C 95/54 SV 23.4.2003 Europeiska unionens officiella tidning
Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Lissabonstrategin och
principen om hållbar utveckling”
(2003/C 95/14)
Den 24 oktober 2002 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med
artiklarna 19.1 och 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Lissabonstrategin och principen om
hållbar utveckling”.
Underkommittén för hållbar utveckling, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt
yttrande den 5 februari 2003. Föredragande var Ernst Ehnmark och medföredragande Lutz Ribbe.
Vid sin 397:e plenarsession den 26 och 27 februari 2003 (sammanträdet den 27 februari) antog
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 98 röster för, 2 emot och
4 nedlagda röster.
1. Sammanfattning
1.1. Principen om hållbar utveckling avsågs bli en övergri-
pande prioritering för EU. Hållbar utveckling har under de
senaste åren blivit allt viktigare i politiken för att säkerställa en
jämvikt mellan ekonomisk tillväxt, välfärd, social rättvisa ochmiljöhänsyn. Behovet av en sådan balans har blivit alltmer
akut, vilket borde återspeglas i unionens politiska beslut. Så är
dock inte fallet i dag. Hållbar utveckling är fortfarande ett
mycket allmänt begrepp, inte ett integrerat instrument i
arbetet.
1.2. Världen runt oss förändras snabbare än vi hade förvän-
tat oss. Klimatförändring, energiförsörjning och transportmöj-ligheter på lång sikt, social utslagning och icke hållbara
produktions- och konsumtionsmönster är några av de problem
som EU måste lösa för att bibehålla välfärden. För detta krävs
politiska beslut som stöds av medborgarna och genomförs
med inspirerande politiskt ledarskap.
1.3. En strategi för hållbar utveckling lanserades vid Euro-
peiska rådets toppmöte i Göteborg i juni 2001, men den har
ännu inte framstått som ett tydligt mål i EU:s politiska
diskussioner. I stället för att föras fram på bred front (sombeslutades vid Göteborgstoppmötet) upplevs hållbar utveck-
ling alltför ofta i huvudsak som en miljöfråga, och integreras
inte i en samlad politik som innefattar ekonomiska, socialaoch miljömässiga frågor. Avsikten var att hållbar utveckling
skulle innebära ett nytt sätt att utforma politiken, men mycket
återstår att göra i detta avseende.
1.4. EESK beklagar att principen om hållbar utveckling
ännu inte är helt integrerad i Lissabonstrategin och inte
erkänns som en av EU:s viktigaste och mest omfattande
utmaningar och en fråga som kräver svåra beslut.1.5. Därför anmodar EESK rådet att vid sitt vårmöte i
mars 2003 med kraft bekräfta att hållbar utveckling är ett
övergripande mål för EU. EESK anmodar toppmötet att se till
att principen om hållbar utveckling integreras fullt ut i
Lissabonstrategin. EESK anmodar det grekiska och det italiens-
ka ordförandeskapet för unionen att inleda det praktiskagenomförandet av denna integration.
1.6. Det är dags att göra visionen om hållbar utveckling till
en central målsättning för Europeiska unionen. Detta innebärbland annat att man skapar ett samförstånd om vad hållbar
utveckling kan vara och om vilka politiska åtgärder som måste
vidtas. En politik för hållbar utveckling kommer att påverkamedborgarna i deras dagliga liv. Det är därför av största vikt
att det finns en fortlöpande dialog mellan EU-medborgarna
och deras politiska ledare.
1.7. Det är nu också dags att klargöra att hållbar utveckling
måste stå i centrum för debatten om Europas framtid. Visionen
bör tydligt fastställas i det nya fördraget.
1.8. Lissabonstrategin befinner sig i ett svårt läge eftersom
de djärva mål som sattes upp och de åtgärder som utlovades
år 2000 inte har lett till särskilt stora resultat i praktiken.Strategin måste ges nytt liv, och EESK föreslår att man gör en
översyn under 2003 i syfte att få fram utgångspunkter för
slutsatser som Europeiska rådet skulle kunna lägga fram vid
sitt vårmöte i mars 2004. EESK är redo att bidra till en sådan
översyn.
1.9. EESK kan ta fram frågor i Lissabonstrategin där hållbar
utveckling skulle kunna integreras och där ekonomiska, sociala
och miljömässiga hänsyn skulle kunna sammanföras i stället
för att särskiljas.
23.4.2003 SV C 95/55 Europeiska unionens officiella tidning
1.10. EESK vill i synnerhet peka på tre sådana frågor: bättre
stöd till privata och offentliga investeringar i ny och ren teknikoch utrustning, nya satsningar på att förbättra sysselsättning-
ens kvalitet samt ett nytt, brett samråd om priset på använd-
ningen av naturresurser.
1.11. En grupp centrala frågor inom området hållbar
utveckling har att göra med användningen av icke förnybararesurser, till exempel fossila bränslen, till energiproduktion
och transporter. Även om vissa insatser har gjorts vill EESK
föreslå att Europeiska rådet vid sitt vårmöte ger startsignalen
till en gemensam satsning på att minska beroendet av fossila
bränslen.
1.12. Hållbar utveckling är en vision med tydliga konse-
kvenser för styresformer, politiskt ledarskap och samstämmig-heten mellan olika politikområden, på både nationell nivå och
EU-nivå. Dialogen med medborgarna får inte stanna vid en
engångssatsning utan måste föras fortlöpande. Den överens-
kommelse som nyligen träffades om allmänhetens deltagande
i utformningen av miljöpolitiken är ett steg framåt. Att uppnåsamstämmighet mellan politikområdena kommer att bli en
utmaning för EU-institutionerna och för de nationella regering-
arna. Både kommissionen och Europaparlamentet bör vidtaytterligare åtgärder för att säkerställa denna samstämmighet.
1.13. Unionens nya medlemsstater kommer automatiskt
att omfattas av Lissabonstrategin och strategin för hållbar
utveckling. Dessa frågor togs inte upp i anslutningsförhand-
lingarna eftersom de inte ingår i gemenskapslagstiftningen.
Det är av stor betydelse att de nya medlemsstaterna får ett
adekvat stöd, särskilt när det gäller genomförandet av strateginför hållbar utveckling.
1.14. Det arbetssätt som EU anslöt sig till vid världstopp-
mötet i Johannesburg 2002 innebär en unik och historisk
chans för EU att föregå med gott exempel och ta täten när det
gäller att utforma en politik för att genomföra hållbar utveck-ling i praktiken. EU bör ta krafttag för att genomföra sin egen
strategi för hållbar utveckling, och dessutom agera kraftfullt
för att andra länder och områden skall följa efter, bland annat
genom partnerskap.
1.15. EESK har genom ett antal yttranden och samråd med
berörda aktörer tagit mycket aktiv del i utformningen av
strategin för hållbar utveckling, och kommittén avser att
fortsätta detta arbete.
1.16. Mot bakgrund av den nuvarande ekonomiska och
politiska situationen är det desto viktigare att EU talar tydligtom behovet av att driva på när det gäller hållbar utveckling.
Visionen är inte svaret på alla problem och de politiska
ramarna är ännu inte helt tydliga, men vi inser att hållbarutveckling är en viktig fråga som berör centrala aspekter av
allas vår livskvalitet i framtiden, ekonomiskt, socialt ochmiljömässigt sett. Hållbar utveckling får inte ses som en
begränsning av den ekonomiska tillväxten och arbetsmarkna-
den, utan som en lockande investeringsstrategi för att uppnå
välstånd, välfärd och social rättvisa.
2. En strategi med problem
2.1. Lissabonstrategin för ekonomisk, social och miljömäs-
sig förnyelse är ett av de mest ambitiösa projekt som initieratsav Europeiska unionen. Nu när det gått tre år sedan strategin
lanserades har det dock uppstått problem. Målet att bli världens
mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade
ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med
fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av socialsammanhållning, är fortfarande ytterst relevant. Men genomfö-
randet följer inte på långt när tidsplanen. I sin rapport
till Europeiska rådet våren 2003 beskriver kommissionen
bristerna i genomförandet av Lissabonstrategin.
2.2. Det är särskilt nedslående att Lissabonstrategins svårig-
heter leder till att hela den hållbara utvecklingen släpar efter i
fråga om planering och måluppfyllelse. Vårrapporten innehål-ler inte någon konsekvent redogörelse för framstegen när det
gäller hållbar utveckling, särskilt inte på de områden som
prioriterats av Europeiska rådet i Göteborg. Hållbar utveckling
nämns bara i förbigående i vårrapporten. Kommissionen
upprepar det vanliga misstaget att betrakta hållbar utvecklingfrämst som en miljöfråga. EESK skulle gärna ha sett en mer
helgjuten analys av framstegen och tillkortakommandena
när det gäller genomförandet av hållbar utveckling som enövergripande prioritering.
2.3. Vid toppmötet i Göteborg i juni 2001 kom man
överens om en strategi för hållbar utveckling som gav Lissa-
bonstrategin en tredje dimension, miljödimensionen, i och
med att miljöfrågorna fick samma politiska prioritet somekonomiska och sociala frågor. Beslutets verkliga betydelse
bestod i att det gav EU:s politik en ny infallsvinkel, genom att
det slogs fast att de ekonomiska, sociala och miljörelaterade
konsekvenserna av all politik skall undersökas på ett samordnat
sätt och beaktas i beslutsfattandet. Detta kräver att EU:s allaåtgärder bedöms utifrån konsekvenserna för hållbarheten,
vilket omfattar deras eventuella ekonomiska, sociala och
miljömässiga konsekvenser.
C 95/56 SV 23.4.2003 Europeiska unionens officiella tidning
2.4. Det faktum att hållbar utveckling inte är ett diskus-
sionsämne i konventet om Europas framtid visar likaså atthållbarhetskonceptet måste införlivas i det allmänna politiska
tänkesättet och beslutsfattandet.
2.5. Hållbar utveckling har inte spelat en avgörande roll i
ett enda av de 31 kapitel som utgör grunden för förhandlingar-
na med de nya medlemsstaterna. Det kommer att bli viktigt attstödja de nya medlemsstaterna när de anpassar sig till och
införlivar EU:s strategi för hållbar utveckling, så att man kan
undvika icke hållbar utveckling. Ett exempel är utvecklingen
inom transportsektorn, som EESK redan har framhållit vid
flera tillfällen. Kommittén hade väntat sig att kommissionen isin vårrapport skulle inleda en diskussion om hur hållbarhets-
kriterierna skall tillämpas i samband med EU:s finansiella stöd
efter utvidgningen.
2.6. Europeiska unionen spelade en ledande roll vid världs-
toppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002, då dendrev på för mer ambitiösa åtaganden och åtgärder för att
genomföra hållbar utveckling. EU bör inte missa chansen att
vara världsledande på detta område. Unionen bör agera
kraftfullt för att garantera att andra länder och regioner följer
efter, bland annat genom partnerskap.
3. De politiska utmaningarna för Göteborgsvisionen
3.1. Det var inte detaljerna som gav besluten från rådsmötet
i Göteborg deras betydelse, utan det faktum att ett nytt,
övergripande angreppssätt för politiken grundlades: Hållbar
utveckling blev den konsekvensbedömningsfaktor som alla
viktiga politiska förslag skall mätas mot. Det har visat sig svårtatt verkställa detta beslut. Hittills har endast ett begränsat antal
kommissionsförslag varit föremål för en sådan konsekvensbe-
dömning. Uppsättningen kriterier måste vidareutvecklas, sär-skilt i fråga om miljöaspekten. Nya indikatorer skulle kunna
inbegripa restriktioner för byggnadsprojekt på outnyttjad
mark, miljöhänsyn vid urbanisering, naturskyddade områdens
storlek i proportion till andra områden samt genomförande av
miljöskyddspolitik.
3.2. Inför Göteborgstoppmötet inledde kommissionen en
kort rådfrågning om hållbar utveckling. Den innefattade en
hearing som anordnades i samarbete med EESK för att göraallmänheten delaktig i det politiska beslutsfattandet. Två forum
för alla berörda aktörer har därefter anordnats, i samarbete
med EESK.3.3. Vid forumet i september 2002 undersökte man vilka
framsteg som gjorts inom EU:s strategi för hållbar utvecklingoch vilka de framtida prioriteringarna är. Tre viktiga frågor
utkristalliserades:
— Konceptet hållbar utveckling behöver utvecklas ytterliga-
re, särskilt i ett längre perspektiv. Det råder fortfarandedelade meningar om den hållbara utvecklingens innebörd,
både inom och utom EU.
— Hållbar utveckling måste definieras i konkreta ordalag,
så att det blir möjligt att förmedla detta begrepp tillmedborgarna och göra dem medvetna om vad det betyder
för dagens och morgondagens generationer.
— Det saknas ett politiskt ledarskap på detta område, och
hållbar utveckling har ännu inte införlivats i ett helgjutet
angreppssätt för politik på EU-nivå. Det måste upprättas
band mellan ekonomiska, sociala och miljörelaterade
hänsyn, så att strategin för hållbar utveckling kan skapasituationer som alla vinner på i stället för ett splittrat
angreppssätt. Strategin skulle kunna ge EU ett unikt
tillfälle att utveckla en ny syn på den ekonomiska
utvecklingen, på grundval av hållbarare produktion och
konsumtionsmönster och genom att nya innovations-mönster inbegrips i den tekniska utvecklingen. Hållbar
utveckling måste bli en attraktiv investeringsstrategi för
miljö och välstånd och bygga på konkurrenskraft, syssel-sättning och bekämpning av social utslagning.
4. Enighet om en gemensam definition av hållbar ut-
veckling
4.1. Som övergripande vision och prioritering för unionen
har hållbar utveckling en uppenbar brist: Begreppet har aldrig
i full utsträckning varit föremål för ett systematiskt och
omfattande samrådsförfarande med medlemsstaternas ochkandidatländernas regeringar eller med det organiserade civila
samhället. Detta har fått till följd att begreppet ibland kan vara
svårt att definiera.
4.2. Av vårrapporten 2003 och av resultaten från debatten
med berörda aktörer framgår det att man nu måste komma
fram till ett omfattande samförstånd om betydelsen av begrep-
pet ”hållbar utveckling”, om nödvändiga förändringar och omhur begreppet kan förverkligas. Det är relativt enkelt att nå en
verbal överenskommelse om behovet av hållbar utveckling.
Däremot är det betydligt svårare att vidta och genomföra
konkreta åtgärder som i vissa fall kräver avsevärda inskränk-
ningar i det dagliga samhällslivet, särskilt om man inte har ettgemensamt mål för ögonen. Den politiska debatten under
de senaste månaderna om bland annat fiskeripolitiken och
reformen av jordbrukspolitiken är bra exempel på detta.
23.4.2003 SV C 95/57 Europeiska unionens officiella tidning
4.3. Det blir alltså allt tydligare att det ännu inte finns något
allmängiltigt samförstånd om begreppet hållbar utveckling.Innan man har lyckats förena de ibland diametralt motsatta
uppfattningarna med varandra är det näst intill omöjligt att
göra några större framsteg.
4.4. Principen om hållbar utveckling bygger på tre pelare.
Somliga tolkar detta som att ekonomiska, sociala och ekologi-
ska aspekter skall behandlas som likvärdiga. Andra företräder
däremot åsikten att det inte handlar om likvärdighet, utan om
ett ”balanserat hänsynstagande” till ekonomiska, sociala och
ekologiska aspekter, och att det alltså är fullt möjligt medförskjutningar mellan pelarna. Båda dessa uppfattningar leder
till svårigheter när det gäller att fatta politiska beslut.
4.5. I stora delar av samhället är man inte medveten om de
framtida konsekvenserna av den nuvarande, icke hållbarautvecklingen. Andra är medvetna om dem, men hyser större
oro för konsekvenserna av en förändring på kort och medel-
lång sikt, än för de långsiktiga följderna (som de själva inte
kommer att uppleva) av nuvarande icke hållbara system. De
politiska beslut som krävs för att vända den icke hållbarautvecklingen i industriländerna har ännu inte fattats, och ännu
sämre är det beställt med vår beredskap att ta konsekvenserna
av den industriella utvecklingen i andra delar av världen.
4.6. Det råder inget tvivel om att den ekonomiska konkur-
renskraften måste bevaras och att en omställning måste ske
försiktigt. I dag finns det emellertid ekonomiska sektorer som
är hållbara, men inte konkurrenskraftiga (exempelvis förnybarenergi), medan de förhärskande ramvillkoren understöder icke
hållbara sektorer i den nuvarande ekonomin. Det är på dessa
områden som omställningen måste inledas.
4.7. Följaktligen måste man omdefiniera de ramvillkor som
skall ligga till grund för nya marknader och arbetsplatser. Det
krävs en stark utveckling av konkurrenskraften som leder tillen konkurrenskraftig, socialt rättvis och hållbar ekonomi.
Detta kommer med nödvändighet att ifrågasätta vissa av de
nuvarande verksamhetsområdena och nödvändiggöra en bredoffentlig debatt. De berörda grupperna behöver ett forum för
konfliktlösning där de kan påverka de politiska beslutsfattarna
till att ta svåra beslut som är nödvändiga för mänsklighetens
bästa och för kommande generationer, men som kanske strider
mot kortsiktiga intressen hos enskilda, grupper av människoreller hela regioner.
4.8. Mot den bakgrunden föreslår EESK att man anlägger
tre olika perspektiv på hållbar utveckling:
— Kommissionen måste bidra till att skapa samförstånd om
den konkreta innebörden av hållbar utveckling.— På kort sikt fram till år 2010 bör utformningen av
konkreta åtgärder stå i förgrunden som uppföljning tillEuropeiska rådets beslut i Göteborg, bland annat vad
gäller prioriteringar för klimatskyddet, säkerställande av
hållbarhet på transportområdet, insatser på folkhälsoom-
rådet, en ansvarsfull hushållning med naturresurser, be-
aktande av miljöfrågor i gemenskapens politikområdensamt införlivande av begreppet hållbar utveckling i Lissa-
bonstrategin.
— På lång sikt, det vill säga under de kommande 25–30 åren,
bör tonvikten ligga på att avgöra vilka problem som måste
angripas så att vår egen och kommande generationer fårtillräckligt utrymme för att behålla och vidareutveckla en
hög levnadsstandard. De viktigaste punkterna i detta
sammanhang bör vara att frigöra den ekonomiska tillväx-ten från förbrukningen av naturresurserna samt att min-
ska beroendet av fossila bränslen.
5. Att integrera Lissabonstrategin i visionen om en
hållbar utveckling
5.1. Man har enats om att hållbar utveckling är en integre-
rad del av Lissabonstrategin. Med detta tillägg bör strategin
integrera ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter i
alla politiska beslut. Lissabonstrategin skapar följaktligen enmöjlighet att aktivt verka för en hållbar utveckling på kort och
medellång sikt. Denna möjlighet har dock hittills inte utnyttjats
på något märkbart sätt. Europeiska kommissionens vårrapport
utgör en förbättring i förhållande till vårrapporten förra året,
men den motsvarar ännu inte de förväntningar som skapadesgenom Europeiska rådets möte i Göteborg.
5.2. Det måste emellertid framhållas att det i ett långsiktigt
perspektiv måste ske en fortsatt utveckling av begreppet
hållbar utveckling som en övergripande prioritering inom
EU:s alla politikområden. Politiskt sett innebär detta att
Lissabonstrategin måste integreras i visionen om en hållbar
utveckling och att åtgärder i anslutning till Lissabonstrateginoch även till andra EU-program och projekt måste underkastas
en hållbarhetsanalys, i enlighet med vad som beslutades av
Europeiska rådet i Göteborg.
5.3. Det har ibland visat sig vara svårt att förverkliga
Lissabonstrategin och att göra den förenlig med en hållbarutveckling. I ett antal yttranden i denna fråga har EESK
påpekat att målen i Lissabonstrategin måste få en mer konkret
utformning i syfte att åskådliggöra hur man kan förena
strategins mål med målen för en hållbar utveckling. Enligt
EESK:s uppfattning är det synnerligen viktigt att omvandlateorierna om en hållbar utveckling till en konkret politik för
medborgarna. Annars kommer hållbar utveckling att förbli en
otydlig, långsiktig vision.
C 95/58 SV 23.4.2003 Europeiska unionens officiella tidning
5.4. EESK skulle vilja framhålla några exempel på frågor
där det är viktigt med ett enhetligt och integrerat synsätt. Ensådan fråga är behovet av att främja och stödja investeringar i
ny, ren teknik och utrustning som även skulle förbättra
EU:s konkurrenskraft på lång sikt. En annan fråga gäller
arbetskvalitet, där det fortfarande saknas konkreta åtgärder. En
tredje är behovet av att inleda ett brett, offentligt samråd omfrågorna om icke hållbara produktions- och konsumtions-
mönster.
5.5. Vi begränsar oss till dessa tre exempel. De bör tillsam-
mans med andra frågor ingå i en större översyn av Lissabonst-
rategin tre år efter det att den inleddes. Strategin utformades i
ett speciellt ekonomiskt klimat, men utvecklingen under senare
tid har inneburit att förutsättningarna har förändrats. EESK
föreslår att Lissabonstrategin ses över under år 2003, så att detblir möjligt för Europeiska rådet att under våren 2004 fatta de
beslut som krävs för det fortsatta genomförandet av strategin.
6. Samstämmiga politiska beslut om hållbar utveckling
6.1. Valet av indikatorer som medger en hållbarhetsbedöm-
ning av nya åtgärder och program inom unionen är av
avgörande betydelse för att det skall skapas politisk samstäm-
mighet och situationer som är fördelaktiga ur alla aspekter.
För närvarande innefattar de flesta indikatorerna bara enderaav de tre dimensionerna i stället för en systematiskt bedömning
av samspelet och framstegen i riktning mot en hållbar
utveckling på alla plan. EESK rekommenderar att de indikatorer
som valts ut för vårrapporten år 2003 omdefinieras i anslut-
ning till rapporten till Europeiska rådets vårmöte år 2004.
6.2. För att man skall nå enighet i frågor som gäller hållbar
utveckling är det av central betydelse att man vidtar lämpliga
åtgärder på institutionell nivå. Vid upprepade tillfällen harEESK betonat vikten av att EU-institutionerna, i synnerhet
kommissionen, ser till att det skapas mekanismer för en
effektiv intern samordning och politisk samstämmighet vadgäller hållbar utveckling. Kommissionens ordförande måste
utöva ett ännu starkare ledarskap i frågor som gäller en hållbar
utveckling och se till att det sker en samordning av skilda
kategorier av politiska målsättningar som konkurrerar med
varandra.
6.3. Europeiska rådet i Göteborg gjorde rådet (allmänna
frågor) ansvarigt för samordningen av de övergripande förbere-
delserna av strategin för hållbar utveckling. Ett av de initiativsom togs av allmänna rådet var att uppmana alla andra
rådskonstellationer att före slutet av år 2002 rapportera om
de framsteg som gjorts när det gäller hållbar utveckling. Ävenom rapporterna i många fall var tämligen enkelt hållna
utgjorde de ett viktigt steg på vägen mot politisk samstämmig-het. Samtidigt som EESK välkomnar detta initiativ förespråkar
kommittén att rådet (allmänna frågor) skall följa upp denna
rapport med fler specifika frågor med tanke på förberedelserna
inför Europeiska rådets möte våren 2004.
6.4. Att skapa politisk samstämmighet med avseende på en
hållbar utveckling kommer att bli en utmaning för EU-
institutionerna och för de nationella regeringarna. Både kom-
missionen och Europaparlamentet bör vidta ytterligare åtgär-
der för att säkerställa den interna samstämmigheten.
6.5. Ett antal medlemsstater har lagt fram nationella planer
för hållbar utveckling inom ramen för FN och tagit fram
nationella strategier för hållbar utveckling som en uppföljning
till det beslut som fattades i denna fråga av Europeiska rådet i
Göteborg. EESK rekommenderar att Europeiska rådet uppma-
nar medlemsstaterna att lägga fram en årlig rapport om sinastrategier för hållbar utveckling som en del av förberedelserna
inför Europeiska rådets vårmöte.
6.6. Mot bakgrund av Europeiska rådets beslut i Göteborg
om att lägga till en miljödimension till Lissabonstrategin anser
EESK att det bör utarbetas en årlig rapport om hållbarutveckling inför Europeiska rådets vårmöte, utöver rapporten
om allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken och
rapporten om riktlinjerna för sysselsättning, vilka också bör
innefatta en hänvisning till integrationen av hållbar utveckling.
7. EESK:s roll
7.1. EESK har i hög grad prioriterat problemet med att se
till att frågan om hållbar utveckling ägnas den uppmärksamhet
som krävs, framför allt mot bakgrund av de stora konsekvenseråtgärder på detta område kan få för det dagliga livet i det
europeiska samhället. Den stora betydelse EESK har tillmätt
diskussionerna om dessa frågor framgår av ett antal yttranden
och av en mängd olika typer av möten mellan berörda parter.
7.2. Kommittén är villig att medverka i den framtida
utformningen av EU:s strategi för hållbar utveckling. EESK är
också beredd att åta sig fler uppgifter för att se till att frågan
om hållbar utveckling integreras fullt ut i Lissabonstrategin.
23.4.2003 SV C 95/59 Europeiska unionens officiella tidning
7.3. EESK uppmanar kommissionen att en eller två gånger
om året presentera en resultattavla om de framsteg som gjortsnär det gäller hållbar utveckling i anslutning till det forum för
Bryssel den 27 februari 2003.
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs
ordförande
Roger BRIESCH
Resolution från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén till Europeiska rådets vårmöte
21 mars 2003
(2003/C 95/15)
Vid sin 397:e plenarsession (sammanträdet den 27 februari 2003) antog Europeiska ekonomiska och
sociala kommittén följande resolution med 126 röster för och 1 nedlagd röst. Lissabonstrategin håller på
att äventyras.
Kommissionens rapport till Europeiska rådets vårmöte om
Lissabonstrategin – ekonomisk, social och miljömässig förnyel-
se – gör det uppenbart att genomförandet av strategin är
allvarligt försenat, även om vissa framsteg har gjorts. NärLissabonstrategin (med målet att EU skall bli världens mest
konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekono-
mi, med hållbar ekonomisk tillväxt, fler och bättre jobb och
förstärkt social sammanhållning) är i kris blir även EU:s strategi
för hållbar utveckling försenad – den bygger på samspeletmellan ekonomiska, sociala och miljömässiga faktorer. Rap-
porten visar att skillnaderna mellan medlemsstaterna ökar när
det gäller hela genomförandet av strategin.
EESK efterlyser en kraftansträngning att tillämpa Lissabonstra-
tegin (kompletterad av Europeiska rådet i Göteborg) som är
jämförbar med insatserna för att realisera inre marknaden ochden gemensamma valutan. Det behövs ett mycket starkare
engagemang från medlemsstaternas sida, men även EU-institu-
tionerna, regionerna, arbetsmarknadsparterna och det civila
samhället som helhet måste driva Lissabonmålsättningarna. I
detta arbete ingår detaljerade rapporter om de framsteg somgjorts.
Kommittén är övertygad om att Lissabonmålen fortfarande är
lika aktuella och nödvändiga. Det gäller att återställa förtroen-
det bland EU-medborgarna och skapa en positiv framtidssynberörda parter som föreslås anordnas en eller två gånger om
året i samarbete mellan kommissionen och EESK.
som bygger på allmänhetens delaktighet och på att välfärden
och det överskott som den moderna tekniken ger fördelas
jämnare.
Vid toppmötet i Göteborg etablerades en ny politisk metod
som innebär att de ekonomiska, sociala och miljömässiga
effekterna på alla politikområden skall undersökas på ett
samordnat sätt och vägas in i beslutsfattandet. Att integrera
den hållbara utvecklingen i Lissabonstrategin är en speciell
utmaning som EU-institutionerna och medlemsstaterna intehar klarat ännu.
EESK anser att det är desto viktigare i dagens politiska och
ekonomiska klimat att EU tydligare framhåller betydelsen av att
avancera med Lissabonmålen och den hållbara utvecklingen.
De nya medlemsstaterna kommer automatiskt att bli samar-
betsparter i Lissabonstrategin och EU:s strategi för hållbar
utveckling, även om ingendera ingick i diskussionen omgemenskapens regelverk. Det är väsentligt att stödja anslut-
ningsländernas ansträngningar att påskynda genomförandet
av strategin.