SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 2.6.2010 
SEK(2010) 679 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV K ONSEKVENSANALYSEN  
  
som åtföljer  
förslaget till  
 
EUROPAPARLAMENTETS OC H RÅDETS FÖRORDNING 
 
om ändring av förordning (EG) nr  1060/2009 om kreditvä rderingsinstitut 
  
{KOM(2010) 289 slutlig} 
{SEK(2010) 678}  
SV 2   SV 1. PROBLEMFORMULERING  
En viktig aspekt av förordningen om kreditvärde ringsinstitut är att ett externt tillsynssystem 
införs, varigenom tillsynsmyndigheterna i EU komme r att utöva tillsyn över kreditinstitutens 
kreditvärderingar1. Genom förordningen om kreditvärderings institut inrättas ett tillsynssystem 
som grundas på kollegier av medlemsstaternas be höriga myndigheter, vilket ger alla berörda 
myndigheter möjlighet att delta i registreringen och tillsynen över kreditvärderingsinstitut 
eller grupper av kreditvärderingsinstitut. Det slutliga beslutet fattas emellertid alltid av hemmedlemsstatens behöriga myndighet. Frågan om hur tillsynsramen för 
kreditvärderingsinstitut skulle utformas var en av de största stötestenarna i förhandlingarna 
mellan rådet och parlamentet, som kunde slutfö ras med lyckat result at den 23 april 2009. 
De Larosière-rapporten från mars 2009, som följdes av kommissionens meddelande av den 
27 maj 2009, öppnade möjligheten på politisk nivå att inrätta en unionsmyndighet som skulle 
kunna hantera frågor utöver kred itvärderingsinstitut. I komprom isslösningen om förordningen 
om kreditvärderingsinstitut förutsågs redan behovet av att se över förordningens tillsynsbestämmelser för att ta hänsyn till de n senaste utvecklingen på politisk nivå. 
Kommissionens förslag om en ny tillsynsstruktur i EU genom att inrätta tre EU-tillsynsmyndigheter har ändrat bilden. I de cember 2009 gick rådet med på att i princip 
anförtro den nya europeiska värdepappers - och marknadsmyndigheten (ESMA) direkta 
tillsynsbefogenheter över kreditvärderingsinstitut
2. 
Det är emellertid inte bara politiska skäl som talar för att överväga en mer centraliserad 
EU-tillsyn över kreditvärderingsinstitut. Det finns  starka objektiva skäl för att ett sådant 
tillvägagångssätt bättre skulle motsvara de särs kilda affärsförhållandena inom denna bransch, 
t.ex. följande: 
i) Kreditvärderingstjänsternas rörlighet. Kreditvärderingstjänster kan lätt 
tillhandahållas från olika platser (t.ex. en tysk analytiker som arbetar vid ett franskt 
kreditvärderingsinstituts Londonkontor och tar fram kreditvärderingar av ett 
italienskt företag). 
ii) Kreditvärderingars gränsöverskridande inverkan på användare som är baserade 
utanför de geografiska gränserna för en ju risdiktion (kreditvärderingar som utfärdas 
av ett japanskt kreditvärderingsinstitut kan t.ex. användas av banker för att beräkna 
riskkapital i flera medlemsstater). 
Kreditvärderingsinstitutens verksamhet skiljer si g tydligt från bankers eller försäkringsbolags 
verksamheter. Den territoriella anknytningen är inte så stark (när det gäller fysisk närvaro 
                                                 
1 Förordningen om kreditvärderingsinstitut ersatte ett tidigare politiskt synsätt i detta avseende, enligt 
vilket kreditvärderingsinstituten förväntades i nbegripa alla bestämmelser i Iosco-koden ( Internationella 
organisationen av institutioner för reglering av värdepappersmarknaden) i sina uppförandekoder . Detta 
självreglerande tillvägagångssätt uppfyllde dock inte förväntningarna eftersom det var frivilligt för kreditvärderingsinstituten att följa uppförandekoderna, och de ofta drog nytta av principen ”följ eller 
förklara”. Enligt detta tillvägagångssätt var det inte heller möjligt att genomföra en grundlig och 
oberoende granskning av hur bestämmelserna verkligen efterlevdes. När finanskrisen bröt ut ådagalades 
betydande brister i kreditvärderingsinstitutens intern a organisation, insyn och ledningskonflikter, vilket 
föranledde en ny, strängare EU-politik på detta område. 
2 Se artikel 6.3 i ordförandeskapets kompromissförslag om inrättande av en europeisk värdepappers- och 
marknadsmyndighet (allmän strategi) som go dkändes av Ekofinrådet den 2 december 2009 
http://register.consilium.europa.eu/pdf /sv/09/st16/st16751-re01.sv09.pdf  
SV 3   SV eller kapitalåtaganden), och effe kten på en viss jurisdiktion av händelser som rör ett visst 
kreditvärderingsinstitut kan vara mycket mindre märkbara. 
Följaktligen, och med tanke på att den tillsyn sram som för närvarande föreskrivs enligt 
förordningen om kreditvärderingsinstitut inte ha r inrättats ännu, är det redan möjligt att peka 
på vissa brister. Dessa brister och de viktigaste konsekvenserna för kreditvärderingsinstituten och tillsynsmyndigheterna beskrivs nedan. 
1.1. Flera olika inblandade tillsynsmyndighe ter och risk för be fogenhetskonflikter 
Den komplexa tillsynsramen, som omfattar ob ligatoriskt nära samarbete mellan behöriga 
myndigheter, men där endast vissa av  dessa myndigheter verkligen utövar 
tillsynsbefogenheter och verkställa nde befogenheter, strukturerades  för att garantera att alla 
relevanta tillsynsorgans intressen var väl repres enterade och beaktades av dem som fattar de 
slutliga besluten. Samtidigt va r det nödvändigt att ta hänsyn till 
kreditvärderingsverksamhetens särski lda karaktär. Skiljelinjerna mellan 
tillsynsmyndigheternas geografiska befogenheter fastställdes följaktligen inte alltför strikt, 
vilket skapade utrymme för eventuella tvister in om EU. Det är viktigt att tänka på att detta 
politiska val medför att kreditvärd eringsinstituten skulle vara s kyldiga att interagera med flera 
olika behöriga myndigheter på samma område. Det största problemet me d den situationen är 
risken för befogenhetskonflikter,  som kan leda till potentiella luckor (otillräcklig tillsyn), 
överlappningar (ineffektiv tillsyn) eller arbitrage/olika villkor. 
1.2. Risk för skild och inkonsekvent tillämpning av förordningen om 
kreditvärderingsinstitut i enskilda  åtgärder av behöriga myndigheter i 
medlemsstaterna 
Oavsett de olika faktorer som ligger till grund för ett nära samarbete mellan enskilda 
tillsynsmyndigheter (t.ex. arbete i kollegier) gr undas den befintliga modellen för tillsyn över 
kreditvärderingsinstitut i sista hand på enskilda myndigheters utövande av 
tillsynsbefogenheter och verkställande befo genheter i medlemsstaterna. Den behöriga 
myndigheten i hemmedlemsstaten kan bortse frå n åsikterna hos de partnermyndigheter som 
deltar i kollegiet. Även en behörig myndighet i värdmedlemsstaten kan vidta individuella 
åtgärder som inte är godkända av det berörda kollegiet. Detta kan leda till en skild och 
inkonsekvent tillämpning av förordningen om  kreditvärderingsinstitut när det gäller 
individuella åtgärder  som vidtas av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. 
1.3. Betungande och tidskrävande administrativ process 
Om kreditvärderingsinstituten va r knutna till flera olika tillsyn smyndigheter i EU skulle detta 
medföra avsevärt högre efterlevnadskostnader för dem. Från tillsynsmyndigheternas sida 
förväntas de krävande samarbets- och samrådsreg lerna, en naturlig följd av att alla berörda 
myndigheter deltar i tillsynen oc h verkställandet, försvåra till synsmyndigheternas förmåga att 
nå lämpliga och effektiva resultat
3. 
                                                 
3 För att vidta en tillsynsåtgärd (t.ex. att upphäva användningen av ett kreditbetyg) kan 
hemmedlemsstatens behöriga myndighet t.ex. först förväntas meddela kollegiet och kollegiets 
samordnare, och därefter samråda med kollegiet om en föreslagen åtgärd. Om kollegiet inte kan enas måste tillsynsmyndigheten samråda med Europeiska  värdepapperstillsynskommittén (CESR), och 
därefter återigen med kollegiet. Först efter det att dessa upprepade steg har tagits kan den behöriga 
myndigheten fatta ett beslut. 
SV 4   SV 1.4. Risk för felriktade incitament: kan de nationella tillsynsmyndigheterna hantera 
kreditvärderingsinstitutens EU-omfattande dimension? 
Medlemsstaternas behöriga myndigheter kan te ndera att främst betrakta tillsynen över 
kreditvärderingsinstitut ur ett nationellt perspektiv, vilket innebär att de  inte uppfattar hela 
bilden när det gäller kreditvärderingsinstitutens  globala karaktär och effekterna av deras 
verksamhet. Särskilt i situatione r där ett kreditvärderingsinst ituts verksamhet främst har 
inverkan utanför den medlemsstat där det är  registrerat, finns det en risk för att 
hemmedlemsstatens behöriga myndighet inte anslår  tillräckligt med resurser för tillsynen över 
detta kreditvärderingsinstitut. Detta kan orsaka konflikter, eftersom den behöriga tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten, som är  van vid att ansvara för sin nationella 
finansmarknad och inför sina nationella politiska in stitutioner, måste ta huvudansvaret för 
EU-omfattande kreditvärderingsverksamheter, so m främst påverkar finansmarknader utanför 
dess jurisdiktion. Denna inne boende konflikt kan kräva tid skrävande och kostsamma 
samordnande/verkställande åtgä rder av ESMA och kommissionen. 
2. S
UBSIDIARITET OCH PROPORTIONALITET  
De problem som beskrivs i avsnitt 1 kan inte ha nteras effektivt på medlemsstatsnivå eftersom 
de härrör från den befintliga EU-lagstiftningen och därför endast kan åtgärdas genom ändringar i EU-lagstiftningen. Kommissionen anser att de lösningar som föreslagits 
respekterar subsidiaritets- och propor tionalitetsprinciperna, med tanke på 
kreditvärderingsindustrins särdrag. 
3. S
YFTEN  
Syftet med ändringen av förordningen om kreditvärderingsinstitut är att garantera en effektiv 
tillsyn över kreditvärderingsinstitut inom  EU, rationalisera tillsynsstrukturen för 
kreditvärderingsindustrin och ga rantera rättslig säkerhet för kreditvärderingsinstituten och 
marknadsdeltagarna. På operativ nivå har ändrin gen följande syften: i) inrätta en gemensam 
kontaktpunkt och fastställa tydliga befogenheter,  ii) garantera en enhetlig tillämpning, iii) 
garantera effektivitetsvinste r, och iv) bättre justera de incitament som ges till 
tillsynsmyndigheterna för att hjälpa dem att hant era den EU-omfattande verksamheten hos de 
enheter som omfattas av tillsynen. 
4. ALTERNATIV  
I syfte att uppfylla de mål som anges i de t föregående avsnittet har kommissionens 
avdelningar analyserat följande alternativ: 
4.1 Alternativ 1 – Oförändrat läge (den befintliga förordningen om 
kreditvärderingsinstitut)4 
                                                 
4 Vi är medvetna om att detta alternativ, som avspeglar tillsynsramen enligt den gällande förordningen 
om kreditvärderingsinstitut, inte skulle vara realistisk om förordningen om den europeiska 
värdepappers- och marknadsmyndigheten träder i kraft enligt planerna i början av 2011. I det senare fallet kommer ESMA att ha ytterligare befogenheter, vilket skulle kunna påverka myndighetens roll när 
det gäller registrering och tillsyn över kreditvärderingsin stitut. Vi anser emellertid att det är viktigt att 
hänvisa till den gällande förordningen om kreditvärderingsinstitut som ett basscenario eftersom 
SV 5   SV Detta alternativ skulle innebä ra att de viktigaste inslagen  i den nuvarande tillsynsramen 
behålls, som överenskommits under förhandlingarna om förordningen. 
4.2 Alternativ 2 – Kollegiestruktur och ESMA 
Detta alternativ avspeglar en situation där kommissionens förslag till  förordning om en 
europeisk värdepappers- och marknadsmyndighet, som lades fram den 23 september 2009, och den tillsynsram som föreskrivs i den gälla nde förordningen om kred itvärderingsinstitut 
behålls. 
4.3 Alternativ 3 – ESMA tar ansvar fö r den direkta tillsynen över grupper av 
kreditvärderingsinstitut eller alla EU-baserade kreditvärderingsinstitut 
Enligt detta alternativ skulle förordningen om kreditvärderingsinstitut ses över för att införa 
en centraliserad tillsyn över kreditvärderingsinstitut som är verksamma inom EU. ESMA skulle ges allmän behörighet i frågor som gä ller registrering och kontinuerlig tillsyn över 
registrerade kreditvärderingsinstitut  och över kreditbetyg som utfärdats av 
kreditvärderingsinstitut som är etablerade i tredjeländer som bedriver verksamhet i EU enligt 
certifieringssystem eller system för godkännand e. Dessa ansvarsområden skulle inbegripa 
administrativa åtgärder och rekommendati oner till kommissionen om tillämpning av 
sanktioner och viten. 
Inom detta breda alternativ kan tv å alternativa scenarion urskiljas. 
4.3.1. Alternativ 3a – Kreditvärderingsinstitut (grupper av kreditvärderingsinstitut) med 
rättslig närvaro i fler än en medlemsstat 
Myndighetens behörighet skulle begränsas till tillsyn över kreditvärderingsinstitut (grupper av 
kreditvärderingsinstitut) med rättslig närvaro i fler än en medlemsstat. 
4.3.2 Alternativ 3b – alla EU-bas erade kreditvärderingsinstitut 
Enligt detta delalternativ skulle ESMA vara de n enda tillsynsmyndigheten med ansvar för alla 
EU-baserade kreditvärder ingsinstitut. Inom denna ram skul le ESMA, om myndigheten skulle 
få exklusiva tillsynsbefogenhete r över kreditvärderi ngsinstituten, dessutom anförtros lämpliga 
befogenheter för att utreda öve rträdelser av lagstiftningen.  För att myndigheten ska kunna 
fullgöra sina nya tillsynsbefogenheter över kr editvärderingsinstitut måste den även ges 
befogenheter att besluta om sanktioner. Man måste emellertid bedöma om sanktionerna ska 
fortsätta att höra till  medlemsstaternas ansvarsområde e ller om kommissionen eller ESMA 
ska anförtros befogenheter att besluta om sankti oner. Syftet med den nya ramen bör vara att 
garantera lika villkor och en enhetlig  tillämpning av sanktioner inom EU. 
                                                                                                                                                        
 
innehållet i den framtida förordningen om ESMA, särskilt frågan om hur den gällande förordningen om 
kreditvärderingsinstitut skulle anpassas till den (fortfarande) inte är helt klargjord. I alternativ 2 
beskriver vi ett möjligt scenario för hur den gällande förordningen om kreditvärderingsinstitut skulle 
fungera inom ramen för den (framtida) förordningen om ESMA. 
SV 6   SV 5. ANALYS OCH JÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
De olika alternativen bedöms mot kriteriern a för en gemensam kontaktpunkt och tydliga 
befogenheter, konsekvent tillämpning, effe ktivitetsvinster och lämpligheten av 
tillsynsmyndighetens räckvidd. 
Med tanke på de slutsatser som dras i kons ekvensanalysen anser kommissionen att det är 
lämpligt att lägga fram ett förslag om ändring av förordningen om kreditvärderingsinstitut. Syftet med förslaget bör vara att lösa följande problem som identifieras i konsekvensanalysen: 
– Genom att anförtro ESMA exklusiva tillsyn sbefogenheter över kreditv ärderingsinstitut. 
ESMA kommer att beviljas befogenheter att begära information, inleda utredningar och 
genomföra inspektioner på plats. Vid behov kan myndigheten begära assi stans från nationella 
tillsynsmyndigheter med ansvar för värdepapper i sin tillsynsverksamhet. Särskilda tillsynsuppgifter kan också delege ras till de nationella myndigheterna (t.ex. utfrågningar av 
personer, genomförande av inspektioner på pl ats). ESMA behåller dock det övergripande 
ansvaret för dessa verksamheter. 
–Kommissionen, som agerar på myndighetens be gäran, beviljas befogenheter att besluta om 
sanktioner inom en väl definierad ram som ska utformas genom delegerade akter. Påföljderna, 
inklusive böter och viten, kommer att utformas så att det blir möjligt att reagera på ett proportionerligt sätt på enskilda överträdels er och skapa en avskräckande effekt. 
Förordningen kommer att omfatta en förteckni ng över överträdelser av bestämmelserna i 
förordningen om kreditvärderingsinstitut som kan verkställas genom böter när ett 
kreditvärderingsinstitut har ager at avsiktligt eller försumligt. 
6. K
ONSEKVENSANALYS  
Konsekvensanalysen visar att de alternativ som är att föredra och som bäst motsvarar de mål 
som ställts upp för detta kommissi onsinitiativ är att ESMA ska ut öva direkt tillsyn över alla 
EU-registrerade kreditvärderingsinstitut och att befogenheterna att besluta om sanktioner centraliseras, där kommissionen ager ar på rekommendation från ESMA. 
SV 7   SV Eftersom syftet med det nuvarande initiativ et är att rationali sera tillsynen över 
kreditvärderingsinstitut kan de ss eventuella fördelar härledas från de kostnadseffekter som 
finanskrisen medför, där kreditv ärderingsinstituten spelade en icke försumbar roll. Även om 
man endast tillskriver kreditvärderingsinstitut en en bråkdel av de direkta och indirekta 
förluster som orsakats av krisen, är förd elarna med ett effektivt och ändamålsenligt 
tillsynssystem enormt stora. 
7. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Kommissionen är fördragets vä ktare och kommer därför att öve rvaka hur förordningen om 
kreditvärderingsinstitut genomförs av ES MA. Utvärderingen av konsekvenserna av 
tillämpningen av lagstiftningsåtgärden kan genomför as tre år efter dess ikraftträdande, i form 
av en rapport från kommissionen ti ll rådet och Europaparlamentet. Fördelar Nackdelar 
1 Rationaliserad beslutsprocess – inga 
befogenhetskonflikter 1 Tillsynskapaciteten måste byggas upp från 
grunden 
2 Ingen risk för inkonsekvent tillämpning 
av EU-lagstiftningen i medlemsstaterna 2 Lokala kreditvärderingsinstitut förväntas 
ha kontakt med tillsynsmyndigheter på EU-nivå (inget mellansteg) 
3 Tydliga effektivitetsvinster – besvärliga 
samordningsförfaranden undviks och resurser och expertis samlas i en enda 
organisation 
4 Tillsynsperspektivet, kapaciteten och 
mandatet motsvarar huvudaktörernas EU-omfattande räckvidd 
5 Lika villkor när det gäller den 
avskräckande effekten av sanktioner och fullständigt konsekvent tillämpning av sanktioner inom hela EU