SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14 juli 2004 
KOM(2004) 486 slutlig 
2004/0155 (COD) 
2004/0159 (COD)  Volym I 
  
Förslag till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om omarbetning av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG av den 20 mars 
2000 om rätten att starta och driva verksamh et i kreditinstitut och rådets direktiv 
93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapi talkrav för värdepappersföretag och 
kreditinstitut 
(framlagt av kommissionen) 
  
{SEK(2004) 921} 
SV 2   SV MOTIVERING  
1. ALLMÄNNA  KOMMENTARER 
En inre finansiell marknad inom EU kommer a tt bli av central betydelse för att främja den 
europeiska ekonomins konkurrenskraft och för at t minska företagens kapitalkostnader. I 
handlingsplanen för finansiella tjänster förutskick as ett direktiv om nya regler för kapitalkrav 
på kreditinstitut och värdepappersföretag under 2004, parallellt med arbetet på G 10-nivå i 
Baselkommittén för banktillsyn1. 
Överenskommelsen 1988 i G 10-gruppens Baselkommitté för banktillsyn om det så kallade 
Baselavtalet (Basel I) ledde till att minimikrav på kapita l infördes i över 100 länder2. Detta 
skedde i stort sett samtidigt med att viktiga EU-direktiv antogs ( direktiv 89/299/EEG av den 
17 april 1989 om kapitalbasen i kreditinstitut och direktiv 89/647/EEG av den 18 december 
1989 om kapitaltäcknings grad för kreditinstitut , konsoliderade genom direktiv 2000/12/EG av 
den 20 mars 2000 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut) . 
Dessa direktiv avsåg risker i kreditin stitut till följd av beviljade krediter . Genom direktiv 
93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut 
utvidgades tillämpningsområdet för reglerna om både kreditrisker och marknadsrisker till att 
även gälla värdepappersföretag. 
1) Behovet av förbättrade krav i EU 
De befintliga reglerna har varit av väsentlig betydelse för den inre ma rknaden och lett till högt 
ställda aktsamhetsnormer. Flera viktiga bris ter har dock konstaterats, som gäller följande: 
1. Grova skattningar av kreditrisker ger ytterst ungefärliga mått på  riskexponeringen, och det 
är fara värt att de kommer att falla i vanrykte. 
2. Utrymme för kapitalarbitrage:  Innovationer på marknaderna har gjort det möjligt för 
finansiella institut att genom arbitrage i praktiken kompensera en bristande överensstämmelse mellan sammansättningen av institutens egna ri skavsättningar och minimikraven på kapital.  
3. Bristande erkännande av effe ktiva riskreducerande åtgärder:  De befintliga direktiven 
medger inte att metoder för riskredukti on beaktas i tillräck lig utsträckning.  
4. Risktäckningen är ofullständig enligt de befintliga direktive n, bl.a. omfattas inte operativa 
risker av något kapitalkrav.  
                                                
 
1 Baselkommittén för banktillsyn inrättades av centralbankscheferna i G 10-länderna. Den består av 
företrädare för de myndigheter som ansvarar för st abilitetstillsynen över banker i följande länder: 
Belgien, Frankrike, Förenade kungariket, Förenta staterna, Italien, Japan, Kanada, Luxemburg, 
Nederländerna, Schweiz, Spanien, Sverige och Tyskland. Europeiska kommissionen deltar som 
observatör tillsammans med Europeiska centralbanken. 
2 Även om 1988 års avtal formellt överenskoms av industriländerna i G 10-gruppen för att tillämpas på 
internationellt verksamma banker, har det kommit att tillämpas i hela världen på banker av olika storlek 
och komplexitetsgrad. 
SV 3   SV 5. Avsaknad av krav på tillsynsmyndigheterna att utvärdera den aktuella riskprofilen för 
kreditinstitut för att förvissa sig om att dessa i nnehar tillräckligt kapital med hänsyn till sina 
riskprofiler. 
6. Avsaknad av krav på samarbete mellan tillsynsmyndigheterna:  När marknaden alltmer 
sträcker sig över nationsgränse rna måste myndigheterna samarbeta effektivt med varandra 
inom tillsynen över gränsöverskridande företagsgrupper för att minska den administrativa belastningen. 
7. Avsaknad av adekvat marknadsinformation: De befintliga direktiven underlättar inte en 
effektiv marknadsdisciplin för att ge tillförlitlig  information till marknadsaktörerna, så att de 
kan göra välgrundade bedömningar. 
8. Brist på flexibilitet i regelverket: Det nuvarande EU-systemet saknar den flexibilitet som 
krävs för att hålla jämna steg med den snabba utvecklingen på de finansiella marknaderna och 
av riskhanteringsmetoderna samt med förbättringarna av kvaliteten på instrumenten för regelgivning och tillsyn. 
Vad skulle hända om inga ändringar gjordes av politiken? Det finns stor enighet om att den nuvarand e situationen är ohållbar. Den bristande 
anpassningen mellan kapitalkrave n och riskerna skulle bestå, vilket skulle begränsa 
aktsamhetsreglernas effektivitet och öka riskerna för konsumenterna och för stabiliteten i det finansiella systemet. Fortfarande skulle den fulla utsträckningen av de risker som vissa 
finansiella institut utsätter sig för inte fångas upp av systemet. Dessutom skulle de nyaste och effektivaste riskhanteringsmetoderna varken främjas aktivt eller erkännas, och grupper som 
tillhandahåller finansiella tjänst er i mer än en medlemsstat skulle fortfarande utsättas för 
oskälig administrativ belastning till följd av att de regleras och står under tillsyn av mer än en 
medlemsstat. Slutligen skulle EU inte kunna fullständigt utnyttja ko mmande framsteg på 
grund av svårigheterna med att snabbt uppdatera  EU:s nuvarande regelverk på området. Med 
tanke på att det nya Baselavtalet föreslås ge nomföras globalt skulle sektorn för finansiella 
tjänster i EU missgynnas vä sentligt jämfört med sina  utländska konkurrenter. 
2) Principer för direktivet 
I kommissionens handlingsplan för finansiella tjä nster från 1988 fastslogs att EU behöver väl 
preciserade aktsamhetsnormer som är förenliga med internationella förhållanden och beaktar 
den senaste utvecklingen. De bör också vara pr oportionerliga och ta hänsyn till nedsättningar 
av riskerna på grund av de omständigheter under vilka exponeringarn a uppstår, särskilt när 
det gäller utlåning till k onsumenter och små och medelstora företag. Reglerna bör gälla både 
kreditinstitut och värdepappersföretag (för a tt skapa jämbördiga konkurrensvillkor), men de 
måste också vara proportionerlig a och fullt ut beakta den mångf ald av former för finansiella 
institut som förekommer inom EU.  
2. S
AMRÅD OCH KONSE KVENSANALYS  
a) Samråd med aktörer och berörda parter 
Kommissionen har genomfört samråd med aktö rer och berörda parter sedan november 1999. 
Tre fullständiga samrådsdokument har offentliggjorts (22.11.1999, 5.2.2001 och 1.7.2003). 
En fullständig strukturerad dialog me d aktörer genomfördes den 18 november 2002. 
Samrådsdokument om specifika tekniska frågor har offentliggjorts (fastigheter och täckta 
SV 4   SV obligationer den 7 april 2003, förväntade och ej förväntade förluster den 26 november 2003 
och fondföretag den 3 februari 2004). 
Kommentarerna har i allmänhet givit starkt stöd för de viktigaste målen för projektet. Det 
finns stöd för ökad riskkänslighet, som leder till större finansiell  stabilitet, oc h det brådskar 
med en uppdatering av reglerna för att ta häns yn till de betydande framstegen i teknikerna för 
riskmätning och riskhantering på området för fi nansiella tjänster och för att anpassa dem till 
de alltmer sofistikerade metoderna för regelgiv ning och tillsyn. Det finns också starkt stöd för 
kommissionens inställning att EU:s kapitalk ravsramar bör ses över i enlighet med de nya 
internationella ramarna men med de skillnader som krävs på grund av sp ecifika förhållanden 
inom EU. 
Institut med mindre komplex verksamhet  
Det finns påfallande brett stöd för att de nya reglerna skall tillämpas i Europa – och på alla 
kreditinstitut och tillhandahållare av investeri ngstjänster, oavsett institutens rättsliga form och 
graden av komplexitet i deras verksamhet. Ett sk äl till detta är också att man vill undvika att 
”andra klassens institut” utveckla s, vilket vore troligt om vissa  institut undantas. Detta är ett 
uttryck för en uppfattning om att de nya ramarna har utformats så att de blivit väl lämpade för 
en vid tillämpning. 
Det nya direktivets flexibilitet  
Det finns fortsatt brett och starkt stöd för den metod som föreslagits för att säkerställa att de 
nya ramarna kan anpassas till innovationer på marknaden och inom tillsynen så att effektiviteten och konkurrenskrafte n hos sektorn för finansiella tjänster inom EU fortlöpande 
kan hållas på en optimal nivå. Aktörern a stöder uppläggningen att redovisa bestående 
principer och mål i artiklarna som ger mand at för de mer detaljerade och tekniska 
bestämmelserna i bilagorna. Förf arandet för ändring av bilagorna  måste vara utformat så att 
ett fullständigt och effektivt samråd med berörda parter säkerställs. 
Värdepappersföretag
 
Betydande ändringar har gjorts för att tillmötesgå några företr ädare för värdepappersföretags-
sektorn som invänt mot att omfattas av kapitalkrav som de ansåg vara mer lämpade för kreditinstitut. 
Komplexitet
 
I några svar begärdes förenklingar och mindr e föreskrifter. Kommissionen har förbättrat 
textens klarhet och användarvänlighet. Utform ningen kommer att tilltala institut som söker 
enkla tillämpningsregler eller önskar övergå gradvis till me r komplexa bestämmelser för 
kapitalkrav. De föreslagna nya ramarna innehå ller flera valmöjligheter och metoder av olika 
komplexitetsgrad.  
Sedan 1999 har också flera samrådsförfaranden genomförts om detaljfrågor. I förslaget har 
hänsyn tagits till mycket ingående och värdefu lla kommentarer från berörda parter, särskilt 
bank- och värdepappersföretagsbranscherna.  
b) Konsekvensanalys 
En utvidgad konsekvensanalys har genomförts för att fastställa om det finns behov av åtgärder 
på EU-nivå, och i så fall vilka åtgärder som krävs. 
SV 5   SV Baselkommittén har offentliggjort en kvantitativ konsekvensundersökning (QIS3), som 
omfattade kreditinstitut i fyrtio länder, för att be döma effekterna av de nya Baselförslagen om 
minimikrav på kapital för banker. Kommi ssionen bidrog genom att utvidga undersökningen 
till länder som inte är företrädda i Baselkommittén. De viktigaste slutsatserna var för det första att de nya bestämmelserna generellt kom mer att minska kapitalkraven för kreditinstitut 
inom EU med cirka 5 % jämfört med nuvarande ni våer. Vidare ligger re sultaten för de olika 
metoderna i linje med målen, särskilt genom att en neutralitet i fråga om kapitalkrav 
kombineras med lämpliga incitament för at t få instituten att öve rgå till mer avancerade 
metoder. Slutligen kommer de mindre, nati onellt verksamma, institut som väljer den enkla 
metoden att ställas inför något minskade kapitalkrav, medan kapitalkraven i huvudsak 
kommer att förbli oförändrade för större internationellt verksamma kreditinstitut som väljer den mer avancerade metoden och minskas betyd ligt för sådana kreditinstitut inom EU som 
visserligen är mindre men som bedriver specialiserad och avancerad verksamhet och som 
väljer att införa en avancerad  metod. Viktigt att notera är att den huvudsakliga orsaken till 
minskningen av kapitalkraven återfinns inom ”hus hållsportföljen”, som till större delen består 
av lån på mindre än en miljon euro till små och medelstora företag samt hypotekslån. Det nya kapitalkravet för operativ risk är den viktig aste kompenserande faktorn i samband med att 
kapitalkraven minskas för kreditinstituten. 
Dessutom har kommissionen på begäran av Eur opeiska rådet i Barcelona beställt en 
undersökning av konsekvenserna av utkastet till förslag till nya kapitalkrav för kreditinstitut och värdepappersföretag inom EU
3. Slutrapporten, som utarbetats av 
PricewaterhouseCoopers, innehåller positiva slut satser om konsekvenserna (kritiken gäller 
endast två områden – värdepappersföretag och riskkapital – och den ha r beaktats på båda 
områdena i kommissionens förslag)4. De viktigaste slutsatserna är att de nya ramarna för 
kapitalkrav bör ge positiva effekter för EU  och för aktsamhetslagstiftningen inom EU. 
Kapitalkraven på kreditinstituten inom EU bör minska med ± 5 % (90 miljarder euro), vilket 
innebär en årlig vinstökning på ± 10–12 milja rder euro, De mindre kreditinstituten 
missgynnas inte, och ingenting tyder på a tt den nya ordningen kommer att framtvinga 
fusioner eller konsolideringar. Beslutet om att al la kreditinstitu t skall omfattas av direktivet 
kommer inte att medföra någon konkurrensnackde l, och inte heller har det amerikanska 
beslutet att tillämpa avancerade metoder på e ndast cirka tjugo stora kreditinstitut någon 
avgörande betydelse för konkurrensen. Genomföra ndekostnaderna för kreditinstituten inom 
EU påverkas inte bara av Basel II, och många av investeringarna (kanske en så hög andel som 
80 %) skulle ha krävts i vilket fall som helst, låt vara under en längre tidsperiod. Viktigt att notera är att möjligheterna till  och finansieringskostnaderna  för de små och medelstora 
företagen i de flesta medlemsstaterna inte kommer att påverkas negativt (de 
konjunkturförstärkande effekterna är mindre – och mindre skadliga – än med de nuvarande 
bestämmelserna). De farhågor som finns hos de  små och medelstora företagen härrör från en 
bristande förståelse av informationen om Ba sel II. De makroekonomiska verkningarna på 
EU:s ekonomi av Basel II är små – det skulle  kunna uppstå en lindrig efterfrågechock på 
ekonomin som minskar kapitalkostnaderna fö r företagen och ger upphov till en ökning på 
0,07 % av EU:s BNP. Generellt sett kommer de nya kapitalkravsramarna att minska 
sårbarheten i banksystemet genom ett ökat risk medvetande, förbättrad riskhantering och en 
effektivare kapitalallokering som bör ge posit iva långsiktiga effekter på EU:s ekonomi. 
                                                
 
3 EGT S 167, 29.8.2002. 
4 Tillgänglig på kommissionens webbplats:
 http://europa.eu.int/comm/internal_market/regcapital/index_en.htm  
SV 6   SV 3. R ÄTTSLIG GRUND  
Den rättsliga grunden för förslagen är artikel  47.2 i fördraget, som är rättslig grund för 
antagande av gemenskapsåtgärd er som syftar till att geno mföra den inre marknaden för 
finansiella tjänster inom EU. Förslagen lägg s fram som direktiv, eftersom det är det 
lämpligaste instrumentet för att nå de avsedda  målen, och eftersom de innebär ändringar av 
befintliga direktiv som avser samma tekniska frågor. Bestämmelserna går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. 
4. K
OMMENTARER TILL ARTIKLARNA  
Förslagen har utarbetats enligt den s.k. omarbetningstekniken (interinstitutionellt avtal 2002/C 
77/01) som gör det möjligt att innehållsmässigt  ändra befintlig lagstiftning utan ett 
självständigt ändringsdirektiv. EU:s lagstiftning blir därige nom mindre komplicerad och mer 
tillgänglig och begriplig. 
Ändringar som inte avser innehållet har gjorts av många artiklar för att förbättra direktivens 
struktur, redaktionella kv alitet och läsbarhet. 
A. D IREKTIV 2000/12/EG 
Artikel 4: Definitioner 
Artikel 4 innehåller några nya definitioner av  viktiga begrepp för att förtydliga dessas 
innebörd och underlätta förståelsen. 
Artikel 22: 
Den befintliga ordalydelsen har ändrats för att förtydliga och förstärka kreditinstitutens 
skyldighet att ha effektiva inte rna riskhanteringssystem. Efters om kreditinstitut av starkt 
skiftande karaktär omfattas av  kraven måste dessa tillämpa s proportionerligt. De tekniska 
bestämmelserna på området återfinns i bilaga V. 
Artiklarna 56-67: 
Ett litet antal ändringar har gjorts. Även om avsi kten inte har varit att revidera definitionen av 
”kapitalbas” till följd av Baselkommitténs ändr ade behandling av förväntade förluster (enl. 
det s.k. Madridbeslutet) krävs vissa begränsade ändringar.  
Artiklarna 68-75: 
Kreditinstitut måste fortlöpande inneha en till räcklig kapitalbas och uppge dess miniminivå. I 
artiklarna anges hur dessa krav skall uppfylla s om kreditinstitutet ingår i en företagsgrupp 
(den möjlighet som medlemsstaternas myndigheter fö r närvarande har att av stå från vissa krav 
kvarstår, men ytterligare precise ringar har införts). Beräkningen  av kraven har förtydligats 
med stöd av den nu införda förordningen (EG) nr 1606/2002 om internat ionella redovisnings-
standarder. 
Artiklarna 76-101: 
SV 7   SV Dessa artiklar ersätter de nuva rande kraven på solvensgrad för kreditrisker och inför två 
metoder för att beräkna riskvägda exponeringsbelopp. 
Schablonmetoden (art. 78-83) bygger på de befintliga ramarna där riskviktningen bygger på 
att tillgångar och poster utanför ba lansräkningen hänförs till ett fa stställt antal riskkategorier. 
Riskkänsligheten har ökats genom ett stort an tal exponeringsklasser och riskkategorier (art. 
79). Riskvikterna är lägre för annan hushålls utlåning än bostadslån (75 %) och utlåning mot 
säkerhet i bostadsfastighet (35 %). Det införs en riskviktning på 150 % för tillgångar 90 dagar efter förfallodagen (100 % för utlåning mot säke rhet i bostadsfastighet). Det är tillåtet att 
använda kreditvärdighetsbetyg från värderingsinstitut (”externa kreditvärderingar” – art. 81–83), om sådana finns tillgängliga, för att fastst älla riskvikter. De tekni ska bestämmelserna på 
området återfinns i bilaga VI. 
Den andra metoden (”internmetoden” – art. 84 –89) baseras på intern riskklassificering och 
gör det möjligt för kreditinstituten att använda egna skattningar av riskparametrarna inom 
ramen för deras olika exponeringar för kreditri sk. Dessa parametrar skall föras in i en 
föreskriven beräkningsmodell så att en konfiden snivå på 99,9 % erhålls för sunda finanser. 
Enligt den grundläggande metoden får kredit instituten använda egna skattningar av 
sannolikheten för fallissemang och samtidigt anvä nda officiellt föreskri vna värden för andra 
riskelement. Med den ”avancerade” metoden får kreditinstituten använda sina egna uppskattningar av förluster i händelse av fa llissemang och av exponering för fallissemang. 
Kreditinstituten får använda gruppbaserade uppgifter vid uppskattningen av värdena för 
riskparametrarna. Därigenom kan mindre kreditin stitut tillämpa en mer riskkänslig metod vid 
beräkningen av kapitalkraven. 
De föreslagna genomförandebestämmelserna (art. 85) för internmetoden gör det möjligt för 
kreditinstituten att inom rimlig tid på et t flexibelt sätt övergå till att tillämpa den 
grundläggande eller den avancerade internme toden på olika affärsverksamheter och 
exponeringsklasser. ”Användning med permanen ta undantag” tillåts för oväsentliga 
exponeringsklasser och affärsverksamhet er (kapitalkraven får beräknas enligt 
schablonmetoden, även om kreditinstitutet använder internmetoden för andra exponerings-klasser). I de föreslagna EU-ramarna erkänns at t det för små kreditinst itut kan vara mycket 
betungande att utarbeta ett system för riskklas sificering av vissa motp arter. Användning med 
permanenta undantag föreslås för dessa exponeringsklasser även i de fall då kreditinstitutens exponering mot sådana motparte r är betydande (art. 89). 
De tekniska bestämmelserna för denna aspekt  av internmetoden åt erfinns i bilaga VI. 
Artiklarna 90-93: 
I dessa artiklar behandlas gemensamma aspekt er av tekniker för riskreducering, och de 
gemensamma underliggande riskerna eller ekonomi ska effekterna behandlas på ett enhetligt 
sätt. Bl.a. erkänns flera olika slag av säkerh ets- och garanti/kreditd erivatsgivare än för 
närvarande. Inom den grundläggande internmetode n erkänns i stabilitetsm ässigt lämplig grad 
finansiella kundfordringar och fysiska säkerhet er. Kreditinstituten kan utnyttja alternativa 
modeller för valet mellan metoder av olika komplexitetsgrad (en förenklad metod, som 
bygger på en lättillämpad ”riskv iktsersättning”, eller en fulls tändig metod, där volatilitets-
justeringar görs av värdet av de mottagna säkerheterna). För att beräkna volatilitets-
justeringarna finns mer eller mi ndre komplexa metoder att tillgå (en enkel ”regleringsmetod” 
där referensbeloppen för justeringarna av volatili teten anges i en tabell och en mer riskkänslig 
SV 8   SV metod där egna skattningar används). De tekni ska bestämmelserna på området återfinns i 
bilaga VIII. 
Artiklarna 94-101: 
Genom dessa artiklar införs för första gången ett harmoniserat regelver k för kapitalkrav för 
verksamheter och investeringar inom värdep apperisering. Detta innebär en betydande 
förbättring av kapitalkravsramarna, som gör det möjligt för kreditinst ituten att utnyttja de 
möjligheter till finansiering, dispositioner i bala nsräkningen m.m. som så dana transaktioner 
kan ge. Det kommer också att leda till att värd epapperisering i mindre utsträckning än nu ses 
som ett instrument för kapitalarbitrage. De te kniska bestämmelserna på området återfinns i 
bilaga IX. 
Artiklarna 102-105: 
Genom dessa artiklar införs krav som avser de operativa riskerna för kreditinstituten. Tre 
olika metoder finns: En enkel metod, basmetode n, (art. 103) som bygger på en enda indikator 
avseende intäkterna och som ger en kapita lbuffert mot operativa  risker, utan att 
kreditinstituten behöver utveckla sofistikerad e och kostsamma informationssystem för sin 
riskexponering. En mer exakt metod, scha blonmetoden (art. 104), som bygger på 
affärsområden och som är mer riskkänslig, ef tersom kapitalkraven för operativa risker 
differentieras utifrån de relativa risknivåerna för olika affärsområden: denna metod kommer 
troligen att föredras av ett stort antal små eller mindre komplexa kreditinstitut. Inom ramen 
för de s.k. internmätningsmetoderna (IMM - art. 105) slutligen skapar instituten egna mått för 
operativ risk, samtidigt som de måste följa mer krävande riskhanteringsnormer. Sådana 
metoder förväntas komma att antas gradvis av i fö rsta hand stora institut med internationell 
verksamhet och mindre institut med specialinriktning som har utvecklat avancerade riskövervakningssystem för sina  huvudsakliga affärsområden. De tekniska bestämmelserna på 
området återfinns i bilaga X. 
Artiklarna 106-119: 
Genom ett litet antal ändringar skapas öv erensstämmelse mellan kapitalkraven och 
bestämmelserna om stora exponeringar, särsk ilt i syfte att ta hänsyn till det utvidgade 
erkännandet av tekniker för riskreducering. 
Artiklarna 123-124: 
Dessa artiklar gäller ”andra pelaren” i Baselavtal et. Enligt artikel 51A skall kreditinstituten ha 
inrättat interna förfaranden för att mäta och ha ntera de risker de e xponeras för och inneha 
”internt” kapital till ett belopp som de själva bedömer vara tillräckligt för att täcka dessa 
risker. De behöriga myndigheterna skall enligt artikel 124 se till att kreditinstituten iakttar sina olika rättsliga skyldigheter i fråga om or ganisations- och riskkontro ll och utvärdera de 
risker som kreditinstituten exponerar sig för. Med stöd av denna utvärdering skall tillsyns-
myndigheterna fastställa om det föreligger bris ter i kontroller och kapi talinnehav. De tekniska 
bestämmelserna på området återfinns i bilaga XIII. 
Artiklarna 125-143: 
Den gränsöverskridande affärsverksamheten ökar inom EU, och det finns en tendens att 
centralisera riskhanteringen inom gränsöve rskridande företagsgrupper. Därför måste 
samordningen och samarbetet förbättras mella n de nationella tillsyns myndigheterna inom EU. 
Den befintliga och väl etablerade funktione n som samordnande tills ynsmyndighet har därför 
SV 9   SV utvecklats ytterligare. Ge nom artikel 136 kommer tills ynsmyndigheterna att ges en 
harmoniserad minimiuppsättning av befogenheter för att kräva att kreditinstituten åtgärdar 
eventuella avvikelser från kraven i direktivet. 
Artikel 144: 
Genom artikeln införs en minimiuppsättning krav på information från medlemsstaternas 
myndigheter i syfte att öka samstämmigheten och skapa överblickbarhet. 
Artiklarna 145-149: 
Dessa artiklar avser ”tredje pelaren” i Baselkommitténs nya avtal om kapitalkrav. 
Kreditinstitutens information till marknadsaktö rerna bidrar till ökad sundhet och stabilitet i 
det finansiella systemet, bevarar jäm bördiga konkurrensvillkor och lämnas med 
hänsynstagande till att viss information kan vara  känslig. Enligt artikel 147 skall de flesta 
kreditinstitut offentliggöra information mins t en gång om året, men oftare återkommande 
offentliggöranden kan krävas utifrån specifika  kriterier. De tekniska bestämmelserna på 
området återfinns i bilaga XII. 
Artikel 150: 
Direktivet måste kunna följa utvecklingen på marknaden. En nödvändig grad av flexibilitet 
skapas genom att en distinktion görs mella n principiella bestämmelser och tekniska 
bestämmelser (särskil t i bilagorna till dire ktivet) som kan behöva anpassas på kort eller 
medellång sikt. Genom artikel 150 läggs nya te kniska områden till dem som anges i direktiv 
2000/12/EG (och som hade införts 1989) och det föreslås att de nya tekniska bilagorna bör 
kunna ändras enligt samma påskyndade förfarande. 
B. D IREKTIV 93/6/EEG  OM KAPITALKRAV FÖR VÄ RDEPAPPERSFÖRETAG OCH 
KREDITINSTITUT  
Artikel 2: Tillämpningsområde 
I artikel 2 anges hur kraven skall tillämpas på enskilda värdepappersföretag, grupper av 
värdepappersföretag och blandade grupper. 
Artikel 3: Definitioner 
Några nya eller ändrade definitioner ges av vi ktiga begrepp för att fö rtydliga deras innebörd 
och underlätta förståelsen. 
Artikel 11: Behandling av kapital i handelslagret 
En exaktare definition ges av ”handelslager” fö r att skapa ökad klarhet om vilka kapitalkrav 
som är tillämpliga och för att begränsa möjlighe terna till arbitrage mellan handelslagret för 
traditionell bankverksamhet och det för finansie lla instrument. De tekniska bestämmelserna 
på området återfinns i bilaga VII. 
Artiklarna 18 och 20: 
Genom artikel 18 föreskrivs minsta kapitalkrav för kreditinstitut och värdepappersföretag när 
det gäller marknadsrisker. Behandlingen av positi oner i fondföretag och kreditderivat och ett 
SV 10   SV antal ändringar på andra områden för att skapa ökad riskkänslighet är nya. De tekniska 
bestämmelserna på området återfinns i bila gorna I–VII. Genom ar tikel 20 utvidgas 
tillämpningsområdet för bestämmelserna om kapita lkrav för kreditrisker och operativa risker i 
direktiv 2000/12 till att även gälla värdepappersföretag. Till nyheterna på området för kreditrisker hör att en behandling av kreditderiv at föreskrivs och att en ändrad bestämmelse 
införs om exponering för repor och transaktioner för att finansiera fina nsiella instrument och 
råvaror. När det gäller operativa risker har be tydande ändringar gjorts  för att ta hänsyn till 
specifika förhållanden inom värdepappersbransc hen, bl.a. genom en möj lighet att fortsätta att 
tillämpa kravet på ”kapital för kostnadsrisker” på värdepappersföretag som tillhör riskkategorierna låg, medel och medel/hög. 
Artikel 28: Stora exponeringar 
De nuvarande förhållandena fortsätter att gälla, så att kreditinstitut och värdepappersföretag 
omfattas av samma regler med förbehåll för ändr ingar av stora exponeringar vid transaktioner 
med handelslagret. En nyhet är en ändrad bestämmelse om exponering för repor och 
transaktioner för att finansiera finansiella inst rument och råvaror. De tekniska bestämmelserna 
på området återfinns i bilaga VI. 
Artikel 33: Värdering av positioner för rapportering 
I syfte att säkerställa finansiell stabilitet föreskrivs skärpta krav på värderingen av positioner i 
handelslagret i bestämmelserna om positioner i handelslagret som skall värderas dagligen. De tekniska bestämmelserna på områ det återfinns i bilaga VII. 
Artikel 22: Sammanställd kapitalbas 
Möjligheten för de behöriga myndigheterna att avst å från att tillämpa krav på sammanställd 
kapitalbas på företagsgrupper som består av vä rdepappersföretag kvarstår med förbehåll för 
att stabilitetsmässigt sundare villkor ställs. 
Artikel 34: Riskhantering och värdering av kapital 
Genom artikel 34 införs det krav som gäller för kreditinstitut (artikel 17 i direktiv 2000/12) på 
att ha effektiva interna riskhanteringssystem även för värdepappersföretag. Med hänsyn till 
den skiftande karaktären hos de institut som omfattas måste detta krav genomföras på ett 
proportionerligt sätt. Dessutom skall enligt artike ln värdepappersföretag omfattas av kravet i 
artikel 51A i direktiv 2000/12 på att ha interna förfaranden för att mäta och hantera de risker 
de är exponerade för och ”internt ” kapital till ett be lopp som de bedömer va ra tillräckligt för 
att täcka dessa risker. Detta innebär en utökning av de befintliga kraven på riskhantering för 
värdepappersföretag i direktiv 2004/39/EG. 
Artikel 37: Tillsyn 
Enligt denna artikel skall reglerna i direktiv 2000/12 med tillämpliga ändringar även gälla för 
värdepappersföretag. 
Artikel 42 
Liksom direktiv 2000/12 måste direktiv 93/6  kunna följa utvecklingen på marknaden. En 
nödvändig grad av flexibilitet sk apas genom att en distink tion görs mellan principiella 
bestämmelser och tekniska bestämmelser (särskilt i bilagorna till direktivet) som kan behöva 
SV 11   SV anpassas på kort eller medellång sikt. De tekn iska bilagorna bör kun na ändras enligt ett 
påskyndat förfarande. För att ta hänsyn till  den förväntade viktiga utvecklingen av 
tillsynspraxis under de kommande åren införs en klausul om översyn  av behandlingen av 
motpartsrisker. 
SV 12   SV  
Ð2000/12/EG 
2004/0155 (COD) 
Förslag till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om rätten att starta och driva verksa mhet i kreditinstitut (omarbetning) 
 
Ø ny 
(Text av betydelse för EES)  
 
Ð 2000/12/EG (anpassad) 
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEIS KA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT 
DETTA DIREKTIV 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av  Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 
47.2 första och tredje meningen i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande
5, 
i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget6, och 
av följande skäl: 
 
Ð2000/12/EG Skäl 1 (anpassad) 
(1) Rådets direktiv 73/183/EEG av den 28 j uni 1973 om upphävande av begränsningar i 
etableringsfriheten och i friheten att tillha ndahålla tjänster vid självständig verksamhet 
hos banker och andra finansiella institut7, rådets för sta direktiv (77/780/EEG) av den 
12 december 1977 om samordning av lagar och a ndra författningar om rätten att starta 
och driva verksamhet i kreditinstitut8, rådets direktiv (89/ 299/EEG) av den 17 april 
1989 om kapitalbasen i kreditinstitut9, rådets andra direktiv 89/646/EEG av den 15 
december 1989 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta 
och driva verksamhet i kreditinstitut10, rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 
                                                 
5 EUT C 157, 25.5.1998, s. 13  ⌦ […] ⌫ . 
6 Europaparlamentets yttrande av den 18 januari 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT)  ⌦ […] ⌫ och 
rådets beslut av den 13 mars 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT)  ⌦ […] ⌫ . 
7 EG T L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat gtenom anslutningsakten 2003.  
8 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
9 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
10 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
SV 13   SV december 1989 om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut11, rådets d irektiv 92/30/EEG 
av den 6 april 1992 om gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut12, och rådets direktiv 
92/121/EEG av den 21 december 1992 om övervakning och kontroll av kreditinstituts 
stora exponeringar13 har undergått flera och om fattande ändringar. För att skapa 
klarhet och av praktiska skäl bör därför en kodifiering företas av nämnda direktiv 
genom att sammanföra dem i en enda text.  ⌦Betydande ändringar har vid flera 
tillfällen gjorts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG av den 20 mars 
2000 om rätten att starta och driv a verksamhet i kreditinstitut14. Med anledning av nya 
ändringar bör den av tydlighetsskäl omarbetas. ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Skäl 2 (anpassad) 
Enligt fördraget är all diskriminerade be handling med avseende på etablering och 
tillhandahållande av tjänster,  vare sig på grund av nationa litet eller på grund av det 
förhållandet att ett företa g inte är etablerat i de medlemsst ater där tjänsterna tillhandahålls, 
förbjuden.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 3 
(2) För att göra det lättare att st arta och driva verksamhet i kreditinstitut är det nödvändigt 
att undanröja de mest störande skillnader na mellan medlemsstaternas rättsregler för 
dessa institut. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 4 (anpassad) 
(3) Detta direktiv utgör det väsentliga instrumentet för uppbyggnad av den inre 
marknaden, en inriktning som fastställts genom den Europeiska enhetsakten och för 
vilken det i kommissionens vitbok ställts upp en tidsplan,  som syftar till såväl 
etableringsfrihet för kreditinstitut som frihet för sådana institut att tillhandahålla 
tjänster. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 5 (anpassad) 
(4) Samordningen bör gälla alla kreditinstitut, både för att ge skydd åt sparmedel och för 
att skapa lika konkurrensvillkor för instituten. Skälig hänsyn måste  ⌦ bör dock ⌫ 
där det är befogat,  tas till objektiva skillnader i fråga om institutens 
verksamhetsbetingelser och till de ras ändamål, så som föreskrivit s genom nationell 
lagstiftning. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 6 (anpassad) 
(5) Samordningen bör alltså vara så omfattande som möjligt och gälla alla institut, vars 
verksamhet består i att ta emot återbeta lbara medel från allm änheten, antingen genom 
insättningar eller i annan form, såsom fortl öpande utgivning av ob ligationer och andra 
                                                 
11 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
12 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
13 EGT L 126, 26.5.2000, s.1, senast ändrat genom anslutningsakten 2003.  
14 EGT L 126, 26.5.2000, s. 1, senast ändrat genom direktiv 2004/xx/EG (EUT L […]). 
SV 14   SV jämförbara värdepapper, samt att bev ilja kredit för egen räkning. Det måste  ⌦ bör ⌫ 
dock ges möjlighet till undantag för vissa kreditin stitut, för vilka dett a direktiv inte är 
tillämpligt. Direktivet s bestämmelser skall  ⌦ bör ⌫ inte hindra tillämpning av 
sådana nationella författningar, som in nehåller föreskrifter om särskild, 
kompletterande auktorisation för kreditinstitut att bedriva visst slags verksamhet eller att genomföra vissa typer av transaktioner. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 7 (anpassad) 
(6) Den väg som valts åsyftar  ⌦ Det är lämpligt att ⌫ endast ⌦ genomföra ⌫ en 
sådan harmonisering som är nödvändig och til lräcklig för att säkra ett ömsesidigt 
erkännande av auktorisationer och av tills ynsfunktioner, en harmonisering som skall 
möjliggöra ett enda, för hela gemenskape n giltigt verksamhetstillstånd samt 
tillämpning av principen om hemlandstillsyn. Kravet på att en verksamhetsplan skall 
upprättas bör därför ses främst  som ett hjälpmedel för de  behöriga myndigheterna att 
fatta beslut på grundval av mera exakt in formation, utifrån objek tiva kriterier. I 
inledningsskedet bör det dock finnas utrymme för viss flexibil itet såvitt gäller krav på 
särskild rättslig form för kreditinstitut och  ⌦ när det gäller ⌫ skydd för bankfirma. 
 
Øny 
(7) Eftersom målen för den föreslagna åtgärd en inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås 
av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, 
bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgä rder i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördra get. I enlighet med proportionalitetsprincipen 
i samma artikel begränsas detta direktiv till vad som krävs för att nå dessa mål och går 
inte utöver vad som är nödvändigt för detta.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 8 
(8) Enhetliga finansiella krav på kreditinstitut behövs för att ge spararna likvärdigt skydd 
och för att skapa rättvis a konkurrensvillkor mellan jämförbara grupper av 
kreditinstitut. I avvaktan på ytterligare samordning bör det fastställas lämpliga relationstal, som gör det möjligt för natione lla myndigheter att i samarbete och efter 
standardiserade metoder följa utvecklingen hos  jämförbara kategorier av kreditinstitut. 
En sådan ordning bör göra det lättare att ef ter hand jämna ut skillnaderna mellan de 
koefficientsystem som antagits och tillä mpas av medlemsstaterna. Det är dock 
nödvändigt att göra skillnad mellan de koeffici enter som är avsedda att säkra en sund 
ledning av kreditinstitut och de som införts för finans- och penningpolitiska ändamål. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 9 (anpassad) 
Öny 
(9) Principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn kräver att de enskilda 
medlemsstaternas behöriga myndigheter inte  skall meddela auktor isation eller skall 
återkalla auktorisationen i sådana fall där verksamhetsplanen, lokaliseringen ⌦ av 
verksamheterna ⌫ eller den faktiskt utövade ve rksamheten klart visar att ett 
kreditinstitut har valt rättssystemet i en medlemsstat i syfte att undgå de strängare 
normer som gäller i en annan medlemsstat inom  vars område det bedriver eller har för 
avsikt att bedriva sin huvudsakliga verksamhet. Ett kreditinstitut som är en juridisk 
SV 15   SV person bör vara auktoriserat i den medlemsstat i vilken det har sitt stadgeenliga säte. 
Ett kreditinstitut som inte är en juri disk person bör ha sitt huvudkontor i den 
medlemsstat där det är auktoriserat. De ssutom bör medlemsstaterna kräva att ett 
kreditinstitut har huvudkontor i sin ursprungsmedlemsstat och att det faktiskt bedriver sin verksamhet där. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 10 (anpassad) 
(10) De behöriga myndigheterna bör inte bevilja auktorisation  eller upprätthålla denna  
auktorisation för ett kreditinstitut om en effe ktiv tillsyn förhindras av att företaget har 
nära förbindelser med en annan fysisk e ller juridisk person. De kreditinstitut som 
redan är auktoriserade bör också uppfylla de behöriga myndighete rnas krav i detta 
avseende. Definitionen av "nära förbindels er" i detta direktiv bygger på minimikrav 
som inte hindrar medlemsstater na från att tillämpa den även på andra situationer än de 
som avses av definitionen.  Den enda omständigheten att förvärv av en betydande del 
av ett bolags kapital har skett,  utgör inte i sig ägarintresse enligt definitionen av ”nära 
förbindelser” om kapital andelen förvärvats endast som en tillfällig placering som inte 
ger inflytande över företagets orga nisation eller ekonomiska inriktning.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 11 (anpassad) 
(11) Hänvisningen till ett effektivt utövande av tillsynsmyndigheternas uppgifter omfattar 
gruppbaserad tillsyn över ett kr editinstitut när bestämmels erna i gemenskapsrätten 
föreskriver det. I sådana fall måste  ⌦ bör ⌫ de myndigheter hos vilka tillstånd söks 
kunna avgöra vilka myndigheter som är be höriga att utöva gruppbaserad tillsyn över 
detta kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 12 (anpassad) 
Ett hemland får i fråga om kreditinstitut, auktoriserade av landets egna behöriga myndigheter, 
införa strängare regler än dem som gäller enligt artikel 5 .1 första stycket och 5.2 samt 
artiklarna 7, 16, 30, 51 och 65.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 13 (anpassad) 
Avskaffandet av kravet på auktorisation av filialer till kreditin stitut hemmahörande i 
gemenskapen medför att något särskilt tillskjutet kapital i nte längre skall kunna krävas för 
sådana filialer.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 14 (anpassad) 
(12) Den ordning som valts för ömsesidigt erkännande medger k  Kreditinstitut som 
auktoriserats i ett hemland  ⌦ en hemmedlemsstat bör ha tillstånd ⌫ att inom hela 
gemenskapen bedriva vissa eller samtliga verk samheter som anges i bilaga I. Detta kan 
ske genom etablering av filialer eller genom  direkt tillhandahållande av tjänster. 
Beträffande andra verksamheter än dem som förtecknats i bil aga I skall etableringsrätt 
och frihet att tillhandahålla tjänster gälla  enligt fördragets allmänna bestämmelse.  
SV 16   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 15 
(13) Principen om ömsesidigt erkännande bör  även gälla för i bilaga I angivna 
verksamheter vilka bedrivs av finansiella ins titut som är dotterbolag till kreditinstitut, 
förutsatt att sådana dotterbolag omfattas av  gruppbaserad tillsyn över moderföretagen 
och uppfyller vissa bestämda villkor. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 16 (anpassad) 
(14) Ett värdland får  ⌦ En värdmedlemsstat bör ⌫, då rätten till etablering eller rätten att 
direkt tillhandahålla tjänster utnyttjas, ⌦ kunna ⌫ tillämpa särskilda nationella 
föreskrifter på institut som inte är a uktoriserade som kreditinstitut i hemlandet  
⌦ hemmedlemsstaten ⌫ och med avseende på verksamheter som inte är angivna i 
bilaga I, förutsatt att, för det första, såda na föreskrifter står i överensstämmelse med 
gemenskapslagstiftning och är motiverande av  hänsyn till det allm ännas bästa och att, 
för det andra, de ifrågavarande instituten eller verksamheterna inte är underkastade likvärdiga lagbestämmelser elle r föreskrifter i hemlandet
 ⌦ hemmedlemsstaten ⌫. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 17 (anpassad) 
(15) Medlemsstaterna bör se till att inga hinder föreligger fö r att verksamhet, som är 
föremål för ömsesidigt erkännande, kan bedrivas på samma sätt som i hemlandet  
⌦ hemmedlemsstaten ⌫, förutsatt att sådan verksamhet inte står i strid med 
värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ föreskrifter till skydd för det allmännas bästa. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 18 (anpassad) 
Det föreligger ett nödvändigt sa mband mellan detta direktivs ändamål och den liberalisering 
av kapitalrörelser som skall ske till följd av annan gemenskapslagstiftning. Åtgärder med 
avseende på liberalisering av bankverksamhet måste under alla förhållanden stå i samklang 
med åtgärder för liberalisering av kapitalrör elser.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 19 (anpassad) 
(16) De regler som gäller för filialer t ill kreditinstitut med huvudkontor utanför 
gemenskapen bör vara enhetliga i samtliga me dlemsstater. Det är viktigt att se till att 
sådana regler inte är gynnsammare än de som gäller för filialer till institut från en 
annan medlemsstat. Det bör slås fast att g  Gemenskapen ⌦ bör ⌫, med beaktande av 
principen om reciprocitet, får  ⌦ kunna ⌫ träffa överenskommelser med tredje 
länder om regler som tillförsäkrar de nämnda filialerna samma behandling inom gemenskapens område. Filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen kommer
 ⌦ bör ⌫ inte att  åtnjuta frihet att tillh andahålla tjänster enligt 
fördragets artikel 49 andra stycket eller frihet  att etablera sig i andra medlemsstater än 
de i vilka de är etablerade. Ansökningar om  auktorisation av dotterbolag till företag 
som är underkastade tredje lands lagar sa mt ansökningar beträffande sådana företags  
förvärv av ägarandelar skall prövas i en or dning som är avsedd att tillförsäkra reciprok 
behandling av kreditinstitut från gemens kapen vilka är verksamma i tredje land.  
SV 17   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 20 (anpassad) 
Auktorisationer som behöriga myndigheter meddelat kreditinstitut i enlighet med detta 
direktiv har giltighet för hela gemenskapen och inte längre endast för enskilda länder. 
Gällande reciprocitetsbestäm melser har därför inte  någon verkan. Därför behövs en flexibel 
procedur för prövning av reciproc iteten på gemenskapsbasis. Sy ftet med denna procedur är 
inte att stänga gemenskapens finansiella mar knader utan i stället att hålla dessa marknader 
öppna för omvärlden och att global t främja liberalisering av kapitalmarknader i tredje land. 
För dessa ändamål anvisar direk tivet en ordning för underhand lingar med tredje land och, som 
en sista utväg, för åtgärder som bl.a. inne fattar uppskov med prövning av nya ansökningar om 
auktorisati on och begränsning av nya auktorisationer.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 21 (anpassad) 
(17) Det är önskvärt att a  Avtal på grundval av reciprocitet ⌦ bör ⌫ träffas mellan 
gemenskapen och tredje ⌦ land ⌫ länder  så att den gruppbaserade tillsynen kan 
utövas över ett så stort geografiskt område som möjligt. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 22 (anpassad) 
(18) Ansvaret för tillsyn av ett kreditinstituts finansiella status, särskilt beträffande soliditet, 
åvilar  ⌦ bör åvila hemmedlemsstaten ⌫ hemlandets behöriga myndigheter . 
Värdländernas  ⌦ Värdmedlemsstaternas ⌫ behöriga myndigheter bibehåller 
ansvaret  ⌦ bör ansvara ⌫ för tillsyn av ⌦ filialernas ⌫ likviditet och för 
penningpolitik. Övervakning av marknadsrisk er bör utövas i nära samverkan mellan 
de behöriga myndigheterna i ⌦ hem- och värdmedlemsstaterna ⌫ hemländerna och 
värdlä nderna . 
 
Ð2000/12/EG Skäl 23 och 24 
(anpassad) 
Öny 
(19) En väl fungerande inre bankmarknad kräver inte  endast lagstiftning utan även ett nära 
och regelbundet samarbete Ö och betydligt ökad samstä mmighet i reglerings- och 
tillsynspraxis  mellan medlemsstaternas be höriga myndigheter. Den för 
banktillsynsmyndigheter gemensamma kontaktg ruppen är alltjämt lämpligaste forum 
för ⌦ Särskilt med hänsyn till detta bör ⌫ bedömning av problem beträffande 
enskilda kreditinstitut Ö och ömsesidigt informationsutbyte ske inom Europeiska 
banktillsynskommittén som inrättats ge nom kommissionens beslut 2004/5/EG15  . 
Gruppen är lämpligt organ för ömsesidigt utbyte av såd an information som angivits i 
artikel 28.  Denna ordning för ömsesidigt  informationsutbyte skall  ⌦ bör ⌫ inte i 
något fall ersätta sådant  bilateralt samarbete som inrättats i artikel 28 . Värdländernas 
behöriga myndigheter får , oOberoende av tillsynsbehörighet i övrigt,  ⌦ bör 
värdmedlemsstaternas behöriga myndigheter, ⌫ på eget initiativ i nödfallssituationer 
och i övrigt på begäran av ⌦ en hemmedlemsstats ⌫ ett hemlands  behöriga 
myndigheter, ⌦ kunna ⌫ kontrollera att ett i ⌦ värdmedlemsstaten ⌫ värdlandet  
                                                 
15 EUT L 3, 7.1.2004, s. 28. 
SV 18   SV etablerat kreditinstituts verksamhet bedrivs i överensstämmelse med tillämpliga lagar 
och i enlighet med principer om sund förvaltning, god redovisningssed och 
tillfredsställande internkontroll. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 25 
(20) Det är lämpligt att tillåta utbyte av inform ation mellan de behöriga myndigheterna och 
myndigheter eller organ som i kr aft av sin uppgift bidrar till  att stärka stabiliteten hos 
det finansiella systemet. För att bevara informationens konfidentiella karaktär bör 
antalet mottagare hållas mycket begränsat. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 26 och 27 
(anpassad) 
(21) Vissa handlingar såsom till exempel bedrägeri och insiderbrott påverkar det finansiella 
systemets stabilitet och integritet, även när andra företag än kreditinstitut berörs. Det 
är nödvändigt att fastställa under vilka förutsättningar det ovan nämnda  
informationsutbytet  skall tillåtas ⌦ i sådana fall ⌫. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 28 (anpassad) 
(22) När det föreskrivs att informationen få r offentliggöras endast med de behöriga 
myndigheternas uttryckliga tillstånd får  ⌦ bör ⌫ dessa, när så är lämpligt, ⌦ få ⌫ 
ställa stränga krav som villkor för tillståndet. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 29 
(23) Utbyte av information bör också tillåtas mellan å ena sidan de behöriga myndigheterna 
och å andra sidan centralbanker och andr a organ med liknande  uppgifter i deras 
egenskap av monetära myndigheter samt, i förekommande fall, andra myndigheter 
med uppgift att utöva tillsyn över betalningssystemen. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 30 (anpassad) 
(24) För att stärka tillsynen över kreditinst itut och skyddet för deras kunder bör det 
föreskrivas att en  revisorerna  ⌦ vara skyldiga att ⌫ omgående skall  rapportern a till 
de behöriga myndigheterna då han, enlig t vad som föreskrivs  i detta direktiv  ⌦ de ⌫ 
under fullgörandet av sitt  ⌦ sina ⌫ uppdrag får kännedom om  förhållanden som 
riskerar att allvarligt påverka ett kreditinstituts finansiella ställning eller dess organisation av administra tion och redovisning. Med tanke
 på det eftersträvade syftet 
är det lämpligt att  ⌦ Av samma skäl bör ⌫ medlemsstaterna ⌦ också ⌫ tillser  att 
denna skyldighet gäller alla de tillfällen då en revisor upptäcker sådana omständigheter 
vid fullgörandet av sina uppdrag i ett företag som har nära förbindelser med ett kreditinstitut. Revisorernas skyldi ghet att vid behov meddela de behöriga 
myndigheterna vissa förhållanden och besl ut rörande ett kreditinstitut som de 
upptäcker vid fullgörandet av sina uppdrag hos ett icke-finansiellt företag ändrar
 
⌦ bör ⌫ inte i sig ⌦ ändra ⌫ arten av deras uppdrag hos detta företag,  ⌦ och ⌫ 
inte heller det sätt på vilket de bör fullgöra sina uppgifter där. 
SV 19   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 31–35 
(anpassad) 
Allmänt tillämpade normer i fråga om kapitalbasen i kreditinstit ut utgör en avgörande faktor 
vid upprättandet av en inre marknad inom banks ektorn, eftersom kapitalbasen gör det möjligt 
att säkra kontinuitet i kreditin stitutens verksamhet och att skydda sparmedel. En 
harmonisering av normerna förstärker tillsynen av kreditinstituten och bidrar till en 
samordning inom banksektorn.  
Sådana normer bör gälla för alla kreditinstitut som auktoriserats inom gemenskapen.  
Ett kreditinstituts kapitalbas kan t äcka förluster som inte motsvaras av tillräckligt stora 
vinster. Kapitalbasen kan också tjäna som ett viktigt mätinstrument för de behöriga 
myndigheterna, särskilt när det gäller bedömningen av kreditinst ituts soliditet samt för andra 
tillsynsändamål.  
Inom  en gemensam bankmarknad konkurrerar kredit institut direkt med varandra, och de 
definitioner och normer som hänför sig till kapitalbasen bör därför vara enhetliga. Med 
hänsyn till detta kan det inte vara enbart medlemsstaternas sak att bestämma kriterierna  för 
kapitalbasens sammansättning. Gemenskapens intr essen tillvaratas bäst genom införande av 
gemensamma, grundläggande normer, ef tersom man därmed kan förebygga 
konkurrensstörningar och samtidigt stär ka bankväsendet inom gemenskapen.  
I den definition av k apitalbasen som läggs fast i detta dire ktiv ingår de flesta tänkbara poster 
och kvalificerande beloppsgränse r, på ett sätt som ger medlemsstaterna möjlighet att utnyttja 
samtliga eller endast vissa av dessa poster eller att fastställa lägre gränsvärden.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 36 (anpassad) 
(25) I detta direktiv anges närmare kriterier  ⌦ att ⌫ för vissa poster i kapitalbasen 
⌦ närmare kriterier bör specificeras utan att detta skall påverka möjligheten för ⌫, 
varvid gäller att  medlemsstaterna har frihet  att tillämpa strängare regler. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 37 (anpassad) 
I inledningsskedet definieras de gemensa mma, grundläggande normerna mer allmänt för att 
kunna omfatta samtliga poster som i ngår i kapitalbasen i de olika medlemsstaterna.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 38 
(26) I detta direktiv görs åtskillna d, alltefter den typ av poster som ingår i kapitalbasen, 
mellan å ena sidan poster som utgör primär t kapital och, å andra sidan, poster som 
utgör supplementärt kapital. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 39 
(27) För att beakta det förhållandet att de poster som utgör det supplementära kapitalet inte 
är av samma slag som de som ingår i det primära kapitalet, bör de förstnämnda inte räknas in i kapitalbasen med ett större sammanlagt belopp än som motsvarar det 
SV 20   SV primära kapitalet. Vidare bör summan av vissa poster i det suppl ementära kapitalet 
medräknas med ett belopp motsvarande högs t hälften av det pr imära kapitalet. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 39 (anpassad) 
(28) Till undvikande av konkurrensstörningar får  ⌦ bör ⌫ offentliga kreditinstitut inte i 
sin kapitalbas inräkna garantif örbindelser som utställts av medlemsstaterna eller lokala 
myndigheter. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 40 (anpassad) 
(29) Närhelst det inom ramen för tillsyn är nödvändigt att bestämma den konsoliderade 
kapitalbasen inom en bankkoncern, kommer  ⌦ bör ⌫ beräkningen att  utföras i 
enlighet med detta direktiv. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 41 (anpassad) 
Öny 
(30) De närmare redovisningsmetoder som skall användas vid beräkning av ett 
kreditinstituts kapitalbas, kapitaltäckningsgrad  och Ö vid bedömningen av dess 
tillräcklighet med hänsyn till kreditinstitute ts riskexponering och av koncentrationen 
av  exponeringar bör stå i över ensstämmelse med bestämmelserna i rådets direktiv 
86/635/EEG av den 8 december 1986 om årsboks lut och sammanställd redovisning för 
banker och andra finansiella institut16, vilket dire ktiv innebär en anpassning  
⌦ som ⌫ i vissa avseenden av  ⌦ anpassar ⌫ bestämmelserna i rådets direktiv 
83/349/EEG av den 13 juni 1983 grunda t på artikel 44.2 g i fördraget om 
sammanställd redovisning17Ö eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 
1606/2002 av den 19 juli 2002 om tillämpning av internationella redovisnings-
standarder18, beroende på vilken av dessa rättsakter som reglerar kreditinstitutens 
redovisning enligt nati onell lagstiftning.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 42–47 
(anpassad) 
Bestämmelserna rörande kapitalbasen ingår som ett led i vidare internationella strävanden att 
undanröja skillnader mellan viktigare länders kapitalbasregler.  
På en gemensam bankmarknad skall kreditinstituten verk a i direkt konkurrens med varandra, 
och införandet av gemensamma soliditetsnorme r i form av en lägsta  kapitaltäckningsgrad 
förebygger konkurrensstörningar och stär ker bankväsendet inom gemenskapen.  
Kommissionen kommer  att utarbeta en rapport och period iskt ta upp bestämmelserna rörande 
kapitalbasen till förnyat övervägande i avsikt  att skärpa dessa bestämmelser och därmed 
uppnå ökad samstämmighet när det gäller en gemensam definition av kapitalbasen. En sådan 
                                                 
16 EGT L 372, 31.12.1986, s. 1. 
17 EGT L 193, 18.7.1983, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv ⌦ 2003/51/EG (EUT L 178, 
17.7.2003, s. 16). ⌫ 
18 EGT L 243, 11.9.2002, s. 1. 
SV 21   SV ökad sams tämmighet kommer att ge förutsättningar för enhetlighet i fråga om kapitalbasen 
hos gemenskapens kreditinstitut.  
Bestämmelserna rörande soliditetstal är resulta tet av det arbete som utförts av Rådgivande 
bankrörelsekommittén som har att lämna förslag till kommissionen beträffande samordning 
av de koefficienter som tillämpas i medlemsstaterna.  
Det är av särskild betydelse vid tillsyn av kredi tinstitut att ett väl avvägt soliditetstal fastställs.  
Ett relationstal som innebär at t tillgångar och poster utanför balansräkningen viktas efter 
graden av kreditrisk, är ett sä rskilt användbart må tt på soliditeten.  
 
Øny 
(31) Minimikrav på kapital är av central betydelse inom tillsynen över kreditinstitut och för 
det ömsesidiga erkännandet av tillsynsmet oder. Således bör bestämmelserna rörande 
minimikrav på kapital ses som ett av flera instrument för harmonisering av de 
grundläggande principerna för tillsyn av kreditinstitut. 
(32) Det är lämpligt att fastställa gemensamma minimikrav på kapital i syfte att förhindra 
snedvridningar av konkurrensen och för att förstärka banksystemet på den inre 
marknaden. 
(33) För att en tillräcklig solvensnivå skall kunna säkerställas är det viktigt att tillgångar 
och poster utanför balansräkningen enligt de ssa minimikrav på kapital skall vägas 
efter graden av risk.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 48–51 
(anpassad) 
Utarbetandet av gemensamma normer för kapitalbasen i förhållande till tillgångar och poster 
utanför balansräkningen, som är förenade med kreditrisker, utgör en väsentlig del av den  
harmonisering som fordras för ömsesidigt erkänn ande av tillsynsförfaranden och därmed för 
förverkligandet av den inre marknaden inom banksektorn.  
Således bör bestämmelserna röra nde kapitaltäckningsgraden ses som ett av flera instrument 
för harmonisering a v de grundläggande principerna för tillsyn av kreditinstitut.  
På en gemensam bankmarknad skall kreditinst ituten verka i direkt konkurrens med varandra, 
och införandet av gemensamma soliditetsnorme r i form av en lägsta  kapitaltäckningsgrad 
förebygger konkur rensstörningar och stärker bankväsendet inom gemenskapen.  
Detta direktiv innehåller bestämmelser om att garantier, som utfärdas av olika finansiella 
institut, skall ges olika vikttal. Kommissione n skall därför undersöka om direktivet som 
sådant väsentligt stör konkurrensen mellan kreditinstitut och försäkringsföretag och skall, mot 
bakgrund av undersökningen, överväga om några åtgärder behövs för att möta sådana 
störningar.  
SV 22   SV  
Øny 
(34) Det är nödvändigt att ta hänsyn till de sk illnader som finns mellan kreditinstituten i 
gemenskapen genom att erbjuda alternativa metoder för beräkningen av minimikrav på 
kapital för att täcka kreditrisker med olika nivåer av riskkänslighet och varierande 
komplexitetsgrad. Användningen av extern kr editvärdering och av kreditinstitutens 
egna skattningar av enskilda kreditris kparametrar ökar väsentligt kreditrisk-
bestämmelsernas riskkänslighet och sundhet i stabilitetsavseende. Kr editinstituten bör 
ges lämpliga incitament för att övergå till mer riskkänsliga metoder. 
(35) Kraven på minimikapital bör stå i proportion till de risker som skall täckas. Särskilt 
bör hänsyn tas i kraven till den minskning av  risknivåerna som uppstår vid ett stort 
antal exponeringar som var fö r sig är relativt små. 
(36) Tekniker för reducering av kreditrisker bör  erkännas i ökad utsträckning men omfattas 
av ett regelverk som säkerställer att solv ensen inte undermineras  av att åtgärder 
felaktigt erkänns som riskreducerande.  
(37) För att säkerställa att minimikraven på kapital för kreditinstitut tar tillräcklig hänsyn 
till risker och riskreducering i samband med kreditinstitutens verksamheter och 
investeringar inom värdepapperisering är de t nödvändigt att införa bestämmelser om 
en riskkänslig och stabilitetsmässigt s und behandling av sådana verksamheter och 
investeringar. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 52 (anpassad) 
I bilaga III fastställs behandlingen av poste r utanför balansräkningen. För att den inre 
marknaden skall fungera väl och särskilt för att säkerställa lika konkurrensvillkor, är 
medlemsstaterna förpliktade att sträva efter en  enhetlig bedömning av  avtalen om nettning 
från de behöriga myndigheternas sida. Bilaga III är förenlig me d det arbete som bedrivits i ett 
internationellt forum f ör myndigheter som utför banktillsyn, och som rör 
tillsynsmyndigheternas godkännande av bilateral nettning, särskilt möjligheten att beräkna 
kapitalkravet för vissas transaktioner på ett ne ttobelopp i stället för på ett bruttobelopp, under 
förutsättning at t det finns juridiskt bindande avtal som säkerställer att kreditrisken begränsas 
till nettobeloppet. För in ternationellt verksamma kreditinstitu t och grupper av kreditinstitut i 
flera olika tredje länder, vilka konkurrerar med gemenskapens kreditinstitut, kommer de 
regler som antas inom större internati onella sammanhang att medföra en förfinad 
tillsynsbehandling av OTC -derivat. Denna förfining leder till en lämpligare obligatorisk 
kapitaltäckning som beaktar den riskreducerande effekten av nettningsöverensk ommelser , 
som har godkänts av tillsynsmyndigheterna, när de t gäller eventuella framtida kreditrisker. 
Clearing av Over -the-counter (OTC) -derivat utförd av clearingso rganisationer när de fungerar 
som central motpart har en stor betydelse i vissa medlemsstat er. Det är lämpligt att erkänna 
fördelarna med en sådan clearing när det gäller  minskning av kreditrisken och den relaterade 
systemrisken vid tillsynsbehandling av kreditri sken. Det är nödvändigt a tt det ställs säkerhet 
fullt ut för löpande och eventuell f ramtida exponering som härrör från clearade OTC -
derivatkontrakt och att risken för att cl earingsorganisationens exponering överstiger 
marknadsvärdet på ställda säkerhet er elimineras så  att clearade OTC -derivat under ett 
övergångsskede erhåller samma tillsy nsbehandling som börshandlade derivat. Behöriga 
myndigheter måste vara tillfredsställda med nivån på de initiala säkerheterna och 
marginalsäkerheterna som krävs samt med kvalit eten och nivån på det skydd som de ställda 
SV 23   SV säkerheterna ger. Vad gäller kreditin stitut i medlemsstaterna möjliggör bilaga II de behöriga 
myndigheternas godkännande av bilateral nettni ng och därigenom ges kreditinstituten lika 
konkurrensvillkor. Reglerna är både väl avvägda och lämpade för att ytterligare förstärka 
tillämpningen av til lsynsåtgärder för kreditinstitut. De behöriga myndigheterna i 
medlemsstaterna bör säkerställa att beräkning en av tilläggsfaktorer grundas på faktiska 
snarare än nominella belopp.  
 
Øny 
(38) Operativa risker är en betydande kategori av risker som kreditinstituten ställs inför och 
som måste täckas genom kapitalbasen. Det är nödvändigt att ta hänsyn till de 
skillnader som finns mellan kreditinstituten i gemenskapen genom att erbjuda 
alternativa metoder för beräkningen av minimi krav på kapital för att täcka operativa 
risker med olika nivåer av riskkänslig het och varierande komplexitetsgrad. 
Kreditinstituten bör ges lämpliga incitament för att övergå till mer riskkänsliga 
metoder. På grund av att teknikerna för mätn ing och hantering av operativa risker är 
under utveckling bör bestämmelserna fortl öpande ses över och uppdateras när så är 
lämpligt, även i fråga om kraven på olik a affärsområden och erkännandet av tekniker 
för riskreducering.  
(39) För att säkerställa att kreditinstitut inom en företagsgrupp är tillräckligt solventa är det 
väsentligt att kraven på minimikapital tillämpas utifrån gruppens konsoliderade 
finansiella ställning. För att vidare säkerställa att kapita lbasen är lämpligt fördelad 
inom gruppen och, om så krävs, kan utnyttjas för att skydda sparkapital bör 
minimikraven på kapital tillämpas på de enskilda kreditinstituten inom en grupp, 
såvida inte detta mål kan uppnås effektivt på annat sätt. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 53 (anpassad) 
Den lägsta kapitalräckningsgrad  som föreskrivs i detta dire ktiv innebär en ökning av 
kapitalbasen för kreditinstitut inom gemenskapen. Nivån 8 % har fastställts mot bakgrund av 
en statistisk undersökning av de kapitalkrav so m gällde i början av år 1988.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 54 (anpassad) 
(40) De väsentliga reglerna för övervakning av kreditinstituts stora exponeringar bör 
harmoniseras. Medlemsstaterna bör ⌦ fortfarande ⌫ ha möjlighet att införa 
strängare regler än de so m följer av detta direktiv. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 55 (anpassad) 
(41) Övervakning och kontroll av ett kreditinstituts exponeringar ingår  ⌦ bör ingå ⌫ som 
en integrerad del av tillsynen över institutet. ⌦Därför kan ⌫ Een alltför stor 
koncentration av exponeringar gentemot en enskild kund eller grupp av kunder med 
inbördes anknytning kan  medföra oacceptabelt hög förlus trisk. Ett sådant förhållande 
kan äventyra ett kreditinstituts soliditet. 
SV 24   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 56 (anpassad) 
(42) På en integrerad bankmarknad konkurrerar  ⌦ Eftersom ⌫ kreditinstituten  
⌦ bedriver direkt konkurrens på den inre marknaden bör ⌫ konkurr erar direkt på 
den med varandra, och  kraven på övervakning bör därför  vara likvärdiga i hela 
gemenskapen. För att detta skall uppnås kan de t inte helt lämnas åt medlemsstaterna 
att självständigt fastställa kriterierna för att bestämma riskkoncentrationen, utan dessa 
måste underkastas juridiskt bindande regl er på gemenskapsnivå. Gemenskapens 
intresse tjänas därför bäst genom att gemensamma regler antas, eftersom detta 
förebygger skillnader i konkurrensvillkoren samtidigt som gemenskapens banksystem 
stärks.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 57 (anpassad) 
Öny 
(43) Bestämmelserna rörande kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut innehåller en 
förteckning över kreditrisker som kreditinstitut kan ådra sig. Denna förteckning bör 
därför användas för att defin iera exponeringar när det gäller begränsningen av stora 
exponeringar. Det är dock inte  Ö Även om det är lämpligt att bygga den definition av 
exponeringar som skall användas i samband med gränstal för stora exponeringar på 
den definition som används i samband med mi nimikraven på kapitalbas för att täcka 
kreditrisker, är det inte  lämpligt att som princip hänvisa till de vikttal och risknivåer 
som fastställs i nämnda bestämmelser. Syftet med dem var att skapa ett generellt kapitaltäckningskrav för att täcka kreditrisker  i kreditinstitut. Syftet med regleringen 
av stora exponeringar är  ⌦ För ⌫ att begränsa den maximala förlust som ett 
kreditinstitut kan ådra sig genom en enskild kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning.
 Det  är ⌦ det ⌫ därför  lämpligt att inta en försiktig hållning vid 
tillämpningen och att vid beräkning av en exponering som en huvudregel utgå från det 
nominella beloppet utan hänsyn till  ⌦ anta regler för beräkningen av stora 
exponeringar som utgår från exponeringarnas  nominella värde ut an någon tillämpning 
av ⌫ vikttal eller risknivåer. 
 
Øny 
(44) Även om det i avvaktan på en ytterlig are översyn av bestämmelserna om stora 
exponeringar är önskvärt, i syfte att mins ka beräkningskraven, att effekterna av 
kreditriskreducerande åtgärder får erkännas på  liknande sätt som det som tillåts i fråga 
om minimikrav på kapital,  skall det beaktas att bestämmelserna om kreditrisk-
reducering har utformats med avseende på en allmän diversifierad kreditrisk till följd 
av exponeringar mot ett stort antal motparte r. Därför måste det finnas bestämmelser 
till skydd för stabiliteten för erkännandet av  effekterna av sådana tekniker när det 
gäller gränstal för stora exponeringar som är avsedda att begränsa den maximala 
förlust som ett kreditinstitut kan ådra sig genom en enskild kund eller grupp av kunder 
med inbördes anknytning. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 58 (anpassad) 
(45) När ett kreditinstitut exponerar sig gentemot sitt moderföretag eller gentemot andra 
dotterföretag till moderföret aget, är särskild försiktighet påkallad. Kreditinstituts 
SV 25   SV exponeringar måste  ⌦ bör ⌫ handhas på ett helt självs tändigt sätt i enlighet med 
principerna om sund bankl edning utan hänsyn till ⌦ några ⌫ andra omständigheter 
än dessa principer . Bestämmelserna i detta direktiv föreskriver  för det fall  ⌦ I 
händelse av ⌫ att personer som har ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitut utövar 
sitt inflytande direkt eller indirekt på ett sä tt som är ägnat att vara till förfång för en 
sund och ansvarsfull ledning av institutet, att  ⌦ bör ⌫ de behöriga myndigheterna 
skall  vidta lämpliga åtgärder för att detta förhållande skall upphöra. När det gäller 
stora exponeringar bör särskilda normer ⌦, däribland även strängare restriktioner, ⌫ 
fastställas för dem som ett kreditinstitut gö r gentemot sin egen företagsgrupp, och i 
sådana fall är det motiverat med strä ngare regler än fö r andra exponeringar . ⌦ Sådana 
normer behöver ⌫ bör  dock inte tillämpas om moderföretaget är ett finansiellt 
holdingföretag eller kreditinstitut eller om övriga dotterföretag är antingen kreditinstitut eller finansinstitut el ler företag som tillhandahåller bank
anknutna tjänster 
under förutsättning att samtliga företa g i gruppen omfattas av tillsynen över 
kreditinstitutet på grundval av sammans tällning. I sådana fall möjliggör den 
gruppbaserade övervakningen av företagen i gruppen tillräckligt effektiv tillsyn utan 
att hårdare begränsningar av exponeri ngarna behöver införas. Med detta 
tillvägagångssätt uppmuntras också bankgrupper att organisera si g så att gruppbaserad 
övervakning blir möjlig, vilket är önskvärt eftersom det möjliggör en mer 
övergripande övervakning.  
 
Øny 
(46) Kreditinstituten bör säkerställa att de har inte rnt kapital som är tillfredsställande i fråga 
om kvantitet, kvalitet och fördelning med hä nsyn till de risker som de är, eller kan 
komma att bli, exponerade för. De bör därför  ha inrättat strategier  och förfaranden för 
att bedöma om det interna kapitalet är tillräck ligt och för att fortlöpande hålla det på en 
tillräcklig nivå. 
(47) De behöriga myndigheterna är skyldiga att öve rtyga sig om att kreditinstituten är väl 
organiserade och har tillräcklig kapi talbas med hänsyn till de risker som 
kreditinstituten är, eller kan komma att bli, exponerade för. 
(48) För att den inre marknaden för bankverksamhet skall kunna fungera effektivt bör 
Europeiska banktillsynskommittén verka fö r en konsekvent tillämpning av detta 
direktiv och för en enhetlig ti llsynspraxis i hela gemenskapen. 
(49) Av samma skäl och för att säkerställa at t kreditinstitut inom gemenskapen som är 
verksamma i flera medlemsstater inte utsätts för oproportionerliga kr av till följd av att 
medlemsstaternas behöriga auktorisations- och tillsynsmyndigheter behåller sitt ansvar 
är det av avgörande betydelse att väsent ligt öka samarbetet mellan de behöriga 
myndigheterna. I detta sammanhang bör de n samordnande tillsynsmyndighetens roll 
stärkas. Europeiska banktillsynskommittén bör stödja detta samarbete och verka för att 
det utvidgas. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 65 (anpassad) 
(50) Gruppbaserad tillsyn över kreditin stitut bör särskilt inriktas på  ⌦ syftar till ⌫ att 
skydda insättarnas intressen och att säkerstä lla stabilitet i det fi nansiella systemet. 
SV 26   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 59 (anpassad) 
(51) För att vara verksam måste  ⌦ bör därför den gruppbaserade ⌫ tillsynen tillämpas på 
alla bankgrupper, även sådana där moderföretag et inte är ett kredi tinstitut. De behöriga 
myndigheterna bör ges de befogenheter som är nödvändiga för att de skall kunna utöva tillsynen. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 60 (anpassad) 
(52) I företagsgrupper med blandad verksamhet dä r moderföretaget kon trollerar minst ett 
dotterkreditinstitut måste  ⌦ bör ⌫ de behöriga myndigheterna ges möjlighet att 
bedöma den ekonomiska ställningen för kred itinstitutet. I avvaktan på en senare 
samordning får medlemsstaterna fastställa  de metoder för sammanställd redovisning 
som är lämpliga för att syftet med detta direktiv skall uppnås.  De behöriga 
myndigheterna måste  ⌦ bör ⌫ åtminstone ha möjlighet att från alla företag inom en 
grupp inhämta den information som behövs för att tillsynen sk all kunna utövas. 
Samarbete mellan myndigheter med ansvar fö r tillsyn över olika finansiella sektorer 
bör etableras för övervakning av företagsgr upper som utövar olika typer av finansiell 
verksamhet. ⌦ I avvaktan på en senare samordni ng bör medlemsstaterna få fastställa 
de metoder för sammanställd redovisning so m är lämpliga för att syftet med detta 
direktiv skall uppnås. ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Skäl 61 (anpassad) 
(53) Medlemsstaterna kan vidare  ⌦ bör kunna ⌫ vägra att lämna tillstånd att driva 
bankrörelse eller återkalla ett tillstånd om  strukturen i företa gsgruppen kan anses 
olämplig för bedrivande av bankrörelse, sä rskilt om tillsynen av  företagsgruppen inte 
kan utövas på ett effektivt sätt. ⌦ De behöriga myndigheterna bör därvid ha de 
befogenheter som krävs ⌫ Fför att säkra en sund ledning av kreditinstitut har de 
behöriga myndigheterna de befogenheter som an ges i artikel 7.1 första stycket och 7.2, 
artikel 14.1 c och artikel 16 . 
 
Ð2000/12/EG Skäl 62–64 
(anpassad) 
Medlemsstaterna kan även tillämpa lämpliga metoder för tillsy n över företagsgrupper som har 
en struktur som inte omfattas av detta direk tiv. Om sådana företagsgrupper blir vanliga bör 
bestämmelserna i detta direktiv utvidgas till att omfatta även dessa företagsgrupper.  
Gruppbaserad tillsyn bör omfatta all verksamhet  som definieras i bilaga  I. Alla företag som 
huvudsakligen ägnar sig åt sådan verksamhet bör därför omfattas av den gruppbaserade 
tillsynen. Definitionen av finansiella institut måste därför omfatta sådan verksamhet.  
Genom direktiv 86/635/EEG tillsammans m ed direktiv 83/349/EEG infördes regler för den 
sammanställda redovisning som skall offentliggöras av kreditinstitut. Därför är det nu möjligt 
att noggrannare ange de metoder som skall användas i samband med gruppbaserad tillsyn.  
SV 27   SV  
Øny 
(54) För att den inre marknaden för bankverksa mhet skall kunna fungera effektivare och 
för att gemenskapsmedborgarna skall ges til lfredsställande insyn är det nödvändigt att 
de behöriga myndigheterna offentligt och på ett sätt som möjliggör meningsfulla 
jämförelser informerar om på vilk et sätt detta direktiv genomförs. 
(55) I syfte att stärka marknadsdisciplinen oc h ge kreditinstituten incitament till att 
förbättra marknadsstrategi, riskkontroll och intern ledningsorganisation bör lämpliga 
föreskrifter ges om offentlig information från företagen.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 66 (anpassad) 
(56) En undersökning av problem inom områden som täcks av såväl detta direktiv som 
andra direktiv om kreditinstituts verksamhet fordrar samarbete mellan behöriga myndigheter och kommissionen i en rådgivande kommitté
, särskilt med avseende på 
närmare samordning. Inrättandet av en rådgivande bankrörelsekommitté för de 
behöriga myndigheterna i medlemsstaterna utes luter inte andra former av samarbete 
mellan myndigheter som utövar tillsyn öve r etablering av och verksamhet i 
kreditinstitut, i synnerhet samarbete i nom den kontaktgrupp som inrättats mellan 
banktillsynsmyndigheterna.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 67 (anpassad) 
(57) Tekniska jämkningar av de detaljregler som föreskrivs i detta kan återkommande 
behövas med hänsyn till utvecklingen i nom banksektorn. Kommissionen kommer, 
efter hörande av den rådgivande bankrörelsekommittén och inom ramen f ör den 
verkställande myndighet som genom förd raget givits kommissionen, att vidta 
nödvändiga jämkningar. De åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv bör 
antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/ EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden 
som skall tillämpas vid utövandet av ko mmissionens genomförandebefogenheter 
⌦ 19 ⌫ . 
 
Øny 
(58) För att undvika störningar på marknade rna och säkerställa kontinuitet i de 
övergripande kapitalbasnivåerna är det lä mpligt att besluta om särskilda övergångs-
bestämmelser. 
(59) På grund av att bestämmelserna om minimi krav på kapital är riskkänsliga är det 
önskvärt att det fortlöpande kontrolleras  om de har väsentliga effekter på 
konjunkturcykeln. Kommissionen skall med b eaktande av Europeiska centralbankens 
synpunkter överlämna rapporter i frågan till Europaparlamentet och rådet. 
                                                 
19 ⌦ EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. ⌫ 
SV 28   SV  
Ð2000/12/EG Skäl 68 (anpassad) 
Enligt artikel 36.1 i detta direktiv får solidarisk a förpliktelser från låntagare i kreditinstitut 
som är organiserade som kooperativa institut eller fonder behandlas som delposter i 
kapitalbasen enligt artik el 34.2.7. Danska regeringen  har uttryckt stort intresse för att ombilda 
sina få hypotekskreditinstitut som är organisera de som kooperativa institut eller fonder till 
aktiebolag. För att underlätta el ler möjliggöra ombildningen behövs en temporär avvikelse så 
att delar av solidariska  åtaganden kan inräknas i kapitalbas en. En sådan temporär avvikelse 
torde inte negativt påverka konkurrensen  mellan kreditinstituten.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 69–71 
69. Användningen av ett vikttal om 20 %  för kreditinstitutens innehav av obligatione r som är 
utgivna av hypotekskreditinstitut, kan framkalla  störningar på nationella kapitalmarknader, 
där sådana instrument spelar en dominerade roll. I sådana fall fattas beslut om att 
övergångsvis tillämpa 10 %  vikt. Marknaden för värdepapper genomgår en snabb utveckling. 
Det är därför önskvärt att kommissionen tillsammans med medlemsstaterna granskar 
tillsynsbehandlingen av tillgångs baserade värdepapper och före den 22 juni 1999 lägger fram 
förslag i syfte att ändra befintli g lagstiftning så att en lämpli g tillsynsbehandling av 
tillgångsbaserade värdepapper kan fastställas. Till och med den 31 december 2006 får 
medlemsstaternas behöriga myndigheter till åta sina kreditinstitut att tillämpa 50 %  riskvikt i 
fråga om lån som enligt dessa myndigheters bedömning  är fullt ut säkrade genom panträtt i 
kontorsbyggnader eller företagsl okaler för olika ändamål. En fastighet som intecknas måste 
vara föremål för strikta bedömningskriterier och regelbundna omvärderingar för att beakta 
utvecklingen på marknaden för företag sfastigheter. Fastighetsägaren  måste själv använda eller 
hyra ut fastigheten. Lån till fa stigheter under uppförande undantas från bestämmelsen om 
riskvikt på 50 % . 
70. För att säkerställa en harmoniserad tilläm pning av bestämmelserna om stora exponeringar 
bör medlemsstaterna ges möjlighet att införa  de nya gränserna i två steg. För mindre 
kreditinstitut kan en längre övergångstid vara mo tiverad eftersom en alltför snabb tillämpning 
av 25 -procentsregeln skulle kunna leda ti ll att deras utlåningsverksamhet mi nskar alltför 
snabbt.  
71. En harmonisering är också på väg av regler avseende re konstruktion, konkurs och 
likvidation av kreditinstitut.  
 
Ð2000/12/EG Skäl 72 (anpassad) 
(60) Harmonisering kommer att krävas  även ⌦ att ske ⌫ beträffande övervakning av 
likviditetsrisker. 
 
Ð2000/12/EG Skäl 73 (anpassad) 
Detta direktiv får inte påverka medlemsstaterna s förpliktelser vad gäller de tidsgränser för 
genomförande av de direktiv som anges i bilaga V, del B.  
SV 29   SV  
Øny 
(61) Denna rättsakt respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som 
erkänns såsom allmänna gemenskapsrättslig a principer, bland annat i Europeiska 
unionens stadga om grun dläggande rättigheter. 
(62) Skyldigheten att införliva detta direktiv me d nationell lagstiftning bör bara gälla de 
bestämmelser som har ändrats i väsentlig utsträckning jämfört med tidigare direktiv. 
Skyldigheten att införliva de oförändrad e bestämmelserna följer av de tidigare 
direktiven. 
(63) Detta direktiv bör inte påverka medlemsstater nas skyldigheter vad gä ller de tidsfrister 
för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B av bilaga I. 
 
Ð2000/12/EG 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
 
Øny 
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
AVDELNING I  SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER  
AVDELNING II  VILLKOR FÖR RÄTTEN ATT STARTA OCH DRIVA 
VERKSAMHET I KREDITINSTITUT  
AVDELNING III  BESTÄMMELSER OM ETABLERING SFRIHET OCH FRIHET ATT 
TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER  
Avsnitt 1  Kreditinstitut  
Avsnitt 2  Finansiella institut  
Avsnitt 3  Utövande av etableringsrätten  
Avsnitt 4  Utövande av rätten till fritt tillhandahållande av tjänster  
Avsnitt 5  Befogenheter för värdmedlem sstatens behöriga myndigheter  
AVDELNING IV  FÖRHÅLLANDE TILL TREDJE LAND  
Avsnitt 1  Anmälan avseende företag i tredje land och villkor för 
marknadstillträde i tredje land  
Avsnitt 2  Samarbete med behöriga myndighete r i tredje land om gruppbaserad 
tillsyn  
AVDELNING V  PRINCIPER OCH TEKNISKA INST RUMENT FÖR TILLSYN OCH 
UPPLYSNINGSPLIKT  
SV 30   SV Kapitel 1  Principer för tillsynsansvar  
Avsnitt 1  Behörighet för hemmedlemsstat  respektive värdmedlemsstat  
Avsnitt 2  Utbyte av information och tystnadsplikt  
Avsnitt 3  Skyldighet för personer ansvariga fö r den lagenliga kontrollen av 
årsbokslut och sammanställd årsredovisning  
Avsnitt 4  Befogenheter att vidta sanktioner och rätt till domstolsprövning  
Kapitel 2  Tekniska instrument för tillsyn  
Avsnitt 1  Kapitalbas  
Avsnitt 2  Avsättningar för risker  
Underavsnitt 1  Tillämpningsnivå  
Underavsnitt 2  Beräkning av kapitalkrav  
Underavsnitt 3  Miniminivå för kapitalbasen  
Avsnitt 3  Minimikrav på kapita lbas för kreditrisker  
Underavsnitt 1  Schablonmetoden  
Underavsnitt 2  Internmetoden  
Underavsnitt 3  Reducering av kreditrisk  
Underavsnitt 4  Värdepapperisering  
Avsnitt 4  Minimikrav på kapitalbas för operativa risker  
Avsnitt 5  Stora exponeringar  
Avsnitt 6  Kvalificerade innehav i fö retag utanför finansområdet  
Kapitel 3  Kreditinstitutens värderingsmetoder  
Kapitel 4  De behöriga myndigheternas tillsyn och upplysningsplikt  
Avsnitt 1  Tillsyn  
Avsnitt 2  De behöriga myndigheternas upplysningsplikt  
Kapitel 5  Kreditinstitutens upplysningsplikt  
AVDELNING VI  VERKSTÄLLANDE BEFOGENHETER  
AVDELNING VII  ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER  
SV 31   SV Kapitel 1  Övergångsbestämmelser  
Kapitel 2  Slutbestämmelser  
BILAGA I  Förteckning över verksamheter som skall vara föremål för 
ömsesidigt erkännande  
BILAGA II  Klassificering av poster utanför balansräkningen  
BILAGA III  Behandling av derivatinstrument  
BILAGA IV  Typer av derivat  
BILAGA V  Tekniska kriterier för or ganisation och riskhantering  
BILAGA VI  Schablonmetoden  
BILAGA VI del 1  Riskvikter  
BILAGA VI del 2  Erkännande av ratinginstitut och inplacering av deras kreditbetyg  
BILAGA VI del 3  Användning av ratinginstituts kred itvärderingar för att fastställa 
riskvikt  
BILAGA VII  Internmetoden  
BILAGA VII del 1  Riskvägda exponeringsbelopp oc h förväntade förlustbelopp  
BILAGA VII del 2  PD, LGD och löptid  
BILAGA VII del 3  Exponeringsvärde  
BILAGA VII del 4  Minimikrav för internmetoden  
BILAGA VIII  Kreditriskskydd  
BILAGA VIII del 1  Godtagbarhet  
BILAGA VIII del 2  Minimikrav  
BILAGA VIII del 3  Beräkning av kreditriskskyddets effekter  
BILAGA VIII del 4  Löptidsobalans  
BILAGA VIII del 5  Kombinerat kreditriskskydd vid schablonmetoden  
BILAGA VIII del 6  Kreditriskskydd för exponeringskorgar  
BILAGA IX  Värdepapperisering  
BILAGA IX del 1  Definitioner för bilaga X  
SV 32   SV BILAGA IX del 2  Minimikrav för erkännande av bety dande kreditrisköverföring och 
beräkning av riskvägda expone ringsbelopp och förväntade 
förlustbelopp för värdep apperiserade exponeringar  
BILAGA IX del 3  Externa kreditvärderingar  
BILAGA IX del 4  Beräkning  
BILAGA X  Operativ risk  
BILAGA X del 1  Basmetoden  
BILAGA X del 2  Schablonmetoden  
BILAGA X del 3  Intermätningsmetoder  
BILAGA X del 4  Kombinerad tillämpning av olika metoder  
BILAGA X del 5  Klassificering av typ av förlust  
BILAGA XI  Tekniska kriterier för de behör iga myndigheternas översyn och 
utvärdering  
BILAGA XII  Tekniska kriterier för upplysning  
BILAGA XII del 1  Allmänna kriterier  
BILAGA XII del 2  Allmänna krav  
BILAGA XII del 3  Krav som berättigar till användning av särskilda instrument eller 
metoder  
BILAGA XIII del A  Upphävda direktiv, med senare ändri ngar av dessa (i enlighet med 
artikel 158)  
BILAGA XIII del B  Tidsgränser för genomförande i nati onell lagstiftning (i enlighet med 
artikel 159)  
BILAGA XIV  Jämförelsetabell  
SV 33   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
AVDELNING  I 
⌦SYFTE,  TILLÄMPNINGSOMRÅDE  OCH ⌫ DEFINITIONER  OCH  
TILLÄMPNINGSOMRÅDE  
 
Ð 2000/12/EG, Art. 2.1–2 
(anpassad) 
Artikel 1 
1. ⌦ Genom ⌫ Ddetta direktiv gälle r ⌦ fastställs bestämmelser ⌫ i fråga om rätten 
att starta och driva verksamhet i kreditinstitut ⌦ och om den finansiella tillsynen 
över sådana institut ⌫ och är tillämpligt på alla kreditinstitut .  
2. Artiklarna el ⌦ 39 ⌫ och 52 -56 ⌦ kapitel 4.1 i avdelning V skall gälla ⌫ gäller 
även  för finansiella holdingföretag och hol dingföretag med blandad verksamhet med 
huvudkontor i gemenskapen. 
3. De institut som permanent undantagits i punkt 3  ⌦ enligt artikel 5 ⌫, dock inte 
medlemsstaternas centralbanker, skall be handlas som finansie lla institut vid 
tillämpning av artikellarna  25 och 52 -56 ⌦ 39 och kapitel 4.1 i avdelning V ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG, Art. 2.3 (anpassad) 
Artikel 2 
Detta direktiv ⌦ skall inte gälla ⌫ gäller inte  ⌦ följande ⌫: 
– mMedlemsstaternas centralbanker, . 
– pPostgiroinstitut, . 
– iI Belgien, ”Institut de Réescompte et de Garantie/Her discontering- en 
Waarborginstituut”, . 
– iI Danmark, ”Dansk Eksportfinansierings fond”, ”Danmarks Skibskreditfond” och 
”Dansk Landbrugs Realkreditfond”, . 
– iI Tyskland, ”Kreditanstalt für Wied eraufbau”, företa g som med stöd av 
”Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz” är erkä nda för genomförande av statlig 
bostadspolitik och som inte huvudsakligen bedriver bankverksamhet samt företag 
som i  enlighet med  samma lag anses som allmännyttiga bostadsföretag. 
– iI Grekland, ” Ελληνική  Τράπεζα  Βιομηχανικής  Αναπτύξεως ,” (Elliniki Trapeza 
Viomichanikis Anaptyxeos), ” Ταμείο  Παρακαταθηκών  και Δανείων ” (Tamio 
SV 34   SV Parakatathikon kai Danion) och ” Ταχυδρομικό  Ταμιευτήριο ” (Tachidromiko 
Tamieftirio), . 
– iI Spanien, ”Instituto de Crédito Oficial”, . 
– iI Frankrike, ”Caisse des dépots et consignations”, . 
– iI Irland, ”credit unions” oc h ”friendly societies”, . 
– iI Italien, ”Cassa Depositi e Prestiti”, . 
– iI Nederländerna, ”Nederlandse Invester ingsbank voor Ontwikkelingslanden NV”, 
”NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatscha ppij”, ”NV Industriebank Limburgs 
Instituut voor Ontwikkeling en Financie ring” och ”Overijsselse Ontwikkelings-
maatschappij NV”, . 
– iI Österrike, företag som är godkända som allmännyttiga byggnadsföretag och 
”Österreichische Kontrollbank AG”, . 
– iI Portugal, ”Caixas Económicas” som fanns  den 1 januari 1986, med undantag av, å 
ena sidan, dem som blivit aktiebolag samt, å andr a sidan, ”Caixa Económica 
Montepio Geral”, . 
– iI Finland, ”Teollisen yhteistyön rahasto Oy /Fonden för industriellt samarbete AB” 
och ”Kera Oy/Kera AB”, . 
– iI Sverige, ”Svenska Skeppshypotekskassan”, samt . 
– iI Förenade kungariket, ”National Savi ngs Bank”, ”Commenwealth Development 
Finance Company Ltd”, ”Agricultural Mo rtgage Corporation Ltd”, ”Scottish 
Agricultural Securities Corporation Ltd” , ”Crown Agents for overseas governments 
and administrations”, ”credit unions” och ”municipal banks”. 
 
Ð2003 års anslutningsakt 
– iI Lettland, ’kr ājaizdevu sabiedr ības’, företag som är erkända enligt ’kr ājaizdevu 
sabiedrību likums’ som kooperativa företag som ut för finansiella tjänster enbart för 
sina medlemmar, . 
– iI Litauen, ”kredito unijos” förutom ”Centrin ė kredito unija”, . 
– iI Ungern, ”Magyar Fejlesztési Bank Rt.”  och ”Magyar Export-Import Bank Rt.”, . 
– iI Polen, ”Spó łdzielcze Kasy Oszcz ędnościowo – Kredytowe” och ”Bank 
Gospodarstwa Krajowego”. 
 
Ð Direktiv 2004/xx/EG Art. 3.1 
(anpassad) 
4. Kommissionen skall enligt förfarandet i ar tikel 60.2 besluta i fråga om ändringar i 
förteckningen i punkt 3.  
SV 35   SV  
Ð 2000/12/EG, Art. 2.5–6 
(anpassad) 
Artikel 3 
1. Ett ⌦ eller flera ⌫ kreditinstitut som fanns i en medlemsstat den 15 december 1977 
och som, vid detta datum, var varaktigt understä llt en i samma medlemsstat etablerad central 
företagsenhet som övervakar institut et, får undantas från tillämpning av 
villkorsbestämmelserna i såväl artikel 6.1 som  artiklarna ⌦ 7 och 11.1 ⌫ 8 och 59 , förutsatt 
att, senast den 15 december 1979, den natione lla lagstiftningen innehåller följande: 
a) Antingen gäller solidariskt ansvar för åtaganden som gjorts av den centrala 
företagsenheten och dess underställda instit ut eller också garanteras de senare 
institutens åtaganden fullt ut av  den centrala företagsenheten. 
b) Soliditeten och likviditeten hos den centrala företagsenheten och alla dess 
underställda institut övervakas sammant aget, på grundval av sammanställd 
redovisning. 
c) Den centrala företagsenhetens verkstäl lande ledning är bemyndigad att utfärda 
instruktioner till den verkställande ledningen för varje underställt institut. 
Vad som sägs i första stycket gäller även l okalt verksamma kreditinstitut, som efter den 15 
december 1977 ⌦ stadigvarande ⌫ knutits till en central företagsenhet i den mening som 
anges i första stycket, ifall det är fråg a om en normal utvidgning av företagsnätet. 
 
Ð Direktiv 2004/xx/EG Art. 3.2 
(anpassad) 
I fråga om andra kreditinstitut än sådana som etableras på nyligen uppdämt vattenområde eller 
som tillkommit genom uppdelning eller sammansla gning av befintliga institut, organisatoriskt 
beroende av eller underordnade den central a företagsenheten, får kommissionen enligt 
förfarandet i artikel 60.2  ⌦ 150 ⌫ utfärda ytterligare bestämmelser om tillämpningen av 
andra stycket, inbegripet beslut  om upphävande av undantag enligt fö rsta stycket, i fall då den 
finner att anknytningen av nya inst itut, som drar fördel av best ämmelserna i andra stycket, 
kan påverka konkurrensen negativt. 
 
Ð 2000/12/EG, Art. 2.5–6 
(anpassad) 
2. Ett kreditinstitut som, enligt vad som sägs  ⌦ avses ⌫ i punkt 5  ⌦ 1 ⌫ första 
stycket, är underställt en i samma medlemsstat etablerad central företagsenhet,  får också 
undantas från tillämpningen av artiklarna ⌦ 9 och 10 ⌫ 5, 40 -51 och 65  ⌦ samt även 
kapitel 2.2–6 och 3 i avdelning V, ⌫, under förutsättning, utan att tillämpningen av nämnda 
bestämmelser på den centrala företagsenhete n påverkas, att helheten bestående av den 
centrala företagsenheten och unders tällda institut omfattas av nämnda  ⌦ dessa ⌫ 
bestämmelser på gruppnivå 
SV 36   SV Om undantag görs, skall artiklarna ⌦ 16, 23, 24, 25, 26.1–3, 28 och 29–37 ⌫ 13, 18, 19, 
artikel 20.1 -20.6 samt artiklarna 21 och 22  tillämpas på den centrala företagsenhetens och de 
underställda institutens sammantagna rörelse. 
 
Ð2000/12/EG Art. 1 (anpassad) 
Artikel 4 
Definitioner  
I detta direktiv avses med  ⌦ används följande beteckningar med de betydelser som här 
anges: ⌫ 
 
Ð2000/28/EG Art. 1.1–5 
(anpassad) 
(1) kreditinstitut:  
a) ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar 
eller andra återbetalbara medel och att bevilja krediter för egen räkning, eller 
b) ett institut för elektroniska penga r i enlighet med Europaparlamentets och 
rådets direktiv 2000/46/EG av den 18 september 2000 om rätten att starta oc h 
driva affärsverksamhet i institut för elektroniska pengar samt om tillsyn av 
sådan verksamhet ,20. 
 Vid tillämpningen av tillsyn på gruppnivå sk all kreditinstitut enligt första stycket samt 
privata eller offentliga företag som omfattas av definitionen i fö rsta stycket och som är 
auktoriserade i ett tredje land betraktas som kreditinstitut.  
 Vid tillämpningen av tillsyn och kontroll  av stora exponeringar skall kreditinstitut 
enligt första stycket samt filialer till e tt sådant kreditinstitut i tredje land, pr ivata och 
offentliga företag samt deras filialer, som motsvarar definitionen i första stycket och som är 
auktoriserade i ett tredje land betraktas som kreditinstitut.  
(2) auktorisation:  ett myndighetstillstånd i någon form innebärande en rätt för 
kreditinstitut att driva verksamhet. 
(3) filial:  ett driftställe som utgör en legalt beroende del av ett kreditinstitut och som 
självständigt utför alla eller vissa av de tr ansaktioner som är hänf örliga till verksamhet 
i kreditinstitut.  samtliga de driftställen som i en me dlemsstat är inrättade av ett 
kreditinstitut med huvudkontor i en annan me dlemsstat skall anses utgöra en enda 
filial.  
(4) behöriga myndigheter:  de nationella myndigheter som enligt lag eller annan 
författning har behörighet att ut öva tillsyn över kreditinstitut, . 
                                                 
20 EGT L 275, 27.10.2000, s. 39. 
SV 37   SV (5) finansiella institut:  företag som inte är kreditinstitut men vars huvudsakliga 
verksamhet består i att förvärva aktier eller andelar eller att utföra en eller flera av de 
verksamheter som är upptagna i punkterna  2–12 i bilaga I, . 
 
Øny 
(6) institut : vid tillämpning av avsnitten 2–3 i kapite l 2 i avdelning V, institut enligt 
definitionen i [artikel 2.3 i rådets direktiv 93/6/EEG]21 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.6–8 
(anpassad) 
(7) ⌦ hemmedlemsstat  ⌫ hemland : den medlemsstat i vilken e tt kreditinstitut har blivit 
auktoriserat i enlighet med artiklarna 4 -11 ⌦ 6–9 och 11–14, . ⌫ 
(8) ⌦ värdmedlemsstat  ⌫ värdland : den medlemsstat i vilken ett kreditinstitut har en 
filial eller där det tillhandahåller tjänster, . 
(9) ägarkontroll:  förhållandet mellan ett moderföret ag och ett dotterföretag, så som 
definierat s i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG elle r ett motsvarande förhållande mellan 
en fysisk eller juridisk person och ett företag. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.1 a 
(anpassad) 
Öny 
(10) ägarintresse:  vid tillämpningen av ⌦ punkterna o och p i ar tiklarna 57.2 och 71–73 
samt kapitel 4 i avdelning V ⌫ gruppbaserad tillsyn och vid tillämpningen av artikel 
34.2.15  och 34.2.16 , ägarintresse i den mening som av ses i artikel 17 första meningen 
i ⌦ rådets ⌫ direktiv 78/660/EEG22 eller direkt eller indire kt innehav av 20 % eller 
mer av rösterna eller kapitalet i ett företag. 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.10–13 
(anpassad) 
(11) kvalificerat innehav:  ett direkt eller indirekt äga nde i ett företag, där innehavet 
representerar 10 % eller mer av  kapitalet eller samtliga rö ster eller som möjliggör ett 
väsentligt inflytande  över ledningen av ⌦ detta ⌫ företaget . 
startkapital:  kapital så som definierats i artikel 34.2.1 och artikel 34.2.2  
(12) moderföretag:   
a) ett moderföretag så som definierat s i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG, . 
b) Vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn  och kontrollen av stora exponeringar  
⌦ artiklarna 71–73 samt kapitel 2.5 och 4 i avdelning V ⌫ skall ett 
                                                 
21 EGT L 141, 11.6.1993, s. 1. 
22 EGT L 222, 14.8.1978, s. 11. 
SV 38   SV moderföretag enligt definitionen i artikel  1.1 i direktiv 83/349/EEG samt alla 
företag som enligt de behöriga m yndigheternas bedömning utövar ett 
bestämmande inflytande över ett annat företag betraktas som moderföretag. 
(13) dotterföretag:  
a) ett dotterföretag så som definierat s i artiklarna 1 och 2 i direktiv 83/349/EEG, . 
b) Vid tillämpningen av gru ppbaserad tillsyn och kontroll en av stora exponeringar  
⌦ artiklarna 71–73 samt kapitel 2.5 och 4 i avdelning V ⌫ skall ett 
dotterföretag enligt definitionen i artikel  1.1 i direktiv 83/349/EEG samt alla 
företag som enligt de behöriga m yndigheternas bedömning utövar ett 
bestämmande inflytande över ett annat företag betraktas som moderföretag. 
Ett dotterföretag till ett dotte rföretag skall också anses som ett dotterföretag till 
⌦ det ⌫ moderföretag som är överordnat dessa företag. 
 
Øny 
(14) moderkreditinstitut i en medlemsstat: ett kreditinstitut som har ett kreditinstitut eller 
ett finansiellt institut som dotterföretag, eller som har ett ägarintresse i ett sådant 
institut, och som inte självt är ett dot terföretag till ett annat kreditinstitut som 
auktoriserats i samma medlemsstat eller til l ett finansiellt holdingföretag som är 
etablerat i samma medlemsstat, och i vilket inget annat kreditinstitut i samma 
medlemsstat har något ägarintresse.  
(15) finansiellt moderholdingföretag i en medlemsstat: ett finansiellt holdingföretag som 
inte självt är ett dotterföretag till et t kreditinstitut som auktoriserats i samma 
medlemsstat eller till ett finansiellt holdingföretag som är etablerat i samma 
medlemsstat. 
(16) moderkreditinstitut inom EU: ett moderkreditinstitut i en medlemsstat som inte självt 
är ett dotterföretag till ett kreditinstitut som auktoriserats i någon medlemsstat eller till 
ett finansiellt holdingföretag som är etable rat i någon medlemsstat, och i vilket inget 
annat kreditinstitut i någon medlemsstat har något ägarintresse.  
(17) finansiellt moderholdingföretag inom EU: ett finansiellt moder holdingföretag i en 
medlemsstat som inte är ett dotterföretag ti ll ett kreditinstitut som auktoriserats i någon 
medlemsstat, 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.14–18 
(anpassad) 
zon A:  alla medlemsstater och alla de andra lä nder som är fullvärdiga medlemmar av 
Organisationen för ekonomiskt samarbete och ut veckling (OECD) samt de länder som slutit 
särskilda låneavtal med Interna tionella valutafonden (IMF) inom  ramen för fondens Allmänna 
låneprogram (GAB). Varje land som lägger om si n utlandsskuld skall dock uteslutas ur zon A 
under en period av fem år.  
zon B:  alla länder som inte ingår i zon A.  
SV 39   SV kreditinstitut i zon A:  alla kreditinstitut som är auktoriserade i medlemsstaterna, i enlighet 
med artikel 4, inklusive deras filialer i tredje la nd, samt alla privata och offentliga företag som 
omfattas av definitionen i punkt 1 första stycket och som är auktoriserade i andra länder inom 
zon A, inklusive deras filialer,  
kreditinstitut i zon B:  alla privata och offentliga företag so m är auktoriserade utanför zon A 
och som omfattas av definitionen i punkt 1 första  stycket, inklusive deras filialer inom 
gemenskapen,  
icke-banksektorn:  alla andra låntagare än kreditin stitut, så som definierade i punkterna  16 och 
17, centralregeringar och centralbanker, regionreg eringar och lokala myndigheter, Europeiska 
gemenskaperna, Europeiska investeringsbanken samt multilaterala utvecklingsbanker så som 
definierats i punkt 19,  
 
Ð2004/69/EG Art. 1 (anpassad) 
multilaterala utvecklingsbanker:  Världsbanken (Inte rnational Bank for Reconstruction and 
Development), International Finance Corporation, Inter -American Development Bank, Asian 
Development Bank, African Development Ba nk, Council of Europe Resettlement B ank, 
Nordiska Investeringsbanken, Caribbean Development Bank, Europeiska banken för 
återuppbyggnad och utveckling, Eu ropeiska investeringsfonden , och Inter -American 
Investment Corporation ⌦ och Organisationen för multilaterala investeringsgar antier 
(MIGA)  ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.20 
poster utanför balansräkningen, betecknade högris k, medelrisk, medellågrisk, och lågrisk:  
sådana poster som beskrivits i artikel  43.2 och som är uppräknade i bilaga II.  
 
Øny 
(18) offentliga organ: icke-kommersiella administrativa organ som är ansvariga inför 
nationella regeringar eller dels tatliga eller lokala självs tyrelseorgan och myndigheter 
eller myndigheter som enligt de behöriga myndigheternas uppfattning utövar samma 
ansvar som delstatliga och lokala myndigheter. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.1 b 
(anpassad) 
(19) finansiellt holdingföretag:  ett finansiellt institut vars dotterföretag uteslutande eller 
huvudsakligen är kreditinstitut eller finansiella institut, varvid minst ett av dotterföretagen skall vara ett kreditinstitut, och som inte är ett blandat finansiellt holdingföretag i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december 2002 om extra tillsyn över kreditinstitut, 
försäkringsföretag och värdepappers företag i ett finansiellt konglo merat23 
                                                 
23 EGT L 35, 11.2.2003, s. 1. 
SV 40   SV (20) holdingföretag med blandad verksamhet:  ett moderföretag som inte är ett finansiellt 
holdingföretag, ett kreditinstitut eller ett finansiellt holdingföretag med blandad verksamhet i den mening som avses i di rektiv 2002/87/EG, och som har minst ett 
kreditinstitut bland sina dotterföretag. 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.23 (anpassad) 
(21) företag som tillhandahåller ⌦ anknutna ⌫ tjänster anknutna till bankverksamhet : 
ett företag vars huvudsakliga verksamhet består  i att äga eller förv alta fast egendom, 
tillhandahålla datatjänster eller bedriva annan liknande verksamhet som har samband 
med ett eller flera kreditinstituts huvudsakliga verksamhet, . 
 
Øny 
(22) operativ risk: risken för förluster till följd av icke  ändamålsenliga eller inte fungerande 
interna förfaranden, mänskliga fel, system eller yttre händelser, inbegripet rättsliga 
risker. 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.24 (anpassad) 
exponeringar vid tillämpningen av artiklarna 48, 49 och 50:  de tillgångsposter och po ster 
utanför balansräkningen som avses i artikel 43 oc h i bilagorna 2 och 4 utan tillämpning av de 
vikttal eller risknivåer som ange s där. Sådana risker som avses i bilaga IV beräknas enligt en 
av de metoder som anges i bilaga III, utan tillämpning av vikt ning för motpartsrisk. Alla 
poster som i sin helhet täcks av eget kapita l får med de behöriga myndigheternas medgivande 
undantas från definitionen av e xponeringar under förutsättning att detta egna kapital inte ingår 
i beräkningen av kapitaltäckningsgraden  eller andra beräknings kvoter för övervakning som 
fastställts i detta direktiv samt i annan ge menskapslagstiftning. E xponeringar omfattar inte 
följande poster:  
– Vid valutatransaktioner: exponeringar  som uppkommer i samband med normal 
avveckling av en transa ktion under två dygn efter betalning,  
– vid köp eller försäljning av värd epapper: exponeringar som uppkommer i 
samband med normal avveckling av en transaktion under fem vardagar efter 
den tidpunkt då antingen betalning har skett eller värdep apperen har lever erats.  
 
Øny 
(23) centralbanker: Om inte annat anges, avses även Europeiska centralbanken. 
(24) utspädningsrisk: risken för att beloppet av en fordran minskas på grund av 
krediteringar, kontant eller i annan form, till gäldenären. 
(25) sannolikhet för fallissemang (PD – ”probability of default”): sannolikheten för en 
motparts fallissemang under en ettårsperiod. 
(26) förlust: ekonomisk förlust, däribland även väsentliga diskonteringseffekter och 
väsentliga direkta eller indirekta kostn ader vid inkassering av instrumentet. 
SV 41   SV (27) förlust vid fallissemang (LGD – ”loss given default”): kvoten mellan förlusten på en 
exponering till följd av en motparts fallisse mang och det utestående beloppet vid tiden 
för detta. 
(28) konverteringsfaktor: vid ett åtagande som omfattas av  en aviserad kreditlimit, den 
andel av det vid ett tillfälle  outnyttjade beloppet av li miten som kommer att vara 
utnyttjad och utestående i händelse av fallissemang.  
(29) förväntad förlust (EL – ”expected loss”): kvoten av det belopp som förväntas gå 
förlorat av en exponering till följd av möjligt fallissemang för en motpart eller 
utspädning under en ettårsperiod och det bel opp som blir utestående vid fallissemang. 
(30) kreditriskreducering: en teknik som används av kreditinstitut för att minska den 
kreditrisk som är förenad med en eller fler a exponeringar som kreditinstitut fortfarande 
innehar. 
(31) förbetalt kreditriskskydd: en teknik för kreditriskre ducering, där minskningen av 
kreditrisken för ett kreditinstituts exponering  följer av att kreditinstitutet förvärvat 
rätten att, i händelse av en motparts fa llissemang eller om andra särskilt angivna 
kredithändelser som rör motparten inträffar,  likvidera, få överförda, förvärva eller 
behålla vissa tillgångar eller belopp eller att minska beloppet för exponeringen till, 
eller ersätta den med, det belopp som mo tsvarar skillnaden mellan beloppet för 
exponeringen och beloppet för en fordran på kreditinstitutet. 
(32) obetalt kreditriskskydd: en teknik för kreditriskre ducering, där minskningen av 
kreditrisken för ett kreditinstituts exponering följer av att tredje man åtagit sig att 
betala ett belopp i händelse av en låntag ares fallissemang, eller om andra särskilt 
angivna händelser inträffar. 
(33) repa: varje transaktion som regleras av ett avtal som omfattas av definitionen av 
”repa” eller ”omvänd repa” i [art ikel 3 m i direktiv 93/6/EEG]. 
(34) värdepappers- eller råvarulån: varje transaktion som omfattas av definitionen av 
”värdepappers- eller råvarulå n” (inlåning och utlåning) i [artikel 3 n i direktiv 
93/6/EEG]. 
(35) kontantliknande instrument: ett insättningsbevis eller liknande instrument som 
utfärdats av det utlånande kreditinstitutet. 
(36) värdepapperisering: en transaktion eller ett program varigenom den kreditrisk som är 
förenad med en exponering eller en grupp exponeringar delas upp i trancher, och som 
har följande egenskaper: 
a) Betalningarna inom ramen för transak tionen eller programme t är beroende av 
utvecklingen av exponeringen e ller gruppen av exponeringar. 
b) Prioriteringen av trancherna avgö r hur förluster fördelas under den tid 
transaktionen eller programmet pågår. 
(37) traditionell värdepapperisering: värdepapperisering vid vilk en de exponeringar som 
värdepapperiseras överförs ekonomiskt till ett specialföretag för värdepapperisering 
som utfärdar värdepapper. Detta skall ske ge nom att ägandet av de värdepapperiserade 
SV 42   SV tillgångarna överförs från det kreditinstitu t som är originator eller genom sekundärt 
deltagande. De utfärdade värdepapperen medf ör inga betalningsförpliktelser för det 
kreditinstitut som är originator. 
(38) syntetisk värdepapperisering: värdepapperisering vid vilk en uppdelningen på trancher 
görs genom kreditderivat eller garantie r, medan gruppen av exponeringar inte 
avlägsnas från balansräkningen för det kreditinstitut som är originator. 
(39) tranch: genom avtal fastställt segment av den kr editrisk som är förenad med en eller 
flera exponeringar, varvid en position i segm entet medför större eller mindre risk för 
kreditförlust än en position på samma be lopp i varje annat sådant segment, utan 
beaktande av kreditriskskydd som ges av tr edje man direkt till innehavarna av 
positioner i segmentet eller i andra segment. 
(40) position i värdepapperisering: exponering mot en värdepapperisering. 
(41) originator: endera av följande: 
a) En enhet som, själv eller via anknutna e nheter, direkt eller indirekt, var part i 
det ursprungliga avtal som gav upphov till  de förpliktelser  eller potentiella 
förpliktelser för gäldenären, eller den potentiella gäldenären, som ligger till 
grund för den exponering som värdepapperiseras.  
b) En enhet som förvärvar tredje mans exponeringar, tar upp dem i sin 
balansräkning och därefter  värdepapperiserar dem. 
(42) medverkande institut: ett kreditinstitut, annat än det kreditinstitut som är originator, 
som upprättar och förvaltar ett tillgångsba serat certifikatprogram eller någon annan 
värdepapperisering som förvärva r exponeringar från tredje man. 
(43) kreditförstärkning: ett avtalsmässigt arrangemang, genom  vilket kreditkvaliteten hos 
en position i en värdepapperisering förbättras  i förhållande till om ingen förstärkning 
hade tillhandahållits, däribland även den förstärkning som ges genom lägre 
prioriterade trancher i vä rdepapperiseringen, och andr a slag av kreditriskskydd. 
(44) specialföretag för värdepappe risering (specialföretag): ett aktiebolag eller annan 
juridisk person, annan än ett kreditinstitut, som inrättats för att genomföra en eller 
flera värdepapperiseringstrans aktioner, vars verksamhet inte går utöver vad som krävs 
för att genomföra denna uppgift, vars stru ktur är utformad för att särskilja 
specialföretagets förpliktelser från det kreditinstitut som är originator, och där de 
personer som har vinstintresse i företaget ha r obegränsad rätt att pantsätta eller omsätta 
dessa intressen. 
 
Ð 2000/12/EG, Art. 1.25–27 
(anpassad) 
(45) grupp av kunder med inbördes anknytning:  
a) två eller flera fysiska eller juridiska personer som, om inte annat visas, utgör en 
helhet ur risksynpunkt därför att någon av dem har direkt eller indirekt 
ägarinflytande över den eller de andra, eller 
SV 43   SV b) ⌦ två eller flera fysiska eller juridiska personer som, ⌫ de utan att stå i 
sådant förhållande som avses i första strecksatsen,  har sådan inbördes 
anknytning att någon eller samtliga av de övriga kan befaras råka i betalningssvårigheter om en av dem drabbas av ekonomiska problem ⌦ och 
därför skall betraktas som en helhet ur risksynpunkt ⌫ . 
(46) nära förbindelser: en situation där två eller flera fy siska eller juridiska personer är 
förenade genom
 ⌦ på något av följande sätt: ⌫ 
a) ä Ägarintresse, innebärande  ⌦ i form av ⌫ ett innehav, direkt eller genom 
kontroll av 20% eller mer av röster na eller kapitale t i ett företag, e ller. 
b) k Kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett 
dotterföretag i alla de fall som omfattas av arti kel 1.1 och 1.2 i direktiv 
83/349/EEG, eller en likartad förbindelse mellan någon fysisk  eller juridisk 
person och ett företag. Var je dotterföretag till ett dotterföretag skall också 
anses som dotterföretag till moderföret aget vilket står över dessa företag . 
c) Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera fysiska 
eller juridiska personer  ⌦ Det förhållandet att båda eller alla dessa 
personer ⌫ kontrolleras genom en varaktig förbindelse till en och samma 
person  ⌦ tredje man ⌫ . 
(47) erkända börser:  skall avse  börser som har erkänts ⌦ som sådana ⌫ av de behöriga 
myndigheterna och som ⌦ uppfyller följande kriterier: ⌫ 
a) ⌦De ⌫ verkar regelbundet, . 
b) ⌦De ⌫ har regler som har utfärdats elle r godkänts av lämpliga myndigheter i 
börsens hemland, i vilka villkoren för börsens verksamhet, villkoren för tillträde till börsen samt de villkor so m ett kontrakt måste uppfylla innan det 
kan omsättas på börsen anges,
. 
c) ⌦De ⌫ har ett clearingförfarande som innebär att  ⌦ genom vilket ⌫ 
kontrakt angivna i bilaga IV blir  ⌦ är ⌫ föremål för dagliga 
marginalsäkerhetskrav som enligt de behöriga myndigheternas uppfattning ger 
ett lämpligt skydd.  
 
Ð2000/12/EG Art. 3 (anpassad) 
Artikel 5 
Förbud för företag som inte är kreditinstitut  att driva rörelse so m omfattar att från 
allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel  
Medlemsstaterna skall förbjuda personer eller företag som inte är kreditinstitut att driva 
rörelse som omfattar att från allmänheten ta emot  insättningar eller andra återbetalbara medel.  
⌦Första stycket ⌫ Förbudet  skall inte gälla mottagande av insättningar eller andra medel i 
fall då återbetalningsskyldighe ten åvilar en medlemsstat elle r dess regionala eller lokala 
myndigheter eller offentliga intern ationella organ i vilka en elle r flera medlemsstater ingår, 
SV 44   SV inte heller i fall som är särskilt omfattade av nationell lagstiftning eller av regler antagna av 
gemenskapen, allt under förutsättning att verksamheten är underkastad regler och övervakning till skydd för insättare och investerare. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
AVDELNING  II 
VILLKOR  FÖR  RÄTTEN  ATT  STARTA  OCH  DRIVA  VERKSAMHET  I 
KREDITINSTITUT  OCH  FÖR  UTÖVANDE  AV SÅDAN  VERKSAMHET  
 
Ð2000/12/EG Art. 4 (anpassad) 
Î1 Direktiv 2004/xx/EG Art. 3 
Artikel 6 
Tillstånd  
Medlemsstaterna skall föreskriva att kreditinstit ut skall ha erhållit auktorisation innan de 
inleder sin verksamhet. Medlemsstaterna skall ⌦ , utan att det påverkar tillämpningen av 
artiklarna 7–9, 11 och 12, ⌫ fastställa de villkor som skall gälla för auktorisationen om inte 
annat följer av artikel 5 -9 och anmäla dem till Î1 kommissionen . 
 
Ð2000/12/EG Art. 8 (anpassad) 
Artikel 7 
Verksamhetsplan och organisationsstruktur  
Medlemsstaterna skall föreskriva att det till varje ansökan om auktorisation skall fogas en 
verksamhetsplan i vilken bl.a. den tilltänkta verksamhetsinriktningen skall anges och institutets organisations struktur beskrivas. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 9 (anpassad) 
Artikel 8 
Ekonomiska behov  
Medlemsstaten får inte föreskriva att det vid prövning av en auktoris ationsansökan skall tas 
hänsyn till marknadens ekonomiska behov. 
SV 45   SV  
Ð2000/12/EG Art. 5.1 (anpassad) 
Artikel 9 
Startkapital  
1. Oberoende av de villkor som gäller enligt  andra allmänt tilläm pliga bestämmelser i 
nationell lag, skall de behörig a myndigheterna inte bevilja auktorisation i fall då 
kreditinstitutet inte har en särskild egen ka pitalbas eller då startkapitalet är mindre än 
fem miljoner euro. 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.11 (anpassad) 
sStartkapital: et ⌦ skall omfatta ⌫ kapital ⌦ och reserver som avses ⌫ så som 
definierats  i artikel ⌦ 57 a–b ⌫ 34.2.1 och artikel 34.2.2 . 
 
Ð 2000/12/EG, Art. 5.1–2 
(anpassad) 
Medlemsstaterna får besluta at t kreditinstitut, som inte uppf yller villkoren som rör en 
särskild egen kapitalbas och som existerade den 15 december 1979, får fortsätta att driva verksamhet. De får befria dessa före tag från skyldighet att uppfylla villkoren 
enligt artikel ⌦ 11 ⌫ 6
.1 första stycket. 
2. Medlemsstaterna får ⌦, om följande villkor är uppfyllda, ⌫ dock  bevilja 
auktorisation för särskilda ka tegorier av kreditinstitut, vars startkapital uppgår till 
mindre belopp än som ⌦ anges ⌫ föreskrivs  i punkt 1. I sådana fall skall  
a) s Startkapitalet ⌦ skall ⌫ uppgå till minst en miljon euro, . 
b) m Medlemsstaten ⌦ skall ⌫ göra anmälan till kommissionen om skälen för 
⌦ utnyttjandet av denna möjlighet ⌫ undantag från denna punkt, . 
c) vid offentliggörandet av listor enligt artikel 11,  nNamnen på kreditinstituten 
⌦ skall ⌫ efterföljas av en not om att de inte uppfyller kravet på startkapital 
enligt punkt 1 ⌦ i den lista som avses i artikel 14. ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 5.3–7 
(anpassad) 
Artikel 10 
1. Ett kreditinstituts kapitalbas får inte unders tiga beloppet för det startkapital som enligt 
punkterna 1 och 2  krävs ⌦ enligt artikel 9 ⌫ vid tidpunkten för auktor isation av institutet. 
2. Medlemsstaterna får besluta att kreditinst itut, som existerade den 1 januari 1993, och 
vars kapitalbas inte uppnådde den ni vå för startkapital som föreskrivs i ⌦ artikel 9 ⌫ 
SV 46   SV punkterna 1 och 2 , får fortsätta att driva verksamhet. I så dant fall får kapitalbasen inte tillåtas 
understiga den högsta beloppsnivå som uppnåtts efter den 22 december 1989. 
3. Om ägarkontrollen över ett sådant  kreditinstitut som avses i punkt ⌦ 2 ⌫ 4 övertas 
av en annan fysisk eller juridisk person än de n som tidigare hade ägarkontroll över institutet, 
måste institutets  ⌦ kreditinstitutets ⌫ kapitalbas motsvara lägst den nivå som enligt 
punkterna 1 och 2 är föreskriven  ⌦ anges ⌫ för startkapital ⌦ i artikel 9 ⌫ . 
4. Under särskilda förhållanden och med behöriga myndigheters samtycke, får, vid 
fusion mellan två eller flera kreditinstitut som avses i punkt 4  ⌦ 2 ⌫ , kapitalbasen för det 
genom fusion bildade institutet  ⌦ kreditinstitutet ⌫ inte tillåtas underskrida summan av 
kapitalbaserna för de sammanslagna instituten  kreditinstituten vid tidpunkten för fusionen, 
intill dess de i punkterna 1 och 2 föreskrivna  ⌦ artikel 9 angivna ⌫ nivåerna har uppnåtts. 
5. Om kapitalbasen nedgått i fall som sägs i punkterna ⌦ 1, 2 och 4 ⌫ 3, 4 och 6 , får 
behöriga myndigheter, då förhållandena motiverar det, medge ett kredit institut att inom viss 
tid vidta rättelse eller upphöra med sin verksamhet. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 6 (anpassad) 
Artikel 11 
Ansvar för ledning och lokalisering av k reditinstitutets centrala administration  
1. De behöriga myndigheterna skall bevilja a uktorisation endast unde r förutsättning att 
verksamheten i kreditinstitutet effektiv  ⌦ i praktiken ⌫ leds av minst två personer. 
⌦ De ⌫ Myndigheterna  får inte bevilja auktorisation om dessa personer inte är 
tillräckligt väl ansedda elle r saknar tillräcklig erfarenhet för att kunna fullgöra sina 
uppgifter. 
2. Medlemsstaterna skall kräva följande: 
a) Kreditinstitut som är juridiska pe rsoner och som enligt sin nationella 
lagstiftning har ett stadgeenligt sä te skall ha sitt huvudkontor i samma 
medlemsstat som sitt stadgeenliga säte. 
b) Andra kreditinstitut skall ha sitt huvudkontor i den medlemsstat som 
auktoriserat institutet oc h i vilken de faktiskt bedriver sin verksamhet. 
 
Ð2000/12/EG Art. 7 (anpassad) 
Artikel 12 
Aktieägare och medlemmar  
1. De behöriga myndigheterna får inte be vilja auktorisation för verksamhet i 
kreditinstitut ⌦ om ⌫ förrän  de ⌦ inte ⌫ fått information om vilka aktieägare 
eller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt eller indirekt har 
kvalificerade innehav, och om storleken av sådana innehav. 
SV 47   SV Vid ⌦ fastställandet av ⌫ tillämpning av begreppet  kvalificerat de innehav på  
⌦ inom ramen för ⌫ denna artikel, skall beaktas vad som i artikel 7  ⌦ 92 ⌫ i 
⌦ Europaparlamentets och ⌫ rådets direktiv 88/627/EEG24 2001/34/EG25 sägs om 
rösträtter. 
2. De behöriga myndigheterna skall vägra aukt orisation om de, med hänsyn till behovet 
av sund och ansvarsfull ledning av kred itinstitut, bedömer att lämpligheten hos 
aktieägare eller medlemmar so m aves i första stycket  inte är tillfredsställande. 
3. Om det dessutom finns nära förbindelser mellan kreditinstitut och andra fysiska eller 
juridiska personer skall de behöriga myndighe terna endast bevilja auktorisation om 
dessa förbindelser inte hindrar myndighete rna från att utöva en effektiv tillsyn. 
De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar, förordningar eller 
administrativa bestämmelser  ⌦ och andra författningar ⌫ i ett tredjeland, som 
gäller för en eller flera fysiska eller juri diska personer till vilka kreditinstitutet har 
nära förbindelser, eller svårigheter vid ti llämpningen av dessa bestämmelser, hindrar 
myndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn. 
De behöriga myndigheterna skall kräva att kreditinstituten förser dem med 
erforderliga uppgifter för att de fortlöpande  skall kunna övervaka att bestämmelserna 
i denna punkt efterlevs. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 8–9 (anpassad) 
Artikel 8  
Verksamhetsplan och organisationsstruktur  
Medlemsstaterna skall föreskriva att det till varje ansökan om auktorisation skall fogas en 
verksamhetsplan i vilken bl.a. den tilltänkta verksamhetsinriktningen skall an ges och 
institutets organisati onsstruktur beskrivas.  
Artikel 9  
Ekonomiska behov  
Medlemsstaten får inte föreskriva att det vid prövning av en auktoris ationsansökan skall tas 
hänsyn till marknadens ekonomiska behov.  
                                                 
24 Rådets direktiv 88/6 27/EEG av den 12 december 1988 om sådana uppgifter som skall offentliggöras vid 
förvärv eller avyttring av ett större innehav i ett börsnoterat bolag (EGT L 348, 17.12.1988, s. 62).  
25 EGT L 184, 6.7.2001, s. 1. 
SV 48   SV  
Ð2000/12/EG, Art. 10 (anpassad) 
Artikel 13 
Vägran av auktorisation  
När auktorisation vägras skall beslutet motiveras och skälen ges sökanden till känna inom sex 
månader från det att ansökninge n gjordes eller, om den då var ofullständig, från det att 
sökanden givit in sådan kompletterande info rmation som krävs för beslut. Under alla 
förhållanden skall beslut fattas inom tolv månader från det att ansökningen mottagits. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 11 (anpassad) 
Artikel 14 
Anmälan av auktorisation till kommissionen  
Varje auktorisation skall anmälas till kommissionen.  
⌦ Namnen på v ⌫ Varje enskilt kreditinstitut ⌦ som har beviljats auktorisation ⌫ skall 
uppföras på en lista.  som k  Kommissionen skall offentliggöra ⌦ denna lista ⌫ i Europeiska 
⌦ unionens ⌫ gemenskapernas  officiella tidning  och hålla ⌦ den ⌫ aktuell. 
 
Ð2000/12/EG Art. 12 (anpassad) 
Artikel 15 
Samråd med behöriga myndigheter i andra medlemsstater  
1. ⌦Den behöriga myndigheten skall, inna n auktorisation beviljas för ett 
kreditinstitut, samråda ⌫ Samråd  med behöriga myndigheter i den andra berörda 
medlemsstaten skall ske innan auktorisati on beviljas för ett kreditinstitut som  ⌦ i följande 
fall: ⌫  
⌦a) Kreditinstitutet i fråga ⌫ är dotterföretag till ett kreditinstitut som är 
auktoriserat i en annan medlemsstat, . 
⌦b) Kreditinstitutet i fråga ⌫  är ⌦ syskonföretag ⌫ dotterföretag till 
moderföretaget  till ett kreditinstitut som är a uktoriserat i en annan medlemsstat, 
eller. 
⌦ (c) Kreditinstitutet i fråga ⌫ står under ägarkontroll av samma fysiska eller 
juridiska personer som har ägarkontrollen över ett kreditinstitut auktoriserat i en annan medlemsstat. 
SV 49   SV  
Ð2002/87/EG Art. 29.2 (anpassad) 
2. ⌦ Den behöriga myndigheten skall, innan auktorisation beviljas för ett kreditinstitut, 
samråda ⌫ Samråd  med den behöriga myndighet ⌦ i den andra berörda medlemsstaten ⌫ 
som har ansvar för tillsynen över försäkri ngsföretag eller värdepappersföretag skall 
genomföras innan auktorisation bev iljas för ett kreditinstitut som  ⌦ i följande fall: ⌫ 
a) ⌦Kreditinstitutet i fråga ⌫ är dotterföretag till ett försäkringsföretag ⌦ eller 
ett värdepappersföretag ⌫ som är auktoriserat i gemenskapen, . 
b) ⌦Kreditinstitutet i fråga ⌫ är dotterföretag till moderföret aget 
⌦ syskonföretag ⌫ till ett försäkringsföretag ⌦ eller ett 
värdepappersföretag ⌫ som är auktoriserat i gemenskapen, . 
c) ⌦Kreditinstitutet i fråga ⌫ står under ägarkontroll av samma fysiska eller 
juridiska personer som har ägarkontr ollen över ett försäkringsföretag ⌦ eller 
ett värdepappersföretag ⌫ som är auktoriserat i gemenskapen. 
3. De relevanta behöriga myndigheter som avses i första och andra stycket  ⌦ punkterna 
1 och 2 ⌫ skall samråda med varandra särskilt när de bedömer aktieägarnas lämplighet och 
det goda anseendet och erfarenheten hos chefer som ingår i ledningen för en annan enhet i 
samma grupp. De skall till va randra överlämna alla uppgifter om aktieägarnas lämplighet och 
ledningens goda anseende och erfarenhet vilka  ⌦ som ⌫ är relevanta för övriga berörda 
behöriga myndigheter  när det gäller att bevilja auktor isation samt fortlöpande bedöma 
efterlevnaden av uppställda verksamhetsvillkor. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 13 (anpassad) 
Artikel 16 
Filialer till kreditinstitut auktoriserade i andra medlemsstater  
Ett värdland  ⌦ En värdmedlemsstat ⌫ får, i fråga om filialer till kreditinstitut som är 
auktoriserade i andra medlemsstater, inte kräva va re sig auktorisation e ller särskilt tillskjutet 
kapital. Beträffande etablering och tillsyn av  sådana filialer sk all bestämmelserna i 
⌦ artiklarna 22, 25, 26.1–3, 29–37 och 40 ⌫ artikel 17, artikel 20.1 -20.6 samt artiklarna 22 
och 26  gälla. 
 
Ð2000/12/EG Art. 14 (anpassad) 
Artikel 17 
Återkallelse av auktorisation  
1. De behöriga myndigheterna får återkall a en auktorisation, som beviljats ett 
kreditinstitut endast under fö rutsättning att institutet 
a) inte utnyttjar auktorisati onen inom tolv månader, eller  uttryckligen avstår från 
auktorisationen, eller inte ⌦ har ⌫ bedrivit någon verksa mhet på minst sex 
SV 50   SV månader, om ⌦ den berörda medlemsstaten inte har infört bestämmelser om 
att auktorisationen skall upphöra att gälla ⌫ i sådana fall auktorisationen ändå 
förlorar sin verkan enligt medlemsstatens bestämmelser , 
b) har utverkat auktorisatio n på grundval av oriktiga uppgi fter eller på något annat 
sätt i strid med gällande regler, 
c) inte längre uppfyller de villkor som gäller för auktorisationen, d) inte längre har tillräcklig kapitalbas eller inte längre kan förväntas komma att 
fullgöra sina skyldigheter gentemot borge närerna, särskilt då det inte längre 
föreligger säkerhet för an förtrodda medel, eller
 
e) omfattas av något annat fall där det i na tionell lag föreskrivs att auktorisationen 
skall återkallas. 
2. En återkallelse av en auktorisation ska ll motiveras och skälen ges dem till känna som 
berörs av beslutet; . sSådana återkallelser skall anmälas till kommissionen. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 15 (anpassad) 
Artikel 18 
Firma  
Ett kreditinstitut får i sin verksamhet, oavsett vilka regler som gäller ⌦ i 
värdmedlemsstaten ⌫ beträffande användningen av orde n ”bank”, ”sparbank” och andra 
banknamn som kan förekomma i värdmedlemsstaten , inom gemenskapens hela område 
använda samma firma som institutet brukar i den medlemsstat, i vilken huvudkontoret finns. 
Om det föreligger risk för förväxling får värdme dlemsstaten i förtydligande syfte föreskriva 
att firman skall förses med ett förklarande tillägg. 
 
Ð2000/12/EG Art. 16.1 (anpassad) 
Artikel 19 
Kvalificerat innehav i ett kreditinstitut  
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fy sisk eller juridisk person, som avser att 
förvärva, direkt eller indirekt, ett kvalific erat innehav i ett kreditinstitut, underrättar 
behöriga myndigheter om storleken av  det tilltänkta innehavet.  
Underrättelse skall lämnas även av den so m avser att öka sitt kvalificerade innehav i 
sådan mån att hans  andelen  av röstetalet elle r kapitalet kommer att uppgå till 20 %, 
33 % eller 50 %, eller så att kreditinstitutet kommer att få ställning av dotterföretag. 
Med förbehåll för bestämmelserna i  ⌦ Utan att det påverkar tillämpningen av ⌫ 
punkt 2 skall de behöriga myndigheterna ha rätt  att, inom en tid av högst tre månader 
från det att underrättelse enligt föregående stycke  ⌦ första och andra styckena ⌫ 
gjorts, motsätta sig förvärvet, om de, me d hänsyn till behovet av sund och ansvarfull 
SV 51   SV ledning av kreditinstitut, bedömer att lämp ligheten inte är tillfredsställande hos 
⌦ personen i fråga ⌫ de personer som avses i föregående stycke . Om 
myndigheterna inte motsätter sig förvärvet, få r de föreskriva en viss tid inom vilken 
⌦ det ⌫ förvärvet  skall vara genomfört. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.3 (anpassad) 
2. Om ⌦ den person som avser att förvärva ⌫ köparen av  det innehav som avses i 
punkt 1 är ett kreditinstitut, ett försäkrings företag eller ett värdepappersföretag med 
auktorisation i en annan medl emsstat, eller moderföretag till ett kreditinstitut, ett 
försäkringsföretag eller ett värdepappers företag med auktorisation i en annan 
medlemsstat, eller en fysisk eller juri disk person som har ägarkontroll över ett 
kreditinstitut, ett försäkringsföretag eller ett värdepappersföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, och om det företag
 ⌦ kreditinstitut ⌫ som köparen vill 
förvärva ett innehav i som resultat av detta förvärv skulle komma att bli ett 
dotterföretag till köparen eller hamna under dennas ägarkontroll, skall bedömningen 
av förvärvet föregås av ett sådant samråd som avses  ⌦ föreskrivs ⌫ i artikel 
⌦ 15 ⌫ 12. 
 
Ð2000/12/EG Art. 16.3anpassad 
Artikel 20 
3. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person, som avser att avyttra, 
direkt eller indirekt, ett kva lificerat innehav i ett kreditinstitut, underrättar behöriga 
myndigheter om storleken av innehavet. Underrä ttelse skall lämnas även  av den som avser att 
minska sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans  andelen  av röstetalet eller kapitalet 
skulle understiga 20 %, 33 % eller 50 % eller så att kreditinstitutets ställning som 
dotterföretag skulle upphöra. 
 
Ð2000/12/EG Art. 16.4–6 
(anpassad) 
Artikel 21 
14. Ett kreditinstitut skall, då det får kä nnedom därom, underrätta behöriga myndigheter  
om sådana förvärv eller avyttringar av inne hav i institutets kapital som får till följd 
att innehaven överstiger eller understige r något av de gränstal som anges i 
⌦ artiklarna 19.1 och 20 ⌫ punkterna 1 och 3  underrätta de behöriga 
myndigheterna ⌦ därom ⌫. 
Varje kreditinstitut skall också, minst en gång om året, underrätta behöriga 
myndigheter om namnen på aktieägare oc h medlemmar med kvalificerade innehav 
samt om storleken på sådana innehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolagsstämma om aktieägare och medle mmar eller av uppgift er som redovisats i 
enlighet med föreskrifter som gä ller för börsregistrerade bolag. 
25
. Medlemsstaterna skall, i fa ll då de personer som avses i ⌦ artikel 19.1 ⌫ punkt 1 , 
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för en sund och 
SV 52   SV ansvarsfull ledning av institutet, föreskri va skyldighet för behöriga myndigheter att 
vidta åtgärder. Sådana  åtgärder får bl.a.  bestå i förelägganden, sanktioner gentemot 
styrelsen och den verkställande ledninge n samt i upphävande av rösträtt som är 
knuten till de ifrågavarande aktieägarnas el ler medlemmarnas akti er eller andelar. 
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska personer, som 
underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses i ⌦ artikel 19.1 ⌫ punkt 1 . 
Om aktier eller andelar har förvärvats trots att behörig a myndigheter har motsatt sig 
förvärvet, skall medlemsstaterna, oavsett de  åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva 
antingen att rösträtterna för sådana innehav inte får utöv as eller att avgivna röster 
skall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga. 
36. Vid ⌦ fastställandet av ⌫ tillämpning av begreppet  kvalificerat innehav och andra 
nivåer av ägande ⌦ som avses ⌫ i denna artikel, skall beaktas vad som i artikel 7  
⌦ 92 ⌫ i direktiv 88/627/EEG  ⌦ 2001/34/EG ⌫ sägs om rösträtter. 
 
Ð2000/12/EG, Art. 17 (anpassad) 
Öny 
Artikel 22 
Rutiner för intern kontroll  
1. Hemländernas behöriga myndigheter skall kräva att varje kreditinstitut tillämpar 
sunda rutiner för administ ration, redovisning och er forderlig intern kontroll.  Öhar 
effektiva styrformer, som bl.a. omfattar en tydlig organisationsstruktur med en väl 
definierad, överblickbar och konsekvent ansv arsfördelning, effektiva metoder för att 
identifiera, hantera, övervaka och rapportera de risker som kredit institutet är, eller 
skulle kunna bli, exponerat för och tillfre dsställande rutiner för intern kontroll, 
däribland sunda förfaranden fö r administration och redovisning.   
2. De styrformer, metoder och rutiner so m avses i punkt 1 skall omfatta hela 
verksamheten och stå i proportion till ar ten och omfattningen av kreditinstitutets 
verksamheter och till deras komplexitetsgrad. De tekniska kriterierna i bilaga V skall 
beaktas.  
SV 53   SV  
Ð2000/12/EG 
AVDELNING  III 
BESTÄMMELSER  OM  ETABLERINGSFRIHET  OCH  FRIHET  ATT  
TILLHANDAHÅLLA  TJÄNSTER 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦AVSNITT 1 KREDITINSTITUT  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 18 (anpassad) 
Artikel 23 
Kreditinstitut  
Medlemsstaterna skall svara för att de verksamh eter som anges i bilaga I får bedrivas inom 
det egna territoriet så som sägs i artiklarna ⌦ 25, 26.1–3, 28.1–2 och 29–37 ⌫ 20.1 -20.6, 
21.1, 21.2 och art ikel 22 , antingen genom etablering av en filial eller genom direkt 
tillhandahållande av tjänster, av  varje kreditinstitut som är aukt oriserat och underkastat tillsyn 
av behöriga myndigheter i en annan medlemsstat,  förutsatt att verksamheterna omfattas av 
auktorisationen. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦ AVSNITT 2 FINANSIELLA INSTITUT  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 19 första och 
tredje styckena (anpassad) 
Artikel 24 
Finansiella institut  
1. Medlemsstaterna skall också  tillse att alla verksamheter som anges i bilaga I får 
bedrivas inom det egna territoriet så som sägs i ⌦ artiklarna 25, 26.1–3, 28.1–2 och 
29–37 ⌫ artikel 20.1 -20.6, 21.1, 21.2 och i artikel 22 , antingen genom etablering av 
en filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster, av varje finansiellt institut 
från en annan medlemsstat, i fall då in stitutet antingen är dotterföretag till ett 
kreditinstitut eller ägs gemensamt av två elle r flera kreditinstitut, vars stadgar eller 
bolagsordning tillåter sådan verksamhet och vilka uppfyller samtliga av  följande 
villkoren : 
SV 54   SV a) Moderföretaget eller moderföretagen ⌦ skall vara ⌫ är auktoriserade som 
kreditinstitut i den medlemsstat vars lag gäller för ⌦ det finansiella 
institutet ⌫ dotterföretaget . 
b) De ifrågavarande verksamheterna ⌦ skall faktiskt bedrivas ⌫ bedrivs  inom 
samma medlemsstats territorium. 
c) Moderföretaget eller moderföretagen ⌦ skall ⌫ innehar  90% eller mer av 
samtliga rösträtter i ⌦ det finansiella institutet ⌫ dotterföretag et. 
d) Moderföretaget e ller moderföretagen ⌦ skall ⌫ har att  tillgodose behöriga 
myndigheters krav på sund förvaltning av ⌦ det finansiella institutet ⌫ 
dotterföretaget  och ⌦ skall ha ⌫ har  utfäst sig att, med samtycke av 
vederbörande hemlands  ⌦ hemmedlemsstats ⌫ behöriga myndigheter, 
solidariskt svara för de åtaganden som ⌦ det finansiella institutet ⌫ 
dotterföretaget  gjort. 
e) ⌦ Det finansiella institutet skall ⌫ Dotterföretaget  omfattas effektivt, särskilt 
med avseende på de ifrågavarande ve rksamheterna, av gruppbaserad tillsyn, 
som moderföretaget eller vart och ett av moderföretagen är föremål för i 
enlighet med artikel 52 -56 ⌦ kapitel 4.1 i avdelning V ⌫, i synnerhet 
beträffande beräkning av kapitaltäcknings grad, kontroll av st örre engagemang 
och begränsning av innehav så som föreskrivit s i artikel ⌦ 120 ⌫ 50. 
Hemlandets  ⌦ Hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter skall intyga och 
lämna ⌦ det finansiella institutet ⌫ dotterföretaget  bevis om att de nu angivna 
villkoren är uppfyllda. Beviset skall utgör a en del av den underrättelse som avses i 
artiklarna ⌦ 25 och 28 ⌫ 20.1 -20.6, 21.1 och 21.2 . 
Hemlandets  ⌦ Hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter skall svara för att 
tillsyn av ⌦ det finansiella institutet ⌫ dotterföretaget  sker i enlighet med artikel 
5.3 samt  artiklarna ⌦ 10.1, 19–22, 40, 42–52 och 54 ⌫ 16, 17, 26, 28, 29, 30 och 
32. 
 
Ð2000/12/EG Art. 19 sjätte 
stycket (anpassad) 
2. Om ett finansiellt institut som avses i ⌦ punkt 1 första stycket ⌫ denna artikel  inte 
längre uppfyller alla de föresk rivna villkoren, skall hemlandet  
⌦ hemmedlemsstaten ⌫ underrätta värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ 
behöriga myndigheter. Värdlandets  ⌦ Värdmedlemsstatens ⌫ lagar skall då gälla 
för det finansiella institutets verksamhet i värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG Art. 19 fjärde 
stycket (anpassad) 
3. Bestämmelserna i ⌦ punkterna 1 och 2 ⌫ denna artikel  skall i tillämpliga delar 
gälla för dotterföretag till ⌦ sådana finansiella institut som avses i punkt 1 första 
stycket ⌫. Därvid skall ”kreditins titut” läsas som ”finansiella institut som uppfyller 
de i artikel 19 föreskrivna villkoren” och ”auktorisation”  läsas som ”stadgar eller 
bolagsordning”.  
SV 55   SV  
Ð2000/12/EG Art. 19 femte och 
sjätte styckena (anpassad) 
Artikel 20.3 andra stycket skall läsas som:  
”Hemlandets behöriga myndigheter skall också lä mna uppgift om storleken av det dotterägda 
finansiella institutets kapitalbas och om den konsoliderade ka pitaltäckningsgraden för det 
kreditinstitut som är dess moderföretag.”  
Om ett finansiellt institut som avses i denna ar tikel inte längre uppfylle r alla de föreskrivna 
villkoren, skall hemlandet underrätta värdlande ts behöriga myndigheter. Värdlandets lagar  
skall då gälla för det finansiella institutets verksamhet i värdlandet.  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦AVSNITT 3 UTÖVANDE AV ETABLERINGSRÄTTEN  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 20.1, 20.2 och 
20.3 första och andra styckena 
(anpassad) 
Artikel 25 
Utövande av etableringsrätten  
1. Ett kreditinstitut som önskar etablera en filial på en annan medlemsstats territorium 
skall underrätta hemlandets  ⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter 
därom. 
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldi ghet för varje kredit institut, som önskar 
etablera en filial i en annan medlemsstat, att vid underrättelse enligt punkt 1 lämna 
uppgifter om följande: 
a) Den medlemsstat på vars terri torium etableringen avses ske. 
b) En verksamhetsplan som anger bl.a. filialens tilltänkta affärsverksamhet och 
organisationsstruktur. 
c) En adress i värdmedlemsstaten där handlingar skall fi nnas tillgängliga. 
d) Namnen på dem som ⌦ skall ansvara för ⌫ leder  ledningen av filialens 
verksamhet. 
3. I andra fall än då de behöriga m yndigheterna har anledning att ifrågasätta 
kreditinstitutens administrativa strukt ur eller finansiella situation, skall 
myndigheterna, med beaktande av de tilltä nkta verksamheterna, inom tre månader 
från mottagande av underrättelse enli gt punkt 2 översända den erhållna 
informationen till värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter och 
underrätta det berörda ⌦ kreditinstitutet ⌫ institutet . 
SV 56   SV Hemlandets behöriga myndigheter skall oc kså lämna uppgift om storleken av 
kreditinstitutets kapitalbas och kapitaltäckningsgrad. 
 
Ð2000/12/EG Art. 19 femte 
stycket (anpassad) 
⌦Med avvikelse från andra stycket skall hemmedlemsstatens ⌫”Hemlandets  
behöriga myndigheter ⌦ , när det gäller det fall som avses i artikel 24, ⌫ skall 
också  lämna uppgift om storleken av det dotterägda  finansiella institutets kapitalbas 
och om den konsoliderade kapitaltäckningsgraden för det kreditinstitut som är dess moderföretag.”
 
 
Ð2000/12/EG Art. 20.3 tredje 
stycket (anpassad) 
4. I fall då hemlandets  ⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter vägrar att 
översända den i punkt 2 omnämnda informationen till värdlandets  ⌦ värdmedlems-
statens ⌫ behöriga myndigheter, skall skälen  härför lämnas till det berörda 
kreditinstitutet inom tre månader från de t att fullständig information föreligger. 
En vägran att översända information elle r underlåtenhet att lämn a besked skall kunna 
prövas av domstol i hemlandet. 
 
Ð2000/12/EG Art. 20.4–7 
(anpassad) 
Artikel 26 
14. Innan en filial till ett kreditinstitut inleder sin verksamhet skall värdlandets  
⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter inom två månader från det att 
⌦ den ⌫ underrättelse ⌦ som avses i artikel 25 ⌫ enligt punkt 3  erhållits 
förbereda tillsyn av kreditinstitutet i enlighet med ⌦ avsnitt 5 ⌫ artikel 22  och, om 
så erfordras, ange under vilk a villkor, motiverade av hänsyn till det allmännas bästa, 
verksamheterna får bedrivas i ⌦ värdmedlemsstaten ⌫ värdlandet . 
25. Efter underrättelse från värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga 
myndigheter eller sedan den i punkt 14  angivna fristen löpt  ut utan att någon 
underrättelse erhållits från myndigheterna, får filial en etableras och inleda sin 
verksamhet. 
36. Om förändringar sker i något avseende  som uppgivits i en underrättelse enligt 
⌦ punkterna b, c eller d i artikel 25 ⌫, punkt 2 b , c eller d  skall kreditinstitutet 
skriftligen underrätta behöriga myndigheter i ⌦ hemmedlemsstaten och 
värdmedlemsstaten ⌫ hemlandet och värdlandet . Underrättelse skall lämnas minst 
en månad innan förändringen sker, så att det blir möjligt för hemlandets  
⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter att fatta beslut enligt ⌦artikel 
25 ⌫ punkt 3  och för värdlandets behöriga myndigheter att i anledning av 
förändringen fatta beslut enligt punkt 14  ⌦ i denna artikel ⌫. 
SV 57   SV 47. En filial som, i enlighet med bestämmelser i värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten, ⌫ 
har inlett verksamhet före den 1 januari 1993, skall anses ha blivit föremål för sådant 
förfarande som föreskrivs i ⌦ artikel 25 och i punkterna 1 och 2 ⌫ punkt 1 –5 i 
denna artikel. För sådana filialer sk all från detta datum gälla punkt 6  ⌦ 3 ⌫ i 
denna artikel och ⌦ artikel 23, avsnitt 2 och 5 samt artikel 43 ⌫ artiklarna 18, 19, 
22 och 29 . 
 
Ð2000/12/EG Art. 1.3 de två sista 
satserna 
Artikel 27 
sSamtliga de driftställen som i en medlemsstat är inrättade av ett kreditinstitut med 
huvudkontor i en annan medlemsstat sk all anses utgöra en enda filial, . 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦AVSNITT 4 UTÖVANDE AV RÄTTEN TILL FRITT TILLHANDAHÅLLANDE AV 
TJÄNSTER  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 21 (anpassad) 
Artikel 28 
Utövande av rätten till fritt tillhandahållande av tjänster  
1. Ett kreditinstitut som för första gången önska r utnyttja rätten att, inom ramen för fritt 
tillhandahållande av tjänster, driva verksamh et på en annan medlemsstats territorium, 
skall underrätta hemmedlemsstatens behöriga myndigheter om vilka av de i bilaga I 
upptagna verksamheterna som institutet avser att bedriva. 
2. Hemlandets  ⌦ Hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter skall inom en månad 
från det att underrättelse enligt punkt 1 mottagits, översända underrättelsen till 
värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter. 
3. Denna artikel skall inte påverka de rät tigheter som givits kreditinstitut, vilka 
tillhandahållit tjänster före den 1 januari 1993. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦ AVSNITT 5 BEFOGENHETER FÖR  ⌫ VÄRDLANDETS  
⌦ VÄRDMEDLEMSSTATENS BEHÖRIGA MYNDIGHETER  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.1 (anpassad) 
Artikel 29 
Befogenheter för värdlandets behöriga myndigheter  
SV 58   SV 1. Värdlandet  ⌦ Värdmedlemsstaten ⌫ får för statistiska ändamål föreskriva skyldighet för 
alla kreditinstitut som har filial på dess territorium att till värdlandets  ⌦ dess ⌫ behöriga 
myndigheter lämna periodiska rapporter om verksamheten ⌦ i värdmedlemsstaten ⌫ på 
dess territorium . 
Vid fullgörande av åligganden enligt artikel ⌦ 41 ⌫ 27 får värdlandet  ⌦ värdmedlems-
staten ⌫ föreskriva skyldighet för filialer till kr editinstitut från andra medlemsstater att 
lämna samma information som för ändamålet krävs av inhemska kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.2–4 
(anpassad) 
Artikel 30 
12. Om ett värdlands  ⌦ en värdmedlemsstats ⌫ behöriga myndigheter finner att ett 
institut  ⌦ kreditinstitut ⌫, som har en filial eller som tillhandahåller tjänster inom 
värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ territorium, inte efterlever de föreskrifter 
som utfärdats i anledning av bestämmelser na i detta direktiv om befogenheter för 
värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter, skall dessa 
myndigheter förelägga institutet  ⌦ kreditinstitutet ⌫ att vidta rättelse. 
23. Om det berörda insti tutet ⌦ kreditinstitutet ⌫ underlåter att vidta erforderliga 
åtgärder för rättelse, skall värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga 
myndigheter underrätta hemlandets  ⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga 
myndigheter.  
Hemlandets  ⌦ Hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter  skall snarast vidta 
alla erforderliga åtgärder för att institutet  ⌦ kreditinstitutet ⌫ skall åstadkomma 
rättelse. Underrättelse skall ske till värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga 
myndigheter om vilka åtgärder som vidtas. 
34. Om institutet  ⌦ kreditinstitutet ⌫, trots de åtgärder som vidtagits av hemlandet  
⌦ hemmedlemsstaten ⌫ eller beroende på att sådana åtgärder visar sig otillräckliga 
eller inte kan genomföras i den ifrågavarande medlemsstat en, fortsätter att överträda 
i värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten ⌫ gällande föreskrifter som avses i punkt 2  
⌦ 1 ⌫, får värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten ⌫, efter att ha underrättat 
hemlandets  ⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter, vidta erforderliga 
åtgärder för att hindra eller bestraffa vi dare överträdelser och, i den mån det är 
nödvändigt, hindra institutet  ⌦ kreditinstitutet från ⌫ att göra nya åtaganden inom 
det egna territoriet. Medlemsstaterna ska ll tillse att delgivning kan ske inom deras 
territorier av sådana handlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder mot 
kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.5 (anpassad) 
Artikel 31 
5. Bestämmelserna i ⌦ artiklarna 29 och 30 ⌫ punkt 1 -4 skall inte påverka möjligheterna 
för ett värdland  ⌦ en värdmedlemsstat ⌫ att vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller 
SV 59   SV bestraffa överträdelser inom sitt territorium av föreskrifter som utfärdats i det allmännas 
intresse. Sådana åtgärder skall kunna innefatta hinder för institut  ⌦ kreditinstitut ⌫ att göra 
nya åtaganden inom värdlandets territorium. 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.6 (anpassad) 
Artikel 32 
6. Varje åtgärd som vidtagits med stöd av ⌦ artikel 30.2–3 eller artikel 31 ⌫ punkterna 3, 4 
och 5  och som innebär påföljder för eller inskrä nkningar i rätten att tillhandahålla tjänster 
skall vara väl befogad och delges berörda ⌦ kreditinstitut ⌫ institut . Varje sådan åtgärd 
skall kunna prövas av domstol i den medlemsstat  vars myndigheter beslutat om åtgärden. 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.7 (anpassad) 
Artikel 33 
7. Innan åtgärder vidtas i de n ordning som föreskrivs i ⌦ artikel 30 ⌫ punkterna 2, 3 och 4 , 
får värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter i brådskande fall 
interimistiskt vidta de åtgärder som är nödvändi ga till skydd för insättare, investerare och 
andra mottagare av tjänster. Kommissionen och de andra medlemsstaternas behöriga 
myndigheter skall underrättas om sådana  åtgärder så snart det kan ske. 
Kommissionen får, efter hörande  av berörda medlemsstaters be höriga myndigheter, besluta att 
den ifrågavarande medlemsstaten skall ändra eller återkalla ⌦ sådana ⌫ åtgärder som nu 
sagts . 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.8 (anpassad) 
Artikel 34 
8.Värdlandet  ⌦ Värdmedlemsstaten ⌫ får utöva befogenheter som givits dent  enligt detta 
direktiv genom att vidta erforderliga åtgärder fö r att hindra eller bestraffa överträdelser inom 
dess territorium. Sådana åtgärder skall kunna inne fatta hinder för institut  ⌦ kreditinstitut ⌫ 
att göra nya åtagande n inom värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ territorium. 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.9 (anpassad) 
Artikel 35 
9.Om en auktorisation åter kallas skall underrätt else därom ske till värdlandet  ⌦ de behöriga 
myndigheterna i värdmedlemsstaten ⌫, som skall vidta erforderli ga åtgärder för att hindra 
berörda institut  ⌦ kreditinstitut från ⌫ att göra nya åtaganden inom det egna territoriet och 
för att skydda insä ttarnas intressen. 
SV 60   SV  
Ð2000/12/EG Art. 22.10 
(anpassad) 
Artikel 36 
10.Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om antalet och arten av de fall i vilka 
underrättelse vägrats enligt ⌦ artiklarna 25 och 26 ⌫ artikel 20.1 -20.6 och i vilka fall 
åtgärder har vidtagits med stöd av ⌦ artikel 30.3 ⌫ punkt 4 i denna artikel . 
 
Ð2000/12/EG Art. 22.11 
(anpassad) 
Artikel 37 
11.⌦ Detta avsnitt ⌫ Denna artikel  skall ej till någon del  hindra kreditinstitut med 
huvudkontor i en annan medlemsstat från att markna dsföra sina tjänster med anlitande av alla 
tillgängliga media i värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten, förutsatt att ⌫, detta ⌦ sker ⌫ i 
överensstämmelse med bestämmelser om formen och innehållet i sådan reklam vilka antagits 
i det allmännas intresse. 
 
Ð2000/12/EG 
AVDELNING  IV 
FÖRHÅLLANDE  TILL  TREDJE  LAND 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦AVSNITT 1 ANMÄLAN AVSEENDE FÖRETAG I TREDJE LAND OCH VILLKOR FÖR 
MARKNADSTILLTRÄDE I TREDJE LAND  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 23 (anpassad) 
Anmälan av dotterföretag till företag i tredje land  och om villkor för marknadstillträde i tredje 
land 
1. Medlemsstaternas behöri ga myndigheter skall  underrätta kommissionen  
a) om varje auktorisation av ett direkt elle r indirekt dotterföretag till ett eller flera 
företag som är underkastade tredje lands lagar.  
b) närhelst ett sådant moderföretag förvär var aktier eller andelar i ett kreditinstitut 
hemma hörande i gemenskapen så att det se nare blir det förras dotterföretag.  
När auktorisation beviljas för ett direkt eller indirekt dotterföretag till ett eller flera 
moderföretag som är underkastade tredje  lands lagar, skall gruppstrukturen 
SV 61   SV specificeras i den  anmälan som den behöriga myndigheten skall göra till 
kommissionen enligt artikel 11.  
2. Medlemsstaterna skall underrä tta kommissionen om alla svårigheter av allmän natur 
som deras kreditinstitut mött vid etablering eller utövande av bankverksamhet i tredj e 
land.  
3. Kommissionen skall periodvis upprätta rappo rter om i vad mån tredje länder ger 
kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen sådan behandling som avses i punkterna 
4 och 5, med avseende på etablering och utövande av bankverksamhet samt förvärv 
av ak tier eller andelar i tredje lands kred itinstitut. Kommissionen skall till rådet 
överlämna rapporterna med lämpliga förslag.  
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen genom de rapporter 
som avses i punkt 3 eller genom annan information, a tt ett tredje land inte erbjuder 
kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen effektivt marknadstillträde, jämförbart 
med det som gemenskapen erbjuder kreditinstitut från samma tredje land, får 
kommissionen lämna förslag till rådet om lämpligt mandat för unde rhandlingar med 
ändamål att uppnå jämförbara konkurre nsmöjligheter för kreditinstitut 
hemmahörande i gemenskapen. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.  
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen genom de rapporter 
som avses i pu nkt 1 eller genom annan informati on, att kreditinstitut hemmahörande 
i gemenskapen inte får nationell behand ling i ett tredje land, innebärande samma 
konkurrensmöjligheter som erbjuds inhemska kred itinstitut, och att kravet på effektiv 
marknadstillträde in te är uppfyllt, får kommissionen ta  initiativ till underhandlingar 
med ändamål att åstadkomma rättelse.  
6. I fall som avses i föregående stycke får, ut över initiativ till underhandlingar, när som 
helst beslutas i den ordning so m föreskrivs i artikel 60.2 a tt medlemsstaternas 
behöriga myndigheter skall begränsa elle r uppskjuta prövningen av inneliggande 
eller framtida ansökningar om auktorisation och förvärv av aktier eller andelar, då 
ansökningarna gjorts av direkta elle r indirekta moderföretag underställda  ett tredje 
lands lagar. Sådana åtgärder får inte  gälla för längre tid än tre månader.  
Före utgången av tremånadersperioden får rådet, med beaktande av resultaten av 
underhandlingarna, med kvalificerad major itet besluta efter fö rslag av kommissionen 
huruvi da åtgärderna skall bestå.  
6. Närhelst det kommer till kommissionens känne dom att något av de fall som avses i 
punkterna 4 och 5 uppkommer, skall medlemsstaterna på  kommissionens begäran 
underrätta denna  
a) om varje ansökan om auktor isation av ett direkt e ller indirekt ägt dotterföretag 
till ett eller flera moderföret ag som är underkastade vederb örande tredje lands lagar,  
b) närhelst de får underrättelse enligt artikel 16 om att et t sådant företag avser att 
förvärva en ägarandel i ett kreditinstitut hemmahö rande i gemenskapen, så att det 
senare institutet blir det förras dotterföretag.  
SV 62   SV Denna skyldighet att lämna information sk all upphöra så snart en överenskommelse 
har träffats med det tredje land, som avses i punkterna 4 eller 5, el ler då de åtgärder 
som av ses i punkt 5 andra och tredje styckena upphör att gälla.  
7. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i överensstämmelse med 
gemenskapens förpliktelser enligt interna tionella överenskommelser, bilaterala eller 
multilaterala, om rätt för kred itinstitut att starta och driva verksamhet.  
 
ê2000/12/EG Art. 24 (anpassad)  
Î1 Direktiv 2004/xx/EG Art. 3.7 
Artikel 38 
Filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen  
1. När filialer till kreditinstitut med huvudkont or utanför gemenskapen startar eller 
bedriver verksamhet, får medlemsstaterna inte tillämpa bestämmelser som medför att dessa 
filialer ges en förmånligare behandling än filialer till kreditinst itut med huvudkontor inom 
gemenskapen. 
2. De behöriga myndigheterna skall göra anmälan till kommissionen och till 
Î1 Europeiska bankkommittén  om alla auktorisationer för filialer som beviljats 
kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen. 
3. ⌦ Utan att det påverkar tillämpningen av ⌫ Med förbehåll för  bestämmelserna i 
punkt 1 får gemenskapen, med stöd  av fördraget,  träffa avtal med tredje land om tillämpning 
av bestämmelser, vilka på grundval  av principen om reciprocitet,  innebär att filialer till 
kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen ges identisk behandling inom gemenskapens hela område. 
 
Øny 
AVSNITT 2 
SAMARBETE MED BEHÖRIGA MYNDIGHETER I TREDJE LAND OM GRUPPBASERAD 
TILLSYN  
 
Ð2000/12/EG Art. 25 (anpassad) 
Artikel 39 
1. Kommissionen kan på begäran av en medlem sstat eller på eget initiativ lägga fram 
förslag till rådet om att inleda förhandlingar med ett eller flera ⌦ tredjeländer ⌫ 
tredje länder  om möjligheterna att utöva  gruppbaserad tillsyn över 
a) kreditinstitut vars mode rföretag har huvudkontor i ett ⌦ tredjeland ⌫ tredje 
land, och 
SV 63   SV b) kreditinstitut som är belägna i tredje land och vars moderföretag, antingen detta 
är ett kreditinstitut eller ett fina nsiellt holdingföretag, har huvudkontor inom 
gemenskapen. 
2. Överenskommelser som avses i punkt 1 skall särskilt säkerställa 
a) dels  att medlemsstaternas behöriga myndi gheter kan inhämta information som 
behövs för gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut eller finansiella holdingföretag som är belägna inom ge menskapen och som har dotterföretag 
som är kreditinstitut eller finansiella institut utanför gemenskapen eller som innehar ägarintressen i sådana institut, ⌦ och ⌫ 
b)
 dels  att de behöriga myndigheterna i tred je land kan inhämta information som 
behövs för tillsyn över moderföretag med huvudkontor inom deras territorium 
och med dotterföretag som är kreditinstitu t eller finansiella institut i ett eller 
flera medlemsländer eller med ägarintressen i sådana institut. 
 
Ð Direktiv 2004/xx/EG Art. 3.8  
3. Utan att det påverkar artikel 300.1–2 i Fö rdraget om upprättandet av Europeiska 
gemenskapen skall kommissionen med bi stånd av Europeiska bankkommittén 
granska resultatet av de i punkt 1 nämnda förhandlingarna och de förhållanden som 
uppkommer till följd därav. 
 
Ð2000/12/EG 
AVDELNING  V 
 
Ð2000/12/EG 
Öny 
PRINCIPER  OCH  TEKNISKA  INSTRUMENT  FÖR  TILLSYN  Ö OCH  
UPPLYSNINGSPLIKT  
 
Ð2000/12/EG 
KAPITEL 1 
PRINCIPER FÖR TILLSYNSANSVAR 
 
Øny 
AVSNITT 1 
BEHÖRIGHET FÖR  HEMMEDLEMSSTAT RESPEKTIVE VÄRDMEDLEMSSTAT  
SV 64   SV  
Ð2000/12/EG Art. 26 (anpassad) 
Artikel 40 
Kontrollbehörighet för hemlandet  
1. Ansvaret för tillsyn över kreditinstitut, innefattande tillsyn över verksamheter som 
bedrivs i enlighet med artiklarna 18 och 19  ⌦ 23 och 24 ⌫, skall åvila 
hemländernas  ⌦ hemmedlemsstaternas ⌫ behöriga myndigheter, i den mån 
behörighet för värdländernas  ⌦ värdmedlemsstaternas ⌫ myndigheter inte följer 
av bestämmelser i detta direktiv. 
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte utgör a hinder för gruppbaserad tillsyn i enlighet 
med detta direktiv. 
 
Ð2000/12/EG Art. 27 (anpassad) 
Artikel 41 
Behörighet för värdlande t 
Intill dess vidare harmonisering  skett skall värdländernas  ⌦ värdmedlemsstaternas ⌫ 
behöriga myndigheter, i samarbete med hemländernas  ⌦ hemmedlemsstaternas ⌫ behöriga 
myndigheter, utöva tillsyn över likvidite ten hos filialer till kreditinstitut.  
I fråga om andra åtgärder än som krävs fö r genomförande av det Europeiska monetära 
systemet skall värdländerna  ⌦ värdmedlemsstaterna ⌫ ha oinskränkt rätt att vidta 
pennings politiskt betingade åtgärder.  
Sådana åtgärder får inte innefatta diskrimine rande behandling eller re striktioner gentemot 
kreditinstitut som är auktoriserade i en annan medlemsstat. 
 
Ð2000/12/EG Art. 28 (anpassad) 
Artikel 42 
Samarbete angående ti llsyn  
De behöriga myndigheterna skall i nära samarbet e utöva tillsyn av kredi tinstitut, som driver 
verksamhet i en eller flera medlemsstater ut över den där huvudkontoret fi nns, särskilt i fall då 
filialer inrättats i de förra staterna. Myndigheterna skall förse varandra med all den 
information rörande ledningen och ägandeförhållandena i sådana kreditinstitut, som är ägnad att underlätta såväl tillsynen som bedömningen av om auktorisationsvillkor en iakttas, och all 
information ägnad att underlätta övervakningen av sådana institut, särskilt med avseende på likviditet, soliditet, inlåningsgaranti, begrän sning av stora exponeringar samt rutiner för 
administration, redovisning och intern kontroll. 
SV 65   SV  
Ð2000/12/EG Art. 29 (anpassad) 
Artikel 43 
Inspektio n på plats av filialer etabl erade i en annan medlemsstat  
1. Om ett kreditinstitut, auktoriserat i en me dlemsstat, driver verksamhet genom filial i 
en annan medlemsstat, skall värdlandet  ⌦ värdmedlemsstaten ⌫ ge hemlandets  
⌦ hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter rätt att,  efter underrättelse till 
värdlandets  ⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter, självständigt eller 
genom särskilt utsedda personer,  utföra inspektion på plat sen för att skaffa sig sådan 
information som avses i artikel ⌦ 42 ⌫ 28. 
2. Hemlandets  ⌦ Hemmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter får också, för 
kontroll av filialer, tillämpa något av de andra förfaranden som avses i artikel ⌦ 141 ⌫ 56.7
. 
3. Denna artikel  ⌦ Punkterna 1 och 2 ⌫ skall inte utgöra hinder för värdlandets  
⌦ värdmedlemsstatens ⌫ behöriga myndigheter at t, för fullgörande av 
tillsynsansvar enligt dett a direktiv, utföra inspektion på platsen av filialer etablerade 
på det egna territoriet. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦ AVSNITT 2 UTBYTE AV INFORMATION OCH TYSTNADSPLIKT  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.1–5 
(anpassad) 
Artikel 44 
Utbyte av information och tystnadsplikt  
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar eller som har arbetat 
för behöriga myndigheter, samt revisore r och experter som är verksamma för 
behöriga myndigheters räkning skall vara bundna av tystnadsplikt.  
⌦Ingen ⌫ Tystnadsplikten skall innebära att ingen  förtrolig information som 
erhålls i tjänsten får röjas till någon pers on eller myndighet utom i sammandrag eller 
i sammanställning som omöjliggör id entifikation av enskilda institut  
⌦ kreditinstitut ⌫, dock med förbehåll för fall som omfattas av straffrättslig 
lagstiftning. 
Dock får, i fall då ett kreditinstitut  har försatts i konkurs eller underkastats 
tvångslikvidation, förtrolig information som in te berör tredje part, engagerad i försök 
att rädda institutet, yppas vid civilrättsliga eller kommersiella förfaranden. 
2. Vad som sägs i punkt 1 sk all inte hindra medlemsstat ernas behöriga myndigheter 
⌦ från ⌫ att utbyta information i enlighet me d såväl detta direktiv som andra 
SV 66   SV direktiv som gäller för kreditinstitut. För sådan information skall tystnadsplikt gälla 
enligt punkt 1. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30 (anpassad) 
Artikel 45 
4. Behöriga myndigheter, som erhåll er förtrolig information enligt ⌦ artikel 44 ⌫ vad som 
sägs i punkt 1 eller 2 , får använda den endast i tjänsten och där endast ⌦ i följande 
syften: ⌫ 
a) f För att kontrollera att villkoren för att kreditinstitut skall få starta verksamhet är 
uppfyllda och för att underlätta gruppba serad eller icke gruppbaserad tillsyn,  över sådan 
verksamhet, särskilt med avsee nde på kontroll av likviditet, so liditet, större engagemang och 
rutiner för administration, re dovisning och intern kontroll, . 
b) f För att ålägga sanktioner, . 
c) v Vid överklagande i administrativ ordning av  beslut som fattats av den behöriga 
myndigheten, eller . 
d) v Vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 33  ⌦ 55 ⌫ eller enligt 
särskilda bestämmelser i detta direktiv samt  i andra direktiv antagna med avseende på 
kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.3 (anpassad) 
Artikel 46 
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal  om utbyte av information med behöriga 
myndigheter i tredje land samt med myndigheter e ller organ i tredje land enligt definitionen i 
punkt 5 och punkt 6  ⌦artiklarna 47 och 48.1 ⌫ endast om den lämnade informationen är 
föremål för garantier om tystnadsplikt som minst är likvärdiga ⌦ med ⌫ dem som avses i 
denna artikel. Detta utbyte av information får endast göras för att de ovan nämnda 
myndigheterna eller organen skall kunna utföra sin tillsynsuppgift. 
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat får den inte lämnas 
vidare utan uttryckligt medgiva nde från de behöriga myndigheter som har lämnat den, och i så 
fall, endast i det syfte som avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.5 (anpassad) 
Artikel 47 
5. 5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4  ⌦ Artiklarna 44.1 och 45 ⌫ skall inte utgöra hinder 
för utbyte av information mellan behöriga m yndigheter i samma medlemsstat, inte heller 
mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater i fall då informationen lämnas till 
SV 67   SV a) myndigheter med ansvar för tillsyn över andra finansiella or ganisationer och över 
försäkringsbolag samt myndigheter med ansvar  för tillsyn över finansiella marknader, 
b) organ som har befattning med kreditinstit uts konkurs eller likvidation eller liknande 
förfaranden, 
c) personer ansvariga för obligatorisk revision av kreditinstituts och andra finansiella 
instituts räkenskaper, 
vid deras fullgörande av tillsynsuppgifter.  samt för 
⌦De skall inte heller utgöra hinder för ⌫ utlämnande till organ för inlåningsskydd av sådan 
information som de behöver för sin verksamhet.  
⌦I båda dessa fall skall den ⌫ Den  information som erhållits av dessa myndigheter, organ 
och personer skall  vara underkastad tystnadsplikt ⌦ på de villkor som anges i artikel 44.1 ⌫ 
enligt punkt 1 . 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.6–7 
(anpassad) 
Artikel 48 
16. Utan hinder av ⌦ artiklarna 44–46 ⌫ punkt 1 -4 får medlemsstaterna tillåta 
informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och ⌦ följande: ⌫ 
a) m Myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning med 
kreditinstituts likvidation, konkurs och liknande förfaranden, . 
b) m Myndigheter med ansvar för tillsyn öve r de personer som ansvarar för 
lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappersföretags och andra fi nansiella instituts räkenskaper. 
⌦I sådana fall skall ⌫ M
medlemsstaterna  som tillämpar bestämmelsen i första 
stycket skall  kräva att minst följande villkor uppfylls: 
a) Informationen skall användas för att utöva den tillsyn som anges i första 
stycket. 
b) Den information som mo ttas i detta sammanhang ⌦ skall ⌫ omfattas av 
tystnadsplikt enligt ⌦ artikel 44.1 ⌫ punkt 1 . 
c) När informationen härrör från en  annan medlemsstat får den inte 
vidarebefordras utan uttryckligt tillst ånd från de behöriga myndigheter som har 
lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilkaet  dessa myndigheter givit 
sitt tillstånd. 
Medlemsstaterna skall meddela kommissione n och de andra medlemsstaterna vilka 
myndigheter som har tillåtelse att mo tta information enligt denna punkt. 
SV 68   SV 27. Trots ⌦ artiklarna 44–46 ⌫ punkt 1 -4 får medlemsstaterna, för att stärka 
stabiliteten och integriteten hos det finans iella systemet, tillåta utbyte av information 
mellan de behöriga myndigheterna och myndi gheter eller organ som enligt lag är 
ansvariga för att upptäcka och utreda  överträdelser av bolagsrätten. 
⌦I sådana fall skall ⌫ Mmedlemsstaterna  som tillämpar bestämmelsen i första 
stycket skall  kräva att minst följande villkor uppfylls: 
a) Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i första 
stycket. 
b) Den information som mo ttas i detta sammanhang ⌦ skall ⌫ omfattas av 
tystnadsplikt enligt ⌦ artikel 44.1 ⌫ punkt 1 . 
c) När informationen härrör från en  annan medlemsstat får den inte 
vidarebefordras utan uttryckligt tillst ånd från de behöriga myndigheter som har 
lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilkaet  dessa myndigheter givit 
sitt tillstånd. 
Om en medlemsstats myndigheter eller orga n som avses i första stycket utför sin 
uppgift att upptäcka och utreda överträdels er med hjälp av personer som genom sin 
särskilda kompetens är utsedda till detta  och som inte är anställda inom den 
offentliga förvaltningen, kan möjligheten till det informationsutbyte som avses i 
första stycket utsträckas till att omfatta dessa personer enligt de villkor som ⌦ anges ⌫ föreskrivs
 i andra stycket. 
För genomförande av andra  ⌦ tredje ⌫ stycket tredje stre cksatsen  skall de 
myndigheter eller organ som avses i första  stycket till de behöriga myndigheter som 
lämnat ut information uppge identitet oc h exakt ansvarsområde för de personer som 
får tillgång till denna. 
Medlemsstaterna skall meddela kommissione n och de andra medlemsstaterna vilka 
myndigheter eller organ som får motta information enligt denna ⌦ artikel ⌫ punkt . 
Kommissionen skall före den 31 december 2000  upprätta en rapport om tillämpningen av 
bestämmelserna i denna ⌦ artikel ⌫ punkt . 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.8 (anpassad) 
Artikel 49 
8. Bestämmelserna i ⌦ detta avsnitt ⌫ denna artikel  skall inte utgöra hinder för en behörig 
myndighet att lämna ut information ⌦ när de fullgör sina uppgifter till följande: ⌫ 
a) till c Centralbanker och andra organ med likna nde uppgifter i deras egenskap av 
monetära myndigheter., och . 
b) i I förekommande fall,  till andra offentliga myndigheter med uppgift att utöva tillsyn 
över betalningssystem.  
SV 69   SV för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, inte  ⌦ Inte ⌫ heller skall bestämmelserna 
utgöra hinder för dessa myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna 
vidarebefordra sådan information som är nödvändi g för att uppfylla de syften som framgår av 
⌦ artikel 45 ⌫ punkt 4 .  
Informationen som mottas i detta sammanhang sk all vara underkastad tystnadsplikt enligt 
denna  artikel ⌦ 44.1 ⌫. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.9 första och 
andra styckena (anpassad) 
Artikel 50 
9. Oavsett sådana bestämmelser som avses i ⌦ artiklarna 44.1 och 45 ⌫ punkterna 1 och 4  
får medlemsstaterna med stöd av  bestämmelser i lag eller annan författning tillåta att viss 
information lämnas ut såväl till andr a organ för den centrala regeringsmakten  ⌦ inom deras 
nationella förvaltningar ⌫ med ansvar för lagstiftning om tillsyn över kreditinstitut, 
finansiella institut, investeringstjänster och försäkringsbolag som till personer som företräder sådana organ. 
Sådant utlämnande får dock ske endast då de t är nödvändigt för utövande av offentlig tillsyn. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.9 tredje 
stycket (anpassad) 
Artikel 51 
Vidare skall m  Medlemsstaterna ⌦ skall ⌫ föreskriva att sådan information som erhållits 
med stöd av ⌦ artiklarna 44.2 och 47 ⌫ punkterna 2 och 5  och sådan som erhållits vid 
inspektion på platsen i enlighet med artikel ⌦ 43.1–2 ⌫ 29.1 och 29.2  aldrig får röjas i de 
fall som sägs i denna ⌦ artikel ⌫ punkt  utan uttryckligt samtycke av de behöriga 
myndigheter som lämnat ut informationen, elle r av behöriga myndighete r i den medlemsstat i 
vilken inspektionen verkställts. 
 
Ð2000/12/EG Art. 30.10 
(anpassad) 
Artikel 52 
10.⌦Detta avsnitt ⌫ Denna artikel  skall inte hindra de behör iga myndigheterna från att 
vidarebefordra information enligt ⌦ artiklarna 44–46 ⌫ punkt 1 -4 till en 
clearingorganisation eller ett a nnat liknande organ, som är erkä nt enligt nationell lagstiftning 
för att tillhandahålla clearing-  eller avvecklingstjänster åt någon av marknaderna i 
medlemsstaten, om de anser att detta är nödvändig t för att säkerställa att dessa organ fungerar 
⌦ vid marknadsaktörers fallissemang ⌫ försummelser  eller möjliga ⌦ fallissemang ⌫ 
försummelser från en marknadsaktörs sida . Information som mottas i ett sådant sammanhang 
skall vara underkastad tystnadsplikt enligt ⌦ artikel 44.1 ⌫  punkt 1 .  
SV 70   SV Medlemsstaterna skall dock se till att information som mottagits enligt punkt 2  ⌦ artikel 
44.2 ⌫ inte får yppas under de omständigheter som avses i denna ⌦ artikel ⌫ punkt  utan 
uttryckligt medgivande av de behöriga myndigheter som har lämnat den. 
 
Øny 
AVSNITT 3 
SKYLDIGHETER FÖR PERSONER ANSVARIGA  FÖR DEN LAGENLIGA KONTROLLEN 
AV ÅRSBOKSLUT OCH SAMMANSTÄLLD ÅRSREDOVISNING  
 
Ð2000/12/EG Art. 31 (anpassad) 
Artikel 53 
Skyldigheter för personer ansvariga för de n lagenliga kontrollen  av årsbokslut och 
sammanställd årsredovisning  
1. Medlemsstaterna skall ⌦ minst ⌫ föreskriva åtminstone  a) att varje auktoriserad  
person, ⌦ som är auktoriserad ⌫ i enlighet med rådets ⌦ åttonde ⌫ direktiv 
84/253/EEG26 ⌦ ,och ⌫ som i ett kreditinstitut utför ett i artikel 51 i rådets 
⌦ fjärde ⌫ direktiv 78/660/EEG27, artikel 37 i ⌦ rådets ⌫ direktiv 83/349/EEG 
eller i  artikel 31 i rådets  direktiv 85/611/EEG28 angivet uppdrag eller annat uppdrag 
föreskrivet i lag, är skyldig att omgående  rapportera till de behöriga myndigheterna 
alla uppgifter eller beslut rörande detta ⌦ kreditinstitut ⌫ institut , som han 
⌦ eller hon ⌫ har fått kännedom om vid utförandet  av sitt uppdrag, ⌦ och ⌫ 
som är ägnade att 
a) utgöra en påtaglig överträdelse av laga r, förordningar eller bestämmelser som 
reglerar villkoren för auktorisation elle r som särskilt reglerar bedrivandet av 
kreditinstituts verksamhet, 
b) påverkar  kreditinstitutets fortsatta drift, eller 
c) leda till vägran att godkänna räkens kaperna eller till att reservationer 
framställs, . 
⌦Medlemsstaterna skall minst föreskriva ⌫ att det på samma sätt skall åligga 
denna person att omgående rapportera alla uppgifter elle r beslut som han ⌦ eller 
hon ⌫ har fått kännedom om vi d utförandet av sitt ⌦ i första stycket ⌫ unde r a 
beskrivna uppdrag,  i ett företag som har nära förb indelser härrörande från kontroll 
över det kreditinstitut i vilket han utför det ovan nämnda  uppdraget ⌦ utförs ⌫ . 
2. Det förhållandet att de personer som aukt oriserats enligt dire ktiv 84/253/EEG till de 
behöriga myndigheterna i god tro  ⌦ med ärligt uppsåt ⌫ yppar sådana uppgifter 
                                                 
26 EGT L 126, 31.12.1986, s. 20. 
27 EGT L 222, 14.8.1978, s. 11, senast ändrat genom direktiv 1999/60/EEG (EGT L 62, 26.6.1999, s. 65). 
28 EGT L 375, 14.8.1978, s. 3, senast ändrat genom direktiv 95/26/EEG (EGT L 168, 26.6.1999, s. 7). 
SV 71   SV eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte  en överträdelse av någon tystnadsplikt 
föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse,  och medför inte något som helst 
ansvar för dessa personer. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
⌦AVSNITT 4 BEFOGENHETER ATT VIDTA SANKTIONER OCH  RÄTT TILL   
DOMSTOLSPRÖVNING  ⌫ 
 
Ð2000/12/EG Art. 32 (anpassad) 
Artikel 54 
Behöriga myndigheters befoge nheter att vidta sanktioner  
Medlemsstaterna skall svara för att deras be höriga myndigheter kan besluta och vidta de 
åtgärder och sanktioner som behövs för att överträ delser av lagar och an dra författningar om 
verksamhet i kreditinstitut skall upphöra. Sådana  åtgärder och sanktioner skall kunna riktas 
mot kreditinstituten och mot dem som har ett be stämmande inflytande i instituten. Vad som 
nu sagts skall inte påverka förfaranden för åt erkallelse av auktorisationer, inte heller 
tillämpning av straffrättslig lag. 
 
Ð2000/12/EG Art. 33 (anpassad) 
Artikel 55 
Domstolsprövning  
Medlemsstaterna skall svara för att beslut, som rör kreditinstitut och som fattats med stöd av 
lagar och andra författningar, ut färdade i enlighet med detta di rektiv, kan prövas av domstol. 
En möjlighet till domstolsprövning  skall finnas också för fall då inget beslut har fattats inom 
sex månader från det att  en auktorisationsansökan, som inne håller alla de uppgifter, som krävs 
enligt gällande bestämmelser, har givits in. 
 
Ð2000/28/EG Art. 1.2 (anpassad) 
Artikel 33a  
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EG skall tillämpas på kreditinstitut.  
SV 72   SV  
Ð2000/12/EG 
KAPITEL  2 
TEKNISKA  INSTRUMENT  FÖR  TILLSYN 
AVSNITT 1 
KAPITALBAS  
 
Ð2000/12/EG Art. 34.1 (anpassad) 
Artikel 56 
Allmänna principer  
1.Närhelst en medlemsstat i la g eller annan författning, antagen för genomförande av 
gemenskapslagstiftning avseende tillsyn över verksamma kreditinstitut, använder uttrycket 
kapitalbas eller hänvisar till begreppet kapitalbas, skall uttrycket eller begreppet stå i 
överensstämmelse med den definition som ges i ⌦ artiklarna 57–61 och 63–66 ⌫ punkterna 
2, 3 och 4 och artikel 35 -38. 
 
Ð2000/12/EG Art. 34.2 första 
stycket (anpassad) 
Öny 
Artikel 57 
Med iakttagande av de begränsni ngar som föreskrivs i artikel 38  ⌦ 66 ⌫ skall ett 
kreditinstituts icke-gruppbaserade kapitalbas utgöras av följande: 
1a) Kapital som avses i artikel 22 i direktiv  86/635/EEG, till den del det är inbetalt, 
samt överkurs vid aktieemission, dock med undantag för kumulativa 
preferensaktier. 
2b) Reserver som avses i artikel 23 i dire ktiv 86/635/EEG samt balanserad vinst 
och förlust från föregående räkens kapsår. Medlemsstaterna får medge 
kreditinstitut att inräkna interims överskott redan innan stämmobeslut 
föreligger, dock endast o m sådant överskott verifier ats av de för revision 
ansvariga och förutsatt att de behöri ga myndigheterna finner det styrkt att 
beloppet räknats fram enligt de princi per som anges i direktiv 86/635/EEG och 
att det beräknats netto, efter avdrag för förutsebar a kostnader och utdelningar.  
3c) Sådana reserveringar för allmänna risker i bankrörelse som avses i artikel 38 i 
direktiv 86/635/EEG. 
SV 73   SV 4d) Uppskrivningsfond enligt artik el 33 i direktiv 78/660/EEG. 
5e) Värderegleringskonton som avses i artikel 37.2 i direktiv 86/635/EEG. 
6f) Övriga poster som aves i artikel 35  ⌦ 63 ⌫ . 
7g) Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som 
kooperativa institut, och solidariska förplik telser för låntagare hos vissa institut 
av sådan fondkaraktär som avses i artikel 36  ⌦ 64 ⌫ .1. 
8h) Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt sådana skuldförbindelser 
med efterställd rätt till betalning som avses i artikel 36  ⌦ 64 ⌫ .3. 
Avdrag för följande poster skal l ske i enlighet med artikel 38  ⌦ 66 ⌫ : 
9i) Kreditinstituts innehav av egna aktier till bokföringsvärde. 
10j) Immateriella anläggningstillgångar so m avses i artikel 4.9 (Tillgångar) i 
direktiv 86/635/EEG. 
11k) Reella  ⌦ Väsentliga ⌫ förluster under löpande räkenskapsår. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.4 a 
(anpassad) 
12l) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som motsvarar 
mer än 10 % av deras kapital. 
13m) Fordringar med efterställd rätt till beta lning och sådana inst rument som avses i 
artikel 35  ⌦ 63 ⌫ och artikel 36  ⌦ 64 ⌫ .3 som ett kreditinstitut innehar 
hos kreditinstitut och finansiella institut, i vilka kreditinstitutet har en ägarandel som i varje enskilt fall motsvara r mer än 10 % av kapitalet. 
14
n) Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut, motsvarande högst 10 
% av deras kapital, fordringar med efters tälld rätt till be talning och sådana 
instrument som avses i artikel 35  ⌦ 63 ⌫ och artikel 36  ⌦ 64 ⌫ .3 som ett 
kreditinstitut innehar hos andra kreditinst itut och finansiella institut än de som 
anges i punkterna 12 och 13 i  detta stycke, i den mån dessa ägarposter, 
fordringar och instrument tillsammans överstiger 10 % av kreditinstitutets 
kapitalbas beräknad före avdrag  för posterna enligt punkterna ⌦ l–p ⌫ 12-16 
i detta stycke. 
15o) Ägarintresse av det slag som avses i artikel ⌦ 4.10 ⌫ 1.9 , vilket ett 
kreditinstitut innehar i 
i) försäkringsföretag i den mening som avses i artikel 6 i ⌦ rådets 
första ⌫ direktiv 73/239/EEG ⌦ 29 ⌫, artikel 6 i ⌦ rådets första ⌫ 
                                                 
29 ⌦ EGT L 228, 16.8.1973, s. 3. ⌫ 
SV 74   SV direktiv 79/267/EEG ⌦ 30 ⌫ eller artikel 1 b i Europaparlamentets och 
rådets direktiv 98/78/EG31, 
ii) återförsäkringsföretag i den mening som avses i artikel 1 c i direktiv 
98/78/EG, 
iii) försäkringsholdingföretag i den me ning som avses i artikel 1 led i i 
direktiv 98/78/EG. 
16p) Var och en av följande poster som ett kreditinstitut innehar i de enheter som 
definieras i punkt 15  o i vilka det har ägarintresse:  
i) d De instrument som avses i artikel 16.3 i direktiv 73/239/EEG, . 
ii) d De instrument som avses i artikel 18.3 i direktiv 79/267/EEG. 
 
Øny 
q) För kreditinstitut som beräknar riskvägda exponeringsbelopp enligt 
underavsnitt 2 i avsnitt 3, negativa belopp som uppstår vid beräkning enligt del 
1 punkt 34 i bilaga VII, och belopp för förväntade förluster beräknade enligt 
del 1 punkterna 30–31 i bilaga VII. 
r) Beloppet för exponeringar genom värdep apperiseringspositione r som enligt del 
4 av bilaga IX åsät ts en riskvikt på 1 250 %, be räknat på det sätt som anges i 
den delen. 
 
Ð2000/12/EG Art. 34.2 sista 
meningen (anpassad) 
Öny 
⌦Vid tillämpningen av punkt b får ⌫ Mmedlemsstaterna får  medge kreditinstitut 
att inräkna interimsöverskott redan innan st ämmobeslut föreligger, dock endast om 
sådant överskott verifierats av de för revi sion ansvariga och förutsatt att de behöriga 
myndigheterna finner det styrkt att beloppe t räknats fram enligt de principer som 
anges i direktiv 86/635/EEG och att det berä knats netto, efter avdrag för förutsebara 
kostnader och utdelningar. 
ÖFör ett kreditinstitut som är originator till en värdepapperisering skall en nettovinst 
som uppkommer till följd av kapitalisering av framtida inkomster av de 
värdepapperiserade tillgångarna och som ger en kreditförstär kning till positioner 
inom värdepapperiseringen undantas  från den post som anges i punkt b.   
                                                 
30 ⌦ EGT L 63, 13.3.1979, s. 1. ⌫ 
31 EGT L 330, 5.12.1998, s. 1. 
SV 75   SV  
Ð2002/87/EG Art. 29.4 b 
(anpassad) 
Artikel 58 
Om aktier i ett annat kreditinstitut, finansiellt institut, försäkringsföretag, 
återförsäkringsföretag eller försäkringsholdi ngföretag innehas tillfälligt i syfte att ge 
finansiellt bistånd för att rekonstruera och rä dda denna enhet, får den behöriga myndigheten 
bevilja undantag från bestämmelserna om avdrag i punkterna ⌦ l–p ⌫ 12-16. 
Artikel 59 
Som ett alternativ till avdrag av pos ter enligt punkterna ⌦ o–p ⌫ 15 och 16  får 
medlemsstaterna tillåta att deras kreditinstitut oc kså tillämpar metoderna 1, 2 eller 3 i bilaga I 
i direktiv 2002/87/EG. Metod 1 (metod ba serad på sammanställd redovisning) ⌦ får ⌫ skall  
endast tillämpas om den behörig a myndigheten är säker på grad en av samordnad förvaltning 
och intern kontroll avseende de enheter so m skall inbegripas i tillämpningsområdet för 
sammanställningen. Den valda metoden skall tillämpas konsekvent över tiden . 
Artikel 60 
Medlemsstaterna får föreskriva att kreditinstitu t som är föremål för gruppbaserad tillsyn enligt 
⌦ avsnitt 1 i ⌫ kapitel ⌦ 4 ⌫ 3 eller extra tillsyn enligt ovan nämnda direktiv 
2002/87/EG, vid beräkning av den egna icke gruppbaserade kapi talbasen inte behöver dra 
ifrån poster enligt punkterna ⌦ l–p ⌫ 15 och 16  i de kreditinstitut, finansiella institut eller 
försäkrings- eller återförsäkringsföretag eller försäkringsholdingföretag  som omfattas av den 
gruppbaserade tillsynen eller av den extra tillsynen. 
Denna bestämmelse skall tillämpas på alla försiktighetsregler  ⌦ aktsamhetsregler ⌫ som är 
harmoniserade genom ⌦ gemenskapsrättsakter ⌫ gemenskapsakten . 
 
Ð2000/12/EG Art. 34.3 (anpassad) 
Artikel 61 
3. Kapitalbasbegreppet så som definierat i punkterna  ⌦ a–h i artikel 57 ⌫ 2.1-2.8 omfattar 
de flesta tänkbara poster oc h gränsbelopp. Medlemsstaterna skal l ha frihet att besluta i vad 
mån dessa poster skall använda s, huruvida lägre gränsvärde n skall gälla, samt huruvida 
avdrag skall ske för andra poster än dem som angivits i punkterna  ⌦ i–r i artikel 57 ⌫ 2.9-
2.13. Medlemsstaterna skall dock eftersträva ökad enhetlighet i syfte att åstadkomma en 
gemensam definition av ka pitalbasbegreppet.  
För att nå detta mål skall kommissionen senast  den 1 januari 1996 lägga fram en rapport för 
Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna artikel och artikel 35 -39, i 
förekommande fall kompletterat med sådana förslag till ändring ar som kommissionen finner 
erforderliga. Senast den 1 januari 1998 ska ll Europaparlamentet och rådet i enlighet med 
förfarandet i fördragets artikel 251, och efte r samråd med Ekonomiska och sociala kommittén, 
SV 76   SV göra en översyn av definitionen av kapitalbasbe greppet, med en enhetligt tillämpad 
gemensam definition.  
 
Ð2000/12/EG Art. 34.4 (anpassad) 
4. De poster som anges i punkterna  a–e ⌦ i artikel 57 ⌫ 2.1- 2.5 skall stå till ett 
kreditinstituts förfogande för obegränsad och omedelbar användning till täckning av risker eller förluster när sådana uppkommer. Beloppet skall anges netto efte r avräkning av varje 
skattepålaga som kan förutses när beräkningen görs, eller vara vederbörligen justerat i 
förhållande till hur mycket skatten minskar det belopp som kan användas till täckning av 
risker eller förluster. 
 
Øny 
Artikel 62 
Medlemsstaterna skall lämna rapporter til l kommissionen om utvecklingen mot ökad 
enhetlighet i syfte att nå fram till en gemensam  definition av begreppet ”kapitalbas”. Med stöd 
av dessa rapporter skall kommissionen, om så krävs, före den 1 januari 2009 överlämna ett 
förslag till Europaparlamentet och rådet om ändring av denna artikel och artiklarna 35–39. 
 
Ð2000/12/EG Art. 35 (anpassad) 
Artikel 63 
Övriga poster  
1. Det av en medlemsstat använda kapitalbas begreppet får innefatta  även övriga poster, 
oavsett deras juridiska eller redovisningsmässi ga benämningar, förutsatt att dessa har 
följande egenskaper: 
a) De kan fritt nyttjas av kreditinstitu tet till täckning av normala risker i 
bankrörelse i fall där förlust eller nedgå ng i kapitalet ännu inte har konstaterats. 
b) De framgår av kreditinstitutets  internredovisning. 
c) Deras storlek är fastställd av kred itinstitutets verkställande ledning, är 
reviderad av fristående re visorer, tillkännagiven fö r de behöriga myndigheterna 
och underkastad deras tillsyn. 
2. Värdepapper med obegränsad löptid och andra instrument kan också godtas som 
övriga poster om de uppfyller följande villkor: 
a) De skall inte kunna återbetalas på i nnehavarens initiativ eller utan behörig 
myndighets förhandsgodkännande. 
b) I låneavtalet skall kreditinstitutet tillf örsäkras möjlighet att uppskjuta betalning 
av skuldräntan. 
SV 77   SV c) Långivarens fordran på kreditinstitutet skall vara helt efterställd samtliga 
fordringar vars rätt till betalning ej är efterställd. 
d) De handlingar, i vilka emissionsvillkoren anges, skall innehålla en 
bestämmelse om att skuld och obetald  ränta skall kunna tas i anspråk till 
täckning av förluster, under det att kr editinstitutet skall medges möjlighet att 
fortsätta sin verksamhet. 
e) Endast till fullo inbetalt belopp får medräknas. Härutöver får medräknas andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i 
⌦ artikel 57 h.2 ⌫ 34.2.8
. 
 
Øny 
3. När det gäller kreditinstitut som beräkna r riskvägda belopp för exponeringar enligt 
underavsnitt 2 i avsnitt 3, få r positiva belopp som uppstår vid beräkning enligt del 1 
punkt 37 i bilaga VII godtas som övriga poster i en omfattning som motsvarar 0,6 % 
av de riskvägda exponeringsbelopp som berä knats enligt underavsn itt 2. För sådana 
kreditinstitut skall värdejusteringar och avsättningar som ingår i den beräkning som 
avses i avsnitt 3 del 1 punkt 34 bilaga VII och avsättningar för exponeringar enligt 
artikel 57 e inte räknas in i kapitalbasen  på annat sätt än det som anges i denna 
artikel. I detta avseende skall i beloppen för den ri skvägda exponeringen inte 
medräknas belopp som beräknats för positio ner inom värdepapperisering med en 
riskvikt på 1 250 %.  
 
Ð2000/12/EG Art. 36 (anpassad) 
Artikel 64 
Övriga bestämmelser om kapitalbasen  
1. Förpliktelser som gäller för medlemmar i kred itinstitut, bildade i form av kooperativa 
institut som avses i artikel ⌦ 57 g ⌫ 34.2.7 , skall inbegripa ansvarighet för 
tecknat, ännu ej inbetalt kapital, samt s kyldighet att utan rätt  till återbetalning 
tillskjuta ytterligare medel när förlust uppkommit hos kreditinstitutet, i vilket fall det skall kunna krävas omedelbar inbetalning av sådana medel. 
Detsamma skall gälla i fråga om solidar isk ansvarighet som åvilar låntagare hos 
kreditinstitut av fondkaraktär. 
Alla sådana poster får med
inräknas i kapitalbasen i de n utsträckning de enligt 
nationell lagstiftning kan ingå i kapitalbasen för ifrågavarande institut. 
2. Medlemsstaterna får inte i offentliga kreditinstituts kapitalbas inräkna 
garantiförbindelser som staten  eller lokala myndigheter utst ällt till sådana institut. 
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndighe terna får i kapitalbasen inräkna sådana 
kumulativa preferensaktier med begr änsad löptid, som avses i artikel ⌦ 57 h ⌫ 
34.2.8 , samt sådana skuldförbindelser med ef terställd rätt till betalning som avses i 
SV 78   SV samma bestämmelse, förutsatt att det föreli gger bindande avtal, en ligt vilket sådana 
förbindelser vid kreditinstitutets konkurs eller likvidation efterställs alla andra 
borgenärers fordringar och inte återbetala s förrän alla andra samtidigt utestående 
skulder har reglerats. 
Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning måste även  uppfylla följande 
ytterligare  villkor: 
a) Endast helt inbetalda medel får beaktas. b) Lånen skall ha en ursprunglig löp tid av minst fem år , varefter de får 
återbetalas, om löptiden inte är bestämd skall åt erbetalning kunna ske först 
efter fem års uppsägningstid, med mindr e lånen inte längre anses ingå i 
kapitalbasen eller förhandsmedgivande av behöriga myndigheter är särskilt 
föreskrivet för förtida återbetalning . De behöriga myndigheterna får medge 
förtida återbetalning av sådana lån, förutsatt att begäran härom görs på 
emittentens initiativ och att ifrågavarande kreditinstituts soliditet därmed inte 
påverkas.  
c) Den del till vilken de får inräknas ⌦ i kapitalbasen ⌫ som eget kapital  skall 
gradvis minskas under i vart fall de senaste fem åren före förfallodagen. 
d) Låneavtalet får inte i nnehålla någon bestämmelse om att skulden skall förfalla 
till betalning före avtalad förfallodag, under några andra särskilda omständigheter än då kreditinstitut är föremål för likvidation. 
 
Ð 2000/12/EG Art. 36.3 b utom de 
första 14 orden (anpassad) 
Öny 
ÖVid tillämpningen av punkt b i andra stycket skall,  om löptiden inte är bestämd,  
skall  återbetalning kunna ske först efter fe m års uppsägningstid, med mindre lånen 
inte längre anses ingå i kapitalbasen  eller förhandsmedgivande av behöriga 
myndigheter är särskilt föreskrivet fö r förtida återbetalning. De behöriga 
myndigheterna får medge förtida återbetalni ng av sådana lån, förutsatt att begäran 
härom görs på emittentens initiativ och att ifrågavarande kreditinstituts soliditet därmed inte påverkas. 
 
Øny 
4. Kreditinstituten skall inte i sin kapitalbas räkna in vare sig den del av fond för 
verkligt värde som härrör från vinster elle r förluster på säkring av kassaflöden av 
finansiella instrument som värderas till uppl upet anskaffningsvärde eller eventuella 
vinster eller förluster på e gna skuldförbindelser som värd eras till verkligt värde och 
som beror på ändringar av kredi tinstitutets egna kreditstatus.  
SV 79   SV  
Ð2000/12/EG Art. 37 (anpassad) 
Artikel 65 
Beräkning av kapitalb asen på gruppbasis  
1. När kapitalbasen beräknas på gruppbasis, skall gruppbase rade belopp, hänförliga till 
poster som angivits i artikel 34  ⌦ 57 ⌫.2, användas i enlighet med bestämmelserna 
i artikel 52 -56 ⌦ avsnitt 1 av kapitel 4 ⌫ . Dessutom får följande poster, i de fall 
de är kreditposter (negativa) , betraktas som gruppbaserade  reserver vid beräkning av 
kapitalbasen. : 
a) Minoritetsintressen som avses i artike l 21 i direktiv 83/ 349/EEG, då metoden 
för global integration tillämpas. 
b) Sådana differenser vid första sammanställning som avses i artiklarna 19, 30 
och 31 i direktiv 83/349/EEG. 
c) Sådana omräkningsskillnader som avse s i artikel 39.6 i direktiv 86/635/EEG. 
d) Skillnader som uppkommer då vissa ägarintressen beaktas i enlighet med den 
metod som anges i artikel 33 i direktiv 83/349/EEG. 
2. När ovannämnda poster  ⌦ När de poster som avses i punkt 1 a–d ⌫ är debetposter 
(positiva) skall avdrag ske för dem vid be räkning av den gruppbaserade kapitalbasen. 
 
Ð2000/12/EG Art. 38.1 (anpassad) 
Öny 
Artikel 66 
Avdragsposter och grän svärden  
1. För de poster som avses i artikel ⌦ 57 d–h ⌫ 34.2.4 -34.2.8  skall följande gränsvärden 
gälla: 
a) Summan av posterna enligt punkterna  ⌦ d–h ⌫ 4-8 får inte överstiga 100 % 
av posterna enligt punkt ⌦ a plus b och c ⌫ 1 plus 2 och 3  minus ⌦ i–k ⌫ 
10 och 11  Ö eller 50 % av beloppen i punkt q  . 
b) Summan av posterna enligt punkterna  ⌦ g–h ⌫ 7-8 får inte överstiga 50 % 
av posterna enligt punkt ⌦ a plus b och c ⌫ 1 plus 2 och 3  minus  i–k  9,  10 
och 11  Ö eller 50 % av beloppen i punkt q . 
c) Summan av posterna enligt punkterna Ö l–q  12 och 13  skall dras ifrån 
summan av samtliga poster. 
SV 80   SV  
Øny 
2. De poster som avses i artikel 57 r skall dr as ifrån summan av de poster som anges i 
punkterna 57 a–h, såvida inte kreditinstitu tet tar med de förstnämnda posterna i sin 
beräkning av de riskvägda exponeringsbel oppen enligt artikel 75 på det sätt som 
närmare anges i del 4 av bilaga IX. 
 
Ð2000/12/EG Art. 38.2 
23. De behöriga myndigheterna får medge kreditinstitut att överskrida gränsvärdet enligt 
punkt 1 under förhållanden som är excep tionella och av tillfällig natur. 
 
Ð2000/12/EG Art. 39 (anpassad) 
Artikel 67 
Styrkande inför behöriga myndigheter  
Det skall nöjaktigt styrkas inför de behöriga myndigheterna att de i ⌦ detta avsnitt ⌫ 
artiklarna 34.2, 34.3, 34.4 och 35 -38 angivna villkoren har uppfyllts. 
 
Øny 
AVSNITT 2 
AVSÄTTNINGAR FÖR RISKER  
UNDERAVSNITT 1 – TILLÄMPNINGSNIVÅ  
Artikel 68 
1. Varje kreditinstitut skall individuellt uppfylla de förpliktelser som anges i artiklarna 
22 och 75 samt i avsnitt 5. 
2. Varje kreditinstitut som varken är ett dotterföretag i den medlemsstat där det 
auktoriserats och står under tillsyn eller ett moderföretag och varje kreditinstitut som 
inte omfattas av gruppbaserad tillsyn enlig t artikel 73 skall individuellt uppfylla 
kraven i artiklarna 120 och 123. 
3. Varje kreditinstitut som va rken är moderföretag elle r dotterföretag och varje 
kreditinstitut som inte ingår i en sammanst ällning enligt artikel 73 skall individuellt 
uppfylla kraven i kapitel 5. 
SV 81   SV Artikel 69 
1. Medlemsstaterna får välja att inte till ämpa artikel 68.1 på dotterföretag till 
kreditinstitut, om både dotterföretaget och kreditinstitutet omfattas av auktorisation 
och tillsyn i medlemsstaten i fråga, dotte rföretaget omfattas av den gruppbaserade 
tillsynen för det kreditinstitut som är dess moderföretag och samtliga följande villkor 
är uppfyllda i syfte att säke rställa att kapitalbasen är lämpligt fördelad på 
moderföretag och dotterföretag: 
a) Det finns inte några rådande eller föruts edda materiella eller rättsliga hinder för 
att moderföretaget snabbt  skall kunna överföra mede l ur kapitalbasen eller 
återbetala skulder.  
b) Moderföretaget har åtagit sig en ovi llkorlig, uttrycklig och oåterkallelig 
skyldighet att överföra egna medel till dotterföretaget oc h reglera dess skulder, 
eller dotterföretagen löper endast försumbara risker. 
c) Moderföretagets förfaranden för be dömning, mätning och kontroll av risk 
omfattar även dotterföretaget. 
d) Moderföretaget har rätt att utse eller avsätta en majoritet av ledamöterna i 
dotterföretagets ledningsorgan. 
2. Medlemsstaterna får utnyttja den möjlighet som anges i punkt 1 om moderföretaget 
är ett finansiellt holdingföretag som är etablerat i samma medlemsstat som 
kreditinstitutet, förutsatt att det omfattas av samma tillsyn som den som utövas över 
kreditinstitut och särskilt av de nor mer som fastställs genom artikel 71.1. 
Artikel 70 
De behöriga myndigheterna får genom besl ut i varje enskilt fall tillåta att ett 
moderkreditinstitut i en medlemsstat i sin be räkning av kravet enlig t artikel 68.1 medräknar 
dotterföretag inom gemenskapen som uppfyller kraven i punkterna a,  c och d i artikel 69.1 
och vilkas exponering eller skulder väsentli gen avser detta moderkreditinstitut i en 
medlemsstat. 
Artikel 71 
1. Utan att detta påverkar artiklarna 68–70, skall moderkreditinstitut i en medlemsstat, i 
den omfattning och på det sätt som föresk rivs genom artikel 133, uppfylla de krav 
som fastställs genom artiklarna 75, 120 och 123 samt avsnitt 5 på grundval av sin 
finansiella ställning på gruppbasis. 
2. Utan att detta påverkar artiklarna 68–70, skall kreditinstitut som kontrolleras av ett 
finansiellt moderholdingföretag i en medlem sstat, i den omfattning och på det sätt 
som föreskrivs genom artikel 133, uppfylla de krav som fastställs genom artiklarna 
75, 120 och 123 samt avsnitt 5 på grundval av  det finansiella holdingföretagets 
finansiella ställning på gruppbasis.  
SV 82   SV Om fler än ett kreditinstitut kontrolleras av  ett finansiellt moderholdingföretag i en 
medlemsstat, skall det föregående stycket endast tillämpas på det kreditinstitut som 
skall omfattas av gruppbaserad ti llsyn enligt artiklarna 125 och 126. 
Artikel 72 
1. Varje moderkreditinstitut inom EU skall uppfylla kraven i kapitel 5 på grundval av 
sin finansiella ställn ing på gruppbasis.  
När det gäller betydande dotterföretag skal l de dock offentliggör a de uppgifter som 
anges i del 1 punkt 5 i bilaga XII, in dividuellt eller på undergruppsbasis. 
2. Kreditinstitut som kontrolleras av ett finansiellt moderhol dingföretag inom EU skall 
uppfylla kraven i kapitel 5 på grundval av det finans iella holdingföretagets 
finansiella ställning på gruppbasis.  
När det gäller betydande dotterföretag skal l de dock offentliggör a de uppgifter som 
anges i del 1 punkt 5 i bilaga XII, in dividuellt eller på undergruppsbasis. 
3. De behöriga myndigheter som ansvarar fö r gruppbaserad tillsyn enligt artiklarna 
125–131 får besluta att helt eller delvis  inte tillämpa punkterna 1 och 2 på 
kreditinstitut som omfattas av jämförbara offentliggöranden som lämnats på 
gruppbasis av ett moderföretag so m är etablerat i tredje land. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52.3 (anpassad) 
Artikel 73 
61. Medlemsstaterna eller de behör iga myndigheter som enligt artikel larna  53 ⌦ 125–
131 ⌫ har till uppgift att utöva den gruppbaserade tillsynen ⌦ i följande fall ⌫ får 
besluta att undanta ett kreditinstitut, ett finansiellt institut eller ett företag som 
tillhandahåller ⌦ anknutna ⌫ tjänster knutna till bankverksamhet  från reglerna om 
gruppbaserad tillsyn när institutet eller företage t är ett dotterföretag eller ett företag i 
vilket ägarintresse innehas:  
a) o Om företaget ⌦ i fråga ⌫ är beläget i ett tredjeland där rättsliga hinder 
föreligger för överföring av nödvändig information, . 
b) o Om företaget ⌦ i fråga ⌫ enligt de behöriga myndigheternas bedömning 
endast är av mindre betydelse med hä nsyn till syftet med övervakningen av 
kreditinstitut och i samtliga fall om företagets totala balansomslutning uppgår till mindre än det lägsta av följande belopp: 
i)
 10 miljoner euro. 
ii) eller  1 % av den totala balansomslutni ngen i moderföretaget eller i det 
företag som innehar ägarintresse; . 
SV 83   SV även om flera företag var för sig uppfylle r dessa kriterier sk all de omfattas av 
bestämmelserna om sammanställd redovisning om de tillsammans är av icke 
oväsentlig betydelse med hänsyn till det ovan nämnda sy ftet, 
c) o Om de behöriga myndigheter som har ansvar för den gruppbaserade tillsynen 
bedömer att sammanställning av den finansiella ställningen i företaget ⌦ i 
fråga ⌫ skulle vara olämplig eller vilseled ande med hänsyn till syftet med den 
gruppbaserade tillsynen. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52.3 sista 
meningen i andra strecksatsen 
(anpassad) 
äÄven om ⌦ , i de fall som avses i punkt 1 b, ⌫ flera företag var för sig uppfyller 
dessa  kriterier ⌦ som där anges ⌫ skall de omfattas av bestämmelserna om 
sammanställd redovisning om de tillsammans är av icke oväsentlig betydelse med 
hänsyn till det ⌦ angivna ⌫ ovan nämnda  syftet, 
 
Øny 
2. De behöriga myndigheterna skall kräva at t dotterkreditinstitut tillämpar kraven i 
artiklarna 75, 120 och 123 samt avsnit t 5 på undergruppsbasis, om sådana 
kreditinstitut, eller deras moderföretag, om  det är ett finansiellt holdingföretag, som 
dotterföretag i tredje land har ett kreditin stitut, ett finansiell t institut eller ett 
kapitalförvaltningsbolag enlig t definitionen i artikel 2.5 i direktiv 2002/87/EG eller 
har ett ägarintresse i ett sådant företag.  
3. De behöriga myndigheterna skall kräva att moder- och dotterföretag som omfattas av 
detta direktiv uppfyller kraven i artikel 22 på grupp- eller undergruppsbasis för att 
säkerställa att deras styrformer, metoder och rutiner är enhetliga och väl integrerade 
och att alla uppgifter och upplys ningar som är av betydelse för tillsynen kan tas fram.  
UNDERAVSNITT 2 – BERÄKNING AV KAPITALKRAV  
Artikel 74 
1. Om inte annat föreskrivs , skall värderingen av till gångar och poster utanför 
balansräkningen utföras i enlighet me d de redovisningsramar som gäller för 
kreditinstitutet i enlighet med förordning (EG) nr 1606/2002 och direktiv 
86/635/EEG. 
2. Trots kraven i artiklarna 68–72 skall de behöriga myndigheterna säkerställa att 
beräkningar i syfte att kontrollera att kr editinstituten uppfyller sina skyldigheter 
enligt artikel 75 görs minst två gånger varje år. 
Beräkningarna skall utföras antingen av kreditinstituten själva, och dessa skall då 
meddela resultaten och övrig begärd info rmation till de behöriga myndigheterna, 
eller av de behöriga myndigheterna me d stöd av uppgifter som lämnats av 
kreditinstituten. 
SV 84   SV UNDERAVSNITT 3 – MINIMINIVÅ FÖR KAPITALBASEN  
Artikel 75 
Utan att detta påverkar artikel 136, skall medlem sstaterna kräva att kreditinstitut kan redovisa 
en kapitalbas som vid varje tillfälle är mins t lika med det sammanlagda beloppet av följande 
kapitalkrav: 
a) För kreditrisk och utspädningsrisk i samba nd med all affärsverksamhet i institutet med 
undantag av verksamhet med handelslagret och ic ke-likvida tillgångar om dessa dragits från 
kapitalbasen i enlighet med [a rtikel 13.2 d i direktiv 93/6/EEG ]: 8 % av beloppet för de 
samlade riskvägda exponeringarna, beräknade i enlighet med avsnitt 3. 
b) För positionsrisk, avvecklingsrisk och motp artsrisk samt, om auktorisation har givits 
att överskrida de gränser som anges i artik larna 111–117, stora exponeringar utöver dessa 
gränser i samband med institutets verksamhet med handelslagret: kapitalkrav som bestäms i 
enlighet med [avsnitt 4 av kapitel V i direktiv 93/6/EEG]. 
c) För valutarisk och råvarurisk i samba nd med all affärsverksamhet i institutet: 
kapitalkrav som bestäms i enlighet me d [artikel 18 i direktiv 93/6/EEG]. 
d) För operativa risker i samband med all affärsverksamhet i institutet: kapitalkrav som 
fastställs i enlighet med avsnitt 4. 
 
Ð2000/12/EG 
AVSNIT T 2 
KAPITALTÄCKNINGSGRAD  
Artikel 40  
Allmänna principer  
1. Kapitaltäckningsgraden uttrycker kapitalbase n, definierad i artikel 41, som en andel av 
samtliga tillgångar och poster utanför balansräkningen, riskjusterade i enlighet med artikel 42.  
2. Kapitaltäc kningsgraden för kreditinstitut, som är va rken moderföretag, enligt artikel i 
direktiv 83/349/EEG, elle r dotterföretag till sådana före tag, skall beräknas individuellt.  
3. Kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut,  som är moderföretag, skall beräknas på 
gruppbasis i enlighet med de metoder som anges i de tta direktiv samt i direktiv 86/635/EEG.  
4. Behöriga myndigheter med ansvar för auktoris ation och tillsyn av kr editinstitut som är 
moderföretag, får kräva även underkonsol iderad eller okonsoliderad kapitaltä ckning för 
moderföretaget och för vart och ett av dess dotte rföretag som är föremål för auktorisation och 
SV 85   SV tillsyn av myndigheten. Om en sådan övervakni ng beträffande den godtagbara fördelningen 
av kapital inom en bankkoncern in te sker, skall andra åtgärder  vidtas för ändamålet.  
5. Om kreditinstitutens tillämpning av punkter na 2, 3 och 4 och artikel 52.8 och 52.9 inte 
föranleder något annat, skall behöriga myndighe ter se till att kapitaltä ckningsgraden beräknas 
minst två gånger per år, antingen självständigt  av kreditinstitutet, som då skall till 
myndigheterna översända uppgifterna tillsammans med övrig begärd information, eller av de 
behöriga myndigheterna, med användning av uppgifter som ti llhandahållits av 
kreditinstituten.  
6. Värdering av tillgångar och p oster utanför balansräkningen ska ll ske i enlighet med direktiv 
86/635/EEG.  
Artikel 41  
Täljaren: kapitalbasen  
Täljaren i kapitaltäckningsgraden skall utgöras av kapitalbasen, som den definieras i detta 
direktiv.  
Artikel 42  
Nämnaren: riskjusterade tillgånga r och poster utanför balansräkningen  
1. Kreditrisken för tillgångsposte r skall graderas efter en pro centuell viktning, i enlighet med 
artiklarna 43 och 44, samt i undantagsfall arti klarna 45, 62 och 63. Balansräkningsvärdet skall 
sedan multipliceras med de t relevanta vikttalet, varvid det riskjusterade värdet erhålls.  
2. I fråga om sådana poster utanför balansräkn ingen som är uppräknade i bilaga II skall en 
beräkning i två steg företas, så som föreskrivs i artikel 43.2.  
3. I fråga om sådana ränte - och valut akursreleterade poster utanfö r balansräkningen som avses 
i artikel 43.3 skall de potentiella kostnaderna  för att ersätta ett kontrakt i händelse av 
motpartens oförmåga till pres tation beräknas med tillämpning av  en av de två metoder som 
anges i bilaga III.  Dessa kostnader skall multipliceras med de för motparten relevanta vikttal 
som anges i artikel 43.1 förutom att vikttalet 10 0 % skall ersättas med vikttalet 50 % för att 
riskjusterade värden skall erhållas.  
4. De sammantagna riskjusterade värdena för till gångarna och de poster utanför 
balansräkningen som anges i punkterna  2 och 3, skall utgöra nämnaren i 
kapitaltäckningsgraden.  
Artikel 43  
Riskviktning  
1. Följande vikttal skall åsättas olika kate gorier av tillgångsposter, ehuru behöriga 
myndigheter får best ämma de högre vikttal som de anser lämpliga:  
a) Nollvikt  
SV 86   SV (1) Inneliggande kassa och likvärdiga poster.  
(2) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och 
centralbanker i zon A.  
(3) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska g emenskaperna.  
(4) Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av 
centralregeringar och centralbanker i zon A eller av Europeiska 
gemenskaperna.  
(5) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och 
centralbanker i zon B,  gällande och refinansierade  i låntagarens nationella 
valuta.  
(6) Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av 
centralregeringar och centralbanker i zon B, gällande och refinansierade i den 
nationella valuta som är gemensam för garant igivaren och låntagaren.  
(7) Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters bedömning finns 
betryggande säkerhet i form av värdepa pper, utgivna av centralregeringar eller 
centralbanker i zon A, eller av vä rdepapper utgivna av Europeiska 
gemensk aperna, eller genom insättning av kontanta medel hos det långivande 
institutet, eller genom depositionsbevis eller liknande instrument, utgivna och 
förvarade av detta institut.  
b) 20% vikt  
(1) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på EIB.  
(2) Tillgångsp oster som utgörs av fordringar på multilaterala utvecklingsbanker.  
(3) Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av EIB.  
(4) Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av 
multilaterala utvecklingsbanker.  
(5) Tillg ångsposter som utgörs av fordringa r på regionregeringar och lokala 
myndigheter i zon A, om anna t inte följer av artikel 44.  
(6) Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av 
regionregeringar eller lokala m yndigheter i zon A, om annat i nte följer av 
artikel 44.  
(7) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på kreditinstitut i zon A men som inte 
ingår i dessa inst ituts kapitalbas.  
(8) Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst ett år på 
kreditinstitut i zon B, dock int e värdepapper som utgivits av sådana institut och 
som får ingå i deras kapitalbas.  
(9) Tillgångsposter som direkt garanterats av kreditinstitut i zon A.  
SV 87   SV (10) Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst ett år och som 
direkt garanterats av kreditinstitut i zon B.  
(11) Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters bedömning finns 
betryggande säkerhet i form av värd epapper, utgivna av Europeiska 
investeringsbanken eller av multilaterala utvecklingsbanker.  
(12) Likvida medel på väg att inflyta.  
c) 50 % vikt  
(1) Lån som i enlighet med de behöriga m yndigheternas bedömning är fullt ut 
säkrade genom panträtt i bostadsfasti ghet som är eller kommer att bli bebodd 
eller uthyrd av låntagaren. Lån som i enlighet med de behöriga myndighete rnas 
bedömning är fullt ut säkrade genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolag 
som är verksamma enligt den finska la gen om bostadsaktie bolag av år 1991 
eller senare antagna författningar med motsvarande innehåll, i fall då 
bostäderna är eller kommer att  bli bebodda eller uthyrda av låntagarna.  
 ”Värdepapper baserade på panträtt i fast egendom” v ilka kan likställas med de 
lån som avses i första stycket i denna punkt eller i artikel 62.1, om de behöriga 
myndigheterna, med beaktande av gällande rätt i varje  medlemsstat, anser att 
de är likvärdiga med hänsyn till graden av kreditrisk. Utan att detta påverkar de 
typer av värdepapper som kan omfattas av  och uppfylla villkoren i detta stycke 
kan «värdepapper baserade på panträtt i fast egendom» omfatta instrumen t som 
avses i avsnitt  B.1 a och b i bilagan till råde ts direktiv 93/22/EEG av den 10 
maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet32. De behöriga 
myndigheterna skall särskilt försäkra sig om  
i) att dessa värdepapper är fu llt ut och direkt säkrad e genom ett antal 
panträtter av samma typ som de som anges i första stycket eller i artikel 
62.1 och som är helt säkra när dessa värdepapper utfärdas.  
ii) att antingen investerare i värdepapper baserade på panträtt i fast egendom 
direkt eller i deras ställ e en förvaltare eller befu llmäktigad företrädare har 
en godtagbart prioriterad förmånsrä tt i de underliggande  pantförskrivna 
tillgångsposterna i proportion till deras innehav av värdepapper.  
(2) Förskottsbetalningar och upplupna  intäkter. Dessa tillgångar skall, om 
kreditinstitut kan identifiera motparte n i enlighet med direktiv 86/635/EEG, ges 
en för denne motsvarande vikt. Om han inte kan identifieras skall 50% vikt 
tillämpas.  
d) 100% vikt  
                                                 
32 Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet 
(EGT L 141, 11.6.1993,  s. 27). Direktivet senast ändrat genom direktiv 97/9/EG (EGT L 84, 26.3.1997, 
s. 22).  
SV 88   SV 1) Tillgångsposter som utgörs av andra fordringar på centralregeri ngar och 
centralbanker i zon B än som är gälland e och refinansierade i låntagarens 
nationella valuta.  
2) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionregeringar eller lokala 
myndigheter i zon B.  
3) Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löpti d överstigande ett år på 
kreditinstitut i zon B.  
4) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på icke -banksektorn i zon A och zon 
B. 
5) Materiella anläggningstillgå ngar som avses i artikel 4.10 (Tillgångar) i direktiv 
86/635/EEG.  
6) Innehav av aktier, andel ar och andra tillgångar som ingår i kapitalbasen för 
andra kreditinstitut och som inte har räknats av från det långivande institutets 
egen kapitalbas.  
7) Alla övriga tillgångar utom sådana som har räknats av från kapitalbasen.  
2. Poster utanför balansräkni ngen som inte omfattas av punkt 3 skall behandlas enligt 
följande. De skall först indelas i ri skgrupper enligt bilaga II. Högriskposter sk all tas upp till 
fulla värdet, medelriskposter till 50 % och me dellågriskposter till 20 % medan lågriskposter 
skall ta s upp till noll.  I ett andra steg skall de på så sätt riskjusterade värdena för poster 
utanför balansräkningen multipliceras med de vikttal som skall tillämpas för respektive 
motparter, i enlighet med vad som sägs i punkt 1 och artikel 44. I fråga om avtal  om 
försäljning och återköp och om rena terminsköp sk all användas de vikttal som hänför sig till 
tillgångarna i fråga, och inte de som gäller för motparten. Den andel av kapitalet i Europeiska 
investeringsfonden som har tecknats  men inte betalats in får ti lldelas ett vikttal på 20  %. 
3. De metoder som anges i bilaga  III skall tillämpas på sådana  poster utanför balansräkningen 
som är uppräknade i bilaga IV med undantag av  
– kontrakt som handlas på erkända börser,  
– valutakontrakt (utom kontrakt som gäller guld) med en ursprunglig löptid på fjorton 
kalenderdagar eller mindre.  
Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga myndigheter från 
tillämpningen av metoderna enligt bilaga III undanta OTC -kontrakt som clearats av 
clearingorganisationer som u tgör rättslig motpart och vars deltagare alla dagligen ställer full 
säkerhet för den exponering de utsätter clearingsorganisationen fö r, vilken säkerhet täcker 
både löpande exponering och eventuell framtid a exponering. Berörda myndigheter måste vara 
överty gade om att den ställda säkerheten ger samma grad av skydd som säkerheter som 
uppfyller bestämmelserna i punkt 1 a.7 och a tt risken för att clear ingorganisationens 
exponering överstiger marknadsvärdet  på ställda säkerheter elim ineras. Medlemsstaterna skall  
informera kommissionen om hur de använder sig av denna möjlighet.  
4. När poster utanför balansräkningen har direkt garanterats, skall posterna viktas så som om 
åtagandena gjorts för garantig ivarens räkning och inte för motpartens. Ifall potentiella risker  
SV 89   SV som uppkommit genom åtaganden utanfö r balansräkningen, enligt de behöriga 
myndigheternas bedömning har fullt ut säkr ats genom någon av de tillgångsposter som 
godtagits som säkerhet i punkt 1 a.7 eller b.11, ska ll 0 eller 20% vikt till ämpas, beroende på 
säkerhetens beskaffenhet.  
Medlemsstaterna får tillämpa ett vikttal på 50  % på poster utanför ba lansräkningen som utgör 
borgensåtaganden eller garantiförbindelser med karaktären av kreditsubstitut och som enligt 
behöriga myndigheters bedömning fullt ut säkras  genom panträtt i fast egendom som 
uppfyller villkoren i punkt 1 c.1, under förutsättni ng att garanten har en direkt rätt till denna 
säkerhet.  
5. När tillgångsposter och poster utanför balansräkni ngen har givits en lägre vikt till följd av 
att det ställts sådana direkta garantier eller säkerhet er, som de behöriga myndigheterna finner 
betryggande, skall den lägre vikten gälla endast  för den del som är garanterad eller fullt ut 
täckt av säkerheten.  
Artikel 44  
Viktning av fordringar på  medlemsstaternas regionr egeringar och lokala myndigheter  
1. Trots vad som föreskrivs i ar tikel 43.1 b får medlemsstaterna fa stställa 0% vikt för egna 
regionregeringar och lokala m yndigheter, om det i fråga om risker inte föreligger någon 
skillnad mellan fordringar på de senare oc h fordringar på centralregeringen, och detta på 
grund av att regionregeringarna och de lokala myndigheterna har befogenheter att inkräva 
offentlig uppbörd och att särskilda institutione lla ordningar gäller med ändamål att minska 
risken för att någondera sk all brista i fullgörande. En nollvikt som fastställts efter dessa 
kriterier skall tillämpas för fordringar på regi onregeringarna och de lokala myndigheterna och 
på åtaganden utanför balansräkningen som gjor ts för deras räkning, samt för fordringar på 
andra  och åtaganden utanför balansräkningen so m gjorts för andras  räkning, då posterna 
garanterats av de nämnda regionregeringarna respektive myndigheterna,  eller som enligt de 
behöriga myndigheternas bedömning, på ett be tryggande sätt garanter as av säkerhet i form av 
värdepapper som har getts ut av dessa regionregeringar elle r lokala myndigheter.  
2. Medlemsstaterna skall göra  anmälan till kommissionen, om de finner en nollviktning 
befogad efter de kriterier som anges i punkt 1. Kommissionen skall vidarebefordra  denna 
information. Övriga medlemsstater får ge kred itinstitut, som står unde r tillsyn av den egna 
statens behöriga myndigheter, möjlighet att tillämpa  en nollvikt i fall då de företar affärer med 
regionregeringarna och de loka la myndigheterna i fråga elle r då de innehar fordringar som är 
garanterade av de senare däri inbegr ipet säkerhet i form av värdepapper.  
Artikel 45  
Övriga viktningar  
1. Medlemsstaterna får, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 44.1, tillämpa ett vikttal 
på 20% för tillgångspo ster som, enligt de berörda behör iga myndigheternas bedömning, på ett 
betryggande sätt garanteras av säkerhet i fo rm av värdepapper som har utgivits av 
regionregeringar eller lokala myndigheter i z on A, eller genom medel som har satts in hos 
andra kreditin stitut i zon A än det långivande institutet, eller genom depositionsbevis eller 
liknande instrument som dessa kreditinstitut har givit ut.  
SV 90   SV 2. Medlemsstaterna får tillämpa 10% vikt beträffande fordringar på institut som har 
specialiserat sig på verksamhet i nom interbank - och statslånemarknader i 
hemlandsmedlemsstaten och som är föremål fö r ingående tillsyn av behöriga myndigheter, 
under förutsättning att det för sådana tillgångs poster, enligt den bedömning som hemlandets 
behöriga myndigheter gör, finns fullg od säkerhet i form av en kombination av sådana 
tillgångar som anges i artikel 43.1 a och b som av myndighetern a godtagits som betryggande 
säkerhet.  
3. Medlemsstaterna skall göra anmälan till kommi ssionen om alla föreskrifter som utfärdas 
med stöd av punkte rna 1 och 2 och om skälen för såda na föreskrifter. Kommissionen skall 
vidarebefordra informationen till medlemsstat erna. Kommissionen skall periodvis undersöka 
effekterna av sådana föreskrifter för att säkerställa att de inte leder till några 
konkurrensstö rningar.  
Artikel 46  
Icke-kommersiella administrativa institutioner och företag  
Vid tillämpning av artikel 43.1 b får de behör iga myndigheterna med regionregeringar och 
lokala myndigheter jämställa icke -kommersiella administrativa in stitutioner, som är ansv ariga 
inför regionregeringar eller l okala myndigheter, samt icke -kommersiella företag som ägs av 
centralregeringar, regionregeringar eller lokala  myndigheter eller av myndigheter som, enligt 
behöriga myndigheters bedömning, ut övar samma myndighet som regio nala och lokala 
myndigheter.  
Behöriga myndigheter får i begreppet regionregeri ngar och lokala myndi gheter även räkna in 
kyrkor och religiösa samfund som har bildats som juridiska personer enligt  offentlig rätt, om 
de har laglig rätt att uppbära skatt. I de tta fall gäller emellertid inte den möjlighet som anges i 
artikel 44.  
Artikel 47  
Kapitaltäckningsgradens nivå  
1. Kreditinstituten skall alltid ha  en kapitaltäckningsgrad, så so m definieras i artikel 40, om 
minst 8%.  
2. Bestämmelser i punkt 1 hindrar inte b ehöriga myndigheter från att föreskriva den högre 
minsta kapitaltäckningsgrad som de finner lämplig.  
3. Om kapitaltäckningsgraden går ned under 8% skall de behöriga myndi gheterna se till att 
kreditinstitutet i fråga vidtar erforderliga åtgärder för att så snart som möjligt återställa 
kapitaltäckningsgraden till den lägsta nivå som föreskrivs.  
SV 91   SV  
Øny 
AVSNITT  3 
MINIMIKRAV PÅ KAPITALBAS FÖR KREDITRISKER  
Artikel 76 
Kreditinstitut ska ll antingen använda den schablonmetod som föreskrivs i artiklarna 78–83 
eller, om de behöriga myndigheterna ger si tt godkännande i enlighet med artikel 84, den 
metod baserad på intern riskkl assificering (”internmetoden”) som föreskrivs i artiklarna 84–
89 vid beräkning av riskvägda expon eringsbelopp enligt artikel 75 a. 
Artikel 77 
I detta avsnitt avses med ”exponering” en tillg ång eller en post ut anför balansräkningen. 
UNDERAVSNITT 1 – SCHABLONMETODEN  
Artikel 78 
1. Med förbehåll för punkt 2 sk all exponeringsvärdet för en  tillgångspost vara dess 
värde i balansräkningen, och exponeringsvä rdet för en post utanför balansräkningen 
som tas upp i bilaga II skall vara lika med följande procentandelar av dess värde: 
100 % om det är en högriskpost, 50 % om det är en medelriskpost, 20 % om det är en 
medel-lågriskpost och 0 % om det är en lågriskpost. De poster utanför 
balansräkningen som avses i föregående me ning skall indelas i ri skkategorier enligt 
bilaga II. 
2. Exponeringsvärdet för ett deri vatinstrument som tas upp i bi laga IV skall fastställas 
enligt någon av de båda metoder som anges i bilaga III, varvid effekterna av avtal om 
novation och andra nettningsöverenskommelser  skall beaktas i enlighet med bilaga 
III vid tillämpningen av metoderna. 
3. Om en exponering är föremål för förbet alt kreditriskskydd får det tillämpliga 
exponeringsvärdet för denna post ändras i enlighet med underavsnitt 3. 
4. För kreditinstitut som använder den fullständiga metoden för finansiella säkerheter 
enligt del 3 i bilaga VIII skall, då en exponering uppkommer genom att värdepapper 
eller råvaror säljs, ställs som säkerhet eller lånas ut inom ramen för en repa eller ett 
värdepappers- eller råvarulån, exponeringe ns värde vara lika med värdet av 
värdepapperen eller råvarorna, fastställt enligt artikel 74.1, med tillägg av en 
justering för volatilitet som är anpassad till  värdepapperen eller rå varorna enligt del 3 
punkterna 35–60 i bilaga VIII. 
SV 92   SV Artikel 79 
1. Varje exponering skall hänföras till någon av följande exponeringsklasser: 
a) Fordringar eller villkorade fordri ngar på nationella regeringar eller 
centralbanker. 
b) Fordringar eller villkorade fordringa r på delstatliga eller lokala själv-
styrelseorgan och myndigheter. 
c) Fordringar eller villkorade fordring ar på administrativa organ och icke-
kommersiella företag. 
d) Fordringar eller villkorade fordringar på multilaterala utvecklingsbanker. 
e) Fordringar eller villkorade fordringa r på internationella organisationer. 
f) Fordringar eller villkorade fordringar på institut. 
g) Fordringar eller villkorad e fordringar på företag. 
h) Fordringar eller villkorade fordringar på hushåll. 
i) Fordringar eller villkorade ford ringar mot säkerhet i fastighet. 
j) Oreglerade poster. 
k) Poster som tillhör kategorier som enligt reglering präglas av hög risk. 
l) Fordringar i form av täckta obligationer. 
m) Positioner i värdepapperisering. 
n) Kortfristiga fordringar på  institut och andra företag. 
o) Fordringar i form av andelar i företag för kollektiva investeringar 
(fondföretag). 
p) Övriga poster. 
2. För att kunna hänföras till klassen fö r hushållsexponeringar som avses i punkt 1 h 
måste en exponering uppfylla följande villkor: 
a) Exponeringen skall gälla an tingen en eller flera enskild a personer elle r en liten 
eller medelstor juridisk person. 
b) Exponeringen skall vara en av ett be tydande antal exponeringar med liknande 
egenskaper, så att riskerna i samband med sådan utlåning minskas väsentligt. 
c) Det totala beloppet för skulden till kr editinstitutet och eventuella moder- och 
syskonföretag, inklusive ev entuella förfallna exponeri ngar, för den kund eller 
den grupp av kunder med inbördes anknytning som är gäldenär får inte enligt 
SV 93   SV kreditinstitutets kännedom överstiga en m iljon euro. Kreditinstitutet skall vidta 
rimliga åtgärder för att fastställa detta. 
Värdepapper får inte hänföras till klassen för hushå llsexponeringar. 
Artikel 80 
1. För beräkningen av riskvägda  exponeringsbelopp sk all riskvikter tillämpas på alla 
exponeringar, som inte dras från kapitalb asen, i enlighet med del 1 av bilaga VI. 
Riskvikterna skall bygga på den exponeri ngsklass som exponeringen hänförts till 
och, i den utsträckning som anges i del 1 av bilaga VI, på dess kreditkvalitet. 
Kreditkvaliteten får fastställas med hänvisning till externa ratinginstituts kredit-
värderingar i enlighet med ar tiklarna 81–83 eller till  kreditvärderingar som gjorts av 
sådana exportkreditorgan som be skrivs i del 1 av bilaga VI. 
2. Vid riskvägning enligt punkt 1 skall exponeringsvärdet multipliceras med den 
riskvikt som anges i, eller som fastställts enligt, detta underavsnitt.  
3. När det gäller beräkning av riskvägda  exponeringsbelopp för exponeringar mot 
institut, skall de behöriga myndigheterna be sluta om man skall införa den metod som 
bygger på kreditkvaliteten hos den stat enligt  vars rätt kreditinst itutet är etablerat 
eller den metod som bygger på kreditkvaliteten hos motpartsinstitutet i enlighet med 
bilaga VI. 
4. Trots punkt 1 får, om en exponering är föremål för förbetalt kreditriskskydd, den 
tillämpliga riskvikten för denna post ä ndras i enlighet med underavsnitt 3. 
5. Riskvägda exponeringsbelopp för positioner i värdepapperiseringa r skall beräknas i 
enlighet med underavsnitt 4. 
6. Exponeringar, för vilka inga andra föresk rifter om beräkningen av de riskvägda 
exponeringsbeloppen ges i detta underavsnitt,  skall tilldelas ri skvikten 100 %. 
7. Under förutsättning att det inte gäller exponeringar so m ger upphov till sådana poster 
som avses i artikel 57.1.1–8 får de behör iga myndigheterna medge undantag från 
kraven i punkt 1 i denna artikel för ett kr editinstituts exponeringar mot en motpart 
som är dess moder-, dotter- eller syskonföret ag, om följande villkor är uppfyllda:  
a) Motparten är ett institut eller ett finansiellt holdingföretag, ett finansiellt 
institut, ett kapitalförvaltningsbolag elle r ett företag för anknutna tjänster som 
omfattas av tillfredsställande tillsynskrav. 
b) Motparten ingår utan förbehåll i sa mma företagsgrupp som kreditinstitutet. 
c) Samma förfaranden för riskbedömning, riskmätning och kontroll gäller för 
motparten som för kreditinstitutet. 
d) Motparten är etablerad i samma medlemsstat som kreditinstitutet. 
SV 94   SV e) Det finns inte några rådande eller föruts edda materiella eller rättsliga hinder för 
att motparten snabbt skall kunna överföra medel ur kapita lbasen eller återbetala 
skulder till kreditinstitutet.  
I sådana fall skall riskvikten 0 % tillämpas. 
Artikel 81 
1. En extern kreditvärdering får inte anvä ndas för att fastställa riskvikten för en 
exponering enligt artikel 80 om inte det ra tinginstitut som tillha ndahållit den av de 
behöriga myndigheterna förklarats valbart fö r detta ändamål (nedan: ”valbart rating-
institut”). 
2. De behöriga myndigheterna får inte förklara  ett ratinginstitut valbart för det ändamål 
som avses i artikel 80 om de inte är övertygade om att de ss värderingsmetoder 
uppfyller kraven på objektivitet och oberoende samt fortlöpande översyn och 
öppenhet, och att de kreditvärderingar de leder till uppfyller kraven på trovärdighet 
och öppenhet. Därvid skall de behöriga m yndigheterna beakta de tekniska kriterier 
som anges i del 2 av bilaga VI. 
3. Om ett ratinginstitut har förklarats va lbart av de behöriga myndigheterna i en 
medlemsstat, får de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater förklara institutet 
valbart utan att genomföra nå got eget bedömningsförfarande. 
4. De behöriga myndigheterna skall offentliggör a en förklaring av förfarandet för att 
förklara ratinginstitut valbara och en förteckning över valbara ratinginstitut. 
Artikel 82 
1. De behöriga myndigheterna skall med beaktande  av de tekniska kr iterierna i del 2 av 
bilaga VI i fråga om varje valbart ratingins titut avgöra vilka av de kreditkvalitetssteg 
som anges i del 1 av samma bilaga som ratinginstitutets olika kreditvärderingsbetyg 
skall anses motsvara. Dessa avgöranden skall vara objektiva och konsekventa. 
2. När de behöriga myndighetern a i en medlemsstat har fatt at ett avgörande enligt punkt 
1, får de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater erkänna detta avgörande 
utan att genomföra något eget förf arande för ett avgörande i frågan. 
Artikel 83 
1. Ratinginstituts kreditvärderingar skall vid beräkningen av ett kreditinstituts riskvägda 
exponeringsbelopp användas på ett konsekvent sätt och i enlighet med del 3 i bilaga 
VI. Kreditvärderingar får inte användas selektivt. 
2. Kreditinstituten skall använda sådana kreditvärderingar som ratinginstitut har 
utfärdat på begäran av en låntagare elle r annan intressent. Med tillstånd av den 
ansvariga behöriga myndigheten får de doc k även använda kreditvärderingar som 
ratinginstitutet utfärdat på eget initiativ. 
SV 95   SV UNDERAVSNITT 2 – INTERNMETODEN  
Artikel 84 
1. I enlighet med detta underavsnitt får de behöriga myndigheterna ti llåta kreditinstitut 
att beräkna sina riskvägda exponeringsbel opp med en metod som bygger på intern 
riskklassificering (”internmetoden”). Uttr yckligt tillstånd skall krävas för varje 
kreditinstitut. 
2. Tillstånd får endast ges om den behöriga myndigheten har övertygat sig om att 
kreditinstitutets system för hantering och klassificering av exponeringar för kreditrisk 
är sunda och genomförs med integritet samt  att instituten uppfyller följande normer i 
enlighet med del 4 i bilaga VII: 
a) Kreditinstitutets riskklassificeringssystem skall ge förutsättningar för en 
tillfredsställande bedömning av gäld enärer och transaktioner, lämplig 
riskdifferentiering samt träffsäkra och konsekventa kvantitativa skattningar av 
risker. 
b) De interna riskklassificeringar och skattningar av  sannolikheten för 
fallissemang och förluster, som används vid beräkningen av kapitalkrav och 
inom därmed sammanhängande system oc h förfaranden, skall vara av central 
betydelse för kreditinstitutets riskhant ering och beslutsfattande samt för dess 
funktioner för godkännande av kredite r, intern kapitalallokering och 
företagsstyrning.  
c) Kreditinstitutet skall ha en enhet för kontroll av kreditrisker som ansvarar för 
dess riskklassificeringssystem och som har en tillfredsställande grad av 
oberoende och är fri från otillbörlig påverkan. 
d) Kreditinstitutet skall samla in och beva ra alla relevanta uppgifter som kan ge 
effektivt stöd för dess förfaranden för mätning och hantering av kreditrisker. 
e) Kreditinstitutet skall dokumentera si na system för risk klassificering och 
motiven för deras utformning samt validera dessa system. 
Om ett moderkreditinstitut inom EU och dess dotterföretag eller ett finansiellt 
moderinstitut inom EU och dess dotterföretag tillämpar internmetoden enhetligt för 
både moder- och dotterföretag, får de  behöriga myndigheterna tillåta att 
moderföretaget och dess dotterföretag betraktas som en enhet när det gäller 
minimikraven i del 4 i bilaga VII. 
3. Ett kreditinstitut som ansöker om att få använda internmetoden skall styrka att det för 
exponeringsklasserna i fråga har använt riskklassificeringssystem som i stort 
uppfyller minimikraven i bilagan inom ramen för sin interna riskmätning och 
riskhantering under minst tre år innan de t kan förklaras kvalif icerat att tillämpa 
internmetoden. Detta krav skall gälla från och med den 31 december 2010. 
4. Ett kreditinstitut som ansöker om att få använda egna skattningar av LGD-värden 
och/eller konverteringsfaktorer  skall styrka att det har genomfört och använt egna 
SV 96   SV skattningar av LGD-värden och/eller konverteringsfaktorer  på ett sätt som i stort 
överensstämmer med de minimikrav för a nvändning av egna skattningar av dessa 
parametrar som anges i bilagan under mi nst tre år, innan det kan förklaras 
kvalificerat att använda egna  skattningar av LGD-värden  och/eller konverterings-
faktorer. Detta krav skall gälla  från och med den 31 december 2010. 
5. Om ett kreditinstitut inte längre uppfylle r kraven i detta underavsnitt, skall det 
antingen redovisa en plan för den behörig a myndigheten för hur det inom skälig tid 
åter skall kunna uppfylla kraven eller st yrka att effekterna av det bristande 
uppfyllandet är oväsentliga.  
6. När ett moderkreditinstitut inom EU oc h dess dotterföretag el ler ett finansiellt 
moderholdingföretag inom EU och de ss dotterföretag avser att tillämpa 
internmetoden, skall de be höriga myndigheterna för de olika juridisk a personerna 
samarbeta nära enligt föresk rifterna i artiklarna 129–132.  
Artikel 85 
1. Utan att detta påverkar artikel 89, skall kreditinstitut samt eventuella moderföretag 
och syskonföretag tillämpa intern metoden på alla exponeringar. 
Förutsatt att de behöriga myndighetern a godkänner detta, får genomförandet ske 
stegvis per exponeringsklass enligt artikel 86 inom samma affärsenhet, inom olika 
affärsenheter i samma företagsgrupp eller för användning av e gna skattningar av 
LGD-värden eller konverteringsfaktorer för beräkning av riskvikter för exponeringar 
mot företag, institut, nationella  regeringar och centralbanker.  
När det gäller den klass för hushållse xponeringar som avses i artikel 86 får 
genomförandet ske stegvis per undergrupp av  exponeringar som mo tsvarar de olika 
korrelationerna i del 1 punkter na 9–11 i bilaga VII.  
2. Det genomförande som avses i punkt 1 skall fullföljas under en skälig tidsperiod som 
skall överenskommas med de behöriga my ndigheterna. För genomförandet skall 
strikta villkor gälla som skall fastställas av de behöriga myndigheterna. Dessa villkor 
skall utformas så att de säkerställer a tt den flexibilitet som erbjuds genom punkt 1 
inte utnyttjas selektivt i syfte att uppnå  minskningar av kapitalkraven för de 
exponeringsklasser eller affärsenheter som ä nnu inte omfattas av internmetoden eller 
vid användningen av egna skattninga r av LGD och konverteringsfaktorer. 
3. Kreditinstitut som använde r internmetoden för någon ex poneringsklass skall även 
använda denna metod för klassen för aktieexponeringar.  
4. Med förbehåll för punkterna 1–3 och artikel 89 får kreditinstitut som har erhållit 
tillstånd enligt artikel 84 att använda inte rnmetoden inte återgå till att tillämpa 
underavsnitt 1 vid beräkningen av riskvägda  exponeringsbelopp, såvida de inte kan 
styrka att det finns goda skäl för detta  och har fått de behöriga myndigheternas 
godkännande. 
5. Med förbehåll för punkterna 1–2 och artikel 89 får kreditinstitut som har erhållit 
tillstånd enligt artikel 87.9 att använda egna skattningar av LGD-värden och 
konverteringsfaktorer inte återgå till att tillämpa de LGD-värden och 
SV 97   SV konverteringsfaktorer som avses i artikel 87.8, såvida de inte  kan styrka att det finns 
goda skäl för detta och har fått de behöriga myndigheternas godkännande 
Artikel 86 
1. Varje exponering skall hänföras till någon av följande exponeringsklasser: 
a) Fordringar eller villkorade fordri ngar på nationella regeringar och 
centralbanker. 
b) Fordringar eller villkorade fordringar på institut. 
c) Fordringar eller villkorad e fordringar på företag. 
d) Fordringar eller villkorade fordringar på hushåll. 
e) Aktieexponeringar. 
f) Positioner i värdepapperisering. 
g) Övriga motpartslösa tillgångar. 
2. Följande exponeringar skall behandlas so m exponeringar mot nationella regeringar 
och centralbanker: 
a) Exponeringar mot delstatliga och loka la självstyrelseorgan och myndigheter 
som skall behandlas som exponeringa r mot nationella regeringar enligt 
underavsnitt 1. 
b) Exponeringar mot multilaterala utv ecklingsbanker och internationella 
organisationer som får 0 % riskvikt enligt underavsnitt 1. 
3. Följande exponeringar skall behandl as som exponeringar mot institut: 
a) Exponeringar mot delstatliga och loka la självstyrelseorgan och myndigheter 
som inte skall behandlas som expone ringar mot nationella regeringar enligt 
underavsnitt 1. 
b) Exponeringar mot offentliga organ som skall behandlas som exponeringar mot 
institut enligt underavsnitt 1. 
c) Exponeringar mot multilatera la utvecklingsbanker som inte får 0 % riskvikt 
enligt underavsnitt 1.  
4. För att kunna hänföras till klassen fö r hushållsexponeringar (punkt 1 d) måste 
exponeringarna uppfylla följande kriterier: 
a) Exponeringen skall gälla an tingen en eller flera fysisk a personer eller en liten 
eller medelstor juridisk person – i det senare fallet under förutsättning att det 
totala beloppet för skulden till kreditinstitutet samt i förekommande fall dess 
moderföretag och syskonföretag för den kund eller den grupp av kunder med 
inbördes anknytning som är gäldenär inte , enligt kreditinstitutets kännedom, 
SV 98   SV överstiger en miljon euro, vilket kredi tinstitutet skall ha vidtagit rimliga 
åtgärder för att förvissa sig om. 
b) Kreditinstitutet skall i sin riskhantering behandla dem på ett konsekvent och 
likartat sätt.  
c) De skall inte förvaltas individuellt på ett sätt som är jämförbart med 
behandlingen av klassen för företagsexponeringar. 
d) De skall i samtliga fall ingå i en betydande grupp av  exponeringar som 
förvaltas på likartat sätt. 
5. Följande exponeringar skall klassificeras som aktieexponeringar: 
a) Icke-räntebärande exponeringar som medf ör en efterställd residualfordran på 
emittentens tillgångar eller intäkter. 
b) Räntebärande exponeringar som till sin ekonomiska substans är likartade med 
de exponeringar som avses i punkt a. 
6. Inom klassen för företagsexponeringa r skall kreditinstituten separat som 
specialutlåning särskilja exponeri ngar med följande egenskaper: 
a) Exponeringen är mot en juridisk person som bildats särskilt för att finansiera 
och/eller förvalta realtillgångar. 
b) Avtalsbestämmelserna ger utlånare n en väsentlig grad av kontroll över 
tillgångarna och den inkomst dessa ger upphov till.  
c) Den huvudsakliga finansieringskällan för återbetalningen av lånet är den 
inkomst som de finansierade tillgångarn a ger upphov till och inte den generella 
betalningskapaciteten i ett kommersiellt företag med mer omfattande 
verksamhet.  
7. Varje fordran som inte hänförs till någon av de exponeringsklasser som anges i 
punkterna 1 a–b och d–f skall hänföras till den exponeringsklass som anges i punkt 1 c.  
8. I den exponeringsklass som avses i punkt 1 g skall restvärdet av leasade tillgångar 
ingå, om det inte omfattas av andra bestämmelser i detta direktiv.  
9. De metoder som kreditinstitutet använde r vid fördelningen av exponeringar på de 
olika exponeringsklasserna sk all vara lämpliga för ändamålet och tillämpas konsekvent. 
Artikel 87 
1. De riskvägda exponeringsbeloppen för kreditrisker som i ngår i någon av de 
exponeringsklasser som anges i artikel 86.1 a–e oc h g skall, såvida de inte dras från 
kapitalbasen, beräknas i enlighet med del 1 punkte rna 1–25 i bilaga VII. 
2. De riskvägda exponeringsbeloppen för utspä dningsrisk avseende öve rtagna fordringar 
skall beräknas enligt del 1 punkt 26 i bilaga VII.  
SV 99   SV 3. Beräkningen av riskvägda exponeringsbelopp fö r kreditrisk och utspädningsrisk skall 
bygga på de relevanta parametrar som gäller för exponeringen i fråga.  Dessa skall bl.a. 
omfatta sannolikhet för fallissemang (PD), förlust vid fallissemang (LGD), löptid (M) och 
exponeringsvärde för exponeringen. PD och L GD kan tas upp separat eller tillsammans i 
enlighet med del 2 av bilaga VII. 
4. Trots punkt 3 skall beräkningen av riskvägda  exponeringsbelopp för kreditrisk för alla 
exponeringar som ingår i den exponeringsklass som avses i artikel 86.1 e ske i enlighet med 
del 1 punkterna 15–24 i bilaga VII under förutsä ttning att de behöriga myndigheterna ger sitt 
godkännande. De behöriga myndigheterna får inte tillåta att e tt kreditinstitut använder den 
metod som anges i del 1 punkterna 24–25 i bilaga VII om det inte uppfy ller minimikraven i 
del 4 punkterna 114–122 i bilaga VII. 
5. Trots punkt 3 får beräkningen av riskvä gda exponeringsbelopp för kreditrisk i 
samband med exponeringar för sp ecialutlåning ske i enlighet me d del 1 punkt 5 i bilaga VII. 
De behöriga myndigheterna skall offentliggöra vägle dningar om hur institut en skall fastställa 
riskvikter för exponeringar för specialutlåni ng enligt del 1 punkt 5 i bilaga VII och godkänna 
institutens metoder för att fastställa dessa. 
6. För exponeringar som tillhör de exponeri ngsklasser som anges i punkterna a–d i 
artikel 86.1 skall instituten tillhandahålla egna  PD-skattningar i enlighet med artikel 84 och 
del 4 av bilaga VII.  
7. För exponeringar som tillhör den exponeringsklass som avses i artikel 86.1 d skall 
instituten tillhandahålla egna skattningar av LGD-värden och konverteri ngsfaktorer i enlighet 
med artikel 84 och del 4 av bilaga VII.  
8. För exponeringar som tillhör de exponerings klasser som avses i punkterna a–c i artikel 
86.1 skall kreditinstituten tillämpa  de LGD-värden som anges i del 2 punkt 8 i bilaga VII och 
de konverteringsfaktorer som anges i de l 3 punkterna 11 a–c i bilaga VII.  
9. Trots punkt 8 får de behöriga myndighete rna för alla exponeringar som tillhör den 
exponeringsklass som anges i artikel 86.1 d tillå ta att kreditinstituten använder egna 
skattningar av LGD-värden och konverteringsfakt orer i enlighet med artikel 84 och del 4 av 
bilaga VII.  
10. De riskvägda exponeringsbeloppen för vä rdepapperiserade exponeringar och för 
exponeringar som tillhör den exponeringsklass som avses i punkt f i artikel 86.1 skall 
beräknas i enlighet med underavsnitt 4. 
11. Om exponeringar mot ett företag för kolle ktiva investeringar (fondföretag) uppfyller 
de kriterier som anges i punkterna 74–75 i del 1 i bilaga VI och kreditinstitutet har kännedom 
om fondföretagets samtliga underliggande expone ringar, skall kreditinstitutet granska dessa 
underliggande exponeringar i syfte att beräkna  riskvägda exponeringsbelopp och belopp för 
förväntade förluster enligt de met oder som anges i detta underavsnitt.  
Om kreditinstitutet inte uppfylle r villkoren för att använda de  metoder som anges i detta 
underavsnitt, skall de riskvägda exponeringsbe loppen och beloppen för förväntade förluster 
beräknas i enlighet med följande metoder: 
a) För exponeringar som tillhör den exponeringsklass som anges i punkt e i artikel 
86.1: den metod som redovisas i del 1 punkterna 17–19 i bilaga VII. Om 
SV 100   SV kreditinstitutet därvid inte kan skilja mellan investeringar i venture-capital-
företag och liknande, börsnoterade aktie r och övriga aktieexponeringar, skall 
det behandla aktierna i fråga som övriga aktieexponeringar.  
b) För alla andra unde rliggande exponeringar: den metod som anges i 
underavsnitt 1 med följande ändringar: 
i) Exponeringarna skall hänföras til l tillämplig exponeringsklass och ges 
riskvikten för den kreditkvalitets nivå som ligger närmast över den 
nivå som normalt skulle ha tillämpats på exponeringen. 
ii) Exponeringar som hänförs till hö gre kreditkvalitetsnivåer och som 
normalt skulle ha tilldelats en riskvikt på 150 % skall tilldelas 
riskvikten 200 %. 
12. Om exponeringar mot ett fondföretag inte uppfyller de kriterier som anges i del 1 
punkterna 74–75 i bilaga VI, eller om kreditin stitutet inte har kännedom om alla de 
exponeringar som ingår i fonden, skall kreditinstitutet granska dessa exponeringar i syfte att 
beräkna riskvägda exponeringsbe lopp och belopp för förväntade förluster enligt den metod 
som anges i del 1 punkterna 17–19 i bilaga VII. Om kreditinstitutet därvid inte kan skilja 
mellan investeringar i venture-capitalföretag eller liknande, börsnoterade aktier och övriga 
aktier, skall det behandla exponeringarna i fr åga som exponeringar i övriga aktier. Därvid 
skall exponeringar i andra vä rdepapper än aktier hänföras  till någon av de klasser 
(investeringar i venture-capitalföretag eller lik nande, börsnoterade aktier eller övriga aktier) 
som anges i del 1 punkt 17 i bilaga VII, och okända exponeringar skall hänföras till klassen 
övriga aktier.  
Som alternativ till den nu beskrivna metoden får kreditinstituten utnyttja en tredje part för 
beräkningen och rapporteringen av de genom snittliga riskvägda exponeringsbeloppen utifrån 
fondföretagets underliggande exponeringar, va rvid beräkningen skall ske i enlighet med 
följande metoder, under förutsättning att beräkni ngens och rapportens ko rrekt kan säkerställas 
på ett tillfredsställande sätt: 
a) För exponeringar som tillhör den expone ringsklass som anges i artikel 86.1 e: 
den metod som anges i del 1 punkterna 17–19 i bilaga VII. Om kreditinstitutet 
därvid inte kan skilja mellan investeringar i venture-capitalföretag eller 
liknande, börsnoterade aktier och övriga aktieexponeringar, skall det behandla 
aktierna i fråga som övriga aktieexponeringar.  
b) För alla andra unde rliggande exponeringar: den metod som anges i 
underavsnitt 1 med följande ändringar: 
i) Exponeringarna skall hänföras til l tillämplig exponeringsklass och ges 
riskvikten för det kreditkvalitetssteg som följer närmast efter det steg 
som normalt skulle ha gällt för exponeringen. 
ii) Exponeringar som hänförs till kreditkvali tetssteg som normalt skulle ha 
tilldelats en riskvikt på 150 % skall tilldelas riskvikten 200 %. 
SV 101   SV Artikel 88 
1. Beloppen för förväntade förluster på  exponeringar som tillhör någon av de 
exponeringsklasser som anges i pun kterna a–e i artikel 86.1 skall beräknas enligt de metoder 
som anges i del 1 punkterna 27–33 i bilaga VII. 
2. Beräkningen av beloppen för förväntade fö rluster i enlighet med del 1 punkterna 27–
33 i bilaga VII skall bygga på samma ingångsvärden för PD och LGD och samma 
exponeringsvärden för varje exponering som de  som används för beräkningen av riskvägda 
exponeringsbelopp enligt artikel 87. 
3. Förväntade förlustbelopp för värdepa pperiserade exponeringar skall beräknas i 
enlighet med underavsnitt 4.  
4. Beloppet för förväntad förlust för exponeringar inom den exponeringsklass som anges 
i artikel 86.1 g skall vara noll. 
5. De förväntade förlustbeloppen för utspä dningsrisk för övertagna fordringar skall 
beräknas i enlighet med de metoder som anges i del 1 punkt 33 i bilaga VII. 
6. De förväntade förlustbeloppen för de e xponeringar som anges i artikel 87.11–12 skall 
beräknas i enlighet med de metoder som redovi sas i del 1 punkterna 27–33 i bilaga VII. 
Artikel 89 
1. Om de behöriga myndigheterna ger sitt godkännande får kreditinstitut, som har 
tillstånd att använda internmetoden för berä kning av riskvägda exponeringsbelopp och 
förväntade förlustbelopp för en eller flera exponeringsklasser, till ämpa underavsnitt 1 på 
följande: 
a) Den exponeringsklass som anges i ar tikel 86.1 a, om antalet väsentliga 
motparter är litet och det skulle va ra oskäligt betungande att kräva att 
kreditinstitutet skulle införa ett riskklassificeringssystem för dessa motparter. 
b) Den exponeringsklass som anges i ar tikel 86.1 b, om antalet väsentliga 
motparter är litet och det skulle va ra oskäligt betungande att kräva att 
kreditinstitutet skulle införa ett riskklassificeringssystem för dessa motparter. 
c) Exponeringar i icke väsentliga affärs enheter samt exponeringsklasser som med 
hänsyn till sin storlek och den riskprofil de  företer är av mindre betydelse.  
d) Exponeringar mot hemmedlemsstater nas nationella rege ringar och deras 
delstatliga och lokala självstyrelseorg an och myndigheter samt administrativa 
organ, förutsatt att 
i) det inte finns någon skillnad mellan riskerna vid exponeringar mot den 
nationella regeringen och vid de övr iga nämnda exponeringarna på grund 
av riktade offentliga åtgärder, och att 
ii) kreditbetyget för exponeringa rna mot den nationella regeringen 
motsvarar nivå 1 en ligt underavsnitt 1. 
SV 102   SV e) Ett kreditinstituts exponeringar mot en motpart som är dess moderföretag, 
dotterföretag eller syskonföretag, förutsa tt att motparten är et t institut eller ett 
finansiellt holdingföretag, finansiellt institut, kapitalförvaltningsbolag eller ett 
företag som tillhandahåller anknutna tjän ster och att motparten omfattas av 
tillfredsställande tillsynskrav. 
f) Exponeringar i värdepapper mot juridi ska personer vilkas kreditåtaganden 
uppfyller kraven för riskvikt noll enligt underavsnitt 1 (däribland offentligt 
stödda enheter som riskvikten noll kan tillämpas på). 
g) Aktieexponeringar som genomförs inom  ramen för lagstiftade program för 
främjande av särskilda sektorer av näringslivet som i betydande grad 
subventionerar kreditinstitutets investering och som är förenade med någon 
form av offentlig tillsyn och begränsni ngar av investeringarna i värdepapper. 
Detta undantag får tillämpas på högst totalt 10 % av den ursprungliga 
kapitalbasen plus tilläggskapital. 
Denna punkt skall inte hindra de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater från 
att tillåta att bestämmelserna i underavsnitt 1 tillämpas på exponeringar i 
värdepapper för vilka sådan behandling har tillåtits i andra medlemsstater. 
2. Vid tillämpningen av punkt c skall ett kreditinstituts exponeringsklass avseende 
värdepapper inte betraktas som mindre be tydande om det sammanlagda värdet av 
exponeringarna, med undantag av sådana exponeri ngar i värdepapper som gjorts inom ramen 
för lagstiftade program enligt punkt g, genomsnitt ligt under det föregående året överstiger 
10 % av kreditinstitutets kapitalbas. Om dessa exponeringar till antalet uppgår till mindre än 
tio enskilda innehav, skall tröskelvärdet i ställe t vara 5 % av kreditinstitutets kapitalbas.  
UNDERAVSNITT 3 – REDUCERING AV KREDITRISK  
Artikel 90 
I detta underavsnitt avses me d ”utlånande kreditinstitut”  det kreditinstitut som har 
exponeringen i fråga, oavsett om den härrör från ett lån eller ej. 
Artikel 91 
Kreditinstitut som använder schablonmetoden enligt artiklarna 78–83 eller internmetoden 
enligt artiklarna 84–89 utan att använda egna skattningar av LGD-värden och 
konverteringsfaktorer enli gt artiklarna 87–88, får ta hänsyn ti ll kreditriskreducerande åtgärder 
enligt detta underavsnitt vid beräkning av ris kvägda exponeringsbelopp i enlighet med artikel 
75 a eller som relevanta belopp för förväntade fö rluster vid den beräkning som avses i artikel 
57 q och artikel 63.3.  
Artikel 92 
1. Den teknik som används för att skapa kreditr iskskyddet skall, liksom de åtgärder det 
utlånande kreditinstitutet vidtar och de förfaranden och den policy det genomför, 
vara sådana att de resultera r i en ordning för kreditriskskydd som har rättsverkan och 
kan genomdrivas i alla relevanta jurisdiktioner.  
SV 103   SV 2. Det utlånande kreditinstitutet skall vidta alla behövliga åtgä rder för att säkerställa att 
ordningen för kreditriskskydd är effektiv oc h för att hantera risker i samband med 
den. 
3. När det gäller förbetalt kr editriskskydd skall de tillgånga r som tas i anspråk, om de 
skall kunna beaktas, vara tillräckligt likvida oc h ha ett tillräckligt st abilt värde på sikt 
för att kunna ge tillfredsstäl lande säkerhet för det kreditriskskydd som skapats med 
beaktande av den metod som använts för att beräkna riskvägda exponeringsbelopp 
och av i vilken utsträckning skyddet godkänt s för att beaktas i dessa beräkningar. 
Endast sådana tillgångar som anges i del 1 av bilaga VIII får beaktas.  
4. När det gäller förbetalt kreditriskskydd skall det utlånande kreditin stitutet ha rätt att 
vid fallissemang, insolvens eller konkurs för gäldenären, eller i tillämpliga fall för 
det förvaringsinstitut som innehar säkerhet en – eller någon annan kredithändelse som 
anges i de handlingar som rör transaktionen – utan dröjsmål likvidera eller behålla de 
tillgångar som ligger till grund för säkerhet en,. Korrelationsgraden mellan värdet av 
de tillgångar som ligger till grund för skydde t och låntagarens kreditkvalitet får inte 
vara oskäligt hög.   
5. För att obetalt kreditriskskydd skall kunna b eaktas skall den part som gör åtagandet 
vara tillräckligt tillf örlitlig och avtalet om skyddet ha rättsverkan i de relevanta 
jurisdiktionerna, så att t illfredsställande säkerhet skapas i fråga om det uppnådda 
kreditriskskyddet med beaktande av de n metod som används för att beräkna 
riskvägda exponeringsbelopp och av i vilken utsträckning hänsyn får tas till skyddet. 
För att beaktas skall skyddet va ra utfärdat av sådana parter som anges i del 1 av 
bilaga VIII i någon av de former som anges i samma del av bilagan. 
6. De minimikrav som anges i del 2 av bilaga VIII skall uppfyllas. 
Artikel 93 
1. Om kraven i artikel 92 är uppfyllda, får beräkningen av de riskvägda 
exponeringsbeloppen och, i tillämpliga fall, de förväntade förlustbeloppen ändras i 
enlighet med delarna 3–6 av bilaga VIII. 
2. Ingen exponering, för vilken kreditriskskydd har erhållits, får ge ett högre riskvägt 
exponeringsbelopp eller förväntat förlustbel opp än en i övrigt identisk exponering, 
för vilken inga kreditriskreducer ande åtgärder har vidtagits.  
3. Om kreditriskskydd enligt artiklarna 78–83 eller 84–93, beroende på vad som är 
tillämpligt, redan har beakta ts i det riskvägda exponerings beloppet, får inte någon 
ytterligare beräkning av kreditrisksk ydd göras enligt detta underavsnitt. 
UNDERAVSNITT 4 – VÄRDEPAPPERISERING  
Artikel 94 
Om ett kreditinstitut använder den schabl onmetod som redovisas i underavsnitt 1 för 
beräkningen av riskvägda exponerings belopp för den expone ringsklass som de 
SV 104   SV värdepapperiserade exponeringarna skulle hänför as till enligt artikel 79, skall det beräkna det 
riskvägda exponeringsbeloppet för en position i värdepapperisering i enlighet med del 4 
punkterna 6–35 i bilaga IX.  
I samtliga andra fall skall det beräkna det riskvägda exponeringsbeloppet i enlighet med del 4 
punkterna 36–74 i bilaga IX. 
Artikel 95 
1. Om ett inte obetydligt mått av kreditris k som har samband med värdepapperiserade 
exponeringar har överförts i enlighet med villkoren i del 2 av bilaga IX fr ån det kreditinstitut 
som är originator, får detta kreditinstitut 
a) vid traditionell värdepapperiseri ng: från beräkningen av riskvägda 
exponeringsbelopp och, i tillämpliga fall, förväntade förlustbelopp undanta de 
exponeringar som det har värdepapperiserat, och 
b) vid syntetisk värdepapperisering: beräkna riskvägda exponeringsbelopp och, i 
tillämpliga fall, förväntade förlustb elopp för de värdepapperiserade 
exponeringarna i enlighet med del 2 av bilaga IX. 
2. När punkt 1 är tillämplig skall det kreditinstitut so m är originator beräkna de riskvägda 
exponeringsbelopp som föreskrivs i bilaga IX fö r de eventuella positioner som det innehar i 
värdepapperiseringen.  
Om det kreditinstitut som är originator inte överför någon väsentlig kreditrisk i enlighet med 
punkt 1, behöver det inte beräkna riskvägda ex poneringsbelopp för de eventuella positioner 
det innehar i värdepapperiseringen i fråga.  
Artikel 96 
1. Vid beräkningen av det riskvägda exponeringsbeloppet för en position i 
värdepapperisering skall riskvikter tillämpas  på positionens exponeringsvärde i enlighet med 
bilaga IX med utgångspunkt i positionens kredit kvalitet fastställd me d hänvisning till ett 
ratinginstituts kreditvärdering eller på annat sätt, så som anges i bilaga IX. 
2. Om exponeringen gäller olika tr ancher i en värdepapperise ring skall exponeringen för 
varje tranch betraktas som en separat positi on i värdepapperiseringen. De som tillhandahåller 
kreditriskskydd för positioner i en värdepappe risering skall anses inneha positioner i 
värdepapperiseringen i fråga. Med positioner i värdepapperisering skall även avses 
exponeringar som uppkommer genom ränte-  eller valutaderivatinstrument. 
3. Om en position i värdepapperisering omfatta s av kreditriskskydd, förbetalt eller ej, får 
den riskvikt som skall åsätta s positionen ändras i enlighe t med artiklarna 90–93, jämförda 
med bilaga IX.  
4. Med förbehåll för artikel 57 r och artikel  66.2 skall det riskvägda  exponeringsbeloppet 
räknas in i det totala riskvägda beloppet för kreditinstitutets exponeringar vid tillämpningen 
av artikel 75 a.  
SV 105   SV Artikel 97 
1. En kreditvärdering som utförts av ett ra tinginstitut får användas för att fastställa 
riskvikten för en position i värdepapperisering  enligt artikel 96 endast om ratinginstitutet har 
förklarats valbart för denna uppgift (nedan: ”valbart ratinginstitut”).  
2. De behöriga myndigheterna får inte förkla ra ett ratinginstitut valbart enligt punkt 1 
utan att ha övertygat sig om att det uppfyller kraven i artikel 81 med beaktande av de tekniska 
kriterierna i del 2 av bilaga VI och att det har visat prov på förmåga inom området för 
värdepapperisering, vilket kan styrkas ge nom en stark ställning på marknaden. 
3. Om ett ratinginstitut har förklarats va lbart av de behöriga myndigheterna i en 
medlemsstat enligt punkt 1, får de behöriga m yndigheterna i andra medlemsstater förklara 
institutet valbart för samma syften utan a tt genomföra något eget bedömningsförfarande. 
4. De behöriga myndigheterna skall offentliggöra en förteckning över valbara 
ratinginstitut och en förklaring av förfarandet för erkännande .  
5. En kreditvärdering, som utförts av ett va lbart ratinginstitut, skall, för att kunna 
användas i detta sammanhang, uppfylla de pr inciper för trovärdighet och öppenhet som 
närmare beskrivs i del 3 av bilaga IX.  
Artikel 98 
1. För tillämpningen av riskvikter på posit ioner inom värdepapperisering skall de 
behöriga myndigheterna avgöra vilka av de kredit kvalitetsnivåer som anges i bilaga IX som 
ett valbart ratinginstituts olik a kreditbetyg skall anses motsva ra. Dessa avgöranden skall vara 
objektiva och konsekventa. 
2. När de behöriga myndighetern a i en medlemsstat har fatt at ett avgörande enligt punkt 
1, får de behöriga myndigheterna i andra medl emsstater erkänna detta avgörande utan att 
genomföra något eget förfarande för ett avgörande i frågan. 
Artikel 99 
Användning av ratinginstituts kreditvärderingar fö r beräkning av ett kreditinstituts riskvägda 
exponeringsbelopp enligt artik el 96 skall ske konsekvent och i enlighet med del 3 i bilaga IX. 
Kreditvärderingar får inte användas selektivt. 
Artikel 100 
1. När en värdepapperisering av rullande e xponeringar omfattas av en bestämmelse om 
förtida amortering, skall det kreditinstitut  som är originator eller medverkande 
institut i enlighet med bilaga IX beräkna  ett ytterligare risk vägt exponeringsbelopp 
som gäller risken för att nivåerna på de kr editrisker som kreditinstitutet är exponerat 
för kan öka till följd av att bestämmelsen om förtida amortering tillämpas. 
2. I detta sammanhang skall med ”rullande exponering” avses en exponering vid vilken 
en kund inom överenskomna gränser kan va riera det dragna beloppet, och med 
SV 106   SV ”bestämmelse om förtida amortering” avses en avtalsklausul, enligt vilken det krävs 
att investerarnas positioner skall lösas in  före den förfallodag som ursprungligen 
angetts för de emitterade värdepapperen, om vissa särskilt angivna händelser 
inträffar. 
3. Vid värdepapperiseringar av hushå llsexponeringar som är oförbindliga och 
villkorslöst återkalleliga utan förhandsav isering får de behöriga myndigheterna, om 
den förtida amorteringen utlö ses av ett kvantitativt värd e som gäller något annat än 
den genomsnittliga överskottsmarginalen unde r en tremånaderesperiod, tillämpa en 
behandling som nära ansluter  sig till den som föresk rivs i del 4 punkterna 27–30 i 
bilaga IX för att bestämma det angivna konverteringsvärdet. 
4. När en behörig myndighet avser att beha ndla en värdepapperi sering i enlighet med 
punkt 3, skall den först av allt underrätta de  relevanta behöriga myndigheterna i alla 
övriga medlemsstater. Innan den behöriga m yndigheten väljer att generellt tillämpa 
en sådan behandling på värdepapperiseri ngar som omfattas av bestämmelser om 
förtida amortering av detta slag, skall den samråda med de relevanta behöriga 
myndigheterna i alla övriga medlemssta ter och beakta de synpunkter som dessa 
framför. Den behöriga myndigheten i fråg a skall offentliggöra de synpunkter som 
¨framförts under samrådet och den behandling som valts. 
Artikel 101 
1. Ett kreditinstitut som är originator eller e tt medverkande kreditinstitut får inte, i syfte 
att minska möjliga eller faktiska förluster för investerare, ge stöd till värdepapperiseringen 
utöver sina avtalsmässiga förpliktelser. 
2. Om ett kreditinstitut som är originator el ler ett medverkande institut inte uppfyller 
kravet i punkt 1 i fråga om en värdepappe risering, skall den behöriga myndigheten minst 
kräva att det minst beräknar ett kapitalkrav fö r de värdepapperiserade  exponeringarna som om 
ingen värdepapperisering skett. Kreditinstitu tet skall offentligt tillkännage att det har 
tillhandahållit stöd utöver avtalsbestämmelserna  och följderna av detta för dess lagstadgade 
kapitalkrav. 
AVSNITT 4 
MINIMIKRAV PÅ KAPITALBAS FÖR OPERATIVA RISKER  
Artikel 102 
1. De behöriga myndigheterna skall kräva at t kreditinstitut innehar en tillräcklig 
kapitalbas för att täcka kapitalkravet för operati va risker i enlighet med de metoder som anges 
i artiklarna 103–105. 
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4, får kreditinstitut som tillämpar den 
metod som anges i artikel 104 in te återgå till att använda de n metod som anges i artikel 103, 
såvida de inte kan styrka a tt det finns goda skäl för detta och de behöriga myndigheterna 
medger det.  
SV 107   SV 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4, får kreditinstitut som tillämpar den 
metod som anges i artikel 105 inte  återgå till att a nvända de metoder som anges i artikel 103 
eller 104, såvida de inte kan styrka att det finns goda skäl  för detta och de behöriga 
myndigheterna medger det.  
4. De behöriga myndigheterna får tillåta att kreditinstitut använder en kombination av 
metoder i enlighet med del 4 av bilaga X. 
Artikel 103 
Enligt basmetoden skall kapitalkravet för opera tiv risk vara en viss procentandel av en 
relevant indikator i enlighet med de para metrar som anges i del 1 av bilaga X. 
Artikel 104 
1. Enligt schablonmetoden skall kreditinstituten dela in sina verksamheter i ett antal 
affärsområden så som anges i del 2 av bilaga X. 
2. För varje affärsområde skall kreditinstituten beräkna ett kapitalkrav för operativ risk 
som en viss procentandel av en relevant i ndikator i enlighet med de parametrar som 
anges i del 2 av bilaga X 
3. För vissa affärsområden får de behöriga m yndigheterna på vissa vi llkor tillåta att ett 
kreditinstitut använder en alternativ indikato r för att fastställa sitt kapitalkrav för 
operativ risk. 
4. Enligt schablonmetoden skall kapitalkravet för operativ risk vara lika med summan 
av kapitalkraven för operativ risk för samtliga enskilda affärsområden. 
5. Parametrarna för schablonmetoden återfinns i del 2 av bilaga X. 
6. För att få använda schablonmetoden skall kr editinstituten uppfylla kriterierna i del 2 
av bilaga X. 
Artikel 105 
1. Kreditinstitut får använda internmätnings metoder som bygger på deras egna interna 
riskmätningssystem, under förutsättning att den behöriga myndigheten uttryckligen ger sitt 
godkännande till att modellerna i fråga används för att beräkna kravet på kapitalbas. 
2. Kreditinstituten skall in för de behöriga myndighetern a styrka att de uppfyller 
kvalifikationskriterierna i del 3 av bilaga X.  
3. När ett moderkreditinstitut inom EU och dess dotterföretag eller dotterföretagen till ett 
finansiellt holdingföretag inom EU avser a tt tillämpa någon internmätningsmetod, skall de 
behöriga myndigheterna för de olika juridiska pe rsonerna samarbeta nära enligt föreskrifterna 
i artiklarna 128–132. Ansökan skall innehålla de uppgifter som anges i del 3 i bilaga X. 
4. Om ett moderkreditinstitut inom EU oc h dess dotterföretag e ller ett finansiellt 
moderinstitut inom EU och dess dotterföretag tillämpar någon internmätningsmetod enhetligt 
SV 108   SV för både moder- och dotterföretag, får de behöri ga myndigheterna tillåta att moderföretaget 
och dess dotterföretag betraktas som en enhet när det gäller kvalifikationskraven i del 3 i 
bilaga X. 
 
Ð2000/12/EG 
AVSNITT 35 
STORA EXPONERINGAR  
 
Ð2000/12/EG Art. 1.24 (anpassad) 
Ö ny 
Artikel 106 
1. ⌦ Med ⌫ exponeringar vid tillämpningen av artiklarna 48, 49 och 50:  ⌦ avses i 
detta avsnitt varje ⌫ de tillgångsposter  och poster  utanför balansräkningen som 
avses i ⌦ underavsnitt 1 av avsnitt 3 ⌫ artikel 43 och i bilagorna 2 och 4  utan 
tillämpning av de ⌦ riskvikter ⌫ vikttal eller risknivåer  som anges där. 
Sådana risker  ⌦ Exponeringar som uppkommer till följd av poster ⌫ som avses i 
bilaga IV ⌦ skall ⌫ beräknas enligt någon av de metoder som anges i bilaga III, . 
utan tillämpning av viktning för motpartsrisk.  Alla poster ⌦ vars samlade 
belopp ⌫ som i sin helhet  täcks av ⌦ kapitalbasen ⌫ eget kapital  får med de 
behöriga myndigheternas ⌦ godkännande ⌫ medgivande  undantas från 
⌦ bestämningen ⌫ definitionen  av exponeringar under förutsättning att detta 
⌦ belopp ⌫ egna kapital  inte ⌦ räknas in ⌫ ingår  i Ö kreditinstitutets 
kapitalbas  beräkningen av kapitaltäckningsgraden  Ö vid tillämpningen av artikel 
75  eller i  Ö vid beräkningen av  andra ⌦ nyckeltal ⌫ beräkningskvoter  för 
övervakning som fastställt s i detta direktiv samt i annan gemenskapslagstiftning. 
2. Exponeringar omfattar inte följande poster: 
a) Vid valutatransaktioner: exponering ar som uppkommer i samband med normal 
avveckling av en transakti on under två dygn ef ter betalning, . 
b) v Vid köp eller försäljni ng av värdepapper: ex poneringar som uppkommer i 
samband med normal avveckling av en transaktion under fem vardagar efter den ⌦ tidigare av de ⌫ tidpunkter
 då anti ngen  betalning ⌦ sker ⌫ har 
skett  eller  ⌦ och då ⌫ värdepapperen ⌦ levereras ⌫ har levererats . 
SV 109   SV  
Ð2000/12/EG Art. 1.1 tredje 
stycket (anpassad) 
Artikel 107 
Vid tillämpningen av tillsyn och kontroll av stora exponeringar  ⌦ detta avsnitt ⌫ skall 
⌦ med ”kreditinstitut” avses följande: ⌫ 
a) ⌦ Ett ⌫ kreditinstitut enligt första styck et samt ⌦ dess ⌫ filialer till ett sådant 
kreditinstitut  i tredje land, . 
b) p Privata och offentliga företag samt deras filialer, som motsvarar definitionen i första 
stycket  ⌦ av kreditinstitut ⌫ och som är auktoriserade i ett  tredje land betraktas 
som kreditinstitut . 
 
Ð2000/12/EG Art. 48.1 (anpassad) 
Öny 
Artikel 108 
Rapportering av stora exponeringar  
1. Ett kreditinstituts exponering gentemot en  kund eller en grupp av kunder med inbördes 
anknytning skall anses som en större  ⌦ stor ⌫ exponering när vä rdet uppgår till 
⌦ minst ⌫ eller överstiger  10 procent av kreditinstitutets kapitalbas. 
ÖAvsnitt 1 får därvid läsas utan beaktande av artiklarna 57 q och 63.3 och skall läsas utan 
beaktande av artikel 66.2.   
 
Ð2000/12/EG Art. 48.4 första 
stycket (anpassad) 
Artikel 109 
De behöriga myndigheterna skall kräva att varje kreditinstitut har sunda förvaltnings- och 
redovisningsmetoder samt lämplig a interna kontrollrutiner fö r att kunna identifiera och 
registrera alla stora exponeri ngar och senare ändringar av de ssa i enlighet med definitionerna 
och kraven i  detta direktiv och för att kunna över vaka dessa exponeringar mot bakgrund av 
kreditinstitutets egen strategi vad gäller exponeringar. 
 
Ð2000/12/EG Art. 48.2 (anpassad) 
Artikel 110 
Rapportering av stora exponeringar  
SV 110   SV 21. Ett kreditinstitut skall rapportera alla sådana  stora exponeringar som avses i punkt 1  
till de behöriga myndigheterna. 
Medlemsstaterna skall föreskriva att rapportering en skall ske enligt en av följande metoder. 
De får bestämma vilken av metoderna som skall tillämpas. 
a) Rapportering av alla stora exponeringar mi nst en gång om året samt rapportering 
under året av alla nya stora exponeringar och alla ökningar av befintliga exponeringar som uppgår till minst 20 pro cent i förhållande till den senaste 
rapporten. 
b)
 Rapportering av alla stora exponeri ngar minst fyra gånger om året. 
 
Ð2000/12/EG Art. 48.3 (anpassad) 
Öny 
3.2 Ö Såvida det inte gäller kreditinstitut som tillämpar artikel 114 i fråga om erkännande av 
säkerheter vid beräkningen av exponeri ngarnas värde enligt artikel 111.1–3 behöver  
Eexponeringar som har undant agits enligt artikel 49.7  ⌦ 111.3 ⌫ a–h behöver dock  inte 
rapporteras på det sätt som föreskrivs i punkt Ö 1  2. För sådana exponeringar som avses i 
artikel ⌦ 111.3 ⌫ 49.7  e och i- s samt i artikel 49.8 -49.10  Ö artiklarna 115 och 116  får 
rapporteringen enligt Ö punkt 1 b  inskränkas till två gånger om året. 
 
Ð2000/12/EG Art. 48.4 andra 
stycket (anpassad) 
När ett kreditinstitut åberopar punkt ⌦ 2 ⌫ 3, skall institutet  ⌦ det ⌫ bevara uppgifter 
om de skäl som åberopats i minst ett år efter det att det förhållande som föranledde undantaget 
inträffade, så att de behörig a myndigheterna kan fastställa om undantaget alltjämt är 
motiverat. 
 
Øny 
3. Medlemsstaterna får kräva att kreditinst itut skall rapportera koncentrerade exponeringar 
mot emittenter av säkerheter som de tagit emot. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.1–5 
(anpassad) 
Î1 Direktiv 2004/xx/EG Art. 3.7 
Öny 
Artikel 111 
Begränsningar av stora exponeringar  
1. Ett kreditinstitut får inte exponera sig gentemot en kund eller grupp av kunder med 
inbördes anknytning om värdet överstiger 25  procent av institutets kapitalbas. 
Ö Avsnitt 1 får vid tillämpning av detta och av andra bestämmelser i denna artikel 
SV 111   SV läsas utan beaktande av ar tiklarna 57 q och 63.3 och skall läsas utan beaktande av 
artikel 66.2.  
2. När en kund eller grupp av kunder med i nbördes anknytning är moderföretag eller 
dotterföretag till kreditinstitutet eller ett eller flera ⌦ syskonföretag ⌫ 
dotterföretag till mode rföretaget , skall den procentsats som anges i punkt 1 minskas 
till 20 procent. Medlemsstaterna får dock undanta exponeringar gentemot sådana 
kunder från 20-procentsgränsen om de före skriver särskild övervakning av sådana 
exponeringar genom andra åtgärder eller fö rfaranden. De skall i så fall underrätta 
kommissionen och Î1 Europeiska bankkommittén  om de åtgärderna eller 
förfarandena. 
3. Ett kreditinstitut får inte göra stora exponeringar som sammanlagt överstiger 800 
procent av institutets kapitalbas. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.4 (anpassad) 
4. Medl emsstaterna får sätta lägre grän ser än dem som anges i punkt 1 -3. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.1–5 
54. Ett kreditinstitut skall vid varje tidpunkt iaktta de i punkterna  1–3 föreskrivna 
gränserna för sina exponeringar. Om expone ringarna i undantagsfall överstiger dessa 
gränser skall detta förhållande utan dröj smål anmälas till de behöriga myndigheterna 
som, när omständigheterna föranleder det, får medge kreditinstitutet en viss tidsfrist inom vilken det skall se till att gränsvärdena iakttas. 
 
Øny 
Artikel 112 
1. Vid tillämpningen av artiklarna 113–117 skall med ”garanti” även avses andra 
kreditderivat än kreditlänkade obligati oner som erkänns enli gt artiklarna 90–93. 
2. Med förbehåll för punkt 3 skall en förutsä ttning för att kreditriskskydd (förbetalt eller 
ej) skall kunna erkännas, i de  fall då detta får tillåtas  enligt artikla rna 113–117, vara 
att detta sker i enlighet med de krav för godkännande och andra minimikrav som 
anges i artiklarna 90–93 för beräkninge n av riskvägda exponeringsbelopp enligt 
artiklarna 78–83.  
3. Om ett kreditinstitut stöder  sig på artikel 114.2, skall det för att kreditriskskydd skall 
erkännas krävas att de relevanta kraven i artiklarna 84–89 är uppfyllda. 
SV 112   SV  
Ð2000/12/EG Art. 49.4 och 49.6 
(anpassad) 
Artikel 113 
1. Medlemsstaterna får sätta lägre gränser än dem  som anges i ⌦ artikel 111 ⌫ punkt 
1-3. 
62. Medlemsstaterna får från tillämpningen av ⌦ artikel 111.1–3 ⌫ punkt 1 -3 helt eller 
delvis undanta exponeringar gentemot  kreditinstitutets moderföretag, ⌦ syskonföretag ⌫ 
gentemot andra dotterföretag till moderföretaget  eller gentemot  egna dotterföretag under 
förutsättning att dessa företag omfattas av sådan gruppbaserad tillsyn som kreditinstitutet 
självt är underkastat enligt detta direktiv eller av mots varande regler i tredje land. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.7 (anpassad) 
Öny 
73.  
Medlemsstaterna får helt eller delvis undant a följande exponeringar från tillämpningen av 
punkt 1 -3 ⌦ artikel 111 ⌫ : 
(a) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och 
centralbanker i zon A  Ö nationella regeringar elle r centralbanker som utan 
ställande av säkerhet skulle ges riskvikten 0 % en ligt artiklarna 78–83  . 
(b) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska gemenskaperna  
Ö internationella organisationer eller multilaterala utvecklingsbanker som utan 
ställande av säkerhet skulle ges riskvikten 0 % en ligt artiklarna 78–83  . 
(c) Tillgångsposter som utgörs av fordringar för vilka centralregeringar eller 
centralbanker i zon A eller Europeiska gemenskaperna  Ö nationella regeringar, 
centralbanker, internationella organisationer eller multilaterala 
utvecklingsbanker  har lämnat uttryckliga garantier Ö , om fordringar utan 
säkerhet på den enhet som ställt garant in skulle ges riskvikten 0 % enligt 
artiklarna 78–83  . 
(d) Andra exponeringar gentemot centralregeringar eller centralbanker i zon A 
eller gentemot Europeiska gemenskaperna  Ö nationella regeringar, 
centralbanker, internationella organisationer eller multilaterala 
utvecklingsbanker , eller exponeringar garanterade av dessa, Ö om fordringar 
utan säkerhet på den enhet som exponeri ngen gäller eller som ställt garantin 
skulle ges riskvikten 0 % enligt artiklarna 78–83  . 
(e) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar gentemot 
⌦ nationella ⌫ central regeringar eller cen tralbanker i zon B  Ö som inte 
omfattas av punkt a  om de är angivna i, och i förekommande fall 
finansierade i, låntag arnas nationella valuta. 
(f) Tillgångsposter och andra exponeringa r för vilka det enligt de behöriga 
myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet i form av 
Ö räntebärande  värdepapper utgivna av ⌦ nationella ⌫ central regeringar 
SV 113   SV eller centralbanker, i zon A eller av Eu ropeiska gemenskaperna eller av en 
medlemsstats regionala eller lokala myndi gheter för vilka 0 pr ocents vikt gäller 
beträffande soliditet enligt arti kel 44  Ö internationella organisationer, 
multilaterala utvecklingsbanker eller delstatliga eller lokala självstyrelseorgan 
eller myndigheter i medlemsstaterna, so m utgör fordringar på emittenten och 
skulle ges riskvikten 0 % enligt artiklarna 78–83  . 
(g) Tillgångsposter och andra exponeringa r för vilka det enligt de behöriga 
myndigheternas bedömning finns betrygga nde säkerhet i form av kontanta 
medel insatta hos det ⌦ utlånande kreditinstitutet ⌫ långi vande institutet  
eller hos ett kreditinstitut som är m oderföretag eller dotterföretag till 
⌦ detta ⌫ det långivande institutet . 
(h) Tillgångsposter och andra exponeringa r för vilka det enligt de behöriga 
myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet i form av depositionsbevis, utgivna av det ⌦ utlånande kreditinstitutet ⌫ långivande 
institutet  eller av ett kreditinstitut som är m oderföretag eller dotterföretag till 
detta och förvarade hos något av dem. 
(i) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar gentemot 
kredit institut med en löptid av högst ett år och som inte ingår i institutens 
kapitalbas. 
(j) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar gentemot 
institut som inte är kreditinstitut men som uppfyller villkoren i artikel 45.2  
Ö del 1 punkt 82 i bilaga VI  och som har en löptid av högst ett år och för 
vilka det finns säkerhet enligt samma punkt. 
(k) Växlar och andra liknande skuldebrev me d en löptid av högst ett år och med 
underskrift av andra kreditinstitut. 
(l) Sådana räntebärande värdepapper som avses i artikel 22.4 i direktiv 
85/611/EEG  Ö Täckta obligationer enligt definitionen i artiklarna 78––83.  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
(m) I avvaktan på en senare samordning, innehav i sådana ⌦ försäkrings-
företag ⌫ försäkringsbolag  som avses i artikel 51.3  ⌦ 122.1 ⌫ upp till 40 
procent av kapitalbasen i det kred itinstitut som förvärvar innehavet. 
(n) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionala eller centrala 
kreditinstitut till vilka det ⌦ utlånande kreditinstitutet ⌫ långivande institutet  
är knutet genom en sammanslutning enlig t bestämmelser i lag, bolagsordning 
eller motsvarande och som enligt dessa bestämmelser är ansvariga för likviditetsutjämningar inom sammanslutningen. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
(o) Exponeringar för vilka det enligt de be höriga myndigheternas bedömning finns 
betryggande säkerhet i form av andra vä rdepapper än sådana som avses i f, 
under förutsättning att dessa värdepapper inte är utgivna av kreditinstitutet 
SV 114   SV självt, dess moderföretag eller något av deras dotterf öretag eller av den kund 
eller grupp av kunder exponeringen avser . De värdepapper som används som 
säkerhet skall värde ras till marknadspris, ha ett värde som överstiger de 
exponeringar för vilka de utgör säkerhet  och vara föremål för börshandel eller 
för omsättning och regelbunden noteri ng på en marknad som upprätthålls 
genom erkänt yrkesmässiga aktörer. Vidare skall det enligt de behöriga 
myndigheternas bedömning, i den medlemsstat som utgör kreditinstitutets 
hemland vara möjligt att fastställa ett objektivt pris så att värdepapperens 
övervärde vid varje tidpunkt kan faststä llas. Det övervärde som erfordras skall 
utgöra 1 00 procent. Det skall dock utgöra 150 procent i fråga om aktier och 50 
procent i fråga om räntebärande värdep apper utgivna av kreditinstitut, av 
regionala eller lokala myndigheter hos medlemsstaterna med undantag för dem 
som avses i artikel 44; och i fråga  om räntebärande värdepapper av EIB och 
multilaterala utvecklingsbanker. Värdepapper som används som säkerhet får 
inte ingå i ett kreditinstituts kapitalbas.  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
(p) Lån som i enlighet med de behöriga m yndigheternas bedömn ing är säkrade 
genom panträtt i bostadsfastighete r eller genom aktier i finska 
bostadsaktiebolag, som är verksamma  enligt den finska lagen om 
bostadsaktiebolag av år  1991 eller senare anta gna författningar med 
motsvarande innehåll, och leasingavtal  där uthyraren behåller full äganderätt 
till den uthyrda bostaden så länge förhyr aren inte har utnyttjat sin köpoption, i 
bägge fallen upp till 50 procent av bostadsfastighetens värde. Värdet av 
egendomen skall beräkna s på ett sätt som kan godtas av de behöriga 
myndig heterna på grundval av stränga värd eringsnormer som fastställts i lagar 
eller andra författningar.  Värdering skall genomföras minst en gång om året. 
Vid tillämpningen av denna punkt skall me d bostadsfastighet avses en fastighet 
som är eller kommer att bli bebodd eller uthyrd av låntagaren.  
 
Øny 
(q) Följande poster, om de skulle ges ri skvikten 50 % enligt artiklarna 78–83, dock 
endast med upp till 50 % av värd et på fastigheten i fråga: 
i) Exponeringar som är säkrade genom pa nträtt i kontorsfastigheter eller andra 
kommersiella fastigheter eller genom ak tier i finska bostadsaktiebolag, som är 
verksamma enligt den finska lagen om  bostadsaktiebolag av år 1991 eller 
senare antagna författningar med motsvarande innehåll, och som avser 
kontorsfastigheter eller andra kommersiella fastigheter. 
ii) Exponeringar som avser transaktione r med fastighetsleasing i fråga om 
kontorsfastigheter och andra kommersiella fastigheter. 
Vid tillämpningen av punkt ii får medlem sstaternas behöriga myndigheter fram till 
den 31 december 2011 tillåta att kredi tinstitut godkänner 100 % av värdet på 
fastigheten i fråga. Vid utgången av de nna period skall behandlingen ses över. 
Medlemsstaterna skall underrätta kommi ssionen om hur de tillämpar denna 
förmånliga behandling. 
SV 115   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
qr) 50 procent av de medel- och lågriskp oster utanför balansräkningen som avses i 
bilaga II. 
rs) Efter godkännande av de behöriga m yndigheterna, andra garantier än 
kreditgarantier som grundas på bestämmelser  i lag eller föreskrifter och som av 
ömsesidiga garantifonder med ställning som kr editinstitut ställs ut till medlemmar, 
varvid 20 procents vikt skall tillämpas på beloppet. 
Medlemsstaterna skall underrätta kommissi onen om denna möjlighet tas i anspråk 
för att säkerställa att den inte le der till snedvridning av konkurrensen.  
st) De lågriskposter utanför balansräkninge n som avses i bilaga II, om avtal har 
träffats med kunden eller kundgruppen i fråga om att exponeringar kan göras endast 
om det har konstaterats  att det inte medför att de gränsvärden som är tillämpliga 
enligt ⌦ artikel 111.1–3 ⌫ punkt 1 -3 överskrids. 
 
Øny 
Kontanta medel som tas emot för en kr editlänkad obligation som utfärdats av 
kreditinstitutet samt insättningar eller mottagna lån från en motpart till 
kreditinstitutet, som omfattas av ett avta l om nettning av poster i balansräkningen 
som godkänts enligt artiklarna 90–93 skall anses hänförliga till punkt g.  
 
Ð2000/12/EG Art. 49 o andra och 
tredje meningarna (anpassad) 
Ö ny 
⌦Vid tillämpning av punkt o skall ⌫  Dde värdepapper som används som säkerhet 
skall  värderas till marknadspris, ha ett värd e som överstiger de exponeringar för vilka 
de utgör säkerhet och vara föremål för börshandel eller för omsättning och 
regelbunden notering på en marknad som upprätthålls genom erkänt yrkesmässiga 
aktörer. Vidare skall det enligt de  behöriga myndigheternas bedömning,  i den 
medlemsstat som utgör  kreditinstitutets ⌦ hemmedlemsstat ⌫ hemland  vara 
möjligt att fastställa ett objektivt pris så  att värdepapperens övervärde vid varje 
tidpunkt kan fastställas. Det övervärde som erfordras skall utgör a 100 procent. Det 
skall dock utgöra 150 procent i fråga om  aktier och 50 procent i fråga om 
räntebärande värdepapper utgivna av institut, av regionala eller lokala ⌦ självstyrelseorgan och ⌫ myndigheter hos medlemsstaterna med undantag för 
dem som avses i artikel 44;
 ⌦ punkt f ⌫ och i fråga om räntebärande värdepapper 
av EIB och  ⌦ utfärdade av ⌫ multilaterala utvecklingsbanker Ö utom sådana som 
skall ges riskvikten 0 % en ligt schablonmetoden. Om det föreligger löptidsobalans 
mellan exponeringen och kreditriskskyddet skall säkerheten inte godkännas.  
⌦ Värdepapper som används som säkerhet får inte räknas in i ett kreditinstituts 
kapitalbas. ⌫ 
⌦Vid tillämpning av punkt p skall ⌫ Vvärdet av egendomen skall  beräknas på ett 
sätt som kan godtas av de behöriga m yndigheterna på grundval av stränga 
värderingsnormer som fastställts i lagar el ler andra författningar. Värdering skall 
genomföras minst en gång om året. Vid tillämpningen av denna  punkt ⌦ p ⌫ skall 
SV 116   SV med bostadsfastighet avses en fastighet som är eller kommer att bli bebodd eller 
uthyrd av låntagaren. 
Medlemsstaterna skall u nderrätta kommissionen om ⌦ alla undantag som beviljas 
enligt punkt s ⌫ denna möjlighet tas i anspråk  för att säkerställa att den  inte leder 
till snedvridning av konkurrensen. 
 
Øny 
Artikel 114 
1. Med förbehåll för punkt 3 får medlem sstaterna i fråga om beräkningen av 
exponeringars värde enligt ar tikel 111.1–3, när det gäller kreditinstitut som tillämpar den 
fullständiga metoden för finansiella säkerheter  enligt artiklarna 90–93, som alternativ till att 
helt eller delvis bevilja sådana undantag som tillåts enligt artikel 113.3 f–h och 113.3 o tillåta 
att sådana kreditinstitut använder ett värde som är lägre än värdet på exponeringen, men inte 
lägre än summan av de fullständigt justerad e exponeringsvärdena för deras exponeringar mot 
en kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning.  
I detta sammanhang skall med ”fullständigt ju sterat exponeringsvärde” avses det värde som 
beräknats enligt artiklarna 90–93 med beakta nde av kreditriskreducerande åtgärder, 
volatilitetsjusteringar och eventuell löptidsobalans (E*). 
Om denna punkt tillämpas på ett kreditinstitut får artikel 113.3 f–h och 113.3 o inte tillämpas 
på kreditinstitutet i fråga. 
2. Med förbehåll för punkt 3 får ett kreditinstitut, som har tillstånd att använda egna 
skattningar av LGD-värden och konverteri ngsfaktorer för en exponeringsklass enligt 
artiklarna 84–89, om det enligt de behöriga myndigheternas bedömning kan skatta de 
finansiella säkerheternas effe kter på dess exponeringar separat från andra LGD-relaterade 
aspekter, tillämpa dessa skattade  effekter vid beräkningen av exponeringsvärden enligt artikel 
113.3. 
De behöriga myndigheterna skall ha övertygat si g om att de skattningar som kreditinstitutet 
gör är lämpliga att utnyttja för reducering av ex poneringsvärdet när detta skall användas för 
att avgöra efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 111.  
Om ett kreditinstitut har tillstånd att använda egna skattningar av effekterna av finansiella 
säkerheter skall det styrkas för de behörig a myndigheternas att detta sker konsekvent. 
Metoden skall särskilt användas för alla stora exponeringar. 
Kreditinstitut som har tillstånd att använd a egna skattningar av LGD-värden och 
konverteringsfaktorer för en exponeringsklas s enligt artiklarna 84–89 och som inte beräknar 
värdet på sina exponeri ngar enligt den metod som avses i förs ta stycket får ge s tillstånd att 
använda den metod som anges i punkt 9.1 ovan eller den som anges i artikel 113.3 för 
beräkningen av exponeringarnas värd e. Ett kreditinstitut får endast  tillämpa en av dessa båda 
metoder. 
3. Ett kreditinstitut som har tillstånd att anvä nda de metoder som beskrivs i punkterna 1 
och 2 vid beräkning av exponeringsvärden  enligt artikel 111.1–3 skall genomföra 
SV 117   SV återkommande stresstester av sina kreditriskkoncen trationer, även i fråga om det realiserbara 
värdet av eventuellt mottagen säkerhet.  
Dessa tester skall gälla risker som kan orsakas av pot entiella förändringar av förhållandena på 
marknaden som kan få negativa konsekvenser för kreditinstitutets kapitaltäckning och risker 
vid brådskande realisering av säkerheter. 
Kreditinstitutet skall förvissa  de behöriga myndigheterna om  att de stresstester som 
genomförs är tillräckliga och lämp liga för bedömningen av dessa risker. 
Om ett sådant stresstest visar på ett lägre real iserbart värde av en mottagen säkerhet än vad 
som skulle få beaktas en ligt punkt 2 respektive 3, skall värdet av den sä kerhet som får tas med 
i beräkningen av exponerings värden enligt artikel 111.1–3 mi nskas i motsvarande grad. 
I sådana kreditinstituts strategier för att be möta koncentrationsrisker skall följande ingå: 
a) Strategier och förfaranden för att bemöta risker till följd av löptidsobalanser mellan 
exponeringar och det eventuella  kreditriskskyddet för dessa. 
b) Strategier och förfaranden för koncentra tionsrisker till följd av tillämpningen av 
tekniker för reducering av kred itrisker, särskilt vid stor a indirekta kreditexponeringar 
(t.ex. mot en enskild emittent av värdep apper som tagits emot som säkerhet). 
4. När effekterna av säkerheter beaktas enli gt punkterna 1 eller 2 i denna artikel, får 
medlemsstaterna behandla varje täckt del av exponeringen som om den gäller emittenten av 
säkerheten och inte kunden.  
 
Ð2000/12/EG Art. 49.8–9 
(anpassad) 
Öny 
Artikel 115 
81. Vid tillämpning av ⌦ artikel 111.1–3 ⌫ punkterna 1, 2 och 3  får medlemsstaterna 
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillg ångsposter som utgörs av fordringar på ⌦ en ⌫ 
medlemsstats regionala och lokala ⌦ självstyrelseorgan och ⌫ myndigheter Ö , om dessa 
fordringar skulle ges riskvikten 20 % enli gt artiklarna 78–83 och beträffande andra 
exponeringar gentemot eller gara nterade av sådana självstyrels eorgan och myndigheter vars 
skulder ges riskvikten 20  % enligt ar tiklarna 78–83.  och beträffande andra exponeringar 
gentemot eller garanterade av sådana myndigheter. Medlemsstaterna  får dock reducera detta 
vikttal till 0 procent enligt de villkor som fastställs i artikel 44 . 
ÖMedlemsstaterna får dock reducera detta vikttal till 0 % för tillgångsposter som utgör 
fordringar på medlemsstaternas delstatliga och lo kala självstyrelseorgan  och myndigheter, om 
dessa fordringar skulle ges riskvikten 0 % en ligt artiklarna 78–83 oc h för andra exponeringar 
gentemot eller garanterade av sådana självs tyrelseorgan och myndigheter vars skulder ges 
riskvikten 0 % enli gt artiklarna 78–83.  
9.2. Vid tillämpning av ⌦ artikel 111.1–3 ⌫ punkterna 1, 2 och 3  får medlemsstaterna 
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillgångs poster som utgörs av fo rdringar på och andra 
exponeringar gentemot kredit institut, som har en löptid av mer än ett men högst tre år, och 50 
SV 118   SV procents vikt beträffande tillgångsposte r som utgörs av fordringar på kredit institut, som har en 
löptid av mer än tre år, ⌦ i det senare fallet ⌫ under förutsättning att obligationerna  har 
utgivits av ett kredit institut för de sist nämnda tillgångsposterna,  och att ⌦ de ⌫ dessa 
obligationer  enligt de behöriga myndigheternas bedömning är föremål för omsättning på en 
marknad bestående av ⌦ professionella ⌫ yrkesmässiga  aktörer och dag ligen noteras på 
denna marknad eller att de behöriga myndigheterna i ⌦ de emitterande institutens 
hemmedlemsstat ⌫ det kreditinstituts hemland som har utgivit obligationerna  har lämnat 
tillstånd till ⌦ emissionen ⌫ utgivandet . Dessa poster får inte und er några omständigheter 
utgöra kapitalbas. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.10 
(anpassad) 
Artikel 116 
10. Med avvikelse från  punkterna 7 i och 9  ⌦ artikel 113.3 i och artikel 115.2 ⌫ får 
medlemsstaterna tillämpa 20 procents vikt på tillgångsposter som utgörs av fordringar på och 
andra exponeringar gentemot kreditinstitut, oavsett löptid. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.11 
(anpassad) 
Artikel 117 
111. När en exponering gentemot en kund garant erats av en tredje  part eller genom 
säkerhet i form av värdepapper utgivna av  en tredje part på de villkor som har 
fastställts i punkt 7  ⌦ artikel 113.3 ⌫ o får medlemsstaterna behandla 
exponeringen 
a) som om den hade ingåtts med ⌦ garantigivaren ⌫ denna tredje part  i stället 
för med kunden om denna tredje part  enligt de behöriga myndigheternas 
bedömning lämnat betryggande direkta och ovillkorliga garantier , ⌦ eller ⌫ 
b) som om den hade ingåtts med denna tred je part i stället för med kunden, om det 
för exponeringar som definierat s i punkt 7  ⌦ artikel 113.3 ⌫ o finns säkerhet 
på villkor som där anges. 
 
Øny 
2. När medlemsstaterna tillämpar en behandling enligt punkt 1 a 
a) skall, om garantin är uttryckt i en annan valuta än den som gäller för 
exponeringen, det belopp av exponeringe n som skall betraktas som täckt 
beräknas enligt bestämmelserna om beha ndlingen av valutaobalanser för ej 
förbetalt skydd i bilaga VIII, 
b) skall en obalans mellan löptider na för exponeringen respektive skyddet 
behandlas enligt bestämmelserna om beha ndling av löptidsobalanser i bilaga 
VIII, och 
SV 119   SV c) kan partiell täckning få beaktas genom den behandling som anges i bilaga VIII. 
 
Ð2000/12/EG Art. 49.2 (anpassad) 
12. Senast den 1 januari 1999 skall rådet på gr undval av en rapport från kommissionen 
granska den behandling av inte rbankexponeringar som har föresk rivits i punkterna 7 i, 9 och 
10. Rådet skall på förslag från kommissionen  besluta om eventuella ändringar.  
 
Ð2000/12/EG Art. 50 (anpassad) 
Öny 
Artikel 118 
Tillsyn av stora exponeringar på gruppnivå och företagsnivå  
1. Om ett kreditinstitut varken är moder - eller dotterföretag sk all övervakningen av a tt de 
förpliktelser som följer av artiklarna 48 och 49 eller av någon annan gemenskapsbestämmelse 
inom detta område efterlevs utövas på företagsnivå.  
2. I övriga fall skall övervakningen av att de förpliktelser som fö ljer av artiklarna 48 och 49 
eller av n ågon gemenskapsbestämmelse inom detta område efterlevs utövas på gruppnivå i 
enlighet med artikel 52 -56. 
3. Medlemsstaterna får avstå från att överv aka, individuellt eller på grundval av 
delsammanställning, att de förplikte lser som följer av artikel 48 och  49 eller av någon annan 
gemenskapsbestämmelse som är tillämplig inom detta område efterlevs av ett kreditinstitut 
som i egenskap av moderföretag är underkas tat övervakning på gr undval av sammanställning 
och av varje dotte rföretag till ett sådant kreditins titut som är föremål för deras 
tillståndsgivning och tillsyn och ingår i övervakning på grundval av sammanställning.  
Medlemsstaterna får även avstå från sådan överv akning om moderföretaget  är ett finansiellt 
holdingföretag som är et ablerat i samma medlemss tat som kreditinstitutet, under förutsättning 
att detta företag är underkastat samma övervakning som gäller för kreditinstitut.  
I de fall som avses i första och andra stycket  
ÖOm förpliktelserna för kreditin stitut, individuellt eller på undergruppsb asis, enligt detta 
avsnitt inte tillämpas med stöd av artikel 69.1, el ler om bestämmelserna i artikel 70 tillämpas 
på moderkreditinstitut i en medlemsstat,  skall åtgärder vidtas för att säkerställa en lämplig 
riskfördelning inom gruppen. 
 
Øny 
Artikel 119 
Kommissionen skall senast den 31 decem ber 2007 lägga fram en rapport för 
Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta avsnitt, vid behov åtföljd av lämpliga 
förslag.” 
SV 120   SV  
Ð2000/12/EG 
AVSNITT 6 
KVALIFICERAT  ⌦ KVALIFICERADE  ⌫ INNEHAV I FÖRETAG UTANFÖR 
FINANSOMRÅDET  
 
Ð2000/12/EG Art. 51.1–2 
(anpassad) 
Artikel 120 
Begränsningar av kvalificerat innehav i icke -finansiella företag  
1. Inget kreditinstitut får ha ett kvalificer at innehav, som motsvarar mer än 15 % av 
institutets kapitalbas, i ett företag som är varken  ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut 
eller som driver sådan verksa mhet som avses i artikel 43.2 f ⌦ andra stycket ⌫ i direktiv 
86/635/EEG. 
2. Ett kreditinstituts sammantagna kvalificerade innehav i andra företag än kreditinstitut, 
finansiella institut och företag som driver sådan verksamhet som avses i artikel 43.2 f 
⌦ andra stycket ⌫ i direktiv 86/635/EEG, får inte överstiga 60% av institutets kapitalbas. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.5 (anpassad) 
5. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa be gränsningarna enligt punkterna 1 och 2 för 
ägarposter i försäkringsföretag enligt def initionen i direktiv 73/239/EEG och direktiv 
79/267/EEG eller i återförsäkringsföretag en ligt definitionen i direktiv 98/78/EG.  
 
Ð2000/12/EG Art. 51.4 (anpassad) 
4. Aktier eller andelar som tillfälligt i nnehas under tiden fö r finansiell rekon struktion eller till 
skydd för verksamhet eller som ett normalt led i emissionsverksamhet eller i ett instituts namn 
för annans räkning skall inte  räknas som kvalificerade inne hav vid beräkning av de i 
punkterna 1 och 2 angivna gr änstalen. Aktier och andel ar som inte utgör finansiella 
anläggningstillgångar enligt definitionen i ar tikel 35.2 i direktiv 86/635/EEG skall inte 
medräknas.  
 
Ð2000/12/EG Art. 51.5 
53. De gränstal som föreskrivits i punkter na 1 och 2 får överskridas endast under 
exceptionella förhållanden. I sådana fall skall behöriga myndigheter förelägga kreditinstitutet 
att antingen öka sin kapitalbas elle r vidta andra likvä rdiga åtgärder. 
SV 121   SV  
Ð2000/12/EG Art. 51.6 (anpassad) 
6. Medlemsstaterna får föreskriva att behöriga myndigheter inte skall tillämpa de i punkterna 
1 och 2 angivna gränstalen, om det föreskrivs att 100% av de belopp varmed kreditinstitutens 
kvali ficerade innehav överskrider dessa gränstal måste täckas av egen kapitalbas och att 
avdrag för motsvarande del av kapitalbasen skall ske vid beräkning av 
kapitaltäckningsgraden. Om båda de gränstal som angivits i punkterna  1 och 2 överskridits, 
skall det s törre av de överskridna beloppen täckas av egen kapitalbas.  
 
Ð2000/12/EG Art. 51.4 
Artikel 121 
4. Aktier eller andelar som tillfäl ligt innehas under tiden för fi nansiell rekonstruktion eller till 
skydd för verksamhet eller som ett normalt led i emissionsverksamhet eller i ett instituts namn för annans räkning skall inte  räknas som kvalificerade inne hav vid beräkning av de i 
punkterna 1 och 2 angivna gränstalen. Aktier och andelar som inte utgör finansiella 
anläggningstillgångar enligt definitionen i ar tikel 35.2 i direktiv 86/635/EEG skall inte 
medräknas. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.5 
Artikel 122 
31. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa begränsningarna enligt punkterna 1 och 2 för 
ägarposter i försäkringsföretag enligt defin itionen i direktiv 73/239/EEG och direktiv 
79/267/EEG eller i återförsäkringsföretag en ligt definitionen i direktiv 98/78/EG. 
 
Ð2000/12/EG Art. 51.6 (anpassad) 
62. Medlemsstaterna får föreskriva att behör iga myndigheter inte skall tillämpa de i 
⌦ artikel 120.1–2 ⌫ punkterna 1 och 2  angivna gränstalen, om det föreskrivs att 
100 % av de belopp varmed kreditinstitutens kvalificerade innehav överskrider dessa gränstal måste täckas av egen kapitalbas och att avdrag för motsvarande del av kapitalbasen skall ske vid be räkning av kapitaltäckningsgrad en. Om båda de gränstal 
som angivits i ⌦ artikel 120.1–2 ⌫ punkterna 1 och 2
 överskridits, skall det större 
av de överskridna beloppen täckas av egen kapitalbas. 
SV 122   SV  
Øny 
KAPITEL  3 
KREDITINSTITUTENS  VÄRDERINGSMETODER 
Artikel 123 
Kreditinstituten skall ha infört sunda, effektiv a och heltäckande strategier och metoder för att 
fortlöpande värdera och upprätthål la internt kapital som till be lopp, slag och fördelning enligt 
deras uppfattning är tillräckligt fö r att täcka arten och nivån på de  risker som de är, eller kan 
komma att bli, exponerade för.  
Dessa strategier och metoder sk all regelbundet utvärd eras internt för att säkerställa att de 
fortfarande är heltäckande och står i proportion till arten och om fattningen av kreditinstitutets 
verksamheter och till dessas komplexitetsgrad. 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
KAPITEL  34 
GRUPPBASERAD  ⌦ DE  BEHÖRIGA  MYNDIGHETERNAS ⌫ 
TILLSYN  ⌦ OCH  UPPLYSNINGSPLIKT ⌫ 
 
Ð 2000/12/EG (ny) 
Î1 1 2002/87/EG Art. 29.6 
Artikel 52  
Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut  
1. Ett kreditinstitut som är moderföretag till e tt kreditinstitut eller ett finansiellt institut eller 
som har ett ägarintresse i ett sådant institut  skall, i den omfattni ng och på det sätt som 
föreskrivs i artikel 54, stå under tillsyn utövad på grundval av sammanställning av institutens 
finansiella ställning. Tillsynen skall minst om fatta de områden som anges i punkterna 5 och 6.  
2. Ett kreditinstitut vars moderf öretag är ett finansiellt holdingf öretag skall, i den omfattning 
och på det sätt som föreskrivs i artikel 54, st å under tillsyn på grundval av sammanställning av 
institutets finansiella ställning med den so m gäller för det finansiella holdingföretaget. 
Tillsynen skall minst omfatta de områ den som anges i punkterna 5 och 6.  Î1 Utan att det 
påverkar tillämpningen av artik el 54a skall sammanställninge n inte på något sätt anses 
innebära att de behöriga myndigheterna har skyl dighet att utöva tillsyn i förhållande till det 
enskilda finansiella holdingföretaget.   
SV 123   SV  
Ð2000/12/EG Art. 52.3 
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndighete r som enligt artikel 53 har till uppgift att 
utöva den gruppbaserade tillsynen får besl uta att undanta ett kreditinstitut, ett  finansiellt 
institut eller ett företag som tillhandahåller tj änster knutna till bankverksamhet från reglerna 
om gruppbaserad tillsyn nä r institutet eller företaget är ett dotterför etag eller ett företag i 
vilket ägarintresse innehas  
– om företaget är beläge t i ett tredje land där rättsliga hinder föreligger för överföring 
av nödvändig information,  
– om företaget enligt de behöriga myndighe ternas bedömning endast är av mindre 
betydelse med hänsyn till syftet med övervakningen av kreditinstitut och i samtliga 
fall om företagets totala balansomslut ning uppgår till mindre än det lägsta av 
följande belopp: 10 miljoner euro eller 1%  av den totala balansomslutningen i 
moderföretaget eller i det företag som inneha r ägarintresse, även om flera företag var 
för sig uppfyl ler dessa kriterier skall de om fattas av bestämmelserna om 
sammanställd redovisning om de tillsammans är av icke oväsentlig betydelse med 
hänsyn till det ovan nämnda syftet,  
– om de behöriga myndigheter som har ansvar för den gruppbaserade tillsynen 
bedömer att sammanställning av den finansiella ställningen i företaget skulle vara 
olämplig eller vilseledande med hänsyn til l syftet med den gruppbaserade tillsynen.  
 
Ð2000/12/EG Art. 52.5–8 
5. Tillsyn vad gäller soliditet  och uppfyllande av kapital täckningskrav för marknadsrisker 
samt kontroll av stora exponeringar skall utöva s på grundval av sammanställning i enlighet 
med denna artikel och artikel 53 -56. Medlemsstaterna skall när de t är lämpligt besluta om de 
åtgärder som behövs för att finansiella  holdingföretag skall omfattas av bestämmelserna om 
gruppbaserad tillsyn i en lighet med punkt 2.  
Kontrollen av att de gränse r som anges i artikel 51.1 och 51.2 inte överskrids skall utövas 
genom tillsyn och övervakning på grundval av sammanställning eller kvotsammanställning av 
kreditinstituts finansiella ställning.  
6. De behöriga myndigheterna skall se till att det i alla företag, som omfattas av sådan 
gruppbaserad tillsyn som utövas över ett kreditin stitut med tillämpning av punkterna 1 och 2, 
finns tillf redsställande interna kontrollrutiner för att ta fram de n information som kan vara av 
betydelse för att uppnå syftet med gruppbaserad tillsyn.  
7. Utan att detta påverkar ti llämpningen av specie lla bestämmelser i andra direktiv får 
medlemsstaterna avstå frå n att tillämpa regler na i punkt 5, genom kvotsammanställning eller 
individuellt, på ett kreditinst itut som i egenskap av  moderföretag är underkastat gruppbaserad 
tillsyn och på varje dotterföretag till ett såda nt kreditinstitut, under förutsättning att 
dotterföretaget är föremål för deras auktorisatio n och står under deras tillsyn samt ingår i den 
gruppbaserade tillsynen över moderföretaget. Samma möjlighet till undantag gäller när 
moderföretaget är ett finansiellt hol dingföretag som har huvudkontor i samma  medlemsstat 
som kreditinstitutet, under förutsättning att det är underkastat samma tillsyn som den som 
gäller för kreditinstitutet, i synnerhet  såvitt avser reglerna i punkt 5.  
SV 124   SV I båda de fall som avses i första stycket måste åtgärder vidtas för att säkers tälla en lämplig 
fördelning av kapitalet inom bankgruppen.  
Om de behöriga myndigheterna tillämpar  dessa regler individuellt på ett sådant kreditinstitut 
får de tillämpa bestämmelsen i artikel 34.2 si sta stycket vid beräkni ng av kapitalbasen.  
8. Om ett kred itinstitut vars moderföretag är ett kreditinstitut är beläget i en annan 
medlemsstat och har beviljats auktorisation där, skall de behöriga myndigheter som har 
beviljat auktorisationen tillämp a reglerna i punkt 5 individuell t på kreditinstitutet, eller i 
förekommande fall på grundval av delsammanställning.  
 
Ð2000/12/EG Art. 52.9 (anpassad) 
Î1 2004/xx/EG Art. 3.9 
9. Trots vad som föreskrivs i punkt 8 får de  behöriga myndigheter som auktoriserat ett 
dotterföretag vars moderföretag är ett kreditinstitut, genom bilaterala avtal delegera ansvaret 
för tillsynen till de behöriga myndigheter som be viljat moderföretaget auktorisation och 
utövar tillsyn över detta, så att dessa myndi gheter ikläder sig ansvar för tillsynen över 
dotterföretaget i enlighet med detta di rektiv. Kommissionen skall hållas underr ättad om 
förekomsten av sådana avtal och om deras innehåll.  Î1 Den skall vidarebefordra sådan 
information till de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater.   
 
Øny 
AVSNITT 1 – TILLSYN  
Artikel 124 
1. De behöriga myndigheterna skall med beakta nde av de tekniska kr iterier som anges i 
bilaga XI granska de styrformer, st rategier, metoder och mekanismer som 
kreditinstituten infört för att följa detta direktiv och utvärdera de risker som 
kreditinstituten är, eller kan komma att bli, exponerade för. 
2. Omfattningen av den översyn och utvärd ering som avses i punkt 1 skall motsvara 
kraven i detta direktiv.  
3. Med stöd av den översyn och utvärdering som avses i punkt 1 skall de behöriga 
myndigheterna fastställa om de styrformer , strategier, metoder och mekanismer som 
kreditinstituten infört för att följa detta direktiv och den kapitalbas de förfogar över 
är tillräckliga för att säkers tälla en sund hantering och t äckning av de risker de är 
exponerade för. 
4. De behöriga myndigheterna skall fastställa  hur ofta och hur i ngående översyn och 
utvärdering enligt punkt 1 skall genomföras med beak tande av betydelsen för 
banksystemet som helhet, arten, omfa ttningen och komplexitetsgraden hos 
verksamheterna i varje enskilt kreditinstit ut. Förnyad översyn och utvärdering skall 
ske minst en gång årligen. 
SV 125   SV 5. De behöriga myndigheternas översyn och utvärdering skall även omfatta 
kreditinstitutens exponering för ränteriske r i samband med andra verksamheter än 
handel. Det skall krävas att åtgärder vidtas beträffande institut vilkas ekonomiska 
värde minskar med mer än motsvarande 20 % av deras kapitalbas till följd av en 
plötslig och oväntad förändring av ränt enivåerna, vars omfattning de behöriga 
myndigheterna skall föreskriva och som in te skall skilja sig åt mellan olika 
kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Art. 53.1–2 första 
stycket (anpassad) 
Öny 
Artikel 125 
Behöriga myndigheter med ansvar för gruppbaserad tillsyn  
1. Om moderföretaget är ett Ö moderkreditinstitut  kreditinstitut  Ö i en medlemsstat 
eller ett moderkreditinstitut inom EU  skall den gruppbaserade tillsynen utövas av 
de behöriga myndigheter som beviljat moderf öretaget auktorisation enligt artikel 4  
⌦ 6 ⌫. 
2. Om moderföretaget till ett kr editinstitut är ett finansiellt Ö moderholdingföretag  
holdingföretag  Ö i en medlemsstat eller ett fina nsiellt moderholdingföretag inom 
EU  skall den gruppbaserade tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som 
beviljat kreditinstitutet auktorisation enligt artikel 4   ⌦ 6 ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG Art. 53.2 andra och 
tredje styckena samt 53.3 
(anpassad) 
Öny 
Artikel 126 
3.1. När kreditinstitut som beviljats auktorisation i två eller flera medlemsstater har 
samma finansiella Ö moderholdingföretag  holdingföretag  Ö i en medlemsstat 
eller samma finansiella mode rholdingföretag inom EU  som moderföretag, skall 
dock  den gruppbaserade tillsynen utövas av de behöriga myndigheterna i den 
medlemsstat där det finansiella holdingföretaget etablerades. 
Om det finansiella holdingföretaget inte har något dotterkreditinstitut som beviljats 
auktorisa tion i den medlemsstat där holdingföret aget etablerades, skall de behöriga 
myndigheterna i berörda medlemsstater (ink lusive de behöriga myndigheterna i den 
medlemsstat där det finansiella holdingf öretaget etablerades) söka träffa 
överenskommelse om vilken av dessa myndigheter som skall utöva den 
gruppbaserade tillsynen. I avsaknad av sådan överenskommelse skall den 
gruppbaserade tillsynen utövas av de be höriga myndigheter som beviljat det 
kreditinstitut som har den största balansomslutningen auktorisation.  
SV 126   SV 3. De behöriga myndigheter som berörs få r efter gemensam överenskommelse avstå 
från att tillämpa reglerna i punkt  2 första och andra styckena.  
 
Øny 
När kreditinstitut som är auktoriserade i två eller flera medlemsstater som 
moderföretag har mer än ett finansie llt holdingföretag med huvudkontor i olika 
medlemsstater som i var och en av dessa medlemsstater även har kreditinstitut, skall 
den gruppbaserade tillsynen utövas av den behöriga myndigheten för det 
kreditinstitut som har den största totala balansomslutningen. 
2. När mer än ett kreditinstitut, som är auktoriserat inom gemenskapen, har samma 
finansiella holdingföretag som moderföret ag, och inget av dessa  kreditinstitut har 
auktoriserats i den medlemsstat där det finans iella holdingföretaget är etablerat, skall 
den gruppbaserade tillsynen utövas av den behöriga myndighet som har auktoriserat 
det kreditinstitut som har den största totala balansomslutningen, och detta 
kreditinstitut skall vid tillämpningen av detta  direktiv betraktas som det kreditinstitut 
som kontrolleras av ett finansiellt moderholdingföretag inom EU. 
 
Ð2000/12/EG Art. 53.4 
4. De överenskommelser som avses i punkt 2  tredje stycket och punkt 3 skall innehålla 
bestämmelser om samarbete och överföring av sådan information som behövs för att syftet 
med den gruppbaserade tillsynen skall kunna uppnås.  
 
Øny 
3. I särskilda fall får de behöriga myndi gheterna genom ömsesidig överenskommelse 
bortse från kriterierna i punkterna 1 och 2, om  det skulle vara olämpligt att tillämpa 
dem med hänsyn till de kreditinstitut det gäll er och den relativa betydelsen av deras 
verksamheter i de olika lände rna, och i stället utse en annan behörig myndighet för 
att ansvara för den gruppbaserade tillsyn en. I sådana fall skall de behöriga 
myndigheterna, innan de fattar sitt beslut , ge moderkreditinsti tutet inom EU, det 
finansiella moderholdingföretaget inom EU eller det kreditinstitut som har den 
största balansomslutningen, bero ende på vad som är tillämpligt, tillfälle att yttra sig 
om beslutet. 
4. De behöriga myndigheterna skall underrätta kommissionen om alla 
överenskommelser inom ramen för punkt 3. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52.2 sista 
meningen 
Öny 
Artikel 127 
1. ÖMedlemsstaterna skall när det är lämpligt besluta om de åtgärder som behövs för 
att finansiella holdingföretag skall omfa ttas av bestämmelserna om gruppbaserad 
tillsyn. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 135,  skall 
SV 127   SV sammanställningen inte på något sätt an ses innebära att de behöriga myndigheterna 
har skyldighet att utöva tillsyn i förhållande till det enskilda finansiella holdingföretaget. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52.4 (anpassad) 
42. När en medlemsstats behöriga myndigheter beslutat undanta ett dotterkreditinstitut 
från reglerna om gruppbaserad tillsyn i nå got av de fall som avses i punkt 3 andra 
och tredje strecksatsen  ⌦ artikel 73.1 b–c ⌫, får de behöriga myndigheterna i den 
medlemsstat där dotterkred itinstitutet är beläget begära information från 
moderföretaget som kan underlätta t illsynen över detta kreditinstitut. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52.10 
(anpassad) 
103. Medlemsstaterna skall se till att de be höriga myndigheter som har ansvaret för den 
gruppbaserade tillsynen kan inhämta såda n information som avses i artikel 55  
⌦ 137 ⌫, från dotterföretag till ett kreditinstitut eller ett finansiellt holdingföretag 
som inte omfattas av bestämmelserna om  gruppbaserad tillsyn. I sådana fall skall 
reglerna i samma artikel om överför ing och kontroll av information gälla. 
 
Ð2000/12/EG Art. 53.5 
Artikel 128 
5. Om en medlemsstat har mer än en behörig myndighet som har befogenhet att utöva tillsyn 
över kreditinstitut och finansiella institut, skall medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att en samordning mellan dessa myndigheter skall etableras. 
 
Øny 
Artikel 129 
1. Den behöriga myndighet som ansvarar för den gruppbaserade tillsynen över 
moderkreditinstitut inom EU och kreditin stitut som kontrolleras av finansiella 
moderholdingföretag inom EU skall utföra följande uppgifter: 
a) Övervakning och bedömning av huruvi da kraven i artiklarna 71 och 72.1–3 
uppfylls. 
b) Samordning när det gäller att samla in och sprida relevant information på 
löpande basis och i krissituationer. 
c) Planering och samordning av tillsyns verksamheterna på löpande basis och i 
krissituationer, däribland även när de t gäller de verksamheter som avses i 
artikel 124, i samarbete med berörda behöriga myndigheter, och de 
verksamheter som avses i artiklarna 43 och 141. 
SV 128   SV 2. När det gäller ansökningar om sådana  tillstånd som avses i artiklarna 84.1, 87.9 
respektive 105, som inlämnas av ett moderkreditinstitut inom EU och dess 
dotterföretag eller gemensamt av dotterföretagen till ett finansiellt holdingföretag 
inom EU, skall de behöriga myndighetern a arbeta gemensamt under fullt utvecklat 
samråd för att fastställa om det begärd a tillståndet bör beviljas eller ej samt 
eventuella villkor och bestämmelser som skall gälla för tillståndet. 
Ansökan enligt första stycke t får endast riktas till de n behöriga myndighet som avses 
i punkt 1.  
De behöriga myndigheterna skall inom högs t sex månader genom ett enda dokument 
överenskomma om ett gemensamt beslut om ansökan. Detta dokument skall 
tillhandahållas sökanden. Om inget beslut har fattats inom sex månader, skall den 
behöriga myndighet som avses i punkt 1 själv besluta om ansökan.  
Artikel 130 
1. Om en kritisk situat ion uppstår, som kan sätta det fi nansiella systemets stabilitet och 
integritet i fara, skall de behöriga myndi gheter som ansvarar för den gruppbaserade 
tillsynen med iakttagande av andra avsnittet av kapitel 1 i avdelning V snarast 
möjligt underrätta de myndigheter som avse s i artikel 49 a och artikel 50. Denna 
skyldighet skall gälla för alla de behör iga myndigheter som anges i artiklarna 125–
126 för en viss företagsgrupp och för den behöriga myndighet som anges i artikel 
129.1.  
2. Den behöriga myndighet som ansvarar för gruppbaserad tillsyn skall, då den har 
behov av uppgifter som redan lämnats till en  annan behörig myndighe t, alltid när så 
är möjligt vända sig till den myndigheten fö r att undvika dubbel rapportering till de 
olika myndigheter som medverkar i tillsynen. 
Artikel 131 
För att skapa goda förutsättningar för att uppr ätta en effektiv tillsyn skall den behöriga 
myndighet som ansvarar för gr uppbaserad tillsyn och de övr iga behöriga myndigheterna 
skriftligen ha faststäl lt en ordning för samordningen och samarbetet. 
Inom ramen för sådana ordningar får ytterlig are uppgifter anförtros den behöriga myndighet 
som ansvarar för den gruppbaserade tillsynen, och förfaranden kan anges för beslutsprocessen 
och för samarbetet med andra behöriga myndigheter. 
 
Ð2000/12/EG Art. 52 (anpassad) 
Trots vad som föreskrivs i punkt 8 får de  ⌦ De ⌫ behöriga myndigheter som auktoriserat 
ett dotterföretag vars  moderföretag är ett kreditinstitut, ⌦ får ⌫ genom bilaterala avtal 
delegera ansvaret för tillsynen till de behör iga myndigheter som beviljat moderföretaget 
auktorisation och utövar tillsyn över detta, så att dessa myndi gheter ikläder sig ansvar för 
tillsynen över dotterföretaget  i enlighet med detta direktiv. Kommissionen skall hållas 
underrättad om förekomsten av sådana avtal och om deras innehåll. Den skall vidarebefordra 
sådan information till de behöriga myndighetern a i övriga medlemsstater och till rådgivande 
bankrörelsekommittén.  
SV 129   SV  
Øny 
Artikel 132 
1. De behöriga myndigheterna skall ha ett nära samarbete med varandra. De skall 
ömsesidigt tillhandahålla alla upplysningar som är väsentliga och relevanta för 
övriga myndigheter när de utför sina tills ynsuppgifter enligt detta direktiv. Härvid 
skall de behöriga myndigheterna på begära n överlämna alla re levanta upplysningar 
och på eget initiativ överlämn a alla väsentliga upplysningar. 
De behöriga myndigheter som ansvarar fö r gruppbaserad tillsyn över företag inom 
EU skall särskilt säkerställa att releva nta upplysningar lämn as till behöriga 
myndigheter i andra medlemsstater som ut övar tillsyn över dotterf öretag till dessa 
moderföretag. När man fastst äller hur omfattande de re levanta upplysningarna skall 
vara, skall hänsyn tas till dotte rföretagens betydelse inom det finansiella systemet i 
respektive medlemsstat. 
De väsentliga upplysningar som avses i fö rsta stycket skall bl.a. omfatta följande: 
a) Redovisning av gruppstrukturen för alla större kreditinstitut inom en grupp och 
av de behöriga myndigheterna för kr editinstituten inom företagsgruppen. 
b) Förfaranden för att inhämta upplysningar från de kreditinstitut som ingår i en 
företagsgrupp samt för kontroll av dessa upplysningar. 
c) Negativ utveckling i kreditinstitut e ller andra enheter inom en företagsgrupp 
som kan få allvarliga följder för kreditinstituten. 
d) Betydande sanktioner och extrao rdinära åtgärder som de behöriga 
myndigheterna genomfört i enlighet med de tta direktiv, däribland åläggande av 
ytterligare kapitalkrav enligt artikel 136 och av begränsningar i användningen 
av internmätningsmetoder för beräkningen av  kravet på kapitalbas enligt artikel 
105. 
2. De behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen över kreditinstitut som 
kontrolleras av ett moderkreditinstitut i nom EU skall vända sig till den behöriga 
myndighet som avses i artikel 129.1 när de  behöver upplysningar om genomförandet 
av metoder och strategier som faststäl ls genom detta direktiv, och som den 
myndigheten redan kan ha tillgång till. 
3. De behöriga myndigheterna skall, innan de fattar beslut, rådfråga varandra om 
följande förhållanden, i den utsträckning so m besluten är av betydelse för andra 
behöriga myndigheters tillsynsuppgifter: 
a) Förändringar av ägar-, organisations- eller ledningsstrukturen i kreditinstitut 
inom en grupp, för vilka behöriga myndi gheters godkännande eller tillstånd 
krävs. 
b) Betydande sanktioner och extrao rdinära åtgärder som de behöriga 
myndigheterna genomfört, däribland ålägga nde av ytterligare kapitalkrav enligt 
SV 130   SV artikel 136 och av begränsningar i anvä ndningen av internmätningsmetoder för 
beräkningen av kravet på kapitalbas enligt artikel 105. 
I fall enligt b skall den behöriga myndi ghet som ansvarar fö r gruppbaserad tillsyn 
alltid rådfrågas. 
En behörig myndighet får dock besluta att inte rådfråga den myndigheten i 
brådskande fall eller om ett sådant samråd skulle kunna äventyra verkan av besluten. 
I sådana fall skall den behöriga myndighe ten utan dröjsmål underrätta de övriga 
behöriga myndigheterna. 
 
Ð2000/12/EG Art. 54.1 (anpassad) 
Artikel 133 
Sammanställningens form och omfattning  
1. De behöriga myndigheter som är ansvariga för den gruppbaserade tillsynen skall för 
att utöva tillsynen kräva fullständig samm anställning av alla kreditinstitut och 
finansiella institut som är dotterföretag. 
Dock får ⌦ de behöriga myndighe terna kräva enbart ⌫ sammanställning på 
proportionell grund föreskrivas  i de fall där, enligt ⌦ deras ⌫ de behöriga 
myndigheternas  bedömning, moderföretagets ansvar är begränsat till moderföretagets 
andel av kapitalet i dotterföretaget med hänsyn till det ansvar som åvilar andra 
aktieägare, andelsägare eller medlemmar me d tillfredsställande soliditet. Övriga 
aktieägares, andelsägares och medlemmars ansvar skall klart fastställas, om så 
erfordras genom formella, undertecknade förbindelser. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.7 a 
Om företagen står i ett sådant samba nd som avses i artikel 12.1 i direktiv 
83/349/EEG skall de behöriga myndighetern a bestämma hur sammanställningen 
skall ske. 
 
Ð2000/12/EG Art. 54.2–3 
(anpassad) 
2. De behöriga myndigheter som är  ansvariga för utövandet av  den gruppbaserade 
tillsynen skall för detta ändamål  kräva sammanställning på proportionell grund av 
ägarintressen i kreditinstitut och finansiella institut, som leds av ett företag som omfattas av sammanställningen jämte ett eller flera företag som inte omfattas av sammanställningen när dessa företags ansvar  är begränsat till den andel av kapital 
som de innehar. 
3. Om det finns andra ägarintressen eller a ndra former av kapitalbindningar än de som 
anges i punkterna 1 och 2, skall de behöriga myndigheterna bestämma om och hur sammanställning skall ske. De får tillåta eller kräva att kapitalandelsmetoden används. Tillämpning av denna metod skall do ck inte innebära att företagen i fråga 
omfattas av den gruppbaserade tillsynen. 
SV 131   SV  
Ð2000/12/EG Art. 54.4 första 
stycket (anpassad) 
Artikel 134 
41. Utan att detta påverkar tillämpningen av ⌦ artikel 133 ⌫ punkterna 1, 2 och 3 , skall 
de behöriga myndigheterna bestämma om och hu r sammanställning skall ske i följande fall: 
a) - De behöriga myndigheterna bedömer att ett kreditinstitut, utan att institutet 
innehar ett ägarintresse el ler andra kapitalbindningar,  utövar ett väsentligt 
inflytande över ett eller flera kreditinstitut eller finansiella institut. 
b) Två eller flera kreditinstitut eller finansiella institut har samma ledning utan att 
detta följer av avtal eller bestämmels er i stiftelseurkund, bolagsordning eller 
motsvarande. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.7 b 
--------- 
 
Ð2000/12/EG Art. 54.4 andra 
stycket 
De behöriga myndigheterna får tillåta eller kräv a att den metod som föreskrivs i artikel 12 i 
direktiv 83/349/EEG skall använda s. Tillämpning av denna metod skall dock inte innebära att 
företagen i fråga omfattas av gruppbaserad tillsyn. 
 
Ð2000/12/EG Art. 54.5 (anpassad) 
Öny 
52 När gruppbaserad tillsyn skall utövas enligt artikel 52.1 och 52.2  ⌦ artiklarna 125–
126 ⌫ skall företag som tillhandahåller ⌦ anknutna ⌫ tjänster anknutna till 
bankverksamhet  Ö och kapitalförvaltningsbolag enligt  definitionen i direktiv 2002/87/EG  
tas med i sammanställningen i de fall och i enlighet med de metoder som anges i ⌦ artikel 
133 och i ⌫ punkt 1- 4 i denna artikel. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.8 (anpassad) 
Artikel 135 
Ledningsorgan för finansiella holdingföretag  
Medlemsstaterna skall kräva att de personer som faktiskt leder affärsverksamheten i ett 
finansiellt holdingföretag har ett tillräckligt gott anseende och tillr äcklig erfarenhet för att 
kunna fullgöra dessa åligganden. 
SV 132   SV  
Øny 
Artikel 136 
1. De behöriga myndigheterna skall kräva a tt varje kreditinstitut som inte uppfyller 
kraven i detta direktiv på ett tidigt stadium vidtar nödvändiga åtgärder för att komma till rätta 
med denna situation. 
I detta syfte skall de behöriga myndighetern a ha befogenhet till bl .a. följande åtgärder: 
a) Att ålägga kreditinstitut att hålla en ka pitalbas som överstiger den miniminivå som 
fastställs genom artikel 75. 
b) Att förstärka de styrformer  och strategier som genomförts för att följa ar tiklarna 22 
och 123. 
c) Att kräva att kreditinstitut i samband med kravet på kapitalbas tillämpar en särskild 
reserveringspolitik el ler behandlar tillgångar på särskilt sätt. 
d) Att införa restriktioner eller begränsningar för kreditinstitutens verksamhet, 
transaktioner eller nätverk. 
e) Att reducera den in neboende risken i kr editinstitutens verksa mheter, produkter och 
system. 
Sådana åtgärder skall antas under iakttagande av avsnitt 2 av kapitel 1 i avdelning V. 
2. De behöriga myndigheterna skall ålägga  åtminstone de kreditinstitut som har 
otillräckliga styrformer, metoder, mekanismer och strategier för hant ering och täckning av 
sina risker ett särskilt krav på kapitalbas utöver den minimini vå som fastställs genom artikel 
75, om det inte är troligt att en förstärkni ng i dessa avseenden skulle kunna åstadkommas 
inom rimlig tid endast genom tillämpning av andra åtgärder. 
 
Ð2000/12/EG Art. 55. (anpassad) 
Artikel 137 
Information som skall tillha ndahållas av holdingföretag med blandad verksamhet och 
deras dotterföretag  
1. I avvaktan på vidare samordning av met oderna för sammanställd redovisning, skall 
medlemsstaterna föreskriva att de be höriga myndigheter som har ansvar för 
auktorisation och till syn över ett eller flera kreditinst itut vars moderföretag är ett 
holdingföretag med blandad verksamhet , skall kräva att moderföretaget och 
dotterföretagen lämnar sådan information som kan vara av betydelse för tillsynen över dotterkreditinstituten. De behöriga m yndigheterna kan inhämta informationen 
antingen direkt från moderföretag et och dotterföretagen eller via 
dotterkreditinstituten. 
SV 133   SV  
Ð2000/12/EG Art. 55.2 (anpassad) 
2. Medlemsstaterna skall föreskriva att dera s behöriga myndigheter antingen själva eller 
genom externa granskare, kan företa insp ektion på platsen för att kontrollera de 
uppgifter som lämnats av holdingföreta g med blandad verksamhet och deras 
dotterföretag. Om ett holdi ngföretag med blandad verksamhet eller ett av dess 
dotterföretag är ett försäkringsföretag, får också det förfarande som avses i artikel 
56.4 ⌦ 140.1 ⌫ användas. Om ett holdingföretag med blandad verksa mhet eller ett 
av dess dotterföretag är beläget i en annan medlemsstat än dotterkreditinstitutet, skall 
kontroll av uppgifter företas på platsen i enlighet med det förfarande som avses i 
artikel 56.7  ⌦ 140.1 ⌫. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.9 (anpassad) 
Artikel 138 
Transaktioner inom det finansiella konglo meratet med holdingföretag med blandad 
verksamhet  
1. Utan att detta påverkar bestämmelserna i  avdelning V kapitel 2 avsnitt 3  ⌦ 5 ⌫ i 
detta direktiv  skall medlemsstaterna, då moderföretaget till ett eller flera kreditinstitut är ett 
holdingföretag med blandad verksa mhet, se till att de behörig a myndigheter som ansvarar för 
tillsynen över dessa kreditinstitut utövar allmän tillsyn över transaktioner mellan kreditinstitutet och holdingföretaget med blandad verksamhet samt dess dotterföretag. 
2. De behöriga myndigheterna skall kräva att kr editinstituten följer adekvata metoder för 
riskhantering och rutiner för intern kontr oll, inbegripet sunda rapporterings- och 
redovisningsförfaranden, för att på  ett lämpligt sätt identifiera, mäta, övervaka och kontrollera 
transaktionerna med det holdingföretag med bl andad verksamhet som är moderföretag och 
dess dotterföretag. De behöriga myndigheterna skall kräva att kreditinstituten rapporterar 
varje annan betydande transaktion med dessa  enheter än den som avses i artikel 48
 
⌦ 110 ⌫. Dessa förfaranden och betydande transa ktioner skall överva kas av de behöriga 
myndigheterna. 
Om ovannämnda transaktioner inom det fi nansiella konglomeratet utgör ett hot mot 
kreditinstitutets finansiella ställning, ska ll den behöriga myndighet som ansvarar för 
tillsynen över institutet vidta lämpliga åtgärder.  
 
Ð2000/12/EG Art. 56.1–3 
(anpassad) 
Artikel 139 
Åtgärder för att underlätta den gruppbaserade tillsynen  
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder so m är nödvändiga för att se till att det inte 
finns några rättsliga hinder för ⌦ utbyte mellan ⌫ företag som omfattas av den 
gruppbaserade tillsynen, holdingföretag med blanda d verksamhet och deras dotterföretag samt 
SV 134   SV dotterföretag som avses i artikel 52.10  ⌦ 127.3 ⌫ att sinsemellan utbyta  information som är 
av betydelse för tillsyn i enlighet med artiklarnael  52-55 ⌦ 124–138 ⌫ och denna artikel. 
2. När ett moderföretag och något av de ss dotterkreditinstitut är belägna i olika 
medlemsstater skall de behöriga myndigheterna i de olika medlemsstaterna utbyta information 
som är av betydelse för att möjliggöra eller underlätta gr uppbaserad tillsyn. 
Om de behöriga myndigheterna i den medlemsst at där moderföretaget  är beläget inte 
själva utövar gruppbaserad tillsyn enligt artikel 53  ⌦ artiklarna 125–126 ⌫ kan de 
anmodas av de behöriga myndigheter som har ansvar för sådan tillsyn att från 
moderföretaget begära information som är av betydelse för den gruppbaserade 
tillsynen och att överföra informati onen till myndigheterna i fråga.  
3. Medlemsstaterna skall tillå ta sina behöriga myndigheter att utbyta sådan information 
som anges i punkt 2, varvid skall gälla att inhä mtande av eller förfogande över information 
avseende finansiella holdingföretag, finansiella institut eller företag som tillhandahåller ⌦ anknutna ⌫ tjänster anknutna till bankverksamhet
, inte på något sätt skall anses innebära 
att de behöriga myndigheterna ha r någon skyldighet att ha en til lsynsfunktion i förhållande till 
dessa enskilda institut eller företag. 
På liknande sätt skall medl emsstaterna tillåta sina be höriga myndigheter att utbyta 
sådan information som anges i artikel 55  ⌦ 137 ⌫, varvid skall gälla att 
inhämtande av eller förfogande över inform ation inte på något sätt skall anses 
innebära att de behöriga myndigheterna ha r någon tillsynsfunktion i förhållande till 
holdingföretag med blandad verksamhet och deras dotterföretag som inte är 
kreditinstitut eller till sådana dot terföretag som avses i artikel 52.10  ⌦ 127.3 ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG Art. 56.4–6 
(anpassad) 
Artikel 140 
41. Om ett kreditinstitut, ett fi nansiellt holdingföretag eller ett holdingföretag med blandad 
verksamhet kontrollerar ett elle r flera dotterföretag som är fö rsäkringsföretag eller andra 
företag som tillhandahåller inve steringstjänster som fordrar a uktorisation, skall de behöriga 
myndigheterna och de myndigheter som bemyndigat s att utöva den offentliga tillsynen över 
försäkringsföretag eller över andra företag som tillhandahåller investeringstjänster ha ett nära samarbete. Utan att detta påverkar respek tive myndighets ansvar skall dessa myndigheter 
förse varandra med all information som är ägna d att underlätta deras uppg ift och tillåta tillsyn 
över verksamheten och den finansiella ställnin gen i de företag över vilka de utövar tillsyn. 
5
2. Beträffande information som erhålls inom ramen för gruppbaserad tillsyn och i 
synnerhet beträffande sådant utbyte av in formation mellan behöriga myndigheter som 
föreskrivs i detta direktiv skall tystnadsplikt gälla i enlighet med ⌦ avsnitt 2 i kapitel 1 av 
avdelning V ⌫ artikel 30 . 
63. De behöriga myndigheter som har ansvar  för gruppbaserad tillsyn skall upprätta 
förteckningar över sådana finansiella holdingföretag som anges i artikel 52.2  ⌦ 71.2 ⌫ . 
Dessa förteckningar skall överlämnas till de be höriga myndigheterna i andra medlemsstater 
och till kommissionen. 
SV 135   SV  
Ð2000/12/EG Art. 56.7 (anpassad) 
Î1 1 2002/87/EG Art. 29.10 
Artikel 141 
7. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsst at vid tillämpning av detta direktiv i ett 
särskilt fall önskar kontrollera uppgifter om ett kr editinstitut, ett finansiellt holdingföretag, ett 
finansiellt institut, ett företag som tillhandahåller ⌦ anknutna ⌫ tjänster anknutna till 
bankverksamhet , ett holdingföretag med blandad verksamhet, ett do tterföretag som avses i 
artikel 55 eller ett dotterför etag som avses i artikel 52.10  ⌦ 127.3 ⌫ och institutet eller 
företaget är beläget i en annan medlemsstat, skall de hos de behöriga myndigheterna i den 
andra medlemsstaten begära att sådan kontroll fö retas. De myndigheter som erhållit en sådan 
framställning skall inom ramen för sina bef ogenheter efterkomma denna, antingen genom att 
själva utföra kontrollen eller genom att tillåt a att de myndigheter som begärt kontrollen utför 
den, eller genom att tillåta en revi sor eller expert att utföra den. Î1 Den behöriga myndighet 
som har framställt begäran får, om den så önska r, delta i kontrollen, om den inte själv utför 
den.  
 
Ð2000/12/EG Art. 56.8 (anpassad) 
Artikel 142 
8. Utan att detta påverkar tillämpningen av medlemsstaternas straffrättsliga bestämmelser 
skall medlemsstaterna se till att sanktioner el ler andra åtgärder, som syftar till att stoppa 
konstaterade överträdelser  eller avlägsna orsakerna till så dana överträdelser, kan vidtas mot 
finansiella holdingföretag oc h holdingföretag med blandad verksamhet eller mot deras 
ansvariga ledning för överträdelser av lagar eller andra författningar som antagits för 
genomförandet av artikel 52 -55 ⌦ artiklarna 124–141 ⌫ och denna artikel. I vissa fall kan 
sådana åtgärder kräva domstolsprövning.  
De behöriga myndigheterna skall ha ett nä ra samarbete för att säkerställa att ⌦ dessa 
sanktioner och andra ⌫ åtgärderna  leder till önskat resultat, särskilt när den centrala 
förvaltningen eller den centrala ledningen i ett finansiellt holdingföretag eller ett holdingföretag med blandad verksamhet inte är placerad vid företagets huvudkontor. 
 
Ð2002/87/EG Art. 29.11 
(anpassad) 
Î1 2004/xx/EG Art. 3.10 
Artikel 143 
Moderföretag i tredje land  
1. 1.  Om ett kreditinstitut, vars moderföretag är ett kreditinstitut eller ett finansiellt 
holdingföretag med huvudkontor ⌦ i tredje land ⌫ utanför gemenskapen , inte är föremål 
för gruppbaserad tillsyn enligt artikel 52  ⌦ artiklarna 125–126 ⌫, skall de behöriga 
myndigheterna kontrollera huruvida kreditinstitute t är föremål för gruppbaserad tillsyn av en 
SV 136   SV behörig myndighet i tredje land, vilken är likvä rdig med den som styrs av de principer som 
anges i artikel 52  ⌦ detta direktiv ⌫.  
Kontrollen skall utföras av den behöriga m yndighet som skulle vara ansvarig för den 
extra tillsynen om fjärde stycket  ⌦ punkt 3 ⌫ hade varit tillämpligt , på begäran av 
moderföretaget eller av någon av de reglerade enheter som auktoriserats i 
gemenskapen eller på eget initiativ. Denna behöriga myndi ghet skall samråda med de 
andra berörda behör iga myndigheterna. 
2. Î1Kommissionen får begära att Europeiska bankkommittén skall  ge allmän 
vägledning om huruvida det är sannolikt att de system för gruppbaserad tillsyn som tillämpas 
av behöriga myndigheter i tredje land kommer  att uppfylla de mål för den gruppbaserade 
tillsynen som ställs upp i detta kapitel, när det gäller kreditinstitut vars moderföretag har sitt 
huvudkontor ⌦ i tredje land ⌫ utanför gemenskapen . Kommittén skall fortsätta att se över 
all sådan vägledning och beakta varje förändrin g i de system för den gruppbaserade tillsynen 
som tillämpas av sådana behöriga myndigheter. 
Den behöriga myndighet som utför den kontroll som anges i ⌦ första ⌫ andra  
stycket ⌦ i punkt 1 ⌫ skall beakta all såda n vägledning. Den behöriga 
myndigheten skall i detta syfte samråd a med kommittén innan beslut fattas. 
3. I brist på sådan likvärdig tillsyn skall medlemsstaterna äv en tillämpa bestämmelserna i 
artikel 52 Ö detta direktiv Õ ⌦ analogt ⌫ på kreditinstitutet Ö el ler tillåta sina behöriga 
myndigheter att använda andra lämpliga metode r för tillsyn vilka uppfyller målen för den 
gruppbaserade tillsynen över kreditinstitut ⌫. 
Alternativt skall medlemsstaterna tillåta sina behöriga myndigheter att använda andra 
lämpliga metoder för tillsyn vilka uppfyller målen för den gruppbaserade tillsynen över 
krediti nstitut.  
Den behöriga  myndigheter  som skulle vara ansvariga  för gruppbaserad tillsyn måste 
⌦ , efter att ha samrått med andra berörda behöriga myndigheter, godkänna ⌫ enas 
om dessa ⌦ tillsynstekniker ⌫ metoder  efter att ha samrått med andra berörda 
behöriga myndigheter .  
De behöriga myndigheterna ka n särskilt kräva att det inrättas ett finansiellt 
holdingföretag med huvudkontor inom geme nskapen och tillämpa bestämmelserna 
om gruppbaserad tillsyn på det finansiella holdingföretagets ställning på gruppnivå.  
⌦ Tillsynsteknikerna ⌫ Metoderna  måste ⌦ utformas så att de ⌫ uppfyllera  de 
mål för den gruppbaserade tillsynen som ställs  upp i detta kapitel och rapporteras till 
de andra berörda behöriga myndigheterna och kommissionen. 
SV 137   SV  
Øny 
AVSNITT 2 
DE BEHÖRIGA MYNDIGHETERNAS UPPLYSNINGSPLIKT  
Artikel 144 
1. De behöriga myndigheterna skall o ffentliggöra upplysningar om följande: 
a) Texterna till de lagar och andra förf attningar samt den allmänna vägledning som 
antas i deras medlemsstater på området för stabilitetstillsyn. 
b) Hur de alternativ och det handlingsutrymme som ges genom gemenskaps-
lagstiftningen har utnyttjats. 
c) De allmänna kriterier och metoder som de tillämpar vid den översyn och utvärdering 
som avses i artikel 124. 
d) Utan att det påverkar bestämmelserna i avsnitt 2 i kapitel 1 av avdelning V, 
aggregerade statistiska uppgifter om central a aspekter av genomförandet av tillsyns-
regelverket i varje medlemsstat. 
De upplysningar som avses i första stycket skall va ra tillräckliga för att göra det möjligt att på 
ett meningsfullt sätt jämföra de tillvägagångssä tt som de behöriga myndigheterna i de olika 
medlemsstaterna har valt. 
KAPITEL  5 
KREDITINSTITUTENS  UPPLYSNINGSPLIKT 
Artikel 145 
1. Vid tillämpningen av detta direktiv skall kreditinstituten offentliggöra de upplysningar 
som fastställs genom del 2 av bilaga XII me d förbehåll för bestämme lserna i artikel 146. 
2. För de behöriga myndigheternas erkänna nde enligt underavsnitt 2–3 av avsnitt 3 i 
kapitel 2 och enligt artikel 105 av  de instrument och metoder som avses i bilaga XII del 3 
skall det krävas att kreditin stituten offentliggör de upplysningar som fastställs där. 
3. Kreditinstituten skall anta  en formell policy för uppfyllandet av upplysningskraven i 
punkterna 1–2 och ha utarbetade riktlinjer för bedömningen av huruvida deras information är 
tillfredsställande, även i fråg a om kontroll och frekvens. 
SV 138   SV Artikel 146 
1. Trots artikel 145 skall de behöriga myndighe terna tillåta att ett kreditinstitut inte 
offentliggör en eller flera av de upplysning ar som anges i del 2 av bilaga XII, om 
kreditinstitutet i fråga anser att den informati on som skulle ges genom offentliggörandet inte 
kan betraktas som väsentlig med tillämpning av det kriterium som anges i del 1 punkt 1 i 
bilaga XII.  
2. Trots artikel 145 skall de behöriga myndighetern a tillåta att ett kreditinstitut underlåter 
att lämna viss information som omfattas av de  upplysningskrav som a nges i del 2 och 3 av 
bilaga XII, om kreditinstitutet i fråga anser at t det i dessa ingår information som skall anses 
vara företagshemligheter eller konfidentiell info rmation med tillämpning av de kriterier som 
anges i punkterna 2 och 3 i bilaga XII. 
3. I de undantagsfall som avses i punkt 2 skal l kreditinstituten i fråga i sin information 
ange att specifik information inte offentliggör s och skälet till detta samt offentliggöra mer 
allmänna upplysningar om det som informationskravet gäller. 
Artikel 147 
1. Kreditinstituten skall offentliggöra den in formation som krävs enligt artikel 145 minst 
en gång varje år. Informationen skall offentliggöras så snart som det är praktiskt möjligt. 
2. Kreditinstituten skall ocks å avgöra om det med hänsyn till det kriterium som anges i 
del 1 punkt 4 i bilaga XII är nödvändigt att info rmation ges oftare än vad som föreskrivs i 
punkt 1. 
Artikel 148 
1. De behöriga myndigheterna skall tillåta att kreditinstituten själva fastställer 
informationsmedium, publiceringsplats och kont rollmetoder som är lämpliga för att effektivt 
uppfylla upplysningskraven i artikel 145. Alla uppl ysningar skall så långt möjligt lämnas via 
samma medium eller på samma plats. 
2. Likvärdig information som kreditin stituten offentliggör för att uppfylla 
redovisningskrav, krav för börsnotering eller an dra krav får anses äv en uppfylla kravet i 
artikel 145. Om information inte återfinns i år sredovisningen skall kreditinstituten ange var 
man kan finna den. 
Artikel 149 
Trots artiklarna 146–148 skall me dlemsstaterna ge de behörig a myndigheterna befogenhet att 
kräva att kreditinstitut 
a) offentliggör en eller flera av de upplysningar som avses i del 2 och 3 av bilaga XII, 
b) offentliggör en eller flera upplysningar ofta re än en gång per år, och att de iakttar de 
tidsfrister för offentliggörandet som myndigheterna kan fastställa, 
SV 139   SV c) använder specifika medier och platse r för att lämna upplysningar som går utöver 
årsredovisningen, och 
d) använder specifika kontrollmetoder för uppl ysningar som inte omfattas av lagstadgad 
revision. 
 
Ð2004/xx/EG Art. 3.11 
----- 
 
Ð2000/12/EG 
AVDELNING  VI 
VERKSTÄLLANDE  BEFOGENHETER 
 
Ð2000/12/EG Art. 60 (anpassad) 
Öny 
Artikel 150 
Tekniska anpassningar  
1. Utan att det påverkar tillämpningen, vad gäller kapitalbasen, av den rapport som 
avses i artikel 34.3, andra stycket  Ö det förslag som kommissionen skall överlämna 
enligt artikel 62 , skall tekniska anpassningar  Ö ändringar  i följande avseenden 
antas i den ordning som ⌦ avses ⌫ föreskrivs  i ⌦ artikel 151 ⌫ punkt 2 : 
a) Förtydligande av definitionerna i sy fte att, vid tillämpningen av detta 
direktiv, beakta utvecklingen på  de finansiella marknaderna. 
b) Förtydligande av definitionernan  för att ⌦ säkerställa ⌫ en enhetlig 
tillämpning inom hela gemenskapen  av detta direktiv skall säkerställas . 
c) Anpassning av terminologin och defi nitionerna till senare rättsakter 
angående kreditinstitut och därmed sammanhängande frågor. 
Definitionen av zon A i artikel 1.14.  
Definitionen av multilaterala utvecklingsbanker i artikel 1.19.  
d) Ändringar av förteckningen i artikel 2. 
e) Ändringar av storleken på st artkapital som anges i artikel ⌦ 9 ⌫ 5, 
betingade av utvecklingen på de e konomiska och monetära områdena. 
f) Utvidgning av innehållet i den förteckning som avses i artiklarna ⌦ 23 
och 24 ⌫ 18 och 19  och som är intagen i bilaga  I, eller anpassningar av 
SV 140   SV den terminologi som använts i fört eckningen, allt i den mån detta är 
motiverat av utvecklingen inom de finansiella marknaderna. 
g) Områden inom vilka behöriga myndi gheter skall utbyta information som 
uppges i artikel ⌦ 42 ⌫ 28. 
h) ÖÄndringar av artiklarna 56–67 för att ta hänsyn till utvecklingen av 
redovisningsstandarderna och av kr aven i gemenskapslagstiftningen i 
gemenskapslagstiftningen.  
i) Ändringar av definitioner av tillgångar  uppräk nade i artikel 43  
⌦ förteckningen över exponeringskl asser i artiklarna 79 och 86 ⌫, för 
att utvecklingen ⌦ på de finansiella marknaderna ⌫ inom 
kapitalmarknaderna  skall kunna beaktas. 
j) ÖDet belopp som anges i artikel 79.2 c och i artikel 86.4 a för att beakta 
inflationseffekter.  
k) Förteckningarna över och kla ssificeringen av poster utanför 
balansräkningen i bilagorna 2  ⌦ II ⌫ och 4  ⌦ IV ⌫, samt 
behandlingen av dem vid beräkning av kapitaltäckningsgrad som uppges 
i artiklarna 42, 43 och 44 och i bilaga III  Ö fastställande av 
exponeringsvärden med tillämpning av av snitt 3 i kapitel 2 av avdelning 
V. 
l) ÖAnpassningar av bestämmelserna i bilagorna V–XII för att ta hänsyn 
till utvecklingen på de finansiella marknaderna, bl.a. i fråga om nya 
finansiella produkter, samt utvecklinge n av redovisningsstandarder och 
krav i gemenskapslagstiftningen.  
⌦ 2. Kommissionen får anta följande slag av tillämpningsbestämmelser i enlighet med 
förfarandet i artikel 151: ⌫ 
a) ÖNärmare specifikation av omfattni ngen av en sådan plötslig och 
oväntad förändring av ränteniv åerna som avses i artikel 124.5.   
b) En tidsbegränsad minskning av den minsta kapitaltäckningsgrad  ⌦ nivå 
på kapitalbasen ⌫ som ⌦ fastställs genom ⌫ före skrivs i  artikel 47  
⌦ 75 ⌫ eller av viktningar som föreskrivs i artikel 43  ⌦ riskvikter 
som fastställs genom avsnitt 3 i kapitel 2 av avdelning V ⌫, för att 
särskilda omständigheter  skall kunna beaktas. 
c) ÖUtan att detta påverkar den rapport som avses i artikel 119 , 
Fförtydligande av de undantag som föreskrivs i artiklarnael  49.5 -49.10  
⌦ 111.4, 113, 115 och 116 ⌫ . 
d) ÖNärmare specifikation av de aspekter för vilka aggregerade statistiska 
uppgifter skall offentliggöras enligt artikel 144.1 d.  
e) ÖNärmare specifikation av format, st ruktur, innehållsförteckning och 
årligt publiceringsdatum för den in formation som föreskrivs genom 
artikel 114.  
SV 141   SV  
Ð 2004/xx/EG Art. 3.12 
(anpassad) 
Artikel 151 
1. Kommissionen skall biträdas av Europeiska bankkommittén, inrättad genom 
kommissionens beslut 2004/10/EG (nedan: ”kommittén”) och beståe nde av 
företrädare för medlems staterna med en företrädare fö r kommissionen som 
ordförande . 
2. När det hänvisas till denna punkt  ⌦ artikel ⌫ skall det kommittéförfarande som 
fastställs genom artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas i överensstämmelse med 
artikel 7.3 och artikel 8 i detta. 
Den period som avses i artikel 5.6 i beslut  1999/468/EG skall vara tre månader. 
 
Ð2000/12/EG 
AVDELNING  VII 
ÖVERGÅNGS-  OCH  SLUTBESTÄMMELSER 
KAPITEL  1 
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER 
 
Ð2000/12/EG Art. 60.2 (anpassad) 
Artikel 61  
Övergångsbestämmelser vad  beträffar artikel 36  
Danmark får medge hypotekskreditinstitut, som fö re den 1 januari 1990 var organiserade som 
kooperativa institut eller fonder oc h som har ombildats till aktiebo lag, att fortsätta att i 
kapitalbasen med nedan angivna begränsningar, inräkna sådana solidariska förpliktelser från 
medlemmar eller från låntagare som avses i artikel 36.1, när anspråk mot dem behandlas som 
solidariska förpliktelser:  
a) Beräkningsunderlag et för låntagares solidariska förpliktelser skall utgöra summan av 
de poster som anges i artikel 3 54.2.1 och 3 54.2.2, med avdrag för de poster som anges i 
artikel 3 54.2.9, 3 54.2.10 och 3 54.2.11.  
b) Beräkningsunderlaget den 1 ja nuari 1991 eller, om ombildni ng sker senare, vid 
tidpunkten för ombildningen, skall utgör a det maximala beräkningsunderlaget. 
Beräkningsunderlaget får aldrig överstig a det maximala beräkningsunderlaget.  
SV 142   SV c) Det maximala beräkningsunderlaget skall från och med den 1 januari 1997 minskas  
med hälften av det nya kapital som inflyter vi d nya emissioner och som är sådant kapital som 
avses i artikel 3 54.2.1 och har tecknats och inbetalats efter den dagen.  
d) Det högsta belopp i kapitalbasen för förpliktelser med solidarisk ansvarighet får aldr ig 
överstiga  
 50  % år 1991 och år 1992,  
 45  % år 1993 och år 1994,  
 40  % år 1995 och år 1996,  
 35  % år 1997,  
 30  % år 1998,  
 20  % år 1999,  
 10  % år 2000 och  
 0  % efter den 1 januari år 2001, av beräkningsunderlaget.  
 
Ð2000/12/EG 
Artikel 62  
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 43  
1. Till och med den 31 december 2006 får medlem sstaternas behöriga myndigheter tillåta sina 
kreditinstitut att tillämpa 50% riskvikt i fråga om lån som enligt dessa myndigheters 
bedömning är fullt ut säkrade gen om panträtt i kontorsbyggnade r eller företagslokaler för 
olika ändamål belägna på de medlemsstaters terr itorier inom vilka 50% riskvikt tillåts, under 
förutsättning av följande:  
i) 50% riskvikt skall tillämpas på den de l av lånet som inte överstiger en grä ns som 
beräknas enligt antingen a eller b nedan.  
a) 50 % av ifrågavarande fastighets marknadsvärde.  
 Fastighetens marknadsvärde skall berä knas av två oberoen de värderingsmän 
som gör självständiga bedömningar vid tid en för lånets beviljande. Lånet skall 
baseras på det lägre av de båda värderingarna.  
 Fastigheten skall omvärderas minst en gång om året av en värderingsman. För 
lån som inte överstiger 1 miljon euro och 5  % av kreditinstitutets kapitalbas 
skall fastigheten omvärderas av en värderingsman minst va rt tredje år.  
b) 50 % av fastighetens marknadsvärde eller 60  % av pantlånevärd et beroende på 
vilket av dem som är lägst, i de medlem sstater som har infört strikta kriterier 
för bedömning av pantlånevärdet ge nom lagar eller andra föreskrifter.  
SV 143   SV  Pantlånevärd et skall definieras som fastighetens värde som det har fastställts av 
en värderingsman som gjort en försik tig bedömning av möjligheterna av en 
framtida försäljning av fastigheten genom att beakta långsiktigt hållbara 
aspekter på fastigheten, normala och lo kala marknadsvillkor, nuvarande 
användning och annan lämplig användning av  fastigheten. Spekulativa faktorer 
skall inte tas med i bedömningen av pantlånevärdet. Pantlånevärdet skall 
dokumenteras på ett kl art och tydligt sätt.  
 Minst vart tredje år, eller o m marknaden faller mer än 10  %, skall 
pantlånevärdet och särskilt de underliggande antagandena om utvecklingen av 
den relevanta marknaden bedömas på nytt.  
 I både fall a och fall b skall ”marknadsvärde ” definieras som det pris som fastigheten 
skulle kunna säljas till genom ett privaträttsligt kontra kt mellan en villig  säljare och en i 
förhållande till honom oberoende köpare på värderingsdagen unde r antagandet att fastigheten 
kan bjudas ut till försäljning på den öppna  marknaden, att marknadsförhållandena me dger en 
överlåtelse i god ordning och att, med tanke på fastighetens beskaffenhet, en normal 
tidsperiod kan avsättas för att förhandla om försäljningen.  
ii) 100 % riskvikt skall tillämpas på den del av lånet som överstiger de gränser som 
fastställts i i.  
iii) Fastigheten måste antingen anvä ndas eller uthyras av ägaren.  
Det första stycket skall inte hindra en medl emsstats behöriga myndigheter som tillämpar en 
högre riskvikt inom sitt territorium att,  på ovanstående villkor, tillåta att 50  % riskvikt 
tillämpa s på detta slag av utlåning på de medlemsstaters territorier där 50  % riskvikt är 
tillåten.  
Medlemsstaternas behöriga myndigheter får ti llåta sina kreditinst itut att tillämpa 50  % riskvikt 
på de lån som är utestående de n 21 juli 2000 under förutsättning at t villkoren i denna artikel är 
uppfyllda. I detta fall skall fastigheten värder as enligt ovan fastställda bedömningskriterier 
senast den 21 juli 2003.  
För lån som beviljas före den 31 december 2006 skall 50  % riskvikt tillämpas tills lånet löper 
ut om kred itinstitut är skyldigt att iaktta avtalsvillkoren.  
Till och med den 31 december 2006 får medlemsst aternas behöriga myndigheter även tillåta 
sina kreditinstitut att tillämpa 50  % riskvikt på den del av lånen som enligt dessa 
myndigheters bedömning är fullt ut säkrade genom aktier i fi nländska bostadsbolag vars 
verksamhet regleras av den finländska bosta dsaktiebolagslagen från 1991 eller motsvarande 
lagstiftning som senare kan komma att antas, un der förutsättning att villkoren i denna punkt är 
uppfyllda.  
Medl emsstaterna skall underrätta kommissione n om hur de tillämpar denna punkt.  
2. Medlemsstaterna får tillämpa 50  % riskvikt för transaktioner om leasing av fast egendom 
som ingås före den 31 december 2006 och gäller egendom som skall användas för 
näringsändam ål i det land där huvudkontoret finns, och då tillämpliga lagar och andra 
författningar tillförsäkrar leasegivaren full äg anderätt till den uthyrda egendomen fram till 
dess leasetagaren utnyttjar sin rätt att köpa den. Medlemsstater na skall underrätta 
komm issionen om hur de tillämpar denna punkt.  
SV 144   SV 3. Artikel 43.3 skall inte  påverka de behöriga myndigheternas  godkännande av bilaterala avtal 
om novation vilka har ingåtts vad beträffar  
– Belgien, före den 23 april 1996  
– Danmark, före den 1 juni 1996  
– Tyskland , före  den 30 oktober 1996  
– Grekland, före den 27 mars 1997  
– Spanien, före den 7 januari 1997  
– Frankrike, före den 30 maj 1996  
– Irland, före den 27 juni 1996  
– Italien, före den 30 juli 1996  
– Luxemburg, före den 29 maj 1996  
– Nederländerna, före den 1 juli 1996  
– Österrike , före den 30 december 1996  
– Portugal, före den 15 januari 1997  
– Finland, före den 21 augusti 1996  
– Sverige, före den 1 juni 1996  
– Förenade kungariket, före den 30 april 1996  
Artikel 63  
Övergångsbestämmelser vad  beträffar artikel 47  
1. Ett kreditinstitut, vars  lägsta kapitaltäckningsgrad den 1 januari 1991 inte nått upp till 8% 
så som föreskrivs i artikel 47.1, skall göra en stegvis anpassni ng till den nivån. Innan detta 
mål har nåtts får institutet inte låta ka pitaltäckningsgraden gå  ned under redan uppnådd ni vå. 
De variationer som likväl uppstår bör vara tillfälliga och de behöriga myndigheterna bör 
underrättas om orsakerna.  
 
Ð2000/12/EG Art. 62.2–3 
(anpassad) 
2. För en tid av högst fem år, räknat från den 1 januari 1993, får medlemsstaterna bestämma 
en vikt om 10  % för sådana obligationer som definier as i artikel 22.4 i di rektiv 85/611/EEG, 
och tillämpa denna vikt för krediti nstitut när och om staterna anser det nödvändigt för att 
undvika allvarliga störningar i sina marknader. Sådana unda ntag skall inrapporteras till 
kommissionen.  
SV 145   SV 3. För en tid av högst sju år räknat från den 1 januari 1993 skall artikel 47.1 inte gälla för 
”Agricultural Bank of Greece”. Denna skall dock,  med tillämpning av den metod som angivits 
i punkt 1, göra en stegvis anpassning till den nivå som föreskrivs i artikel 47.1.  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Î1 2004/xx/EG Art. 3.13 
Artikel 64  
Övergångsbestämmelser vad  beträffar artikel 49  
1. Har ett kreditinstitut den 5 februari 1993 re dan gjort en eller flera exponeringar som 
antingen överstiger gränsvärdena för stora exp oneringar eller för de sammanlagda stora 
exponeringar som fastställs i artikel 49, skall de behöri ga myndigheterna kräva att 
kreditinstitutet vidtar åtgärder för att nedbringa  exponeringarna så att de ryms inom de gränser 
som fastställs i artikel 49.  
2. De t förfarande varigenom expone ringen eller exponeringarna på  så sätt nedbringas skall 
utformas, antas, tillämpas och slutföras inom  en tidsfrist som de behöriga myndigheterna 
finner vara förenlig med principen om sund förvaltning och rättvis konkurrens. De behöriga 
myndigheterna skall underrätta kommissionen och Î1Europeiska bankkommittén  om den 
tidsplan som bestämts för det allmänna förfarandet . 
3. Ett kreditinstitut får inte vidta några åt gärder som skulle medföra att de exponer ingar som 
avses i punkt 1 överskrider den nivå  de hade den 5 februari 1993.  
4. Den tidsfrist som är tillämplig enligt punk t 2 skall löpa ut senast den 31 december 2001. 
Exponeringar med längre löptid och för kredi tinstitutet bindande avtalsvillkor får bibe hållas 
till förfallodagen.  
 
Ð 2000/12/EG Art. 64.5–7 (ny) 
Î1 2004/xx/EG Art. 3.13 
5. Till och med den 31 december 1998 får medlem sstaterna höja den grän s som fastställts i 
artikel 49.1 till 40 procent och den som fastställt s i artikel 49.2 till 30 procent. I sådana fal l 
skall, med förbehåll för va d som föreskrivs i punkt 1 -4, tidsfristen för att reducera befintliga 
exponeringar vid slutet av denna period till de nivåer som föresk rivs i artikel 49 löpa ut den 
31 december 2001.  
6. I fråga om kreditinstitut vars kapitalbas  inte överstiger 7 miljoner euro, och endast i fråga 
om dessa, får medlemsstaterna förlänga de tids frister som har faststäl lts i punkt 5 med fem år. 
Medlemsstater som utnyttjar denna möjlighet skall vidta åtgärder för att förhindra 
snedvridning av konkurre nsen och underrätta kommissionen och  Î1Europeiska 
bankkommittén  om detta.  
7. I de fall som avses i punkterna 5 och 6 får ett engagemang anses som större exponering om 
dess värde uppgår till eller överstiger 15 procent av kapita lbasen.  
SV 146   SV  
Ð2000/12/EG Art. 64.8 (anpassad) 
8. Till och med 31 december 2001 får medlemsst aterna i stället för den rapportering som 
föreskrivs i artikel 48.2 andra strecksatsen fö reskriva rapportering minst två gånger om året.  
 
Ð2000/12/EG Art. 64.9 
9. Medlemsstaterna får helt eller delvis av stå från att tillämpa ar tikel 49.1, 49.2 och 49.3 på 
exponeringar som utgörs av sådana lån säkrad e genom panträtt som avses i artikel 62.1 och 
som har lämnats före den 12 januari 2002 samt på s ådana avtal om leasing av fast egendom 
som avses i artikel 62.2 och som har ingåtts före  den 1 januari 2002, i bå da fallen upp till 50 
procent av värdet av egendomen i fråga.  
Detsamma gäller lån som i enlighet med behöriga myndigheters godkännande är säkra de 
genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolag som är verksamma enligt den finska lagen om 
bostadsaktiebolag av år 1991 elle r senare antagna författninga r med motsvarande innehåll, i 
fall då lånen liknar de lån mot pant rätt i fast egendom som avses i fö rsta stycket.  
 
Ð2000/12/EG Art. 65 (anpassad) 
Artikel 65  
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 51  
Kreditinstitut som den 1 janua ri 1993 överskred de i ar tikel 51.1 och 51.2 föreskrivna 
gränstalen skall senast den 1 januari 2003 anpassa sitt ägande till gränstalen.  
 
Øny 
Artikel 152 
1. Kreditinstitut, som beräknar riskvägda exponeringsbelopp i enlighet med artiklarna 
84–89 eller använder sådana internmätningsmet oder som anges i artikel 105 vid beräkning av 
sina kapitalkrav för operativ risk, skall under de första, andra och tredje tolvmånaders-
perioderna efter det datum som anges i artikel 157 kunna redovisa en kap italbas som vid varje 
tillfälle är minst lika med de be lopp som anges i punkterna 2, 3 och 4. 
2. För den första av de tolvmånadersperi oder som avses i punkt 1 skall beloppet för 
kapitalbasen vara 95 % av det totala minimibelo pp för kapitalbasen som kreditinstitutet skulle 
ha varit skyldigt att inneha under den perioden  enligt artikel 4 i direktiv 93/6/EEG enligt den 
lydelse det direktivet och dire ktiv 2000/12/EG hade före det datum som anges i artikel 157 i 
det här direktivet. 
3. För den andra av de tolvmånadersperiode r som avses i punkt 1 skall beloppet för 
kapitalbasen vara 90 % av det totala minimibelo pp för kapitalbasen som kreditinstitutet skulle 
ha varit skyldigt att inneha under den perioden  enligt artikel 4 i direktiv 93/6/EEG enligt den 
lydelse det direktivet och dire ktiv 2000/12/EG hade före det datum som anges i artikel 157 i 
det här direktivet. 
SV 147   SV 4. För den tredje av de tolvmånadersperi oder som avses i punkt 1 skall beloppet för 
kapitalbasen vara 80 % av det totala minimibelo pp för kapitalbasen som kreditinstitutet skulle 
ha varit skyldigt att inneha under den perioden  enligt artikel 4 i direktiv 93/6/EEG enligt den 
lydelse det direktivet och dire ktiv 2000/12/EG hade före det datum som anges i artikel 157 i 
det här direktivet. 
5. Kraven i punkterna 1–4 skall uppfyllas me d delbelopp i kapitalbasen som anpassats 
för att fullständigt avspegla skillnaderna mellan beräkningen av kapitalbasen enligt direktiv 
2000/12/EG och direktiv 93/6/EEG i deras lydelse före det datu m som anges i artikel 157 i det 
här direktivet och beräkningen av  kapitalbasen enligt det här direktivet till följd av att 
förväntade och ej förväntade förluster be handlas separat enligt artiklarna 84–89 i det här 
direktivet. 
6. Artiklarna 68–73 skall gälla vid tilläm pningen av punkterna 1–5 i denna artikel. 
7. Fram till och med den 31 december 2007 får kr editinstituten behandla de artiklar som 
behandlar schablonmetoden i underavsnitt 1 av avsn itt 3 i kapitel 2 av avdelning V som om de 
hade ersatts med artiklarna 42–46 i direktiv 2000/12/EG i den lyde lse dessa artiklar hade före 
det datum som avses i artikel 157. 
8. När det alternativ som anges i punkt 7 väljs skall följande gälla i fråga om 
bestämmelserna i direktiv 2000/12/EG: 
a) Bestämmelserna i direktivets ar tiklar 42–46 ska ll tillämpas enligt deras 
lydelse före det datum som anges i artikel 157. 
b) I artikel 42.1 i direktiv et skall med ”det riskjust erade värdet” avses ”det 
riskvägda exponeringsbeloppet. 
c) De belopp som erhålls enligt artike l 42.2 i direktivet sk all betraktas som 
riskvägda exponeringsbelopp. 
d) ”Kreditderivat” skall ingå i fö rteckningen över poster med ”hög risk” i 
bilaga II till direktivet. 
e) Den behandling som anges i artikel 43.3 i direktivet skall tillämpas på 
derivatinstrument som förteck nas i bilaga IV till direktivet oavsett om det 
gäller poster i eller utanför balansrä kningen, och de belopp som erhålls 
genom den beräkning som anges i den bilagan skal l betraktas som 
riskvägda exponeringsbelopp. 
9. När det alternativ som ange s i punkt 7 väljs skall följa nde gälla för behandlingen av 
exponeringar på vilka schablonmetoden tillämpas: 
a) Underavsnitt 3 av avsnitt 3 i kapitel 2 av avdelning V om beaktande av 
kreditriskreducerande åtgärd er skall inte tillämpas. 
b) De behöriga myndigheterna får föreskriva att underavsnitt 4 av avsnitt 3 i 
kapitel 2 av avdelning V om behand lingen av värdepapperisering inte 
skall tillämpas. 
SV 148   SV b) Följande bestämmelser i bilaga X II om upplysningskrav för kreditinstitut 
skall inte tillämpas: 
i) Punkt 4 b i del 2. 
ii) Punkt 6 i del 2. 
iii) Punkt 10 i del 2. 
10. När det alternativ som ange s i punkt 7 väljs skall kapita lkravet för operativa risker 
enligt artikel 75 e minskas med den procentuella  andel som motsvarar kvoten mellan värdet 
på de exponeringar för vilka kreditinstitute t beräknar riskvägda exponeringsbelopp i enlighet 
med den valmöjlighet som avses i punkt 7 och det totala värdet på kreditinstitutets 
exponeringar.  
11. Om ett kreditinstitut beräknar riskvägda exponeringsbelopp för alla sina exponeringar 
i enlighet med det alternativ som avses i punkt  7, får artiklarna 48–50 i direktiv 2000/12/EG 
tillämpas enligt deras lydelse före  det datum som avses i artikel 157. 
12. Om det alternativ som anges i punkt 7 vä ljs, skall hänvisningarna till artiklarna 46–
52 i detta direktiv läsas som hänvisningar till artiklarna 42–46 i direktiv 2000/12/EG 
i deras lydelse före det da tum som avses i artikel 157. 
Artikel 153 
Vid beräkning av riskvägda exponeringsbelopp för exponeringar till följd av transaktioner 
med uthyrning av kontorsfastigheter eller andr a kommersiella lokaler belägna inom deras 
territorier som uppfyller kriterierna i del 1 punkt 51 i bilaga  VI får de behöriga myndigheterna 
fram till och med den 31 december 2012 medge att en riskvikt på 50 % tillämpas utan att 
tillämpa del 1 punkterna 55–56 i bilaga VI. 
Fram till och med den 31 december 2010 får de be höriga myndigheterna vid fastställandet av 
den del av ett förfallet lån som omfattas av sä kerheter med tillämpning av artikel VI beakta 
andra säkerheter än godtagbara sä kerheter enligt artiklarna 90–93. 
Artikel 154 
1. Kraven i artikel 84.3–4 skall gälla från och med den 31 december 2009.  
2. Fram till och med den 31 december 2010 får det genomsnittliga exponeringsvägda 
LGD-värdet för alla hushållsexponeringar mot säkerhet i bostadsfastigheter utan 
statliga garantier inte  understiga 10 %. 
3. Fram till och med den 31 december 2017 få r medlemsstaternas behöriga myndigheter 
från behandling enligt internmetoden unda nta vissa exponeringar i värdepapper som 
förelåg den 31 december 2007.  
Undantagna positioner skall mätas som antale t aktier vid detta datum plus eventuellt 
ytterligare aktier som förvärvas som en direkt  följd av detta innehav, förutsatt att de 
inte ökar den procentuel la andelen av ägandet i ett investmentbolag.  
SV 149   SV Om ett förvärv ökar den proportione lla andelen av äg andet i ett visst 
investmentbolag, skall den överskjutande delen av innehavet inte omfattas av 
undantaget. Undantaget skall inte helle r gälla för innehav som ursprungligen 
omfattades av undantag, men som däreft er har sålts och sedan återköpts.  
För aktieexponeringar som omfattas av denna övergångsbestämmelse skall 
kapitalkrav gälla som beräkna s i enlighet med underavsnitt 1 av avsnitt 3 i kapitel 2 
av avdelning V. 
4. Fram till och med den 31 december 2011 får de behöriga myndigheterna i varje 
medlemsstat fastställa det antal dagar efter förfallodagen som alla kreditinstitut inom 
dess jurisdiktion skall rätta sig efter i samband med definitionen av fallissemang i del 
4 punkt 44 i bilaga VII, när det gäller e xponeringar mot sådana motparter inom 
samma medlemsstat. Det exakta antalet sk all ligga inom inte rvallet 90–180 dagar, 
om så är lämpligt med hänsyn till de lo kala förhållandena. För exponeringar mot 
sådana motparter i andra medlemsstaters te rritorier skall de behöriga myndigheterna 
fastställa ett antal dagar efter förfall odagen som inte är högre än det antal som 
fastställts av den behöriga myndighe ten i den medlemsstat det gäller. 
5. I fråga om den observationsperiod som avses i del 4 punkt 66 i bilaga VII får 
medlemsstaterna tillåta att kreditinstitut som inte har tillstånd att använda egna 
skattningar av LGD-värden eller konverter ingsfaktorer, när de  tillämpar intern-
metoden, dock längst till och med den 31 december 2007, förfogar över relevanta 
uppgifter för en period av två år. Fram  till och med den 31 december 2010 skall den 
period som täcks ökas med ett år varje år. 
6. I fråga om den observationsperiod som av ses i del 4 punkterna 71, 85 och 94 i bilaga 
VII får medlemsstaterna tillåta att kreditinst itut, när de tillämpar internmetoden, dock 
längst till och med den 31 december 2007, fö rfogar över relevanta uppgifter för en 
period av två år. Fram till och med den 31 december 2010 skall den period som täcks 
ökas med ett år årligen. 
Artikel 155 
Fram till och med den 31 december 2012 får medlem sstaterna tillämpa en procentsats på 15 % 
på verksamhetsgrenen ”handel och försäljning” på  kreditinstitut, vilkas relevanta indikator för 
denna verksamhetsgren uppgår till minst 50 % av summan av de relevanta indikatorerna för 
samtliga deras verksamhetsgrenar i enlighet med del 2 punkterna 1–8 i bilaga X . 
SV 150   SV  
Ð2000/12/EG 
KAPITEL  2 
SLUTBESTÄMMELSER 
 
Øny 
Artikel 156 
Kommissionen skall, i samarbete med medlemss taterna och med beaktande av Europeiska 
centralbankens synpunkter regelbund et kontrollera om detta direk tiv i sin helhet tillsammans 
med direktiv [93/6/EEG] väsentligt påverk ar konjunkturcykeln och med stöd av denna 
granskning överväga om eventuella åtgärder för att komma till rätta med situationen är 
motiverade. 
Med stöd av denna analys och med beaktande av Europeiska centralbankens synpunkter skall 
kommissionen vartannat år  upprätta en rapport som skall öv erlämnas till Europaparlamentet 
och rådet, vid behov åtföljd av lämpliga förslag.  
Artikel 157 
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2006 anta och offentliggöra de lagar 
och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 4, 22, 57, 61, 62, 63, 64, 66, 
68–106, 108, 110–115, 117–119, 123–127, 129–132, 133, 136, 144–149 och 152–155 samt 
bilagorna II, III och V–XII. De skall genast över lämna texterna till dessa bestämmelser till 
kommissionen samt en jämförelsetabell för dess a bestämmelser och bestämmelserna i detta 
direktiv.  
Trots punkt 2 skall de tillämpa dessa best ämmelser från och med den 31 december 
2006.  
När en medlemsstat antar dessa bestämmels er skall de innehålla en hänvisning till 
detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De skall 
också innehålla ett uttalande om att hänvisn ingar i lagar och andra författningar till 
direktiv som upphävts genom detta direktiv skall tolk as som hänvisningar till 
direktivet. Närmare föresk rifter om hur hänvisninge n skall göras och om hur 
uttalandet skall formuleras skall va rje medlemsstat själv utfärda.  
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala 
bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av 
detta direktiv. 
2. Medlemsstaterna skall senast den 31 decem ber 2007 och inte tidigare tillämpa de lagar 
och andra författningar som är nödvändiga  för att följa artiklarna 87.9 och 105.  
SV 151   SV  
Ð2000/12/EG Art. 66 (anpassad) 
Artikel 66  
Information till kommissionen  
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de viktigaste lagar och andra 
författningar  ⌦ bestämmelser i nationell lagstiftning ⌫ som de antar inom det område som 
omfattas av detta direktiv. 
 
Ð2000/12/EG Art. 67 (anpassad) 
Artikel 158 
1. Direktiven 73/183/EEG, 77/780/EEG, 89/299/EEG, 89/646/EEG, 89/647/EEG, 92/30/EEG 
och 92/121/EEG , Direktiv 2000/12/EG  i ⌦ dess ⌫ deras  genom direktiven i ⌦ del A 
av ⌫ bilaga V  ⌦ XV ⌫, del A  ändrade lydelse, upphävs utan att det påverkar 
medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de  tidsfrister för genomförande som anges i ⌦ del 
B av ⌫ bilaga V  ⌦ XV ⌫ del B . 
2. Hänvisningar till de upphävda di rektiven skall tolkas som hä nvisningar till detta direktiv 
och läsas i enlighet med jämf örelsetabellen i bilaga VI  ⌦ XVI ⌫. 
 
Ð2000/12/EG Art. 68 (anpassad) 
Artikel 159 
Ikraftträdande  
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde da gen efter det att det har offentliggjorts i 
Europeiska ⌦ unionens ⌫ gemenskapernas  officiella tidning.  
 
Ð2000/12/EG Art. 69 (anpassad) 
Artikel 160 
Adressater  
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
Utfärdat i Bryssel den […]. 
 På Europaparlamentets vägnar 
 Ordförande   
SV 152   SV  På rådets vägnar 
 Ordförande   
SV 153   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
BILAGA I  
FÖRTECKNING ÖVER VERKSAMHETE R SOM SKALL VAR A FÖREMÅL FÖR 
ÖMSESIDIGT ERKÄNNANDE 
1. Mottagande av insättningar och an dra återbetalningspliktiga medel. 
2. Utlåning, omfattande bland a nnat konsumentkrediter, hypoteksk rediter, factoring, med eller  
utan regress och finansiering av handelskrediter (inklusive ”forfeiting”)33. 
3. Finansiell leasing. 
4. Betalningsförmedling. 5. Utställande och administration av betalni ngsmedel (t.ex. kreditkort, resecheckar och 
bankväxlar). 
6. Garantiförbindelser och ställande av säkerhet. 
7. Handel för egen eller kunders räkning med a) penningmarknadsinstrument (checkar, växlar, ⌦ insättningsbevis ⌫ depåbevis
 
m.m.), 
b) utländsk valuta, c) finansiella terminer och optioner, d) valuta- och ränteinstrument, e) överlåtbara värdepapper. 8. Medverkan i värdepappersemissioner och till handahållande av tjänster i samband därmed. 
9. Rådgivning till företag angå ende kapitalstruktur, industr iell strategi och liknande 
angelägenheter samt tjänster knutna till fusioner och företagsförvärv. 
10. Penningmarknadsmäkling. 11. Portföljförvaltning och rådgivning. 12. Förvaring och förvaltning av värdepapper. 
13. Kreditupplysningstjänster. 
14. Bankfackstjänster. 
                                                
 
33 Omfattande bland annat konsumentkrediter, hypotekskrediter, factoring, med eller utan regress och 
finansiering av handelskrediter (inklusive ”forfeiting”).   
SV 154   SV  
Ð2004/39/EG Art. 68 (anpassad) 
För d De tjänster och sådan verksamhet som a nges i avsnitt A och B i bilaga I till 
Europaparlamentets och rådets  direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för 
finansiella instrument34 ⌦ skall, när de gäller sådana ⌫ när hänvisning till de  finansiella 
instrument som avses i avsnitt C i bilaga I till det direktivet ⌦, omfattas av ⌫ gäller  
ömsesidigt erkännande i enli ghet med detta direktiv.  
 
Ð2000/12/EG 
BILAGA II  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Öny 
KLASSIFICERING AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN 
Högrisk: 
– Garantier knutna till kreditgivning. 
– ÖKreditderivat.  
– Egna accepter. 
– Endosserade växlar, för vilka inget annat kreditinstitut bär växelansvar. 
– Transaktioner med regress. 
– Oåterkalleliga kreditlöften med karaktär av kreditsubstitut. 
– Tillgångar som förvärvats genom rena terminskontrakt. 
– Avtalad utlåning på termin (f orward forward deposits). 
– Obetald del av betalning för aktier och andra värdepapper. 
– ÖSådana avtal om försäljning och åter köp som definieras i artikel 12.3 och 12.5 i 
direktiv 86/635/EEG.  
– Andra poster av högrisktyp. 
Medelrisk: – Remburser, öppnade och bekräfta de (se även medel-lågrisk). 
– Garanti- och ansvarsförbindelser (därib land anbuds-, fullgörande-, tull- och 
skattegarantier) samt garantiförbindelser som inte har karaktär av kreditsubstitut. 
                                                
 
34 EGT L 14 5, 30.4.2004, s. 1.  
SV 155   SV – Sådana avtal om försäljning och återköp som definierats i ar tikel 12.3 och 12.5 
direktiv 86/635/EEG.  
– Oåterkalleliga kreditlöften som inte har karaktär av kreditsubstitut. 
– Outnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värdepapper,  eller 
att utfärda garantier eller accepter) med en ur sprunglig giltighetstid av mer än ett år. 
– ”nNote issuance facilities”  (NIF:s ) och ” revolving underwri ting facilities”  (RUF:s ). 
– Andra poster av medelrisktyp Ö så som de meddelats till kommissionen  . 
Medel-lågrisk: – Remburser för vilka levererade varor utgör  säkerhet samt andra självlikviderande 
transaktioner. 
– ÖOutnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värdepapper 
eller att utfärda garantier el ler accepter) med en ursprunglig  giltighetstid av högst ett 
år som inte kan återtas villkorslöst vid något tillfälle utan avisering eller som inte 
omfattas av effektiva bestämmelser om automatiskt återtagande om låntagarens 
kreditvärdighet försämras  . 
– Andra poster av medelrisktyp Ö så som de meddelats till kommissionen  . 
Lågrisk: 
– Outnyttjad e kreditmöjligheter (åtaganden att lämn a kredit, att köpa värdepapper eller 
att utfärda garantier eller ac cepter) med en ursprunglig giltighetstid av högst ett år, 
eller som när som helst kan åter tas utan föregående avisering.  Ö Outnyttjade 
kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit,  att köpa värdepapper eller att utfärda 
garantier eller accepter) som kan återtas när som helst utan föregående avisering eller 
som omfattas av effektiva bestämmelser om  automatiskt återtagande om låntagarens 
kreditvärdighet försämras. Kontokrediter till hushåll får betraktas som villkorslöst 
återtagbara om avtalsvillkoren medger att kreditinstituten återtar dem i hela den 
utsträckning som tillåts enligt konsumentskyddslagstiftningen och därmed 
sammanhängande lagstiftning.  
– Andra poster av lågrisktyp Ö så som de meddelats till kommissionen  . 
Medlemsstaterna förbinder sig att underrätta kommi ssionen så snart de har beslutat att hänföra 
en ny post utanför balansräkningen  till någon av de sista gruppe rna i respektive riskklass. 
Sådana poster kommer att bli slutgiltigt klassificerade på gemenskapsnivå när det förfarande 
som föreskrivs i artikel 59 har slutförts.  
 
Ð2000/12/EG 
BILAGA III  
SV 156   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Öny 
BEHANDLING AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN  
Ö DERIVATINSTRUMENT  
1. VAL  AV METOD 
För att mäta kreditriskerna i samband med  Ö fastställa exponeringsvärdet för  de kontrakt 
som är uppräknade i punkterna 1 och 2 i bilaga IV  får kreditinstituten, under förutsättning att 
de behöriga myndigheterna samtycker, vä lja en av de metoder som beskrivs ⌦ i denna 
bilaga ⌫ nedan . Kreditinstitut som skall följa artikel 6.1  ⌦ 33.1–2 ⌫ i direktiv 93/6/EEG35 
skall använda metod 1. För att mäta kreditriskerna i samband med  Ö fastställa 
exponeringsvärdet för  de kontrakt som är uppräknade i punkt 3 i bilaga IV skall alla 
kreditinstitut använda metod 1. 
 
Øny 
Kontrakt som handlas på erkända börser och valutakontrakt (utom kontrakt som avser guld) 
med en ursprunglig löptid på  högst 14 kalenderdagar skall unda ntas från tillämpning av de 
metoder som anges i denna bilaga och åsättas exponeringsvärdet noll. 
Medlemsstaternas behöriga myndigheter får fr ån tillämpningen av metoderna enligt denna 
bilaga undanta OTC-kontrakt som clearats av clearingorganisationer som utgör rättslig 
motpart och vars deltagare alla  dagligen ställer full säkerhet  för den exponering de utsätter 
clearingorganisationen för, vilken säkerhet täcker både löpande exponering och eventuell 
framtida exponering. Kontrakten skall i så dana fall ges exponeringsvärdet noll. 
De ställda säkerheterna skall 
a) uppfylla kraven för riskvikten noll, 
b) vara kontanta medel insatta hos  det utlånande in stitutet, eller 
c) vara insättningsbevis eller liknand e instrument som utfärdats av och 
deponerats hos detta institut. 
De behöriga myndigheterna måste ha övert ygat sig om att risken för att clearing-
organisationens exponeringar kommer att överstiga  de ställda säkerheternas marknadsvärde 
har undanröjts. 
                                                 
35 Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och 
kreditinstitut (EGT L 141, 11.6.1993, s. 1.) Direk tivet ändrat genom direktiv 98/33/EG (EGT L 204, 
21.7.1998, s. 29).  
SV 157   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
2. METODER 
Metod 1: ”marknadsvärderingsmetoden” Steg a): Genom att åsätta  ⌦ kontrakten ⌫  gällande marknadsvärde (”
mark to 
market” ) till kontrakten  erhålls de aktuella ersättnings kostnaderna för alla kontrakt med 
positivt värde. 
Steg b): För att erhålla ett tal för den möjliga framtida kreditrisken36, ⌦ utom i fall av 
”single-currency floating/floating interest  rate swaps”, då endast de aktuella 
ersättningskostnaderna beaktas ⌫ multipliceras de nominella beloppen eller underliggande 
värdena med följande  procenttalen  ⌦ i följande tabell 1 ⌫ : 
TABELL 13738 
 
Återstående 
löptid39 
 Räntekontrakt Kontrakt som 
gäller 
valutakurser 
och guld Kontrakt 
baserade på 
aktier Kontrakt 
baserade på 
ädelmetaller 
utom guld Kontrakt 
baserade på 
råvaror utom 
ädelmetaller 
Ett år eller mindre 0% 1% 6% 7% 10% 
Över ett år 
till och med fem år 0,5% 5% 8% 7% 12% 
Över fem år 1,5% 7,5% 10% 8% 15% 
 
För att mäta den eventuella framtida exponeringen i samband med steg b får de 
behöriga myndigheterna tillåta kreditinstitu ten att fram till och med den 31 december 
2006 tillämpa följande procentsatser i stäl let för dem som fört ecknas i tabell 1 
förutsatt att instituten utnyttjar det alte rnativ som anges i artikel 11a i direktiv 
93/6/EEG för kontrakt enligt punk t 3 b och 3 c i bilaga IV: 
                                                 
36 Utom i fall av single -currency floating/floating interest rate swaps, då endast de aktuella 
ersättningskostnaderna beaktas.  
37 Kontrakt som inte omfattas av en av de fem kate gorier som anges i denna tabell skall behandlas som 
kontrakt baserade på råvaror utom ädelmetaller. 
38 För kontrakt där huvudstolen utbetalas i flera omgångar, skall procenttalen multipliceras med det antal 
betalningar som enligt kontraktet återstår. 
39 För kontrakt som syftar till att eliminera uteståe nde exponeringar som uppstår efter särskilt angivna 
betalningsdagar och där villkoren återställs så att ma rknadsvärdet på kontraktet är noll på dessa särskilt 
angivna betalningsdagar, blir den återstående löptiden lika med tiden fram till nästa återställningsdag. Vid räntebaserade kontrakt som uppfylle r dessa villkor och har en återst ående löptid på mer än ett år, 
skall procenttalen inte vara lägre än 0,5 %. 
SV 158   SV TABELL 1a 
Återstående löptid Ädelmetaller 
(utom guld) Basmetall
er Jordbruksprodukter Övrigt, inkl. 
energiprodukter 
Ett år eller mindre 2% 2,5% 3% 4% 
Över ett år till och med fem år 5% 4% 5% 6% 
Över fem år 7,5% 8% 9% 10% 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Steg c): Summan av den aktuella ersättningskostnaden och den möjliga framtida 
kreditrisken multipliceras med de riskvikttal som enligt artikel 43 gäller för respektive 
motpart  ⌦ är lika med exponeringsvärdet ⌫ . 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Metod 2: ”Ursprungligta  åtagande-metoden” 
Steg a): Varje instruments nominella belopp multipliceras med följande  procenttalen  
⌦ i följande tabell 2 ⌫ : 
TABELL 2 
Ursprunglig löptid40 
 Räntekontrakt Kontrakt som gäller valutakurser 
och guld 
Ett år eller mindre 0,5% 2% 
Över ett år men högst två år 1% 5% 
Tillägg för varje ytterligare år 1% 3% 
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Öny 
Steg b):  
De på så sätt erhållna talen för ursprungliga åtaganden multipliceras med de riskvikttal som 
enligt artikel 43 gäller för respektive motpart  Ö skall betraktas som exponeringsvärdet  . 
För metoderna 1 och 2 skall de behöriga myndi gheterna säkerställa a tt de nominella belopp 
som skall beaktas är en lämplig måttstock för den risk kontraktet medf ör. Om kontraktet till 
exempel tillåter en multiplicering av betalni ngsflöden, skall det nominella beloppet anpassas 
för att beakta effekterna av multipliceringen på det kontraktets riskstruktur. 
                                                 
40 I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas 
samtycke, välja antingen ursprunglig eller återstående löptid. 
SV 159   SV  
Ð2000/12/EG (anpassad) 
3. AVTALSNETTNING  (AVTAL  OM  NOVATION  OCH  ANDRA  
NETTNINGSÖVERENSKOMMELSER) 
a) Slag av nettning som de behöriga myndigheterna kan godkänna 
I ⌦ detta avsnitt ⌫ denna punkt 3  skall med motpart avses varje juridisk eller fysisk person 
som har rätt att ingå avtal om nettning. 
De behöriga myndigheterna får som riskreducer ande godkänna följande slag av avtal om 
nettning: 
i) Bilaterala avtal om novation mellan ett kreditinstitut och dess motpart enligt vilka 
avtal ömsesidiga fordringar och förpliktels er automatiskt avräknas på så sätt att det 
vid novation fastställs ett enda nettobe lopp varje gång novati on tillämpas, och det 
därvid skapas ett enda nytt juridiskt bindande avtal som ersätter tidigare avtal. 
ii) Andra bilaterala nettningsöverenskomm elser mellan ett kreditinstitut och dess 
motpart. 
b) Villkor för godkännande 
De behöriga myndigheterna får som riskreducer ande endast godkänna avtal om nettning om 
följande villkor är uppfyllda: 
i) Kreditinstitutet skall med sin motpart ha en överenskommelse om avtalsnettning som 
ger upphov till en enda juridisk förpliktelse och omfattar alla ingående transaktioner, 
så att, om en motpart inte fullgör sina skyldigheter på grund av försumlighet  
⌦ fallissemang ⌫ , konkurs, likvidation eller någon annan liknande omständighet, 
kreditinstitutet kan fordra eller har en förpliktelse att betala endast nettosumman av de positiva och negativa marknadsvärd ena av de ingåe nde individuella 
transaktionerna. 
ii) Kreditinstitutet sk all för den behöriga myndigheten hå lla tillgängligt skriftliga och 
motiverade rättsutlåtanden med en sådan i nnebörd att de behöriga domstolarna och 
förvaltningsmyndigheterna vid en rättslig pr övning av de fall som avses i i, skulle 
anse att kreditinstitutets fordringar och förpliktelser begränsas till nettosumman, såsom anges i i, enligt 
– gällande lag inom den jurisdiktion där mo tparten har sitt säte och, om det gäller 
en utländsk filial till ett företag, även enligt lagen inom den jurisdiktion där filialen är belägen, 
– den lag som reglerar de individue lla transaktioner som ingår, och 
– den lag som reglerar varje avtal elle r överenskommelse som är nödvändig för 
att genomföra avtalet om nettning. 
SV 160   SV iii) Kreditinstitutet skall ha antagit förfar anden för att säkerställa att det löpande 
kontrolleras, att dess avtal om nettning är rättsligt giltiga, mot bakgrund av möjliga lagändringar. 
De behöriga myndigheterna skal l, vid behov efter samråd med andra berörda behöriga 
myndigheter, försäkra sig om att avtalet om ne ttning är juridiskt gilt igt enligt lagen i alla 
berörda jurisdiktioner. Om någon av  de behöriga myndigheterna inte är ⌦ övertygad om ⌫ 
nöjd med
 detta, skall avtalet om nettning inte go dkännas som en metod för riskreducering för 
någon av parterna. 
De behöriga myndigheterna får godta motiverade rä ttsutlåtanden upprättade med avseende på 
olika slag av avtal om nettning. 
Avtal som innehåller bestämmelser om att en icke försumlig motpart endast behöver betala 
delvis eller inte alls till den försumliga partens bo, även om den försumliga parten är en 
nettofordringsägare (walkaway-klausul), skall inte godkännas som riskreducerande. 
De behöriga myndigheterna får som riskre ducerande nettningsöverenskommelser som 
omfattar valutakurskontrakt med en ursprunglig löptid på fjorton kalenderdagar eller mindre 
godkänna utställda optioner eller liknande poster utanför balans räkningen på vilken denna 
bilaga inte är tillämplig därför att den kreditri sk de för med sig är fö rsumbar eller obefintlig. 
Om det förhållandet att dessa kontrakt medtas i en annan nettningsöverenskommelse kan leda 
till en ökning eller minskning av kapitalkrave n, beroende på deras positiva eller negativa 
marknadsvärde, skall de behörig a myndigheterna ålägga sina kr editinstitut att behandla dem 
på ett konsekvent sätt. 
c) Effekter av godkännande 
i) Avtal om novation De enskilda nettobeloppen, som fastställs geno m avtal om novation, kan viktas i stället för 
bruttobeloppen. På så sätt kan med tillämpning av metod 1 
– steg a): de aktuella ersättningskostnaderna, och 
– steg b): de nominella beloppe n eller underliggande värdena 
erhållas genom att avtalet om novation beaktas.  Vid tillämpningen av metod 2 för steg a kan 
det nominella beloppet beräknas med beak tande av avtalet om novation, varvid 
procentsatserna i tabell 2 skall användas. 
ii) Andra nettningsöverenskommelser 
Vid tillämpning av metod 1 kan 
– i steg a de aktuella ersättningskostn aderna för de kontrakt som ingår i en 
nettningsöverenskommelse beräknas med b eaktande av den fa ktiska hypotetiska 
nettoersättningskostnad som avtalet medför; om nettningen leder till en nettoskuld 
för det kreditinstitut som beräknar nettoersättningskostnaden, beräknas den aktuella ersättningskostnaden till ”0”,  
SV 161   SV – i steg b talet för eventuell framtida exponeri ng för kreditrisk för alla kontrakt som 
ingår i en nettningsöverens kommelse reduceras i enlighe t med följande ekvation: 
PCE red = 0,4 * PCE brutto + 0,6 * NGR * PCE brutto 
där: 
— PCE red = Det reducerade talet för eventu ell framtida exponering för kreditrisk 
för alla kontrakt med en given motpart som ingår i en rättsligt giltig bilateral nettningsöverenskommelse. 
— PCE brutto = Summan av talen för eventuell framtida exponering för kreditrisk för 
alla kontrakt med en given motpart som ingår i en rättsligt giltig bilateral nettningsöverenskommelse och som är beräknade genom att 
deras nominella kapitalbelopp multipliceras med de procenttal som fastställs i tabell 1. 
— NGR = ”Netto-bruttokvot”: Enligt de behöriga myndigheternas val antingen 
i) separat beräkning:  kvoten mellan nettoe rsättningskostnaden 
för alla kontrakt som ingår i en rättsligt giltig bilateral 
nettningsöverenskommelse med en  given motpart (täljare) 
och bruttoersättningskostnaden för alla kontrakt som ingår i 
en rättsligt giltig bilatera l nettningsöverenskommelse med 
den motparten (nämnaren ), eller 
ii) aggregerad beräkning: kvoten av summan av den 
nettoersättningskostnad som beräknats på bilateral grund för alla motparter med beaktande av de kontrakt som ingår i rättsligt giltiga nettningsöve renskommelser (täljare) och 
bruttoersättningskostnader fö r alla kontrakt som ingår i 
rättsligt giltiga nettningsöve renskommelser (nämnare). 
 Om en medlemsstat tillåter kr editinstituten att välja metod, 
skall den valda metoden användas konsekvent. 
 
För beräkning av den eventuella framtida exponeringen  för kreditrisk enligt formeln ovan får 
kontrakt som tar ut varandra helt och hållet och ingår i nettningsöverenskommelsen beaktas 
som ett enda kontrakt med ett nominellt belopp som motsvarar nettointäkterna. Kontrakt som 
helt och hållet tar ut varandra är  valutaterminer eller liknande kontrakt, för vilka det nominella 
beloppet är lika med betalningsflödena om de förfaller på samma förfallodag och helt eller 
delvis i samma valuta. 
Vid tillämpning av metod 2 i steg a – får kontrakt som helt tar ut varandra och ingår i nettningsövere nskommelsen beaktas 
som ett enda kontrakt med ett nominellt bel opp som är lika med nettointäkterna. De 
nominella beloppen multipliceras med de procenttal som anges i tabell 2. 
– f
För alla andra kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse kan de tillämpliga 
procentsatserna minskas enligt tabell 3. 
SV 162   SV TABELL 3 
Ursprunglig löptid41 
 Räntekontrakt Valutakurskontrakt 
Ett år eller mindre 0.35% 1.50% 
Över ett år men högst två år 0.75% 3.75% 
Tillägg för varje ytterligare år 0.75% 2.25% 
 
Ð2000/12/EG 
BILAGA IV  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
Öny 
TYPER AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN  Ö DERIVAT  
 
Ð2000/12/EG (anpassad) 
1. Räntebaserade kontrakt: 
a) Ränteswappar i en valuta. b) Basswappar. c) Icke standardiserade ränteterminer. d) Standardiserade ränteterminer. e) Köpta ränteoptioner. f) Andra kontrakt av liknande slag. 2. Kontrakt som rör valuta eller guld: a) Valutaränteswappar (ränteswa ppar i mer än en valuta). 
b) Icke standardiserade valutaterminer. c) Standardiserade valutaterminer. 
d) Köpta valutaoptioner. 
e) Andra kontrakt av liknande slag. 
                                                
 
41 I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas 
samtycke, välja antingen ursprunglig eller återstående löptid. 
SV 163   SV f) Kontrakt avseende guld av likna nde slag som de i punkterna a-e. 
3. Kontrakt liknande dem i punkterna 1 a–e och 2 a–d rörande andra referensposter eller index 
baserade på följande: 
a) Aktier. b) Ädelmetaller utom guld. c) Råvaror utom ädelmetaller. d) Andra kontrakt av liknande slag. Steg b):
 För att erhålla  ett tal för den möjliga 
framtida kreditrisken 42, multipliceras de nominella bel oppen eller underliggande värdena 
med följande procenttal:  
 
Ï 
                                                 
42 Utom i fall av single -currency floating/floating interest rate swaps, då endast de aktuella 
ersättningskostnaderna beaktas.  
SV 164   SV  
Øny 
BILAGORNA V–XII  
[UTELÄMNADE] 
 
Ø ny 
BILAGA XIII  
DEL  A 
UPPHÄVDA DIREKTIV OCH SENARE ÄNDRINGAR AV DESSA 
(i enlighet med artikel 158) 
Europaparlamentets och Rådets direktiv 2000/12 /EG av den 20 mars 2000 om rätten att starta 
och driva verksamhet i kreditinstitut 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/28/ EG av den 18 september 2000 om ändring av 
direktiv 2000/12/EG om rätt en att starta och driva verksamhet i kreditinstitut 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december 2002 om extra 
tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt 
konglomerat och om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG, 79/267/EEG, 92/49/EEG, 
92/96/EEG, 93/6/EEG och 93/22/EEG samt Europaparl amentets och rådets direktiv 98/78/EG 
och 2000/12/EG 
(Endast artiklarna 29.1 a–b, 29.2, 2 9.4 a–b, 29.5, 29.6, 29.7 a–b, 29.8, 29.9, 29.10 
och. 29.11.) 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/ 39/EG av den 21 april 2004 om marknader för 
finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2000 /12/EG samt upphävande av rådets direktiv 
93/22/EEG. 
(Endast art. 68) 
Kommissionens direktiv 2004/69/EG  av den 27 april 2004 om ändring av Europaparlamentets 
och rådets direktiv 2000/12/EG vad beträffar definitionen av multilaterala utvecklingsbanker 
(Text av betydelse för EES) 
Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om ändring av 
rådets direktiv 73/239/EEG , 85/611/EEG, 91/675/EEG, 92/49/EEG , 93/6/EEG och 94/19/EG 
samt direktiv 98/78/EG, 2000/12/EG, 2001/34/EG , 2002/83/EG och 2002/87/EG i syfte att 
skapa en ny organisationsstru ktur för kommittéer på områ det för finansiella tjänster 
(Endast artikel 3) 
EJ UPPHÄVDA ÄNDRINGAR 
SV 165   SV Anslutningsakten 2003 
DEL  B 
TIDSGRÄNSER FÖR GENOMFÖRAND E I NATIONELL LAGSTIFTNING 
(i enlighet med artikel 158) 
Direktiv  Tidsgräns för genomförande 
Direktiv 2000/12/EG  ----- 
Direktiv 2000/28/EG  27.4.2002 
Direktiv 2002/87/EG  11.8.2004 
Direktiv 2004/39/EG  Ännu ej tillgänglig 
Direktiv 2004/69/EG  30.6.2004 
Direktiv 2004/xx/EG  Ännu ej tillgänglig 
SV 166   SV BILAGA XIV  
JÄMFÖRELSETABELL 
Detta direktiv  Direktiv 
2000/12/EG  Direktiv 
2000/28/EG  Direktiv 
2001/87/EG  Direktiv 
2004/69/EG  Direktiv 
2004/xx/EG  
Artikel 1  Artikel 2.1–2      
Artikel 2.1  Artikel 2.3 
Anslutningsakten      
Artikel 2.2  Artikel 2.4      
Artikel 3  Artikel 2.5–6      
Artikel 3.1 sista 
meningen      Artikel 3.2  
Artikel 4.1.1  Artikel 1.1      
Artikel 4.1.2–5   Artikel 1.2–5     
Artikel 4.1.7–9   Artikel 1.6–8     
Artikel 4.1.10    Artikel 29.1 a    
Artikel 4.1.11–14  Artikel 1.10, 
1.12 och 1.13      
Artikel 4.1.21–22    Artikel 29.1 b    
Artikel 4.1.23  Artikel 1.23      
Artikel 4.1.45–47  Artikel 1.25–27      
Artikel 4.2  Artikel 1.1 andra 
stycket      
Artikel 5  Artikel 3      
Artikel 6  Artikel 4      
Artikel 7  Artikel 8      
Artikel 8  Artikel 9      
Artikel 9.1  Artiklarna 5.1 
och 1.11      
Artikel 9.2  Artikel 5.2      
Artikel 10  Artikel 5.3–7      
Artikel 11  Artikel 6      
Artikel 12  Artikel 7      
Artikel 13  Artikel 10      
SV 167   SV Artikel 14  Artikel 11      
Artikel 15.1  Artikel 12      
Artikel 15.2–3    Artikel 29.2    
Artikel 16  Artikel 13      
Artikel 17  Artikel 14      
Artikel 18  Artikel 15      
Artikel 19.1  Artikel 16.1      
Artikel 19.2    Artikel 29.3    
Artikel 20  Artikel 16.3      
Artikel 21  Artikel 16.4–6      
Artikel 22  Artikel 17      
Artikel 23  Artikel 18      
Artikel 24.1  (Artikel 19.1–3)      
Artikel 24.2  Artikel 19.6      
Artikel 24.3  Artikel 19.4      
Artikel 25.1–3  Artikel 20.1–2 
och 20.3 första 
och andra 
styckena      
Artikel 25.3  Artikel 19.5      
Artikel 25.4  Artikel 20.3 
tredje stycket      
Artikel 26  Artikel 20.4–7      
Artikel 27  Artikel 1.3 sista 
stycket      
Artikel 28  Artikel 21      
Artikel 29  Artikel 22      
Artikel 30  Artikel 22.2–4      
Artikel 31  Artikel 22.5      
Artikel 32  Artikel 22.6      
Artikel 33  Artikel 22.7      
Artikel 34  Artikel 22.8      
Artikel 35  Artikel 22.9      
Artikel 36  Artikel 22.10      
SV 168   SV Artikel 37  Artikel 22.11      
Artikel 38  Artikel 24      
Artikel 39.1–2  Artikel 25      
Artikel 39.2      Artikel 3.8  
Artikel 40  Artikel 26      
Artikel 41  Artikel 27      
Artikel 42  Artikel 28      
Artikel 43  Artikel 29      
Artikel 44  Artikel 30.1–3      
Artikel 45  Artikel 30.4      
Artikel 46  Artikel 30.3      
Artikel 47  Artikel 30.5      
Artikel 48  Artikel 30.6–7      
Artikel 49  Artikel 30.8      
Artikel 50  Artikel 30.9 
första och andra 
styckena      
Artikel 51  Artikel 30.9 
tredje stycket      
Artikel 52  Artikel 30.10      
Artikel 53  Artikel 31      
Artikel 54  Artikel 32      
Artikel 55  Artikel 33      
Artikel 56  Artikel 34.1      
Artikel 57  Artikel 34.2 
första stycket 
Artikel 34.1 
punkt 2 sista 
meningen   Artikel 29.4 a    
Artikel 58    Artikel 29.4 b    
Artikel 59    Artikel 29.4 b    
Artikel 60    Artikel 29.4 b    
Artikel 61  Artikel 34.3–4      
Artikel 63  Artikel 35      
SV 169   SV Artikel 64  Artikel 36      
Artikel 65  Artikel 37      
Artikel 66.1–2  Artikel 38.1–2      
Artikel 67  Artikel 39      
Artikel 73  Artikel 52.3      
Artikel 106  Artikel 1.24      
Artikel 107  Artikel 1.1 tredje 
stycket      
Artikel 108  Artikel 48.1      
Artikel 109  Artikel 48.4 
första stycket      
Artikel 110  Artikel 48.2, 
48.3 och 48.4 
första och andra 
styckena      
Artikel 111  Artikel 49.1–5      
Artikel 113.1–3  Artikel 49.4, 
49.6 och 49.7      
Artikel 115.1–2  Artikel 49.8–9      
Artikel 116  Artikel 49.10      
Artikel 117  Artikel 49.11      
Artikel 118  Artikel 50      
Artikel 120  Artikel 51.1, 
51.2 och 51.5      
Artikel 121  Artikel 51.4      
Artikel 122.1–2  Artikel 51.6   Artikel 29.5    
Artikel 125  Artikel 53.1–2      
Artikel 126  Artikel 53.3      
Artikel 128  Artikel 53.5      
Artikel 133.1  Artikel 54.1   Artikel 29.7 a    
Artikel 133.2–3  Artikel 54.2–3      
Artikel 134.1  Artikel 54.4 
första stycket      
Artikel 134.2  Artikel 54.4 
andra stycket      
Artikel 135    Artikel 29.8    
SV 170   SV Artikel 137  Artikel 55.1–2      
Artikel 138    Artikel 29.9    
Artikel 139  Artikel 56.1–3      
Artikel 140  Artikel 56.4–6      
Artikel 141  Artikel 56.7   Artikel 29.10    
Artikel 142  Artikel 56.8      
Artikel 143    Artikel 29.11   Artikel.3.10  
Artikel 150  Artikel 60.1      
Artikel 151  Artikel 60.2     Artikel 3.10  
Artikel 158  Art. 67      
Artikel 159  Art. 68      
Artikel 160  Artikel 69      
Bilaga I  Bilaga I      
Bilaga I sista 
stycket     Artikel 68   
Bilaga II  Bilaga II      
Bilaga III  Bilaga III      
Bilaga IV  Bilaga IV      
SV 171   SV