Med tanke på att kolanvändningen kan förväntas öka i det aktuella läget, kan subventionerna till kol komma att öka inom energisektorn under de närmaste åren. Eftersom gasanvändningen förväntas minska på medellång till lång sikt kan även gassubventionerna väntas avta i framtiden, även om de nuvarande höga gaspriserna kan peka mot att gassubventionerna ökar på kort sikt. Subventionerna till kärnenergi i form av kompensation för tidig stängning och tidig avveckling av kärnkraftsanläggningar, främst i Tyskland och Frankrike, steg ytterligare under 2021 på grund av planerade nedläggningar. Subventionerna till förnybar energi kommer i hög grad att bero på grossistpriserna på energi, men vi kan förvänta oss att högre priser innebär lägre subventioner i form av inmatningspremier eller differenskontrakt.

Subventionerna till naturgas ökade med 6 % (0,5 miljarder euro) mellan 2015 och 2020 och utgjorde därmed omkring 19 % av subventionerna till fossila bränslen. Under 2021 steg de ytterligare med uppskattningsvis 0,7 miljarder euro (+10 %) jämfört med 2020. Subventionerna till kol och brunkol, som utgör 18 % av de totala subventionerna till fossila bränslen, minskade med 9 % (-0,9 miljarder euro) i EU mellan 2015 och 2020, men ökade igen med uppskattningsvis 6 % (0,6 miljarder euro) under 2021.

Subventionerna till hushållens förbrukning av fossila bränslen ökade med 15 % (0,4 miljarder euro) under samma period och bestod främst av subventioner till förbrukning av eldningsolja och naturgas. Under 2021 fortsatte subventionerna till hushållens förbrukning av fossila bränslen att öka från 2020 års nivåer.

Under 2021 fortsatte de totala subventionerna till alla typer av energi (fossila bränslen, kärnenergi och förnybar energi) att öka. Anledningen var att energibehovet ökade när den ekonomiska återhämtningen fortsatte efter de covid-19-relaterade begränsningarna under 2020. Av uppskattade uppgifter för 2021 framgår att de totala energisubventionerna ökade med 11 miljarder euro under 2021 jämfört med 2020 och uppgick till 184 miljarder euro. Av dessa energisubventioner utgjorde subventionerna relaterade till energiefterfrågan 65 miljarder euro 2021, cirka 8 miljarder euro mer än 2020 (+14 %), och subventionerna till energieffektivitet 19 miljarder euro, cirka 3 miljarder euro mer än 2020 (+29 %). Samtidigt sjönk subventionerna till förnybar energi med närmare 3 miljarder euro (-3,5 %) jämfört med föregående år och uppgick till 78 miljarder euro under 2021, vilket berodde på de ökade grossistpriserna på el som innebar lägre inmatningspremier.

Resultaten av kommissionens studie visar att ett väsentligt – om än något minskande – subventionsbelopp gått till fossilbaserad energi under senare år. Detta innebär att EU och dess medlemsstater måste göra mer för att uppfylla sina internationella åtaganden om subventioner till fossila bränslen och uppnå klimatneutralitet senast 2050. Under 2020 uppgick de totala energisubventionerna i EU till 173 miljarder euro, vilket motsvarar en ökning på 7 %, eller 14 miljarder euro, mellan 2015 och 2020. Subventionerna till förnybar energi ökade med 15 % och uppgick till 81 miljarder euro 2020. Subventionerna till energieffektivitet ökade med 20 % samma period och uppgick till 15 miljarder euro 2020 – en gynnsam utveckling som kommer att hjälpa EU att uppnå målen för omställningen till ren energi.

De första två rapporterna baserades huvudsakligen på uppgifter som samlats in direkt från de nationella myndigheterna och avslöjade att det fanns betydande uppgiftsluckor i de nationella energi- och klimatplanerna för 2020. Den fortsatta årliga uppgiftsinsamlingen kommer emellertid att bidra till en bättre uppgiftskvalitet i de lägesrapporter om genomförandet av planerna som ska lämnas in 2023.

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska). ”Alla energislag” avser subventioner som inte direkt kan tillskrivas energibärare eller bränslen (t.ex. energieffektivitetsåtgärder, som utgör cirka 55 % av ”alla energislag 2021”, och incitament som påverkar energiefterfrågan/energiförbrukningen oavsett energibärare; investeringsbidrag och vissa FoU-utgifter).

Subventionerna till kärnenergi uppgick till nästan 5 miljarder euro både 2019 och 2020, efter att ha varit stabila på i genomsnitt 4,2 miljarder euro under flera år sedan 2015. Under 2021 ökade kärnkraftssubventionerna dock ytterligare till 7,2 miljarder euro, även om de fortfarande endast utgjorde 4 % av de totala energisubventionerna i EU. Ökningen var huvudsakligen kopplad till finansiella instrument för att kompensera för den tidiga stängningen och avvecklingen av kärnkraftsanläggningar, främst i Tyskland och Frankrike. Ersättningssystemen bygger huvudsakligen på betalning för el som inte kommer att genereras på grund av den förtida stängningen eller för strandade tillgångar. I Tyskland betalades en ersättning på 2,4 miljarder euro i november 2021, vilket i hög grad påverkade det totala subventionsbeloppet för kärnenergi i Europa.

Subventionerna till förnybara energikällor, som under de senaste åren utgjort omkring 44 % av energisubventionernas totala värde, ökade med 7 % (+5,5 miljarder euro) 2020 jämfört med 2019. Under 2021 minskade dock dessa subventioner med 3 % (-2,8 miljarder euro), vilket framgår av de uppskattade siffrorna. Detta berodde på högre grossistpriser på energi och följaktligen lägre inmatningspremier eller kontrakt för skillnader. Å andra sidan minskade subventionerna till fossila bränslen, som har stått för 31 % av energisubventionernas totala värde under de senaste åren, med 5,5 % (-2,9 miljarder euro) 2020 och förblev i stort sett oförändrade under 2021. Trots en återhämtning av bränsleförbrukningen inom transportsektorn ökade inte de totala subventionerna till fossila bränslen under 2021, vilket de gjorde inom andra sektorer, såsom energi. Tvärtom minskade subventionerna till fossila bränslen i transportsektorn.

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska). ”El” avser allmänt, icke teknikspecifikt stöd till el. ”Alla energislag” avser subventioner som inte direkt kan tillskrivas energibärare eller bränslen (t.ex. energieffektivitetsåtgärder och incitament som påverkar energiefterfrågan/energiförbrukningen oavsett energibärare; investeringsbidrag och vissa FoU-utgifter). Mer information finns i kommissionens studie.

Samtidigt tenderar andra länder fortfarande att spendera mer på fossila bränslen än på åtgärder för att stimulera omställningen till ren energi. Under 2020 spenderade Cypern omkring 1,3 % av BNP på att subventionera fossila bränslen (och endast 0,2 % på subventioner till förnybar energi), och i Grekland och Belgien var denna andel nära 1 %, vilket inte främjade omställningen till ren energi. Dessa två länder spenderade dock 0,9 % respektive 0,5 % av BNP på förnybar energi. Under 2021 förblev energisubventionerna som en andel av BNP oförändrade (eller minskade något jämfört med 2020) i de flesta EU-medlemsstater.

Energisubventionernas omfattning i förhållande till BNP kan användas som en indikator för att jämföra energisubventionsnivåerna i EU-medlemsstaternas ekonomier. Subventionsbeloppens storlek beror nämligen även på hur stor ett lands ekonomi är. Under 2020 varierade medlemsstaternas energisubventioner i förhållande till BNP avsevärt, från 2,9 % av BNP i Lettland till endast 0,3 % av BNP i Luxemburg. År 2020 uppgick energisubventionerna i förhållande till BNP i genomsnitt till 1,2 %, efter att ha hållit sig mycket stabila under 2015–2020 både i EU som helhet och i de flesta medlemsstaterna.

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska). I stapeldiagrammen i detta dokument anges uppskattade värden för 2021 med mönstrade staplar. För att jämföra med tidigare år läggs den mönstrade stapeln (uppskattningar) till den ifyllda stapeln (faktauppgifter) för varje kategori.

Efter en tillfällig minskning 2020 steg subventionerna till energieffektivitetsåtgärder igen 2021 och uppgick till 19 miljarder euro, vilket var en ökning med 54 % (+6,5 miljarder euro) jämfört med 2015. Det uppskattade subventionsbelopp som gick till omstrukturering av industrin ökade dessutom till 4,6 miljarder euro 2021 (från 2,3–2,4 miljarder euro per år under de föregående två åren), främst på grund av ökat ekonomiskt stöd till avveckling av kol- och brunkolsgruvor och relaterade ekonomiska omvandlingsåtgärder. Subventionerna till energiproduktion sjönk dock med 5 % (-5 miljarder euro). Anledningen var att subventionerna till förnybar energi, främst solenergi, minskade betydligt på grund av högre grossistpriser på elmarknaden, vilket påverkade sådana stödsystem som består av inmatningspremier och avtal för skillnader.

Tack vare att pandemisituationen förbättrades och åtgärderna för att begränsa spridningen upphörde definitivt 2021 kunde EU:s ekonomi återhämta sig. Återhämtningen av EU:s ekonomi under det året överträffade förväntningarna och ledde till en ökning av energianvändningen och subventionerna till energiprodukter. Enligt uppskattade uppgifter steg energisubventionerna i EU till 184 miljarder euro 2021, vilket var en ökning med 12 miljarder euro (7 %) jämfört med 2020. De subventioner som var relaterade till energiefterfrågan ökade med 14 % (+8 miljarder euro) 2021 jämfört med 2020, främst på grund av att den ekonomiska återhämtningen medförde ökad energianvändning. Detta visade att minskningen av subventionerna relaterade till energiefterfrågan under 2020 endast var tillfällig. Effekterna av de åtgärder som medlemsstaterna vidtog från och med andra halvåret 2021 för att stödja företagen och allmänheten – om än bara tillfälligt – när energipriserna var höga kan redan ses i ökningen av subventionerna relaterade till energiefterfrågan under den perioden. Effekterna kommer dock inte att kunna kvantifieras exakt förrän i nästa rapport om energisubventioner.

Om man ser till hur energisubventionerna har förändrats i EU uppgick det totala ekonomiska stödet till 173 miljarder euro 2020, vilket är en uppgång med 7 % (+14 miljarder euro) sedan 2015. Subventionerna till energiproduktion ökade med 11 % (+9 miljarder euro) under samma period, främst på grund av subventioner till produktion av förnybar energi (81 miljarder euro 2020), medan subventionerna till energieffektivitetsåtgärder ökade med 20 % (+2,5 miljarder euro) under samma period och uppgick till 15 miljarder euro 2020.

I denna rapport definieras subventionerna enligt Världshandelsorganisationens (WTO) metod. Metoden användes även i kommissionens kompletterande studie och i de två tidigare rapporterna om energisubventioner från 2020 och 2021. Enligt denna metod delas subventionerna in i fyra kategorier, nämligen i) statliga åtgärder som omfattar direkta överföringar av medel, ii) statliga intäkter som normalt sett drivs in och i stället efterskänkes, iii) varor och tjänster som staten tillhandahåller eller köper och iv) pris- och inkomststöd.

Andelen energisubventioner som skulle kunna kopplas direkt till energisektorn (dvs. elproduktionssektorn, kolgruvor och olje- och gasföretag) var omkring 56–58 % 2019 och 2020, men sjönk till 54 % år 2021. Under samma period uppvisade den andel av energisubventionerna som betalades ut till hushållen en ökande trend och nådde omkring 12–13 %, medan industrins andel låg strax över 10 % och den andel som gick till transporter låg något under 10 %. Mellan 2015 och 2020 ökade subventionerna till energisektorn med nästan 10 miljarder euro (+10 %), och även de icke sektorsspecifika energisubventionerna ökade med 2,7 miljarder euro under samma period. Samtidigt minskade energisubventionerna till den kommersiella sektorn med 1 miljard euro.

Under 2021 ökade energisubventionerna till hushållssektorn med uppskattningsvis 5 miljarder euro (+26 %) jämfört med 2020, eftersom de höga energipriserna tvingade myndigheterna att öka det ekonomiska stödet till hushållen. Energisubventionerna till industrisektorn ökade med 1,7 miljarder euro (+8 %), medan de till energisektorn minskade med 2,1 miljarder euro (-2 %).

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska).

Majoriteten (ca 90 %) av subventionerna till förnybar energi i EU (81 miljarder euro under 2020) gick till energisektorn. Under 2020 avsåg omkring 38 % av subventionerna till förnybar energi solenergi, medan vindkraftsproduktion stod för omkring 27 % och andelen för biomassa var omkring 22 %. Detta lämnade endast en liten andel över för vattenkraft, geotermisk energi och andra förnybara energikällor (13 %). Under 2021 minskade solenergins andel av subventionerna till förnybar energi till 34 % samtidigt som vind och biomassa stod för omkring 24 % vardera.

Det viktigaste stödinstrumentet för förnybar energi i EU:s medlemsstater är inmatningspriser. Detta stöd uppgick till 54 miljarder euro eller 67 % av de totala subventionerna till förnybar energi 2020. Inmatningspriserna återspeglar subventioner som härrör från långtidsavtal, vilka i de flesta fall ingåtts för över tio år sedan. I nyare kontrakt tillämpas inte längre inmatningspriser, utom för vissa småtillverkare. Inmatningspremier och kvotering av förnybar energi med omsättningsbara certifikat var av mindre betydelse och stod för 8 miljarder euro (10 %), respektive 7 miljarder euro (8 %) under 2020. Skattelättnadsinstrument (främst i form av skattenedsättningar och skattebefrielser) bidrog också med omkring 6 miljarder euro (7 %) till det totala subventionsbeloppet till förnybar energi.

Subventionerna till energieffektivitet i EU ökade mellan 2015 och 2019, och även om de föll något under 2020 (med 6 % eller 1 miljard euro) uppgick de ändå till 15 miljarder euro, vilket var nästan 20 % mer än 2015. Under 2021 ökade subventionerna till energieffektivitet igen till uppskattningsvis 19 miljarder euro (+29 % jämfört med 2020). De största ökningarna gällde hushållen (+1,3 miljarder euro) och industrin (+0,5 miljarder euro). Bidrag var en särskilt betydande stödform och stod för 39 % av alla subventioner till energieffektivitet under 2020–2021. Därefter följde skatterelaterade subventioner (30 %), mjuka lån (18 %) och kvotplikt för energieffektivitet (13 %). Under 2021 började många EU-medlemsstater genomföra sina återhämtningsplaner, vilka blev en betydande källa till investeringar i energieffektivitet. Ökningen av stödet till energieffektivitet mellan 2020 och 2021 kan till stor del tillskrivas byggsektorn.

Att öka subventionerna till energieffektivitet är i linje med principen om energieffektivitet först i EU:s energipolitik och dessa subventioner har också bidragit till att minska energiintensiteten i EU:s ekonomi. Under recessionen uppvisade EU:s BNP för 2020 en tillväxt på endast 2,6 % jämfört med 2015, och eftersom EU:s slutliga energianvändning minskade med 5 % under samma femårsperiod innebär det att energiintensiteten i EU:s ekonomi minskade med 7,4 % under perioden. Även om BNP ökade med 5,3 % i EU 2021 är det osannolikt att trenden med minskande energiintensitet har vänt. Ytterligare omställningar från subventioner som stimulerar energianvändningen till subventioner till energieffektivitetsåtgärder skulle kunna bidra till att upprätthålla denna nedåtgående trend.

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska).

Om man ser till andra sektorer fick hushållen omkring 11 % av de totala energisubventioner som tilldelades alla ekonomiska sektorer under 2020. Mer än hälften av subventionerna till hushållen kunde inte direkt tillskrivas energibärare (t.ex. subventioner till energieffektivitetsåtgärder). Betydande andelar av stödet gick också till el- och fossilbränsleförbrukning (t.ex. eldningsolja, gas, kol), nämligen 26 % respektive 17 %. När det gäller industrin kunde merparten av subventionerna direkt tillskrivas el, gas, oljeprodukter och förnybar energi. Inom transportsektorn avsåg subventionerna främst oljeprodukter.

Prisregleringen på konsumentsidan (kundprisgarantier) minskade i betydelse mellan 2015 och 2020. Under 2021 steg dock kostnaderna för dessa garantier till över 5 miljarder euro från endast 1,8 miljarder euro 2020, troligen på grund av det ökade stödet till hushållen och industrin till följd av de stigande energipriserna. Samtidigt låg stödet på producentsidan (producentprisgarantier, exempelvis inköpsavtal, bränslekostnadsgarantier osv.) i EU kvar på 4–5 miljarder euro under de senaste åren.

Subventionerna i form av betalning för kapacitet var mycket stabila under perioden 2015–2020 och låg i genomsnitt på 2,1 miljarder euro. Uppskattningsvis ökar de till 2,6 miljarder euro under 2021. Kapacitetsmekanismer betalade främst för elproduktion med fossila bränslen under denna period.

Subventionerna till vätgas har ökat kraftigt under de senaste åren, från 195 miljoner euro 2015 till 329 miljoner euro 2021. Under 2021 gick två tredjedelar av detta stöd till FoU-utgifter, medan återstoden huvudsakligen bestod av direkta överföringar. Under de kommande åren förväntas en betydande ökning av subventionerna till vätgas, vilket redan framgår av preliminära uppgifter.

Olika subventionskategorier kan ge incitament till olika energitekniker. Det är dock inte alltid möjligt att fastställa vilka subventionskategorier som är mest typiska för specifika energigrupper. Tabell 1 visar att skattesubventioner (skattebefrielser, skattenedsättningar osv.) spelar en betydande roll för fossila bränslen, eftersom de täcker omkring två tredjedelar av subventionerna till fossila bränslen. Däremot står inkomst- och prisstöd (t.ex. inmatningspriser/-premier) för 85 % av det totala stödet till förnybar energi (och för 41 % av de totala energisubventionerna). Skattesubventioner är också av betydelse för el (86 %) och kategorin ”alla energislag” (40 %), som även omfattar subventioner till energieffektivitet. För kategorin ”alla energislag” spelar även subventioner i form av direkta överföringar en viktig roll och utgör omkring en tredjedel av de totala subventionerna för ”alla energislag”.

Källa: Study on energy subsidies and other government interventions in the EU – 2022 edition (inte översatt till svenska).