[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.2.2008

KOM(2007) 746 slutlig/2

Corrigendum. – Upphäver och ersätter förslaget till rådsförordning KOM(2007) 746 slutlig av den 28 november 2007. Punkten om subsidiaritetsprincipen i motiveringen har ändrats. Detta corrigendum gäller alla språkversioner.

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om tillämpningsföreskrifter för direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt, i fråga om behandling av försäkringstjänster och finansiella tjänster

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

BAKGRUND

- Motiv och syfte

Detta förslag till förordning innehåller tillämpningsföreskrifter för artikel 135.1 a–g, 135.1a och artikel 135a i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt. I dessa artiklar förtydligas bestämmelserna om undantag från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster i syfte att få en mer enhetlig tillämpning av undantaget, skapa större rättslig förutsebarhet och minska det administrativa arbetet för ekonomiska aktörer och förvaltningar. Förslaget innefattar följande:

- Villkoren för tillämpningen av undantaget från skatteplikt bygger på objektiva ekonomiska kriterier.

- Det klargörs att undantaget ska omfatta tillhandahållande av varje inslag i en försäkringstjänst eller finansiell tjänst som utgör ett avgränsat helt och har den specifika och väsentliga karaktären hos den berörda undantagna tjänsten.

- En gemensam harmoniserad definition av förmedling införs för försäkringstjänster och finansiella tjänster.

Detta förslag syftar till att ytterligare precisera dessa inslag för att ytterligare öka den rättsliga förutsebarheten och minska det administrativa arbetet för aktörer och förvaltningar. Detta görs genom att tillämpningen av undantaget och villkoren för det i artikel 135.1 a–g, 135.1a och 135a i direktiv 2006/112/EG preciseras för specifika ekonomiska scenarier. Därigenom skapas icke-uttömmande uppräkningar av fall som enligt förordningen antingen omfattas av undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster eller inte kan komma i fråga för det. Ett exempel: Enligt artikel 2 i förordningen omfattar ”försäkring och återförsäkring” bl.a. livförsäkring, såväl privat försäkring som grupplivförsäkring, pensionsförsäkringar och livränta, om försäkringen, pensionerna eller livräntan täcker mortalitets- eller livsfallsrisker. Förordningen undanröjer därför anledningar till tvister, eftersom den i många fall ger klara svar. Därigenom ökas den rättsliga förutsebarheten.

Förordningen kommer också att vara direkt tillämplig i alla medlemsstater och bidra till en betydande minskning av det administrativa arbetet för ekonomiska aktörer och skattemyndigheter. I många fall har nämligen ekonomiska aktörer behövt skatterådgivning från oberoende konsulter, och de har ofta varit tvungna att kontrollera genom besvärliga och långdragna förhandlingar med nationella finansministerier om en specifik tillhandahållen tjänst omfattas av undantaget eller ej. Också lokala skatteförvaltningar har burit höga administrativa kostnader för att tillsammans med sina nationella finansministerier klargöra hur de ska förfara i specifika fall. I de fall där förordningen ger en klar lösning kommer ekonomiska aktörer och förvaltningar att kunna tillämpa undantaget för försäkringstjänster och finansiella tjänster korrekt utan att det kräver samma betungande arbete.

När det gäller förmedling av försäkringstjänster och finansiella tjänster har förslaget bara kunnat ge en klar lösning i ett begränsat antal fall. Detta beror på att begreppet förmedling och dess olika former fortfarande i stor utsträckning har sin grund i nationell civilrätt och därför uppvisar betydande variationer. För att öka den rättsliga förutsebarheten också i fråga om sådana tjänster specificeras i förordningen ytterligare objektiva kriterier som ska tillämpas vid bedömningen av om en tjänst utgör en separat förmedlingstjänst.

EG-domstolens rättspraxis på området har införlivats med förordningen, som därigenom bygger på väl etablerade principer för att identifiera relevanta egenskaper hos försäkringstjänster och finansiella tjänster.

- Allmän bakgrund

Definitionerna av försäkringstjänster och finansiella tjänster med undantag från skatteplikt är föråldrade och har lett till att medlemsstaterna tolkar och tillämpar dessa undantag på olika sätt. Berörda parter möter en betydande grad av rättslig komplexitet inom olika former av administrativ praxis, vilket skapar rättslig oförutsebarhet för de ekonomiska aktörerna och skattemyndigheterna. Denna rättsliga oförutsebarhet har lett till en ökning av antalet domstolsärenden och av aktörernas och förvaltningarnas administrativa kostnader för att tillämpa undantagen. Det är därför nödvändigt att förtydliga bestämmelserna om undantag från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster i syfte att skapa större rättslig förutsebarhet och minska de administrativa kostnaderna för aktörer och förvaltningar. Ett offentligt samråd med berörda parter som genomfördes 2006 och en oberoende undersökning för ökad förståelse av de ekonomiska effekterna av undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster, som beställts av kommissionen, har bekräftat denna slutsats.

- Gällande bestämmelser

Artiklarna 135.1 a–g, 135.1a och 135a i rådets direktiv 2006/112/EG, men i detta förslag till förordning införs med stöd av artikel 397 i direktivet för första gången tillämpningsföreskrifter för undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster.

- Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

När så är möjligt skapar de nya definitionerna även större överensstämmelse med reglerna för den inre marknaden (t.ex. i fråga om investeringsfonder, kreditvärdering och derivat).

Förslaget ingår i kommissionens strategi för förenkling av lagstiftningen (avsnitt 66 i KOM(2006) 690). Såväl ekonomiska aktörer som medlemsstaternas skattemyndigheter kommer att dra fördel av dessa förenklingar. Det är dock inte möjligt att kvantifiera dessa fördelar.

Förslaget kommer att ge ökad rättslig förutsebarhet och minska det administrativa arbetet för aktörerna och de nationella skattemyndigheterna. Eftersom det skulle påverka kostnaderna positivt, bör det inte få några negativa effekter på privatkunders kostnader för försäkringstjänster och finansiella tjänster.

Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

- Samråd med berörda parter

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil

På Fiscalis-seminariet i Dublin i december 2004 analyserades de olika problemområdena för de ekonomiska aktörerna, särskilt utläggande på entreprenad, vilket ledde till den gemensamma slutsatsen från såväl de ekonomiska aktörerna som medlemsstaterna att det krävdes ett lagstiftningsinitiativ från kommissionen.

Under uppföljningen av detta seminarium beställde kommissionen en studie av en oberoende expert för att öka förståelsen av de ekonomiska effekterna av undantaget från skatteplikt för finansiella tjänster och försäkringstjänster samt inledde en serie bilaterala samråd med medlemsstaterna och inom kommissionen. Detta ledde till att man utarbetade ett sammandrag av identifierade grundläggande problem och möjliga tekniska lösningar för att åtgärda dem. Dessa problem diskuterades med berörda parter och medlemsstaterna vid skattekonferensen i Bryssel i maj 2006.

Ett andra Fiscalis-seminarium genomfördes i mars 2007 i syfte att göra berörda tjänstemän från de nationella skatteförvaltningarna förtrogna med de policyöverväganden som driver på ändringen av de rättsliga ramarna samt med de ekonomiska drivkrafterna bakom den finansiella integrationen över nationsgränserna. Programmet omfattade även praktiska genomförandefrågor beträffande den gällande lagstiftningen.

Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats

Alla svar har bekräftat att den rättsliga oförutsebarheten och det administrativa arbete den ger upphov till är det centrala problemet och bör angripas med prioritet. Detta förslag till förordning bygger helt på denna prioritering.

Ett öppet samråd på Internet genomfördes mellan den 9 maj och den 9 juni 2006. Kommissionen fick in 82 svar. Resultaten finns tillgängliga på följande adress:http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/article_2447_en.htm.

- Extern experthjälp

Berörda områden

Studie för att öka förståelsen av de ekonomiska effekterna av undantaget från skatteplikt för finansiella tjänster och försäkringstjänster (”Study to increase the understanding of the economic effects of the VAT exemption for Financial and Insurance services”, anbud nr taxud/2005/AO-006)

Metoder

Oberoende extern studie.

De viktigaste organisationer och experter som rådfrågats

Price Waterhouse Coopers.

Sammanfattning av inhämtade och använda råd

Inga potentiellt allvarliga risker med oåterkalleliga konsekvenser har nämnts.

Det rådde omfattande samstämmighet mellan slutsatserna i studien, kommissionens egen analys och reaktionerna från berörda parter vid det offentliga samrådet, vilket har gjort det möjligt för kommissionen att fastställa de nödvändiga prioriteringarna och koncentrera sitt arbete på de lämpligaste lösningarna. Förslaget till förordning följer dessa prioriteringar.

Offentliggörande av experternas synpunkter och förslag

http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm

- Konsekvensanalys

De alternativ som beaktats beskrivs utförligt i konsekvensanalysen.

Nollskattesats (sid. 31), utvidgning av räckvidden för tjänster med undantag från skatteplikt (sid. 32), enhetligt begränsat avdrag för ingående mervärdesskatt (sid. 33), rätt att välja beskattningsform (sid. 34), gränsöverskridande mervärdesskattestrukturer (sid. 37), enskilda juridiska personer och transaktioner över nationsgränserna (sid. 37), mervärdesskattegrupper (sid. 38), arrangemang för kostnadsdelning (sid. 41), reducerad skattesats för inköpta tjänster (sid. 44) och andra alternativ (sid. 44).

Kommissionen har i enlighet med arbetsprogrammet genomfört en konsekvensbedömning (rapport i dok. Taxud 15570).

Rättsliga aspekter

- Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Förslaget innehåller två åtgärder:

- Uppräkningar av fall som omfattas av eller är uteslutna från undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster.

- Specificering av objektiva kriterier som ska tillämpas vid bedömningen av om en tjänst utgör en separat förmedlingstjänst.

- Rättslig grund

Artikel 397 i rådets direktiv 2006/112/EG.

- Subsidiaritetsprincipen

Subsidiaritetsprincipen är tillämplig eftersom gemenskapen inte är ensamt behörig på det område förslaget gäller.

Förslagets syften kan av följande skäl inte uppnås i tillräcklig grad av medlemsstaterna själva:

Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen av följande skäl:

I artikel 135 i rådets direktiv 2006/112/EG finns redan gemenskapsregler om undantag från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster. Enligt artikel 397 i direktivet krävs åtgärder på gemenskapsnivå för att införa tillämpningsföreskrifter.

Medlemsstaterna kan inte själva anta nya nationella regler som strider mot gällande gemenskapslagstiftning.

Åtgärder från enbart medlemsstaternas sida skulle inte leda till att man uppnådde målet i form av en harmoniserad tolkning och tillämpning av definitionerna på de finansiella tjänster och försäkringstjänster som är undantagna från skatteplikt. Det faktum att medlemsstaterna tillämpar definitionerna på olika sätt är orsaken till de problem som de ekonomiska aktörerna stöter på.

Medlemsstaterna kan inte själva ändra gemenskapslagstiftningen. Det stigande antalet rättsliga tvister mellan medlemsstaternas skattemyndigheter och ekonomiska aktörer har redan medfört avsevärt ökade administrativa utgifter för dessa skattemyndigheter och till viss del skapat budgetmässig osäkerhet. I denna situation skulle nationella åtgärder från medlemsstaternas sida kunna skapa en nedåtgående spiral mot en situation där illojal skattekonkurrens råder.

Åtgärder på gemenskapsnivå innebär av följande skäl att förslagets mål uppnås lättare:

De föreslagna åtgärderna anges i ett utkast till förordning. Det kan endast finnas en, inom hela gemenskapen gällande, korrekt tolkning av definitionerna av de försäkringstjänster och finansiella tjänster som är undantagna från skatteplikt. Detta mål kan bara uppnås genom att man inför tillämpningsföreskrifter för artiklarna 135 och 135a i det nya förslag till direktiv som läggs fram samtidigt och som ändrar de gamla definitionerna i direktiv 2006/112/EG.

Kommissionens avdelningar, berörda parter, medlemsstaterna och oberoende experter är överens om att de eftersträvade målen bara kan uppnås genom gemenskapslagstiftning.

De skäl som beskrivs ovan talar för sig själva och visar att omfattningen av förslaget är begränsad till vad medlemsstaterna inte själva kan uppnå i tillräcklig grad och till vad gemenskapslagstiftaren kan uppnå bättre.

De föreslagna åtgärderna anges i ett utkast till förordning. Det kan endast finnas en, inom hela gemenskapen gällande, korrekt tolkning av definitionerna av de försäkringstjänster och finansiella tjänster som är undantagna från skatteplikt. Detta mål kan bara uppnås genom att man ändrar de gamla definitionerna i direktiv 2006/112/EG och samtidigt inför tillräckligt detaljerade tillämpningsföreskrifter.

Klara definitioner och ekonomiska kriterier minskar utrymmet för eventuella tvister och skapar därför förutsättningar för rättslig förutsebarhet genom vilka de administrativa kostnaderna för att nå enighet, eventuellt med flera medlemsstater, om hur definitionerna ska tolkas och tillämpas minskas i betydande utsträckning.

- Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

Inom det komplexa skattesystemet för försäkringstjänster och finansiella tjänster kan det bara finnas en korrekt tolkning av undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster som är tillämplig inom hela gemenskapen. Detta mål kan endast uppnås genom att man inför detta förslag till tillämpningsföreskrifter, eftersom de definierar klara fall där undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster gäller respektive inte gäller.

Antalet rättsfall, särskilt förberedande förhandlingar vid EG-domstolen, har ökat betydligt under det senaste decenniet. Flertalet av dessa fall avsåg skiftande tillämpning av definitionerna av försäkringstjänster och finansiella tjänster med undantag från skatteplikt. Klara definitioner och ekonomiska kriterier minskar utrymmet för eventuella tvister och skapar därför förutsättningar för rättslig förutsebarhet, genom vilka de administrativa kostnaderna för att nå enighet, eventuellt med flera medlemsstater, om hur bestämmelserna ska tillämpas minskas i betydande utsträckning.

- Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: förordning.

Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl:

En förordning är direkt tillämplig och avskaffar behovet för ekonomiska aktörer att få klarhet i de rättsliga förhållandena för att tillämpa undantaget med hjälp av finansministerierna i de olika medlemsstaterna. När förordningen ger lösningen på problemet kan de lokala skattemyndigheterna direkt tillämpa korrekt mervärdesskattebehandling.

Budgetkonsekvenser

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget.

Övriga upplysningar

- Förenklingar

Förslaget innebär att lagstiftningen och de administrativa förfarandena för offentliga myndigheter (på EU-nivå eller nationell nivå) och för privata aktörer förenklas.

Förordningen kommer också att vara direkt tillämplig i alla medlemsstater och göra det lättare att tillämpa undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster genom att redovisa fall som omfattas av eller är uteslutna från undantaget.

Lokala skatteförvaltningar har höga administrativa kostnader för att tillsammans med sina nationella finansministerier klargöra hur de ska förfara i specifika fall. Finansministerierna tilldelar också betydande resurser till sådan samordning. I många fall ger förordningen en klar lösning och förvaltningarna kommer att kunna tillämpa undantaget från skatteplikt för försäkringstjänster och finansiella tjänster korrekt utan att det kräver samma betungande arbete.

De ekonomiska aktörerna har ofta haft behov av skatterådgivning från oberoende konsulter och varit tvungna att genom besvärliga och långdragna förhandlingar med nationella finansministerier kontrollera om en specifik tillhandahållen tjänst omfattas av undantaget eller ej. I många fall ger förordningen en klar lösning och de ekonomiska aktörerna kommer att kunna tillämpa undantaget för försäkringstjänster och finansiella tjänster korrekt utan att det kräver samma betungande arbete.

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om tillämpningsföreskrifter för direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt, i fråga om behandling av försäkringstjänster och finansiella tjänster

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[1], särskilt artikel 397,

med beaktande av kommissionens förslag[2], och

av följande skäl:

(1) De nu gällande bestämmelserna om undantag från skatteplikt för finansiella tjänster och försäkringstjänster i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[3] är föråldrade och har tolkats och tillämpats på olika sätt. Bestämmelsernas komplexitet och skillnaderna i administrativ praxis minskar den rättsliga förutsebarheten för ekonomiska aktörer och skattemyndigheter. Denna bristande förutsebarhet har i betydande grad framkallat tvister och ökat den administrativa arbetsbördan. Det är därför nödvändigt att förtydliga vilka försäkringstjänster och finansiella tjänster som är undantagna från skatteplikt och på så sätt skapa ökad rättslig förutsebarhet och minska den administrativa arbetsbördan för aktörer och myndigheter.

(2) Direktiv 2006/112/EG har ändrats genom direktiv 20XX/XXX/EG i fråga om behandlingen av försäkringstjänster och finansiella tjänster för att ta hänsyn till utvecklingen på marknaden för finansiella tjänster. För att se till att artiklarna 135.1 a–g och 135a i direktiv 2006/112/EG tillämpas konsekvent och skapa en gemensam uppfattning om huruvida en given tjänst ska undantas enligt dessa bestämmelser bör det klargöras vilka tjänster som ingår i, respektive inte ingår i, de kategorier som avses i artikel 135.1 a–g i direktivet.

(3) Det bör fastställas bestämmelser som ger svar på specifika tillämpningsfrågor och på så sätt åstadkomma en enhetlig behandling av dessa frågor i hela gemenskapen. Det bör förtydligas vilka tjänster som omfattas av artiklarna 135.1 a–g och 135.1a i direktiv 2006/112/EG. Marknaden för finansiella tjänster är komplex och nya produkter utvecklas ständigt, varför uppräkningen av fall som omfattas av eller är uteslutna från undantaget från skatteplikt inte bör bli uttömmande.

(4) Det råder osäkerhet om behandlingen för mervärdesskatteändamål av vissa tjänster som utgör en åtskild helhet, samtidigt som de också ingår som ett integrerat inslag i en försäkringstjänst eller finansiell tjänst. Det är därför lämpligt att särskilt ange vissa tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos de undantagna tjänsterna i fråga och andra tjänster för vilka detta inte är fallet. Mot bakgrund av de kriterier som utvecklats i EG-domstolens rättspraxis bör hänsyn tas till huruvida tjänsterna i fråga förändrar den finansiella eller rättsliga situationen för parterna i en undantagen transaktion eller om de i stället är rena materiella eller tekniska tillhandahållanden.

(5) För att få en mera konsekvent tillämpning av mervärdesskattesystemet är det i enlighet med proportionalitetsprincipen nödvändigt och lämpligt att fastställa tillämpningsföreskrifter för artiklarna 135.1 a–g, 135.1a och 135a i direktiv 2006/112/EG. Denna förordning går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget.

(6) Det är lämpligt och nödvändigt att direktiv 20XX/XXX/EG och denna förordning tillämpas från och med samma dag.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I Syfte

Artikel 1

I denna förordning fastställs tillämpningsföreskrifter för artiklarna 135.1 a–g, 135.1a och 135a i direktiv 2006/112/EG.

Kapitel II Försäkringstjänster och finansiella tjänster som undantas från skatteplikt

Artikel 2

Definitionen av ”försäkring och återförsäkring” i artikel 135a.1 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

(1) Livförsäkring, såväl privat försäkring som grupplivförsäkring, samt pensioner och livräntor enligt försäkringsavtal, om försäkringen, pensionen eller livräntan täcker mortalitets- eller livsfallsrisker, däribland diagnos av dödlig sjukdom, diagnos av allvarlig sjukdom, arbetsoförmögenhet till följd av sjukdom, bestående arbetsoförmögenhet, dödsfall genom olyckshändelse och behov av långtidsvård.

(2) Invaliditets- och arbetslöshetsförsäkring.

(3) Sjukförsäkring.

(4) Skadeförsäkring, däribland brandförsäkring, översvämningsförsäkring, försäkring mot naturkatastrofer, olycksförsäkring, försäkring mot maskinhaveri samt mot brott och terrorism.

(5) Ansvarsförsäkring.

(6) Finansförsäkring.

(7) Retrocession, koassurans och försäkrings- eller återförsäkringspooler.

Artikel 3

1. Definitionen av ”beviljande av krediter” i artikel 135a.2 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Lån, syndikerade eller ej, däribland lån för finansiering av leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster, förutsatt att finansieringselementet inte ingår som en integrerad del i priset för varan eller tjänsten.

b) Lån mot säkerhet i fast egendom, däribland hypotekslån.

c) Lån mot säkerhet i lös egendom, däribland pantlån.

d) Kreditordningar som ger en person rätt att disponera över medel upp till ett fastställt belopp.

2. Definitionen av ”beviljande av krediter” i artikel 135a.2 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Avtal enligt vilka avbetalning eller en förlängd betalningsperiod medges för leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster.

b) Beviljande av kredit i samband med avtal om hyrköp och leasing, om avgiften för denna kredit ingår som en integrerad del i priset för hyrköpet eller leasingen.

c) Tillhandahållande av tjänster avseende bankkort och förbetalda kort.

Artikel 4

1. Definitionen av ”garantier för skulder” i artikel 135a.3 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Kreditswappar.

b) Tullgarantier.

2. Definitionen av ”garantier för skulder” i artikel 135a.3 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Ställande av garantier för reparation och ersättning av varor som är behäftade med fel.

b) Överlämnande av tillgångar som säkerhet för skulder som inte har samband med beviljade krediter.

c) Ställande av garantier som säkerhet för utestående hyresbetalningar eller betalningar till följd av obetalda hyror.

d) Ställande av exportkreditgarantier.

e) Åtaganden av icke-ekonomisk natur.

Artikel 5

1. Definitionen av ”insättning” i artikel 135a.4 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Insättningar på transaktionskonton.

b) Insättningar på sparkonton.

c) Insättningar på tidsbundna konton och terminskonton.

d) Köp av sparcertifikat.

e) Köp av sparobligationer.

f) Insättningar som görs som motprestation för en garanterad livränta eller ett ackumulerat saldo vid pensionering, inbegripet insättningar enligt en plan för pensionssparande.

g) ”Capital redemption bonds”.

h) Pensioner och livräntor enligt försäkringsavtal, om de mortalitets- eller livsfallsrisker som täcks är av endast underordnad betydelse.

2. Definitionen av ”insättning” i artikel 135a.4 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Inlämning för förvaring av samlarföremål eller av instrument som styrker rättigheter, fordringar eller ägande.

b) Uthyrning av låsbara förvaringsutrymmen och skyddade områden och lokaler.

Artikel 6

Definitionen av ”kontoföring” i artikel 135a.5 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

(1) Administration av inlåningskonton.

(2) Administration av transaktionskonton.

(3) Insättningar på, överföringar mellan och uttag från bankkonton, i elektronisk form eller med annan metod.

(4) Administration av checkar som är knutna till ett visst konto.

(5) Stående betalningsuppdrag.

(6) Autogiro.

(7) Tillträde till och användning av banktjänster via Internet eller telefon.

(8) Administration av bankkort och smartkort som är knutna till ett visst konto.

(9) Clearing och överföring av medel mellan finansiella institut.

(10) Överföring av medel från ett visst konto till andra betalningsmedel, t.ex. telefonkort, tillgodohavanden för mobiltelefoner och andra medel som kan användas för betalning av varor eller tjänster.

(11) Sortering och räkning av pengar som är knutna till ett visst konto.

(12) Inrättande av kreditmöjligheter.

Artikel 7

Definitionen av ”valutaväxling” i artikel 135a.6 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

(1) Transaktioner med samlarföremål, t.ex. mynt av guld, silver eller annan metall, sedlar som normalt inte används som lagligt betalningsmedel och mynt av numismatiskt intresse.

(2) Växling av valutor som inte kan användas som lagligt betalningsmedel.

Artikel 8

1. Definitionen av ”tillhandahållande av betalningsmedel” i artikel 135.1 d i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Utlämnande av kontanter, manuellt eller automatiskt.

b) Tillhandahållande av resecheckar.

c) Tillhandahållande av checkar som inte är knutna till ett visst konto.

d) Remburser.

e) Växling av sedlar och mynt inom samma valuta.

2. Definitionen av ”tillhandahållande av betalningsmedel” i artikel 135.1 d i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Transaktioner med samlarföremål, t.ex. mynt av guld, silver eller annan metall, sedlar som normalt inte används som lagligt betalningsmedel och mynt av numismatiskt intresse.

b) Utlämnande av valutor som inte kan användas som lagligt betalningsmedel.

Artikel 9

Definitionen av ”tillhandahållande av värdepapper” i artikel 135a.8 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta tillhandahållande av minst följande:

(1) Andelar i bolagskapital, däribland aktier.

(2) Skuldinstrument, däribland förlagsbevis, statsobligationer, företagsobligationer, skuldebrev, skuldinstrument noterade i euro och andra överlåtbara värdepapper.

(3) Hybridinstrument, däribland preferensaktier, långa aktieoptioner (”equity warrants”), konvertibler i form av obligationer eller preferensaktier som kan konverteras till stamaktier i det emitterande bolaget.

(4) Instrument som styrker innehav av andelar i företag för kollektiva investeringar, t.ex. öppna och slutna fonder, börshandlade fonder, värdepappersfonder och pensionsfonder, hedgefonder och fastighetsfonder.

Kapitel III Undantagna förmedlings- och förvaltningstjänster

Artikel 10

1. Vid tillämpningen av artikel 135a.9 i direktiv 2006/112/EG ska en verksamhet anses utgöra en separat förmedlingsprestation åtminstone när ett eller flera av följande villkor uppfylls:

a) Förmedlaren har befogenhet att ingå bindande avtal på vägnar av tillhandahållaren eller köparen av den från skatteplikt undantagna försäkringstjänsten eller finansiella tjänsten.

b) Verksamheten kan leda till att parters rättigheter och skyldigheter skapas, upprätthålls, ändras eller upphör beträffande en undantagen försäkringstjänst eller finansiell tjänst.

c) Verksamheten består i att tillhandahålla rådgivning som kräver specialkunskaper om en undantagen försäkringstjänst eller finansiell tjänst.

2. Om under andra förhållanden än de som avses i punkt 1 en tjänst är standardiserad i sådan utsträckning att en person kan tillhandahålla den efter att först ha fått instruktioner ska den inte anses utgöra en separat förmedlingsprestation i enlighet med artikel 135a.9 i direktiv 2006/112/EG.

Artikel 11

1. Definitionen av ”förmedling i samband med försäkringstransaktioner och finansiella transaktioner” i artikel 135a.9 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Tillhandahållande av tjänster som omfattar förhandling om villkoren för produkten.

b) Börs- och hypotekslånemäkling.

2. Definitionen av ”förmedling i samband med försäkringstransaktioner och finansiella transaktioner” i artikel 135a.9 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Standardiserade tjänster som utförs av teletjänstcentraler.

b) ”Brand hosting”, ”web-hosting” och andra webb- eller värdtjänster.

c) Annonsering och andra informationstjänster.

Artikel 12

1. Definitionen av ”förvaltning av investeringsfonder” i artikel 135a.11 i direktiv 2006/112/EG ska omfatta minst följande:

a) Strategisk och taktisk förvaltning och allokering av tillgångar, däribland valuta- och riskhantering.

b) Operativ förvaltning av tillgångar, däribland val av aktier samt beslut och genomförande i samband därmed, köp- och säljbeslut beträffande placeringar, nettning, mäklarkontakter före handel, administration och kontroll av handel och kontakter efter handel med mäklare och förvaringsinstitut.

c) Ställande av garantier, däribland drivande av hedgeportfölj.

d) Administration av aktier och andelar, däribland kontakter med distributörer och förvaltare.

e) Anordnande och förvaltning av lån av aktier och obligationer.

f) Fondorderbehandling, även automatiserad.

g) Marknads- och företagsanalys.

h) Resultatmätning, däribland tillhandahållande av rapporter om investeringars avkastning och analys av källorna till avkastningen.

i) Tillhandahållande av värderingar, ansökningar om skatteåterbäring, information för företagsledning och beräkning av nettotillgångsvärde.

j) Kassavalvstjänster, förvaring och kontroll av värdepapper.

k) Depositariens tillsyn över fonden.

l) Betalning av avkastning till kunder och ombudsröstning.

2. Definitionen av ”förvaltning av investeringsfonder” i artikel 135a.11 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande:

a) Externrevision av fonden, marknadsföring och förvaltning av fondens omkostnader.

b) Systemutveckling, t.ex. planering och införande av ny teknik, väsentliga förbättringar av befintliga system och underhåll av systemen.

c) Tjänster i samband med efterlevnad av regelverket.

Kapitel IV Tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos en från skatteplikt undantagen tjänst

Artikel 13

1. Vid tillämpningen av artikel 135.1a i direktiv 2006/112/EG ska minst följande anses ha den specifika och väsentliga karaktären hos en från skatteplikt undantagen tjänst:

a) Portföljförvaltning.

b) Utfärdande av avtal och skriftliga bevis om en kunds innehav eller rätt till en från skatteplikt undantagen försäkring eller finansiell tjänst.

c) Överlåtelse, förnyelse, ändring och upphävande av avtal om en från skatteplikt undantagen försäkring eller finansiell tjänst.

d) Kreditvärderingstjänster, däribland bedömning av kreditvärdigheten hos en tillhandahållare eller köpare av försäkringstjänster eller finansiella tjänster.

e) Värdering av finansiella säkerheter.

2. Vid tillämpningen av artikel 135.1a i direktiv 2006/112/EG ska följande inte anses ha den specifika och väsentliga karaktären hos en från skatteplikt undantagen tjänst:

a) Förvaring.

b) Administrativa uppgifter.

c) Inkasso och skuldåtervinning.

d) Juridiska tjänster, redovisning, revision och bokföring.

e) Tjänster i samband med efterlevnad av regelverket.

f) Identitetskontroll och kontroller avseende penningtvätt och bedrägeribekämpning.

g) Datainsamlingstjänster för återvinning av sedlar och mynt.

h) Marknadsföring, undersökningar, identifiering och utveckling av nya produkter eller affärsmöjligheter.

i) Tillhandahållande och utveckling av programvara.

j) Uthyrning av låsbara förvaringsutrymmen och andra skyddade utrymmen.

k) Tjänster som ger rätt eller optionsrätt att erhålla varor eller tjänster.

Artikel 14

1. Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”försäkring och återförsäkring” enligt definitionen i artikel 135a.1 i direktiv 2006/112/EG:

a) Riskförsäkring.

b) Risk- och investeringsförvaltning.

c) Skadereglering.

d) Utfärdande av ej överlåtbara försäkringsderivat.

2. Skadebedömning ska inte anses vara en tjänst som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”försäkring och återförsäkring” enligt definitionen i artikel 135a.1 i direktiv 2006/112/EG.

Artikel 15

Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”beviljande av krediter” enligt definitionen i artikel 135a.2 i direktiv 2006/112/EG:

(1) Mätning av, prognos över och kontroll av kreditrisker och kreditförluster till följd av kreditrisker, inbegripet kreditstrategi.

(2) Kreditförsäkring.

(3) Registrering, anordnande och övervakning av lånebetalningar.

(4) Utfärdande av kreditderivat.

(5) Värdering av icke-finansiella säkerheter.

Artikel 16

1. Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”garantier för skulder” enligt definitionen i artikel 135a.3 i direktiv 2006/112/EG:

a) Anordnande och övervakning av instrument för garantier för skulder.

b) Kreditgarantiderivat.

2. Försäljning av övertagna pantsatta egendomar efter uraktlåtenhet att betala inteckningslån ska inte anses vara en tjänst som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”garantier för skulder” enligt definitionen i artikel 135a.3 i direktiv 2006/112/EG.

Artikel 17

Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos transaktioner avseende ”insättning” enligt definitionen i artikel 135a.4 i direktiv 2006/112/EG:

(1) Sortering och räkning av pengar i samband med insättning.

(2) Rapportering av saldon och ränteberäkningar, framtagning av kontoutdrag och utförande av översikter över åtaganden.

(3) Beräkning av skatt och avgifter i samband med uppsägning av planer för pensionssparande.

(4) Budgetering av konton, däribland ekonomiska genomförbarhetsstudier för bedömning av kunders behov.

(5) Förvaring av insättningscertifikat.

(6) Automatiskt mottagande av kontanter för insättning på konto.

(7) Utfärdande av insättningsderivat.

Artikel 18

1. Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”kontoföring” enligt definitionen i artikel 135a.5 i direktiv 2006/112/EG:

a) Inbördes tjänster mellan institut för överföring av medel mellan konton och clearing av överföringen.

b) Medlems-, anslutnings- eller abonnemangstjänster för betalkort eller betalningssystem knutna till ett konto.

c) Kontrolltjänster med säkerhetsinslag för korrekt hantering av överföringar mellan konton.

d) Utfärdande av kontomeddelanden till privatkunder och affärskunder.

e) Betalningskontroll.

f) Utfärdande av checkhäften för specifika konton.

2. Följande ska inte anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”kontoföring” enligt definitionen i artikel 135a.5 i direktiv 2006/112/EG:

a) Tryckning av checkhäften utan specifikt kundkontonummer.

b) Tillhandahållande av tomma kort.

c) Webbhotell.

d) Uthyrning av terminaler och annan utrustning för hantering av kortbetalningar.

Artikel 19

1. Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”valutaväxling” eller ”tillhandahållande av betalningsmedel” enligt definitionerna i artikel 135.1 d i direktiv 2006/112/EG:

a) Utfärdande av meddelanden till privat- och affärskunder om växling och leverans av sedlar och mynt.

b) Driftstjänster för kontantautomater som tillhandahålls mellan finansiella institut.

c) Spotaffärer, terminstransaktioner, standardiserade terminskontrakt (”futures”), valutaswappar, valutaoptioner och Forexswappar.

d) Utfärdande av valutaderivat.

2. Följande ska inte anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”valutaväxling” eller ”tillhandahållande av betalningsmedel” enligt definitionerna i artikel 135.1 d i direktiv 2006/112/EG:

a) Förvaring och lagring av pengar.

b) Kurir- och säkerhetstransporter.

c) Offentliggörande av information om växelkurser.

d) Installation av kontantautomater.

Artikel 20

Följande ska anses vara tjänster som har den specifika och väsentliga karaktären hos ”tillhandahållande av värdepapper” enligt definitionen i artikel 135a.8 i direktiv 2006/112/EG:

(1) Utfärdande av optioner, standardiserade terminskontrakt (”futures”) och terminskontrakt för värdepapper.

(2) Utfärdande av aktieswappar och andra totalavkastningsswappar (”total return swaps”) i värdepapper.

(3) Utfärdande av överlåtbara skuldderivat, däribland ränteswappar.

(4) Resultatmätning, rating, prognoser och kontroll beträffande värdepapper.

(5) Anordnande och kontroll av transaktioner enligt värdepappersavtal, inbegripet eventuella rösträtter.

Kapitel V Slutbestämmelser

Artikel 21

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Den ska tillämpas från och med den … [dagen för införlivande av direktivet + 1].

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

[1] EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 20XX/XXX/EG (EUT XXX).

[2] EUT C, s.

[3] EUT L 347, 11.12.2006, s. 1.