han har uppehållstillstånd, om han inte har rätt att bege 
sig till ett annat land där han är garanterad inresa. 
En tredjelandsmedborgare som önskar bege sig till ett annat land måste förete bevis på att han kan 
tillåtas inresa i detta land genom att uppvisa till exempel ett inresetillstånd eller ett giltigt visum, och att 
han har erforderliga medel, till exempel en biljett eller annat dokument som tillåter honom att resa, 
kontanta medel eller tillgångar på ett bankkonto för att garantera resa och uppehälle i det land där han 
kan tas emot. 
3. Om en tredjelandsmedborgare som uppehåller sig regelstridigt inom en medlemsstats territorium vägrar 
att lämna landet, har medlemsstaterna skyldighet att tillåta âterinresa enligt följande principer: 
Om personen i fråga innehar uppehållstillstånd i en annan medlemsstat, är den medlemsstat som utfär­
dat tillståndet skyldig att tillåta denne âterinresa. 
Dessutom skall medlemsstaterna tillåta âterinresa för en tredjelandsmedborgare enligt artikel 3.2 inom 
en tidsperiod av högst två månader efter det att uppehållstillståndets giltighetstid upphört. 
Skyldigheten att tillåta âterinresa gäller endast om de myndigheter som fastställt personens olagliga 
vistelse i medlemsstaten inom en månad gjort framställning om âterinresa. 
4. Den berörda personen skall tillåtas âterinresa efter det' att behöriga myndigheter i den medlemsstat som 
fordrar detu har gjort en framställning som intygar att personen innehar uppehållstillstånd i den med­
lemssut som anmodas tillåta âterinresa. 
En medlemsstat som mottar en framställning enligt punkt 3 måste besvara denna inom åtta dagar. I 
avsaknad av svar inom denna tidsperiod skall medlemsstaten anses godta återinresan, utom i det fall då 
den uttryckligen begärt förlängning av tidsperioden med en vecka. 
Den medlemsstat till vilken en framställning om âterinresa har ställts har skyldighet att inom en tidspe­
riod av högst en månad tillåta âterinresa för den person för vilken återinresan har godtagits. Denna 
tidsperiod kan förlängas genom överenskommelse mellan de två berörda medlemsstaterna, om den med­
lemsstat som önskar få förlängningen inkommer med en uttrycklig och motiverad begäran om detta. 
Medlemsstaterna skall lämna förteckningar till varandra över de myndigheter som är behöriga att hand­
lägga framställningar om âterinresa liksom över de gränsövergångar där âterinresa kan äga rum. 
5. De kostnader som återinresan medför skall betalas av personen i fråga. Om denne inte kan stå för 
utgifterna, skall kostnaderna för återinresan fram till den plats där den skall äga rum i princip bäras av 
den medlemsstat som begär återinresan. 
10 
Ändrat förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
om avskaffande av kontroll av personer vid de inre gränserna 
Komissionens forslag 
KOM (95) 0347 - 95/0201 (CNS) 
OT nrC 289, 31.10.95 s. 16-17 Parlaments ändringar 
(ofefindrad om inte omnämnt nedan) 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA 
DIREKTIV 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Euro­
peiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detu, 
med beaktande av kommissionens förslag, 
med beakunde av Europaparlamentets yttrande, 
med beakunde av Ekonomiska och sociala kommitténs 
yttrande, 
med beakunde av Regionkommitténs yttrande, och 
med beakunde av följande: 
I fördragets artikel 3 hänvisas till en inre marknad 
som bland annat kännetecknas av all 
medlemsstaterna upphävt hindren för fri rörlighet 
för personer mellan medlemsstaterna samt om 
åtgärder angående inresa och till rörlighet inom 
den intre marknaden. 
Artikel 7a i fördraget föreskriver upprättandet av en inre 
marknad som skall omfatu ett område uun inre gränser 
där fri rörlighet för varor, personer, tjänster, och kapiul 
säkerställs i enlighet med bestämmelserna i fördraget. Artikel 7a i fördraget föreskrev att det före den 31 
december 1992 skulle upprättas en inre marknad 
med ett område utan inre gränser där fri rörlighet 
för varor, personer, tjänster, och kapital säkerställs 
i enlighet med bestämmelserna i fördraget. 
u 
Upprättandet av den inre marknaden medför. att alla 
kontroller och formaliteter vad gälkr personer vid de 
inre gränserna måste avskaffas. I detu sammanhang har 
flygplatser och hamnar en särskild ställning eftersom de 
brukas för trafik såväl med andra medlemsstater som 
med tredje land. Tillämpningen av principen om fri rör­
lighet måste dock leda tiU att kontroller och formaliteter 
avskaffas för personer som reser med flyg inom gemen­
skapen liksom för personer som reser till sjöss inom ge­
menskapen. 
Gemenskapen och medlemssutema har besluut att vidu 
de åtgärder som de bedömer som väsendiga för att av­
lägsna de skäl som låg till grund för användningen av 
kontroller och gränsformaliteter i kraft av nationell lag­
stiftning. 
De lämpliga kompletteringsåtgärdema har genomförts på 
ett tillfredsställande sätt. 
För att faUgöra den klara och ovillkorliga skyldigheten 
enligt artikel 7a är det lämpligt under nuvarande omstän­
digheter att for rättssäkerhetens skull bekräfta att kon­
trollerna och formaliteterna vid gemenskapens inre grän­
ser måste avskaffas. 
Det är lämpligt att innefatta både de kontroller som ut­
förs efter de formaliteter som åläggs av offentliga myn­
digheter och de kontroller som utförs dier de formalite­
ter som åläggs av andra personer enligt nationell lag­
stiftning. 
Villkoren bör fastställas för när en medlemssut tillfälligt 
kan återinföra kontrollen vid de inre gränserna i hän­
delse av allvarligt hot mot allmän ordning dkr säkerhet. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel i 
1. En person, oavsett nationalitet, skall ha rätt att 
korsa medlemssuternas gränser inom gemenskapen på 
vilket ställe som helst, uun att denna rätt underställs 
kontroll eller gränsformaliteter. 
2. Avskaffandet av kontroller och formaliteter för per­
soner vid de inre gränserna skall inte påverka vare sig 
behöriga myndigheters utövande av polisbefogenheter i 
kraft av varje enskild medlemsstats lagstiftning inom hela 
dess territorium eller kravet på att inneha och bära de 
handlingar som dess lagstiftning föreskriver. XX. 
Artikel 2 
1. En medlemssut skall under en period på högst 30 
dagar kunna återinföra kontroller vid sina gränser inom 
gemenskapen i händelse av allvarligt hot mot allmän ord­
ning eller säkerhet. Medlemsstaten skall omedelbart an­
mäla detu till kommissionen och de andra medlemssu­
tema och förse dem med alla relevanu upplysningar. 
2. Om ett allvarligt hot mot allmän ordning eller sä­
kerhet föreligger utöver en period på 30 dagar, skall 
medlemsstaten kunna behålla kontrollerna vid sina grän­
ser inom gemenskapen under förnybara perioder på 
högst 30 dagar. Varje beslut om förnyad period skall fat-
us efter samråd med de andra medlemssutema och med 
kommissionen. 
På begäran av den berörda medlemssuten skall kommis­
sionen och de andra medlemssutema respektera den 
konfidentiella naturen hos de upplysningar som lämnats 
för att motivera bibehållandet av kontrollerna. 
3. De kontroller som åsyftas i punkterna 1 och 2 i 
denna artikel och varaktigheten för den period som de 
utövas skall inte överstiga vad som är absolut nödvändigt 
för att svara mot det allvarliga hotet. 
Artikel 3 
I detu direktiv avses med följande termer 
1. medlemsstats gräns inom gemenskapen: 
— medlemssuternas gemensamma landgränser, in­
räknat järnvägs- och vägterminaler för förbindel­
ser via bro eller tunnel mellan medlemsstater, 
— deras flygplatser för flygförbindelser inom gemen­
skapen, 
— deras hamnar för resor till sjöss inom gemenska­
pen. 
2. flygresa inom gemenskapen: 
en förflyttning med luftfartyg mellan två flygplatser 
inom gemenskapen, uun mellanlandning mellan de 
två flygplatserna, och som varken ugit början eller 
slut på en flygplats uunför gemenskapen. 
3. överresa till sjöss inom gemenskapen: 
en förflyttning mellan två hamnar inom gemenskapen, 
uun landstigning mellan de två hamnarna, med ett 
fartyg som regelbundet trafikerar två eller flera be­
stämda hamnar inom gemenskapen. 2. flygresa inom gemenskapen 
en förflyttning med luftfartyg mellan två flygplatser 
inom gemenskapen, utan mellanlandning utanför 
gemenskapen mellan de två flygplatserna, och som 
varken tagit början eller slut på en flygplats utanför 
gemenskapen. 
3. överresa till sjöss inom gemenskapen 
en förflyttning mellan två hamnar inom 
gemenskapen, utan landstigning mellan de två 
hamnarna utanför gemenskapen, med ett fartyg 
som regelbundet trafikerar två eller flera bestämda 
hamnar inom gemenskapen. 
12. 
4. kontroll eller gränsformalitet: 
— varje kontroll som utförs, på grund av eller i an­
slutning till övergång av en inre gräns, av myndig­
heterna i en medlemssut, eller av andra personer 
enligt nationell lagstiftning i en medlemssut, 
— varje formalitet som åläggs en person på grund av 
övergång av en inre gräns och som är obligatorisk 
vid varje sådan övergång. 
Artikel 4 
Senast två år efter genomförandet av detta direktiv, och i 
fortsättningen vart tredje år, skall kommissionen utarbeta 
en rapport om tillämpningen av direktivet och överlämna 
denna rapport till Europaparlamentet, rådet, Ekono­
miska och sociala kommittén samt Regionkommittén. 
Artikel 5 
Medlemssutema skall senast den 31 december 1996 sätu 
i kraft de lagar och andra författningar som är nödvän­
diga för att följa detu direktiv. De skall genast under­
rätta kommissionen om detta och skall också till 
kommissionen överlämna en tabell som visar överens­
stämmelsen mellan var och en av bestämmelserna i detu 
direktiv och motsvarande bestämmelser i nationell 
lagstiftning, som antingen tillkommit före detu direktiv 
eller antagits för att genomföra det. 
När en medlemsstat anur dessa bestämmelser skall de 
innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av 
en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare före­
skrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje med­
lemssut själv utfärda. 
Artikel 6 
Detu direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det 
att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas 
officiella tidning. 
Artikel 7 
Detu direktiv riktar sig till medlemssutema. 
H 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 106 slutlig 
DOKUMENT 
SV il îo 06 
Katalognummer : CB-CO-97-097-SV-C 
ISBN 92-78-16754-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg