[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 22.12.2005

KOM(2005) 706 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Samarbete ger bättre resultat: En ny ram för den öppna samordningen av politiken för social trygghet och social integration i Europeiska unionen

1. INLEDNING

Europeiska unionen har föresatt sig att modernisera sin sociala modell, som bygger dels på de gemensamma värderingar som ingår i begreppet social rättvisa, dels på alla medborgares aktiva deltagande i ekonomi och samhälle. Vid det informella möte mellan stats- och regeringscheferna som nyligen ägde rum vid Hampton Court upprepade kommissionen att Europa måste modernisera sina sociala trygghetssystem för att se till att de är bärkraftiga i framtiden. Åtgärder måste även fortsättningsvis vidtas för att främja social sammanhållning, lika möjligheter och solidaritet mellan generationerna, och de bör i större utsträckning anpassas till förändringarna i ekonomin och samhället samt gynna tillväxt och sysselsättning.

EU har under de senaste åren försökt uppmuntra medlemsstaterna till samordning och utbyte av erfarenheter vid detta moderniseringsarbete. Den öppna samordningsmetoden har gjort det möjligt för kommissionen, medlemsstaterna och övriga berörda parter att föra en konstruktiv dialog om gemensamma politiska mål, fungerande lösningar och goda styrelseformer, utan att för den skull frångå subsidiaritetsprincipen. Den öppna samordningsmetoden har sporrat medlemsstaterna till intensivare satsningar på åtgärder för att minska fattigdom och social utestängning, och den har också främjat den politiska diskussionen om hur man kan garantera tillräckliga och stabila pensioner i framtiden.

I detta meddelande beskrivs kommissionens förslag till en rationaliserad ram för vidareutveckling av dessa diskussioner. Här beaktas såväl de erfarenheter som gjorts hittills, det betyg som medlemsstaterna och övriga berörda parter gett den öppna samordningsmetoden – vad som fungerar och vad som inte gör det – i en nyligen utförd utvärdering, som mer allmänna utvecklingstendenser, särskilt revideringen av Lissabonsstrategin. Syftet är att skapa en starkare, mer synlig öppen samordningsmetod som i högre grad inriktas på genomförande av de politiska riktlinjerna. Detta kommer leda till en positiv samverkan med den reviderade Lissabonstrategin, och kommer också att förenkla rapporteringen och utvidga möjligheterna till politiskt utbyte.

1.1. Bakgrund: Den öppna samordningsmetoden tillämpad på social integration och pensioner

Den öppna samordningsmetod som tillämpats på detta område utvecklades mot bakgrund av de strategiska mål som formulerades vid Europeiska rådets vårmöte i Lissabon i mars 2000, bland annat att skapa större social sammanhållning. Europeiska rådet efterlyste insatser på EU-nivå för att på ett avgörande sätt försöka utrota fattigdom (punkt 32) och trygga pensionssystemens hållbarhet (punkt 31), och detta blev upptakten både till insatserna för social integration och till den öppna samordningsmetoden för tillräckliga och stabila pensioner. Europeiska rådet har senare försökt utvidga arbetet till att omfatta framtidens vård och omsorg.

Den öppna samordningsmetoden innebär att medlemsstaterna enas om att utveckla gemensamma politiska riktlinjer, utan att för den skull frångå subsidiaritetsprincipen. Metoden är flexibel och innebär att utbytet och samordningen kan växa på det sätt och i den utsträckning som passar för politiken i fråga. När det gäller social integration och pensioner har den öppna samordningsmetoden inneburit att man kommit överens om gemensamma mål på hög politisk nivå, utarbetat nationella handlingsplaner för integration och nationella strategirapporter för pensioner i vilka medlemsstaterna stakat ut vilka politiska åtgärder de planerar att vidta under en viss tid i syfte att uppnå de gemensamma målen, utvärderat dessa planer och strategier i rådets och kommissionens gemensamma rapporter och tillsammans tagit fram indikatorer som möjliggör ömsesidig förståelse och utvärdering, samt vid behov ställt upp mål. Den öppna samordningsmetoden har utgjort en ram för ömsesidigt utbyte av information och erfarenheter och har också främjat öppenhet, insyn och aktivt deltagande från såväl europeiska som nationella berörda parter, vilket har förbättrat det politiska beslutsfattandet[1].

Mervärdet med åtgärderna för ökad integration har bestått i att de lyft fram hur mångfacetterat problemet med fattigdom och utestängning är och hur viktigt det därför är med omfattande, förenade politiska insatser. De har också främjat goda styrelseformer och öppenhet, och gjort det lättare för de berörda parterna att delta. Insatserna på pensionsområdet har skapat enighet om att grunden för pensionsreformen måste vara moderniserade system som garanterar tillräckliga och stabila pensioner. Processen på båda dessa områden har gynnat ömsesidigt lärande och lyft fram nya frågor – till exempel att fattigdomen bland barn måste motverkas för att det negativa sociala arvet skall brytas, och att folk måste uppmuntras till att arbeta längre för att pensionssystemen skall vara stabila. Båda områdena får allt större betydelse. De nya medlemsstaterna har aktivt integrerats i arbetet och kunde lägga fram sina första nationella handlingsplaner för integration i juli 2004 och sina första nationella strategirapporter för pensioner i juli 2005.

1.2. Varför en rationalisering?

Kommissionen föreslog redan i maj 2003 att de åtgärder som vidtas för social integration och pensioner skulle rationaliseras och samordnas med de planerade insatserna inom vård och omsorg till en integrerad process. Syftet var dubbelt: dels att åstadkomma en starkare utveckling, dels att bättre förena insatserna med Lissabonstrategin, särskilt de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och den europeiska sysselsättningsstrategin[2]. Kommissionen föreslog ett system för rapportering och utvärdering av de tre områdena och en tidtabell som samordnades med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och sysselsättningsriktlinjerna. Förslaget fick brett stöd hos medlemsstaterna. De var för en förenklad rapportering men ville inte att integrations- och pensionsprocessernas särskilda karaktär eller omfattning skulle försvagas. Man enades om att avancera gradvis och att en del av arbetet skulle inledas redan 2004–2005 med åtgärder inom vård och omsorg och sammanställning av en gemensam årsrapport om social trygghet och social integration. Det kvarstående elementet – antagandet av nya gemensamma mål för de tre delområdena samt de nya förfaranden som skall tillämpas från 2006[3] – behandlas i detta meddelande. Meddelandet bygger således på ett brett samförstånd mellan kommissionen och medlemsstaterna.

I meddelandet beaktas också de framsteg som gjorts sedan 2003, som till exempel det arbete som inletts inom vård och omsorg. Medlemsstaterna lade fram inledande politiska uttalanden i april 2005 och på basis av dem har man enats om ett diskussionsunderlag. Medlemsstaterna håller med om att en rationaliserad öppen samordningsmetod kan tillämpas på detta område för att stimulera politisk utveckling, lyfta fram gemensamma utmaningar och möjliggöra ömsesidigt lärande .

Viktigast här är att revideringen av Lissabonprocessen i mars 2005 har gett en mer stringent handlingsram för arbetet med social trygghet och integration. Den reviderade Lissabonsstrategin är inriktad på åtgärder som ökar tillväxten och sysselsättningen[4] och syftar till att avhjälpa de brister i genomförande som konstaterades vid översynen av den. Separat rapportering kommer att fortsätta inom ramen för den öppna samordningsmetoden för social trygghet och social integration, men frågor som gäller social trygghet och som är relevanta för de nya integrerade riktlinjerna kommer också att tas upp i nationella reformprogram[5]. I linje med Europeiska rådets vision om tillväxt och sysselsättning som grund för social sammanhållning kommer de åtgärder som vidtas inom ramen för den reviderade Lissabonagendan att bidra till social sammanhållning och integration. Den öppna samordningsmetoden bör alltså fungera parallellt och i nära växelverkan med den reviderade Lissabonstrategin – den bör bidra till tillväxt- och sysselsättningsmålen medan Lissabonprogrammen bidrar till att föra den sociala sammanhållningen framåt. Den öppna samordningsmetoden bör också, på samma sätt som resten av Lissabonprocessen, svara på bristerna i fråga om genomförande.

1.3. Utvärdering av arbetet inom ramen för den öppna samordningsmetoden: medlemstaternas och berörda politiska aktörers åsikter

Kommissionen ville ta del av de berörda parternas åsikter innan ett förslag till rationalisering lades fram. Medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer och institutioner för social trygghet ombads fylla i ett frågeformulär om den öppna samordningsmetoden och arbetsmetoderna inom den. Gensvaret har varit stort och det ger en allsidig bild av vad medlemsstaterna och andra berörda parter förväntar sig[6].

Det är uppenbart att de berörda parterna sätter stort värde på den öppna samordningsmetoden och anser att den har en positiv verkan på det politiska beslutsfattandet. De välkomnar det faktum att den visar att EU ställer sig bakom de gemensamma värderingar som ligger till grund för socialpolitiken och att de socialpolitiska frågorna tas i beaktande i beslutsfattandet inom EU. De vill att den öppna samordningsmetoden i högre grad lyfter fram de positiva effekterna av fungerande åtgärder för social trygghet och integration och att den stöder en modernisering av åtgärderna. Rationaliseringen bör alltså göra den öppna samordningsmetoden mer effektiv och ge den en högre profil .

De berörda parterna stöder allmänt en skärpt process med förenklad rapportering, förutsatt att detta inte undergräver de resultat som redan uppnåtts. Rationaliseringen bör leda till en integrering av de tre insatsområdena, men möjliggöra vidareutveckling av de särdrag som är viktiga för vart och ett av dessa områden [7]. Nya integrerade gemensamma mål bör inte minska möjligheterna till en ingående fokusering inom varje politikområde.

De berörda parterna ser framför allt den öppna samordningsmetoden som ett sätt att lära sig av varandra och utbyta erfarenheter om politiken. De värdesätter de möjligheter som finns till utbyte, till exempel programmet för ömsesidig granskning och de transnationella projekt som uppstått vid sidan om de grundläggande uppgifterna rapportering och utvärdering. De välkomnar det faktum att den nya budgetposten för Progress i framtiden kommer att underlätta sådan verksamhet på alla de områden som omfattas av den öppna samordningsmetoden. Rationaliseringen bör gynna det ömsesidiga lärandet och bättre integrera det i rapporterings- och utvärderingsarbetet.

Vikten av goda relationer mellan den öppna samordningsmetoden för social trygghet och social integration och övriga processer på EU-nivå betonas. Vikten av en fungerande växelverkan med den reviderade Lissabonstrategin och den nyformulerade strategin för hållbar utveckling betonas.

Främjande av goda styrelseformer och öppenhet i det politiska beslutsfattandet anses vara centrala mål. Inom den rationaliserade processen bör man försöka uppmuntra bruket att involvera de berörda parterna, vilket man kommit längst med på området integration.

2. NYA GEMENSAMMA MÅL FÖR DEN RATIONALISERADE ÖPPNA SAMORDNINGSMETODEN FÖR SOCIAL TRYGGHET OCH SOCIAL INTEGRATION

Kommissionen föreslår följande gemensamma mål för den rationaliserade öppna samordningsmetoden för social trygghet och social integration. De bygger på de mål som fastställdes för integration i Nice och de mål som fastställdes för pensioner i Laeken, och syftar till att fortsätta det arbete som bedrivits på båda dessa områden. Det primära syftet med den öppna samordningsmetoden är fortfarande att främja ett sådant politiskt beslutsfattande som leder till stor social trygghet och social sammanhållning. Dessutom vill man garantera samverkan med de nya prioriteringarna i Lissabonstrategin – tillväxt och sysselsättning – och avhjälpa de brister som konstaterats i fråga om genomförandet vid översynen av strategin. Särskilt när det gäller social integration bör den mer allmänt hållna presentationen av målen ge medlemsstaterna möjlighet att i detalj fokusera på de politiska prioriteringar som är viktigast för dem, till exempel hemlöshet, barnfattigdom och ungdomars utanförskap, invandrare och etniska minoriteter, funktionshinder, e-integration eller bristande jämlikhet inom utbildning[8]. De utgår ifrån de lärdomar som dragits i samband med analysen av hur de nationella handlingsplanerna för integration 2005 genomförts, nämligen att integrationsmålen måste införlivas i andra relevanta politikområden, bland annat strukturfondsprogrammen och utbildningspolitiken, och att goda styrelseformer stärker beslutsfattandet.

Förslaget omfattar övergripande mål som tillhandahåller en allmän ram för allt arbete inom den öppna samordningsmetoden och tre grupper av mål som gäller vart och ett av de tre politikområdena.

2.1. Övergripande mål för den öppna samordningsmetoden för social trygghet och social integration

1. Främja social sammanhållning och lika möjligheter för alla genom tillräckliga, tillgängliga, ekonomiskt stabila, anpassningsbara och verkningsfulla sociala trygghetssystem och politiska riktlinjer för social integration.

2. Nära samverka med Lissabonmålen att skapa större ekonomisk tillväxt och fler och bättre arbetstillfällen och med EU:s strategi för hållbar utveckling.

3. Stärka styrelseformerna och öppenheten samt uppmuntra de berörda parterna att delta i utformningen, genomförandet och övervakningen av politiken.

2.2. Mål för de olika delområdena

2.2.1. Framgångsrikt motarbeta fattigdom och social utestängning

4. Se till att alla integreras i samhället genom att främja arbetsmarknadsdeltagandet och motverka fattigdom och utestängning bland de mest marginaliserade människorna och grupperna.

5. Se till att alla får tillgång till de grundläggande resurser, rättigheter och socialtjänster som behövs för delaktighet i samhället samt vidta åtgärder mot extrema former av utestängning och motverka alla former av diskriminering som leder till utestängning.

6. Se till att de åtgärder som vidtas i syfte att främja social integration är väl samordnade och involverar myndigheter och andra berörda parter på alla nivåer, även människor som lever i fattigdom, att de är effektiva och integrerade i all relevant offentlig politik, t.ex. närings- och finanspolitik, utbildningspolitik samt strukturfondsprogrammen (särskilt ESF), och att jämställdhetsperspektivet genomsyrar hela verksamheten.

2.2.2. Tillhandahålla tillräckliga och stabila pensioner

7. Med solidaritet och rättvisa mellan och inom generationerna som grund garantera tillräckliga pensionsinkomster för alla och möjligheter för var och en att få en sådan pension som gör det möjligt att i rimlig grad upprätthålla sin levnadsstandard efter det att man gått i pension.

8. Mot bakgrund av kravet på sunda offentliga finanser se till att de offentliga och privata pensionssystemen är ekonomiskt stabila, bland annat genom att främja längre arbetsliv och aktivt åldrande, se till att avgifter och förmåner fördelas på ett rättvist och lämpligt sätt och verka för prismässigt överkomliga och stabila fonderade och privata system.

9. Se till att pensionssystemen är transparenta, anpassade efter mäns och kvinnors behov och ambitioner samt till de krav som ställs i det moderna samhället med en åldrande befolkning och strukturella förändringar, att människorna får den information de behöver för att planera sin pension och att de reformer som genomförs bygger på största möjliga samförstånd.

2.2.3. Garantera högkvalitativ, tillgänglig och långsiktigt hållbar vård och omsorg

10. Se till att alla har möjlighet att få den vård och omsorg de behöver och att behovet av vård inte leder till fattigdom eller ekonomiskt beroende. Vidta åtgärder för att avhjälpa bristande jämlikhet vad gäller vårdmöjligheter och hälsoresultat.

11. Främja kvalitet inom vården och omsorgen och anpassa vården till samhällets och individernas ändrade behov och preferenser, särskilt genom att ställa upp kvalitetsnormer som motsvarar god internationell praxis och genom att ge såväl vårdpersonal som patienter och vårdmottagare ett större ansvar.

12. Se till att lämplig och hållbar vård och omsorg av hög kvalitet kan erbjudas till överkomliga priser även i framtiden, genom att uppmuntra sunda och aktiva levnadsvanor, främja en god personalpolitik inom vården och ett rationellt resursutnyttjande, bland annat genom lämpliga incitament för vårdtagare och vårdgivare, goda styrelseformer och samordning mellan vårdsystem och vårdinrättningar.

3. FÖRFARANDEN OCH ARBETSMETODER SOM STÄRKER DEN ÖPPNA SAMORDNINGSMETODEN

3.1. Rapportering och utvärdering

Med utgångspunkt i dessa gemensamma mål kommer nationella strategier för social trygghet och social integration att formuleras, och dessa kommer att omfatta både åtgärder som gäller de specifika problemen inom varje delområde och allmänna riktlinjer på hög nivå för hela sektorn. Strategierna skall omfatta följande:

Ett allmänt avsnitt med

- en bedömning av den sociala situationen , en beskrivning av viktiga tendenser och utmaningar när det gäller fattigdom och social utestängning, pensioner samt vård och omsorg, och

- en redogörelse för den allmänna strategin för modernisering av politiken för social trygghet och social integration.

Denna del bör utarbetas med hänvisning till de gemensamma övergripande målen och bör underbyggas av lämpliga indikatorer på EU-nivå.

Tre tematiska planer skall gälla social integration, pensioner och hälso- och sjukvård. Dessa bör vara framåtblickande och innehålla prioriterade nationella mål som omsätter de gemensamma målen i nationella politiska planer. Var och en av dessa kommer att fungera som en nationell plan för det politiska området i fråga. När det gäller integration är målet att även i fortsättningen fastställa strategiska planer och mål i de nationella handlingsplanerna för social integration, men med ännu större fokus på strategiskt tänkande, prioritering och genomförande av åtgärder. När det gäller pensioner bör de nationella strategirapporterna fortsättningsvis vara det forum där strategin för modernisering av pensionssystemen så att de motsvarar befintliga och framtida utmaningar stakas ut. Eftersom medlemsstaterna har lämnat in nationella strategirapporter för pensioner i juli 2005 kommer de första rationaliserade rapporterna om pensioner 2006 troligen att vara mycket enkla. Planen för vård och omsorg kommer att inriktas på identifiering av frågor som kan bidra till ömsesidigt utbyte och lärande.

Kommissionen kommer att ta fram en gemensam rapport från rådet och kommissionen om social trygghet och social integration före Europeiska rådets nästa vårmöte. Rapporten kommer att innehålla en sammanfattning av viktiga frågor och tendenser och en bedömning av hur långt medlemsstaterna kommit när det gäller att uppnå de gemensamma målen. Kommissionen kommer att granska bidragen till Lissabonstrategin och bedöma på vilket sätt de framsteg som görs när det gäller Lissabonmålen sysselsättning och tillväxt påverkar den sociala sammanhållningen.

En närmare utredning av centrala frågor och god praxis på de tre områdena kommer att göras i särskilda arbetsdokument från kommissionen.

3.2. Tidsplan för rapportering och utvärdering

De nationella strategierna för social trygghet och social integration skulle i normala fall omfatta en framåtblickande period på tre år. För att passa in med den nya Lissabontidsplanen bör de första rapporterna lämnas in i september 2006. Detta kommer att underlätta integrationen av viktiga frågor i de nationella reformprogrammen som skall vara klara i oktober 2006. Exempel på sådana frågor är hur förmånssystemen stöder deltagande på arbetsmarknaden och hur man genom pensionssystemen och hälsofrämjande strategier för äldre kan uppmuntra människor att arbeta längre. Eftersom de första rapporterna kommer att komma in när ett år redan har gått av den treåriga Lissabonprocessen (2005–2008) skall de undantagsvis bara gälla en tvåårsperiod (2006–2008).

Medlemsstaterna skall inte behöva lägga fram nationella strategier under de mellanliggande åren. De får om de vill rapportera om eventuella nya initiativ eller om framsteg i genomförandet[9]. Under de mellanliggande åren kommer den öppna samordningsmetoden att koncentreras till djupgående analyser av specifika frågor och till att ge spridning åt erfarenheter som gjorts i det politiska arbetet. Den gemensamma rapporten om social trygghet och social integration skulle under sådana år kunna handla om gemensamma och nationella indikatorer för framsteg, den politiska utvecklingen som medlemsstaterna redogjort för, en granskning av växelverkan med Lissabonprocessen samt analyser av specifika politiska frågor.

3.3. Arbetsmetoder: stöd till ökat ömsesidigt lärande

Ett av de mest uppenbara resultaten av utvärderingen är det värde de berörda parterna sätter på möjligheterna att utbyta erfarenheter om fungerande lösningar och på ömsesidigt lärande, till exempel genom programmet för ömsesidig granskning och olika transnationella projekt, den årliga rundabordskonferensen om fattigdom och social utestängning ( Round Table on Poverty and Social Exclusion ) samt det årliga mötet med människor som lever i fattigdom ( Annual Encounter with People Experiencing Poverty ). Den planerade budgetposten för programmet Progress kommer i framtiden att stödja liknande utbyte inom alla de områden som omfattas av den öppna samordningsmetoden. De bör ges en mer framträdande plats i den framtida öppna samordningsmetoden och integreras bättre med rapportering och utvärdering. Kommissionen har för avsikt att utnyttja den nya tidtabell som föreslås ovan till att främja mer ömsesidigt lärande och utbyte av fungerande lösningar, särskilt under de mellanliggande åren då fullständiga rapporter inte behöver lämnas in.

3.4. Arbetsmetoder: aktörernas deltagande och styrelseformer

Den rationaliserade öppna samordningsmetoden bör i ännu högre grad främja goda styrelseformer, öppenhet och insyn samt uppmuntra aktörerna att delta. Genom att engagera de berörda parterna i processen kommer den att stärkas. Den får större synlighet, målsättningarna blir mer ambitiösa och fokuseringen på genomförandet av politiken ökar.

De berörda parternas deltagande i de åtgärder som vidtagits för att främja integration skulle kunna utvidgas till de övriga områdena, bara man tar hänsyn till skillnaderna mellan dem. Som framgår av det tredje övergripande målet skulle den öppna samordningsmetoden dessutom kunna främja goda styrelseformer, öppenhet och deltagande inte bara på dess eget område, utan som ett mer allmänt mål för socialpolitiken. Detta kräver att olika frågor uppmärksammas på de olika delområdena. När det gäller integration skulle tyngdpunkten ligga på att främja deltagande i beslutsfattande, se till att politiken samordnas mellan myndigheter på olika områden och nivåer samt integrera hänsyn till fattigdom och utestängning i den nationella planeringen. När det gäller pensioner är den stora utmaningen att göra pensionssystemen begripliga och att se till att medborgarna få den information de behöver för att planera sin pension. När det gäller hälsa kommer prioriteringen sannolikt att vara god politisk samordning mellan olika delar av systemet och god information till medborgarna.

3.5. Arbetsmetoder: indikatorer

Som nämns i avsnitt 3.1 skulle de nationella strategierna för social trygghet och social integration på de övergripande målens nivå kunna stödjas av gemensamma indikatorer som illustrerar de viktigaste sociala tendenserna och allmänna målen och av mer detaljerade indikatorer inom varje politikområde.

Kommissionen och medlemsstaterna kunde under 2006 arbeta med att stärka och förenkla användningen av indikatorer som stöder de nya gemensamma målen, samtidigt som de tar hänsyn till de specifika målen, politiska prioriteringarna, den valda metodologin och den aktuella utvecklingen inom de tre delområdena. Syftet med detta arbete bör vara att bättre stödja övervakningen av resultaten av åtgärderna, särskilt vad gäller effekterna på kvinnor, män och deras familjer. Indikatorerna för brister i grundläggande materiella behov måste också förstärkas. Under övergången till EU-SILC kommer det inte att finnas tillräckligt med jämförbara data om inkomster och levnadsförhållanden, som många av indikatorerna bygger på. Kommissionen och medlemsstaterna kommer därför att vara tvungna att diskutera hur framsteg skall mätas och hur jämförelser mellan länderna skall göras under denna tid.

Arbetet med att ställa upp mål för fattigdom och social utestängning bör också ges förnyad kraft. Fastställande av mål har alltid utgjort en del av processen för social integration, i linje med Europeiska rådets uppmaning i Lissabon att på ett avgörande sätt försöka utrota fattigdom, och dess uppmaning till medlemsstaterna i Barcelona i mars 2002 att fastställa mål som innebär att antalet personer som riskerar att drabbas av fattigdom och social utslagning minskas avsevärt. Användningen av dem har ökat stadigt, men långsamt. På senare tid har medlemsstaterna också alltmer diskuterat frågor kring fastställandet, förverkligandet och mätningen av mål. Detta bör utvecklas.

Utvärderingen av den öppna samordningsmetoden gav många uppslag till nya indikatorer och möjliga mål, likaså den konferens som anordnades under det luxemburgska ordförandeskapet i juni 2005 om hur processen för social integration i EU kan vidareutvecklas[10]. Arbetet bör utgå från dessa förslag.

3.6. Större synlighet för den öppna samordningsmetoden

Man skulle nå ett antal mål om den öppna samordningsmetoden fick större synlighet. Det skulle ge medborgarna information om EU:s stöd och intresse för åtgärder som främjar social trygghet och integration. De gemensamma målen och det politiska utbyte som sker inom ramen för den öppna samordningsmetoden kunde bidra positivt till de politiska diskussioner som förs i samtliga medlemsstater.

Genom att dra nytta av den planerade förenklingen av rapporteringen och utvärderingen kunde man ägna större uppmärksamhet åt att göra den öppna samordningsmetoden känd. Bruket att hålla nationella seminarier som är öppna för samtliga berörda parter har hittills bara setts som del av arbetet med att sammanställa nationella planer. Flera sådana seminarier kunde anordnas under de år då fullständiga rapporter inte behöver lämnas in, så att de erfarenheter som gjorts inom den öppna samordningsmetoden kan tillämpas på den nationella debatten.

Europaparlamentet har ofta påpekat att det i högre grad vill involveras i arbetet inom den öppna samordningsmetoden. Kommissionen och medlemsstaterna bör tillsammans med parlamentet utreda hur detta låter sig göras.

4. SLUTSATS: EN FÖRSTÄRKT ÖPPEN SAMORDNINGSMETOD

Systemen för social trygghet och politiken för social integration i Europa står inför stora utmaningar. Det arbete som utförts inom ramen för den öppna samordningsmetoden för social integration och pensioner har redan lyft fram dessa. Svaren på utvärderingen visar att de som berörts nära av den öppna samordningsmetoden sätter stort värde på den. Det man bör fråga sig är inte om den öppna samordningsmetoden varit värdefull, utan om den i tillräcklig grad har kunnat svara på utmaningen. Halvtidsutvärderingen av Lissabonprocessen har tydligt visat att alla socioekonomiska processer i EU bör vara mer inriktade på genomförande och mer synliga. Den aktuella debatten om den europeiska sociala modellens framtid har på ett aldrig tidigare skådat sätt lyft fram politiken för social trygghet och social integration i det offentliga ljuset.

De förslag som här förts fram om en ny övergripande målsättning syftar till att göra den öppna samordningsmetoden till en starkare och mer synlig process som är bättre integrerad med Lissabonstrategin och som ger bättre möjligheter till det lärande, det utbyte och de spridningseffekter som deltagarna sätter så stort värde på. För att klara en del av de största utmaningarna, till exempel att överbrygga klyftan mellan målsättningar och genomförande av politiken, kommer det dock att krävas mer än förändrade förfaranden. Vår förhoppning är att detta förslag till rationaliserad öppen samordningsmetod, som läggs fram till följd av stats- och regeringschefernas tilltagande intresse för EU:s sociala dimension, får det starka politiska stöd som behövs för att den skall lyckas.

[1] Information om utvecklingen på dessa områden, de gemensamma målen, de nationella rapporterna, de gemensamma rapporterna från rådet och kommissionen, olika studier och övriga aktiviteter finns på webbplatserna nedan. Social integration:http://europa.eu.int/comm/employment_social/social_inclusion/index_en.htm; Pensioner:http://europa.eu.int/comm/employment_social/social_protection/pensions_en.htm

[2] Dessa har nu slagits samman till integrerade riktlinjer för tillväxt och sysselsättning 2005–2008.

[3] Anledningen till att man valde 2006 var att det skulle möjliggöra samordning med den dåvarande tidsplanen för de allmänna ekonomiska riktlinjerna och den europeiska sysselsättningsstrategin.

[4] Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte den 22–23 mars 2005.

[5] Arbetsdokument från kommissionen, SEK (2005) 622, maj 2005.

[6] En fullständig sammanfattning och slutsatser finns i ett arbetsdokument från kommissionen som bifogas detta meddelande. Bidragen till utvärderingen har lagts ut på Internet på adressen http://europa.eu.int/comm/employment_social/social_inclusion/index_en.htm

[7] Utvärderingen gällde inte de insatser som vidtagits med avseende på vård och omsorg. Att den öppna samordningsmetoden bör ta hänsyn till de specifika omständigheterna på detta område framgår emellertid av de synpunkter som framförs i avsnitt 1.2.

[8] Se de prioriteringsområden som fastställts i rådets och kommissionens gemensamma rapport om social integration 2004 och i 2005 års rapport om social integration i de tio nya medlemsstaterna samt de utmaningar som angetts för medlemsstaterna i den gemensamma rapporten om social trygghet och social integration 2005.

[9] De kan också göra detta i de årliga nationella programmen för Lissabonreformerna.

[10] För fullständiga uppgifter om konferensen och en vetenskaplig studie, se http://www.ceps.lu/eu2005%5Flu/inclusion