MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Bedömning av planer och projekt avseende Natura 2000-områden – Metodvägledning om bestämmelserna i artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet 92/43/EEG

(2021/C 437/01)

INNEHÅLL

1. INLEDNING 3

1.1 Dokumentets syfte och karaktär 3

1.2 Struktur 3

2. ALLMÄNNA MÅL OCH PRINCIPER 4

2.1 Etapperna i förfarandet enligt artikel 6.3 och 6.4 4

2.2 Tillvägagångssätt för beslutsfattande 5

3. METODIKEN I ARTIKLARNA 6.3 OCH 6.4 7

3.1 Steg 1: Förhandsbedömning 7

3.1.1 Steg 1: Säkerställa huruvida projektet eller planen har ett direkt samband med eller är nödvändiga för förvaltningen av ett Natura 2000-område 8

3.1.2 Steg 2: Beskrivning av projektet/planen och dess påverkansfaktorer 9

3.1.3 Steg 3: Identifiera vilka Natura 2000-områden som kan påverkas av planen eller projektet 10

3.1.4 Steg 4: Att bedöma om sannolika betydande effekter kan uteslutas med tanke på områdets bevarandemål 13

3.1.5 Slutsatser: Beslut baserat på förhandsbedömningens resultat 15

3.2 Steg 2: Lämplig bedömning 17

3.2.1 Steg 1: Inhämta information om planen eller projektet och de berörda Natura 2000-områdena. 18

3.2.2 Steg 2: Bedömning av planens eller projektets konsekvenser med tanke på områdets bevarandemål, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt 23

3.2.3 Steg 3: Kontrollera planens eller projektets effekter på Natura 2000-områdets integritet 34

3.2.4 Steg 4: Begränsande åtgärder 36

3.2.5 Slutsatser av den lämpliga bedömningen 40

3.2.6 Övriga överväganden: Samråd, den lämpliga bedömningens kvalitet, tillgång till rättslig prövning 42

3.3 Steg 3: Förfarande enligt artikel 6.4 46

3.3.1 Steg 1: Att undersöka alternativa lösningar 47

3.3.2 Steg 2: Att undersöka tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse 53

3.3.3 Steg 3: Identifiering, bedömning och beslut om att vidta kompensationsåtgärder 55

a) Huvudtyper av kompensationsåtgärder 55

b) Vägledande principer för att fastställa kompensationsåtgärder och mål 57

c) Tidsplan för kompensationsåtgärder 59

d) Utvärdering och övervakning av kompensationsåtgärder enligt artikel 6.4 59

e) Att fastställa kompensationsåtgärder för planer 61

4. STRATEGISK PLANERING OCH LÄMPLIG BEDÖMNING AV PLANER 64

4.1 Strategisk planering 64

4.2 Lämplig bedömning av planer 64

4.3 Känslighetskartläggning 66

4.4 Samråd och dialog vid strategisk planering 70

5. KOPPLINGAR TILL ANDRA FÖRFARANDEN VID MILJÖBEDÖMNINGAR: MKB, SMB, VATTENDIREKTIVET 71

5.1 Att effektivisera miljöbedömningar 71

5.2 Miljökonsekvensbedömning, strategisk miljöbedömning och lämplig bedömning 71

5.2.1 Möjligheter till och fördelar med att effektivisera MKB/SMB och lämpliga bedömningar 72

5.2.2 Den lämpliga bedömningens särdrag och skillnader i förhållande till MKB/SMB-förfaranden 73

5.2.3 Förhållandet mellan SMB/MKB/lämplig bedömning och de strikta artskyddsbestämmelserna i naturvårdsdirektiven 74

5.3 Bedömningar enligt artikel 4.7 i vattendirektivet, samordnade eller integrerade med förfarandet enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet 75

6. VIKTIGA REFERENSDOKUMENT 77

BILAGA

1. INLEDNING

1.1 Dokumentets syfte och karaktär

Dokumentets syfte är att ge metodvägledning om tillämpningen av artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet (1). Vägledningen är avsedd att bistå myndigheter och nationella organ i medlemsstater och kandidatländer samt exploatörer, konsulter, platschefer, förvaltare och andra berörda parter vid tillämpningen av de skyldigheter som följer av dessa bestämmelser. Dokumentet presenterar Europeiska kommissionens synpunkter och är inte rättsligt bindande. Endast Europeiska unionens domstol har behörighet att tolka unionsrätten med avgörande verkan.

Vägledningen ska läsas tillsammans med direktiven och den nationella lagstiftningen och med de råd som anges i kommissionens tillkännagivande Förvaltning av Natura 2000-områden: Bestämmelserna i artikel 6 i habitatdirektivet 92/43/EEG (2) (i det här dokumentet kallat vägledning om artikel 6), och som är utgångspunkten för tolkningen av nyckeltermer och begrepp i habitatdirektivet. För att underlätta läsningen hänvisar den här vägledningen till de relevanta delarna i vägledningen om artikel 6.

Kommissionen har också antagit sektorsspecifika vägledningsdokument för olika politikområden såsom energi, inbegripet förnybar energi, gruvdrift, transporter på inre vattenvägar, exploatering i hamnar och flodmynningar, jord- och skogsbruk (3). Dessa dokument analyserar ofta bedömningarna av planer och projekt inom specifika sektorer på ett mera detaljerat sätt. De kan därför användas för att komplettera de nuvarande allmänna riktlinjerna med konkreta sektorsspecifika överväganden.

Enligt principen om självbestämmanderätt i processuella frågor är det upp till enskilda medlemsstater att besluta om hur de ska införa de processuella krav som följer av direktivet. Det åligger den behöriga myndigheten i varje medlemsstat att fatta de viktigaste besluten i bedömningarna enligt artikel 6.3 och 6.4. I den här vägledningen används termen bedömning för att beskriva hela processen då information samlas in av plan- eller projektexploatörer, myndigheter, naturvårdsorgan och andra organ, icke-statliga organisationer och allmänheten, och tillhandahålls till den behöriga myndigheten för övervägande och utvärdering.

Den behöriga myndigheten fastställer sedan resultaten av bedömningen och fattar beslut om huruvida planen eller projektet ska godkännas eller inte, och i så fall på vilka villkor. Denna process medger att de bedömningar som krävs enligt artikel 6.3 och 6.4 bygger på att flera berörda parter samlar in tillförlitlig information och tillförlitliga uppgifter, samt på samråd med och mellan dem.

Det här dokumentet är en uppdatering av den förra metodvägledningen för artikel 6.3 och 6.4 i habitatdirektivet (4) , (5). Det bygger på erfarenheter från genomförandet av habitatdirektivet och på tillhörande rättspraxis i EU-domstolen, samt på en översyn av EU:s vägledningar och litteratur, material för fallstudier, feedback och förslag efter samråd med EU-medlemsstaternas myndigheter och berörda parter. Vägledningen har utarbetats med stöd av ATECMA S.L. och Adelphi Consult GmbH, enligt ett avtal med Europeiska kommissionen (6).

1.2 Struktur

Dokumentet består av tre huvudavsnitt och en bilaga.

— I det första avsnittet förklaras den allmänna strategi och de principer som vägledningen bygger på. Där ingår flödesschemat från vägledningen om artikel 6 som illustrerar hur bedömningarna enligt artikel 6.3 och 6.4 bör struktureras och hur de olika stegen i bedömningarna relaterar till kraven i artikel 6.3 och 6.4.

— I nästa avsnitt presenteras den centrala metodvägledningen steg för steg. För varje etapp presenteras metoder och verktyg, exempel och förslag på hur bedömningarna ska genomföras. Allt genomförs med stöd av checklistor, matriser och stegvisa instruktioner för varje etapp i bedömningen. Det bör dock noteras att innehållet bygger på belysande exempel och inte kan omfatta alla situationer.

— Det tredje avsnittet innehåller ett kapitel om strategisk planering och det särskilda bedömningsförfarandet för planer. I detta avsnitt undersöks också kopplingarna till andra miljöbedömningar som krävs enligt EU-lagstiftningen.

— Bilagan innehåller exempel på metoder samt ytterligare vägledning och verktyg som kan användas för att genomföra förfaranden enligt artikel 6.3 och 6.4 (t.ex. checklistor och/eller format).

2. ALLMÄNNA MÅL OCH PRINCIPER

2.1 Etapperna i förfarandet enligt artikel 6.3 och 6.4

I artikel 6.3 och 6.4 anges följande:

”3. Alla planer eller projekt som inte direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av ett område, men som enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt kan påverka området på ett betydande sätt, skall på lämpligt sätt bedömas med avseende på konsekvenserna för målsättningen vad gäller bevarandet av området. Med ledning av slutsatserna från bedömningen av konsekvenserna för området och om inte annat följer av punkt 4, skall de behöriga nationella myndigheterna godkänna planen eller projektet först efter att ha försäkrat sig om att det berörda området inte kommer att ta skada och, om detta är lämpligt, efter att ha hört allmänhetens åsikt. 4. Om en plan eller ett projekt, på grund av att alternativa lösningar saknas, trots en negativ bedömning av konsekvenserna för området måste genomföras av tvingande orsaker som har ett väsentligt allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär, skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga kompensationsåtgärder för att säkerställa att Natura 2000 totalt sett förblir sammanhängande. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om de kompensationsåtgärder som vidtagits. Om det berörda området innehåller en prioriterad livsmiljötyp eller en prioriterad art, är de enda faktorer som får beaktas sådana som berör människors hälsa eller den allmänna säkerheten, betydelsefulla konsekvenser för miljön eller, efter ett yttrande från kommissionen, andra tvingande orsaker som har ett allt överskuggande allmänintresse.”

I artikel 6.3 och 6.4 fastställs ett stegvis förfarande för bedömning av planer eller projekt som sannolikt kommer att påverka Natura 2000-områden. Däri ingår tre huvudsakliga steg:

— Steg 1: Förhandsbedömning. Den första delen av förfarandet består av en etapp med förhandsbedömning (”screening”) för att fastställa om planen/projektet direkt hänger samman med eller är nödvändigt för förvaltningen av Natura 2000-området. Om så inte är fallet, ska bedömningen fastställa om det är sannolikt att planen/projektet kommer att leda till betydande påverkan på området (7) (antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt) mot bakgrund av områdets bevarandemål. Steg 1 regleras av första delen av första meningen i artikel 6.3.

— Steg 2: Den lämpliga bedömningen. Om sannolika betydande effekter inte kan uteslutas, så innebär nästa steg i förfarandet att en bedömning görs av planens/projektets inverkan på områdets bevarandemål, (antingen enskilt eller i kombination med andra planer/projekt). Bedömningen ska fastställa om planen/projektet kommer att påverka Natura 2000-områdets integritet, samtidigt som eventuella begränsande åtgärder beaktas. De behöriga myndigheterna ska besluta om planen eller projektet ska godkännas eller inte mot bakgrund av resultaten av den lämpliga bedömningen. Steg 2 regleras av andra delen av första meningen och den andra meningen i artikel 6.3.

— Steg 3: Undantag från artikel 6.3 på vissa villkor. Tredje steget i förfarandet enligt artikel 6.4. Detta steg tillämpas endast om exploatören, trots en negativ bedömning, anser att planen eller projektet fortfarande bör genomföras av tvingande skäl och ett väsentligt allmänintresse. Detta är endast möjligt om det inte finns några alternativa lösningar, om de tvingande skälen till det väsentliga allmänintresset är vederbörligen motiverade, och om lämpliga kompensationsåtgärder genomförs för att säkerställa att Natura 2000-området totalt sett förblir sammanhängande.

Varje steg i förfarandet påverkas av föregående steg. Därför är det nödvändigt att stegen tillämpas i ordningsföljd för att artikel 6.3 och 6.4 ska tillämpas korrekt. Figur 1 visar förfarandet i ett förenklat flödesschema.

2.2 Tillvägagångssätt för beslutsfattande

Liksom all miljölagstiftning inom EU bygger habitatdirektivet på försiktighetsprincipen (8), dvs. att avsaknad av vetenskapliga belägg för en åtgärds betydande negativa effekter inte kan användas som motivering för att godkänna åtgärden. Vid tillämpning av artikel 6.3 innebär försiktighetsprincipen att frånvaron av negativa effekter på Natura 2000-områden måste påvisas innan en plan eller ett projekt kan godkännas. Om det med andra ord råder osäkerhet om huruvida det kommer att uppstå några negativa effekter kan planen eller projektet inte godkännas.

I praktiken innebär detta att bevisbördan ligger hos plan- eller projektexploatören. De ska utan rimligt tvivel påvisa – vilket den behöriga myndigheten ska bekräfta – att följande gäller:

— Steg 1 (förhandsbedömning) – sannolik betydande påverkan kan uteslutas. eller

— Steg 2 (lämplig bedömning) – negativa konsekvenser för Natura 2000-områdets integritet kan uteslutas.

När negativa effekter på ett områdes integritet antingen är säkra eller inte kan uteslutas, kan planen eller projektet fortfarande godkännas genom undantag enligt artikel 6.4. Det kan ske under förutsättning att det inte finns några alternativ, om det är motiverat av tvingande skäl av väsentligt allmänintresse samt att tillräckliga kompensationsåtgärder kommer att vidtas för att Natura 2000-nätet ska förbli totalt sett sammanhängande. Försiktighetsprincipen kan också användas i sådana fall, särskilt när det gäller omfattningen av de kompensationsåtgärder som ska tillämpas (se avsnitt 3.3.3).

I habitatdirektivet hänvisas uttryckligen till ”områdets bevarandemål” som grund för tillämpningen av artikel 6.3. I sin dom i mål C-849/19, Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland, bekräftade EU-domstolen att bevarandemålen måste fastställas formellt och att de måste vara områdesspecifika, hänvisa till de specifika värden som finns i området och vara exakta (9).

Domstolen har dessutom upprepade gånger hävdat att det är mot bakgrund av bevarandemålen som man ska fastställa omfattningen av skyldigheten att genomföra en lämplig bedömning som visar vilka konsekvenser en plan eller ett projekt får på ett skyddat område (10). Med andra ord bör beslutet om huruvida planen eller projektet sannolikt kommer att leda till betydande påverkan på ett Natura 2000-område fattas mot bakgrund av områdets bevarandemål (se avsnitt 3.1 ”Förhandsbedömning”). Det är därför viktigt att områdesspecifika bevarandemål utan dröjsmål fastställs för samtliga Natura 2000-områden och att dessa offentliggörs.

Såsom förklaras i avsnitt 3.2.2 måste områdesspecifika bevarandemål fastställas för alla skyddade livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i området (dvs. livsmiljöer och arter med beteckningen A, B eller C, men inte D, enligt bedömningen i standarddatablanketten för området (11)). Bevarandemålen måste specificera vilka mål som ska uppnås för vart och ett av de attribut/parametrar som avgör bevarandetillståndet för de skyddade naturelementen.

Bedömningarna måste granskas om planen eller projektet ändras eller vidareutvecklas under förberedelseprocessen. Det gäller både under förhandsbedömningen och under den lämpliga bedömningen. Om förhandsbedömningen t.ex. visar att det inte kan uteslutas att det finns en sannolikhet för betydande påverkan, kan exploatören för planen/projektet besluta att revidera planens/projektets utformning för att utesluta risken för eventuella betydande effekter. I sådana fall bör den ändrade planen/projektet förhandsbedömas på nytt för att avgöra om det fortfarande är sannolikt att planen/projektet kommer att leda till betydande påverkan på området.

Ruta 1 Att fatta beslut på grundval av en lämplig bedömning De behöriga myndigheterna har ansvaret för att fatta beslut om huruvida planen/projektet ska godkännas eller inte. Beslutet ska fattas mot bakgrund av slutsatserna i den lämpliga bedömningen av konsekvenserna av planen/projektet för det berörda Natura 2000-området. Godkännande kan göras först efter det att de har försäkrat sig om att Natura 2000-områdets integritet inte kommer att ta skada av planen/projektet. Så är fallet när det ur ett vetenskapligt perspektiv inte kvarstår några rimliga tvivel om att verksamheten inte kan ha en skadlig inverkan (12). Fokus ligger därför på att bevisa frånvaron av skadliga effekter snarare än förekomsten av dem, vilket speglar försiktighetsprincipen (13). Den lämpliga bedömningen ska därför vara tillräckligt detaljerad och motiverad för att visa att det mot bakgrund av de bästa vetenskapliga rönen på området inte föreligger några negativa effekter (14). Samma grad av säkerhet krävs om beslutet fattas under förhandsbedömningen. I detta skede bör det inte heller råda några rimliga tvivel om att det inte finns några sannolika betydande effekter.

3. METODIKEN I ARTIKLARNA 6.3 OCH 6.4

3.1 Steg 1: Förhandsbedömning

I detta första skede undersöks sannolikheten för att en plan eller ett projekt leder till betydande effekter på ett Natura 2000-område, antingen enskilt eller i kombination med andra planer/projekt. Om sannolika betydande effekter inte kan uteslutas utom rimligt tvivel måste planen eller projektet genomgå en fullständig lämplig bedömning enligt artikel 6.3.

Termerna ”plan” och ”projekt” bör tolkas i vid mening. Ett projekt kan omfatta byggnads- eller anläggningsarbeten eller andra installationer och ingrepp i naturmiljön, inklusive verksamhet som syftar till att utvinna naturresurser. Termen plan har också en potentiellt vid betydelse vid tillämpningen av artikel 6.3. Den omfattar planer för markanvändning, fysisk planering och sektorsplaner (t.ex. för transport, energi, avfallshantering, vattenförvaltning, skogsbruk osv.). I direktivet begränsas inte en plans eller ett projekts räckvidd till särskilda kategorier. Den viktigaste utlösande faktorn är i stället sannolikheten för att de kommer att påverka ett Natura 2000-område på ett betydande sätt. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6 – avsnitten 4.4.1 och 4.4.2.

Eftersom förhandsbedömningen är ett första steg kan den i normala fall baseras på befintlig information, inbegripet expertutlåtanden (t.ex. från behöriga miljömyndigheter) eller publicerat material (t.ex. kartor över livsmiljöer eller inventeringar av arter), snarare än att detaljerade nya belägg samlas in. Om det inte finns tillräcklig information, t.ex. om förekomsten av skyddade livsmiljöer och arter i det område som kan påverkas av en plan eller ett projekt, eller om informationen är föråldrad, kan det dock bli nödvändigt att samla in och analysera ytterligare uppgifter för att avgöra om det är sannolikt att betydande effekter kan uppstå. Om det inte finns någon information, måste utgångspunkten vara att det finns en sannolikhet för betydande effekter och att en lämplig bedömning krävs.

Förhandsbedömningen ska genomföras i ett tidigt skede, i normala fall innan alla detaljer i en plan eller ett projekt har fastställts, till exempel när projektets lokalisering och allmänna karaktär är känd men då utformningen ännu inte har inletts. Tidig förhandsbedömning har flera fördelar:

— Det kan minska risken för förseningar och merkostnader längre fram när planen/projektet handläggs för exploateringstillstånd.

— Det möjliggör tidiga samråd och informationsutbyten mellan plan- och/eller projektansvariga, behöriga myndigheter och andra berörda parter som har relevanta uppgifter och expertis.

— Exploatörerna som utvecklar planen eller projektet kan redan i ett tidigt skede överväga vilka åtgärder som krävs i nästa steg, utan att behöva lägga ned alltför mycket pengar eller tid.

— Det ger en möjlighet att identifiera och förutse potentiella risker, både för Natura 2000-området och för planen/projektet i sig. En tidig förhandsbedömning kan t.ex. belysa behovet av en alternativ lokalisering eller utformning av planen/projektet för att undvika eller minska eventuella skador, eller visa att ytterligare uppgifter behövs för att bedöma situationen så snabbt som möjligt. Även om de viktigaste aspekterna av den tidiga planeringen bör vara tydliga, bör det också finnas utrymme för att anpassa planen eller projektet.

När en plan eller ett projekt förhandsbedöms i ett tidigt skede kan det bli nödvändigt att revidera förhandsbedömningen i ett senare skede när mer information om planen eller projektet blir tillgänglig. Omfattningen av analysen under förhandsbedömningen kan variera mellan olika planer och projekt beroende på exploateringens storlek och sannolika effekter.

Analysen omfattar fyra steg:

1. Den ska säkerställa huruvida projektet eller planen direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av Natura 2000-området.

2. Den ska identifiera planens/projektets relevanta delar och sannolika effekter.

3. Den ska identifiera de Natura 2000-områden (om några) som kan påverkas, med hänsyn till planens/projektets eventuella effekter, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt.

4. Den ska bedöma om det kan uteslutas att Natura 2000-området påverkas på ett betydande sätt, mot bakgrund av områdets bevarandemål.

I följande avsnitt beskrivs närmare vart och ett av de fyra stegen, tillsammans med resultatet av förhandsbedömningen och tillhörande dokumentation.

I tabell 1 visas de viktigaste skillnaderna mellan etapperna förhandsbedömning och lämplig bedömning enligt artikel 6.3 i habitatdirektivet.

Tabell 1

Skillnader mellan förhandsbedömning och lämplig bedömning

Förhandsbedömning Lämplig bedömning Fastställer huruvida betydande negativa effekter på Natura 2000-området är sannolika som följd av att planen/projektet genomförs mot bakgrund av områdets bevarandemål. Bedömer de sannolika effekterna på Natura 2000-området mot bakgrund av dess bevarandemål och bedömer om negativa effekter på områdets integritet kommer att eller kan uppstå. Om förekomsten av betydande effekter inte kan uteslutas med säkerhet måste planen eller projektet genomgå en lämplig bedömning. Planen eller projektet kan endast godkännas om negativa effekter på Natura 2000-områdets integritet kan uteslutas. Vanligtvis baserat på befintliga uppgifter, tillgänglig kunskap och erfarenhet samt expertutlåtande. Kräver en detaljerad undersökning, ofta fältundersökningar, expertutlåtanden och en expertbedömning av det specifika fallet. Begränsande åtgärder får inte beaktas (15). Bedömer begränsande åtgärder för att eliminera eller minska negativa effekter.

3.1.1 Steg 1: Säkerställa huruvida projektet eller planen har ett direkt samband med eller är nödvändiga för förvaltningen av ett Natura 2000-område

I detta steg fastställs om planen/projektet hänger samman med eller krävs för skötseln och förvaltningen av ett område, dvs. om planen/projektet bidrar till att uppnå områdets bevarandemål.

Med ”förvaltning” avses bevarandeförvaltningen av ett område, dvs. termen ska tolkas enligt den betydelse som används i artikel 6.1. Om en verksamhet har ett direkt samband med och är nödvändig för att uppnå bevarandemålen är den därför undantagen från kravet på bedömning. Planer och projekt som har ett direkt samband med bevarandeförvaltningen av Natura 2000-områden bör i allmänhet undantas från bestämmelserna i artikel 6.3, men de beståndsdelar som inte avser bevarande kan fortfarande kräva en bedömning. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6 – avsnitt 4.4.3.

En del av en plan eller ett projekt som inte avser bevarande kan kräva en lämplig bedömning om planen eller projektet som helhet har bevarande som ett av sina mål. Skogsavverkning kan till exempel utgöra en del av förvaltningsplanen för bevarande av ett skogsområde som utsetts till Natura 2000-område. Den del av verksamheten som inte är nödvändig för områdets bevarandeförvaltning bör bli föremål för en lämplig bedömning (16).

Det kan också finnas situationer då en plan eller ett projekt som har direkt samband med eller är nödvändigt för skötseln och förvaltningen av ett område (målområdet) kan leda till negativa effekter för ett annat område. Ett exempel: För att förbättra åtgärderna mot översvämning i ett målområde beslutar man i en plan att bygga en fördämning i ett annat område, vilket kan få betydande negativa konsekvenser för det senare. Därför bör planen eller projektet bli föremål för en bedömning av de eventuella betydande effekterna på det andra området.

De planer eller projekt som kommer att ha en direkt koppling till Natura 2000-områdena eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av dessa områden enligt fågel- och habitatdirektiven ska syfta till och bidra till att bevara de skyddade livsmiljöerna och arterna i dessa områden, samt i förekommande fall även återställa dem till ett gynnsamt bevarandetillstånd.

Ruta 2 Exempel på kriterier för att säkerställa huruvida projektet eller planen har ett direkt samband med eller krävs för skötseln och förvaltningen av ett Natura 2000-område — De åtgärder som ingår i planen eller projektet inkluderas i förvaltningsplanen för det berörda Natura 2000-området eller föreslås som en del av andra lagstadgade, administrativa eller avtalsenliga åtgärder som krävs för att bevara och vid behov återställa området, dess livsmiljötyper och arter så att de uppnår en god bevarandestatus. — Det ska finnas en motiverad förklaring från det lagstadgade organ som ansvarar för förvaltningen av Natura 2000-området om att verksamheten har ett direkt samband med och är nödvändig för skötseln och förvaltningen av målområdet. Verksamheten ska vara klart relaterad till att bibehålla eller förbättra bevarandestatusen för livsmiljötyper och/eller arter i området.

3.1.2 Steg 2: Beskrivning av projektet/planen och dess påverkansfaktorer

När planen eller projektet beskrivs är det nödvändigt att identifiera alla aspekter som kan påverka Natura 2000-området, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt.

Alla etapper av projektet måste beaktas, inklusive uppbyggnad, drift och avveckling.

När det gäller planer måste lämpliga uppgifter om de verksamheter som bedrivs inom planen samlas in och analyseras för att se om de enskilt eller sammantaget kan ha betydande inverkan på Natura 2000-områdena, även i kombination med andra planer eller projekt.

I ruta 3 anges de viktigaste parametrarna som ska identifieras för planen eller projektet. Dessa faktorer är endast vägledande och ska anpassas eller kompletteras för att passa i varje enskilt fall. För vissa projekt eller planer kan det vara nödvändigt att identifiera parametrarna separat för uppbyggnads-, drifts- och avvecklingsfaserna.

Ruta 3 Exempel på beståndsdelar i planen eller projektet som ska beaktas under förhandsbedömningen — Storlek (t.ex. i förhållande till direkt markexploatering). — Område som påverkas totalt, inklusive det område som påverkas indirekt (t.ex. av buller, vattengrumling, vibrationer). — Fysiska förändringar i miljön (t.ex. modifiering av flodbäddar eller morfologi i andra vattenförekomster, förändringar i skogstäckets täthet). — Förändringar i intensiteten hos ett befintligt tryck (t.ex. ökning av buller, föroreningar och/eller trafik). — Resurskrav (t.ex. vattenuttag, mineralutvinning). — Utsläpp (t.ex. kvävenedfall) och avfall (samt om bortskaffandet sker på land, i vatten eller via luften). — Transportkrav (t.ex. tillfartsvägar). — Varaktigheten vid uppbyggnad, drift, avveckling osv. — Tidsaspekter (tidsplan för planens eller projektets olika etapper). — Avstånd från Natura 2000-områden, särskilt avståndet från de naturelement som ligger till grund för att området utsetts (centrala naturvärden). — Kumulativa effekter på andra projekt och planer.

3.1.3 Steg 3: Identifiera vilka Natura 2000-områden som kan påverkas av planen eller projektet

Kartläggningen av de Natura 2000-områden som kan påverkas bör göras med beaktande av alla aspekter av planen eller projektet som kan leda till eventuella effekter på samtliga Natura 2000-områden inom det område som berörs av planen eller projektet. Kartläggningen bör ta hänsyn till samtliga centrala naturvärden (arter, livsmiljötyper) som har en betydande förekomst i områdena och deras bevarandemål.

Den bör särskilt identifiera följande:

— Samtliga Natura 2000-områden som geografiskt sett sammanfaller med några av planens eller projektets åtgärder eller aspekter, under eller i anslutning till någon av etapperna.

— Samtliga Natura 2000-områden som är belägna inom det område som berörs av planen eller projektet. Natura 2000-områden i närheten av planen eller projektet (eller på visst avstånd) som fortfarande kan påverkas indirekt av aspekter av projektet, inbegripet användning av naturresurser (t.ex. vatten) och olika typer av avfall, utsläpp eller emissioner av ämnen eller energi.

— Natura 2000-områden som är belägna i närheten av platsen för projektet eller planen (eller på ett visst avstånd), där det finns djur som kan förflytta sig till projektområdet och då kan dö eller drabbas på annat sätt. Det kan t.ex. gälla förlust av födosöksområden eller minskning av hemområden.

— Natura 2000-områden vars ekologiska konnektivitet eller kontinuitet kan påverkas av planen eller projektet.

I vilken omfattning Natura 2000-områdena ska bedömas, dvs. de områden där planen eller projektet kan leda till påverkan, bestäms av planens/projektets art och på vilket avstånd effekterna kan uppstå. Det finns Natura 2000-områden som ligger nedströms längs vattendrag eller våtmarker som får sitt vatten från akviferer. I dessa fall kan en plan eller ett projekt påverka vattenflöden, fiskvandring, osv. även på mycket långt avstånd. Utsläpp av föroreningar kan också ha effekter på långt avstånd.

Vissa planer eller projekt som inte direkt påverkar Natura 2000-områden kan ändå leda till en betydande påverkan om de orsakar en barriäreffekt eller hindrar områdets ekologiska kopplingar. Detta kan t.ex. inträffa när planerna påverkar element i landskapet som förbinder Natura 2000-områden och som kan hindra arters förflyttningar eller störa kontinuiteten i vattendrags eller skogars ekosystem.

För att fastställa planens eller projektets eventuella effekter på Natura 2000-områden är det nödvändigt att identifiera de relevanta områdena, men även att kartlägga de livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i dessa områden, samt de områdesspecifika bevarandemålen.

I ruta 4 finns exempel på de datakällor som kan användas för det ändamålet.

Ruta 4 Källor som kan användas för att identifiera påverkan på ett Natura 2000-område — Den standardiserade datablanketten för Natura 2000 som gäller för området. — Områdesspecifika bevarandemål (som fastställs i akter om utseende av särskilda bevarandeområden (SAC), i akter om klassificering av särskilda skyddsområden (SPA), i förvaltningsplanen för området eller i en separat akt). — Förvaltningsplaner för området (t.ex. kartläggning av påverkansfaktorer och hot i området). — Befintliga undersökningar och övervakningsdata om relevanta arter och livsmiljötyper, deras fördelning i och runt området, bevarandestatus, påverkansfaktorer och hot. — Nuvarande och tidigare kartor över området. — Planer över markanvändning och andra relevanta befintliga planer. — Befintligt material från inventeringar av området. — Befintliga uppgifter om hydrogeologi. — Befintliga uppgifter om relevanta ämnen (t.ex. nedfall av kväve, sammansättningen av utsläppt avloppsvatten). — Miljökonsekvensbedömningar för liknande projekt eller planer. — Relevanta miljörapporters status. — Kartor och geografiska informationssystem. — Historisk dokumentation av området, osv.

Den information som tillhandahålls i den standardiserade datablanketten för Natura 2000 (17) är utgångspunkten för att identifiera de livsmiljötyper och arter som har en betydande förekomst i området och som kan påverkas av planen eller projektet, samt alla befintliga påverkansfaktorer för området. Annan information på områdesnivå kan erhållas från källor som Natura 2000-områdets förvaltningsplan, förteckningar över insatser som kan orsaka skada eller försämring, resultaten av övervakningsundersökningar av livsmiljöer och arter inom området samt källor utanför Natura 2000-området på biogeografisk, nationell och lokal nivå.

Det är viktigt att dessa uppgifter och denna information offentliggörs, t.ex. genom en central databas eller via nätportaler och webbplatser från nationella eller regionala myndigheter. Uppgifterna bör uppdateras regelbundet, så att alla berörda parter och myndigheter lätt kan få tillgång till dem.

Ruta 5 Viktiga informationskällor om Natura 2000-områdenas centrala naturvärden En standardiserad datablankett är tillgänglig för varje Natura 2000-område. Den innehåller information om de EU-skyddade arter och livsmiljötyper som förekommer i området samt en allmän bedömning av tillståndet för varje art eller livsmiljötyp i området (på en skala från A till D). Datablanketten ger information om areal, representativitet och bevarandestatus för de livsmiljöer som förekommer i området och innehåller en övergripande bedömning av områdets värde för att bevara de berörda livsmiljötyperna. Datablanketten ger information om de arter som förekommer i området, deras populationer, status (bofast, reproducerande, övervintrande, rastande) och om områdets värde för de berörda arterna. Blanketten innehåller även relevant kontextuell information om området, bland annat om — områdets allmänna egenskaper, kvalitet och betydelse, — sårbarhet (belastning på området från mänsklig påverkan och annan påverkan samt livsmiljöernas och ekosystemens ömtålighet), — effekter som har samband med mänsklig verksamhet och naturliga processer som kan ha en positiv eller negativ inverkan på bevarandet och förvaltningen av området samt den andel av området som berörs, — förvaltningsorganet som ansvarar för området, — områdets förvaltningsplaner och förvaltningsmetoder, inbegripet traditionell mänsklig verksamhet, — samt en karta över området. Bevarandeåtgärder och förvaltningsplaner Vad gäller särskilda bevarandeområden måste medlemsstaterna utarbeta bevarandeåtgärder som motsvarar de ekologiska kraven för livsmiljötyperna i bilaga I och de arter i bilaga II som finns i området (artikel 6.1 i habitatdirektivet). I detta ingår att vid behov tillämpa förvaltningsplaner som särskilt utformats för områdena eller som har integrerats i andra exploateringsplaner och/eller annan lagstiftning, administrativa eller avtalsmässiga åtgärder. På samma sätt måste särskilda bevarandeområden också bli föremål för riktade bevarandeåtgärder. Om det finns tillgängliga förvaltningsplaner för Natura 2000 kan dessa ge information om områdets bevarandemål, lokalisering och status för de arter och livsmiljöer som förekommer i området, hot mot dem samt de bevarandeåtgärder som krävs för att förbättra deras bevarandestatus i området. Samtliga uppgifter kan vara användbara under förhandsbedömningen samt för den lämpliga bedömningen.

På kommissionens webbplats finns uppgifter och kartor för alla Natura 2000-områden i EU via Natura 2000 Viewer och den offentliga databasen för Natura 2000: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/index_en.htm. De flesta medlemsstater har också offentligt tillgänglig information om Natura 2000-områden och deras naturelement. Geografiska informationssystem (GIS) kan också bidra till förståelsen av förhållandet mellan aspekter av en plan eller ett projekt och Natura 2000-områdets särdrag.

Det finns praktiska verktyg och informationssystem i olika länder för att identifiera hur olika typer av projekt och planer potentiellt kan påverka Natura 2000-områden. I ruta 6 finns några exempel på sådana verktyg.

Ruta 6 Exempel på informationssystem för att identifiera potentiell påverkan från olika typer av projekt och planer på Natura 2000-områden Tyskland Den information som behövs för att bedöma de potentiella negativa effekterna av nästan alla typer av projekt tillhandahålls av informationssystemet FFH-VP- Info, som utarbetats av den federala naturvårdsmyndigheten. Den är värd för en omfattande databas över potentiella konsekvenser och effekter som kan påverka specifika livsmiljötyper och arter. Databasen kan användas för förhandsbedömningar och lämpliga bedömningar. Den ger detaljerad information om känsligheten och de potentiella effekterna av påverkansfaktorer för nästan alla livsmiljöer och arter som skyddas enligt naturdirektiven i Tyskland. Den innehåller också checklistor med bedömningar av hur allvarlig/relevant en viss påverkan är för livsmiljötyper och arter. Se: http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp. Irland En GeoTool-app är tillgänglig i Irland för att stödja datainsamlingen under steg 1 (förhandsbedömning) och steg 2 (lämplig bedömning). Med hjälp av appen kan användaren välja en punkt på kartan och sedan söka efter särskilda bevarandeområden (SAC) och särskilda skyddsområden (SPA) inom ett angivet avstånd från punkten, som användaren kan välja beroende på vilken nivå av potentiell miljöpåverkan som följer av en plan eller ett projekt. Informationen som ges för varje Natura 2000-område inom det valda området innehåller en förteckning över de livsmiljöer och arter för vilka områdena har utsetts och en länk till bevarandemålen för varje område. Se: https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool. Nederländerna Den nederländska regeringen har tagit fram ett verktyg för att snabbt bedöma projektets potentiella påverkan under den inledande fasen. Verktyget beskriver de steg som krävs om en bedömning av effekterna på Natura 2000-områden eller skyddade arter ingår i förfarandet för att erhålla tillstånd. Det bidrar till att identifiera potentiella effekter på enskilda arter och livsmiljötyper och ger information om känslighet hos arter och livsmiljötyper för olika verksamheter. Se: www.natura2000.nl (under ”routeplanner beschermde natuur” och ”effectenindicator Natura 2000-gebieden”). Belgien I Belgien erbjuds en interaktiv online-app som genomför en första förhandsbedömning. I den bedöms försurning och eutrofiering genom luftdeposition, dvs. deponering av kväveoxider (NOx) och ammoniak (NH3) kopplad till verksamheter som intensivt jordbruk, industriella uppvärmnings- och energiprocesser samt mobilitet. Det är ett snabbsökningsverktyg för att identifiera potentiella effekter. Om sökningen visar grönt ljus kan ingen skadlig påverkan förväntas. Om verktyget visar rött ljus kan det tyda på skadlig påverkan som kräver närmare granskning genom en lämplig bedömning. Se: https://www.milieuinfo.be/voortoets/. Ytterligare uppgifter om information och praktiska verktyg till stöd för förhandsbedömningen och den lämpliga bedömningen finns i bilagan till denna vägledning (avsnitt 1.1).

3.1.4 Steg 4: Att bedöma om sannolika betydande effekter kan uteslutas med tanke på områdets bevarandemål

Nästa steg under förhandsbedömningen är att bedöma sannolikheten för och den potentiella betydelsen av de effekter som identifierades i föregående steg. Samtidigt ska potentiella kumulativa effekter med andra planer eller projekt beaktas.

Bedömning av sannolikheten för betydande effekter

Med en sannolik betydande effekt avses i detta sammanhang alla effekter som rimligen kan förutses till följd av en plan eller ett projekt. Det är effekter som skulle medföra negativ och betydande påverkan på de bevarandemål som fastställts för de livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i Natura 2000-området. Detta kan vara en följd av verksamheter på eller utanför området eller i kombination med andra planer eller projekt.

Det bör noteras att om sannolika betydande effekter inte kan uteslutas utom rimligt tvivel måste planen eller projektet genomgå en fullständig lämplig bedömning enligt artikel 6.3. (Se avsnitt 3.2.2.b för ytterligare detaljer om bedömning av potentiella effekter.)

Effekternas betydelse kommer att variera beroende på faktorer som storlek, typ, omfattning, varaktighet, intensitet, tidpunkt, sannolikhet, kumulativa effekter och sårbarheten hos de berörda livsmiljöerna och arterna.

I ruta 7 finns exempel på indikatorer för att kvantifiera betydelsen av dessa effekter.

Ruta 7 Exempel på betydelseindikatorer Typ av påverkan Betydelseindikator Förlust av livsmiljöområde Försämring Förlorad livsmiljö i hektar (ha), förlorad livsmiljö i procentandel. Areal (i absoluta tal och procent) där de attribut som används för att fastställa bevarandestatus för arten eller livsmiljön har försämrats samt nedbrytningens omfattning för varje attribut. Störning Grad av intensitet, varaktighet eller beständighet för störningsfaktorn, avstånd till fortplantningsområden. Fragmentering Förändring i jämförelse med det ursprungliga, önskade tillståndet, t.ex. om flera små habitatfläckar skapas i stället för ett enda stort habitat, samt antal hektar av livsmiljöer som exponeras för kanteffekten. Indirekta effekter: I vilken utsträckning området är öppet för andra hot (invasiva främmande arter, människor och djur som gör intrång, ytterligare exploatering).

Informationskällor för att bedöma effekternas betydelse kan vara evidensbaserade uppgifter om liknande verksamheter som påverkar områden med liknande centrala naturvärden, med liknande bevarandestatus och/eller bevarandemål, samt expertutlåtanden baserade på tillgängliga belägg. Eftersom varje fall nödvändigtvis skiljer sig åt måste hänsyn tas till de lokala omständigheterna. Bedömningen måste därför alltid göras från fall till fall.

Som framgår av vägledningen om artikel 6 kan det som är av stor betydelse för ett område vara av mindre betydelse för ett annat. Exempelvis kan en förlust av hundra kvadratmeter livsmiljö vara betydande för ett litet område med sällsynta orkidéer, medan en liknande förlust på ett stort stäppområde kan vara obetydlig om den inte påverkar bevarandemålen för området.

När det gäller planer kan det vara svårt att bedöma omfattningen och betydelsen av alla potentiella effekter på enskilda områden i detta skede. Det beror på i vilken utsträckning planens olika aspekter och komponenter har definierats och beskrivits i detalj. Sannolikheten för betydande effekter på Natura 2000-området kan dock fortfarande bedömas mot bakgrund av planens eller projektets typ och dess potentiella influensområde.

Planerna måste därför kontrolleras med tillräckligt hög grad av försiktighet (utom rimligt tvivel) och mot bakgrund av försiktighetsprincipen. Detta görs för att undvika att komponenter eller åtgärder som potentiell kan påverka ett Natura 2000-område utesluts från ytterligare granskning i den lämpliga bedömningen.

När det gäller bedömningen av begränsande åtgärder (18) vid tillämpningen av artikel 6.3-förfarandet, har domstolen fastställt ”att det vid fastställandet av huruvida det är nödvändigt att genomföra en lämplig bedömning av en plans eller ett projekts konsekvenser för ett område, är olämpligt att i det inledande skedet av den föregående prövningen beakta åtgärder som syftar till att undvika eller begränsa planens eller projektets skadliga effekter på detta område” (domstolens dom i mål C-323/17).

Projektexploatörer kan dock ibland utforma projekt på ett sätt som gör att potentiella effekter undviks eller minimeras från början. Detta kan göras genom att bästa tillgängliga teknik används eller förebyggande åtgärder tillämpas, inbegripet lagstadgade åtgärder (t.ex. områden med tillträdesförbud) som föreskrivs i sektorsspecifika förordningar, förvaltningsplaner för Natura 2000 eller i planer för fysisk planering/zonindelning.

Sådana generiska delar av projektet kan beaktas vid förhandsbedömningen. Däremot får plan- eller projektspecifika begränsande åtgärder inte beaktas i detta skede. Dessa komponenter bör tydligt anges i projektbeskrivningen. Särskilda begränsande åtgärder, t.ex. gröna broar (ekodukter) för att möjliggöra migrering av arter som det utsedda området ska skydda, särskilt om denna åtgärd införts av den behöriga myndigheten, bör endast beaktas vid den lämpliga bedömningen, såsom beskrivs i avsnitt 3.2.5.

Bedömning av eventuella kumulativa effekter i kombination med andra planer och projekt

Under förhandsbedömningen bör man bedöma sannolikheten för att planen/projektet får potentiellt betydande effekter, antingen enskilt eller i kombination med andra projekt eller planer. Bedömningen av sådana kumulativa effekter är ofta mindre detaljerad vid förhandsbedömningen än vid den lämpliga bedömningen. Men det finns fortfarande ett behov av att identifiera alla andra planer eller projekt som skulle kunna ge upphov till kumulativa effekter för planen eller projektet i fråga.

En förhandsbedömning ”i kombination” med andra projekt/planer måste identifiera andra planer och projekt som kan ha potentiella effekter på samma Natura 2000-områden. Därefter bedöms huruvida de kan orsaka betydande effekter när de beaktas tillsammans med planen/projektet som förhandsbedöms. Om denna analys inte leder till definitiva slutsatser bör den åtminstone identifiera andra relevanta planer och projekt som bör granskas mer ingående under den lämpliga bedömningen.

Bedömning av kumulativa effekter under förhandsbedömningen En rad individuellt obetydliga effekter kan leda till en betydande effekt om de kombineras. När man fastställer sannolika betydande effekter bör kombinationen med andra planer och/eller projekt också beaktas med hänsyn till kumulativa effekter vid bedömningen av planen eller projektet. Bestämmelsen om att bedömning ska ske i kombination gäller andra planer eller projekt som redan har slutförts, eller som har godkänts men inte slutförts eller som har föreslagits (dvs. för vilka en ansökan om godkännande eller godkännande har lämnats in). Det är dessutom viktigt att notera att bedömningen av kumulativa effekter inte begränsas till en bedömning av liknande typer av planer eller projekt som omfattar samma verksamhetssektor. Alla typer av planer eller projekt som i kombination med planen eller projektet i fråga kan få en betydande effekt bör beaktas vid bedömningen. Vid bedömningen bör man inte heller enbart beakta de kumulativa effekterna inbördes mellan projekt eller inbördes mellan planer utan även mellan projekt och planer (och vice versa) . Till exempel kan det hända att ett nytt projekt för att bygga en större motorväg genom ett område på egen hand inte inverkar negativt på området, men när det beaktas i kombination med en redan godkänd plan för bostadsutveckling för samma område kan dessa effekter komma att bli tillräckligt betydande för att påverka området på ett ogynnsamt sätt. Å andra sidan kan det hända att en plan, som inte har någon betydande inverkan på Natura 2000-områdena på egen hand, bedöms annorlunda om den beaktas i kombination med ett redan föreslaget eller godkänt större exploateringsprojekt som inte ingår i planen. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6 – avsnitt 4.5.3.

Det kan vara svårt att få information om andra planer och projekt som i kombination kan skapa kumulativa effekter på Natura 2000-området. Det är mycket användbart att ha tillgång till databaser eller informationssystem som kan tillhandahålla denna information inom ett utvalt område, vilket vissa länder redan har eller håller på att utveckla (19). Befintliga databaser som informerar allmänheten om strategiska miljöbedömningar och miljökonsekvensbedömningar av planer och projekt kan också användas för att identifiera möjliga kumulativa effekter (20).

Under alla omständigheter bör de behöriga myndigheterna (miljö- och sektorsspecifika) rådfrågas och bör kunna lämna information om andra planer/projekt som ska beaktas under förhandsbedömningen.

I tabell 2 anges de viktigaste stegen för att bedöma kumulativa effekter på ett Natura 2000-området.

Tabell 2

Kumulativ konsekvensbedömning

Steg i bedömningen Uppgifter att slutföra Fastställ geografiska gränser och bedömningens tidsram Fastställ gränser för undersökningen av kumulativa effekter. Notera att avgränsningarna kommer att skilja sig åt för olika typer av effekter (till exempel effekter på vattenresurser, buller) och kan inbegripa avlägsna områden utanför området. Identifiera alla projekt/planer som kan verka i kombination Identifiera alla tänkbara källor som kan ge upphov till effekter från projektet eller planen i fråga, tillsammans med andra källor i den befintliga miljön och andra effekter som kan uppkomma av andra föreslagna projekt eller planer. Tidsplanering och indelning av projekt eller planer i etapper. Identifiering av effekter Identifiera de typer av påverkan (t.ex. buller, minskning av vattenresurser, kemikalieutsläpp) som kan påverka strukturen och funktionerna på det område som är sårbart vid förändring. Identifiering av utsläppsvägar Identifiera potentiella kumulativa utsläppsvägar (21) (t.ex. via vatten, luft, ackumulering av effekter i tid eller rum). Undersök områdets förhållanden för att identifiera var sårbara aspekter av områdets struktur och funktion är hotade. Förutsägande Förutsäg hur långtgående/omfattande de identifierade sannolika kumulativa effekterna är. Bedömning Förklara om de potentiella kumulativa effekterna sannolikt kommer att bli betydande eller inte, med beaktande av den information som samlats in under steget ”bedömning av betydande effekter”.

När en skyddad livsmiljö eller skyddade arter i området redan befinner sig i ett ogynnsamt tillstånd eller när kritiska trösklar för påverkan på livsmiljöns eller artens specifika attribut överskrids (eller om området är utsatt för kumulativa effekter som kommer att leda till någon av dessa tillstånd), kommer eventuella ytterligare planer eller projekt som, antingen enskilt eller i kombination, lägger till ytterligare effekter på dessa nivåer sannolikt att leda till en betydande påverkan på Natura 2000-området.

3.1.5 Slutsatser: Beslut baserat på förhandsbedömningens resultat

Att besluta om huruvida en plan eller ett projekt sannolikt kommer att påverka ett Natura 2000-område på ett betydande sätt får praktiska och rättsliga konsekvenser. Planer och projekt som sannolikt (och utom rimligt tvivel) inte får betydande effekter kan behandlas utan hänvisning till de efterföljande stegen i artikel 6.3.

Precis som under den lämpliga bedömningen måste förhandsbedömningen avslutas med ett skriftligt motiverat beslut från den behöriga myndigheten som ska ange skälen till denna slutsats. Ett yttrande med ståndpunkter från Natura 2000-områdets förvaltningsorgan bör också beaktas vid utarbetandet av slutsatserna.

Beslutet bör också offentliggöras. Även om texten i direktivet inte uttryckligen hänvisar till detta har domstolen erkänt att allmänhetens deltagande även krävs under förhandsbedömningen av artikel 6.3 (mål C-243/15, punkterna 46-49). Domstolen har dessutom erkänt att icke-statliga organisationer har rätt att bestrida myndigheternas beslut vid förhandsbedömningen (mål C-243/15, punkterna 56-61).

Det är tillräckligt att det finns en möjlighet till en betydande påverkan på området för att utlösa behovet av en lämplig bedömning. Därför kan detta beslut fattas antingen efter en grundlig granskning av planen eller projektet, eller på grundval av en enkel analys som redan i förväg utgår från att betydande påverkan kan förväntas. Orsaken till det kan vara planens eller projektets typ, storlek eller omfattning, Natura 2000-områdets egenskaper eller en hög risk för kombinerade effekter med andra planer eller projekt. Detta kommer att göra det möjligt att påbörja den lämpliga bedömningen så snart som möjligt.

I tveksamma fall, dvs. när det på grundval av objektiv information inte kan uteslutas att ett projekt eller en plan kan påverka ett eller flera Natura 2000-områden på ett betydande sätt, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, måste planen eller projektet genomgå en lämplig bedömning.

Beslutet om förhandsbedömning bör också helst ge viss vägledning om omfattningen av den efterföljande lämpliga bedömningen och vilka sannolika betydande effekter som ska undersökas (22). När det gäller en viss plan bör den också omfatta alla Natura 2000-områden som kan påverkas av planen.

Ruta 8 innehåller en analysmall för förhandsbedömning.

Ruta 8 Analysmall vid förhandsbedömning Kortfattad beskrivning av planen eller projektet och huvudaspekter som sannolikt kan orsaka påverkan Planens eller projektets mål och huvudsakliga egenskaper/verksamhet under olika etapper (t.ex. uppbyggnad, drift och avveckling, i förekommande fall). Sammanfattande beskrivning av Natura 2000-områdena och deras viktigaste särdrag Livsmiljöer och arter som områdena är avsedda för och deras bevarandemål. Beskrivning av enskilda aspekter i planen eller projektet som kan ge upphov till påverkan på Natura 2000-områden, bland annat: — Storlek och skala. — Avstånd från Natura 2000-områden. — Markexploatering (direkt/indirekt). — Resurskrav (t.ex. vattenuttag, jord-/mineralutgrävning). — Utsläpp (bortskaffande till mark, vatten eller luft). — Transportkrav. — Varaktighet och tidpunkt för uppbyggnad, drift och avveckling. — Olika typer av påverkansfaktorer (t.ex. buller, kvävenedfall, grumlighet). Beskrivning av sannolika effekter på Natura 2000-områdena med tanke på de särskilda bevarandemål som fastställts för dessa områdens centrala naturvärden, bl.a. följande: — Minskning av livsmiljöareal, försämring eller fragmentering av livsmiljöer. — Störning av arter, minskning av arters populationsstorlek och täthet. — Förändringar av ekologiska funktioner och/eller element som är väsentliga för de ekologiska behoven hos livsmiljöer och arter (t.ex. vattenkvalitet och vattenmängd). — Störning av nyckelrelationer som definierar områdets struktur och funktion. Beskrivning av sannolik påverkan i kombination med andra planer eller projekt. — Påverkansfaktorer som ska beaktas för kumulativa effekter. — Förteckning över och beskrivning av projekt som kan bidra till kumulativa effekter. — Bedömning av omfattningen och betydelsen av kumulativa effekter med hänsyn till områdesspecifika bevarandemål. Kriterier för bedömning av betydelse, betydelseindikatorer, med hänsyn till områdesspecifika bevarandemål, t.ex. — Grad av livsmiljöförlust (absolut, relativ), förändringar i livsmiljöstrukturen. — Risk för undanträngning av arters populationer, störningsgrad, minskning av arternas hemområden, födosöksområden, tillflyktsområden, ändring av gynnsamma villkor för fortplantning. — Betydelsen av påverkade livsmiljöer och arter, t.ex. representativitet, lokala variationer. — Områdets betydelse (t.ex. gräns för vissa livsmiljöers och arters utbredningsområde, förbindelselänk eller viktig för ekologisk konnektivitet). — Störning eller ändring av ekologiska funktioner. — Förändringar av områdets viktigaste ekologiska förhållanden (t.ex. vattenkvalitet). Slutsatser: En beskrivning på grundval av ovanstående information av de aspekter av planen/projektet eller en kombination av aspekter som sannolikt kommer att orsaka betydande effekter. Beskrivningen ska även omfatta de aspekter där arten eller omfattningen av påverkan inte är känd. Sannolika betydande effekter: ☐ Nej ☐ Ja eller ovisst

3.2 Steg 2: Lämplig bedömning

Syftet med den lämpliga bedömningen är att bedöma planens eller projektets konsekvenser för områdets bevarandemål, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt. Slutsatserna bör göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att försäkra sig om att det berörda området inte kommer att ta skada av planen eller projektet. En lämplig bedömning är därför särskilt inriktad på de arter och/eller livsmiljöer för vilka Natura 2000-området har utsetts. Vägledning om artikel 6 – avsnitt 4.6.1.

Den lämpliga bedömningen gäller både projekt och planer. Den kan samordnas med eller integreras i andra miljöbedömningar, t.ex. miljökonsekvensbedömningen (MKB) för projekt, den strategiska miljöbedömningen (SMB) för planer och program och bedömningar som görs inom ramen för vattendirektivet (se avsnitt 5.2).

Exploatören som är initiativtagare till planen eller projektet lämnar vanligtvis in en rapport från den lämpliga bedömningen till den behöriga myndigheten för granskning, precis som under MKB- och SMB-processerna. Om bedömningen visar på negativ påverkan eller sannolikhet för sådana effekter kan exploatören i detta skede också införa begränsande åtgärder för att minska effekterna.

Det är sedan den behöriga myndighetens ansvar att kontrollera om planen eller projektet kommer att påverka den berörda platsens integritet negativt eller inte, samt om planen eller projektet kan godkännas eller inte. Den behöriga myndigheten kan också fastställa villkor för godkännande och vid behov inhämta ett yttrande från allmänheten i förväg. Ytterligare information om samråd inom ramen för den lämpliga bedömningen finns i avsnitt 3.2.7.

Under bedömningen inhämtar och bedömer myndigheten information från flera berörda aktörer, bland annat naturvårdsmyndigheter på nationell, regional och lokal nivå, vetenskaplig expertis och icke-statliga organisationer. Den behöriga myndigheten kan även använda de uppgifter som har lämnats in av exploatören för planen eller projektet för samråd med interna och externa experter och andra berörda aktörer.

Det uppkommer ibland situationer när den behöriga myndigheten kan behöva begära in ytterligare information för att försäkra sig om att den slutliga bedömningen är så heltäckande och objektiv som möjligt. Det bör noteras att den lämpliga bedömningen måste vara tillräckligt detaljerad och motiverad för att visa att det mot bakgrund av de bästa vetenskapliga rönen på området inte alls föreligger några negativa effekter.

Den lämpliga bedömningen omfattar följande steg i korthet:

1. Insamling av information om projektet och de Natura 2000-områden som berörs.

2. Bedömning av planens eller projektets konsekvenser för områdets bevarandemål, antingen var för sig eller i kombination med andra planer eller projekt.

3. Fastställande av huruvida planen eller projektet kan påverka områdets integritet på ett betydande sätt.

4. Beaktande av begränsande åtgärder (bland annat övervakning av åtgärderna).

Förfarandet är iterativt, vilket innebär att det kan vara nödvändigt att återgå till vissa steg beroende på resultatet av efterföljande steg. Varje steg beskrivs i följande avsnitt. Ytterligare aspekter, såsom offentliga samråd och kvalitetssäkring av lämpliga bedömningar, behandlas i slutet av detta kapitel.

3.2.1 Steg 1: Inhämta information om planen eller projektet och de berörda Natura 2000-områdena.

Den information som krävs för den lämpliga bedömningen omfattar en beskrivning av de Natura 2000-områden som sannolikt kommer att påverkas, de arter och livsmiljöer som har en betydande förekomst i området (centrala naturvärden) och deras bevarandemål, samt en beskrivning av planen eller projektet och dess eventuella effekter på områdets bevarandemål. En del av denna information kan redan ha samlats in under förbedömningen, men informationen måste vanligtvis vara mer detaljerad vid den lämpliga bedömningen.

Enligt artikel 5.2 i MKB-direktivet och artikel 5.4 i SMB-direktivet bör den behöriga myndigheten på exploatörens begäran fastställa miljökonsekvensbedömningens räckvidd (fastställande av omfattning). Syftet med att fastställa omfattningen är att identifiera vilka delar som bör ingå i den miljöbedömningsrapport som utarbetas av exploatören och överlämnas till den behöriga myndigheten. I synnerhet bör fastställandet av omfattningen bidra till att identifiera de viktigaste delarna som ska undersökas så att dessa kan behandlas mer detaljerat (23).

Omfattningen kommer att variera beroende på planen/projektet och de berörda områdena. Den kommer dock normalt att innehålla en beskrivning av området, en beskrivning av planen/projektet och en identifiering av dess potentiella påverkan på området mot bakgrund av områdets bevarandemål. Oberoende av om den lämpliga bedömningen är integrerad i MKB/SMB eller inte, bör omfattningen ange de ursprungliga förhållanden som råder inom området (dvs. villkoren för skyddade livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i området, de områdesspecifika bevarandemålen samt andra faktorer som avgör områdets integritet och dess betydelse för att Natura 2000-nätet förblir totalt sett sammanhängande). Däri ingår förhållanden som kommer att behöva identifieras och studeras under den lämpliga bedömningen, analysens detaljnivå, metoder, kriterier för att utvärdera områdets betydelse, begränsande åtgärder och alternativ som bör analyseras, osv.

Artikel 5.2 i MKB-direktivet (direktiv 2011/92/EU, ändrat genom direktiv 2014/52/EU) Om exploatören så begär ska den ansvariga myndigheten, med beaktande av den information som exploatören lämnat i synnerhet om projektets specifika egenskaper, däribland dess lokalisering och tekniska kapacitet, och den miljöpåverkan det antas medföra, avge ett yttrande om hur omfattande och detaljerad den information ska vara som exploatören ska lämna i miljökonsekvensbeskrivningen, i enlighet med punkt 1 i den här artikeln. Den ansvariga myndigheten ska samråda med de myndigheter som avses i artikel 6.1 innan den avger sitt yttrande. Medlemsstaterna får även kräva att de ansvariga myndigheterna avger ett yttrande som avses i första stycket, oberoende av om exploatören begär det eller inte. Artikel 5.4 i SMB-direktivet (direktiv 2001/42/EG) Samråd skall äga rum med de myndigheter som avses i artikel 6.3 när beslut fattas om omfattningen av och graden av detaljeringsgraden för de uppgifter som måste ingå i miljörapporten.

Hur omfattande och detaljerade uppgifter som krävs vid datainsamling, analyser och undersökningar kommer att variera beroende på projektet och området/områdena som berörs. Beslut om detta måste därför fattas från fall till fall. Det kan t.ex. bero på projektets och områdets komplexitet, liksom betydelsen för de arter och livsmiljöer för vilka området har utsetts. Det kommer också att bero på de uppgifter som redan finns tillgängliga om området och om de arter och livsmiljöer som har en betydande förekomst där, samt på information från tidigare bedömningar osv.

Harmoniserad geografisk information av hög kvalitet underlättar för det mesta arbetet för exploatörerna, myndigheterna och de berörda parterna. Det är särskilt viktigt i samband med gränsöverskridande projekt och effekter. Det kan t.ex. gälla ett projekt som påverkar en gränsöverskridande flod eller en anläggning som potentiellt kan skapa gränsöverskridande föroreningar. I sådana fall är det mycket viktigt med gemensamma standarder för att identifiera, bedöma och begränsa dessa effekter. EU-direktivet Inspire (om upprättandet av en infrastruktur för rumslig information i Europeiska gemenskapen) syftar till att sådana standardiserade data ska göras tillgängliga och användas (24).

I tabell 3 finns en vägledande checklista över den grundläggande information som krävs för den lämpliga bedömningen, medan tabell 4 ger ett exempel på information som ska samlas in vid bedömningen av planers och projekts effekter på Natura 2000.

Tabell 3

Vägledande checklista för den grundläggande information som krävs för den lämpliga bedömningen

Grundläggande information om Natura 2000-områden och deras egenskaper Informationskällor Finns på/hämtas från Bevarandemål för Natura 2000-områden. Bevarandeåtgärder som fastställts för områdena. Markanvändning, förbjuden och tillåten verksamhet i områdena. De största hoten och påverkansfaktorerna som identifierats i områdena. Kartor över Natura 2000-områden (som visar områdenas gränser och läget för relevanta naturelement) Standardiserad datablankett för Natura 2000 Lagstiftning för att inrätta ett särskilt bevarandeområde (SAC) och särskilt skyddsområde (SPA). Förvaltningsplaner och andra dokument/instrument för områdesförvaltning (förordningar, avtal, överenskommelser) Nationella/regionala onlineportaler Författningssamlingar Naturvårdsmyndigheter/organ Natura 2000 Viewer (25) Natura 2000-databas (26) Nationella databaser Förekomst och tillstånd för de livsmiljötyper och arter som förekommer i dessa områden. Bevarandestatus, representativitet osv. Betydelsen av områdena för de livsmiljöer och arter som förekommer där. De viktigaste ekologiska kraven, livsmiljötypens och arternas sårbarhet och känslighet. Standardiserad datablankett för Natura 2000 Skötsel- och förvaltningsplaner för området Handlingar om utseende av områden Lagstadgade planer och strategier för naturvård på nationell/regional/lokal nivå Åtgärdsprogram för bevarande av arter och livsmiljöer Aktuella och historiska kartor, inventeringar osv. Expertbaserad information Nationella/regionala onlineportaler Natura 2000 Viewer Natura 2000-databas Nationella databaser Behöriga myndigheter Tillgänglig litteratur Forskningsinstitutioner Bevarandestatus för livsmiljöer och arter, trender, de största hoten och påfrestningarna som de utsätts för (i den biogeografiska regionen och på nationell nivå). Nationella rapporter om bevarandestatus enligt artikel 17 i habitatdirektivet och artikel 12 i fågeldirektivet Onlinerapporter (27) Grundläggande information om projektet/planen Informationskällor Finns på/hämtas från En fullständig beskrivning av planens/projektets egenskaper: Total areal som påverkas av projektet, projektverksamhet, utsläpp, användning av naturresurser, etapper, tidsplanering osv. Förhållandet (t.ex. viktiga avstånd och/eller förbindelsevägar) mellan planen/projektet och Natura 2000-området. Plan- eller projektdokument (ritningar, kartor osv.) Kartor, GIS Planens/projektets byggherre Natura 2000 Viewer Karaktäristiska egenskaper hos andra planer eller projekt (genomförda, godkända eller föreslagna) som kan orsaka kombinerade eller kumulativa effekter tillsammans med projektet som bedöms på Natura 2000-områden. Databaser, t.ex. kring SMB, MKB, lämpliga bedömningar av planer/projekt, regionala eller kommunala planer, lokala myndigheters bygglovsansökningar. Behöriga myndigheter Onlineplattformar. Information om andra bedömningar som krävs för ett medgivande till projektet eller godkännande av planen. Nationell lagstiftning Behöriga myndigheter Författningssamlingar Organisationer som är engagerade i eller berörs av planens eller projektets bransch/sektor/verksamhet. Bransch- och sektorsorganisationer/sammanslutningar Projektets/planens exploatör Behöriga myndigheter Bedömning av liknande planer eller projekt. MKB- och SMB-utlåtanden, rapporter från lämpliga bedömningar och andra skriftliga belägg från liknande planer eller projekt som bedömts tidigare. Författningssamlingar Behöriga myndigheter, berörda organ och andra institutioner





Tabell 4

Information som ska samlas in vid bedömning av planers och projekts effekter på Natura 2000-områden (riktlinjer i Spanien)

Element Räckvidd Information som ska samlas in Natura 2000-områden Livsmiljöer Allmänt — Kod, namn, prioritetstyp. — Karakteristiska arter. — Relevanta variabler för struktur, funktion och ekologiska krav. Biogeografisk region (nationell nivå) — Livsmiljöns bevarandestatus i den biogeografiska regionen (nationell). — Områdets roll och betydelse för bevarandet av livsmiljöer. Natura 2000-område — Bevarandegrad och representativitet för livsmiljön i området. — Bevarandemål som fastställts för livsmiljön i området. — Livsmiljöns utbredningsareal i området (inklusive kartläggning), i procent av den totala arealen (land/region). — Påfrestningar, hot och påverkan som påverkar livsmiljön i området. — Områdets sårbarhet för projektets potentiella påverkan. Arter Allmänt — Kod, namn, prioritetstyp, skyddsstatus i regionen/landet. — Ekologiska krav och faktorer som påverkar artens populationsdynamik. Biogeografisk region (nationell nivå) — Bevarandestatus för arten i den biogeografiska regionen (nationell). — Områdets roll och betydelse för artens bevarande. Natura 2000-område — Bevarandetillstånd för arten i området. — Bevarandemål som fastställts för arten i området. — Artens utbredningsområde och användning av området (inklusive kartläggning). — Population och trender i området. % av den totala populationen i landet/regionen. — Befintliga påfrestningar och hot mot arten i området. — Artens sårbarhet för potentiella effekter (t.ex. känslighet för störningar). Element i landskapet som är viktiga för att Natura 2000-nätet ska förbli sammanhängande Biogeografisk region (nationell nivå) — Typ (ekologisk korridor, förbindelsefunktioner osv.). — Natura 2000 och andra områden som är länkade eller ekologiskt relaterade till varandra (inklusive kartläggning). — Arter (och/eller livsmiljöer) som området är viktigt för, samt områdets betydelse för deras bevarande. — Påfrestningar, hot och effekter som påverkar naturelementen. — Sårbarhet för projektet och potentiella konsekvenser.

Anpassat från: Rekommendationer om den information som ska ingå i den lämpliga bedömningen av projekt inom Natura 2000-nätet i MKB-dokumenten från den nationella förvaltningen i Spanien (Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente, 2018). Finns på https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/.

3.2.2 Steg 2: Bedömning av planens eller projektets konsekvenser med tanke på områdets bevarandemål, enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt

Den lämpliga bedömningen bör på ett uttömmande sätt identifiera alla potentiella konsekvenser av planen eller projektet som kan antas vara betydande för området. Den bör beakta kumulativa konsekvenser och andra konsekvenser som kan antas uppkomma när planen eller projektet som bedöms kombineras med andra planer eller projekt. (Vägledning om artikel 6 – avsnitt 4.6.2)

Den lämpliga bedömningen bör säkerställa att alla strukturella och funktionella aspekter som bidrar till områdets integritet beaktas fullt ut, både vid bestämningen av referensförhållandet och när åtgärder vidtas för att fastställa potentiella konsekvenser, begränsande åtgärder och kvarstående konsekvenser när de begränsande åtgärderna har genomförts.

I Steg 2 ingår följande uppgifter:

— Att fastställa bevarandemålen för de Natura 2000-områden som berörs av planen eller projektet.

— Att fastställa och bedöma planens eller projektets effekter i förhållande till områdenas bevarandemål,

— Att beakta kumulativa effekter med andra planer och projekt.

a) Fastställande av bevarandemål för de Natura 2000-områden som berörs av planen eller projektet

I den lämpliga bedömningen måste effekterna av en plan eller ett projekt bedömas mot de bevarandemål som fastställts för de skyddade livsmiljöer och arter som finns i Natura 2000-områdena.

De behöriga myndigheterna måste fastställa bevarandemål för varje område. Målen måste fastställas för alla arter och livsmiljötyper av gemenskapsintresse enligt habitatdirektivet och för fågelarter som anges i bilaga I till fågeldirektivet och som har en betydande förekomst i ett Natura 2000-område samt för regelbundet förekommande flyttfågelarter.

Bevarandemålen på områdesnivå är en uppsättning specifika mål som ska uppnås i ett område för att säkerställa att området på bästa möjliga sätt bidrar till att uppnå en gynnsam bevarandestatus på lämplig nivå (med beaktande av arternas eller livsmiljötypernas naturliga utbredningsområden). Bevarandemålen på områdesnivå bör definiera det önskvärda bevarandetillståndet för områdets arter och livsmiljötyper, i syfte att maximera områdets bidrag till att uppnå FCS [gynnsam bevarandestatus] på lämplig nivå. Dessa definieras ibland som en uppsättning mål som ska uppnås under en viss tidsperiod. Dessa mål bör fastställas i enlighet med bedömningen av bevarandestatusen för varje art och livsmiljötyp i området enligt SDF [den standardiserade datablanketten]. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6 – avsnitt 2.3.1, och kommissionens not om fastställande av bevarandemål (som finns på https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Bevarandemålen för ett Natura 2000-område fastställs vanligtvis i förvaltningsplanerna eller relevanta förvaltningsinstrument eller i andra dokument som offentliggörs för områdena (t.ex. rättsakter som offentliggörs i författningssamlingar). De bör även vara offentligt tillgängliga.

Bevarandemålen för var och en av de livsmiljötyper och arter som finns i området bör vara kopplade till deras ekologiska krav och fastställas med hänsyn till parametrarna som definierar bevarandeförhållandena i området (t.ex. areal, struktur, funktioner och/eller populationer). De bör specificera vilka mål som ska uppnås för vart och ett av dessa attribut/parametrar. De bör också omfatta mål/gränser för de ekologiska funktioner och processer som livsmiljöer och arter är beroende av (t.ex. fastställa vilken vattenkvalitet och vattenmängd som krävs för vattenlevande arter).

Bevarandemålen måste vara — specifika – dvs. avse ett visst naturelement (art eller livsmiljötyp) och definiera de villkor som krävs för att uppfylla bevarandemålet, — mätbara och möjliga att rapportera – dvs. inkludera kvantitativa mål (eventuellt kompletterade med kvalitativa mål, t.ex. en beskrivning av en livsmiljö eller en populationsstruktur vars tillstånd är gott), som gör det möjligt att bedöma om bevarandemålen uppfylls i enlighet med artikel 17 i habitatdirektivet, — realistiska – dvs. tilldelas en rimlig tidsram och tillämpning av resurser, — konsekventa i tillvägagångssättet – dvs. bevarandemålens struktur bör i möjligaste mån vara densamma för alla områden, och tillämpa liknande attribut och mål för att beskriva gynnsamma förhållanden på områden som stöder samma naturelement samt — uttömmande – dvs. attributen och målen bör omfatta egenskaperna hos ett element som krävs för att beskriva dess tillstånd som antingen gynnsamt eller ogynnsamt. Målen måste också ange om de syftar till att” återställa ” eller ” bibehålla ” bevarandestatusen för ett visst element i området (dvs. ambitionsnivån som på förhand avgör vilka bevarandeåtgärder som krävs). Anpassad version av ”Kommissionens not om fastställande av bevarandemål” (som finns på https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm).

Efterlevnaden av kraven i artikel 6.3 äventyras om det saknas områdesspecifika bevarandemål eller om de fastställda bevarandemålen inte överensstämmer med den standard som beskrivs ovan.

I ruta 9 ges exempel på bevarandemål för områden.

Ruta 9 Exempel på bevarandemål för livsmiljötyper och arter i Natura 2000-områden Rev (1170) — Det permanenta livsmiljöområdet (xx ha) är stabilt eller ökar, med förbehåll för naturliga processer. — Revets utbredningsområde är stabilt eller ökar (karta bifogas). — Följande typer av ekologiska samhällen bevaras i naturligt tillstånd: Exponerat revsamhälle med komplex struktur i tidvattenzon (xx ha) Exponerat revsamhälle med komplex struktur i undervattenzon (xx ha) (en beskrivning av respektive samhälle bifogas). Kustnära vandrande sanddyner med sandrör Ammophila arenaria (”vita sanddyner”) (2120) — Livsmiljöområdet (xx ha) är stabilt eller ökar och dess utbredning minskar inte (karta bifogas), med förbehåll för naturliga processer. — Den naturliga cirkulationen av sediment och organiskt material bibehålls utan några fysiska hinder (t.ex. fysiska barriärer). — Närvaron av artfattiga samhällen som domineras av Ammophila arenaria bibehålls. — Negativa indikatorarter (inbegripet icke-inhemska arter, arter som indikerar förändringar i näringsstatus och arter som inte anses vara karakteristiska för livsmiljön) täcker mindre än 5 %. Torra hedar (4030) — Den aktuella arealen (xx ha) och livsmiljöns utbredning inom området ökas med x % (karta bifogas). — Den rika förekomsten av typiska arter bibehålls (förteckning bifogas). — En låg täckning av spridda inhemska träd och buskar (< 10 %) bibehålls. — Minst 1 % men högst 10 % av livsmiljöns areal består av bar jord. — Kvävedeponeringen bibehålls under de kritiska belastningsvärden som definieras för området (t.ex. 10–20 kg N/ha/år). Molinia-ängar på kalk-, torv- eller ler- och dyrika jordar (Molinion caeruleae) (6410) — Livsmiljöns aktuella areal (xx ha) och utbredning inom området ökas med x % (karta bifogas). — Vegetationens sammansättning förbättras: Det finns minst xx positiva indikatorarter, inklusive en art av ”hög kvalitet”, de negativa indikatorarterna täcker tillsammans högst 20 %, en enskild art täcker mindre än 10 %, och icke-inhemska arter täcker högst 1 %. — Vegetationens struktur förbättras. Täckningen av vedartade växter och örnbräken (Pteridium aquilinum) uppgår till högst 5 %, örternas andel av vegetationen är mellan 40 och 90 %. Minst 30 % av grässvålen är mellan 10 och 80 cm hög, — Den fysiska strukturen upprätthålls Högst 10 % bar jord. Aktiva högmossar (7110) — Livsmiljöns areal i området utökas (t.ex. genom att den nuvarande arealen ökas med 10 % – från xx ha till yy ha) och dess tillstånd förbättras (t.ex. genom att täckningsgraden för de karakteristiska vitmossorna – Sphagnum-arter – ökas till minst x %). — Lämpliga vattennivåer återställs i hela området till en genomsnittlig vattennivå som ligger nära eller över mossens yta under större delen av året, Säsongsvariationerna bör inte överstiga 20 cm och bör endast ligga 10 cm under ytan, med undantag för mycket korta tidsperioder. — Markens pH och lämpliga näringshalter bibehålls (relevanta näringsämnen och deras naturliga nivåer anges för området). — Spridda inhemska träd och buskar täcker mindre än 10 %. Näringsfattig bokskog av fryle-typ (9110) — Den nuvarande bevarandestatusen bibehålls (gynnsam), — Livsmiljöns aktuella areal i området xx ha bibehålls. — Karakteristiska trädarter bibehålls: Minst 70 % av krontäckningen består av Picea abies, Fagus sylvatica ssp. sylvatica, Abies alba i olika proportioner, med sällsynt förekomst av Betula pendula, Sorbus aucuparia, med 80–90 % täckning och 22–30 m höjd för gran och ädelgran, 18–24 m för bok vid 100 års ålder. — Karakteristiska arter i örtskiktet bibehålls: Örtskikt som består av minst tre arter/1 000 m2 av följande arter: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis; — Invasiva och introducerade trädarter, inklusive icke-motsvarande ekotyper, har en täckning som understiger 20 %. Kvarlämnade träd vid avverkning (hänsynsträd): Minst tre träd/ha. Volym död ved: Minst 20 m3/ha. Näringsrik bokskog av Asperulo-Fagetum-typ (9130) — Livsmiljöns aktuella areal (xx ha) och utbredning inom området ökas med x % (karta bifogas). — Livsmiljöns kvalitet (i fråga om ekologisk struktur och funktion) förbättras genom att följande säkerställs: Minst 95 % av de träd som bildar kronskiktet är lokalt inhemska arter som bok, ask och ek, där minst 50 % är Fagus sylvatica. Ungefär 10 % av kronskiktet uppvisar ett dynamiskt mönster av skiftande luckor som uppmuntrar naturlig föryngring av trädarter i alla åldrar. Minst X mogna träd/ha och minst X relevanta växtarter i fält- och bottenskiktet/ha (förteckning över relevanta arter bifogas). — Antalet döda träd och ved, som står kvar eller har fallit, utökas om möjligt för att tillhandahålla en livsmiljö för ryggradslösa djur, svampar och andra skogslevande arter, (fallna träd och grenar, döda grenar på levande träd eller stående döda träd, samtliga med en diameter på > 20 cm, minsta volym anges). Utter (Lutra lutra) — Den nuvarande populationen (xx individer) bibehålls. — Sötvattenslivsmiljöns (vattendragets) ekologiska kvalitet förbättras (över xx km). — Antalet boplatser och gryt (antal anges) bibehålls och det finns ingen betydande minskning av tillgänglig fiskbiomassa (xx kg). — Konnektiviteten till andra utterpopulationer längs vattendraget förbättras. Tumlare (Phocoena phocoena) — Den nuvarande populationen av arten i området bevaras (xx individer). — Maximalt undervattensbuller begränsas till xx dB. — Artens utbredning inom området bevaras genom att man säkerställer att det inte finns artificiella hinder som kan begränsa deras användning av området. — Tillgången till och tätheten av byte inom området bibehålls (t.ex. tobisfiskar, vitling, sill och skarpsill). — Bifångst av tumlare i fiskeredskap i området förhindras. Dvärghästskonäsa (Rhinolophus hipposideros) — Populationen bibehålls, med ett minsta antal om xx fladdermöss på deras sommarboplatser. — Antalet sommarboplatser och extra boplatser bibehålls under samma förhållanden. — Utbredning av potentiellt födosökshabitat (xx ha) och linjära element (xx km) upprätthålls utan betydande minskning eller förlust inom 2,5 km från boplatsen (karta bifogas). — Det finns ingen betydande ökning av den artificiella ljusintensiteten nära boplatsen eller längs vägarna inom 2,5 km från boplatsen.

Vid avsaknad av bevarandemål (28) bör den lämpliga bedömningen som ett minimum utgå från att målet är att säkerställa att de livsmiljötyper eller habitat för arter som har en betydande förekomst i området inte försämras under den nuvarande nivån (vid tidpunkten för bedömningen) och att arterna inte störs i någon större utsträckning, i enlighet med kraven i artikel 6.2 (29).

Även om bedömningen bör inriktas på fåglarna och de arter och livsmiljötyper av gemenskapsintresse som har en betydande förekomst i området, bör det inte glömmas bort att dessa målegenskaper också samverkar med andra arter, livsmiljötyper och med den naturliga miljön på komplexa sätt. När de potentiella effekterna på skyddade livsmiljöer undersöks kan i detta avseende även andra arter vara relevanta, om de utgör typiska växt- och djurarter i denna livsmiljötyp (30) eller spelar en viktig roll i den näringskedja som Natura 2000-områdets målegenskap är beroende av. Detta kommer att återspeglas i områdets bevarandemål. I den lämpliga bedömningen bör man också undersöka planens eller projektets eventuella effekter på dessa andra arter i förekommande fall.

Element i landskapet som bidrar till att nätet förblir ekologiskt sammanhängande, inbegripet dess konnektivitet, bör i tillämpliga fall också beaktas vid bedömningen av planernas och projektens effekter på Natura 2000 (se tabell 4).

b) Identifiering och bedömning av planens eller projektets effekter med hänsyn till områdets bevarandemål

Alla aspekter av planen eller projektet som, antingen enskilt eller i kombination med andra planer eller projekt, kan påverka områdets bevarandemål måste identifieras mot bakgrund av bästa vetenskapliga kunskap på området. Bedömningen av effekterna måste grunda sig på objektiva och, om möjligt, kvantifierbara kriterier. Effekterna bör förutses så exakt som möjligt, och grunden för dessa prognoser bör klargöras och registreras i en rapport från den lämpliga bedömningen. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6 – avsnitt 4.6.

Bedömningen ska omfatta hela planens eller projektets påverkan, alla de verksamheter som omfattas och alla etapper (förberedelse, uppbyggnad, drift och, i förekommande fall, avveckling och/eller återställning). Bedömningen måste identifiera och skilja mellan olika typer av effekter, inbegripet direkta och indirekta effekter, tillfälliga eller permanenta effekter, kort- och långsiktiga effekter samt kumulativa effekter.

Bedömningen omfattar normalt en analys av följande möjliga effekter som kan påverka området:

— Direkt förlust: Minskad av livsmiljöns täckning till följd av dess fysiska förstörelse (t.ex. på grund av att livsmiljön avlägsnas eller deponering av byggnadsmaterial eller sediment). förlust av arters reproduktions-, födosöks- och rastplatser.

— Försämring: Försämrad livsmiljökvalitet, vilket leder till en minskad förekomst av karakteristiska arter och/eller en förändrad samhällsstruktur (artsammansättning). Detta kan orsakas av förändringar i abiotiska förhållanden (t.ex. vattennivåer eller en ökning av suspenderade sediment, föroreningar eller dammavlagring). försämring av arters reproduktions-, födosöks- och rastplatser.

— Störning: En förändring av befintliga miljöförhållanden (t.ex. ökande buller eller ljusförorening, ökad frekvens av människor och fordon). Störningar kan bland annat orsaka undanträngning av individer inom arter, förändringar i artens beteende eller utgöra en risk för sjuklighet eller dödlighet.

— Fragmentering: Leder till ändringar av berörda livsmiljöers och arters utbredning i området, t.ex. genom att fysiska eller ekologiska hinder skapas i områden som är fysiskt förbundna med varandra eller genom att de delas upp i mindre, mer isolerade enheter.

— Andra indirekta effekter: Indirekt förändring av miljöns kvalitet (t.ex. till följd av en förändrad tillgång på näringsämnen och ljus, eller att områdets sårbarhet ökar för andra nya hot såsom invasiva främmande arter eller intrång från människor och djur).

Dessa effekter bör analyseras mot bakgrund av de områdesspecifika bevarandemålen. Det innebär att analysen inte bara ska göras i förhållande till det aktuella tillståndet för de livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i området, utan även relatera till det önskade tillståndet enligt bevarandemålen, (t.ex. en ökning av populationens storlek eller en ökning av livsmiljöns täckningsareal med x %).

En analys av effekterna med hänsyn till de områdesspecifika bevarandemålen måste därför också göras på grundval av de specifika attribut eller parametrar som bestämmer bevarandetillståndet för de skyddade elementen (t.ex. utbredningsområde, livsmiljö, struktur och funktion, populationsstorlek, framtidsutsikter).

Varje aspekt av planen eller projektet bör granskas i tur och ordning och dess potentiella effekter bör beaktas i förhållande till områdets bevarandemål. Sedan bör effekterna på alla berörda livsmiljöer och arter granskas tillsammans och i förhållande till varandra, så att även samspelet mellan dem kan beaktas.

Olika metoder kan användas för att förutsäga planens eller projektets potentiella påverkan. I ruta 10 anges några exempel på metoder som kan användas för att förutse effekterna och deras omfattning.

Ruta 10 Exempel på metoder för att förutsäga effekter Direkta mätningar, t.ex. av hur stor areal av livsmiljön som förlorats eller påverkats, kan identifiera proportionella förluster av artpopulationer, livsmiljöer och samhällen. Flödesscheman, nätverk och systemdiagram identifierar kedjor för påverkan till följd av direkta och indirekta effekter, i linje med hur de orsakas, och illustrerar inbördes relationer och processvägar. Kvantitativa prediktiva modeller tillhandahåller matematiskt härledda prognoser baserade på data och antaganden om de påverkande effekternas kraft och riktning. Modeller kan extrapolera prognoser som överensstämmer med tidigare och nuvarande data (trendanalyser, scenarier och analogier som överför information från andra berörda platser) samt intuitiva prognoser. Vissa vanliga modeller förutspår spridningen av föroreningar i luft, markerosion, sedimentavlagringar i strömmande vatten och syrebrist i förorenade vattendrag. Geografiska informationssystem (GIS) kan användas för att ta fram modeller för rumsliga relationer, såsom överlappningsanalyser, eller för att kartlägga känsliga områden och platser där livsmiljöer går förlorade. GIS är en kombination av datoriserad kartografi, lagring av kartdata och ett hanteringssystem för databaser, som lagrar attribut såsom markanvändning eller lutning. GIS gör det möjligt att snabbt visa, kombinera och analysera de lagrade variablerna. Information från tidigare liknande projekt kan vara användbar, särskilt om kvantitativa prognoser gjordes redan från början och sedan har övervakats under driften. Expertutlåtanden och expertbedömningar kan härledas från tidigare erfarenheter och samråd.

I tabell 5 ges ett exempel på en systematisk korsanalys mellan projektdelarna och de skyddade elementen i ett Natura 2000-område.

Tabell 5

Exempel på systematisk korsanalys mellan projektkomponenter och skyddade element i ett Natura 2000-område – förenklat exempel från en fiskodling

Projektfas Projektkomponent Livsmiljö 1 Flod Livsmiljö 2 Svämskogar Livsmiljö 3 Fukthedar Art(1) Fisk Art(2) Ryggradslösa djur Art(3) Fåglar Uppbyggnad Dammar Modifiering av flodbädd och flöde (längd om xx m) Förlust av areal (xx m2) Förlust av areal (xx m2) Förändringar i artsamhällen Störning, undanträngning av individer. Förlust av livsmiljöer för fortplantning Byggnader Förlust av areal (xx m2) Förlust och försämring av livsmiljöer Vägar Lokala förändringar i vattenflödet Förlust av areal (xx m2) Förlust och försämring av livsmiljöer Verksamhet Fiskutfodring och behandlingar Vattenförorening genom organiska och kemiska produkter Förändrad livsmiljökvalitet på grund av vattenförorening Störning, undanträngning av individer Uttag av vatten Förändring av livsmiljön på grund av flödesminskning Försämring av livsmiljön på grund av flödesminskning Försämring av livsmiljön på grund av flödesminskning Belysning Störning, undanträngning av individer Störning, undanträngning av individer Buller Undanträngning av individer

Bedömningen måste baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga kunskap på området. Detta innebär att informationen måste vara fullständig och aktuell. Därför är det ofta nödvändigt att genomföra fältundersökningar för att fylla i informationsluckor och samla in exakta uppgifter. Detta kan t.ex. innebära att området undersöks (med hjälp av provtagningsmetoder, census, inventeringar osv.) för att identifiera eller bekräfta exakt lokalisering och fördelning av naturelement, samt deras bevarandetillstånd, i förhållande till planens/projektets planerade verksamhet.

Det kan vara till hjälp att genomföra en föregående skrivbordsstudie för att granska tillgänglig kunskap och kartlägga de informationsbehov som motiverar ytterligare fältundersökningar. Skrivbordsstudien kan visa sig vara en användbar metod om den påvisar att det finns sårbara livsmiljöer som har en sällsynt sammansättning av flora och/eller fauna, eller att det område som ska påverkas är värd för arter som är avgörande för områdets bevarandemål.

Data från fältundersökningar bör utgöra en objektiv grund för bedömningsprocessen, som måste genomföras med hänsyn till de områdesspecifika bevarandemålen. För att fullständiga fältdata ska kunna samlas in måste en tidsram fastställas som är tillräcklig, t.ex. För en studie som ska pågå under ett eller flera år och som omfattar en komplett vegetationscykel och som beaktar naturens säsongsbetingelser eller att undersökningar av faunan kan behöva upprepas för att bekräfta populationer och trender under en viss tidsperiod.

För större exploateringar såsom motorvägar, järnvägar, vindkraftverk, hamnar, vattenvägar osv., som på grund av sin omfattning och natur förväntas leda till betydande effekter på ett område, krävs nästan alltid fältstudier. De måste omfatta en detaljerad kartläggning av skyddade livsmiljöer, av arternas fortplantnings- och rastplatser osv. (Detta gäller under förutsättning att inte någon av dessa undersökningar och studier redan har genomförts på senare tid, t.ex. under utarbetandet eller uppdateringen av en förvaltningsplan eller vid bedömningen av ett annat större exploateringsprojekt i området).

Påverkan bör kvantifieras eller registreras med hjälp av parametrar som gör det möjligt att bedöma hur stora och allvarliga effekterna blir för de specifika bevarandemålen för de livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i området.(Se även ruta 7 i avsnitt 3.1.4 som innehåller indikatorer av betydelse.) Där skulle exempelvis följande parametrar kunna ingå:

— Den areal av livsmiljön eller livsmiljön för de arter som permanent gått förlorade (t.ex. genom att vegetation röjts eller lämpliga fortplantnings- eller häckningsplatser avlägsnats) ska bedömas mot livsmiljöns areal i området, på regional, nationell och biogeografisk nivå. Den förlorade livsmiljöns areal ska anges i procentandel och bedömas i förhållande till målet som fastställs i det områdesspecifika bevarandemålet (som kan inbegripa ett mål för återställande).

— Den areal av livsmiljön eller livsmiljön för de berörda arterna som påverkas (t.ex. genom föroreningar, buller, försämring av andra ekologiska förhållanden) ska bedömas mot livsmiljöns areal i området, på regional, nationell och biogeografisk nivå. Den berörda livsmiljöns areal ska anges i procentandel och bedömas i förhållande till det områdesspecifika bevarandemålet (som kan inbegripa ett mål för återställande).

— Storleken på de populationer av inhemska och migrerande arter som berörs, ska bedömas mot de lokala, regionala, nationella och internationella populationerna (i procent av den berörda populationen). De ska även bedömas mot det mål som fastställs i det områdesspecifika bevarandemålet (vilket kan inbegripa ett mål för en ökning av populationens storlek inom området).

— Omfattningen av påverkan (t.ex. på grund av föroreningar, buller, försämring av andra ekologiska förhållanden) på livsmiljöns kvalitet eller på de berörda arternas livsmiljökvalitet eller på de berörda arternas överlevnad, ska bedömas med tanke på deras ekologiska behov i området enligt definitionen i det områdesspecifika bevarandemålet (som kan inbegripa ett mål för återställande).

Såsom redan nämnts i punkterna ovan bör man vid bedömningen av eventuella negativa effekter inte bara beakta negativa förändringar av den nuvarande statusen, utan även förändringar som kan förhindra att bevarandemålen uppnås i den mån de kräver en förbättring av de nuvarande villkoren.

c) Bedömning av kumulativa effekter med andra planer och projekt

Kumulativa effekter kan bero på de successiva, tillkommande och/eller kombinerade effekterna av en exploateringsplan eller -projekt när de adderas till annan befintlig, planerad och/eller rimligen förutsedd exploatering. (Se även avsnitt 3.1.4, tabell 2 om de viktigaste stegen för att bedöma kumulativa effekter på ett Natura 2000-område). Följande är exempel på kumulativa effekter:

— Ökad koncentration av föroreningar (särskilt i vatten och mark), utöver nivåer som är förenliga med de ekologiska kraven för de livsmiljöer eller arter som skyddas i området.

— Minskning av vattenflödet i ett avrinningsområde på grund av flera uttag, under den nivå som är förenlig med de ekologiska kraven för de livsmiljöer eller arter som skyddas i området.

— Störning av migrationsvägar eller vilda djurs förflyttningar.

— Ökat tryck på livsmiljöer och arter i ett ekosystem till följd av olika exploateringar.

Kumulativa effekter omfattar ett brett spektrum av effekter med olika geografiska dimensioner och tidsramar. I vissa fall uppstår kumulativa effekter på grund av att en rad projekt av samma typ genomförs samtidigt. Följande är belysande exempel:

— När flera vattenkraftsprojekt byggs eller planeras vid samma vattendrag eller inom samma avrinningsområde,

— när flera olje- och gasprojekt eller mineralutvinningsprojekt utvecklas nära varandra eller

— när ett antal vindkraftparker byggs eller planeras längs samma flygväg för fåglar eller i samma region.

I andra fall uppstår kumulativa effekter på grund av de kombinerade effekterna av olika typer av projekt inom samma område, såsom exploatering av ett område för utvinning av mineral, utbyggnad av tillfartsvägar, överföringsledningar och annan angränsande markanvändning. I vissa situationer genomförs och bedöms olika komponenter i samband med samma exploatering separat, vilket innebär att de kumulativa effekterna av dessa komponenter också bör bli föremål för en kumulativ konsekvensbedömning.

Andra planer eller projekt som, i kombination med den plan eller det projekt som undersöks, skulle kunna leda till en betydande påverkan på ett område måste beaktas vid den lämpliga bedömningen. Ett exempel: En föreslagen väg kommer att passera på ett visst avstånd från ett Natura 2000-område och den störning som den kommer att orsaka (t.ex. buller) kommer inte att påverka fågelarter som skyddas i någon större utsträckning i området. Om det emellertid finns andra befintliga eller föreslagna projekt eller planer (t.ex. en väg på andra sidan Natura 2000-området) kan de totala bullernivåerna från samtliga dessa projekt tillsammans orsaka en betydande störning för dessa fågelarter, genom bullernivåer som är högre än vad som är förenligt med artens ekologiska krav.

Observera också att kumulativa effekter kan uppstå när påverkade områden interagerar. Ett exempel på detta kan vara att ett föreslaget projekt sannolikt minskar vattennivåerna i ett Natura 2000-område. Även om denna resursminskning i sig inte är betydande, kan de lägre vattennivåerna innebära högre koncentrationer av förorenande ämnen vid avrinning. Det kan bli fallet om gödselmedel och rester av bekämpningsmedel når området från ett närliggande intensivt odlingsområde i en sådan utsträckning att den kombinerade effekten blir betydande. Det kan innebära koncentrationer av förorenande ämnen som når utöver de nivåer som är förenliga med de ekologiska kraven för den livsmiljö eller de arter som skyddas i området.

Sådana kombinerade effekter borde redan ha undersökts under förbedömningen (avsnitt 3.2), då alla andra planer och projekt som kan leda till kombinerade effekter borde ha identifierats. Bedömningen kan ha förenklats under förbedömningen, men under den lämpligt bedömningen bör de identifierade effekterna av andra projekt eller planer som kan verka i kombination med planen eller projektet som bedöms utvärderas ordentligt. Detta kräver att man kvantifierar och/eller kvalificerar dessa övriga effekter och identifierar de berörda elementen i Natura 2000-områdena.

Som anges i avsnitt 3.1.4 gäller kombinationsbestämmelsen andra planer eller projekt som redan har slutförts, godkänts men ännu inte slutförts eller lämnats in för godkännande.

Utöver effekterna av de planer eller projekt som är huvudfokus för bedömningen kan det vara lämpligt att beakta effekterna av redan genomförda planer och projekt, inklusive de som genomfördes före direktivets införlivandedatum eller det datum då området utsågs. Effekterna av sådana slutförda planer och projekt bör normalt utgöra en del av områdets referenstillstånd som beaktas i detta skede. Planer och projekt som har godkänts tidigare men ännu inte genomförts eller slutförts bör också inkluderas i kombinationsbestämmelsen. I fråga om andra föreslagna planer eller projekt är det av rättssäkerhetsskäl lämpligt att begränsa kombinationsbestämmelsen till planer som faktiskt har föreslagits, dvs. vars ansökan om godkännande eller godkännande har lämnats in. Samtidigt måste det vara uppenbart att medlemsstaterna vid bedömningen av en plan eller ett projekt inte skapar en presumtion till fördel för andra framtida planer eller projekt som ännu inte har föreslagits. Se ytterligare detaljer i vägledningen om artikel 6, avsnitt 4.5.3.

Den geografiska räckvidd som ska tillämpas vid granskningen av kumulativa effekter beror på typen av plan eller projekt och de livsmiljöer och arter som har en betydande förekomst i området. Den kan till exempel omfatta en viss radie, ett visst avrinningsområde eller längs en flyttled för fåglar. Räckvidden bör dock omfatta hela det geografiska området för samtliga planer och/eller projektverksamheter och deras kumulativa effekter som sannolikt kommer att påverka bevarandemålen för Natura 2000-områdena i fråga.

Bedömningar på plannivå är särskilt lämpliga för att bedöma kumulativa effekter och synergieffekter, eftersom de kan förebygga problem längre fram i projektskedet. Det gäller t.ex. planer för specifika sektorer såsom transport, energi, vattenförvaltning samt regionala planer och strategier, markanvändningsplaner osv. I detta sammanhang kan det vara särskilt lämpligt att konsultera miljöbedömningar av andra befintliga planer och projekt som påverkar samma område (strategiska miljöbedömningar och lämpliga bedömningar, om sådana finns tillgängliga).

I den lämpliga bedömningen av dessa planer kan man också avgöra omfattningen av den lämpliga bedömningen vid granskningen av enskilda komponenter i planen (projekt) avseende deras kumulativa effekter. Ett exempel: När en lämplig bedömning görs av en plan för mineralutvinning kan det vara lämpligt att fastställa i vilken omfattning eller utsträckning ett större nät av tillfartsvägar till utvinningsområden kan bidra till de kumulativa effekterna, t.ex. i förhållande till habitatfragmentering som påverkar populationer av arter.

Tabell 3 belyser de källor som kan ge information om andra planer och projekt som kan ge upphov till kumulativa effekter. Verktyg för att sammanställa kumulativa effekter, t.ex. databaser som registrerar de projekt och planer som ska beaktas, bidrar till att e