MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN - SOCIALA UTVECKLINGSTENDENSER: MÖJLIGHETER OCH UTMANINGAR

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

SOCIALA UTVECKLINGSTENDENSER: MÖJLIGHETER OCH UTMANINGAR

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning

2. De viktigaste sociala utvecklingstendenserna

2.1. Vilka är de viktigaste utvecklingstendenserna-

2.2. ... viktiga förändringar i hushållens sammansättning ...

2.3. Andelen kvinnor som förvärvsarbetar fortsätter att öka ...

2.4. ...men vissa ojämlikheter består

2.5. Ett växande samhällsengagemang

3. Dagens levnadsvillkor

3.1. Disponibel inkomst: anställning är fortfarande den huvudsakliga inkomstkällan

3.2. Inkomstskillnaderna har ökat i de flesta medlemsstaterna

3.3. ... men den sociala välfärden minskar skillnaderna

3.4. ... och regionala obalanser finns det också

3.5. Utbildning: vägen till bättre levnadsvillkor för alla

3.6. Högre utbildning tenderar att minska risken för arbetslöshet ...

3.7. ... och öka inkomsterna

3.8. Den yngre generationen är bättre utbildad

4. Att tillgodose sociala behov i framtiden

4.1. Den sjunkande andelen äldre arbetskraft och sysselsättningen i framtiden

4.2. De mänskliga resurserna: grundvalen för det kunskapsbaserade samhället

4.3. Relationerna mellan generationerna och den utmaning som den allt äldre befolkningen utgör

4.4 Att möta behovet av omvårdnad

4.5. Att ta med jämställdhetsaspekten för mer kvalificerade arbeten

5. Avslutande anmärkningar

1. Inledning

När vi nu går in i 2000-talet ses ett sammanhållet europeiskt samhälle alltmer som ett viktigt villkor för att åstadkomma konkurrenskraft och tillväxt. I detta sammanhang stöder sig kommissionen på innehållet i rapporten The Social Situation in the European Union 2000. I detta meddelande redogör kommissionen för de viktigaste sociala utvecklingstendenserna i Europa i syfte att bestämma vilka politiska frågor som skall prioriteras med hänsyn till de sociala behov som kommer att utvecklas i framtiden.

Den snabba takten i en del av den sociala utvecklingen under de senaste åren har varit påfallande och kommer sannolikt att fortsätta under kommande år. Demografiska och sociala utvecklingstendenser, globaliseringen, informations- och kommunikationsomvälvningen och den nya ekonomi som är ett resultat av allt detta, är de främsta drivkrafterna som innebär både nya utmaningar och möjligheter. Teknisk utveckling, utbildning och social sammanhållning är huvudfaktorerna för att uppnå ekonomisk effektivitet och högre välstånd.

Europa behöver försäkra sig om att dess sociala modell har den flexibilitet och styrka som behövs för att effektivt möta dessa nya utmaningar och på samma gång fortsätta att försöka uppnå de mål man satt upp för ökad konkurrenskraft och sammanhållning.

Den ekonomiska och sociala utvecklingen kan ses mot bakgrund av tre centrala politiska områden: vårt växande makroekonomiska beroende av varandra, vårt engagemang och vårt samarbete när det gäller sysselsättningen samt vårt pågående arbete för att främja social utveckling inom Europeiska unionen. Dessa tre faktorer hänger nära samman och kan inte betraktas var och en för sig.

Detta innebär att både Europeiska unionen och medlemsstaterna står inför en kombination av tre politiska mål: att skapa en dynamisk europeisk ekonomi, en produktiv arbetskraft samt ett samhälle som omfattar alla och som kan ta hand om alla, både under detta årtionde och framöver.

Det extra toppmötet i Lissabon, "Sysselsättning, ekonomiska reformer och social sammanhållning - för ett innovationens och kunskapens Europa" utgör en möjlighet att bekräfta hur viktig kopplingen mellan dessa olika dimensioner är när vi rör oss mot ett sammanhållet europeiskt samhälle med mer kvalificerade arbeten och en hållbar ekonomisk tillväxt.

2. De viktigaste sociala utvecklingstendenserna

Europas befolkningsstruktur håller på att förändras. Den ändrade balansen i strukturen när det gäller ålder och kön samt de därmed besläktade generationseffekterna påverkar också det mänskliga beteendet. I vissa fall sker dessa förändringar så snabbt att det synbara resultatet är att nya sociala behov skapas och detta påverkar den sociala servicen.

För att kunna garantera Europas ekonomiska tillväxt och globala konkurrenskraft i framtiden blir det allt viktigare att ta hänsyn till de sociala utvecklingstendenserna när den övergripande politiken utformas.

2.1. Vilka är de viktigaste utvecklingstendenserna-

Europas befolkning blir allt äldre. I Europa ändras befolkningsbalansen snabbt som ett resultat av två dominerande demografiska utvecklingstendenser. I de flesta medlemsstaterna inom EU sjunker både antalet födda och döda. Det föds färre barn och människor lever längre och bättre. Resultatet är en åldrande befolkning, en allmän utveckling som har ökat genom det stora antalet barn som föddes åren efter andra världskriget. Denna utveckling kommer att fortsätta under flera årtionden.

Här följer några nyckeltal. Antalet barn som föddes inom EU sjönk 1998 till ca 4 miljoner - det lägsta antalet efter kriget. I själva verket har det totala födelsetalet för EU sjunkit från 2,59 under 1960 till 1,45 under 1998 och är nu bland de lägsta födelsetalen i världen. Under samma period har andelen äldre människor (65 år och äldre) i befolkningen ökat från 11 % till 16 %. Allt tyder på att denna utveckling kommer att fortsätta långt in i nästa århundrade. Inom tio år kommer det att finnas dubbelt så många äldre (69 miljoner) som det fanns 1960 (34 miljoner).

>Hänvisning till >

Befolkningstillväxten inom EU har gradvis sjunkit under de senaste 35 åren. År 1998 var bruttobefolkningstillväxten 2 per 1 000 invånare jämfört med ett årligt medeltal på ca 8 under 1960-talet. Under samma period sjönk det naturliga tillväxttalet (antalet födda minskat med antalet döda) stadigt från nästan 8 per 1 000 invånare till 0,8 under 1998. Sedan mitten på 1980-talet har den internationella befolkningsomflyttningen snabbt blivit en av de viktigaste faktorerna för att bestämma befolkningstillväxten, även om dess andel har minskat under de senaste fyra åren. Dess bidrag var nästan 75 % under 1995 - den högsta siffran efter kriget- men sjönk något till 62 % under 1998. Utan en positiv nettoinvandring skulle folkmängden i Grekland, Italien och Sverige sjunka.

2.2. ... viktiga förändringar i hushållens sammansättning ...

Förändringarna i hushållstyp och i familjens storlek och sammansättning har också varit betydande. Giftermålens antal minskar och människor gifter sig senare i livet. Dessutom väljer människor att skaffa barn vid ett senare stadium i livet. Skilsmässor är mer frekventa än tidigare.

Tillsammans med de låga födelsetalen markerar detta en förändring från den traditionella modellen med det gifta paret med barn mot mindre hushåll som oftare förändras, som till exempel barnlösa par, ensamhushåll och hushåll med en förälder.

Med den ökande medellivslängden är det emellertid inte ovanligt att tre eller fyra generationer lever samtidigt, och den ökande äldre befolkningen kommer att göra detta ännu vanligare. Inom familjen är det vanligtvis kvinnan som tar hand om de äldre när dessa blir beroende av vård. I framtiden kommer sannolikt denna börda att öka eftersom mindre familjer betyder att uppgiften fördelas på färre individer. Detta kan öka trycket på behovet av yttre former av socialt stöd.

2.3. Andelen kvinnor som förvärvsarbetar fortsätter att öka ...

En viktig förändring i beteendemönstren har varit kvinnornas ändrade roll i det ekonomiska och sociala livet. Under de gångna årtiondena har utbildnings- och sysselsättningsmönstren för män och kvinnor blivit mer lika. Fler kvinnor har kommit ut i arbetslivet och har därmed förvärvat fler individuella sociala rättigheter. Diagrammet nedan visar ökningen av andelen kvinnor i arbetskraften mellan 1987 och 1998.

>Hänvisning till >

På europeisk nivå kommer sannolikt kvinnornas ökande deltagande att fortsätta. Kvinnor har dock fortfarande särskilda problem när det gäller att få lika tillträde till arbetsmarknaden, karriärmöjligheter, lönesättning och när det gäller att förena yrkesliv och familjeliv. Även om nettoantalet nya arbetstillfällen som har skapats under det senaste årtiondet praktiskt taget samtliga har gått till kvinnor, har ändå detta ökande antal arbetstillfällen inte lyckats med att hålla jämn takt med det ökande antalet kvinnor som vill arbeta. Följaktligen förblir sysselsättningsgraden för kvinnor konsekvent lägre än för män. Dessutom arbetar en av tre kvinnor i EU deltid mot endast 6 % av männen.

2.4. ...men vissa ojämlikheter består

När det gäller inkomster så finns det fortfarande, trots de framsteg som gjorts under de senaste 20 åren, avsevärda ojämlikheter, särskilt för högkvalificerade arbeten. År 1995 var i genomsnitt bruttoinkomsten per månad för en kvinna 26 % lägre än inkomsten för en man. De minsta skillnaderna finns i Belgien, Danmark, östra delen av Tyskland, Luxemburg och Sverige. Dessa skillnader i inkomst förklaras oftast av att kvinnorna tenderar att vara överrepresenterade i lågavlönade arbeten.

Dessutom visar den ojämlika inkomststrukturen efter ålder att löneskillnaderna mellan män och kvinnor snabbt ökar med stigande ålder. Detta beror huvudsakligen på yrkesstrukturen för äldre kvinnor, som mer än genomsnittet återfinns i lägre betalda kontorsarbeten.

2.5. Ett växande samhällsengagemang

Frivillig verksamhet är en form av deltagande och engagemang i ett lokalt samhälle, grupp eller organisation. Även om det inte finns belägg för den faktiska omfattningen av frivilligt arbete och volontärtjänst i medlemsstaterna, tyder tillgängliga uppgifter på att det är omfattande och har ökat.

En undersökning av fler än 20 000 människor i hela Europa visade att en av fyra européer åtar sig obetalt arbete för olika välgörenhetsorganisationer och frivilliga grupper. De populäraste frivilliga aktiviteterna är idrotts- och fritidsverksamhet, arbete inom religiösa samfund, utbildning och kulturell verksamhet, socialt arbete och ungdomsarbete.

Frivilligarbetare är inte typiska för befolkningen som helhet. Det stora flertalet är medelålders och välutbildade. De kännetecknas också av en hög nivå av samhällsmedvetande. Undersökningar har visat att de också uppvisar en betydligt högre grad av psykologiskt välbefinnande än befolkningen i allmänhet.

3. Dagens levnadsvillkor

De utvecklingstendenser som beskrivs ovan påverkar de europeiska medborgarnas levnadsvillkor väsentligt. De allmänna levnadsvillkoren beror på en mängd olika faktorer. I detta avsnitt har vi valt ut en del av de centrala aspekter som behandlas i rapporten The Social Situation in the European union 2000, nämligen arbete, inkomstnivåer och utbildning.

3.1. Disponibel inkomst: anställning är fortfarande den huvudsakliga inkomstkällan

I genomsnitt kommer 70 % av den disponibla inkomsten från arbete (anställda och egenföretagare). När det gäller fördelningen av inkomsten är ensamföräldrar, familjer med många barn, ensamstående (särskilt kvinnor) och arbetslösa de grupper som riskerar hamna i de lägre inkomstgrupperna.

3.2. Inkomstskillnaderna har ökat i de flesta medlemsstaterna

Totalt sett ökade inkomstskillnaderna i de flesta medlemsstaterna under perioden 1980-1995 efter en nedgång under årtiondena före 1980, men den senaste ökningen är inte generell. Inkomstskillnader hänger nära samman med risken för social utslagning och sämre levnadsvillkor. Om inkomstskillnaderna fortsätter att öka, kommer andelen personer i låginkomstgrupper, som till exempel äldre och ensamstående föräldrar att också öka. Låginkomstgrupper är sårbara. De tenderar att ha sämre hälsa och sämre tillgång till hälso- och sjukvård. Detta kan medföra ökade krav på våra välfärdssystem.

3.3. ... men den sociala välfärden minskar skillnaderna

Utgifterna för social trygghet under 1996 utgjorde 28,7 % av gemenskapens BNP, jämfört med siffran 25,4 % under 1990. Merparten av detta går till pensioner samt hälso- och sjukvård. De högsta andelarna finns i de tre nordiska medlemsstaterna (32-35 %), medan Grekland, Spanien, Irland och Portugal uppvisade de lägsta talen (19-23 %). Trots dessa skillnader tenderar kostnaderna för de sociala trygghetssystemen att utvecklas åt samma håll i medlemsstaterna, med de största ökningarna under senare år i de länder som har de lägsta utgiftsnivåerna.

Sociala förmåner, med undantag av pensioner, minskar andelen "fattiga" människor i alla medlemsstater, men i mycket olika grad. Minskningen är lägst i Grekland, Italien och Portugal, mellan 7 and 15 %. Siffran understiger inte 25 % i de övriga medlemsstaterna. I Danmark och Nederländerna ligger den på ca 60 % ( dessa två länder har den lägsta "fattigdomsgraden" efter utbetalning av förmåner.

Irland och Förenade kungariket har en hög andel människor med låga jämförbara inkomster både före och efter utbetalning av förmåner. Efter utbetalning av förmåner är de som fortfarande är fattiga emellertid störst i Portugal. Eftersom Italien har den lägsta andelen fattiga före utbetalning av förmåner, ligger detta land nära medeltalet inom Europeiska unionen, trots den ringa effekt som transfereringarna har.

>Hänvisning till >

De sociala välfärdssystemen spelar en viktig roll i hela Europeiska unionen, både i individernas och i familjernas liv och för att stötta utvecklingen av samhället och ekonomin. Den roll som välfärdssystemen spelar när det gäller att omfördela inkomsterna fortsätter att vara betydelsefull i framtiden.

3.4. ... och regionala obalanser finns det också

Tillgängliga uppgifter visar att regionerna inom Europeiska unionen påverkas i olika utsträckning av demografiska utvecklingstendenser och ekonomiska förändringar. Till denna ojämna socio-ekonomiska påverkan kommer en regional omgivning som också den är mångskiftande . Mångfalden av demografiska och ekonomiska skillnader mellan regionerna tyder på att tyngdpunkten behöver läggas vid hänsynen till den regionala dimensionen inom den socio-ekonomiska politiken.

3.5. Utbildning: vägen till bättre levnadsvillkor för alla

Utbildning spelar en viktig roll för de allmänna levnadsvillkoren, särskilt i samband med sysselsättningsmöjligheter och inkomstnivåer. Högre utbildningsnivåer hos medborgarna är starkt kopplade till bättre levnadsvillkor.

3.6. Högre utbildning tenderar att minska risken för arbetslöshet ...

I allmänhet verkar högre utbildning, om än i varierande grad, minska risken att bli arbetslös i alla medlemsstater. I de femton nuvarande medlemsstaterna i EU var arbetslösheten för personer med eftergymnasial utbildning 6 % under 1997 jämfört med 10 % för personer som högst hade gått ut gymnasiet och 14 % för dem som inte hade fortsatt efter den obligatoriska skolgången.

>Hänvisning till >

3.7. ... och öka inkomsterna

Inkomsterna är sannolikt högre för människor med högre utbildning. I alla medlemsstater tjänar heltidsanställda med eftergymnasial utbildning i genomsnitt mer är de som endast har gymnasial utbildning. Skillnaden är större än 50 % i Tyskland, Frankrike och Österrike och 100 % i Portugal. Inkomstskillnaderna mellan dem med gymnasial utbildning och dem med endast grundskoleutbildning var något mindre (10-20 %) i de flesta länderna och försumbar i Grekland, Frankrike, Irland och Finland.

3.8. Den yngre generationen är bättre utbildad

Kunskapsnivån hos befolkningen har avsevärt förbättrats under de senaste trettio åren. Genom att jämföra dem som i dag lämnar utbildningssystemet med de äldre generationerna, är det möjligt att följa utvecklingen över en längre tidsperiod. Under 1997 hade 59 % av personer i åldersgruppen 55(64 år i de femton nuvarande medlemsstaterna i EU endast grundskoleutbildning. Denna andel hade sjunkit till 32 % i åldersgruppen 25(34 år.

Dessa förbättringar kan förklaras med att den obligatoriska skolgången är längre, att det undervisas i fler ämnen i skolan och att strategier för livslångt lärande har lanserats på senare år. Svårigheter att få tillträde till lämplig utbildning kvarstår emellertid för vissa grupper i samhället, t.ex. ungdomar, låginkomstfamiljer med små barn, personer med funktionshinder och invandrare. Dessa grupper kommer sannolikt att leva under sämre villkor och löper därmed större risk för social utslagning. När Europa tar steget in i det kunskapsbaserade samhället, blir de dessa gruppers särskilda behov allt viktigare.

4. Att tillgodose sociala behov i framtiden

I detta avsnitt beskrivs de viktigaste behov som samhället behöver tillgodose med tanke på de utvecklingstendenser som beskrivits i de föregående kapitlen.

4.1. Den sjunkande andelen äldre arbetskraft och sysselsättningen i framtiden

Mellan 1986 och 1997 sjönk andelen män mellan 55 och 64 år som förvärvsarbetade med mer än 6 procentenheter. Däremot steg siffran något för kvinnor, med 4 procentenheter, om än från en lägre utgångspunkt.

Genom framtida befolkningsförändringar kommer befolkningens struktur och storlek att ändras, något som i sin tur ytterligare kommer att öka andelen försörjningsberoende äldre samt de sociala kostnaderna. Då arbetskraften blir äldre, kommer det att bli brist på arbetskraft och bördan att försörja dem som är äldre kommer att bli större, om man inom Europeiska unionen behåller de nuvarande nivåerna av tidiga pensionsavgångar. Huvudorsaken till den låga sysselsättningsgraden bland manliga arbetstagare efter en viss ålder beror på omstruktureringen inom industrin. En Eurobarometerundersökning visade faktiskt att minst 40 % av dem som gick i pension tidigt betraktade sitt utträde från arbetsmarknaden som huvudsakligen ofrivilligt och skulle ha velat fortsätta med någon sysselsättning. Ett ökande antal friska människor i 55- och 60-årsåldern skulle vilja fortsätta arbeta på något sätt eller behålla någon anknytning till arbetslivet efter det att de har slutat sitt yrkesverksamma liv.

När det finns ett ökande antal aktiva äldre krävs det investeringar i deras kvalifikationer och motivation. Genom arbete i samhället och inom den så kallade tredje sektorn skulle äldre människor kunna vara aktiva längre. Detta skulle kunna vara ett område som kan utvidgas. Det kan leda till att kraven på att främja ett aktivt liv för äldre och successiv pensionering skulle kunna uppfyllas.

4.2. De mänskliga resurserna: grundvalen för det kunskapsbaserade samhället

I det kunskapsbaserade samhället står det klart att systemen för utbildning och livslångt lärande inom hela EU måste kunna möta de behov som utvecklas i samhället i en snabbt föränderlig omgivning, för att alla grupper i samhället skall få tillträde till utbildning. Trots att avsevärda framsteg gjorts när det gäller utbildningsnivån under de sista årtiondena, finns det fortfarande risk för att vissa grupper i samhället får en dålig utbildning. I åldersgruppen 18-24 år lämnar till exempel 22 % utbildningssystemet utan att avsluta en utbildning efter grundskolan. Att motverka risken för denna grupp att drabbas av arbetslöshet och social utslagning utgör en av de mest angelägna frågorna inom socialpolitiken.

Förutom ungdomar löper även andra missgynnade grupper, som till exempel fattiga familjer med små barn, funktionshindrade, invandrare och andra minoriteter liknande risker. Dessa befolkningsgrupper behöver stöd på många olika nivåer, något som sällan erbjuds inom de formella utbildningssystemen. För det första behöver man ge dessa grupper möjlighet att förvärva några av de "mjuka" färdigheter som behövs på arbetsplatsen, till exempel förmågan att kommunicera, förmågan att arbeta tillsammans i grupp, förmågan att leda och att ta ansvar. För det andra finns det ett behov av praktisk information om de yrkesmöjligheter som skulle kunna passa deras intressen och begåvningar. Många människor i dessa grupper uppger att den svåraste uppgiften är att välja ett lämpligt yrke, och att saker och ting brukar ordna sig när de väl har bestämt sig. För det tredje, för att undvika att hamna i fällan "ingen erfarenhet, inget arbete", är det av yttersta vikt att dessa grupper erbjuds möjligheten att få verklig arbetslivserfarenhet genom att erbjudas olika arbeten och arbetsuppgifter.

Dessutom möter en större del av arbetskraften (äldre arbetstagare, huvudsakligen tjänstemän, egenföretagare, tillfällig anställda och deltidsarbetande) ökande svårigheter eftersom de inte tillhör de traditionella målgrupperna i våra nuvarande system för yrkesutbildning. I de framtida strategierna för livslångt lärande bör man vara bättre förberedd på att möta dessa nya behov.

4.3. Relationerna mellan generationerna och den utmaning som den allt äldre befolkningen utgör

>Hänvisning till >

Sedan 1995 ökar antalet försörjningsberoende personer igen, eftersom befolkningen blir allt äldre. År 2010 kommer det att finnas dubbelt så många äldre (69 miljoner) som det fanns 1960 (34 miljoner). Bara under nästa årtionde kommer antalet personer som är 65 år och äldre att öka till ca 13 % inom de femton nuvarande medlemsstaterna i EU. Tyskland (24 %) kommer sannolikt att få den största ökningen. Ökningen av andelen personer i befolkningen som är över 80 år har varit ännu mer uttalad. Under nästa årtionde kommer andelen "mycket gamla" att öka med 36 %. Belgien, Grekland, Frankrike, Italien och Luxemburg förväntas få de största ökningarna (ca 50 %).

Även om det saknas exakta uppgifter om antalet äldre som behöver omvårdnad under en längre tid, uppskattade Europeiska kommissionen i sin rapport 1998 om långtidsomvårdnad av äldre att så mycket som 5 % av människor som är 65 år och äldre är direkt beroende av ständig social omvårdnad, och ca 15 % är delvis beroende. Beroendet ökar exponentiellt med åldern: 10 % av dem som är 75 år och äldre är direkt beroende, och ca 25 % delvis beroende.

4.4 Att möta behovet av omvårdnad

Beroendet av vård och omsorg bland äldre och längre perioder av ekonomiskt beroende för både unga och äldre kommer att öka trycket på dem som är i arbetsför ålder. Detta ger i sin tur upphov till frågor om var gränserna går mellan offentligt och privat ansvar. Mycket av debatten kretsar kring hur man skall minska påfrestningarna på relationerna mellan generationerna, samtidigt som man skall garantera fullvärdig service för att möta behoven hos de behövande. Om de sociala utvecklingstendenser som iakttagits håller i sig, kommer frågan om vem som skall ansvara för vården att bli allt viktigare.

4.5. Att ta med jämställdhetsaspekten för mer kvalificerade arbeten

Om de demografiska utvecklingstendenserna håller i sig under de närmaste femton åren, kommer kvinnorna att utgöra den viktigaste källan till arbetskraftstillväxten. Olika former av diskriminering på arbetsmarknaden, tillsammans med nya utvecklingstendenser, som till exempel den ökande andelen deltidsanställda (som huvudsakligen utgörs av kvinnor), cementerar emellertid könsrollerna och överlåter åt kvinnorna att axla det största ansvaret för vård och omsorg. Allteftersom kravet på vård och omsorg ökar, och en allt större andel kvinnor vill komma ut på arbetsmarknaden, kan detta mycket väl leda till att spänningarna kommer att öka mellan familjeengagemang och förvärvsarbete.

Stora framsteg har redan gjorts, men det ändrade mönstret för hushållens sammansättning och familjetyper kan medföra ytterligare spänningar. Arbete och privatliv måste kunna förenas mer med varandra, både för män och kvinnor. Nyskapande idéer som också kan genomföras i praktiken kan hjälpa till att förena arbetsliv med familjens, hushållens och individernas behov, så att inte hela omsorgsbördan läggs på familjen. Vidare kan utvecklingen mot individualiseringen av rättigheter hjälpa till att både upprätta en bättre balans mellan könen och minska trycket på pensionssystemen.

5. Avslutande Anmärkningar

På de föregående sidorna, som grundar sig på slutsatserna i rapporten The Social Situation in the European Union 2000, ges en sammanfattning av de viktigaste sociala utvecklingstendenserna och fastställs de därmed sammanhängande politiska problemområdena i framtiden.

Den förändringstakt som vi upplever när det gäller globalisering, demografiska förändringar, nya former av arbete och familjeliv och övergången till ett kunskapsbaserat samhälle reser viktiga frågor hur socialpolitiken skall utformas. I denna rapport ges en översikt över den aktuella sociala situationen på grundval av ett antal viktiga sociala indikatorer. I rapporten blickas också framåt med tanke på de viktigaste sociala utvecklingstendenserna, särskilt den allt äldre befolkningen, förändringar i hushållens storlek och struktur samt kvinnornas förändrade roll i det ekonomiska och sociala livet. Detta utgör en plattform för framtida socialpolitisk utveckling och diskussioner i alla medlemsstater.

Den viktigaste slutsatsen i denna rapport är att medan levnadsvillkoren allmänt sett har förbättrats, finns det fortfarande vissa grupper i samhället som står inför sociala problem. På samma gång håller demografiska och beteendemässiga utvecklingstendenser på att skapa nya och ökande behov av socialt stöd, vilket kräver att ändamålsenliga politiska åtgärder sätts in vid rätt tidpunkt.