(3)Den 28 april 2016 lade Italien fram sitt nationella reformprogram för 2016 och sitt stabilitetsprogram för 2016. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt.

(4)Relevanta landsspecifika rekommendationer har beaktats i planeringen för perioden 2014–2020 av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Enligt artikel 23 i förordning (EU) nr 1303/2013 får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och föreslår ändringar av sin partnerskapsöverenskommelse och av relevanta program när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta rekommendationer från rådet. Kommissionen har i riktlinjerna för tillämpning av åtgärder som sammanlänkar effektiva europeiska struktur- och investeringsfonder med sund ekonomisk styrning beskrivit närmare hur den kommer att tillämpa denna bestämmelse.

(5)Italien omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del och av övergångsreglerna för skuldkriteriet under 2013–2015. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten nå sin högsta notering 2015 på 132,7 % av BNP och sedan minska successivt till 123,8 % av BNP under 2019. Enligt kommissionens vårprognos 2016 förväntas den offentliga skuldkvoten stabiliseras under 2016 och börja sjunka något först från 2017. Genomförandet av den italienska regeringens omfattande privatiseringsprogram är en av de största utmaningarna för Italien med tanke på det förväntade bidraget till de skuldminskande insatserna. Privatiseringar har genomförts i linje med 2015 års planer, men målet på 0,5 % privatisering per år under perioden 2016–2018 och på 0,3 % under 2019 förefaller mycket ambitiöst, bland annat med tanke på de förseningar som har drabbat vissa privatiseringsprojekt. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna är rimligt.

(6)Den 18 maj 2016 utfärdade kommissionen en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom Italien inte gjorde tillräckliga framsteg mot att uppfylla skuldkriteriet under 2015. I analysen, som omfattade alla relevanta faktorer, drogs slutsatsen att skuldkriteriet bör anses vara uppfyllt. Med utgångspunkt i sin höstprognos 2016 kommer kommissionen att se över sin bedömning i en ny rapport enligt artikel 126.3 i fördraget, när ytterligare uppgifter om återupptagandet av anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet för 2017 blir tillgängliga.

(7)Våren 2015 beviljades Italien en tillfällig avvikelse på 0,4 procentenheter av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2016, för att ta hänsyn till större strukturreformer som ska ge en positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. I sitt utkast till budgetplan för 2016 begärde Italien en ytterligare avvikelse på 0,1 procentenheter av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2016, för att ta hänsyn till andra strukturreformer som ska ge en positiv effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Bakgrundsuppgifter om samtliga dessa reformer finns i Italiens nationella reformprogram för 2016, där de planerade reformerna i stort sett bekräftas. De reformområden som enligt programmet förväntas ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet är bland annat i) den offentliga förvaltningen och en förenkling av denna, ii) produkt- och tjänstemarknaden, iii) arbetsmarknaden, iv) civilrätten, v) utbildningen, vi) en skatteväxling, vii) åtgärder för att minska antalet nödlidande lån och reformera insolvensförfarandena, och vii) utgiftsöversyn som en finansieringsåtgärd. Myndigheterna beräknar att reformernas effekt på BNP kommer att bli 2,2 procentenheter fram till 2020, vilket verkar rimligt. Om reformerna genomförs fullt ut och i planerad tid kommer de att ge en positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet. Italien bedöms för närvarande uppfylla kraven för hela den begärda tillfälliga avvikelsen på 0,5 procentenheter av BNP under 2016, under förutsättning att de avtalade reformerna genomförs på ett tillfredsställande sätt, vilket kommer att övervakas inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och med förbehåll för de villkor som anges i skäl 10.

(8)I sitt utkast till budgetplan för 2016 begärde Italien en ytterligare avvikelse på 0,3 procentenheter av BNP från den nödvändiga anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2016, för att ta hänsyn till nationella investeringsutgifter i projekt som medfinansieras av EU. De uppgifter som lämnas genom 2016 års stabilitetsprogram verkar bekräfta att Italiens avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2016 i själva verket används för att öka investeringar. Det finns dock fortfarande vissa tvivel som rör genomförbarheten av alla planerade medfinansierade investeringar under 2016. Italien bedöms för närvarande uppfylla kraven för en tillfällig avvikelse på 0,25 procentenheter av BNP under 2016, under förutsättning att de avsedda investeringarna genomförs på ett tillfredsställande sätt och med förbehåll för de villkor som anges i skäl 10. Kommissionen kommer att göra en efterhandsbedömning för att kontrollera den faktiska storleken på de nationella utgifterna i medfinansierade investeringsprojekt och på den avvikelse som Italien har rätt till enligt den så kallade investeringsklausulen.

(9)I stabilitetsprogrammet för 2016 anges det att både den exceptionella flyktingströmmen och exceptionella säkerhetsåtgärder kommer att få en betydande inverkan på budgeten och ska betraktas som ovanliga händelser utanför regeringens kontroll, enligt artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97. Enligt kommissionen är denna ytterligare inverkan i linje med beräkningarna i stabilitetsprogrammet och uppgår till 0,03 % av BNP under 2015 och 0,04 % under 2016 för flyktingrelaterade utgifter, och till 0,06 % av BNP under 2016 för säkerhetsåtgärder. Italien begärde i samband med detta en tillfällig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Bestämmelserna i artiklarna 5.1 och 6.3 i förordning (EG) nr 1466/97 gör det möjligt att ta hänsyn till dessa extra utgifter, eftersom både flyktingströmmen och det allvarliga terroristhotet är ovanliga händelser som har stor inverkan på Italiens offentliga finanser, och eftersom den finanspolitiska hållbarheten inte äventyras av att landet tillåts avvika från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Den anpassning som krävs för att nå det medelfristiga budgetmålet för 2015 har därför minskats för att beakta ytterligare flyktingrelaterade kostnader. Beträffande 2016 kommer en slutlig bedömning, även av de belopp som undantaget gäller, att göras våren 2017 på grundval av de uppgifter som tillhandahålls av de italienska myndigheterna.

(10)I sitt yttrande om Italiens utkast till budgetplan för 2016 uppgav kommissionen att den inom ramen för den ”samlade bedömningen” av en möjlig avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet skulle beakta Italiens eventuella berättigande att utnyttja flexibilitet inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten, och ägna särskild uppmärksamhet åt huruvida en avvikelse från anpassningsbanan faktiskt utnyttjas för att öka investeringarna. Kommissionen kommer även att ta hänsyn till om det finns trovärdiga planer för återupptagande av anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet, samt vilka framsteg som görs i fråga om strukturreformerna, med beaktande av rådets rekommendationer. Kommissionen bedömer att Italien ska beviljas en ytterligare avvikelse om 0,35 procentenheter av BNP för 2016, med beaktande av framstegen med de planerade strukturreformerna, planerade investeringar samt regeringens åtagande att säkerställa efterlevnad av anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet under 2017, som kommissionen kommer att bedöma igen under hösten.

(11)Enligt kommissionens vårprognos 2016 visar den beräknade strukturella försämringen på −0,7 % av BNP år 2016 att det finns risk för en viss avvikelse från Italiens åtagande enligt stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del, efter att den tillåtna avvikelsen för investeringar och genomförandet av strukturreformer har beaktats. För 2017 visar kommissionens prognos en strukturell insats på 0 %, om politiken förblir oförändrad. Detta skulle leda till risk för en betydande avvikelse från den nödvändiga strukturella anpassningen på 0,6 % av BNP.

(12)På det hela taget anser rådet, på grundval av sin bedömning av stabilitetsprogrammet 2016 och med beaktande av kommissionens vårprognos 2016, att det finns en risk för att Italien inte kommer att följa stabilitets- och tillväxtpaktens regler. Kommissionen kommer att göra en ny bedömning av Italiens efterlevnad av den nödvändiga anpassningen mot det medelfristiga budgetmålet med utgångspunkt i sin höstprognos 2016, när ytterligare uppgifter om Italiens återupptagande av anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet för 2017 blir tillgängliga, däribland utkastet till budgetplan för 2017.

(13)Initiativ för att reformera det finanspolitiska regelverket har inletts, men man har endast vidtagit begränsade åtgärder för att säkerställa att utgiftsöversynen bidrar till konsolidering av de offentliga finanserna. I synnerhet har målen i utgiftsöversynen minskats ytterligare, och eftersom utgiftsöversynen inte har integrerats helt i budgetförfarandet blir arbetet med detta mindre effektivt. Den omfattande reform av budgetförfarandet som har pågått sedan 2009 förväntas åtgärda denna brist och göra budgetförfarandet mer resultatinriktat. För att förbättra statsskuldens hållbarhet är det också viktigt att påskynda genomförandet av privatiseringsprogrammet. Italiens skattesystem hämmar ekonomisk effektivitet och står fortfarande inför flera utmaningar. Dessa är kopplade till en mycket låg efterlevnad av skattelagstiftningen, ett trängande behov av en reform av skatteutgifterna, i synnerhet avseende minskningen av momssatserna, samt av det gamla taxeringsvärdessystemet. Samtliga är aspekter av tillämpningsbestämmelserna för reformen av skattesystemet och har hittills endast genomförts delvis eller också inte alls. Dessutom verkar utvecklingen på senare tid, exempelvis avskaffandet av fastighetsskatt på den första bostaden, strida mot målsättningen att bredda skattebasen och göra en skatteväxling i form av sänkt skatt på produktionsfaktorer och höjd skatt på egendom och konsumtion.

(14)Reformen av den offentliga förvaltningen är ett viktigt steg som under förutsättning att nödvändiga lagstiftningsdekret antas och genomförs skulle göra det möjligt för Italien att utnyttja de förväntade fördelarna i form av ökad effektivitet och kvalitet i den offentliga sektorn. De lagstiftningsdekret som regeringen föreslog i januari 2016 om statsägda företag och lokala offentliga tjänster samt det kommande dekretet om offentlig anställning är särskilt viktiga i arbetet med att angripa de bakomliggande orsakerna till ineffektiviteten. På senare tid har åtgärder vidtagits för att intensifiera kampen mot korruption, inbegripet ökade påföljder och preskriptionstider för vissa korruptionsbrott, men man har ännu inte genomfört den systematiska översyn av bestämmelserna om preskriptionstider som länge har rekommenderats. Bokföringsbrott är också en viktig fråga. Inom rättsväsendet är utdragna domstolsförfaranden och det stora antalet pågående civil- och handelsrättsliga mål fortfarande stora utmaningar. En noggrann övervakning av effekterna av de åtgärder som vidtagits under senare år för att angripa problemen underlättar bedömningen av huruvida de behöver kompletteras med ytterligare åtgärder.

(15)Vissa framsteg har gjorts mot att förbättra kvaliteten på tillgångarna i banksektorn. Även om inflödet av nya nödlidande lån har avtagit under de senaste månaderna ligger belåningen kvar på en mycket hög nivå och utgör fortfarande en påfrestning på lönsamheten och bankernas resurser. Italiens konkursförfarande och regler för skuldindrivning är dessutom inte tillräckligt gynnsamma för en snabb sanering av osäkra fordringar. Sedan mitten av 2015 har flera lagar antagits i syfte att förenkla och påskynda insolvens- och utmätningsförfaranden, och det har lagts fram ett utkast till tillämpningsbestämmelser för en organisk reform av konkursregelverket. Hur dessa reformer kommer att påverka förfarandenas längd och de återvunna värdena återstår dock att se. Italien har sedan i början av 2015 vidtagit flera åtgärder för att åtgärda svagheter i ägarstyrningen av bankerna, i synnerhet större kooperativa banker, banker med stiftelser som aktieägare och små medlemsbanker. Om dessa reformer genomfördes fullt ut skulle det göra sektorn mer motståndskraftig och säkerställa en effektivare kredittilldelning till den reala ekonomin. Låg kostnadseffektivitet i banksektorn hindrar lönsamhet och intern kapitalgenerering, och låg tillväxt och ränta är ytterligare en utmaning. EU:s nya avvecklingsordning för banker har förändrat riskprofilen för obligationer som emitteras av banker. Många sådana innehas av italienska privatkunder, vilket understryker hur viktigt det är att allmänheten förstår finansiell information.

(16)Under 2015 genomförde Italien en djupgående reform av landets arbetsmarknadsinstitutioner genom den så kallade Jobs Act. För att det ska gå att aktivera dem som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden, särskilt långtidsarbetslösa och yngre personer, är det avgörande att reformen av den aktiva arbetsmarknadspolitiken genomförs. För närvarande finns en rad administrativa, politiska och resursrelaterade utmaningar. Mer specifikt krävs det att de offentliga arbetsförmedlingarna stärks och att tillhandahållandet av tjänster övervakas noga. Lärlingssystemet har reformerats och omfattar nu även vuxna som har blivit arbetslösa, men genomförandet pågår fortfarande. Löneförhandlingar på lokal nivå inte är tillräckligt utvecklat i Italien och detta gör det svårare att på företagsnivå införa innovativa och potentiellt produktivitetshöjande lösningar och göra lönerna mer anpassningsbara till förhållandena på arbetsmarknaden. Det är nödvändigt att vidta åtgärder på detta område i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis. Arbetsmarknadens parter har ännu inte enats om kollektivförhandlingsreformen. I enlighet med det nationella reformprogrammet förväntas en reform före utgången av 2016. Kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden är bland de lägsta i EU. Kvinnorna dominerar inom atypiska och osäkra anställningar, utgör merparten av arbetstagarna utan fast anställning och påverkas i särskilt hög grad av den informella ekonomin. Skatte- och bidragssystemet avskräcker den andra inkomsttagaren i hushållet från att arbeta och detta problem behandlades inte på ett effektivt sätt i arbetsrättslagen Jobs Act. Även den begränsade tillgången till omsorgstjänster till rimliga priser försvårar deltagandet på arbetsmarknaden för kvinnor med barn och äldre släktingar. Fattigdomen är hög – över en fjärdedel av italienarna är i riskzonen för fattigdom och social utestängning – och tillhandahållandet av socialt bistånd är fortfarande svagt och fragmenterat. Ett antagande och genomförande av den nationella strategin för fattigdomsbekämpning samt en rationalisering av de sociala utgifterna skulle kunna vara första steg på vägen mot att gradvis införa ett nationellt minimiinkomstsystem på ett i stort sett budgetneutralt sätt. Betydande framsteg har gjorts med utbildningsreformen. Skolreformen antogs i juli 2015 och genomförandedekret ska antas senast i januari 2017.

(17)Begränsade framsteg har gjorts mot att främja konkurrens i tjänstesektorn. 2015 års konkurrenslag debatteras fortfarande i parlamentet. Ett antal bestämmelser, exempelvis avseende juridiska yrken, har försvagats under behandlingen i parlamentet. På ett antal områden finns det fortfarande alltför många skydd eller regleringar. Detta gäller särskilt reglerade yrken, hälso- och sjukvård, lokal kollektivtrafik och lokala taxibilar, hamnar och flygplatser. Detaljhandeln hämmas av olika slags ineffektivitet, som orsakats av den stränga marknadsregleringen. Det offentliga förfarandet med beviljande av rättigheter på offentlig domän för ekonomisk verksamhet främjar inte konkurrens, i synnerhet inte som tillstånd beviljas utan konkurrensutsatta och öppna förfaranden. Åtgärder som öppnar markaden måste stödjas av en företagsvänlig miljö. Inom ramen för förenklingsagendan för 2015–2017 har det skett vissa framsteg mot en förenkling, vilket skapar förutsättningar för enklare och effektivare samarbete mellan statlig och regional förvaltning. Den italienska företagsklimatet är emellertid ännu inte tillräckligt gynnsamt för tillväxt och investering, och systemet av lagar och andra författningar utfärdade på olika myndighetsnivåer är splittrat och skiktat. Administrations- och regleringsbördan påverkar fortfarande de ekonomiska aktörerna. Positiva aspekter som start av företag eller insolvensförfarande neutraliseras av brister kring hantering av bygglov, verkställighet av kontrakt, betalning av skatt eller tillgång till krediter. Ett genomförande av den nationella strategi för offentlig upphandling som antogs i början av 2016 skulle också kunna bidra till att lösa vissa systematiska och utbredda brister.

(18)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Italiens ekonomiska politik och offentliggjort den i 2016 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen till de rekommendationer Italien har fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Italien utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka EU:s övergripande ekonomiska styrning genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

(19)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet och dess yttrande återspeglas särskilt i rekommendation 1.

(20)Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–5 nedan.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Italien att under 2016 och 2017 vidta följande åtgärder:

1.Under 2016 begränsa den tillfälliga avvikelsen från den fastställda anpassningen på 0,5 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet till de 0,75 % av BNP som tillåts för investeringar och genomförandet av strukturreformer, under förutsättning att anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet återupptas under 2017. Uppnå en årlig finanspolitisk korrigering på minst 0,6 % av BNP mot det medelfristiga budgetmålet under 2017. Påskynda genomförandet av privatiseringsprogrammet och använda eventuella oförutsedda intäkter till att påskynda minskningen av den offentliga skuldkvoten. Flytta skattebördan från produktionsfaktorer till konsumtion och egendom. Minska skatteutgifternas antal och omfattning och slutföra reformen av taxeringsvärdessystemet senast i mitten av 2017. Vidta åtgärder för att förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen, bland annat genom elektronisk fakturering och betalning.