[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den ...

KOM(2008)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om inledande av samråd med Mauretanienenligt artikel 96 i Cotonouavtalet

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om inledande av samråd med Mauretanienenligt artikel 96 i Cotonouavtalet

1. Bakgrund

Mauretaniens[1] historia under de tre senaste årtiondena har karakteriserats av ett flertal statskupper och kuppförsök. Så t.ex. grep den dåvarande översten Ould Taya under 1984 makten från president Ould Haidallah. Ould Taya satt vid makten som president under närmare tjugo år. Hans regim präglades av en serie politiska val som blev föremål för tvister beträffande valens regelmässighet och i synnerhet av en etnisk rensning av förvaltningen i slutet av 1980-talet och början av 1990-talet och andra åtgärder av etnisk karaktär som ledde till att tusentals mauretanska medborgare lämnade landet och begav sig till Senegal och Mali.

Mot denna bakgrund inträffade den 3 augusti 2005 en statskupp. Kuppen genomfördes utan blodsutgjutelse, av militärer som var presidenten mycket närstående. Dessa bildade därefter ett militärråd under ledning av översten Ely Ould Mohamed Vall. Detta tillfälliga styre genomförde med stöd av det internationella samfundet och särskilt av Europeiska unionen en exemplarisk övergång till demokratiskt styre. Efter en rad demokratiska val – konstitutionella val samt parlaments- och presidentval – tillträdde den första demokratiskt valda presidenten i Mauretaniens historia sin post i mars 2007.

Den 6 augusti 2008 genomfördes ytterligare en statskupp utan blodsutgjutelse, av generaler i mauretanska armén som tidigare varit medlemmar av det militärråd som under åren 2005 till 2007 ledde övergången till demokratiskt styre i Mauretanien. De grep den folkvalda presidenten Sidi Ould Cheikh Abdallahi samt premiärminister Yahya Ould Ahmed Waghf (vilken släpptes några dagar senare). Europeiska unionens ordförandeskap och Europeiska kommissionen fördömde kuppen samma dag som den inträffade. De manade till respekt för demokratin och för den institutionella ram som inrättats sedan 2007 och krävde att presidenten och premiärministern skulle släppas fria och återinsättas på sina poster. En av kuppgeneralerna, Mohamed Ould Abdel Aziz, utropade sig till ledare för ”De väpnade styrkornas och säkerhetsstyrkornas höga statliga råd”, en junta bestående av 11 militärer. Rådet kommer enligt generalen att vidta de åtgärder som krävs för att trygga statens kontinuitet och för att i samråd med institutionerna, de politiska krafterna och det civila samhället övervaka genomförandet av ett presidentval. Kuppen har fördömts av stora delar av det internationella samfundet, bl.a. av Förenta staterna och Afrikanska unionen. Den senare har i likhet med Arabiska Maghrebunionen skickat en emissarie till Mauretanien, kommissionären för fred och säkerhet ambassadör Ramtane Lamamra, för att göra sig underrättad om utvecklingen av läget i landet och bidra till att främja en fredlig lösning av krisen.

Kuppen var epilogen till en politisk kris som hade inletts tre månader tidigare men som fram till kuppögonblicket hade kunnat hållas inom ramen för den konstitutionella ordningen. Mauretaniens president ersatte den 6 maj 2008 premiärministern Zein Ould Zeidane, som suttit på sin post sedan övergången till demokratiskt styre, med en presidenten mer närstående person, Yahya Ould Ahmed Waghf, ledaren för det styrande politiska partiet. Dennes regering blev snabbt föremål för kritik, huvudsakligen för att personer från Ould Tayas diktatur och ”moderata islamister” hade tagits med i regeringen. Ställd inför hotet om ett misstroendevotum, som begärts av oliktänkande deputerade från presidentens parti (Nationella pakten för demokrati och utveckling, PNDD), ingav premiärministern den 3 juli 2008 sin regerings avgångsansökan, bara sex veckor efter det att regeringen tillträtt. Presidenten förnyade emellertid premiärministerns förordnande, och den 15 juli 2008 utsågs en ny regering. Denna innehöll inte några islamister, men tillfredsställde inte parlamentsmajoriteten eller de militärer som hela tiden misstänkts underblåsa parlamentarikernas missnöje.

Några dagar före kuppen tillkännagav 25 deputerade och 23 senatorer att de lämnat presidentens parti PNDD. Officiellt kritiserade de presidentens enligt dem tilltagande maktfullkomlighet, hans strävan att berika sig och hans vägran att hålla en särskild parlamentssession för att behandla förmodade förskingringar och bedrägerier. På morgonen den dagen då kuppen inträffade undertecknade presidenten ett dekret om avskedande av ledarna för armén, gendarmeriet och presidentgardet. Det var ledaren för presidentgardet, general Mohamed Ould Abdel Aziz, som tog ledningen för kuppen och upprättade det höga statliga rådet under sitt ordförandeskap.

Dagen efter kuppen höll general Mohamed Ould Abdel Aziz ett tal i vilket han manade till nationell enhet och förband sig att ”lösa alla problem som landet står inför och se till att rättvisa och jämlikhet råder”. Omgiven av medlemmarna av det statliga rådet förklarade generalen också följande: ”De väpnade styrkorna kommer att fortsätta att stå vid folkets sida för att förankra demokratin. Det är de väpnade styrkorna som infört demokratin, och de förbinder sig att vaka över den. Vi ska trygga en sund förvaltning av statens angelägenheter, omorganisera statsförvaltningen, förstärka statens olika pelare och bevara rättsstaten.”. Generalen föreslog också att det snabbt skulle hållas ett nytt presidentval. Militärerna och de personer i ansvarsställning som understöder dessa har försvarat kuppen med att den var den enda möjliga lösningen med tanke på de institutionella låsningarna under de senaste månaderna och den fortgående försämringen av situationen i landet.

2. Kommissionens förslag

Kommissionen anser varje lösning som går utanför den konstitutionella ordningen i landet vara fullständigt oacceptabel. Enligt kommissionens uppfattning skulle det ha varit möjligt om än kanske besvärligt att finna en lösning inom den konstitutionella ordningen och skulle det ha varit mycket mer positivt att tillämpa en sådan lösning än att helt enkelt avbryta en demokratisk process som inrättats med ett betydande politiskt och finansiellt engagemang från det internationella samfundets och i synnerhet EU:s sida.

I artikel 9.2 i partnerskapsavtalet mellan AVS och EG, som undertecknades i Cotonou den 23 juni 2000 och ändrades i Luxemburg den 25 juni 2005, definieras de grundsatser på vilka partnerskapet vilar: respekten för demokratiska principer och för rättsstatsprincipen ska ligga till grund för parternas interna och externa politik och utgöra grundsatser för avtalet. Med beaktande av denna artikel och av de omständigheter under vilka militärjuntan grep makten i Mauretanien konstaterar kommissionen att det föreligger en särskilt allvarlig och uppenbar kränkning av dessa grundsatser och anser den att denna situation utgör ett särskilt brådskande fall i den mening som avses i artikel 96.2 b i avtalet. Den anser det därför nödvändigt att inleda samråd med dem som har makten i Mauretanien i syfte att undersöka möjliga lösningar på krisen så att den konstitutionella ordningen återupprättas. Detta samråd ska hållas i enlighet med artikel 96 i det ändrade Cotonouavtalet. Vid samrådet kommer bl.a. resultatet av de medlingsförsök och andra överläggningar som Europeiska unionen och andra internationella institutioner (särskilt Afrikanska unionen) har gjort respektive hållit att beaktas.

Dialogen kommer att göra det möjligt för militärjuntan i Mauretanien att redogöra för sina avsikter och sina förslag till lösning av krisen och för Europeiska unionen att ta ställning till i vilken utsträckning den på grundval av dialogen kan understödja initiativ som går i riktning mot iakttagande av grundsatserna i artikel 9.2 i det ändrade Cotonouavtalet.

Kommissionen föreslår därför rådet att Mauretanien i enlighet med den bifogade skrivelsen ska kallas till samråd enligt artikel 96 i det ändrade Cotonouavtalet.

Kommissionen föreslår att de pågående samarbetsverksamheterna begränsas under samrådsperioden, till åtgärder av humanitär karaktär eller åtgärder som kommer befolkningen direkt till godo (inbegripet stöd inom ramen för anslag B i nionde EUF för att hantera konsekvenserna av översvämningarna) samt till genomförandet och betalningarna inom ramen för kontrakt som redan håller på att genomföras (inbegripet väg- och andra infrastrukturarbeten), under förutsättning att de särskilda villkoren i finansieringsöverenskommelserna iakttas. Åtgärderna av humanitär karaktär kan också komma att omfatta stöd till offer för människohandel och till asylsökande, flyktingar och migranter vars liv eller hälsa äventyras. I den utsträckning förberedelserna för de nya programmen inom ramen för den nyligen undertecknade överenskommelsen om tionde EUF kräver upprepade kontakter med de mauretanska myndigheterna kommer förberedelserna för de berörda projekten att begränsas, utom när det rör sig om åtgärder av humanitär karaktär eller åtgärder som kommer befolkningen direkt till godo. Vad beträffar åtgärder som grundar sig på gemenskapens instrument för externt bistånd föreslår kommissionen att sådana åtgärder behandlas på liknande sätt som åtgärder som grundar sig på Cotonouavtalet, med beaktande av bestämmelserna i dessa instrument och i budgetförordningen.

Kommissionen kontrollerar för närvarande huruvida förutsättningarna för genomförandet av partnerskapsavtalet med Mauretanien om fiske inbegripet det nyligen reviderade protokollet till detta fortfarande är för handen och förbehåller sig därefter rätten att med beaktande av bestämmelserna i avtalet dra de slutsatser som krävs.

BILAGA

Bryssel den ...

Interimspremiärminister i Islamiskarepubliken MauretanienNouakchottMauretanien

UTKAST

Herr premiärminister,

Europeiska unionens ordförandeskap fördömde i sitt uttalande av den 6 augusti 2008 med anledning av statskuppen i Mauretanien denna å det skarpaste och manade – samtidigt som det erinrade om att politiska spänningar måste lösas inom den institutionella ram som övergången till demokratiskt styre givit upphov till – till återgång till den konstitutionella ordningen snarast möjligt.

Samma dag fördömde Europeiska kommissionen i ett uttalande statskuppen och manade till respekt för demokratin och för den institutionella ram som inrättats i Mauretanien sedan 2007. Den erinrade därvid om att genomförandet av gemenskapens samarbete med landet skulle kunna komma att ifrågasättas till följd av den situation som uppkommit. I uttalandet angavs också att det vid en lämplig tidpunkt skulle göras en bedömning av situationen mot bakgrund av de tillämpliga bestämmelserna i Cotonouavtalet, som Mauretanien har undertecknat.

Eftersom det enligt vår uppfattning föreligger en särskilt allvarlig och uppenbar kränkning av de grundsatser som anges i artikel 9 i Cotonouavtalet, ber vi med stöd av artikel 96.2 b i avtalet på Europeiska gemenskapens och på Europeiska unionens medlemsstaters vägnar att få kalla Ert land till samråd i syfte att, såsom anges i avtalet, närmare undersöka situationen och, om möjligt, finna lösningar.

Vi föreslår att detta samråd ska äga rum snarast, i Europeiska unionens råds byggnad i Bryssel och vid en tidpunkt som fastställs i samförstånd.

Med utmärkt högaktning

På rådets vägnar På kommissionens vägnar

Kopia till:Ordförandeskapet i AVS–EG-ministerrådet Ordförandeskapet i AVS-ambassadörskommittén Generalsekretariatet för AVS-statsgruppen

[1] Mauretanien tillhör varken Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (dvs. Ecowas, som Mauretanien lämnade år 2000) eller Västafrikanska ekonomiska och monetära unionen (WAEMU), men landet är medlem i Arabförbundet och i Arabiska Maghrebunionen (AMU). Mauretanien deltar sedan november 2007 som fullvärdig medlem i Barcelonaprocessen för Europa–Medelhavsområdet. Landet deltar också i unionen för Medelhavsområdet.