Förslag till RÅDETS BESLUT om anmälan från Europeiska unionen av en ändring av bilaga III till konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites) /* COM/2012/044 final - 2012/0020 (NLE) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Håbrandens (Lamna nasus) utbredning omfattar hela norra Atlanten och ett brett bälte runt södra halvklotet. Håbranden är en aktiv, varmblodig, långlivad art med relativt långsam tillväxt och sen könsmognad, och den får ett litet antal ungar. Den är klassad i FAO:s lägsta produktivitetskategori för mycket sårbara vattenlevande arter. Beståndsuppskattningarna för Atlanten visar markanta nedgångar både under tidigare perioder och på senare år. Utnyttjandet av bestånd i andra oceaner på södra halvklotet är i stort sett oreglerat och är troligen inte hållbart. Arten är särskilt känslig för överfiske och är mycket sårbar för fisketryck på grund av sin låga produktivitet. Den har gått tillbaka kraftigt i norra Atlanten under de senaste decennierna, särskilt i Nordostatlanten, och EU har därför förbjudit fiske efter denna art. Förbudet gäller både för EU-fartyg och för fartyg med utländsk flagg som bedriver verksamhet i EU-vatten. Fiske efter håbrand har också förbjudits i Nordostatlanten genom ett beslut av Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC). Fiske bedrivs fortfarande i Nordvästatlanten och på södra halvklotet. Utöver NEAFC har för närvarande inga eller mycket få åtgärder för förvaltning och bevarande av håbrand antagits inom regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, och informationen om gällande nationell lagstiftning i andra utbredningsstater är begränsad. Det antas också att ett stort antal fångster av håbrand inte rapporteras. Mot denna bakgrund föreslog EU 2007 och 2010 att håbrand skulle införas i bilaga II till Cites-konventionen. Förslagen fick stöd av en majoritet av Cites parter men nådde inte den tröskel på två tredjedelar som krävs för antagande. EU har också föreslagit förbud mot fiske inom Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat) 2009 och 2010, men detta avslogs. Det råder brist på data om omfattningen av internationell handel med håbrand och dess påverkan på artens status. För närvarande finns inga internationellt erkända specifika data för exemplar av håbrand som skulle göra det möjligt att kvantifiera volymen av internationell handel med arten. Tydliga tecken visar dock att delar eller produkter av håbrand ingår i internationell handel och att det finns en betydande internationell marknad för produkter som kött och fenor. EU anses vara en av de större marknaderna för exemplar av håbrand och har därför ett huvudansvar för att säkerställa att handeln är hållbar. Data om internationell handel med håbrand är nödvändiga för att bedöma hur den internationella handeln påverkar artens bevarande. Insamling av data om internationell handel kräver internationellt samarbete. Det bästa sättet att säkerställa sådant samarbete är att EU:s medlemsstater inför arten i Cites bilaga III. Detta ligger också helt i linje med Europeiska gemenskapens handlingsplan för hajar som antogs av kommissionen 2009. Enligt artikel XVI i konventionen får varje part när som helst till sekretariatet inlämna en lista över arter för införande i bilaga III. En ändring av bilaga III träder i kraft automatiskt 90 dagar efter det att sekretariatet underrättar parterna om anmälan. Följden av att arten införs i bilaga III är att varje export av håbrand från EU måste åtföljas av ett exporttillstånd som intygar att fångsten har skett lagligt. Andra typer av handel (export till EU eller handel mellan parter utanför EU) kommer att förutsätta att exportlandet uppvisar ett ursprungsintyg. Ett införande i bilaga III skulle innebära att alla Cites parter får (åtminstone) data om ursprung och kvantitet för de exemplar som handlas. Detta kommer att öka kunskapsbasen om de faktorer som påverkar bevarandet av håbrand och kan ligga till grund för möjliga bevarande- och/eller handelsåtgärder som stater eller internationella organisationer kan vilja vidta i framtiden. Ett införande i bilaga III skulle säkerställa att Cites parter särskilt uppmärksammar de förhållanden under vilka exemplar av håbrand fångas och handlas, och det kan bidra till antagande av bevarandeåtgärder, om sådana inte redan finns, för att få till stånd ett hållbart utnyttjande. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Förslaget att införa håbrand i Cites bilaga III har flera gånger diskuterats med EU:s medlemsstater inom EU:s kommitté för handel med vilda djur och växter vid möten den 11 juni 2010, 15 september 2010, 6 december 2010, 22 mars 2011 och 26 juli 2011. Inom denna kommitté uttrycktes brett stöd för att införa håbrand i Cites bilaga III. Cites parter informerades också om EU:s eventuella avsikt att införa håbrand i Cites bilaga III genom ett brev av den 27 maj 2011. Bortsett från Japan och Kina (som ifrågasätter att marina arter ska hanteras inom ramen för Cites) var de yttranden som lämnades till Europeiska kommissionen tämligen positiva (särskilt från Förenta staterna, Nya Zeeland, Turkiet, Kroatien och Montenegro, men Australien antydde att detta införande skulle kunna göra det svårare att lyckas med ett framtida förslag om införande i Cites bilaga II). Införandet skulle få begränsade konsekvenser när det gäller socioekonomiska och administrativa kostnader: Det skulle kräva att EU-medlemsstater som exporterar håbrand lämnar ett exporttillstånd som intygar att fångsten har skett på ett lagligt sätt. Eftersom fiske efter håbrand är förbjudet i större delen av EU:s vatten, skulle de berörda volymerna sannolikt vara begränsade. Andra länder som handlar med håbrand skulle behöva utfärda ett ursprungsintyg. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Cites-konventionen genomförs i EU genom rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem[1]. Införandet av håbrand i Cites bilaga III kommer att leda till att arten införs i bilaga C till rådets förordning (EG) nr 338/97, och detta kommer att gälla så snart införandet i bilaga III till konventionen får verkan. Eftersom detta kommer att påverka både miljö- och handelspolitik i EU, bör den materiella rättsliga grunden för rådets beslut vara artikel 192.1 och artikel 207 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Den förfaranderättsliga grunden bör vara artikel 218.9 eftersom detta beslut avser fastställande av en EU-ståndpunkt för en ändring av en bilaga till Cites-konventionen som har rättslig verkan. 2012/0020 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om anmälan från Europeiska unionen av en ändring av bilaga III till konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 192.1 och artikel 207 jämförda med artikel 218.9, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites) genomförs i Europeiska unionen (EU) genom rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996[2]. (2) Håbranden (Lamna nasus) är mycket sårbar för fisketryck på grund av sin låga produktivitet. Den har gått tillbaka kraftigt i norra Atlanten under de senaste decennierna, särskilt i Nordostatlanten, och unionen har därför förbjudit fiske efter denna art. Förbudet gäller både för unionsfartyg och för fartyg med utländsk flagg som bedriver verksamhet i unionens vatten. Utnyttjandet av bestånd i andra oceaner på södra halvklotet är i stort sett oreglerat och är sannolikt inte hållbart. (3) Eftersom unionen ansåg att arten kan hotas av global utrotning om inte den internationella handeln regleras strikt för att förhindra utnyttjande som är oförenligt med dess överlevnad, föreslog unionen vid Cites CoP14 (2007) och CoP15 (2010) att den skulle införas i Cites bilaga II. Dessa förslag uppnådde inte den tröskel på två tredjedelar av parterna som krävs för antagande enligt Cites-konventionen. Eftersom det inte finns några tecken på att arten återhämtar sig och det saknas en internationell ordning för att säkerställa förvaltning och bevarande av arten i hela dess utbredningsområde, krävs ytterligare åtgärder av unionen för att skydda arten. (4) Det anses att internationell handel har haft en betydande roll för att driva på överutnyttjandet av håbrand. Det finns för närvarande inga internationellt erkända specifika data om handeln med exemplar av håbrand, och det är nödvändigt att samla in sådana handelsdata för att kunna bedöma den internationella handelns påverkan på artens bevarande. I syfte att främja internationellt samarbete om kontroll av handel med exemplar av håbrand och få till stånd ett bättre skydd av arten, bör den införas i bilaga III till Cites-konventionen av alla medlemsstater. (5) Enligt artikel XVI i Cites-konventionen träder en ändring av bilaga III i kraft automatiskt 90 dagar efter det att sekretariatet underrättar parterna om anmälan. Denna ändring av bilagorna till konventionen kommer att påverka den berörda unionslagstiftningen, eftersom varje export av håbrand från unionen måste åtföljas av ett exporttillstånd som intygar att fångsten har skett lagligt. Andra typer av handel (export till unionen eller handel mellan parter utanför unionen) kommer att förutsätta att exportlandet uppvisar ett ursprungsintyg. (6) Eftersom den så kallade Gaborone-ändringen av Cites-konventionen inte har trätt i kraft är unionen ännu inte part i konventionen. (7) Under dessa omständigheter bör ett unionsbeslut om att införa Lamna nasus i bilaga III till Cites-konventionen uttryckas genom att medlemsstaterna agerar gemensamt i unionens intresse på ett sätt som är förenligt med kravet på enighet i unionens representation utåt. (8) Den gemensamma anmälan om införande av Lamna nasus i bilaga III till Cites-konventionen bör därför sändas till Cites-sekretariatet av den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i Europeiska unionens råd och som företräder medlemsstaterna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Medlemsstaterna, som agerar i Europeiska unionens intresse, ska gemensamt till Cites sekretariat lämna in en begäran om att införa arten Lamna nasus i bilaga III till Cites-konventionen. Den gemensamma anmälan ska sändas till Cites-sekretariatet av den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i Europeiska unionens råd, i enlighet med bilagan till detta beslut. Artikel 2 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA Anmälan från [den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i Europeiska unionens råd] på EU:s medlemsstaters vägnar till Cites sekretariat i syfte att införa Lamna nasus i bilaga III till Cites-konventionen I enlighet med artikel XVI.1 i konventionen, och efter samråd med andra berörda Cites-parter anmäler [den medlemsstat som innehar ordförandeskapet i Europeiska unionens råd] införandet av Lamna nasus i bilaga III till konventionen. Sekretariatet uppmanas därför att i bilaga III till Cites-konventionen för de 27 EU-medlemsstaterna (Belgien, Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Tyskland, Estland, Irland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Cypern, Lettland, Litauen, Luxemburg, Ungern, Malta, Nederländerna, Österrike, Polen, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Finland, Sverige, Förenade kungariket) införa den nedan angivna arten: FAUNA Chondrichthyes (underklass: Elasmobranchii) Lamniformes Lamnidae Lamna nasus (Bonnaterre, 1788) Figur 1. Håbrand (Lamna nasus) (Källa: FAO Species Identification Sheet) I bilaga 1 finns en översikt över de åtgärder som vidtas av Europeiska unionen för att genomföra rekommendationerna i Resolution Conf. 9.25 (Rev. CoP15). Högaktningsfullt Bilaga 1 Åtgärder som vidtas av Europeiska unionen för att genomföra rekommendationerna i Resolution Conf. 9.25 (Rev. COP 15) – EU:s interna regler för förvaltning och bevarande av samt handel med håbrand EU:s interna regler för att förhindra eller begränsa utnyttjandet av håbrand och kontrollera handeln i syfte att bevara denna art är följande: · Rådets förordning (EU) nr 57/2011 av den 18 januari 2011 förbjuder fiske efter håbrand[3]. Den gäller både för EU-fartyg och för fartyg med utländsk flagg som bedriver verksamhet i EU-vatten. · Rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 anger åtgärder för kontroll och verkställighet samt sanktioner vid överträdelser av reglerna i EU:s gemensamma fiskeripolitik[4]. Den gäller för håbrand liksom för alla andra arter som omfattas av EU:s gemensamma fiskeripolitik. · Rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008[5] anger regler för import av fiskeriprodukter till EU. Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC) beslutade också vid sitt årliga möte att förbjuda allt riktat fiske efter håbrand under 2011 inom sitt regleringsområde. Europeiska unionens förordningar är direkt tillämpliga i alla Europeiska unionens medlemsstater. [1] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1. [2] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1. [3] Länk till förordningen http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2011:024:0001:0125:SV:PDF (håbrand omfattas av artikel 5.1 jämförd med bilaga IA, sidan 29, och artikel 8.1 e). [4] Länk till förordningen http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2009:343:0001:0050:SV:PDF. [5] Länk till förordningen http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:286:0001:0032:SV:PDF.