B4-0631, 0637, 0643, 0689, 0717, 0722, 0724 och 0725/95

Resolution om situationen i Burundi

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av rådets och kommissionens uttalanden den 6 april 1995,

- med beaktande av parlamentets tidigare resolutioner om situationen i Burundi,

- med beaktande av Carcassonne-förklaringen om Burundi som gjordes av ordförandeskapet för Europeiska unionen, liksom rådets gemensamma ståndpunkt av den 24 mars 1995,

- med beaktande av FN:s säkerhetsråds deklaration av den 29 mars 1995, och

A. Våldet har ökat i Burundi och en skrämmande massaker på uppskattningsvis 400 hutuer - framför allt kvinnor och barn - har utförts av delar av armén och milis i nordöstra Burundi de senaste dagarna.

B. Skrämmande massakrer av etnisk karaktär på ytterligare hundratals människor har begåtts av extremistligor från båda sidor som härjar både i huvudstaden Bujumbura och på landsbygden.

C. Det finns risk för att den dramatiskt försämrade säkerheten i hela landet och den upptrappade etniska konfrontationen kan skapa förutsättningar för ännu ett folkmord efter det i Rwanda.

D. Efter det dramatiska uttalandet av Burundis president om den överhängande risken för folkmord har FN:s säkerhetsråd tyvärr inte kunnat svara med lämpliga medel såsom i synnerhet utsändning av en skyddsstyrka.

E. Antalet flyktingar ökar, för närvarande har uppskattningsvis 50 000 flytt till Zaire, och en okontrollerad konflikt i Burundi skulle snabbt kunna spridas till Rwanda och Zaire och därmed skulle runt 20 miljoner människor vara i riskzonen.

F. Den europeiska trojkan liksom den franske biståndsministern har besökt Bujumbura.

G. President Ntibantunganya och Nduwayos regering har manat till fred och dialog.

H. Parlamentet är oroat över rapporterna om tortyr av politiska fångar utförd av den «särskilda undersökningsbrigaden» (Brigade Spéciale de Recherche, BSR).

Parlamentet

1. fördömer kraftigt den senast rapporterade massakern av 400 hutuer - framför allt kvinnor och barn - som utförts av delar av armén och av milis liksom allt annat dödande och alla våldshandlingar som begåtts i hela landet,

2. kräver att våldet omedelbart upphör och att extremistgrupperna avväpnas,

3. bekräftar återigen sitt fulla stöd till de legitima och demokratiska institutionerna i Burundi, i synnerhet republikens presidentskap, regeringen och parlamentet, och bekräftar sitt stöd till «regeringskonventionen» som undertecknades den 10 oktober 1994 och som till fullo måste respekteras av alla parter i konflikten, i synnerhet vad gäller oskadliggörande av de beväpnade ligor som är upphov till den nuvarande krisen,

4. anmodar regeringsstyrkor och opposition i Burundi att beslutsamt engagera sig i den nationella försoningsprocessen och demokratiseringen, i enlighet med den gemensamma förklaring som undertecknades den 30 mars 1995 av Burundis statschef och regeringschef och som muntligen godkänts av alla parter som undertecknat regeringskonventionen,

5. uppmanar EU:s medlemsstater att utöva påtryckningar på FN:s säkerhetsråd för att det skall vidta åtgärder för att stoppa våldsvågen i Burundi, såsom att organisera förhandlingar mellan parterna i konflikten och att sända en skyddsstyrka om de burundiska myndigheterna så begär,

6. uppmanar rådet och medlemsstaterna att utarbeta en katastrofplan för att vara redo att intervenera med FN-mandat om våldet trappas upp, och vid behov också upprätta «säkerhetszoner» för att skydda civilbefolkningen,

7. ger sitt fasta stöd till att man så snart som möjligt anordnar en «regional konferens för fred, säkerhet och stabilitet», som FN:s säkerhetsråd framfört önskemål om och som planerats av kommissionen, och uppmanar Burundis regering att utnyttja denna möjlighet,

8. bekräftar sitt fullständiga förtroende för Förenta Nationernas särskilde sändebud i Burundi, Ould Abdallah, som hittills har lyckats förhindra att fullständig kaos bryter ut i landet, och fördömer de av provokatörer anordnade demonstrationerna där man krävt att han skall avsättas,

9. uppmanar rådet att omedelbart genomföra den allmänna åtgärdsplan som uppställdes i Carcassonne, i synnerhet vad gäller att skicka nya experter på mänskliga rättigheter inom ramen för FN:s kommissariat för mänskliga rättigheter, att förstärka antalet observatörer från Afrikanska enhetsorganisationen, att återupprätta rättsstaten och att utbilda domare,

10. upprepar sin begäran att unionens medlemsstater i FN:s säkerhetsråd skall verka för ett internationellt vapenembargo mot Burundi och Rwanda och även att medlemsstaterna upphör att exportera vapen och ammunition till dessa båda länder,

11. anmodar medlemsstaterna, rådet, kommissionen och övriga industriländer att ge ett omedelbart och kraftigt finansiellt stöd till återuppbyggnad och stabilisering av den burundiska staten; anser att rådet i detta syfte omedelbart bör anordna den «givarkonferens» som föreslogs i Carcassonneförklaringen,

12. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, medlemsstaterna, FN:s och Afrikanska enhetsorganisationens generalsekreterare och Burundis regering.