GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 7/95 antagen av rådet den 15 juni 1995 i syfte att anta Europaparlamentets och rådets direktiv nr 95/. . ./EG om ändring av direktiv 79/112/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar i fråga om märkning, presentation och reklam av livsmedel (95/C 182/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel (1), särskilt artiklarna 6.2 c, 6.3 och 7 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget (4), och

med beaktande av följande:

I samband med genomförandet av den inre marknadens mål bör användningen av det namn som är vedertaget i den medlemsstat där en vara tillverkas också tillåtas för produkter som är avsedda för försäljning i en annan medlemsstat.

Reglerna om märkning beträffande produkters precisa beskaffenhet och kännetecken behöver förbättras ytterligare, med det dubbla syftet att ge konsumenten bättre information och säkerställa rättmätiga affärstransaktioner.

Europeiska gemenskapernas domstol har avkunnat flera domar i vilka den förordar detaljerad märkning, särskilt obligatorisk användning av lämplig märkning för att ange den sålda produktens beskaffenhet. Detta tillvägagångssätt gör det möjligt för konsumenten att göra sitt val med full sakkännedom och är det lämpligaste eftersom det medför minsta möjliga hinder för den fria handeln.

Det är gemenskapens uppgift i egenskap av lagstiftare att vidta åtgärder grundade på denna rättspraxis.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 79/112/EEG ändras på följande sätt:

1) Följande stycke skall införas i ingressen efter sjätte stycket, beaktandemeningen oräknad:

"Detta behov innebär att medlemsstaterna, med hänsyn tagen till reglerna i fördraget, skall kunna ställa språkliga krav."

2) I artikel 3.1 skall följande punkt införas:

"2a Mängden av särskilda ingredienser eller kategorier av ingredienser i enlighet med bestämmelserna i artikel 7."

3) Artikel 5.1 skall ersättas med följande:

"1. Det namn under vilket ett livsmedel säljs skall vara det namn som föreskrivs i de lagar, förordningar och andra bestämmelser som gäller i den medlemsstat i vilken produkten säljs till konsumenter eller till institutioner och storkök.

Om sådant namn saknas skall det namn under vilket livsmedlet säljs vara det namn som är vedertaget i den medlemsstat i vilken den säljs till konsumenter eller institutioner och storkök, eller en beskrivning av livsmedlet och, om nödvändigt, av dess användning, vilken beskrivning skall vara tillräckligt tydlig för att informera köparen om livsmedlets precisa beskaffenhet och som särskiljer den från andra produkter med vilka det kan förväxlas.

1a a) Det skall också vara tillåtet att i den medlemsstat där livsmedlet utbjuds till försäljning använda det namn under vilket produkten lagligen tillverkas och utbjuds till försäljning i den medlemsstat där tillverkningen sker.

Det namn under vilket produkten säljs i den medlemsstat där tillverkningen sker skall emellertid kompletteras med beskrivande angivelser när så behövs för att informera konsumenterna i den medlemsstat där livsmedlet utbjuds till försäljning om dess precisa beskaffenhet och särskilja det från livsmedel som de känner till och som det skulle kunna förväxlas med.

b) I fall där bestämmelserna i punkt a inte är tillräckliga för att i den medlemsstat där livsmedlet utbjuds till försäljning säkerställa att konsumenten ges korrekt information därför att det livsmedel som betecknas med det namn som används i den medlemsstat där tillverkningen sker avsevärt skiljer sig från livsmedel som är kända under det namnet, får det namn under vilket livsmedlet säljs i den medlemsstat där tillverkningen sker inte användas."

4) Följande mening skall läggas till i artikel 6.2 c:

"Det är emellertid möjligt att i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17 besluta om att inte til lämpa detta undantag på särskilt angivna livsmedel."

5) Artikel 7 skall ersättas med följande:

"Artikel 7

1. Mängden av en ingrediens eller av en kategori av ingredienser som används vid tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel skall anges i enlighet med denna artikel.

2. Den angivelse som avses i punkt 1 skall vara obligatorisk,

a) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser ingår i försäljningsnamnet eller vanligtvis förknippas med det namnet av konsumenterna, eller

b) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser skriftligen, genom en illustration eller grafiskt, framhävs i märkningen

c) om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser är nödvändig för att känneteckna livsmedlet och särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med på grund av dess namn eller utseende, eller

d) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17.

3. Punkt 2 skall inte tillämpas

a) på en ingrediens eller kategori av ingredienser

- vars avrunna nettovikt anges i enlighet med artikel 8.4,

- vars mängd, på grund av gemenskapsbestämmelser, redan måste anges i märkningen,

- som används i små mängder i aromgivande syfte,

- som ingår i försäljningsnamnet och där variationen i mängd inte är sådan att den särskiljer livsmedlet från liknande livsmedel och inte heller styr konsumenternas val i den medlemsstat där saluföringen sker;

b) om särskilda gemenskapsbestämmelser exakt föreskriver den mängd av en ingrediens eller kategori av ingredienser utan att föreskriva att detta skall anges i märkningen,

c) i de fall som avses i atikel 6.5 a fjärde och femte strecksatserna,

d) i de fall som fastställs i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17.

4. Den angivna mängden, uttryckt i procent, skall motsvara mängden av ingrediensen eller ingredienserna vid den tidpunkt då de användes. Gemenskapsbestämmelser får emellertid tillåta avvikelser från denna princip för vissa livsmedel. Sådana bestämmelser skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17.

5. Den angivelse som avses i punkt 1 skall antingen ingå i det namn under vilket livsmedlet säljs eller anges omedelbart därintill eller också anges i ingrediensförteckningen i anslutning till ingrediensen eller kategorin av ingredienser i fråga.

6. Denna artikel skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av gemenskapens regler om näringsvärdesdeklaration."

6) En ny artikel skall införas:

"Artikel 13a

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det inom deras territorier är förbjudet att saluföra livsmedel för vilka uppgifterna enligt artikel 3 och 4.2 inte ges på ett språk som med lätthet förstås av konsumenten, såvida inte konsumenten faktiskt informeras genom andra åtgärder som fastställts i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17 beträffande en eller flera uppgifter i märkningen.

2. Inom sitt eget territorium får den medlemsstat där saluföringen sker i enlighet med fördragets regler föreskriva att dessa uppgifter i märkningen skall ges på ett eller flera av gemenskapens officiella språk.

3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte förhindra att uppgifterna i märkningen ges på flera språk."

7) Andra stycket i artikel 14 skall utgå.

Artikel 2

Medlemsstaterna skall om så behövs ändra sina lagar, förordningar och andra bestämmelser för att:

- tillåta handel med produkter som är i överensstämmelse med detta direktiv senast den [. . .] (5*);

- förbjuda handel med produkter som inte är i överensstämmelse med detta direktiv senast den [. . .] (6**). Handel med produkter som inte är i överensstämmelse med detta direktiv och som märktes före detta datum skall emellertid vara tillåten så länge lagren inte är tömda.

Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om dessa bestämmelser.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 3

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i . . .

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 93/102/EG (EGT nr L 291, 25.11.1993, s. 14).

(2) EGT nr C 122, 14.5.1992, s. 12, och EGT nr C 118, 29.4.1994, s. 6.

(3) EGT nr C 332, 16.12.1992, s. 3.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 27 oktober 1993 (EGT nr C 315, 22.11.1993, s. 102), rådets gemensamma ståndpunkt av den . . . (ännu inte offentliggjord i EGT) och Europaparlamentets beslut av den . . . (ännu inte offentliggjort i EGT).

(5*) 18 månader efter det att direktivet trätt i kraft.

(6**) 36 månader efter det att direktivet trätt i kraft.

RÅDETS MOTIVERING

1. Förslaget i fråga grundar sig på artikel 100a i fördraget och överlämnades till rådet av kommissionen den 9 april 1992 (1).

2. De ändringar som förslaget tar upp återfinns i kommissionens meddelande från 1989 om fri rörlighet för livsmedel inom gemenskapen (2). Förslaget grundar sig på domstolens praxis och nödvändigheten av att få den inre marknaden att fungera, vilket innebär ändringar av grunddirektivet (79/112/EEG) på följande fyra punkter:

- Komplettering av bestämmelserna om varubeteckning för livsmedel.

- Frågan om märkning av alkoholhaltiga drycker tas upp på nytt.

- Införande av mängdangivelse för ingredienserna i vissa livsmedel.

- Avhjälpande av en teknisk brist vad gäller produkter som består av en enda ingrediens.

3. Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 22 oktober 1992 (3). Efter yttrandet från Europaparlamentet av den 27 oktober 1993 (4) överlämnade kommissionen ett ändrat förslag till rådet den 13 april 1994 (5). För att ta hänsyn till parlamentets yttrande införde kommissionen flera förtydliganden i det ändrade förslaget och lade särskilt till ytterligare två punkter:

- Utvidgning, av tekniska skäl, av definitionen av små förpackningar.

- Tillägg till direktivets bestämmelser om vilket språk som skall användas vid märkningen av livsmedel.

4. Den 15 juni 1995 antog rådet en gemensam ståndpunkt till det ändrade förslaget.

5. Vad gäller varubeteckningen har rådet omarbetat texten i artikel 5 i klargörande syfte och för att ta hänsyn till domstolens praxis på området. Det har inte varit nödvändigt att återge det ändrade förslaget ordagrant, eftersom den nya versionen tar hänsyn till intentionerna i Europaparlamentets ändringsförslag.

6. Vad gäller mängdangivelsen av ingredienserna har rådet mottagit det ändrade förslaget positivt. Rådet accepterar principerna i förslaget, men har ansett det nödvändigt att förtydliga texten på flera punkter, på grund av behovet av klara regler för att tillfredsställa behoven hos konsumenter, tillverkare och tillsynsmyndigheter.

7. Vad gäller tekniska frågor rörande produkter som består av en enda ingrediens har rådet godkänt förslaget, men tillfogar ett beslutsförfarande.

8. När det gäller vilket språk som skall användas för märkningen har rådet uppmärksammat den betydelse som Europaparlamentet tillmäter denna fråga och har därför infört artikel 13a, som övertagits från det ändrade förslaget, men med vissa ändringar i formuleringen.

9. Vad gäller fristen för tillämpning har rådet, i enlighet med avsikten i Europaparlamentets ändringsförslag om förlängning av förbudet mot handel med produkter som inte överensstämmer med direktivet, fastställt en frist på 36 månader efter direktivets ikraftträdande.

10. Vad gäller märkning av alkoholhaltiga drycker beklagar rådet att det under nuvarande förhållanden inte haft möjlighet att finna någon lösning som kan få stöd både av kommissionen och av en kvalificerad majoritet av delegationerna. Rådet konstaterar att kommissionen står fast vid det förslag som den överlämnat till rådet och, med beaktande av frågans betydelse, kommer rådet att sträva efter att snarast möjligt finna en tillfredsställande lösning.

11. Vad gäller definitionen av små förpackningar har rådet inte tagit upp denna aspekt i det ändrade förslaget. Rådet ansåg att ändringen inte var befogad och att den skulle kunna försämra konsumentupplysningen.

12. Sammanfattningsvis anser rådet att dess gemensamma ståndpunkt, vilken varit föremål för intensiva diskussioner sedan 1992 och som stöds av kommissionen, på det här stadiet utgör en realistisk och pragmatisk lösning när det gäller färdigställandet av direktiv 79/112/EEG.

(1) EGT nr C 122, 14.5.1992, s. 12.

(2) EGT nr C 271, 24.10.1989.

(3) EGT nr C 332, 16.12.1992, s. 3.

(4) EGT nr C 315, 22.11.1993, s. 102.

(5) EGT nr C 118, 29.4.1994, s. 6.