P6_TA(2005)0133

Europeiska säkerhetsstrategin

Europaparlamentets resolution om den europeiska säkerhetsstrategin (2004/2167(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa, undertecknat i Rom den 29 oktober 2004,

- med beaktande av den europeiska säkerhetsstrategi som antogs av Europeiska rådet den 12 december 2003, efter ett initiativ av det grekiska ordförandeskapet vid utrikesministrarnas informella möte (Kastellorizo i maj 2003), och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Thessaloniki (den 19- 20 juni 2003),

- med beaktande av sin resolution av den 30 november 2000 om utvecklingen av Europeiska unionens gemensamma säkerhets- och försvarspolitik efter Köln och Helsingfors [1],

- med beaktande av sin resolution av den 10 april 2003 om den nya europeiska säkerhets- och försvarskonstruktionen - prioriteringar och brister [2],

- med beaktande av sin resolution av den 10 mars 2005 om konferensen för översyn av icke-spridningsavtalet 2005 och om kärnvapen i Nordkorea och Iran [3],

- med beaktande av förslaget till en vitbok om Europeiska unionens försvar som lades fram av EU:s institut för säkerhetsstudier i maj 2004,

- med beaktande av rapporten om en doktrin för Europa om mänsklig säkerhet som lades fram för EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken den 15 september 2004 [4],

- med beaktande av de olika konfliktförebyggande program som alla EU-institutioner har offentliggjort,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor (A6-0072/2005), och av följande skäl:

A. Den fransk-brittiska St. Malo-förklaringen av den 3- 4 december 1998 utgör en milstolpe i utvecklingen av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP).

B. Agendan för ESFP:s utveckling formulerades sedan vid Europeiska rådets toppmöten i Köln ( 3- 4 juni 1999), Helsingfors ( 10- 11 december 1999) och Göteborg ( 15- 16 juni 2001).

C. Vapenexportkontrollen måste skärpas beträffande vapenexport såväl till och från EU som globalt.

D. EU:s olika biståndsprogram är av stor betydelse. De utgör ett oumbärligt bidrag till att ekonomierna utvecklas, uppbyggnaden av demokratiska institutioner stöds, åtgärder för återuppbyggnad genomförs, makroekonomiska program utarbetas och de mänskliga rättigheterna främjas.

E. Det heltäckande synsätt som förespråkas i den europeiska säkerhetsstrategin tillämpas redan aktivt i länderna på Balkan. Detta illustreras av bredden på de EU-instrument som för närvarande används för att åstadkomma stabilitet i regionen: Cards-programmet, de civila uppdragen Proxima och EUPM (Europeiska unionens polisuppdrag) samt den militära operationen Althea.

F. Opinionsundersökningar som genomförts under en tioårsperiod visar att över 60 procent av EU:s medborgare är positiva till en gemensam utrikespolitik för EU och att över 70 procent är positiva till en gemensam försvarspolitik. Andra undersökningar visar emellertid att det inte finns stöd för att öka militärutgifterna.

G. Europaparlamentets möjligheter att granska den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) enligt artikel III-304 i Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa har tyvärr inte ökat nämnvärt. Många beslut och åtgärder från rådet blir inte och har heller aldrig blivit föremål för samråd med parlamentet. Den höge representanten och hans enheter har dock visat sin goda vilja och hållit parlamentet informerat samt fört en dialog med parlamentet. Den höge representanten och hans enheter uppmanas att fortsätta och förstärka denna öppna dialog med parlamentet.

H. Utan att det påverkar föregående punkt kan noteras att det för åtgärder inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik även i fortsättningen finns en ansvarsskyldighet gentemot de nationella parlamenten, särskilt med avseende på de medlemsstater där militära åtgärder kräver parlamentets godkännande.

I. Alla åtgärder som vidtas inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik skall utövas med strikt efterlevnad av folkrätten och med respekt för principerna i FN-stadgan, vilket tydligt framgår av artiklarna I-3 och III-292 i Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa.

J. Många av EU:s medlemsstater (bland annat Förenade kungariket, Tyskland, Spanien, Italien och Grekland) har egna erfarenheter av olika former av terrorism och världsåskådningarna bakom dessa, och i vissa fall gör länderna fortfarande sådana erfarenheter.

K. Under överskådlig framtid utgör den islamistiska terrorn den största utmaningen för EU liksom för andra områden, särskilt om terrorister skulle lyckas skaffa sig kontroll över massförstörelsevapen.

L. Den europeiska säkerhetsstrategin utgör en del av de mer omfattande områdena GUSP och ESFP, inom vilka hela spektrumet av politiska handlingsmöjligheter för EU kan komma till användning, inbegripet att agera diplomatiskt, ekonomiskt och utvecklingspolitiskt.

Det europeiska säkerhetsläget

1. Europaparlamentet framhäver att det krävs en helhetsförståelse av definitionen av begreppet "säkerhet" för att man på rätt sätt skall kunna väga in både hur frågor av politisk och demokratisk betydelse (t.ex. brott mot de mänskliga rättigheterna, medveten diskriminering av vissa samhällsgrupper, förekomst av förtryckande regimer) och mångfalden av sociala, ekonomiska och miljömässiga faktorer (t.ex. fattigdom, svält, sjukdomar, analfabetism, knappa naturresurser, miljöförstöring, orättvisa handelsförbindelser etc.) bidrar till pågående regionala konflikter, sammanfallande stater och uppkomsten av kriminella nätverk och terroristnätverk, även om dessa nätverks verksamhet inte i något fall eller på något sätt kan rättfärdigas av ovan nämnda faktorer.

2. Europaparlamentet välkomnar därför den omfattande innebörd som begreppet "säkerhet" ges i den europeiska säkerhetsstrategin (ESS). Parlamentet instämmer i den åsikt som kommer till uttryck i ESS att de viktigaste hoten mot vår globala säkerhet för närvarande utgörs av terrorism, spridning av massförstörelsevapen, olösta regionala konflikter, sammanfallna och sammanfallande stater och organiserad brottslighet. Parlamentet betonar att dessa hot varken kan primärt angripas eller lösas enbart med militära medel.

3. Europaparlamentet drar därför samma slutsats som den som framförs i ESS, nämligen att en kombination av de olika biståndsprogrammen och instrumenten, inbegripet dem som hör till biståndspolitiken, både på EU-nivå och på medlemsstatsnivå, tillsammans med diplomatisk, civil och militär förmåga och expertis är det bästa sättet att bidra till en säkrare värld.

4. Europaparlamentet understryker följaktligen att det föreligger ett brådskande behov av att detta koncept för säkerhetsläget inom unionens befintliga strukturer genomförs praktiskt, så att unionen kan upptäcka kriser i tillräckligt god tid för att kunna agera i föregripande syfte. I detta sammanhang rekommenderar parlamentet ökade insatser för att inrätta ett system som tidigt kan slå larm om hot, och därvid utnyttja ny civil IT-teknik för nyhetsanalys och nyhetsbedömning. Parlamentet anser även att ett av flera möjliga meningsfulla sätt att identifiera orsakerna till konflikterna, rapportera om dem och medverka till att undanröja dem, så att en upptrappning av våld kan undvikas, vore att i vissa kriskänsliga regioner inrätta specialiserade center för att upptäcka kriser ("tension detection centres"), som kan inrättas såväl inom ramen för den framtida europeiska avdelningen för yttre åtgärder som genom enheter utanför Europeiska unionen, exempelvis Afrikanska unionen. I detta sammanhang betonas dessutom vikten av att konfliktförebyggande verksamhet och bekämpning av terrorism tas med som beståndsdelar i EU:s alla politikområden.

EU:s strategiska mål

5. Europaparlamentet instämmer helt i de strategiska mål för unionen som uttrycks i ESS: att bemöta hoten, bygga upp säkerheten i unionens grannländer och stärka den internationella ordningen genom effektiva åtgärder via effektiva multilaterala strukturer. Parlamentet betonar att målsättningen för ESS går mycket längre än de militära aspekterna i den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken.

6. Europaparlamentet konstaterar att det blir nödvändigt att fastställa om det rör sig om regionala och/eller globala hot när hoten skall bekämpas, så att unionen på ett effektivt sätt kan mobilisera tillgängliga instrument och resurser för att angripa problemet. Parlamentet konstaterar att uppbyggnaden av säkerheten i unionens grannländer i stor utsträckning kommer att inriktas på att motarbeta de regionala hoten, medan de globala hoten måste bemötas genom effektiva multilaterala internationella strukturer med EU som drivande kraft. Parlamentet konstaterar emellertid att multilaterala organisationer och strukturer också kan uppmanas att ta itu med regionala hot.

7. Europaparlamentet instämmer helt i den bedömning som gjorts inom unionens nya grannlandspolitik och den europeiska säkerhetsstrategin, nämligen att unionens grannskap bör ses i ett bredare perspektiv och förutom de östeuropeiska länder som har gemensamma gränser med EU också omfatta områden som ligger längre åt öster och söder, exempelvis Kaukasien, Mellanöstern och Nordafrika. Parlamentet konstaterar att denna policy överensstämmer med unionens pågående insatser för att även genom Barcelonaprocessen finna en lösning på den arabisk-israeliska konflikten. Parlamentet understryker att demokratin och rättsstatsprincipen är de viktigaste förutsättningarna för att folken fredligt skall kunna leva tillsammans.

8. Europaparlamentet betonar FN:s företrädande roll inom den multilaterala institutionella ramen och behovet av att EU spelar en ledande roll för att ge förnyad kraft åt denna oumbärliga institutions strukturer och förmåga. Parlamentet noterar i detta sammanhang den rapport som den 21 mars 2005 lades fram av FN:s generalsekreterare, "In larger freedom: towards development, security and human rights for all". Utan att föregripa någon detaljerad bedömning som det kan komma att göra senare, välkomnar parlamentet denna rapport som utgångspunkten för en öppen diskussion om att reformera FN så att organisationen kan möta 2000-talets utmaningar. Parlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att samordna sina ståndpunkter inom ramen för dessa diskussioner, i fullt medvetande om det fasta stöd som enligt opinionsundersökningar finns för ett mer synligt GUSP/ESFP genom EU än vad som nu är fallet.

9. Europaparlamentet betonar vidare behovet av att unionen spelar en ledande roll i samarbetet med andra internationella och regionala organisationer som främjar fred och säkerhet i världen. Det är särskilt viktigt att ha ett fullödigt samarbete med OSSE.

10. Europaparlamentet betonar vikten av att EU driver en bestämd och rättvis utvecklingspolitik för att effektivt kunna bidra till de universellat antagna millenniemålen.

De senaste milstolparna inom den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken

11. Europaparlamentet noterar de värdefulla erfarenheter som gjorts vid civila uppdrag och polisuppdrag de senaste två åren, däribland den internationella polisstyrkans (numera Europeiska unionens polisuppdrag, EUPM) övertagande av kontrollen i Bosnien och Hercegovina sedan 2003, Proxima i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien samt Eujust Themis i Georgien. Parlamentet välkomnar samtidigt det förestående inrättandet av en polisstyrka i Demokratiska republiken Kongo (Eupol, Kinshasa).

12. Europaparlamentet erkänner de betydande framsteg som gjorts för att öka unionens militära förmåga. Parlamentet noterar samtidigt betydelsen av den Berlin plus-ram som man enats om med Nato och som möjliggjorde EU:s första militära uppdrag Concordia i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och uppdraget Althea i Bosnien och Hercegovina. Parlamentet erkänner den fördelaktiga flexibilitet i den europeiska ramen för säkerhets- och försvarspolitiken som medger fortsatt stöd åt operationen Artemis i Demokratiska republiken Kongo.

13. Europaparlamentet betonar att EU:s gemensamma lägescentral (SITCEN) redan har bidragit på ett positivt sätt genom att samordna allt tillgängligt civilt, militärt och diplomatiskt underrättelseväsen för att ta fram övertygande bakgrundsanalyser för alla tänkbara situationer. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att ytterligare intensifiera sitt informationsutbyte med den gemensamma lägescentralen så att inte uppfyllandet av de ambitioner som uttryckts i ESS hindras i onödan.

14. Europaparlamentet betonar att ESFP:s särskilda särdrag och mervärde utgörs av kombinationen av civila och militära komponenter och konstaterar, med beaktande av ovannämnda insatser, att EU i framtiden i ökande utsträckning kommer att ställas inför utmaningen att finna en lämplig jämvikt mellan militära och civila komponenter för att uppfylla andan och målen i ESS. Parlamentet anser att Altheauppdraget i Bosnien och Hercegovina kommer att ge värdefulla erfarenheter i detta hänseende i den mån unionen kan samordna sina militära insatser där med de civila uppdrag och program som för närvarande håller på att genomföras.

Utveckling i riktning mot det övergripande målet för 2010 och ett civilt övergripande mål för 2008

15. Europaparlamentet stämmer in i de mål som sammanfattas i det övergripande målet för 2010 som formellt antogs av rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 17 maj 2004 samt överenskommelsen om ett civilt övergripande mål för 2008 som godkändes av samma råd den 13 december 2004, som ett sätt att koncentrera insatserna så att EU tillförs de resurser som krävs för att uppfylla de strategiska målen i ESS. Dessa innehålls- och tidsriktlinjer bör ges konkret form i en vitbok.

16. Europaparlamentet erkänner i detta sammanhang de framsteg som gjordes vid rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) möte den 22 november 2004 om den fortsatta utvecklingen av konceptet med stridsenheter som kan grupperas med kort varsel och användas för högintensiva militäroperationer. Parlamentet konstaterar att dessa stridsenheter i första hand skall komma från de binationella och multinationella förband som redan finns inom EU. Parlamentet noterar även den av rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) godkända överenskommelsen om att utarbeta ett civilt övergripande mål för 2008 och välkomnar den avsikt som uttrycks i denna och som innebär att de hittillsvarande civila styrmedlen utformas på ett mer omfattande sätt som ökar insatsmöjligheterna, så att man på grundval av de särskilda behoven på plats kan koncentrera olika integrerade förband. Parlamentet erkänner därför att den framtida civila krishanteringen inom ramen för ESFP de facto kommer att omfatta mer än de tidigare fyra prioriterade områden som fastställdes i Santa Maria da Feira (polis, rättsstat, civilförvaltning och skydd av befolkningen).

17. Europaparlamentet understryker betydelsen av den allsidiga kapacitetsutvecklingen (Global Approach on Deployability), särskilt när det gäller att uppnå full operationell rörlighet för stridsgrupperna senast 2007, och välkomnar i detta sammanhang bidragen från samordningscentrumen i Aten och Eindhoven på området för militära transporter.

18. Europaparlamentet välkomnar också i detta avseende att Europeiska rådet formellt har antagit förslaget om en civil-militär cell (Civ/Mil) inom Europeiska unionens militära stab. Parlamentet noterar att Civ/Mil kommer att spela en särskilt avgörande roll vid den strategiska planeringen av alla operationer (dvs. civila, militära och kombinerade civila-militära) och - från och med 2006 - vid inrättandet av ett operativt centrum för autonoma EU-uppdrag i de fall då inga nationella högkvarter har utsetts. Parlamentet framhäver vidare betydelsen av Civ/Mil då principer och modeller skall utvecklas för hanteringen av den civila-militära överlappningen. Parlamentet inser emellertid att många av dessa principer och modeller kommer att utvecklas till följd av pågående och framtida operationer.

19. Europaparlamentet uppmärksammar i fråga om planeringen av EU:s framtida kombinerade civila och militära uppdrag de förslag och idéer som ingår i rapporten "A human Security Doctrine for Europe". Parlamentet välkomnar i det sammanhanget den nuvarande utvecklingen inom ESFP, exempelvis inrättandet av Civ/Mil, som stämmer överens med denna rapports allmänna inriktning, och den blivande europeiska frivilligkår för humanitärt bistånd som skall inrättas i enlighet med artikel III-321.5 i Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa. Parlamentet noterar dock att den europeiska frivilligkåren för humanitärt bistånd i den artikeln främst är planerad som "en ram för gemensamma bidrag från europeiska ungdomar" och begär därför att dessa ramar antingen skall utvidgas eller kompletteras genom inrättande av ytterligare en kår, för att de erfarenheter och den expertis som finns bland aktiva och f.d. yrkesmän skall kunna utnyttjas och i syfte att skapa en fungerande kår mer i likhet med en europeisk civil fredskår - vilket parlamentet vid flera tillfällen föreslagit.

20. Europaparlamentet noterar att rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 7 januari 2005, delvis på grundval av preliminära förslag från kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser, även uppmanat sina behöriga organ och kommissionen att undersöka möjligheterna att bygga upp unionens krisreaktionskapacitet för att kunna ge katastrofhjälp.

21. Europaparlamentet uppmanar ihärdigt rådet och kommissionen att se till att befintliga styrmedel och resurser är förenliga och samstämda, även med nya förslag, särskilt med tanke på det nära sambandet mellan konfliktförebyggande verksamhet och krishantering. Mätbara framgångar inom detta arbete, som ju ännu återstår att slutföra, kan betraktas som framsteg med tanke på det framtida inrättandet av en europeisk avdelning för yttre åtgärder.

22. Europaparlamentet välkomnar vissa medlemsstaters initiativ att inrätta en europeisk gendarmeristyrka och deras beredskap att ställa den i ESFP:s tjänst. Parlamentet framhäver att denna styrka är särskilt ägnad att garantera övergången från en rent militär operationsfas till en kombinerad eller uteslutande civil fas.

23. Europaparlamentet betonar behovet av att utveckla en europeisk säkerhetskultur genom att effektivt genomföra EU:s utbildningskoncept på ESFP-området, vilket ökar interoperabiliteten mellan alla som är inblandade i EU:s krishantering. I detta sammanhang understryks att det bör inrättas en europeisk säkerhetsoch försvarsakademi (ESDC) för att förse EU:s instanser och medlemsstater med kunnig personal som kan arbeta effektivt med alla ESFP-relaterade frågor. En sådan akademi måste bygga på solida organisatoriska och ekonomiska förutsättningar.

24. Europaparlamentet noterar med tillfredsställelse de snabba åtgärder som vidtogs för att inrätta Europeiska försvarsbyrån innan Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa formellt antogs. Parlamentet konstaterar att Europeiska försvarsbyråns verksamhet bör gynna unionen, inte bara för att vidareutveckla försvarsförmågan i samband med krishantering, utan också för att rationalisera kostnaderna för forskning och utveckling i medlemsstaterna och på lång sikt bidra till att skapa en europeisk försvarsmaterielmarknad. Försvarsbyrån bör ägna särskild uppmärksamhet åt stridsenheternas utrustning och beväpning samt garantera deras kompatibilitet. Parlamentet kräver att stridsenheterna som första prioritering förses med ny och gemensam utrustning. Parlamentet varnar emellertid för att Europeiska försvarsbyråns alla framtida insatser i stor utsträckning kommer att vara beroende av medlemsstaternas (politiska) välvilja och kräver tillräckliga budgetmedel för genomförandet av rustningsinitiativ som leds av försvarsbyrån. Parlamentet konstaterar i sammanhanget vidare att Europeiska försvarsbyrån inte får hindras från att genomföra mer långsiktiga mål med sikte på kapaciteten - sådana som ligger bortom det övergripande målet för 2010 - så att unionen kan dra nytta av att fullfölja målen i ESS.

25. Parlamentet anser att en europeisk rymdpolitik utgör en av unionens viktigaste strategiska utmaningar under detta århundrade. På området för telekommunikation och signalspaning utvecklas många projekt parallellt, vilket minskar effektiviteten och ökar kostnaderna. Europaparlamentet kräver att dessa projekt, exempelvis det franska satellitsystemet Helios och det tyska systemet Sar Lupe, sammanförs inom den europeiska säkerhetsforskningen.

26. Europaparlamentet välkomnar kommissionens insatser för att inom en nära framtid främja säkerhetsforskningen inom unionen och rekommenderar därför att det inom de kommande ramprogrammen för forskning inrättas ett självständigt europeiskt säkerhetsforskningsprogram med styrmedel, bestämmelser och finansieringsmodeller som är lämpliga i säkerhetsfrågor, i överensstämmelse med rekommendationerna från expertgruppen. Parlamentet påpekar dock risken för överlappning med försvarsbyråns forskningsinitiativ. Parlamentet uppmanar därför kommissionen, rådet och medlemsstaterna till nära samarbete för att undvika denna risk. I detta sammanhang rekommenderas - parallellt med den teknikdrivna forskningen - att man koncentrerar sig på utvecklingen av gemensam kompetens i fråga om modellbildning och simulation och på förmågan att analysera hot och säkerhetskoncept, samtidigt som respektive komparativa fördelar utnyttjas.

Bristande kapacitet

27. Europaparlamentet konstaterar följande tre kategorier av materiella brister, som allvarligt skulle kunna påverka unionens förmåga att genomföra både civila krishanteringsinsatser och högintensiva humanitära insatser med övervägande militära medel, till exempel att stoppa humanitära katastrofer av en dimension liknande den i Rwanda:

a) otillräckliga insatsstyrkor för att bibehålla den erforderliga rotationen (1/3 i tjänst, 1/3 i utbildning och 1/3 reservstyrka) i sådana långsiktiga/högintensiva insatser,

b) otillräckliga permanenta storskaliga flygtransportresurser för att transportera styrkor utomlands,

c) otillräckligt antal insatsbefäl, bristande kontroll- och kommunikationskapacitet samt underrättelse-, övervaknings- och spaningsresurser inom ESFP:s kollektiva ram.

28. Europaparlamentet konstaterar att den pågående utvecklingen av stridsenheterna i stor utsträckning kommer att avhjälpa den förstnämnda bristen. Den planerade tillverkningen av transportflygplanet A400M kommer inte att avhjälpa den andra bristen helt och hållet, och parlamentet kräver att andra åtgärder måste vidtas för att komma till rätta med detta. Parlamentet anser ändå att man bör överväga att inrätta ett rotationsschema för gruppering av styrkorna. I ett sådant rotationssystem vill parlamentet se gemensamma utbildningsstandarder, exempelvis för helikopterinsatser. Parlamentet anser att genom ett gemensamt utbildningssystem kunde insatsmöjligheterna ökas och kostnaderna reduceras. Parlamentet yrkar, när det gäller den sistnämnda bristen, kraftfullt på att åtgärder vidtas för att EU skall kunna genomföra uppdrag som kräver assistans av militära styrkor utan att utnyttja Natos eller någon enskild medlemsstats resurser. Parlamentet påpekar att sådana åtgärder i själva verket skulle kunna bestå i att befintliga resurser och befintlig kapacitet i medlemsstaterna kombineras i syfte att inrätta en kommunikationsbas eller ett nätverk med dubbelt användningsområde som gagnar den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken.

29. Europaparlamentet framhäver vidare att de mål och syften som uttrycks i det övergripande målet för 2010 inte skulle räcka till för att genomföra uppdrag av mer intensiv karaktär eller uppdrag som skulle pågå i mer än ett år. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att i nära samarbete med rådet lägga fram en vitbok om de praktiska kraven i fråga om utvecklingen av ESFP och den europeiska säkerhetsstrategin, så att man även fortsätter att främja en debatt om att utveckla en framtida europeisk försvarsstrategi.

Vapenexportkontroll samt icke-spridning av massförstörelsevapen och lätta vapen

30. Europaparlamentet bekräftar inom ramen för den gemensamma utrikes- och försvarspolitiken den europeiska strategins övergripande samstämmighet i fråga om icke-spridningen av massförstörelsevapen, sådan den formellt antogs av Europeiska rådet i december 2003, tillsammans med de strategiska målen i ESS. Parlamentet noterar med tillfredsställelse det arbete som gjordes av den höge representantens personliga företrädare vid genomförandet av kapitel III i denna strategi, särskilt den prioriteringslista som godkändes av Europeiska rådet i december 2004.

31. Europaparlamentet instämmer i den bedömning som görs i ESS att spridningen av massförstörelsevapen potentiellt är det största hotet mot vår säkerhet, och anmodar EU, i enlighet med bestämmelserna i ESS, att använda hela sin uppsättning av instrument för att bekämpa detta hot. I detta sammanhang påpekas att en eventuell kombination av terrorism och massförstörelsevapen kräver snabb och lämplig respons.

32. Europaparlamentet betonar nödvändigheten av att Europeiska unionen tar initiativ till att förstärka de internationella systemen för rustningskontroll och därmed bidrar till att verklig multilateralism stärks inom den internationella ordningen. Parlamentet noterar vidare överensstämmelsen mellan å ena sidan insatserna för att integrera icke-spridningsaspekter i EU:s grannlandspolitik och å andra sidan insatserna för att nå det övergripande strategiska målet att bygga upp säkerheten i unionens grannländer.

33. Europaparlamentet välkomnar avsikten att införa icke-spridningsklausuler för massförstörelsevapen i alla kommande partnerskaps- och samarbetsavtal mellan EU och tredjeland, till exempel partnerskaps- och samarbetsavtalet med Tadzjikistan av den 11 oktober 2004 [5] samt det förslag till associeringsavtal med Syrien som nu väntar på att godkännas.

34. Europaparlamentet välkomnar att EU förhandlar med Iran, som är en regionalmakt, i syfte att förhindra spridning av kärnvapen, med samtidig hänsyn till legitima ekonomiska intressen och regionala säkerhetsintressen. Denna politik är ett uttryck för en utrikes- och säkerhetspolitik som bedrivs på grundval av folkrättens principer och multilateralismen samt i det internationella samfundets intresse. Parlamentet välkomnar att Europeiska unionens och Förenta staternas positioner i fråga om Iran kommit avsevärt närmare varandra.

35. Europaparlamentet noterar den expertgranskning av EU:s system för exportkontroll som nyligen genomförts. Parlamentet konstaterar att det huvudsakliga resultatet av undersökningens första etapp, som genomfördes våren 2004, var insikten att medlemsstaterna kollektivt (dvs. EU) och individuellt behöver anta ett mer föregripande synsätt för att kontrollera exporten av produkter med dubbla användningsområden. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att utan dröjsmål följa upp de rekommendationer som utgår från dessa resultat och i högre utsträckning utnyttja EU:s gemensamma lägescentral som en bas för informationsutbyte, både i detta sammanhang och rent allmänt. Parlamentet välkomnar EU:s insatser för att i största möjliga utsträckning samordna och sammanställa en gemensam ståndpunkt inom de olika exportkontrollsystemen, och välkomnar vidare de insatser som EU gjort för att inbegripa de nya medlemsstaterna i de olika exportkontrollsystemen.

36. Europaparlamentet konstaterar de nuvarande praktiska problemen med att genomföra strategin för icke-spridning av massförstörelsevapen, särskilt orsakade av de olika källor och förfaranden genom vilka budgetmedel skall uppbringas. Parlamentet uppmanar rådet och kommissionen att tillsammans med parlamentet inleda en dialog om uppstramning och förenkling av dessa förfaranden i syfte att godkänna sådana ändringar inom ramen för det nya finansiella instrumentet för budgetperioden 2007-2013.

37. Europaparlamentet understryker behovet av att förstärka Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport och samtidigt maximera EU:s bidrag till att motverka spridningen av handeldvapen och lätta vapen, till exempel genom att upprätta ett internationellt fördrag om vapenhandel.

38. Med tanke på den alltmer svårkontrollerbara risken för terrorism och spridning av massförstörelsevapen uppmanar Europaparlamentet de kärnvapenmakter som anges i icke-spridningsavtalet, särskilt Förenta staterna, Kina och Ryssland, att se över sin egen kärnvapenpolitik i den anda som präglar icke-spridningsavtalet. Parlamentet beklagar därför att den amerikanska regeringen under de senaste fyra åren gjort insatser för att främja forskning om och utveckling av nya kärnvapen och att den intagit en avvisande hållning gentemot en ratificering av fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (CTBT). Parlamentet oroar sig över Rysslands bristfälliga insatser för att säkra sitt kärnvapeninnehav. Mycket oroande är även att Kina kraftigt ökat sina militärutgifter med 12,6 procent, att landets kärnvapenarsenal genomgått en omfattande modernisering och att importen av modern vapenteknik ökat.

Budgetutmaningar

39. Europaparlamentet konstaterar att det största hotet mot samstämmigheten i och framgången för ESS fortfarande utgörs av en eventuell brist på tillräckliga budgetmedel som anslagits från hela spektrumet av EU:s politikområden och instrument. Parlamentet noterar i detta sammanhang den särskilda betydelsen av EU-programmen och deras avsevärda bidrag till det omfattande och förebyggande förfaringssätt som uttrycks i ESS. Parlamentet begär att denna punkt inte skall glömmas bort vid de pågående förhandlingarna om den nya budgetplanen för 2007-2013.

40. Europaparlamentet påpekar även att den europeiska säkerhetsstrategins och särskilt ESFP:s effektivitet i hög grad är beroende av medlemsstaternas utgifter utanför EU:s ram. I detta sammanhang rekommenderar parlamentet dels en meningsfullare och effektivare användning av nationella utgifter på försvarsområdet, vilket exempelvis i några medlemsstater skulle kunna uppnås med hjälp av snabbare modernisering och strukturering av försvarsmakterna, dels inrättandet av en mekanism för bedömning av försvarsutgifternas andel av medlemsstaternas bruttonationalprodukt. Parlamentet uppmanar därför ihärdigt medlemsstaterna att samarbeta med europeiska försvarsbyrån i detta avseende.

41. Europaparlamentet beklagar att man i artikel III-313 i Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa har bibehållit status quo med dubbel budgetering för GUSP-uppdrag. Parlamentet noterar rådets insatser för att skapa ökad insyn i den mekanism (Athena) med vilken gemensamma kostnader för operationer av militär natur eller försvarsnatur administreras utanför unionens budget [6]. Parlamentet framhäver dock sin starka övertygelse att det kommer att bli alltmer ohållbart att fortsätta att dela upp finansieringen så att gemensamma kostnader för civila uppdrag finansieras genom unionens budget medan uppdrag av militär natur eller försvarsnatur finansieras utanför unionens budget, med tanke på att de uppdrag som genomförs inom GUSP:s ram blir alltmer sammansatta till sin natur, vilket framgår av inrättandet av den civila/militära cellen.

42. Europaparlamentet hänvisar i detta sammanhang till de avsevärda problem som de nuvarande anbudsförfarandena utgör när snabba åtgärder skall vidtas inom ESFP:s ram. Parlamentet uppmanar därför kommissionen och rådet att snarast möjligt avsluta sin undersökning i fråga om särskilda förfaranden eller undantag i budgetförordningen för kommande ESFP-åtgärder och operationer [7].

Transatlantiska förbindelser

43. Europaparlamentet noterar den innehållsmässiga överensstämmelsen mellan de bedömningar av de globala hoten som lagts fram i både ESS och den amerikanska nationella säkerhetsstrategin. Parlamentet anser att denna överensstämmelse bör betraktas som en grundval på vilken EU och Förenta staterna på nytt kan etablera en dialog mellan jämlika parter för att i samförstånd kunna lösa särskilda frågor, till exempel godkännande och användning av militära styrkor utifrån relevanta bestämmelser i FN:s grundstadga och dess rättfärdigande roll, och för att ge det transatlantiska säkerhetssamarbetet i allmänhet förnyad kraft.

44. Europaparlamentet framhåller att en större del av den transatlantiska säkerhetsdialogen måste koncentreras på att göra det möjligt för andra internationella organisationer, till exempel OSSE och framför allt Afrikanska unionen, att själva bidra till den globala säkerheten. Parlamentet framhäver i detta sammanhang den praktiska nyttan av informella multilaterala grupperingar, till exempel kvartetten, för att uppnå en hållbar lösning på den israelisk-palestinska konflikten.

45. Europaparlamentet framför sin önskan om ett förstärkt samarbete med Förenta staterna om ickespridning och terroristbekämpning. Parlamentet uppmanar EU och Förenta staterna att ändå fortsätta sin positiva dialog på dessa områden och helhjärtat arbeta för en handlingsplan för fortsatt samarbete, liknande det som återspeglas i EU:s och USA:s förklaringar om terroristbekämpning och om icke-spridning av massförstörelsevapen som antogs vid toppmötet mellan EU och Förenta staterna den 26 juni 2004.

Nato

46. För många medlemsstater förblir Nato grundvalen för deras säkerhet vid ett eventuellt väpnat angrepp. Europaparlamentet anser att samarbete och komplementaritet bör vara de centrala begrepp som förbindelserna mellan EU och Nato grundas på. Parlamentet föreslår därför i linje med detta att diskussioner bör föras - samtidigt som hänsyn tas till varje organisations särskilda karaktär - om en förbättrad samordning av nationella bidrag till Natos insatsstyrka och de bidrag som nämns i EU:s övergripande mål för att därmed undvika dubbelarbete. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att fortsätta att reformera sina väpnade styrkor i avsikt att göra dem mer användbara, flyttbara och hållbara. Inom överskådlig framtid kommer de flesta av medlemsstaterna att fortsätta att använda samma trupper för såväl Nato- som EU-uppdrag på grund av att det saknas enheter med rätt kunskaper och kapacitet. Medlemsstaterna uppmanas att fortsätta att utöka sin reserv av styrkor som snabbt kan sättas in, så att både EU:s och Natos operativa behov snabbt och lätt kan fyllas i framtiden.

47. Europaparlamentet påpekar att de aktuella problemen, som för närvarande tyvärr påverkar det nödvändiga samarbetet mellan EU:s militära kommitté och Nato negativt, mycket snabbt kan undanröjas om berörda ansvariga visar politisk god vilja.

48. Europaparlamentet uppmanar Turkiet att inom ramen för Nato skapa förutsättningar som främjar ett förbättrat och absolut nödvändigt samarbete mellan EU:s militära kommitté och de berörda Natoorganen.

49. Europaparlamentet uppmanar den nya europeiska försvarsbyrån att undersöka möjligheterna till samarbete med Nato om krigsmateriel och att ge explicit möjlighet till ett sådant samarbete inom ramen för det administrativa avtal som i vederbörlig ordning skall undertecknas av de båda parterna i enlighet med artikel 25 i den gemensamma åtgärd 2004/551/GUSP genom vilken Europeiska försvarsbyrån inrättas [8].

50. Europaparlamentet konstaterar att delar av Natos politik och program (Partnerskap för fred, samarbetsinitiativet från Istanbul och dialogen med Medelhavspartnerna) kompletterar EU:s program och politik (grannlandspolitiken och Barcelonaprocessen). Parlamentet uppmanar båda parter att undersöka hur dessa program och politikområden på ett mer effektivt sätt kan förstärka varandra.

Inre säkerhet och bekämpning av terrorismen

51. Europaparlamentet noterar att det i ESS särskilt betonas att de tidigare statiska gränserna för de traditionella uppfattningarna av inre och yttre säkerhet suddas ut. Parlamentet noterar emellertid att det i ESS finns ytterst få uppgifter om hur de två begreppen kan sammanbindas för att på ett sammanhållet sätt bemöta hoten. Dock noterar parlamentet att rådet, kommissionen och medlemsstaterna - trots dessa brister i synsättet - gjort många olika inrikes- och utrikespolitiska insatser.

52. Europaparlamentet noterar, på området för förebyggande av terrorhandlingar, konsekvenshantering och skydd av känslig infrastruktur, de förslag som kommissionen lagt fram om Argussystemet, vilket skulle kunna användas för att sprida information och samordna svarsinsatserna, samt dess eventuella koppling såväl till ett kriscentrum som till ett nätverk för varningsmeddelanden (Ciwin) för att skydda känsliga infrastruktur inom EU.

53. Europaparlamentet noterar i detta sammanhang även det krav som Europeiska rådet den 4- 5 november 2004 riktade till rådet och kommissionen och som ingår i det så kallade Haagprogrammet. Detta krav innebär att man - samtidigt som de nationella befogenheterna fullt ut respekteras - skall utarbeta integrerade och samordnade regler för EU:s krishantering i fråga om kriser med gränsöverskridande effekter inom EU. Dessa regler skulle sedan införlivas senast den 1 juli 2006.

54. Europaparlamentet välkomnar det arbete som hittills gjorts eller inletts på grundval av dels de ovannämnda förslagen och kraven, dels en rad andra åtgärder och förslag som traditionellt hör till staternas inrikespolitik. I detta sammanhang välkomnas även den särskilda rang som EU:s gemensamma lägescentral (Sitcen) kommer att få när det gäller att göra riskbedömningar och riskanalyser i samband med potentiella mål för terrorattacker. Parlamentet kräver i detta sammanhang att alla underrättelseavdelningar som finns vid de nationella försvarsministerierna utan inskränkningar samarbetar för att det skall inrättas motsvarande faciliteter inom den gemensamma lägescentralen.

55. Europaparlamentet välkomnar särskilt målet att det gränsöverskridande utbytet av underrättelse- och säkerhetstjänstinformation skall följa den tillgänglighetsprincip som ingår i det så kallade Haagprogrammet - en princip som där införs för ett framtida utbyte av upplysningar som rör brottsbekämpning. Enligt denna princip skall upplysningar som finns tillgängliga hos en tjänsteenhet i en medlemsstat göras tillgängliga för motsvarande tjänsteenheter i andra medlemsstater, med hänsyn till de särskilda villkoren för dessa enheters arbetssätt (exempelvis nödvändigheten av att säkra förfarandena för insamling av upplysningar, informationskällorna och fortsatt sekretess i fråga om upplysningar efter det att de utbytts).

56. När det gäller den inre säkerhetspolitiken är Europaparlamentet djupt oroat över att medlemsstaterna inte i tillräckligt hög grad har genomfört och tillämpat samtliga åtgärder och instrument som listades i det ursprungliga antiterrorismprogram som antogs i oktober 2001.

57. Europaparlamentet noterar rapporten från EU:s höge representant till Europeiska rådet den 16- 17 december 2004 om att införliva kampen mot terrorismen i EU:s utrikespolitik. Parlamentet konstaterar att möjligheterna inom ramarna för det övergripande målet för 2010 och det civila övergripande målet för 2008 enligt rapporten skall anpassas till de krav som olika tänkbara terrorhot och scenarion innebär - inbegripet eventuella insatser i enlighet med solidaritetsklausulen (artikel I-43 i konstitutionen).

58. Europaparlamentet efterlyser inom ramen för den nya grannskapspolitiken och i samband med EU:s yttre förbindelser i allmänhet dels en ökad politisk dialog med tredjeländer om terrorism vilken bland annat skall inbegripa nödvändigheten av att de utan inskränkningar samarbetar med internationella och regionala organisationer, dels en strikt tillämpning av den klausul om bekämpning av terrorism som ingår i överenskommelser med tredjeländer i de fall det föreligger belägg på terrorhot eller särskild terrorverksamhet.

59. Europaparlamentet oroar sig emellertid - trots all respekt för det arbete som hittills utförts för att skapa en koppling mellan de två områdena inre och yttre förbindelser - för samstämmigheten i och samordningen av detta arbete, och inte minst för i hur hög grad de demokratiska friheterna och rättsstatsprincipen beaktas. Parlamentet uppmanar därför sina utskott för utrikesfrågor respektive medborgerliga fri- och rättigheter att finna ett lämpligt tillvägagångssätt för att förbereda rekommendationer i detta ämne, för vidarebefordran både till rådet och kommissionen, i syfte att kontrollera arbetets samstämmighet och samordning, men även för att se till att de medborgerliga och politiska rättigheterna för såväl enskilda medborgare som organisationer inte äventyras på något sätt, och att alltså när så är lämpligt utarbeta rekommendationer till parlamentet berörda utskott för vidarebefordran både till rådet och kommissionen.

Avdelning för yttre åtgärder

60. Europaparlamentet välkomnar Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa som en viktig grundval för att ESS och den pågående utvecklingen av ESS skall kunna genomföras. Inrättandet av en ny avdelning för yttre åtgärder kommer att få stor betydelse för de yttre åtgärder som vidtas inom ramen för GUSP, och därmed även för ESS. Parlamentet betonar att en effektiv europeisk säkerhetsstrategi helt och fullt bör utnyttja de tillgängliga diplomatiska möjligheterna (t.ex. unionens utrikesminister och den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (artiklarna I-28 och III-296.3) samt, om så erfordras, militära resurser (t.ex. permanent strukturerat samarbete mellan medlemsstaterna för att fullgöra högintensiva insatser där det krävs större militär kapacitet (artiklarna I-41.6 och III-312 samt det särskilda protokollet).

61. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att i en anda av samarbete genast vidta nödvändiga åtgärder för att kombinera sin verksamhet före den slutliga ratificeringen av Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa. Parlamentet betonar att det kommer att sträva efter att bedöma dessa insatser på ett positivt och konstruktivt sätt och under övergångsperioden bedöma alla föreslagna insatser utifrån kvalitet snarare än ursprung, för att skapa en fungerande och effektiv europeisk avdelning för yttre åtgärder. Parlamentet kommer även att bedöma dessa insatser mot bakgrund av huruvida de innebär respekt för den i konstitutionen uttryckta politiska viljan att skapa en gemenskapspolitik för att Europa på det globala planet skall kunna tala med en och samma röst.

*

* *

62. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen, medlemsstaternas parlament, FN:s, Natos och OSSE:s generalsekreterare samt till Europarådets ordförande.

[1] EGT C 228, 13.8.2001, s.173.

[2] EUT C 64 E, 12.3.2004, s. 599.

[3] Antagna texter från sammanträdet, P6_TA(2005)0075.

[4] Barcelonarapporten från den grupp som undersökt EU:s säkerhetsresurser.

[5] EUT L 340, 16.11.2004, s. 21.

[6] Rådets beslut 2004/197/GUSP av den 23 februari 2004 om inrättande av en mekanism för att förvalta finansieringen av de gemensamma kostnaderna för Europeiska unionens operationer med militära eller försvarsmässiga konsekvenser (EUT L 63, 28.2.2004, s. 68).

[7] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9 2002, s. 1).

[8] EUT L 245, 17.7.2004, s. 17.

--------------------------------------------------