SV Europeiska unionens officiella tidning C 18/18

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap” (förberedande yttrande)

2011/C 18/04

Föredragande: María Candelas SÁNCHEZ MIGUEL

I en skrivelse av den 23 juli 2009 bad Diego López Garrido, statssekreterare med ansvar för Europafrågor vid det spanska utrikes- och samarbetsministeriet, på det framtida spanska ordförandeskapets vägnar Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget utarbeta ett förberedande yttrande om

”Utbildning för integration: ett redskap i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 mars 2010.

Vid sin 462:a plenarsession den 28–29 april 2010 (sammanträdet den 28 april 2010) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för, 13 röster emot och 10 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK välkomnar beslutet att år 2010 fördubbla ansträngningarna för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap, och kommittén understryker betydelsen av att använda utbildning som ett effektivt instrument för att uppnå dessa mål. Utbildning erkänns som ett instrument av stor betydelse för att de som lever i fattigdom ska kunna integreras i samhället.

1.2 Det faktum att en av prioriteringarna i ”EU 2020-strategin” är att stärka utbildning som ett sätt att bekämpa ojämlikhet och fattigdom, samt att EU:s roterande ordförandeskapstrio (Spanien, Belgien och Ungern) har ställt upp ”utbildning för alla” som en av sina målsättningar, gör det möjligt att föreslå en rad åtgärder som syftar till att göra utbildning till ett effektivt instrument för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap.

1.3 Utbildning har erkänts som en grundläggande mänsklig rättighet sedan EU grundades, och mycket stora, reella ansträngningar har gjorts för att detta ska vara en allmän rättighet för alla. EESK har bidragit med ett stort antal yttranden på området, och i alla dessa yttranden anges att utbildningens centrala mål är att utbilda fria, kritiskt tänkande och självständiga medborgare med förmåga att bidra till att utveckla det samhälle som de lever i, som har en hög kunskapsnivå som gör det möjligt för dem att, särskilt i arbetslivet, anta nya utmaningar, men som även är medvetna om betydelsen av delade värderingar och en gemensam kultur samt att den värld som de lever i måste bevaras för kommande generationer.

1.4 På grundval av konceptet utbildning för integration rekommenderar EESK att EU och medlemsstaterna ser över utbildningspolitiken, dess innehåll, inriktning och strukturer samt tilldelningen av resurser. Vidare rekommenderar kommittén att det görs en översyn och/eller en uppdatering av den politik som rör sysselsättning, offentliga tjänster av god kvalitet, specifika grupper (barn, personer med särskilda behov, invandrare osv.), och att denna politik förses med ett jämställdhetsperspektiv. Inkluderande utbildning kan förekomma i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället. Skolan ska inte ensam bära hela bördan. Detta är långt ifrån en oväsentlig fråga, och den bör inte fokusera enbart på fattiga utan omfatta alla social grupper där behov finns. Vi förordar utbildning för alla — av utbildningsmässiga skäl, eftersom det behövs ett utbildningssystem av god kvalitet som omfattar alla, från den allra tidigaste barndomen, — av sociala skäl, eftersom undervisningen bör bidra till att förändra attityder och skapa ett samhälle där ingen utestängs eller utsätts för fördomar och diskriminering, — av ekonomiska skäl, eftersom det bidrar till att öka konkurrenskraften inför de nya ekonomiska utmaningarna och arbetsmarknadens nya behov.

1.5 I EU har man sedan många år diskuterat ett erkännande av resultaten av den icke-formella utbildningen, som äger rum utanför de traditionella utbildningsramarna och som kompletterar den formella utbildningen genom att den ger praktiska kunskaper, mjuka färdigheter och nya synsätt samt uppmuntrar till ett aktivt medborgarskap. Trots att dessa diskussioner ännu inte har lett fram till några överenskommelser på EU-nivå, har det i allt högre grad erkänts att icke-formell utbildning bidrar till att underlätta tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att det är viktigt att EU analyserar denna aspekt med tanke på utbildningens betydelse för integrationen, och rekommenderar därför följande: — Insamling av information om befintliga institutionella och tekniska bestämmelser och presentation av förslag om att utarbeta indikatorer för att mäta de eventuella fördelarna med att erkänna icke-formell utbildning samt insamling av information om vem som kan dra fördel av sådan utbildning. — Översyn av modellerna för erkännande av resultaten av icke-formell utbildning i syfte att kartlägga vilken utbildning som är mest jämlik, effektiv och fördelaktig, i synnerhet för dem som är socialt utestängda, och säkerställande av kvaliteten på den utbildning som ges. — Uppmuntran av utbyte av positiva erfarenheter mellan medlemsstaterna. — Involvering av arbetsmarknadens parter, berörda frivilligorganisationer och företrädare för både formell och icke-formell utbildning i denna process.

1.6 EESK har i tidigare yttranden påpekat att en offentlig utbildning av hög kvalitet för alla är ett instrument som främjar jämlikhet och social integration. Mot denna bakgrund är det viktigt att alla de som är utestängda från samhället får tillgång till i första hand offentlig utbildning (1) av hög kvalitet, som kan ge dem tillträde till arbetsmarknaden och ett hederligt, välavlönat arbete.

1.7 Utan att för den skull förbise kopplingen till de politiska prioriteringar som redan har fastställts, vill EESK slutligen rekommendera att de åtgärder som kan komma att vidtas bör fungera som en drivkraft för djärvare och mer ambitiösa åtaganden på detta område, och att de inkluderar största möjliga antal institutioner och sociala aktörer.

1.8 Den konferens som EESK anordnar den 20–22 maj 2010 i Florens om ”Utbildningens roll i kampen mot socialt utanförskap” ligger helt i linje med detta mål. Den kommer att bygga på ett övergripande angreppssätt och samla ett stort antal aktörer på detta område.

2. Inledning

2.1 Rätten till utbildning som en grundläggande mänsklig rättighet har erkänts och ingår i alla de instrument som inrättats av EU sedan unionen grundades. EU har gjort mycket stora, reella ansträngningar för att göra denna rätt till en allmän rättighet tillgänglig för alla (2). Trots det har vissa delar av befolkningen inte tillgång till utbildning, vilket ytterligare förvärrar den fattigdomssituation som man ännu inte kommit till rätta med. Medlemsstaterna, kommissionen och Europaparlamentet har föreslagit och antagit omfattande åtgärder som syftar till att bekämpa fattigdom genom offentlig utbildning av god kvalitet som ett instrument för integration. EU har också utsett 2010 till Europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning (3).

2.2 Social integration och fattigdomsbekämpning ingår även bland EU:s målsättningar för tillväxt och sysselsättning. Samordning av de nationella politiska strategierna för socialt skydd och integration pågår via en process för utbyte och lärande, den s.k. öppna samordningsmetoden, som tillämpas med avseende på medlemsstaternas behörighetsområden för att uppnå konvergens mellan de nationella politiska strategierna i syfte att förverkliga vissa gemensamma mål. Den öppna samordningsmetoden bidrar till samordningen av socialpolitiken, i synnerhet inom ramen för den nya Lissabonstrategin.

2.3 Utbildning är dessutom en avgörande faktor för att förbättra den ekonomiska utvecklingen och den sociala sammanhållningen i samhället. Misslyckandet när det gäller att nå målet om att minska fattigdomen, och de konsekvenser den pågående ekonomiska krisen kan få med avseende på socialt utanförskap och ökad arbetslöshet, gör det än mer angeläget att hitta instrument för att arbeta för en aktiv integration.

2.4 Den första prioriteringen i EU 2020-strategin (4) är ”Att skapa värde genom att bygga tillväxten på kunskap”. Därmed erkänner man att kunskap är drivkraften bakom en hållbar tillväxt, och att utbildning, forskning, innovation och kreativitet gör skillnad. Tankegången är densamma i slutsatserna från det toppmöte om sysselsättning som hölls i Prag i maj 2009. Mot denna bakgrund, och med hänsyn till den rådande ekonomiska krisen som har fått stora konsekvenser för arbetstagarna och företagen, framför allt de små och medelstora företagen, och det faktum att arbetslösheten har nått historiska nivåer på närmare 20,2 % med stora skillnader mellan de olika EU-länderna, är det nödvändigt att trappa upp åtgärderna, i synnerhet när det gäller utbildningspolitiken som bidrar till att skapa sysselsättning och samtidigt stärker jämlikheten mellan EU-medborgarna.

2.5 Den allmänna utbildningen, som är ett av huvudinstrumenten för att främja jämlikhet, står nu inför många nya utmaningar i en alltmer globaliserad värld som samtidigt utmärks av ökande ojämlikhet, klyftor och asymmetri. Integration i skola och samhälle av alla elever är en prioriterad fråga för de offentliga myndigheterna och för olika internationella och regionala organisationer. Utbildning för alla är en strategi med inriktning på att möta alla barns, ungdomars och vuxnas inlärningsbehov, främst med fokus på de sektorer som i störst utsträckning berörs av diskriminering, marginalisering, fattigdom och socialt utanförskap.

2.6 Utbildning kan vara ett effektivt instrument i kampen mot fattigdom och socialt utanförskap. Vissa ungdomar har begränsade möjligheter i samhället och ställs inför särskilda problem till följd av en utbildningsmässigt, socioekonomiskt eller geografiskt missgynnad bakgrund, eller på grund av att de har en funktionsnedsättning.

2.7 Enligt Unescos riktlinjer för inkluderande utbildning handlar det om en process som gör det möjligt att beakta de många olika behov som olika inlärare har, och bemöta dessa genom ett större engagemang när det gäller inlärning, kultur och gemensamma värden i syfte att minska det sociala utanförskapet och fattigdomen. Inkluderande utbildning kräver förändringar med avseende på innehåll, attityder, strukturer och utbildningsstrategier, och därmed en ändring av utbildningsprogrammen för lärare, tilldelning av större resurser och en vision som omfattar alla inlärare samt övertygelsen om att det är det allmänna utbildningssystemets uppgift att ge alla utbildning. Inkluderande utbildning har som målsättning att på rätt sätt bemöta de många olika inlärningsbehov som finns hos olika sociala grupper genom formell och icke-formell utbildning.

2.8 Det är långt ifrån en marginell fråga om hur vissa inlärare kan integreras i den vanliga utbildningen, och fokus ligger inte heller enbart på de fattigaste; inkluderande utbildning är snarare en strategi som kräver en omvandling av utbildningssystemen och övriga riktlinjer för utbildning i syfte att svara mot mångfalden inlärare och bli ett viktigt verktyg för att bekämpa fattigdom. Syftet är att både lärare och elever ska känna sig bekväma med mångfalden och se den som en utmaning och en möjlighet till en berikande inlärningsmiljö, snarare än som ett problem.

2.9 Massarbetslösheten har lett till fattigdom av ett aldrig tidigare skådat slag. För närvarande (5) är den globala ekonomiska krisen bara en bekräftelse på denna situation. I dag innebär fattigdom inte bara otillräckliga inkomster, det kan innebära begränsad eller obefintlig tillgång till hälso- och sjukvård eller utbildning, en farlig miljö, ihållande diskriminering och fördomar, eller socialt utanförskap. Ett arbete är i sig (om det inte är ett bra arbete) inte ett tillräckligt skydd mot fattigdom. Och extrem fattigdom är ett fenomen som är mer utbrett bland kvinnor än bland män. I 17 av EU:s medlemsstater är risken för extrem fattigdom påtagligt högre för kvinnor. Familjer med ensamstående föräldrar där familjeöverhuvudet är en kvinna löper mycket större risk för att drabbas av fattigdom. I en värld där 60 % av befolkningen lever av endast 6 % av de totala inkomsterna, där 50 % lever på endast 2 dollar per dag och över en 1 miljard människor tjänar mindre än 1 dollar per dag, kan Europa inte omvandlas till en fästning utan hänsyn till omvärlden.

2.10 Det växande problemet med fattigdom i städerna, människor som flyttar från landsbygden till industriregioner och massinvandring utgör en utmaning för socialpolitiken i regionerna. Enligt Eurostats uppgifter för 2009 lever 16 % av Europas befolkning under fattigdomsgränsen, och en av tio européer lever i ett hushåll där ingen arbetar. I ett antal medlemsstater är barn mer utsatta för fattigdom än resten av befolkningen, och 19 % (eller 19 miljoner barn) riskerar att drabbas av fattigdom. Den onda cirkel som dömer så många till fattigdom måste brytas genom att man skapar en stabil och säker inlärningsmiljö som kan säkerställa att eleverna fullt ut kan dra nytta av sina grundläggande rättigheter och utveckla sina färdigheter och framtidsmöjligheter.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Kampen mot fattigdomen är en mycket viktig del av integrations- och sysselsättningspolitiken både i EU och i medlemsstaterna. Tidigare betraktades kampen mot fattigdomen som en del av socialpolitiken, men den har nu utvecklats till en kamp mot socialt utanförskap. Det är inte längre bara en fråga om att skydda samhället mot de fruktade konsekvenserna av fattigdomen utan att säkra de drabbades mänskliga rättigheter. Då man 2007 beslutade att 2010 skulle bli året för bekämpning av utslagning och fattigdom konstaterade Europaparlamentet och rådet att 78 miljoner människor för närvarande löper risk att drabbas av fattigdom i EU och att antalet hela tiden ökar. Eftersom denna situation står i stark kontrast till EU:s gemensamma, grundläggande värderingar krävs det åtgärder som involverar både EU och medlemsstaterna.

3.2 Vidare antog FN:s medlemsstater millennieutvecklingsmålen år 2000, vars syfte var att reducera den extrema fattigdomen med hälften. Dessa åtta mål ska man försöka uppnå före 2015. Det måste dock erkännas att det mot bakgrund av den nuvarande ekonomiska konjunkturen kommer att bli mycket svårt att uppnå alla mål inom de utsatta tidsgränserna. EU har beslutat att år 2010 ska vara ett temaår för bekämpning av fattigdom och social utestängning i syfte att fördubbla ansträngningarna för att försöka uppnå dessa mål.

3.3 EESK har vid flera tillfällen klart tagit ställning för kunskapssamhället som ett mycket viktigt instrument när det gäller att fullständigt integrera alla medborgare och inte bara en elit, och framför allt som ett sätt att nå de mål som fastställdes vid toppmötet i Lissabon.

3.4 Kommittén framhöll nyligen (6) att människor med en lägre utbildningsnivå löper större risk att drabbas av social utestängning. Rätten till utbildning måste ge dem en möjlighet att förbättra sin livskvalitet och få tillträde till arbetsmarknaden. Vidare måste man ta hänsyn till att de ekonomiska, sociala och tekniska förändringarna kräver en anpassning av utbildningens innehåll, särskilt om målet är att tillgodose arbetsmarknadens behov. EESK förslår därför en ändring av både skol- och universitetsutbildningen, så att man vid ett eventuellt studieavbrott kan erbjuda program för yrkesutbildning som kan underlätta inträdet på arbetsmarknaden (7). Målet är att förebygga och reparera de skador som orsakas av social utestängning.

3.5 EESK (8) har antagit ett yttrande där man välkomnar kommissionens meddelande ”Ny kompetens för nya arbetstillfällen”. Man drar bland annat följande slutsats: ”Ökad kompetens på alla nivåer är en förutsättning för att ekonomin ska kunna återhämta sig på kort sikt. Det är också en förutsättning för långsiktig utveckling, ökad produktivitet, konkurrenskraft, sysselsättning, lika möjligheter och social sammanhållning.”

3.6 Hur som helst kan man inte bortse från frågan om att precisera begreppet utbildning för integration, något som vi stöder, eftersom det förutom att vara en strategi även är en process som gör det nödvändigt att inte bara se över utbildningspolitiken, utan även sysselsättningspolitiken och tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster av hög kvalitet, ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever och deras levnadsförhållanden (kvinnor och män, flickor och pojkar, ungdomar och äldre människor, migranter, arbetslösa, funktionshindrade, personer med hiv/aids, osv.). Syftet med utbildning för integration är alltså i slutändan att utrota alla former av utestängning, vare sig den beror på negativa attityder eller att mångfalden inte värdesätts. Den kan genomföras i många sammanhang, både formella och informella, inom familjen eller i samhället, men skolan bör inte ensam bära hela bördan.

3.7 Icke-formell utbildning baseras ofta på pedagogiska former och arbetsmetoder som inte är hierarkiska, utan grundas på deltagande. Den är också ofta nära knuten till det civila samhällets organisationer och drivs av dem. Genom sin karaktär och sitt nedifrån och upp-orienterade förhållningssätt har icke-formell utbildning varit ett effektivt verktyg för att bekämpa fattigdom och socialt utanförskap. EESK understryker därför att icke-formell utbildning också kan spela en viktig roll vid genomförandet av EU 2020-strategin.

3.8 Ett framgångsrikt livslångt lärande stärks av icke-formell utbildning som kompletterar och stöder formell utbildning. Relationen dem emellan kan t.ex. spela en viktig roll för att göra lärande mer attraktivt för ungdomar och därigenom motverka att de slutar skolan i förtid genom att man exempelvis inför nya metoder, underlättar övergång mellan formell och icke-formell utbildning samt erkänner färdigheter (9).

3.9 OECD har ägnat frågan om informell utbildning särskild uppmärksamhet och genomfört flera undersökningar och projekt (10). Det finns ännu inte någon generell samsyn om i vilken utsträckning och på vilket sätt de kunskaper som förvärvats genom ”icke-formell utbildning”, och än mindre genom ”informell utbildning”, ska erkännas. Detta innebär bland annat att man måste erkänna andra aktörers, t.ex. organisationer i det civila samhället, kompetens att undervisa utanför det formella utbildningssystemet och fastställa utvärderingsstandarder i syfte att utvärdera de färdigheter som förvärvats på detta sätt. Erkännandet av de sålunda förvärvade kvalifikationerna och färdigheterna har utvecklats med hjälp av strategier för livslångt lärande i vissa medlemsstater. I andra medlemsstater håller man på att undersöka förfaranden för rättsligt erkännande av dessa kvalifikationer och färdigheter inom de befintliga nationella kvalifikationsramarna, vilket underlättar tillträdet till arbetsmarknaden. EESK anser att EU bör undersöka hur långt man nått på detta område på medlemsstatsnivå och föreslår att medlemsstaterna utbyter positiva erfarenheter och exempel på bästa praxis.

3.10 En stor fara som måste undvikas är att strategierna när det gäller utbildning för integration endast kommer att omfatta fattiga personer, invandrare och personer som av någon anledning slutat skolan i förtid. En sådan situation kommer att medföra att deltagarna isoleras i stället för att integreras. Ett möjligt alternativ är att låta dessa system vara tillgängliga även för andra grupper som skulle kunna behöva dem (11). Å andra sidan kan den icke- formella utbildningen inte ersätta den formella, men genom att erkänna värdet av den kunskap som förvärvas på detta sätt utgör den ett komplement, eftersom deltagarna kommer att ha möjlighet att återintegreras i det formella utbildningssystemet om de så önskar och behöver.

3.11 EESK anser att det är ytterst viktigt att alla marginaliserade grupper får tillgång till ett huvudsakligen offentligt utbildningssystem (12) av god kvalitet, som öppnar dörrarna till arbetsmarknaden och ger dem möjlighet att hitta ett anständigt och välavlönat arbete. Lika betydelsefullt är det att denna utbildning förmedlar grundläggande medborgerliga värderingar när det gäller reell jämställdhet mellan könen och aktivt deltagande i samhällslivet. Kommittén ställer sig positiv till en utbildning som bidrar till personlig och social utveckling och som inte bara fokuserar på förmedling av färdigheter och kvalifikationer (ett nyttobetonat synsätt på utbildning), och en utbildning som resulterar i öppna, kritiska människor som är kapabla att delta aktivt i ett samhälle som präglas av ökande social rättvisa och politisk mognad.

3.12 EESK anser att en utbildning som främjar integration måste öka elevernas förmåga till kritisk analys och bidra till att förbättra elevernas utbildningsmässiga och sociala ramar i syfte att dessa ska kunna leva upp till arbetsmarknadens och samhällets nya krav. Kort sagt innebär kopplingen mellan utbildning och social integration att utbildningen knyts till målen om utveckling av samhället och av de områden där den äger rum. På så sätt kan utbildning bli ett instrument som bidrar till att successivt utrota fattigdomen.

3.13 Sammanfattningsvis finns det följande skäl till att välja en inkluderande utbildning: — Utbildningsmässiga: Kravet på att alla ska omfattas av utbildningssystemet (”målet om utbildning för alla före 2015”) innebär att man måste ta hänsyn till de många olika kategorierna av elever. — Sociala: Utbildning kan och bör bidra till förändrade attityder och till att skapa ett samhälle där ingen utsätts för fördomar och diskriminering och där alla medborgare kan utöva sina grundläggande rättigheter. — Ekonomiska: En inkluderande utbildning kan bidra till att öka samhällets reella konkurrenskraft med avseende på de nya ekonomiska utmaningarna, en konkurrenskraft som grundas på know-how och inte på illojal konkurrens. Integration och kvalitet förstärker varandra.

4. Specifika mål

4.1 Det europeiska året för bekämpning av fattigdom har fyra specifika mål: — Erkännande: Erkänna rätten för människor som lever i fattigdom och social utestängning att leva ett värdigt liv och delta fullt ut i samhällslivet. — Ansvar: Avsikten med detta europeiska år är också att stärka det offentliga ansvaret för politiska riktlinjer och åtgärder för social integration genom att understryka allas ansvar för bekämpning av fattigdom och marginalisering. — Sammanhållning: Främja ett samhälle präglat av större sammanhållning genom att öka allmänhetens medvetenhet om fördelarna för alla med ett samhälle utan fattigdom, där ingen är dömd att leva i samhällets utkanter. — Engagemang: Slutligen är avsikten med detta europeiska år att bekräfta EU:s starka politiska engagemang för bekämpning av fattigdom och social utestängning och främja detta engagemang på alla förvaltningsnivåer.

4.2 Man kommer att fokusera särskilt på följande frågor: a) Barnfattigdom och fattigdom som överförs från en generation till nästa. b) En arbetsmarknad för alla. c) Bristande tillgång till utbildning. d) Genusaspekter på fattigdom. e) Tillgång till grundläggande samhällstjänster. f) Bekämpning av diskriminering, främjande av invandrarintegration och integration av etniska minoriteter i samhället och på arbetsmarknaden. g) Hänsyn till funktionshindrades och andra utsatta gruppers behov.

4.3 År 2010 är följaktligen ett enastående tillfälle för Europa att mobilisera och öka kunskapen hos den breda allmänheten när det gäller kampen mot fattigdomen och den roll som utbildningen kan spela för att vi ska komma närmare målet om att utrota fattigdomen. En sådan ambition kan bara förverkligas om budskapet är klart och tydligt och inte mångtydigt och vagt. Därför föreslår vi att aktiviteterna koncentreras till en central aspekt, nämligen ”Utbildning för integration: ett kraftfullt redskap i kampen mot fattigdom. För ett Europa utan socialt utanförskap”.

4.4 Den spanska regeringen har tagit över ordförandeskapet i EU under det första halvåret 2010. Spanien har under de senaste åren visat ett särskilt intresse för problematiken kring fattigdomsbekämpning och utrotande av social utslagning samt inkluderande utbildning. Spanien tog över ordförandeskapet i början av det europeiska året för bekämpning av fattigdom. Invigningen ägde rum i Madrid den 21 januari 2010, och i slutet av juni kommer Spanien att överlämna det roterande ordförandeskapet till Belgien vid Europeiska rådets sedvanliga toppmöte. Det intresse och engagemang som Spanien visat när det gäller ”Utbildning för alla” förefaller att vara ett utmärkt tillfälle att genomföra en rad aktiviteter i syfte att säkra att detta år sätter tydliga spår och resulterar i politiska beslut som för oss närmare målet om att utrota fattigdom och social utestängning.

Bryssel den 28 april 2010 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Mario SEPI

(1) Se UNESCO:s riktlinjer om integration och utbildning (Policy Guidelines on Inclusion in Education, Paris 2009).

(2) Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter (2000). Dessutom bör det nämnas att EU-länderna har ratificerat alla internationella fördrag som avser mänskliga rättigheter, framför allt FN:s barnkonvention (1989) och de internationella konventionerna om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter och om civila och politiska rättigheter (1966).

(3) EUT C 224, 30.8.2008, s. 106.

(4) KOM(2009) 647 slutlig av den 24.11.2009. Kommissionens arbetsdokument – samråd om framtidsstrategin ”EU 2020”.

(5) Key Data on Education in Europe (Rapport från Europeiska kommissionen om utbildningen i Europa 2009), http://eacea.ec.europa.eu/education/eurydice/documents/key_data_series/105EN.pdf

(6) EUT C 128, 18.5.2010, s. 10.

(7) EUT C 256, 27.10.2007, s. 93.

(8) EUT C 128, 18.5.2010, s. 74.

(9) EUT C 151, 17.6.2008, s. 45 och EUT C 318, 23.12.2009, s. 113.

(10) Som exempel kan nämnas ”Recognition of non-formal and informal learning in OECD countries: A very good idea in jeopardy?” Lifelong Learning in Europe, Patrick Werquin, Paris, 2008.

(11) OCDE: ”Beyond Rethoric: Adult learning policies and practices”, Paris, 2003 och ”Promoting Adult Learning”, Paris, 2005.

(12) Se UNESCO:s riktlinjer om integration och utbildning (Policy Guidelines on Inclusion in Education, Paris 2009).