Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om införande av en ordning för erkännande av examensbevis för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder, en ordning som kompletterar den generella ordningen för erkännande av examensbevis (96/C 115/03) (Text av betydelse för EES) KOM(96) 22 slutlig - 96/0031(COD)

(Framlagt av kommissionen den 9 februari 1996)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 49, 57.1 och 57.2 första och tredje meningarna samt artikel 66 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget, och

med beaktande av följande:

1. Enligt fördraget är all diskriminerande behandling på grund av nationalitet i fråga om etablering eller tillhandahållande av tjänster förbjuden efter övergångsperiodens utgång. Detta innebär att vissa bestämmelser i de direktiv som är tillämpliga inom detta område saknar betydelse för tillämpningen av regeln om lika behandling oberoende av nationalitet, eftersom den regeln gäller, med omedelbar verkan, genom själva fördraget.

2. Det förefaller emellertid lämpligt att behålla vissa bestämmelser i dessa direktiv som syftar till att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster, och då särskilt sådana bestämmelser i vilka det närmare anges hur förpliktelserna enligt fördraget skall genomföras.

3. För att underlätta utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster för ett antal verksamheter har direktiv med övergångsåtgärder antagits, i avvaktan på ett ömsesidigt erkännande av examensbevis. Enligt dessa direktiv är det ett tillräckligt villkor för tillgång till ifrågavarande verksamheter i de medlemsstater som har reglerat dessa verksamheter att personen faktiskt utövat verksamheten i fråga i det land varifrån han kommer under en skälig period som inte ligger alltför långt tillbaka i tiden.

4. De viktigaste bestämmelserna i ovan nämnda direktiv bör ersättas med nya bestämmelser i linje med ordförandeskapets slutsatser vid Europeiska rådets i Edinburgh den 11 och 12 december 1992 avseende subsidiaritetsprincipen, förenklingen av gemenskapslagstiftningen och i synnerhet kommissionens översyn av förhållandevis gamla direktiv om yrkesmässiga kvalifikationer. Direktiven i fråga bör därför upphävas.

5. Det är nödvändigt att införa lämpliga förfaranden för att hålla kategorierna avseende yrkeserfarenhet och förteckningarna över därtill hörande slag av yrkesverksamhet aktuella.

6. Rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier (1) och rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG (2), senast ändrat genom kommissionens direktiv 95/43/EG (3), är inte tillämpliga på vissa av de slag av yrkesverksamhet som omfattas av de direktiv som är tillämpliga inom detta område. Det bör därför införas en ordning för erkännande av examensbevis som kan tillämpas på sådana slag av yrkesverksamhet som inte omfattas av direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG.

7. Den generella ordningen bör kompletteras med en skyldighet för medlemsstaterna att erkänna sådana intyg om ekonomisk ställning som utfärdas av banker i andra medlemsstater liksom intyg om försäkringar mot sådana ekonomiska risker som är förenade med ett yrkesansvar.

8. Direktiv 89/48/EEG och 92/51/EEG bör ändras i syfte att underlätta fri rörlighet för sjuksköterskor utan sådant utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis som avses i artikel 3 i rådets direktiv 77/452/EEG av den 27 juni 1977 om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård samt åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster (4), senast ändrad genom anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.

9. Regelbundna rapporter om detta direktivs genomförande bör sammanställas.

10. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artiklarna 48.4 och 55 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I Tillämpningsområde

Artikel 1

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som föreskrivs i detta direktiv när sådana fysiska personer eller företag som avses i kapitel I i det allmänna programmet (5) etablerar sig på deras område, samt när sådana personer eller företag, nedan kallade förmånstagare, tillhandahåller tjänster inom de verksamhetsgrenar som anges i bilaga A.

2. Detta direktiv skall tillämpas på de former av verksamhet som anges i bilaga A som en medborgare i en medlemsstat önskar utöva, antingen som egenföretagare eller som anställd, i en värdmedlemsstat.

Artikel 2

När det i en medlemsstat finns krav på kvalifikationer, som måste uppfyllas för att få tillträde till eller möjlighet att utöva någon av de verksamheter som anges i bilaga A, skall denna medlemsstat se till att en förmånstagare på begäran underrättas om de regler som gäller för det yrke han tänker utöva innan han etablerar sig eller innan han börjar utöva en tillfällig verksamhet.

AVDELNING II Tilläggsåtgärd vid erkännande av examensbevis

Artikel 3

1. Utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 4 gäller att en medlemsstat inte får, under hänvisning till otillräckliga kvalifikationer, vägra ge en medborgare i en medlemsstat tillträde till eller möjlighet att på samma villkor som medlemsstatens egna medborgare utöva något slag av yrkesverksamhet som anges i del 1 i bilaga A, utan att först ha gjort en jämförande granskning av de färdigheter, som personen i fråga enligt sina utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis har förvärvat i avsikt att utöva samma yrkesverksamhet någon annanstans i gemenskapen, och de färdigheter som krävs enligt nationella regler. Om den jämförande granskningen av examensbevis visar att de kunskaper och kvalifikationer som framgår av ett examensbevis utfärdat i en annan medlemsstat svarar mot dem som krävs enligt nationella bestämmelser kan medlemsstaten inte vägra innehavaren rätten att utöva verksamheten i fråga. Framgår det däremot av jämförelsen att kunskaper och kvalifikationer endast delvis motsvarar varandra skall medlemsstaten ge sökanden tillfälle att visa att han på annat vis tillägnat sig de kunskaper och kvalifikationer som fattas.

2. Behandlingen av en ansökan om erkännande i den mening som avses i punkt 1 skall avslutas så snabbt som möjligt, och ett motiverat beslut skall meddelas av den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten senast fyra månader efter det att personen i fråga lämnat in en fullständig ansökan. Sökanden skall ha rätt att överklaga beslutet eller, om något beslut inte fattats, att få saken rättsligt prövad enligt nationell rätt.

AVDELNING III Erkännande av yrkeskvalifikationer som förvärvats genom yrkeserfarenhet i en annan medlemsstat

Artikel 4

Om det i en medlemsstat krävs allmänna, affärsmässiga eller fackliga kunskaper och färdigheter för att tillträde till någon av de verksamheter som anges i bilaga A eller möjlighet att utöva en sådan verksamhet skall medges, skall denna medlemsstat som tillräcklig bevisning för att sådana kunskaper och färdigheter förvärvats godta faktiskt utövande av verksamhet i en annan medlemsstat. För verksamhet som anges i bilaga A skall följande erfarenhet ha inhämtats:

1. För de verksamheter som anges i förteckning I skall:

a) verksamheten ha utövats under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare,

b) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

c) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år,

d) verksamheten ha utövats under fem år i följd i ledande ställning, varav minst tre år i sådan ställning som kräver fackkunskaper och innebär ansvar för minst en avdelning inom företaget, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in.

2. För de verksamheter som anges i förteckning II skall:

a) verksamheten ha utövats under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare,

b) verksamheten ha utövats

- antingen under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod, eller,

- under fyra år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

c) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år,

d) verksamheten ha utövats

- antingen under fem år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod, eller,

- under sex år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in.

3. För de verksamheter som anges i förteckning III skall:

a) verksamheten ha utövats under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare,

b) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

c) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in.

4. För de verksamheter som angetts i förteckning IV skall:

a) verksamheten ha utövats under fem år i följd som egenföretagare eller företagsledare,

b) verksamheten ha utövats under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

c) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

d) verksamheten ha utövats under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst tre år,

e) verksamheten ha utövats under tre år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod.

5. För de verksamheter som anges i förteckning V skall:

a) verksamheten ha utövats under tre år som egenföretagare eller företagsledare och verksamheten får inte ha upphört tidigare än två år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in, om inte värdmedlemsstaten godtar att de egna medborgarna gör längre uppehåll i sin yrkesverksamhet,

b) verksamheten ha utövats under tre år som egenföretagare eller företagsledare och verksamheten får inte ha upphört tidigare än två år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in.

6. För de verksamheter som anges i förteckning VI skall:

a) verksamheten ha utövats under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare,

b) verksamheten ha utövats under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod,

c) verksamheten ha utövats under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst tre år, eller,

d) verksamheten ha utövats under tre år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning, som av staten erkänns som behörighetsgivande eller av en behörig yrkessammanslutning bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 6 lämnas in.

Artikel 5

En person anses ha haft en ställning som företagsledare i den mening som avses i artikel 4 om han utövat verksamhet i ett industri- eller handelsföretag inom motsvarande yrkesgren

a) som chef för ett företag eller en filial,

b) som närmaste medarbetare till en egenföretagare eller en chef för ett företag om befattningen innebär att han har ett ansvar jämförbart med företagarens eller chefens,

c) som högre tjänsteman med arbetsuppgifter av affärsmässig art och med ansvar för minst en avdelning inom företaget.

Artikel 6

Ett intyg utfärdat av en behörig myndighet eller ett behörigt organ i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer ifrån skall gälla som bevis för att villkoren som anges i artikel 4 är uppfyllda, och det skall av den berörda personen läggas fram som stöd för ansökan om tillstånd att utöva verksamheterna i fråga i värdmedlemsstaten.

AVDELNING IV Erkännande av andra yrkeskvalifikationer som förvärvats i en annan medlemsstat

Artikel 7

1. När en värdmedlemsstat för tillträde till någon av de former av verksamhet som avses i artikel 1.2 av sina egna medborgare kräver bevis både för att de har gott namn och rykte och för att de inte försatts i konkurs, eller bevis för endera av dessa två, skall denna stat för medborgare i övriga medlemsstater som tillräcklig bevisning godta ett utdrag ur kriminalregistret, eller om sådant saknas, ett likvärdigt dokument utfärdat av en behörig rättslig eller administrativ myndighet i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från, av vilket skall framgå att dessa krav är uppfyllda.

2. När en värdmedlemsstat för tillträde till någon av de former av verksamhet som avses i artikel 1.2 ställer vissa krav på att de egna medborgarna skall ha gott namn och rykte, inte ha varit försatta i konkurs och uppvisa god vandel eller kräver bevis för att de inte varit föremål för någon påföljd av yrkesmässig eller administrativ art (t.ex. avsättning, avstängning eller uteslutning), och detta inte går att bevisa med hjälp av det dokument som avses i punkt 1, skall denna stat vad gäller medborgare i övriga medlemsstater som tillräcklig bevisning godta ett intyg utfärdat av en behörig rättslig eller administrativ myndighet i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från, av vilket skall framgå att dessa krav är uppfyllda. Intyget skall endast gälla omständigheter som är av betydelse för bedömningen i värdmedlemsstaten.

3. Om den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från inte utfärdar ett sådant dokument som avses i punkt I eller ett sådant intyg som avses i punkt 2 kan det ersättas av en försäkran under ed - eller i medlemsstater där någon försäkran under ed inte finns, av en försäkran på heder och samvete - som skall lämnas av den berörda personen inför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekommande fall, inför notarius publicus i den medlemsstat där personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från utfärdar ett intyg om denna försäkran. En försäkran om att personen inte har varit försatt i konkurs kan också göras inför en behörig yrkessammanslutning i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från.

4. När en värdmedlemsstat kräver bevis om den ekonomiska ställningen skall denna stat betrakta intyg utfärdade av banker i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från som likvärdiga med intyg utfärdade inom värdmedlemsstatens eget område.

5. När en värdmedlemsstat, för att ge tillträde till eller möjlighet att utöva någon av de former av verksamhet som avses i artikel 1.2, av sina egna medborgare kräver bevis för att de omfattas av en försäkring mot ekonomiska risker förenade med deras yrkesansvar skall denna stat godta intyg utfärdade av försäkringsgivare i andra medlemsstater som likvärdiga med intyg utfärdade inom värdmedlemsstatens eget område. Av detta intyg skall framgå att försäkringsgivaren följer gällande lagar och bestämmelser i värdmedlemsstaten vad avser försäkringsskyddets utformning och omfång.

6. De dokument som avses i punkterna 1, 2, 3 och 5 får inte vara äldre än tre månader när de visas upp.

AVDELNING V Komplettering till den generella ordningen för erkännande av examensbevis

Artikel 8

1. Direktiv 89/48/EEG ändras på följande sätt:

a) I artikel 2 skall följande stycke läggas till:

"Utan att detta påverkar tillämpningen av föregående stycke skall bestämmelserna i detta direktiv tillämpas när en sjuksköterska, som inte innehar ett sådant utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis som avses i artikel 3 i rådets direktiv 77/452/EEG (*), önskar utöva verksamhet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 1 i direktiv 77/452/EEG.

(*) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1."

b) I artikel 6 skall följande punkter 5 och 6 läggas till:

"5. När en värdmedlemsstat, för att ge tillträde till eller möjlighet att utöva ett reglerat yrke, kräver bevis om den ekonomiska ställningen skall denna stat betrakta intyg utfärdade av banker i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från som likvärdiga med intyg utfärdade inom medlemsstatens eget område.

6. När en värdmedlemsstat, för att ge tillträde till eller möjlighet att utöva ett reglerat yrke, av sina egna medborgare kräver bevis för att de omfattas av en försäkring mot ekonomiska risker förenade med deras yrkesansvar skall denna stat godta intyg utfärdade av försäkringsgivare i andra medlemsstater som likvärdiga med intyg utfärdade inom värdmedlemsstatens eget område. Av detta intyget skall framgå att försäkringsgivaren följer gällande lagar och bestämmelser i värdmedlemsstaten vad avser försäkringsskyddets utformning och omfång. Detta intyg får inte vara äldre än tre månader när det visas upp."

2. Direktiv 92/51/EEG ändras på följande sätt:

a) I artikel 2 skall följande införas som tredje stycke:

"Utan att detta påverkar tillämpningen av föregående stycke skall bestämmelserna i detta direktiv tillämpas när en sjuksköterska, som inte innehar ett sådant utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis som avses i artikel 3 i rådets direktiv 77/452/EEG (*), önskar utöva verksamhet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård i den mening som avses i artikel 1 i direktiv 77/452/EEG.

(*) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1."

b) I artikel 10 skall följande punkter 5 och 6 läggas till:

"5. När en värdmedlemsstat, för att ge tillträde till eller möjlighet att utöva ett reglerat yrke, kräver bevis om den ekonomiska ställningen skall denna stat betrakta intyg utfärdade av banker i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer från som likvärdiga med intyg utfärdade inom medlemsstatens eget område.

6. När en värdmedlemsstat, för att ge tillträde till eller möjlighet att utöva ett reglerat yrke, av sina egna medborgare kräver bevis för att de omfattas av en försäkring mot ekonomiska risker förenade med deras yrkesansvar skall denna stat godta intyg utfärdade av försäkringsgivare i andra medlemsstater som likvärdiga med intyg utfärdade inom värdmedlemsstatens eget område. Av detta intyget skall framgå att försäkringsgivaren följer gällande lagar och bestämmelser i värdmedlemsstaten vad avser försäkringsskyddets utformning och omfång. Detta intyg får inte vara äldre än tre månader när det visas upp."

AVDELNING VI Bestämmelser om förfarandet

Artikel 9

Bestämmelserna i artikel 4 och förteckningarna i bilaga A kan ändras enligt förfarandet i artikel 10.

Artikel 10

Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 15.3 i direktiv 92/51/EEG och som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.

Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall skall kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under två månader.

Rådet får med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut inom den tid som anges i tredje stycket.

Artikel 11

1. Medlemsstaterna skall inom den tid som föreskrivs i artikel 14 utse de myndigheter och organ som skall vara behöriga att utfärda de intyg som avses i artiklarna 6, 7.1, 7.2 och 7.3 och de skall omedelbart underrätta de andra medlemsstaterna och kommissionen om detta.

2. Den samordningsgrupp, som har inrättats genom artikel 9.2 i direktiv 89/48/EEG, skall också ha till uppgift

- att underlätta genomförandet av detta direktiv,

- att samla in all information som kan vara av värde vid direktivets tillämpning i medlemsstaterna.

AVDELNING VII Slutbestämmelser

Artikel 12

1. Direktiven i bilaga B skall upphöra att gälla.

2. Hänvisningar till de upphävda direktiven gäller som hänvisningar till detta direktiv.

Artikel 13

Från och med den 1 januari 1999 skall medlemsstaterna vartannat år till kommissionen inge en rapport om tillämpningen av den ordning som införts.

Utöver allmänna anmärkningar skall denna rapport innehålla en statistisk översikt över de beslut som fattats och en beskrivning av de viktigaste problem som uppkommit vid tillämpningen av direktivet.

Artikel 14

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 15

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 16

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT nr L 19, 24.1.1989, s. 16.

(2) EGT nr L 209, 24.7.1992, s. 25.

(3) EGT nr L 184, 3.8.1995, s. 21.

(4) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1.

(5) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 32/62 och 36/62.

BILAGA A

DEL 1 FORMER AV NÄRINGSVERKSAMHET MED ANKNYTNING TILL OLIKA SLAG AV YRKESERFARENHET

Förteckning 1 (huvudgrupper ur direktiven: 64/427/EEG ändrat genom direktiv 69/77/EEG, 68/366/EEG, 75/368/EEG, 75/369/EEG)

1

Direktiv 64/427/EEG (motsvarande avregleringsdirektiv: 64/429/EEG)

NICE-nomenklaturen (motsvarande ISIC-nomenklaturens huvudgrupper 23-40)

>Plats för tabell>

2

Direktiv 68/366/EEG (Avregleringsdirektiv 68/365/EEG)

NICE-nomenklaturen

>Plats för tabell>

3

Direktiv 75/368/EEG: sådana former av näringsverksamhet som avses i artikel 5.1

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

4

Direktiv 75/369/EEG

(artikel 6: när verksamhetsformer betraktas som industriverksamhet eller hantverksrörelse)

ISIC-nomenklaturen

Följande former av ambulerande verksamhet:

a) - Köp och försäljning av varor genom handelsresande och hemförsäljare, gårdfarihandlare eller gatuförsäljare (ex ISIC-grupp 612), samt

- köp och försäljning av varor på övertäckta marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

b) De verksamhetsformer som omfattas av övergångsåtgärder i direktiv, där utövandet av dessa former av verksamhet som handelsresande och hemförsäljare uttryckligen undantas eller inte omnämns.

Förteckning 2 (direktiv 82/470/EEG, artikel 6.2) ISIC-nomenklaturen

Grupperna 718 och 720

Dessa verksamhetsformer omfattar särskilt att direkt eller i egenskap av ombud arrangera, saluföra och sälja en resa eller en vistelse i form av paket eller i delar (transport, inkvartering, uppehälle, utflykter etc.) oavsett orsak bakom förflyttningen (artikel 2.B a).

Förteckning 3 (direktiv 82/489/EEG)

>Plats för tabell>

Förteckning 4 (direktiv 82/470/EEG, artikel 6.1) ISIC-nomenklaturen

Grupperna 718 och 720

Dessa verksamhetsformer omfattar särskilt följande uppgifter:

- Förmedling mellan olika typer av transportföretag och människor som expedierar eller låter sig expediera varor, samt följande former av därmed besläktad verksamhet:

aa) Att för uppdragsgivarens räkning sluta avtal med transportföretag.

bb) Att åt uppdragsgivaren göra en bedömning av och välja bäst lämpade transportslag, transportföretag och färdväg.

cc) Att organisera transporten ur praktisk synvinkel (t.ex. nödvändig transportförpackning); att under transportens gång vidta nödvändiga beledsagande åtgärder (t.ex. is till kylvagnarna).

dd) Att ta ansvar för formaliteter förbundna med transporten, som t.ex. upprättande av fraktsedlar; att gruppera och dela upp sändningar.

ee) Att samordna olika delar av en transport och åta sig transitering, vidarebefordran, omlastning och olika åtgärder när varorna når slutlig destination.

ff) Att dels förse transportföretagen med frakt, dels människor som expedierar eller låter sig expediera varor med transportmöjligheter.

- Beräkning av transportkostnaden och kontroll av räkningen.

- Hantering av vissa uppgifter tillfälligt eller permanent för en redares eller en befraktares räkning (gentemot hamnmyndigheten, företag som utrustar fartyg etc.).

(Verksamhetsformer i artikel 2.Aa, Ab och Ad)

Förteckning 5 (direktiv 70/523/EEG, direktiv 64/222/EEG)

a) (direktiv 70/523/EEG)

näringsverksamhet som egenföretagare inom partihandeln med kol och förmedlare (ex ISIC-grupp 6112)

b) (direktiv 64/222/EEG) (avregleringsdirektiv 64/224/EEG)

1. förmedlingsverksamhet som omfattar att för en eller flera uppdragsgivare förbereda och fullfölja handelstransaktioner i annans namn och för annans räkning,

2. förmedlingsverksamhet som, utan att innebära ett stadigvarande uppdrag, omfattar att sätta personer som önskar sluta direkta avtal i förbindelse med varandra, förbereda deras handelstransaktioner eller hjälpa till att fullfölja dem,

3. förmedlingsverksamhet som omfattar att i eget namn utföra handelstransaktioner för annans räkning,

4. förmedlingsverksamhet som omfattar att för annans räkning sköta försäljning på auktion av varupartier,

5. förmedlingsverksamhet som omfattar att knacka dörr för att ta upp beställningar,

6. tillhandahållande av tjänster när det sker yrkesmässigt och sköts av en avlönad förmedlare som är i tjänst hos ett eller flera företag med verksamhet inom handel, industri eller hantverk.

Förteckning 6 (direktiv 68/364/EEG, 68/368/EEG, 75/368/EEG, 75/369/EEG, 82/470/EEG)

1

(direktiv 68/364/EEG) (avregleringsdirektiv 68/363/EEG)

ex ISIC-grupp 612 Detaljhandel

undantagna verksamhetsformer:

>Plats för tabell>

2

(68/368/EEG) (avregleringsdirektiv 68/367/EEG)

ISIC-nomenklaturen

ex ISIC-grupp 85

1. Restauranger, kaféer, krogar och andra ställen där man äter och dricker (ISIC-grupp 852)

2. Hotell, pensionat, campingplatser och andra slag av husrum (ISIC-grupp 853)

3

(direktiv 75/368/EEG, artikel 7)

Alla former av näringsverksamhet som anges i bilagan till direktiv 75/368/EEG utom dem som avses i nämnda direktivs artikel 5 (förteckning I, nr 3 i det här direktivet).

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

4

(direktiv 75/369/EEG, artikel 5)

Följande former av ambulerande verksamhet:

a) - Köp och försäljning av varor genom handelsresande och hemförsäljare, gårdfarihandlare eller gatuförsäljare (ex ISIC-grupp 612), samt

- köp och försäljning av varor på övertäckta marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

b) De verksamhetsformer som omfattas av övergångsåtgärder i direktiv, där utövandet av dessa former av verksamhet som handelsresande och hemförsäljare uttryckligen undantas eller inte omnämns.

5

(direktiv 82/470/EEG, artikel 6.2)

(Verksamhetsformer som anges i artikel 2.A c, A e, B b, C eller D.)

Dessa former av näringsverksamhet omfattar särskilt att

- hyra ut järnvägsvagnar för befordran av personer eller gods,

- förmedla köp, försäljning eller hyra av fartyg,

- förbereda, förhandla fram och sluta avtal om transport av emigranter,

- åta sig magasinering av alla slags föremål för kunds räkning, enligt tullförfarande eller inte, i lagerhus, allmänna depåer, möbelmagasin, kylhus, spannmålsmagasin, etc.,

- lämna en handling till kunden som bevis på att föremålet eller varan magasinerats,

- tillhandahålla utrymme, foder och plats för saluföring av boskap, som hålls tillfälligt i väntan antingen på att säljas eller på att transporteras vidare till slutlig destination

- utföra teknisk kontroll av motorfordon,

- mäta eller väga varor.

DEL 2 FORMER AV NÄRINGSVERKSAMHET SOM INTE NÄMNS I DEL 1

1

Direktiv 63/261/EEG, 63/262/EEG, 65/1/EEG, 67/530/EEG, 67/53/lEEG, 67/532/EEG, 68/192/EEG, 68/415/EEG och 71/18/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

2

Direktiv 63/607/EEG

(Filmer)

3

Direktiv 64/223/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

4

Direktiv 64/428/EEG

NICE-nomenklaturen

>Plats för tabell>

5

Direktiv 65/264/EEG

(filmindustri)

6

Direktiv 66/162/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

7

Direktiv 67/43/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

8

Direktiv 67/654/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

9

Direktiv 68/369/EEG och 70/451/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

10

Direktiv 69/82/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

11

Direktiv 70/522/EEG

ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

BILAGA B

DIREKTIV SOM SKALL UPPHÖRA ATT GÄLLA

DEL 1. DIREKTIV OM AVREGLERING

>Plats för tabell>

DEL 2. DIREKTIV OM ÖVERGÅNGSÅTGÄRDER

>Plats för tabell>