Yttrande nr 7/2002

från Europeiska gemenskapernas revisionsrätt om ett förslag till rådets förordning om upprättande av särskilda åtgärder för definitiv avgång från tjänsten för tjänstemän och tillfälligt anställda i Europaparlamentets politiska grupper

(2002/C 236/03)

MOTIVERING

Den 20 mars 2002 lade kommissionen fram ett förslag till rådets förordning om upprättande av särskilda åtgärder för definitiv avgång från tjänsten för tjänstemän och tillfälligt anställda i Europaparlamentets politiska grupper(1).

I en skrivelse som revisionsrätten mottog den 11 april 2002 begärde rådet att revisionsrätten skulle yttra sig om detta förslag.

Syftet med förslaget är att införa bestämmelser om möjlighet till förtida avgång från tjänsten mellan åren 2002 och 2004 för 100 tjänstemän och 24 tillfälligt anställda i Europaparlamentets politiska grupper för att behovet av ny kompetens skall kunna beaktas.

Revisionsrätten har gått igenom förslaget och avger detta yttrande av följande skäl:

1. Enligt motiveringen till förslaget skulle en förtida avgång för 100 tjänstemän och 24 tillfälligt anställda göra det möjligt att anställa 47 nya tjänstemän och 11 nya tillfälligt anställda inom ramen för en budgetneutral åtgärd, eftersom kostnaderna för rekryteringen vägs upp av de besparingar som de nya bestämmelserna medför. Det finns ingen uppgift om hur man fastställt antalet till 100 tjänstemän och 24 tillfälligt anställda.

2. Enligt förslaget gäller bestämmelserna för förtida avgång tjänstemän och tillfälligt anställda som fyllt 55 år och tjänstgjort i minst 15 år. I förslaget föreskrivs ett avgångsvederlag som i genomsnitt motsvarar 62,5 % av grundlönen.

3. De årliga besparingar och kostnader som redovisas i finansieringsöversikten som bifogas förslaget sammanfattar för såväl "avgående" som "tillträdande" de huvudsakliga kostnader och inkomster med anknytning till löner som årligen tas upp i budgeten.

4. Beräkningarna har gjorts med samma metoder som i förslaget för tjänstemän vid kommissionen. Revisionsrätten anser att de omedelbara konsekvenserna för budgeten presenteras på ett väsentligen rimligt vis. Den ökning av framtida pensionskostnader som nyanställningarna medför verkar emellertid inte ha tagits med i beräkningen.

5. Budgetbesparingarna kommer att uppnås genom att en del av de tjänster som blir lediga genom förtida avgång inte tillsätts, och genom att man till resterande tjänster rekryterar tjänstemän och tillfälligt anställda i lägre tjänsteklasser och lönegrader. Det anges inte i förslaget vilka budgetmekanismer som kommer att användas för att säkerställa besparingarna på lång sikt.

6. Tillfälligt anställda är anställda på kontraktsbasis för en bestämd period eller med kontrakt för en icke bestämd period som kan avbrytas efter en uppsägningstid. Ett kontrakt som tillfälligt anställd ger inte rätt till anställning fram till pensionsåldern. I ingressen till förslaget till förordning förklaras inte varför man inte avbryter kontrakten med tillfälligt anställda vilkas kompetens inte anses motsvara de uppgifter som skall utföras.

7. De föreslagna bestämmelserna om förtida avgång (i praktiken ett program för pensionering i förtid) tycks strida mot målet för sysselsättningspolitiken som kommissionen föreslagit och rådet antagit(2), om att öka sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare (55-64 år). Vid sitt möte den 15 och 16 mars 2002 i Barcelona bekräftade Europeiska rådet denna målsättning och rekommenderade ökade möjligheter för äldre arbetstagare att finnas kvar på arbetsmarknaden, exempelvis genom flexibla och gradvisa pensioneringssystem.

8. I fjärde skälet i ingressen till förslaget till förordning står följande: "Kvalifikationer hos vissa tjänstemän [...] kommer dock inte i tillräcklig utsträckning att motsvara de nya arbetsuppgifterna. Detta gäller i synnerhet de äldsta tjänstemännen." Det är av denna anledning som de bör ges möjlighet till pensionering i förtid. Målgruppen på 100 tjänstemän består av högre tjänstemän i lönegrad A 3/LA 3 (avdelningschefer, som normalt ansvarar för förvaltningsuppgifter), högre tjänstemän i lönegrad A 4/LA 4 och tjänstemän i kategorierna B, C och D som nått den högsta lönegraden i sin kategori. Detta visar att personalpolitiken behöver förbättras.

9. En ersättning motsvarande 62,5 % av grundlönen skulle i vissa fall förmodligen ge en relativt bra levnadsstandard. Den som får avgångsvederlag har dessutom möjlighet att ta nytt arbete för att kompensera för förlusten av en del av grundlönen. Detta skulle kunna göra avgångsvederlaget attraktivt för högpresterande anställda.

10. Bestämmelserna skulle inte uppfylla sitt syfte om de tillämpades även på högpresterande tjänstemän som är intresserade av de ekonomiska villkor som erbjuds. Revisionsrätten konstaterar att det inte finns några lämpliga och tydliga urvalskriterier.

11. Vid genomförandet av bestämmelserna bör det säkerställas att anställda som förmår uppdatera sina kunskaper behandlas rättvist.

12. I samband med frågan om flexibel pensionering skrev Jan O. Karlsson (revisionsrättens förre ordförande) i en skrivelse av den 10 september 2001 till kommissionens vice ordförande Neil Kinnock att det borde upprättas ett rättvist pensionssystem som medger insyn och som ger tillräckliga incitament till pensionering i förtid. Det nuvarande systemet ansågs vara oflexibelt och straffa dem som vill lämna sin tjänst innan de fyllt 60 år. I samma skrivelse fastslogs att "dégagement" (förtida avgång) är både dyrt och orättvist eftersom ekonomisk ersättning ges oavsett antal tjänsteår. Vidare borde ett sådant system endast användas som sista utväg (t.ex. vid stora omorganiseringar av institutionerna); man bör överväga billigare och mer rättvisa system såsom en förmånlig pensionering i förtid (dvs. utan korrigeringskoefficient) på organisationens initiativ.

13. Revisionsrätten är medveten om att det behövs ett tillfredsställande övervakningssystem för personalresurser för att man skall kunna se till att personalen förnyas regelbundet och vid behov, och konstaterar att det förslag som ingår i reformen av tjänsteföreskrifterna(3) om att förenkla villkoren för förtida avgång efter 55 års ålder skulle stämma bättre överens med kraven på flexibilitet och sund ekonomisk förvaltning till en lägre budgetkostnad(4). Genomförandet av bestämmelserna om förtida avgång kommer troligen att innebära att förfaranden för pensionering i förtid i framtiden kommer att användas i mindre utsträckning.

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS REVISIONSRÄTT HAR ANTAGIT DETTA YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 283 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag av den 20 mars 2002(5),

med beaktande av rådets begäran om att revisionsrätten skall yttra sig om detta förslag, vilken revisionsrätten mottog den 11 april 2002, och

av följande skäl:

1. Den ökning av framtida pensionskostnader som nyanställningarna medför verkar inte ha tagits med i beräkningen.

2. Det borde anges i förslaget vilka budgetmekanismer som kommer att användas för att verkligen säkerställa besparingarna på lång sikt.

3. I ingressen till förslaget till förordning borde man förklara hur programmet är förenligt med målet för den europeiska sysselsättningspolitiken om att öka sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare genom flexibla och gradvisa pensioneringssystem.

4. Revisionsrätten konstaterar att det inte finns några lämpliga och tydliga urvalskriterier.

5. Vid genomförandet av bestämmelserna bör det säkerställas att anställda som förmår uppdatera sina kunskaper behandlas rättvist.

6. I ingressen till förslaget till förordning bör det förklaras varför bestämmelserna skulle omfatta även tillfälligt anställda vilkas kontrakt helt enkelt kan avbrytas.

7. Revisionsrätten anser att åtgärder för förtida avgång som de som föreslås här bör vara en engångsföreteelse. I framtiden bör man inrikta sig på att förbättra politiken för personalutveckling.

Detta yttrande har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 17 och 18 juli 2002.

För revisionsrätten

Juan Manuel Fabra Vallés

Ordförande

(1) KOM(2002) 136 slutlig av den 20 mars 2002.

(2) Rådets beslut av den 18 februari 2002 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 2002 (2002/177/EG) och rådets rekommendation av den 18 februari 2002 om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik (2002/178/EG), båda offentliggjorda i EGT L 60, 1.3.2002.

(3) KOM(2002) 213 slutlig.

(4) Denna möjlighet, som revisionsrätten förespråkat under hela diskussionen om den planerade administrationsreformen, föreskrivs endast i tjänstens intresse, på grundval av objektiva kriterier och öppna förfaranden. Reformen innehåller inget avgångsvederlag utan syftar endast till att minska eller i vissa fall till och med upphäva de viktningar som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna.

(5) KOM(2002) 136 slutlig av den 20 mars 2002.