[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 13.8.2008

KOM(2008) 514 slutligVOL. II

2008/0167 (CNS)

2008/0168 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 2182/2004 om medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 2183/2004 om utvidgning av tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 2182/2004 om medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt till att gälla även icke-deltagande medlemsstater

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Rådets förordning nr 2182/2004[1] har till syfte att skydda euromynt mot förväxling med medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt. Sedan förordningen antogs har den på ett betydande sätt bidragit till att minska likheterna mellan euromynt och/eller medaljer och symboliska mynt, eftersom privata företag numera vanligen iakttar de definitioner och förbud som anges i förordningen.

De erfarenheter som erhållits under tillämpningsperioden har visat på behovet att göra skyddsåtgärderna tydligare och öka insynen i beslutsprocessen. Det är därför nödvändigt att ändra förordningen.

Allmänheten kan förledas att tro att vissa medaljer eller symboliska mynt gäller som lagliga betalningsmedel, inte bara när de är försedda med motiv som är snarlika dem som förekommer på sådana euromynt som gäller som lagliga betalningsmedel utan också när de är försedda med en igenkännlig del av dessa motiv[2]. Sådana delar är bland annat EU:s tolv stjärnor, de geografiska avbildningarna och siffrorna, formerna på myntets kant och kantmotivet, i den form de har på de euromynt som gäller som lagliga betalningsmedel.

Med tanke på de privata företag som framställer medaljer och symboliska mynt är det dessutom önskvärt att det formellt fastslås vilka särskilda tecken som inte bör mångfaldigas på medaljer och symboliska mynt i den form de återges på euromynt som gäller som lagliga betalningsmedel. Detta gäller symbolerna för suveräniteten för den medlemsstat som ger ut myntet, t.ex. avbildningar av statsöverhuvudet, statsvapnet, myntverksmärken, myntmästarmärken samt landets namn och den geografiska avbildningen av landet, på det sätt som de återges på euromynt.

Eftersom de ovan nämnda skyddade elementen utgör en del av antingen de gemensamma eller de nationella sidorna av euromynten, är det inte längre motiverat att upprätthålla skillnaden mellan dessa (artikel 2 c). I vissa fall förekommer dessutom mer omfattande gemensamma element på euromyntens nationella sidor, såsom symbolerna för Romfördraget eller EMU:s tioårsjubileum. Skyddsåtgärderna bör därför avse alla motiv på ytan av medaljer eller symboliska mynt som är snarlika något motiv på euromynt som gäller som lagliga betalningsmedel.

Enligt förordningens nuvarande lydelse ska kommissionen vara behörig att avgöra om en medaljs eller ett symboliskt mynts utformning liknar euromynten. I den mån likheten också kan förekomma i delar av utformningen, och eftersom det kan vara nödvändigt att också bedöma i vilken utsträckning de andra skyddsvillkoren iakttas, bör kommissionens yttrande grundas på alla de skyddsåtgärder som anges i artikel 2, inbegripet tolkningen av ett metallföremåls eventuella karaktär av medalj eller symboliskt mynt i enlighet med definitionen i artikel 1 c.

Det är också nödvändigt att ytterligare förtydliga de kriterier på grundval av vilka kommissionen avger ett yttrande rörande likhet eller iakttagande av förordningens övriga bestämmelser. Rent konkret bör kommissionens beslut dessutom beakta den mängd medaljer eller symboliska mynt som har framställts, försäljningspris, förpackning, särskilda inskrifter på medaljerna eller de symboliska mynten (t.ex. företagsnamn, angivelsen ”gäller inte som lagligt betalningsmedel”) och tillhörande reklam. Trots att sådana kriterier inte uttryckligen anges i förordningen har det varit nödvändigt att ta hänsyn till dem i praktiken. Av hänsyn till öppenhetsprincipen bör dessa kriterier explicit anges i förordningen.

I sina yttranden om likhet och i sin bedömning av hur förordningens bestämmelser har efterlevts har kommissionen nära samarbetat med sakkunniga från medlemsstaterna, dvs. de experter på myntförfalskning som avses i artikel 4.1 i kommissionens beslut av den 20 oktober 2004 om inrättande av Europeiskt tekniskt och vetenskapligt centrum (CTSE)[3], mot bakgrund av deras sakkunskap i fråga om optisk analys och materialanalys av mynt. Detta samråd bör fortsätta.

I artikel 4 i förordningen föreskrivs om särskilda tillstånd och kommissionens ansvar att avgöra likhet. Med tanke på att detta ansvar hänger samman med efterlevnaden av de skyddsåtgärder som anges i artikel 2 är det av tydlighetsskäl lämpligt att hänföra bestämmelsen till den artikeln.

Ekonomiska aktörer får använda orden ”euro” eller ”eurocent” eller eurosymbolen på medaljer och symboliska mynt på begränsade villkor, bland annat om angivelsen ”gäller inte som lagligt betalningsmedel” har präglats på medaljens eller det symboliska myntets åtsida eller frånsida. Eftersom risken för förväxling med euromynt är större när medaljen eller det symboliska myntet har försetts med en uppgift om nominellt värde bör kravet rörande angivelsen ”gäller inte som lagligt betalningsmedel” begränsas till sådana fall.

Förslaget till förordning inbegriper en parallellförordning om ändring av förordning (EG) nr 2138/2008. Avsikten med denna är att utsträcka verkningarna av ändringen till att omfatta de medlemsstater som inte deltar i eurosamarbetet.

Föreslagna ändringar

Med hänsyn till det ovan sagda föreslås ändringar av följande:

1. Artikel 2 i förordning (EG) nr 2181/2004, för att göra skyddsåtgärderna tydligare.

2. Artikel 4 i förordning 2182/2004, för att ta med bedömningskriterier och hänföra bestämmelsen om beslutsförfarandet till artikel 2.

3. Förordning 2183/2004, så att verkningarna av ändringen av förordning 2182/2004 utsträcks till att omfatta även icke-deltagande medlemsstater.

2008/0168 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 2183/2004 om utvidgning av tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 2182/2004 om medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt till att gälla även icke-deltagande medlemsstater

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308,

med beaktande av kommissionens förslag[4],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[5], och

av följande skäl:

(1) Genom förordning (EG) nr 2183/2004[6] utvidgades tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 2182/2004 av den 6 december 2004 om medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt[7] till att gälla även andra medlemsstater än dem som definieras som deltagande medlemsstater i förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron[8].

(2) Rådets förordning (EG) nr 2182/2004 har ändrats genom förordning (EG) nr …/2008: Det är viktigt att reglerna avseende medaljer och symboliska mynt som liknar euromynt är enhetliga i hela gemenskapen, och det bör därför antas bestämmelser för att åstadkomma detta.

(3) Förordning (EG) nr 2183/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 1 i förordning (EG) nr 2183/2004 ska ersättas med följande:

”Artikel 1

Tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 2182/2004, ändrad genom förordning (EG) nr …/2008, ska utvidgas till att omfatta även andra medlemsstater än dem som definieras som deltagande medlemsstater i artikel 1 a i förordning (EG) nr 974/98.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

[1] EUT L 373, 21.12.2004, s. 1.

[2] Här hänvisas också till kommissionens meddelande av den 22 oktober 2001 om upphovsrättsligt skydd av utformningen av den gemensamma sidan på euromynten, som anknyter till förbudet att mångfaldiga hela eller delar av den gemensamt utformade sidan av medaljer och symboliska mynt (EGT C 318, 13.11.2001, s. 3).

[3] EUT L 19, 21.1.2005, s. 73.

[4] EUT C […], […], s. […].

[5] EUT C […], […], s. […].

[6] EUT L 373, 21.12.2004, s. 7.

[7] EUT L 373, 21.12.2004, s. 1.

[8] EUT L 138, 11.5.1998, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 835/2007 (EUT L 186, 18.7.2007, s. 1)