På grundval av denna analys har kommissionen utarbetat rekommendationer för de 27 medlemsstaterna som offentliggörs i form av 27 arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer detta meddelande. Rekommendationerna syftar till att visa vilken inriktning som de strategiska GJP-planerna måste ha när det gäller genomförandet av de specifika målen i den gemensamma jordbrukspolitiken för att gemensamt bidra till att uppnå målen i den gröna given. Samtidigt som den föreslagna flexibiliteten för medlemsstaterna behålls i genomförandet av den nya politiska ramen tar dessa rekommendationer upp centrala strategiska frågor som varje medlemsstat snabbt måste ta itu med, och ger vägledning om hur de ska hanteras i de strategiska GJP-planerna.

Kommissionen har på grundval av de senaste tillgängliga uppgifterna analyserat situationen i de olika medlemsstaterna med avseende på de nio specifika målen i den framtida gemensamma jordbrukspolitiken och det övergripande målet om kunskap, innovation och digitalisering, med beaktande av ytterligare information från medlemsstaterna. Denna analys omfattar också en bedömning av situationen i varje medlemsstat mot bakgrund av deras bidrag till målen och ambitionerna i den europeiska gröna given vad gäller användning av och risker med bekämpningsmedel, försäljning av antimikrobiella medel, näringsämnesförluster (minska överanvändning av gödselmedel), arealer med ekologiskt jordbruk, landskapselement med hög mångfald på jordbruksmark och tillgång till snabbt bredband i landsbygdsområden.

I maj 2020 åtog sig kommissionen att utfärda rekommendationer till varje medlemsstat om de nio specifika målen i den gemensamma jordbrukspolitiken, innan de formellt lämnar in utkasten till de strategiska planerna, där särskild uppmärksamhet ska ägnas åt målen i den gröna given samt målen i Från jord till bord-strategin och strategin för biologisk mångfald 2030. I sina slutsatser om Från jord till bord-strategin såg Europeiska unionens råd fram emot framläggandet av dessa rekommendationer och ansåg att de kan tjäna som ytterligare vägledning vid utarbetandet av de strategiska planerna.

I detta sammanhang kommer den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) att vara avgörande för att hantera övergången till ett hållbart livsmedelssystem och stärka de europeiska jordbrukarnas insatser för att bidra till EU:s klimatmål och skydda miljön. Framtida strategiska GJP-planer, som utarbetas av medlemsstaterna och antas av kommissionen efter en noggrann bedömning, kommer att omsätta GJP-instrumenten i praktiken (direktstöd, landsbygdsutveckling och sektorsspecifika interventioner) och uppfylla målen för den gemensamma jordbrukspolitiken och ambitionen i den europeiska gröna given med sina detaljerade strategier på ett heltäckande sätt.

Den europeiska gröna given stakar ut vägen för att göra Europa till den första klimatneutrala världsdelen senast 2050. Den innehåller en ny och hållbar tillväxtstrategi för alla som ska stimulera ekonomin, förbättra hälsa och livskvalitet, värna naturen, samtidigt som ingen lämnas utanför. För att komma framåt i den här riktningen antog Europeiska kommissionen 2020 Från jord till bord-strategin och EU:s strategi för biologisk mångfald 2030 samt klimatmålsplanen för 2030. Dessa viktiga strategiska dokument behandlar på ett övergripande sätt utmaningarna med att skapa hållbara livsmedelssystem, erkänner det oupplösliga sambandet mellan friska människor, friska samhällen och en frisk planet och syftar till att underlätta övergången till hälsosammare och hållbara kostvanor och göra framsteg för att ge naturen större plats i våra liv.

1.Från den europeiska gröna given till de strategiska GJP-planerna

3.1.Integrering av den europeiska gröna given de strategiska GJP-planerna

1.Från den europeiska gröna given till de strategiska GJP-planerna

Jordbruksinkomsterna är fortfarande låga och ligger under genomsnittet för resten av ekonomin i nästan samtliga medlemsstater, trots den konsolidering av jordbruksföretagen som har pågått i flera årtionden. Nivån på jordbruksinkomsterna varierar avsevärt mellan regioner, företagsstorlek och sektorer. Två frågor återkommer dock ofta i medlemsstaterna. Den första gäller behovet av att ta itu med inkomsterna för små och medelstora familjejordbruk och jordbruk som är belägna i områden med naturliga begränsningar. Den andra gäller att stora svängningar i inkomsterna förväntas kvarstå på kort och medellång sikt, främst på grund av marknadernas öppenhet och ökande klimatdrivna extrema väderhändelser.

Rekommendationerna riktas till medlemsstaterna inom ramen för en strukturerad dialog. Tillsammans med andra relevanta överväganden kommer kommissionen att använda dem i sin bedömning av de strategiska GJP-planerna när de har lämnats in formellt av medlemsstaterna, på grundval av de kriterier som anges i artikel 106 i utkastet till förordning om strategiska GJP-planer. Kommissionen kommer att framföra synpunkter till medlemsstaterna som en del av godkännandet av deras strategiska GJP-planer. Vid tidpunkten för godkännande och ändring av de strategiska GJP-planerna kommer kommissionen att kontrollera den övergripande överensstämmelsen mellan planerna och målen i den gröna given.

Den metod som kommissionen fastställde för urvalet av relevanta rekommendationer siktade på ett begränsat antal rekommendationer för varje medlemsstat så att de viktigaste prioriteringarna lätt skulle kunna identifieras i varje enskilt fall. För de politikområden som är mer relevanta när det gäller att uppnå ambitionen i den europeiska gröna given har kommissionen dessutom bedömt situationen i varje medlemsstat mot bakgrund av EU:s mål och har därvid beaktat de insatser som krävs för att bidra till den gemensamma ambitionen.

Trots de betydande förbättringar som noterats under de senaste åren kvarstår helt klart utmaningar när det gäller förvaltningen av naturresurser. Jordbruket är en stor utsläppskälla för ammoniak – en gas som är en särskilt skadlig luftförorening och bidrar till partikelföroreningar även i stadsområden – och utsläppen ökar i vissa medlemsstater och överskrider i vissa fall de lagstadgade gränsvärdena.

Skogsarealen i EU ökar och i dag täcker skogarna 45 % av EU:s totala landareal, men de står under allt större påfrestningar till följd av klimatförändringarna. Andra påfrestningar kommer från utflyttning från landsbygden, bristande förvaltning och fragmentering på grund av förändrad markanvändning, ökad förvaltningsintensitet på grund av ökad efterfrågan på trä, skogsprodukter och energi, infrastrukturutveckling, urbanisering och markexploatering. Det finns ett behov av att öka de europeiska skogarnas kvantitet och kvalitet med tanke på deras centrala roll för den biologiska mångfalden, för koldioxidneutralitet senast 2050 och för bioekonomin.

Ton koldioxidekvivalenter per ha

Utsläpp från boskap (metanbildning i mag-tarmkanalen och gödselhantering) per hektar utnyttjad jordbruksareal

Även om unionen har fastställt mer ambitiösa minskningsmål för framtiden har minskningen av växthusgasutsläppen från EU:s jordbruk stagnerat under de senaste åren, och till och med ökat i vissa medlemsstater – antingen från djurhållning eller från markförvaltning. Kolbindningen i mark och skogar har också minskat under de senaste åren och det finns en stor risk för kolförluster från vissa typer av mark (särskilt torvmarker). Produktionen av förnybar energi från jord- och skogsbruket ökar, vilket delvis också ökar konkurrensen om jordbruksmark och jordbruksproduktion, men detta varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. Det finns också stor outnyttjad potential för energieffektivitet inom jordbruket.

– 13,3 % av övervakningsstationerna för grundvatten har nitrathalter som överskrider 50 mg per liter (2012–2015)

mindre än 5 hamindre än 5 hamellan 5 och 20 hamellan 20 och 100 hamellan 100 och 250 hamer än 250 hamellan 5 och 20 hamellan 20 och 100 hamellan 100 och 250 hamer än 250 ha Bild 2. Andel av direktstöd per företagsstorlek – budgetåret 2019

För att övervinna dessa utmaningar och fortsätta omställningen till ett hållbart och motståndskraftigt jordbruk bör GJP-åtgärderna inriktas på att omvandla och modernisera jordbruket, förbättra värdet, kvaliteten och hållbarheten hos jordbruksprodukter och biobaserade produkter och ge incitament till samarbete mellan jordbrukare i livsmedelskedjan. Det är mycket viktigt att bygga upp hållbarhet och motståndskraft mot hot kopplade till ekonomi, klimat och biologisk mångfald, eftersom jordbrukarnas framtida avkastning till stor del är beroende av deras förmåga att hantera ett föränderligt klimat och av sunda naturresurser. Under covid-19-pandemin har EU:s jordbruksbaserade livsmedelssystem försett Europas invånare med säkra livsmedel av hög kvalitet, trots att det har utsatts för påfrestningar och ställts inför utmaningar. En närmare granskning av motståndskraften i EU:s livsmedelssystem, och i synnerhet EU:s jordbruk, planeras dock i den kommande beredskapsplanen för att säkerställa livsmedelsförsörjning och livsmedelstrygghet.

– 5,1 % av EU:s driftsledare inom jordbruket är under 35 år (2016)

Bild 3. Ekologiskt jordbruk i EU:s medlemsstater (andel utnyttjad jordbruksareal som helt ställts om eller står under omställning till ekologiskt jordbruk)

mänmänkvinnorförhållande < 35 år/> 55 år (höger axel)kvinnorförhållande < 35 år/> 55 år (höger axel) Bild 4. Unga jordbrukare i EU:s medlemsstater – andel driftsledare under 35 år 2016

Under det senaste årtiondet har andelen unga jordbrukare i den totala jordbruksbefolkningen minskat, medan andelen jordbrukare äldre än 55 år har ökat. Detta innefattar en viktig jämställdhetsaspekt, eftersom andelen kvinnliga unga jordbrukare är särskilt låg. Tillgång till mark, finansiering och effektiva rådgivningstjänster är de viktigaste utmaningarna för företagsutvecklingen.

Det handlar om att skapa framtidsperspektiv, också för de mest utsatta områdena och samhällsgrupperna, så att människor kan dra nytta av attraktiva landsbygdsområden och – i linje med Från jord till bord-strategin – en rättvis omställning. Landsbygdsområden hyser många möjligheter, men i många delar av unionen kännetecknas de av strukturella svagheter eller outnyttjad potential. Verkligheten skiljer sig åt inom och mellan medlemsstaterna, men vissa utmaningar är återkommande. I många medlemsstater släpar landsbygdsområdena efter i fråga om inkomst per capita, till grundläggande infrastruktur och tjänster samt en ordentlig undersökning av bioekonomins potential.

– BNP per capita i landsbygdsområden är 74 % av EU-genomsnittet (2014)

Kunskaps- och innovationssystemet inom jordbruket (Akis), som är ett system för effektiva kunskapsflöden mellan aktörerna, kommer att vara avgörande när det gäller att uppnå de specifika GJP-målen och målen i den gröna given. För att tillgodose jordbrukarnas växande informationsbehov kommer alla rådgivare inom Akis och stödtjänsterna för innovation integreras så att tillämpliga forsknings- och innovationslösningar faktiskt används.

Medlemsstaterna bör använda de framtida strategiska GJP-planerna för att stödja Horisont Europa-programmet och dess partnerskap och uppdrag, vilket kommer att utgöra ett betydande bidrag till den europeiska gröna given. I synnerhet är uppdragen Caring for Soil is Caring for Life och A Climate Resilient Europe av stor betydelse för jordbruket och landsbygden.

3.Mot ändamålsenliga strategiska GJP-planer

3.1.Integrering av den europeiska gröna given de strategiska GJP-planerna

Dessa rekommendationer är ett första steg i processen med att integrera den europeiska gröna given i de framtida strategiska GJP-planerna. Bedömningen i de olika arbetsdokumenten och de uppgifter som används för denna bedömning utgör en god grund på vilken medlemsstaterna kan definiera sitt potentiella bidrag till den gemensamma ambitionen på ett kvantifierat sätt.

I förslaget till förordning om de strategiska GJP-planerna anges att medlemsstaterna kommer att utarbeta en interventionsstrategi för vart och ett av de nio specifika målen, som kommer att omfatta mål (på resultatindikatornivå) och de lämpligaste interventionerna. Värdet på dessa mål och valet och utformningen av interventionerna kommer att motiveras på grundval av behovsbedömningen.

Rekommendationerna (och den analys som motiverar dem) kommer att underlätta behovsbedömningen för varje specifikt mål. Samtidigt uppmanas medlemsstaterna att fastställa uttryckliga nationella värden för de olika målen i den gröna given.

De nationella värdena kommer att omsätta den gemensamma ambitionen i varje mål i den gröna given till specifika strävanden på nationell nivå. Dessa kvantifierade värden kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att förklara hur de planerar att bidra till EU:s ambition enligt den gröna given, och därmed ange en tydlig riktning för de insatser som ska göras på nationell nivå. Dessa uttryckliga nationella värden bör ta hänsyn till de ansträngningar som gjorts under de senaste åren, den nuvarande situationen och förbättringspotentialen, med beaktande av den specifika situationen i varje medlemsstat. I förekommande fall bör medlemsstaterna säkerställa samstämmighet med befintliga nationella strategier eller mål som härrör från andra planeringsinstrument och rättsliga skyldigheter. Bestämningen av de nationella värdena kommer att hjälpa medlemsstaterna vid behovsbedömningen och fastställandet av målen i den strategiska GJP-planen på resultatindikatornivå.

Europeiska kommissionen kommer att stödja medlemsstaterna i denna process inom ramen för den strukturerade dialogen innan de strategiska GJP-planerna antas formellt.

Genom att granska alla nationella värden tillsammans kommer det att bli möjligt att bedöma huruvida EU kollektivt är på väg att uppnå motsvarande mål i den gröna given. När de strategiska GJP-planerna godkänns och ändras kommer kommissionen att kontrollera den övergripande överensstämmelsen mellan medlemsstaternas värden och målen i den gröna given. Medlemsstaternas framsteg mot målen i den gröna given kommer att övervakas genom den utvärderingsram som föreslås för den framtida gemensamma jordbrukspolitiken.

3.2.Utarbetande av effektiva strategiska GJP-planer

De framtida strategiska GJP-planerna är inte bara planeringsverktyg. De utgör grunden för en ny styrning, med stärkt samarbete mellan de olika förvaltningsnivåerna och större insyn och öppenhet gentemot det europeiska samhället. På grundval av rekommendationerna i de 27 arbetsdokumenten kommer kommissionen att stärka den strukturerade dialogen med medlemsstaterna genom att ge ytterligare vägledning och intensifiera stödet till utarbetandet av de 27 strategiska GJP-planerna. Kommissionen kommer också att öka detta genom att offentligt dela med sig av lämpliga dokument om hur den planerar att bedöma de strategiska GJP-planerna.

I enlighet med artikel 94 i förslaget till förordning om strategiska GJP-planer måste behöriga myndigheter för miljö-och klimatfrågor vara delaktiga i utarbetandet av planens miljö- och klimataspekter.

Medlemsstaterna måste säkerställa insyn vid utarbetandet och genomförandet av de strategiska GJP-planerna. De måste se till att interventionerna grundas på objektiva och icke-diskriminerande kriterier, är förenliga med den inre marknaden och inte snedvrider konkurrensen. Samtidigt kommer medlemsstaterna, när de fastställer urvalskriterierna, att sträva efter att stödet riktas i enlighet med interventionens syfte, likabehandling av sökande, bättre utnyttjande av ekonomiska resurser och undvikande av intressekonflikter.

Omställningen kräver också ytterligare ansträngningar för att garantera att all politik som genomförs inom samma territorium bidrar till hållbara livsmedelssystem på ett konsekvent och integrerat sätt. Detta omfattar även förbindelser mellan landsbygd och städer och strategier för funktionella områden som behöver stärkas. Dessutom kräver exempelvis ambitionen att bevara den biologiska mångfalden på jordbruksmark att medlemsstaterna inte finansierar investeringar och jordbruksmetoder som har en negativ inverkan på miljön.

Vidare bör den strategiska GJP-planeringen säkerställa samstämmighet och komplementaritet med andra EU-fonder (särskilt sammanhållningspolitiken) för att undvika dubbelfinansiering och förbättra investeringarnas övergripande effektivitet. Alla EU-fonder bör fungera i full synergi och bidra till de mål som fastställts i den europeiska gröna given. Territoriella verktyg (t.ex. lokalt ledd utveckling) och gränsöverskridande samarbete bör stärkas ytterligare. Hänsyn bör också tas till de landsspecifika rekommendationer som utfärdas inom ramen för den europeiska planeringsterminen samt till viktiga strategiska utvecklingar såsom den långsiktiga vision för landsbygdsområden som ska läggas fram 2021 som en övergripande ram för utvecklingen av EU:s landsbygdsområden under de kommande årtiondena.

3.3.Förstärkning av partnerskapsprincipen

För att öka den kunskap, expertis och de synpunkter som finns att tillgå när den framtida gemensamma jordbrukspolitiken utformas och genomförs är det också viktigt att de nya strategiska GJP-planerna utarbetas enligt partnerskapsprincipen. I enlighet med artikel 94 i förslaget till förordning om strategiska GJP-planer måste medlemsstaterna upprätta de strategiska GJP-planerna på grundval av öppna förfaranden och med deltagande av berörda parter. Alla relevanta offentliga organ (inbegripet behöriga regionala och lokala myndigheter), näringslivets och arbetsmarknadens parter samt relevanta organ som företräder civilsamhället måste vara delaktiga i alla förberedande skeden av den framtida strategiska GJP-planen.

Det krävs fortfarande ansträngningar för att garantera att berörda parter och civilsamhället på lämpligt sätt görs delaktiga och faktiskt deltar i utformningen av de strategiska GJP-planerna. Kommissionen uppmanar alla medlemsstater att agera i detta avseende, särskilt de medlemsstater som ännu inte har inlett en öppen och transparent dialog med alla partner. Kommissionen kommer att övervaka denna process noggrant innan de strategiska GJP-planerna lämnas in.

Utifrån erfarenheterna från landsbygdsutvecklingsprogrammen för perioden 2014–2020 rekommenderar kommissionen att samtliga medlemsstater tillämpar de principer som fastställs i den europeiska uppförandekoden för partnerskap inom ramen för ESI-fonderna.

Det är avgörande att samtliga aktörer deltar i genomförandefasen, och de kommer också att spela en viktig roll i de framtida övervakningskommittéerna. Dessa kommittéer sätts upp i förväg och bör spela en roll redan i slutförandet av utkastet till de strategiska GJP-planerna innan de läggs fram för kommissionen. Ett välfungerande nationellt GJP-nätverk kan öka de strategiska GJP-planernas bidrag till att uppnå målen ambitionerna i den gröna given. GJP-nätverket bör bl.a. ha en underlättande och stödjande funktion, t.ex. som kontaktpunkt mellan forsknings- och innovationsgrupper och jordbrukare inom Akis, och främja synergier mellan den gemensamma jordbrukspolitiken och det europeiska forskningsområdet samt regionalt samarbete inom plattformen för smart specialisering för jordbruksbaserade livsmedel.