För att medlemsstaterna ska ha ett visst handlingsutrymme i uppfyllandet av sina åtaganden, och för att de EU-omfattande 2020-målen ska kunna uppnås på ett mer kostnadseffektivt sätt, föreskrivs ett antal flexibilitetsinstrument i ansvarsfördelningsbeslutet. Det handlar om medlemsstaternas möjligheter att förvalta sina egna utsläppstilldelningar under åtagandeperioden och att överlåta utsläppstilldelningar till varandra. Om en medlemsstats utsläpp av växthusgaser skulle överskrida dess utsläppstilldelning för ett givet år kan den låna 5 % av sin utsläppstilldelning för nästa år, köpa utsläppstilldelningar från andra medlemsstater eller använda internationella projektkrediter för att klara sina årliga gränser. Om en medlemsstat skulle uppnå större utsläppminskningar än vad som krävs och alltså överträffa sitt mål för ett visst år kan den behålla detta överskott och utnyttja det senare under samma åtagandeperiod eller överlåta det till andra medlemsstater.

3.Utvärderingens omfattning och utvärderingsmetod

Utvärderingen av ansvarsfördelningsbeslutet gjordes 2015 av kommissionen under ledning av en styrgrupp med medlemmar från de berörda generaldirektoraten inom kommissionen. Även Europeiska miljöbyrån ingick i denna grupp. Som underlag för utvärderingen fanns en extern undersökning av genomförandet av ansvarsfördelningsbeslutet.

Utvärderingen undersökte ansvarsfördelningsbeslutets effekter både på EU-nivå och i medlemsstaterna med fokus på medlemsstaternas insatser fr.o.m. 2009 för att uppfylla sina skyldigheter enligt beslutet. Den omfattade perioden från det att ansvarsfördelningsbeslutet trädde i kraft i juni 2009 fram till november 2015. I enlighet med kravet i artikel 14 i ansvarsfördelningsbeslutet omfattade utvärderingen alla beslutets bestämmelser och krav, samt hur genomförandet har påverkat konkurrensen.

Utvärderingen bedömde genomförandet av ansvarsfördelningsbeslutet hittills i fråga om relevans, ändamålsenlighet, effektivitet, enhetlighet och mervärde för EU. Den utgick från fakta om rapporterade utsläpp och utsläppstrender, antagna strategier och åtgärder, samt enkäter och strukturerade intervjuer med experter från medlemsstaterna och andra viktiga aktörer som deltar i genomförandet av ansvarsfördelningsbeslutet på nationell nivå. Den tog även hänsyn till resultaten av ett offentligt samråd om utarbetandet av ett lagförslag för att minska medlemsstaternas utsläpp av växthusgaser i sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsbeslutet under perioden 2021–2030.

Resultatet av utvärderingen användes i konsekvensbedömningen av kommissionens lagförslag om att ansvarsfördelningsbeslutet skulle förlängas efter 2020 inom ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030.

4.Genomförande – läget just nu

Genomförandet av ansvarsfördelningsbeslutet befinner sig fortfarande i ett tidigt skede. De flesta av beslutets rapporteringskrav för medlemsstaterna började tillämpas först 2015 och efterlevnadskontroller för efterlevnadsperiodens första två år (2013–2014) ska äga rum 2016. Tack vare den befintliga årliga utsläppsrapporteringen är det emellertid möjligt urskilja de viktigaste utsläppstrenderna i medlemsstaterna och på EU-nivå.

Enligt ansvarsfördelningsbeslutet ska medlemsstaterna rapportera sina utsläpp av växthusgaser varje år. Vartannat år måste de även rapportera om de nationella strategier och åtgärder som har genomförts och lämna in uppdaterade prognoser 2015 med förväntade framsteg mot 2020-målen. Kommissionen sammanställer varje år den information som har rapporterats av medlemsstaterna och offentliggör en lägesrapport i vilken den analyserar och beskriver medlemsstaternas framsteg mot sina 2020-mål enligt ansvarsfördelningsbeslutet. En bedömning av medlemsstaternas framsteg mot målen är också en del av den landrapport inom ramen för den europeiska planeringsterminen som kommissionen offentliggör varje vår. Europeiska miljöbyrån, som bistår kommissionen i genomförandet av ansvarsfördelningsbeslutet, offentliggör dessutom utsläppstrender och utsläppsprognoser i EU och medlemsstaterna.

Medlemsstaterna har hittills fullgjort sina rapporteringsskyldigheter och informationsutbytet med kommissionen fungerar väl. Kommissionen och medlemsstaternas experter träffas flera gånger per år i arbetsgrupper inom kommittén för klimatförändringar för att följa upp genomförandet av rapporteringsskyldigheterna enligt ansvarsfördelningsbeslutet.

Totala utsläppsminskningar under perioden 2005–2013 uppnåddes inom alla sektorer och uppgick till alltifrån -3 % inom jordbruket till -25 % inom avfallssektorn. (figur 2) Under denna period konvergerade även utsläppsnivåerna mellan medlemsstaterna, både per capita och per BNP.

Även utsläppen från sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsbeslutet per medlemsstat har minskat betydligt sedan 2005. I samtliga medlemsstater var utsläppen från sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsbeslutet lägre än de årliga gränserna 2013 och 2014. Överprestationerna var i regel större i länder som hade tillstånd att öka utsläppen jämfört med 2005. Även länder som upplevde en särskilt kraftig lågkonjunktur (t.ex. Grekland, Portugal och Spanien) hade utsläpp som låg betydligt under deras gränser för 2014.

Figur 2: Utsläppsminskningar i sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsbeslutet 2005-2013 i EU totalt

Enligt prognoser som medlemsstaterna lämnade in 2015 kommer de totala utsläppen från sektorer som omfattas av ansvarsfördelningsbeslutet att fortsätta att minska fram till 2020 (figur 3) och hela tiden understiga målet på EU-nivå. Tjugofyra medlemsstater beräknas uppnå sina nationella mål, medan fyra medlemsstater förväntas behöva ytterligare åtgärder eller använda flexibilitetsinstrument inom ansvarsfördelningsbeslutet för att nå sina mål.

Ingen medlemsstat har hittills utnyttjat något av de flexibilitetsinstrument som föreskrivs i ansvarsfördelningsbeslutet, eftersom alla länder verkar uppfylla sina årliga utsläppsgränser för efterlevnadsperiodens två första år. Vissa medlemsstater, som beräknas överstiga sina utsläppsgränser 2020 kan i framtiden förväntas utnyttja flexibilitetsinstrumenten genom att bl.a. handla med andra medlemsstater. Även om flexibilitetsinstrumenten i ansvarsfördelningsbeslutet är oprövade har de brett stöd och godkändes även av medlemsstaterna i samrådet med berörda parter.