SV EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 13.11.2000 KOM(2000)698 slutlig VOLYM I RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Strukturfonderna 1999 - Elfte årsrapporten Den här rapporten har utarbetats av Generaldirektoratet för regionalpolitik vid Europeiska kommissionen i samarbete med GD Sysselsättning och socialpolitik, GD Jordbruk och GD Fiske. Dessutom har förutom Generalsekretariatet även följande generaldirektorat bidragit till rapporten: Ekonomi och finans, Näringsliv, Konkurrens, Energi, Transporter, Miljö, Forskning, Inre marknaden, Utbildning och kultur, Budget, Ekonomistyrning samt Byrån för bedrägeribekämpning. Efter det att euron infördes den 1 januari 1999 fattades ett beslut om att alla belopp i de här rapporterna, även i fråga om transaktioner före detta datum, skulle anges i euro för att på så sätt få större enhetlighet. Med "euro" avses således i den här rapporten "ecu" för belopp som hänför sig till perioden före den 1.1.1999 och "euro" från och med den 1.1.1999. INNEHÅLLSFÖRTECKNING INLEDNING A.ALLMÄN SAMMANFATTNING B.En rapport med särskild inriktning på åtgärderna för jämställdhet mellan kvinnor och män Kapitel 1: de viktigaste händelserna under 1999: 1.1.Förberedelserna inför programperioden 2000-2006 1.1.1.Berlinöverenskommelsen: en referensram för strukturpolitiken under perioden 2000-2006 1.1.2.antagande av nya förordningar om strukturfonderna (2000-2006)

1.1.3.Förslagen till riktlinjer för gemenskapsinitiativen 2000-2006 1.1.4.De första etapperna i förberedelsen av programmen för 2000-2006 1.2.Fördjupningen av sammanhållningens prioriteringar 1.2.1.Den europeiska sysselsättningsstrategin: en allt djupare integration av stödet från strukturfonderna 1.2.2.En ny regionalstödskarta 1.2.3.Framstegen inom regional utvecklingsplanering 1.3.Fortsättningen av tidigare åtgärder 1.3.1.Territoriella sysselsättningspakter: lägesrapport och informationskonferens 1.3.2.Metodfrågor i samband med utvärderingen av programmen Kapitel 2: Genomförandet av program i medlemsstaterna 2.1.Allmän presentation per mål och gemenskapsinitiativ 2.1.1.Antagandet av nya program 1999 2.1.2.Allmän översikt över genomförandet 2.1.3.Genomförandet av mål 1 (regioner med långsammare utveckling) och 6 (glesbefolkade områden) 2.1.4.Genomförandet av mål 2 (regioner i industriell omvandling) 2.1.5.Genomförandet av mål 3 och 4 (mänskliga resurser och arbetsmarknad) 2.1.6.Genomförandet av mål 5a (anpassning av jordbruksstrukturer och av fisket) 2.1.7.Genomförandet av mål 5b (strukturanpassning av landsbygdsområden) 2.1.8.Genomförandet av gemenskapsinitiativen 2.1.9.Nyskapande åtgärder och tekniskt stöd

2.2.Presentation per medlemsstat 2.2.1.BELGIEN 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.2.DANMARK 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.3.TYSKLAND 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.4.GREKLAND 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.5.SPANIEN 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.6.FRANKRIKE 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.7.IRLAND 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål

2.Gemenskapsinitiativen 2.2.8.ITALIEN 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.9.LUXEMBURG 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.10.NEDERLÄNDERNA 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.11.ÖSTERRIKE 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.12.PORTUGAL 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.13.FINLAND 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.14.SVERIGE

1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen 2.2.15.FÖRENADE KUNGARIKET 1.Framträdande inslag i genomförandet av åtgärderna per mål 2.Gemenskapsinitiativen110 Kapitel 3: utvärdering av strukturfondernas effekter 3.1.Förhandsbedömning och ny planering av program under mål 1 och mål 3, program för landsbygdsutveckling och under ffu 3.2.Sammanfattning av erfarenheterna från föregående perioder 3.3.Tematiska utvärderingar KAPITEL 4 : BUDGETGENOMFÖRANDE, EKONOMISTYRNING OCH KONTROLL AV ADDITIONALITETEN 4.2.Genomförande av fondernas budget under 1999 för samtliga programperioder 4.2.Kontroller som genomförts av fonderna, av GD Ekonomistyrning och av UCLAF/OLAF 4.3.Kontroll av additionaliteten Kapitel 5: Samordning med övriga finansieringsorgan 5.1.Samordning med Sammanhållningsfonden 5.2.Samordning med europeiska investeringsbanken (EIB) 5.3.Samordning med europeiska investeringsfonden (EIF) 5.4.Den finansiella mekanismen för europeiska samarbetsområdet (EES) 5.5.Samordning med programmen för utbildning och yrkesutbildning 5.6.Samordning med gemenskapens finansiella stöd till de transeuropeiska nätverken (ten)

Kapitel 6: förenlighet och samverkan med gemenskapens politik på andra områden 6.1.Strukturfonderna, den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken 6.2.Strukturfonderna och miljön 6.3.Strukturfonderna och företagspolitiken 6.4.Strukturfonderna, forskning och teknisk utveckling (FoTU) 6.5.Strukturfonderna och de transeuropeiska näten (TEN) 6.6.Strukturfonderna, kulturen och turismen 6.7.Strukturfonderna och konkurrenspolitiken 6.8.Strukturfonderna och insyn i den offentliga upphandlingen Kapitel 7: interinstitutionell dialog, dialog med arbetsmarknadens parter, information och kommunikation 7.1.Interinstitutionell dialog 7.1.1.Dialog med Europaparlamentet 7.1.2.Yttranden från strukturfondernas kommittéer 7.1.3.Dialog med ekonomiska och sociala kommittén 7.1.4.Dialog med regionkommittén 7.2.Dialogen med arbetsmarknadens parter 7.3.information och kommunikation, utbyte av erfarenheter BILAGOR (VOLYM II) Bilaga 1 Finansiellt genomförande 1994-1999 per mål

Bilaga 2 Finansiellt genomförande 1994-1999 av gemenskapsinitiativen Bilaga 3 Finansiellt genomförande 1994-1999 av nyskapande åtgärder Bilaga 4 Pilotprojekt och nyskapande åtgärder inom ERUF, ESF och EUGFJ Bilaga 5 Stora projekt 1994-1999 Bilaga 6 Anslagsutnyttjande 1999 per budgetpost Bilaga 7 Genomförande av programmen per medlemsstat (per mål och gemenskapsinitiativ) Akronymer och förkortningar INLEDNING A. ALLMÄN SAMMANFATTNING Denna rapport framläggs enligt artikel 16 i förordning (EEG) nr 2052/88 i dess ändrade lydelse enligt förtydligande i artikel 31 i samordningsförordningen (EEG) nr 4253/88 i dess ändrade lydelse. Syftet är att redovisa hur bestämmelserna om strukturfonderna tillämpades under 1999, och då särskilt hur dessa uppfyller mål 1-6 samt genomförandet av gemenskapsinitiativen. Rapportens utformning motsvarar naturligtvis kraven i förordningarna, men den har även undergått vissa förändringar. Den nyhet som infördes i den sjunde årsrapporten (1995) och som bestod i att ett övergripande tema behandlades genom hela rapporten har vidhållits. Det här året är temat åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män. Dessutom har den minskning av rapportens omfattning vidhållits. I rapporten redovisas viktiga fakta under året på området för strukturfonderna, samtidigt som uttömmande uppgifter om det finansiella genomförandet av programmen lämnas i bilagorna. Utöver de kapitel som svarar mot förordningarnas krav, redovisas på ett drygt tiotal sidor i kapitel 1 de viktigaste händelserna under året, inklusive de konkreta förberedelserna för den kommande programperioden 2000-2006. År 1999 Verksamheten under det gångna året kan sammanfattas i tre huvudteman vad beträffar politiken för ekonomisk och social sammanhållning och strukturfonderna. 1. Avslutningen av perioden 1994-1999 Eftersom 1999 var det sista året i programperioden befästes genomförandet av samtliga program under detta år. Följaktligen antogs endast ett mycket begränsat antal nya åtgärder. Sammanlagt har endast 5 nya stödåtgärder antagits för de olika målen under 1999. Det handlar om två operativa program inom mål 1 (regioner som utvecklas långsammare), varav det ena gäller de territoriella sysselsättningspakterna i Spanien och det andra ett program för utveckling av miljövänliga bussar i Grekland. Dessutom antogs tre globala stödåtgärder till förmån för Italien. Dessa fem nya stödåtgärder tillsammans motsvarar endast 0,1% av strukturfondernas totala stöd för hela programperioden. Samtidigt antogs under detta år 24 nya mindre program inom gemenskapsinitiativen. Det rör sig om två program inom Interreg IIC (gränsöverskridande samarbete) avseende Atlantområdet respektive kampen mot torkan i Grekland (13,4 miljoner euro vartdera) samt 22 program inom initiativet till förmån för små och medelstora företag. Den kraftiga taktökning i utnyttjandet av anslagen som präglade 1997 och 1998 fortsatte under 1999 och gjorde att de förseningar som noterades i början av perioden på många håll kunde hämtas in. Genomförandetakten ökade såväl för de nationella programmen (GSR/SPD) som för gemenskapsinitiativen. När det gäller GSR/SDP hade vid slutet av året (och således också vid slutet av programperioden) åtaganden gjorts för 99% av det totala stödet för perioden. Åtagandetakten höjdes betydligt under 1999 och motsvarade endast under detta år 21% av alla gjorda åtaganden sedan 1994. Likaså hade 75% av det totala stödet för perioden utbetalats i slutet av året. Det bör påpekas att utbetalningarna för programperioden 1994-1999 kan spridas ända till den 31 december 2001. Liksom under 1998 noterade mål 1 (regioner som utvecklas långsammare) och mål 3 (kamp mot arbetslöshet och utestängning) de bästa genomförandegraderna. Mål 1, som svarar för 2/3 av fondernas budget, utnyttjade praktiskt taget samtliga åtaganden (99%) och 78% av betalningsbemyndigandena. Genomförandetakten är däremot inte lika hög inom mål 2 (regioner med industriell omställning), mål 4 (arbetsmarknaden) och mål 5b (känsliga landsbygdsområden).

Det kan noteras att de medlemsstater där utnyttjandet av anslagen var störst precis som 1998 i allmänhet var de minst välbärgade länderna i unionen och därför också strukturfondernas största stödmottagare : Spanien, Portugal och Irland. I andra medlemsstater däremot, som tillhör de rikaste i unionen, noteras fortfarande förseningar. Utnyttjandet av gemenskapsinitiativen (GI) ökade också kraftigt, vilket främjades av den omfördelning av medel mellan de olika initiativen som genomfördes under 1998. I slutet av året hade sålunda åtaganden gjorts avseende 95% av stödet för hela perioden och 57% betalats, vilket är en betydlig förbättring jämfört med tidigare år. Fortfarande noteras variationer i utnyttjandet mellan de olika gemenskapsinitiativen. Initiativen Resider, Rechar, Adapt, Employment och Pesca stod för de högsta utnyttjandegraderna. 2. En fördjupning av vissa prioriterade teman Liksom föregående år vinnlade sig kommissionen under 1999 om att driva på vissa av sina åtgärder och prioriteringar. Särskilt prioriteringen att värna och främja sysselsättningen har givits oförminskat stöd. Den europeiska sysselsättningsstrategi som lanserades vid Europeiska rådets särskilda möte om sysselsättningen i Luxemburg i november 1997 konsoliderades under 1999. En fullständig översyn av de nationella sysselsättningsplanerna genomfördes och utmynnade i rekommendationer till medlemsstaterna om hur de på bästa sätt kan fullfölja sina åtaganden. Kommissionens riktlinjer för sysselsättning, som antogs 1998, utvecklades under 1999 för att ta hänsyn till nya mål som livslångt lärande, tillträde till informationssamhället, större engagemang från arbetsmarknadens parters sida i arbetsorganisationen och integrering av jämställdhetsaspekter i programmen. Rådets resolution om riktlinjer för sysselsättning betonas strukturfondernas roll, särskilt ESF, när det gäller att uppnå de europeiska sysselsättningsstrategiska målen. I strukturfondsförordningarna för programperioden 2000-2006 krävs således att medlemsstaterna skall införliva sysselsättningsriktlinjerna i sina program, och mera allmänt de principer som fastställs i den europeiska sysselsättningsstrategin. Efter antagandet av riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål anmodade kommissionen medlemsstaterna att komma in med förslag till kartor över regioner som föreslås omfattas av fördragets undantagsbestämmelser när det gäller statligt stöd samt de stödnivåtak som gäller för stöd till nyinvesteringar eller stöd till skapande av sysselsättning i samband med dessa investeringar. På grund av sen anmälan kunde vissa medlemsstaters kartor inte godkännas före slutet av 1999. De statsstödkartor för fyra medlemsstater var bestämda före slutet av året. När det gäller regional utvecklingsplanering ägde det avslutande seminariet rum i Bryssel i februari 1999 och den slutliga versionen av den regionala utvecklingsplaneringen i europeiskt perspektiv (ESDP) antogs vid det informella ministermötet i Potsdam i maj. De inriktningar som föreslagits i ESDP-programmet har tagits med i de nya orienteringarna från Kommissionen för 2000-2006. 3. Sista förberedelser inför perioden 2000-2006 Mot bakgrund av att kommissionen under 1998 antog förslagen till nya förordningar om strukturfonderna, var 1999 ett mycket viktigt år för de konkreta förberedelserna inför den nya programperioden 2000-2006, då många beslut skulle fattas. Vid Europeiska rådets särskilda möte i Berlin den 24 och 25 mars 1999 uppnådde sålunda stats- och regeringscheferna en överenskommelse om Agenda 2000, i vilken de finansiella ramarna för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden fastställs för hela perioden 2000-2006. När det gäller strukturfonderna antogs totala anslag för varje fond och för varje mål. Dessutom enades stats- och regeringscheferna om anslagen för strukturstöd till kandidatländerna under perioden 2000- 2006. De förordningsförslag som godkändes av kommissionen i mars 1998 antogs av rådet i maj och juni 1999, efter att ha debatterats och granskats ingående av samtliga gemenskapsinstitutioner. Förordningen om EUGFJ antogs den 17 maj; samtliga strukturfondsförordningar, inklusive den allmänna förordningen, antogs den 21 juni 1999 och den 12 juli. Samtliga förordningar gäller från och med den 1 januari 2000 för anslagen under programperioden 2000-2006. Dessutom antog rådet den 21 juni förordningar om införande av nya instrument för stöd till kandidatländerna, dels ISPA (instrumentet för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen), dels Sapard (gemenskapsstöd för åtgärder inom jordbruk och landsbygdsutveckling inför anslutningen av kandidatländerna), samt en förordning om samordning av stödet inför anslutningen. I anslutning till antagandet av de nya förordningarna och inom de ramar som fastställs i Agenda 2000 fattade kommissionen den 1 juli 1999 en rad beslut om fastställande av en vägledande fördelning mellan medlemsstaterna av åtagandebemyndiganden för de olika målen, om anslagsfördelning till de olika gemenskapsinitiativen, om upprättande av en förteckning över regioner som omfattas av mål 1, inbegripet regioner som omfattas av övergångsstöd och om fastställande av ett tak för folkmängden per medlemsstat inom ramen för mål 2. Enligt förordningen om allmänna bestämmelser för strukturfonderna skall medlemsstaterna inom fyra månader efter det att kommissionen antagit förteckningen över områden som omfattas av mål 1 och mål 2 lämna in sina utkast till programdokument (« planerna »). Förteckningen över regioner som omfattas av mål 1 godkändes den 1 juli 1999 för hela unionen och en stor del av planerna för detta mål lämnades in till kommissionen före den 31 december 1999. Kommissionen fann omedelbart att de flesta planer kunde tas upp till behandling och förhandlingarna med medlemsstaterna kunde därför sättas i gång. Vissa planer för mål 1 antogs sålunda under första kvartalet av år 2000. När det gäller mål 2 har förteckningarna över stödberättigade områden upprättats senare än för mål 1, eftersom kriterierna är mer komplexa och hänsyn måste tas till nationella särdrag. Därför hade ännu inga planer kommit in till kommissionen den 31.12.1999. Samtliga planer för mål 2 lämnades dock in mellan januari och slutet av april 2000, utom när det gäller Italien. B. En rapport med särskild inriktning på åtgärderna för jämställdhet mellan kvinnor och män I de senaste fyra årsrapporterna om strukturfonderna har ett övergripande tema, gemensamt för alla fyra fonderna, behandlats. I tur och ordning har följande ämnen belysts: stödåtgärdernas miljödimension (1995), stödet till regionernas tekniska utveckling (1996), åtgärder till förmån för små och medelstora företag (1997) samt stödet till lokal utveckling (1998). I den här rapporten behandlas strukturfondernas åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män. Närmare bestämt är avsikten att belysa de förbättringar som har gjorts när det gäller att integrera denna politiska prioritering i fondernas program. Jämställdhetsprincipen (« lika möjligheter ») Jämställdheten och fördraget Jämställdhet mellan kvinnor och män är en grundläggande demokratisk princip och mänsklig rättighet. Unionen har varit den drivande kraften när det gäller att främja lika möjligheter för kvinnor och män. I Amsterdamfördraget förstärktes den rättsliga grunden för gemenskapens jämställdhetspolitik betydligt. Artikel 141 i fördraget utgör en särskild rättslig grund för åtgärder som skall säkerställa tillämpningen av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i frågor som rör anställning och yrke, inklusive principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete. Enligt samma artikel får medlemsstaterna dessutom behålla eller besluta om åtgärder för positiv särbehandling av det underrepresenterade könet i fråga om yrkesverksamhet. I artikel 2 i Amsterdamfördraget formaliseras gemenskapens engagemang i jämställdhet mellan könen (se rutan under punkt 2.1.2 i denna rapport) genom att jämställdhet mellan kvinnor och män görs till en särskild uppgift för gemenskapen och till ett övergripande mål för all verksamhet inom gemenskapen. Jämställdhet som produktionsfaktor Främjandet av jämställdhet mellan kvinnor och män betraktas ofta inte enbart som en fråga om social rättvisa, utan också som en belastning eller restriktion på den ekonomiska tillväxten och utvecklingen och en lyx som vissa länder kanske inte har råd med under rådande konkurrensvillkor. Det finns dock klara belägg för att lika möjligheter höjer arbetsmarknadens effektivitet och leder till en bättre användning av mänskliga resurser. Enligt befolkningsprognoserna håller Europas befolkning på att åldras, vilket får långtgående konsekvenser för hälso- och sjukvården, pensionssystemet och solidariteten mellan generationer samt sysselsättningen. Detta innebär att den sysselsättningsökning som behövs under de kommande årtiondena till stor del är beroende av att kvinnors förvärvsfrekvens ökar. Klyftor mellan könen på arbetsmarknaden. Nuläget.

Kvinnans aktiva deltagande på arbetsmarknaden har ständigt ökat under de senaste trettio åren. Kvinnorna står för nästan hela ökningen av arbetskraften i unionen under de senaste 10-15 åren och sysselsättningen bland kvinnor har ökat från en nivå som låg strax över hälften (54%) av männens nivå till 70% idag. Trots detta återstår klyftorna mellan könen. –I nästan alla medlemsstater är arbetslösheten bland kvinnor högre än bland män. –När det gäller sysselsättningsgraden är skillnaden mellan könen nästan 20% i genomsnitt i alla medlemsstater. –Sysselsättningsgraden bland kvinnor sjunker med antalet barn i hushållet. Detta gäller inte männen. Obetalt arbete i hemmet utförs till största delen av kvinnor, inklusive vård av barn och av anhöriga. Även i länder med hög kvinnlig förvärvsfrekvens och hög sysselsättningsgrad är arbetsmarknaden fortfarande mycket könsuppdelad och kvinnor är, ofta ofrivilligt, överrepresenterade i deltidsarbeten. Löneklyftan mellan kvinnor och män är fortfarande stor (28% i genomsnitt i hela unionen). Dessa siffror visar hur viktigt det är att integrera jämställdhetsaspekter i sysselsättningspolitiken och Human Resources policy och i regionala strukturpolitiken som är gemenskapens främsta instrument för att främja sammanhållning, öka sysselsättningen och integrationsutsikterna och åstadkomma en hållbar utveckling. Den europeiska sysselsättningsstrategin Betydande framsteg har gjorts under senare år. Lika möjligheter har blivit en oskiljaktig del av den europeiska sysselsättningstrategin. Medlemsstaterna har åtagit sig att minska klyftorna mellan könen på sysselsättningsområdet, att göra det möjligt att förena yrkesliv med familjeliv och att integrera jämställdhetsaspekter i genomförandet av sina sysselsättningspolitiska åtgärder. I sysselsättningsriktlinjerna slås det fast hur viktig jämställdheten är för ekonomin. Lika möjligheter har idag blivit en fråga som handlar om både social rättvisa och sund ekonomi. Jämställdhet och strukturfonderna Under senare år har också allt större uppmärksamhet ägnats åt frågan hur strukturfonderna kan få en större inverkan på jämställdhet mellan kvinnor och män. Detta ledde 1996 till rådets resolution om att införliva lika möjligheter för kvinnor och män i strukturfonderna. Denna satsning fortsattes på olika nivåer. Under 1997 gjordes en metodstudie om tillämpningen av principen om lika möjligheter i strukturfondernas regionala och arbetsmarknadens stöd. Resultaten av denna studie publicerades i mars 1998. Ytterligare en undersökning, som handlade om god praxis i Tyskland, Förenade kungariket och Frankrike presenterades vid ett seminarium om jämställdhet i Gelsenkirchen i januari 1999. Dessa analyser har bl.a. tjänat till att stärka förankringen av jämställdhetsprincipen i de nya strukturfondsförordningarna för perioden 2000-2006. De nya förordningarna om strukturfonderna för perioden 2000-2006 innehåller sålunda nya inslag om integrering av lika möjligheter mellan kvinnor och män i regionala och nationella program. Det kommer att krävas av medlemsstater och regioner att de gör ingående förhandsanalyser ur jämställdhetssynpunkt, fastställer lämpliga urvalskriterier för projekten och övervakar all verksamhet ur ett jämställdhetsperspektiv. Detta innebär att indikatorer och statistiska uppgifter måste vara könsuppdelade. Vidare måste medlemsstaterna också se till att det råder en jämn könsfördelning i övervakningskommittéerna knutna till regionala och nationella program och involvera jämställdhetsmyndigheterna i sina åtgärder och planer. Principen om jämställdhet mellan kvinnor och män bekräftas i 13 av de 56 artiklarna i den nya förordningen om allmänna bestämmelser för strukturfonderna. Införlivandet av jämställdhetsdimensionen i strukturpolitiken har dock en betydelse som sträcker sig längre än till de rent rättsliga aspekterna. Avskaffandet av ojämlikheter mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden gör att strukturfondernas planer och program totalt sett blir effektivare. För att säkerställa tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning krävs att samtliga medborgare, både kvinnor och män, mobiliseras. Det finns faktiskt en stark synergi mellan strukturfondernas mål och jämställdhet mellan kvinnor och män, vilket visas av följande exempel : Att förbättra möjligheterna för både kvinnor och män att få tillträde till arbetsmarknaden på alla nivåer bidrar till att höja effektiviteten och slagkraften för investeringar i mänskliga resurser. Att förbättra kvinnans kvalifikationer och yrkeskompetens bidrar till ökad produktivitet och ökade möjligheter att få sysselsättning eller att befordras. Den ekonomiska verksamhet som startas av kvinnor utgör ofta ett nyskapande sätt att utnyttja sysselsättningsmöjligheter och tillgodose lokala behov. Bättre allmänna kommunikationsmedel och barnomsorgsmöjligheter gör att fler kvinnor kan komma ut på arbetsmarknaden och att nya sysselsättningsmöjligheter skapas. Kapitel 1: de viktigaste händelserna under 1999:

1.1. Förberedelserna inför programperioden 2000-2006 1.1.1. Berlinöverenskommelsen: en referensram för strukturpolitiken under perioden 2000-2006 Vid Europeiska rådets särskilda möte i Berlin den 24 och 25 mars 1999 uppnådde stats- och regeringscheferna en överenskommelse om Agenda 2000. Sammanhållningspolitik för de 15 medlemsstaterna Vad gäller sammanhållningspolitiken uppgår de tillgängliga åtagandebemyndigandena för perioden 2000-2006 för de 15 medlemsstaterna till 213,01 miljarder euro (i 1999 års priser). Beloppet är mindre än vad kommissionen föreslog i mars 1998 (239,4 miljarder euro i 1999 års priser), men visar ändå hur högt sammanhållningspolitiken prioriteras. Det har uppdelats på följande sätt: –195,01 miljarder euro till strukturfonderna och –18 miljarder euro till Sammanhållningsfonden. Stats- och regeringscheferna enades också om storleken på anslagen till strukturfondernas tre mål samt till Fonden för fiskets utveckling för stödåtgärder utanför mål 1, enligt följande: –135,95 miljarder euro till mål 1 eller 69,7 % av strukturfondernas totala anslag, –22,45 miljarder euro till mål 2 eller 11,5 % av strukturfondernas totala anslag, –24,05 miljarder euro till mål 3 eller 12,3 % av strukturfondernas totala anslag, Strukturstöd till kandidatländerna: Europeiska rådet i Berlin godkände de belopp för strukturstöd till kandidatländer som föreslagits av kommissionen för perioden 2000-2006, dvs. 46,860 miljarder euro (i 1999 års priser), varav –7,28 miljarder euro till instrumentet för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen (ISPA) och –39,58 miljarder euro till strukturåtgärder efter anslutningen. Därutöver anslogs 520 miljoner euro om året till SAPARD (gemenskapens särskilda program för jordbruket och landsbygdens utveckling inför anslutningen) som stöd till kandidatländerna fram till deras definitiva anslutning. Kommissionens beslut efter rådets antagande av de nya förordningarna om strukturfonderna I omedelbar anslutning till antagandet av de nya strukturfondsförordningarna fattade kommissionen sju beslut om mål 1-3 och FFU, som utgjorde nödvändiga förutsättningar för genomförandet av den nya programperioden 2000-2006: –Fyra beslut om fastställande av en vägledande fördelning mellan medlemsstaterna av åtagandebemyndiganden inom ramen för mål 1-3 samt FFU utanför mål 1. –Ett beslut om anslagsfördelning till de olika gemenskapsinitiativen.

–Ett beslut om upprättande av en förteckning över regioner som omfattas av mål 1, inbegripet regioner som omfattas av övergångsstöd. –Ett beslut om fastställande av ett tak för folkmängden per medlemsstat inom ramen för mål 2. Det bör påpekas att åtgärderna för landsbygdsutveckling i mål 2-områden, i motsats till föregående programperiod 1994-1999, kommer att finansieras av garantisektionen vid EUGFJ (som är finansieringsinstrumentet för den gemensamma jordbrukspolitiken) och inte av utvecklingssektionen vid EUGFJ. Vägledande fördelning mellan medlemsstaterna av åtagandebemyndiganden (se tabell): Den vägledande fördelningen av strukturfondsstöd mellan medlemsstaterna fastställdes av kommissionen i enlighet med bestämmelserna i artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Berlin. Perioden 2000-2006 (åtagandebemyndiganden; i miljoner euro; 1999 års priser)

Medlems -stat Mål FFU (Utanför mål 1) Totalt 1 Övergångsstöd mål 1 2 Övergångsstöd mål 2 3 BE DK DE GR ES FR IE (2) IT LU NL AT PT FI SE (3) UK (2) 0 0 19229 20961 37744 3254 1315 21935 0 0 261 16124 913 722 5085 625 0 729 0 352 551 1773 187 0 123 0 2905 0 0 1166 368 156 2984 0 2553 5437 0 2145 34 676 578 0 459 354 3989 65 27 526 0 98 613 0 377 6 119 102 0 30 52 706 737 365 4581 0 2140 4540 0 3744 38 1686 528 0 403 720 4568 34 197 107 0 200 225 0 96 0 31 4 0 31 60 121 1829 745 28156 20961 43087 14620 3088 28484 78 2635 1473 19029 1836 1908 15635 EUR15 127543 8411 19733 2721 24050 1106 183564 (1) Utom gemenskapsinitiativ och nyskapande åtgärder. (2) Inklusive anslag till PEACE (2000-2004). (3) Inklusive anslag till det särskilda programmet för kustområden i Sverige. MÅL 1 : Enligt den metod som använts för mål 1-områden är det stöd som tilldelas för varje invånare i den stödberättigade regionen lika med en procentandel av skillnaden mellan BNP per invånare i regionen och gemenskapens genomsnitt. Procentandelen varierar enligt välståndsnivån i den medlemsstat som regionen tillhör. Den höjs med ett tillägg när arbetslöshetsnivån är särskilt hög i regionen. Metoden innebär att det läggs ett direkt samband mellan omfattningen av problemen i samtliga stödberättigade regioner i en medlemsstat (regionalt välstånd och regional arbetslöshet) och storleken på gemenskapens insatser för dessa områden. Det finansiella stödet graderas således enligt hur allvarliga problemen är i den aktuella regionen. De regioner som är berättigade till stöd enligt mål 1 under en övergångsperiod kommer under år 2000 att behandlas på exakt samma sätt som de regioner som fullt ut ingår i mål 1. Välståndsnivån i dessa regioner har därför likställts med den som råder i regioner där BNP per invånare uppgår till 75 % av gemenskapens genomsnitt. Under år 2000 får stödsatsen för dessa regioner dock inte vara högre än 75 % av 1999 års stödnivå. Mellan 2001 och 2003 kommer det årliga övergångsstödet att avta linjärt för att 2004 motsvara det stöd per invånare som gäller i mål 2-regioner. Det bör dock påpekas att vissa medlemsstater, i enlighet med bestämmelserna i artikel 7.3 i den allmänna strukturfondsförordningen, i samförstånd med kommissionen har önskat anpassa den årliga profilen för övergångsstöden till mål 1-områdena. –MÅL 2 : När det gäller mål 2-områden fördelades åtagandebemyndigandena enligt ett fast stödbelopp per invånare för samtliga stödberättigade områden (41,4 euro i 1999 års priser). Anslagen för övergångsstöd inom mål 2 fördelades mellan de berörda medlemsstaterna på grundval av skillnaden mellan den folkmängd som varit stödberättigande enligt de gamla målen 2 och 5b under perioden 1994-1999 och den folkmängd som är stödberättigande enligt det nya mål 2 i perioden 2000-2006. –MÅL 3 : Anslagen inom mål 3 fördelades mellan medlemsstaterna på grundval av följande kriterier : långtidsarbetslöshet, ungdomsarbetslöshet, sysselsättningsnivå, andelen kvinnor på arbetsmarknaden, utbildningsnivå och graden av fattigdom. –Fördelning av FFU:s anslag utanför mål 1

FFU:s anslag utanför mål 1 har fördelats utifrån två nyckelkriterier: (1) fiskets relativa betydelse i respektive varje berörd medlemsstat, samt de särskilda behoven i sektorn; (2) hur väl man relativt sett lyckats med programmen under perioden 1994-1999 i fråga om konstaterade framsteg. Anslag till de fyra gemenskapsinitiativen Den 1 juli 1999 fastställde kommissionen också anslagen för perioden 2000-2006 till var och en av de fyra gemenskapsinitiativ som föreskrivs i den allmänna förordningen om strukturfonderna (i 1999 års priser): –Interreg III : 4 875 miljoner euro (samarbete över gränserna, mellan länderna och mellan regionerna). –Equal : 2 847 miljoner euro (bekämpning av diskriminering på arbetsmarknaden). –Leader + : 2 020 miljoner euro (riktade åtgärder för landsbygdsutveckling). –Urban : 700 miljoner euro (stadsområden i kris). Förteckningar över områden som omfattas av mål 1 och 2 (se karta över stödberättigade områden i början av rapporten) År 2006 kommer mål 1 och mål 2-områdena att omfatta 41 % av unionens folkmängd jämfört med 50 % år 1999. Genom denna större geografiska koncentration, som inträffar samtidigt med en större koncentration av de finansiella medlen på mål 1, kan strukturåtgärderna inriktas på de områden där svårigheterna är störst. MÅL 1 : Förteckningen över regioner som omfattas av mål 1 för perioden 2000-2006 upprättades av kommissionen i enlighet med artikel 3 i den allmänna förordningen om strukturfonderna. Dessa regioner omfattar 92 212 miljoner invånare eller 22 % av unionens befolkning. MÅL 2 : Enligt de allmänna bestämmelserna för strukturfonderna (nr 1260/1999) får folkmängden i de områden som omfattas av mål 2 inte uppgå till mer än 18 % av den totala folkmängden inom unionen. Tolv av de femton medlemsstaterna berörs av mål 2. Beträffande Irland, Grekland och Portugal omfattas antingen hela landet av mål 1, eller får i annat fall stöd under en övergångsperiod under detta mål. I enlighet med artikel 4.2 i de allmänna bestämmelserna för strukturfonderna har taket för folkmängden per medlemsstat fastställts enligt följande fyra parametrar: –Folkmängden i de NUTS III-regioner som uppfyller gemenskapens kriterier för stödberättigande (artikel 4.5 och 4.6). –Antalet arbetslösa och långtidsarbetslösa i de områden som inte omfattas av mål 1. –Antalet arbetslösa och långtidsarbetslösa i de tätbefolkade områdena. –Det « skyddsnät » enligt vilket minskningen av den stödberättigande folkmängden i varje medlemsstat begränsas till högst en tredjedel av den folkmängd som omfattades av de gamla målen 2 (industriella områden i omvandling) och 5b (utsatta landsbygdsområden). När taken för de stödberättigande folkmängderna hade fastställts, anmodade kommissionen de berörda medlemsstaterna att senast den 31 augusti 1999 komma in med sina förslag till områdesindelning för mål 2. Förslagen inlämnades mellan den 16 augusti 1999 och den 3 december 1999. Kommissionen beslutade att behandla de godtagbara förslagen (dvs. de förslag som innehöll alla uppgifter som krävs) efter inlämningsdatum, så att de medlemsstater som kommit in med sina förslag inom den föreskrivna tidsfristen snabbt skulle kunna påbörja sin programplanering. Kommissionen kunde sålunda före slutet av 1999 ge ett preliminärt godkännande för följande länders förteckningar över mål 2-områden: –Den 26 oktober 1999 för Finland, Belgien, Danmark och Nederländerna.

–Den 24 november 1999 för Tyskland. –Den 22 december 1999 för Förenade kungariket och Spanien. Efter samråd med de tre kommittéer som föreskrivs i de allmänna bestämmelserna för strukturfonderna fattade kommissionen ett slutgiltigt beslut för de fyra förstnämnda medlemsstaterna den 22 december 1999. För de övriga medlemsstater som berörs av mål 2, utom Italien, fastställdes den slutgiltiga förteckningen över mål 2-områden i början av 2000. Kommissionens beslut om instrumenten för strukturstöd inför anslutningen, ISPA och Sapard När det gäller unionens utvidgning utarbetades för första gången en verklig strategi för perioden inför anslutningen. Genom förordningarna (EG) nr 1267/1999 och nr 1268/1999, som antogs av rådet den 21 juni 1999, upprättades två nya instrument inför anslutning: –Ett instrument för strukturpolitik inför anslutning (ISPA), med ett anslag på 1,040 miljarder euro per år i 1999 års priser, för att genomföra strukturåtgärder liknande Sammanhållningsfondens och förbereda anslutningen av följande kandidatländer : Bulgarien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien, Slovakien, Slovenien och Tjeckiska republiken. Stödåtgärderna skall inriktas på investeringar i transport och miljö. –Ett instrument för gemenskapsstöd till jordbruket och landsbygdens utveckling inför anslutning (Sapard) i samma tio länder, som förfogar över 520 miljoner euro om året (enligt 1999 års prisnivå). ISPA Den 20 juli 1999 fattade kommissionen ett preliminärt beslut om vägledande fördelning mellan mottagarländerna av det totala stödet från ISPA. Fördelningen grundades på de kriterier som anges i artikel 4 i förordningen om ISPA, dvs. jordbruksbefolkning, jordbruksareal och BNP per capita. Den 21 december avgav Förvaltningskommittén för ISPA ett positivt yttrande om förslaget till fördelning. Kommissionen antog det slutgiltiga beslutet den 7 mars 2000. Sapard I juli 1999 antog kommissionen ett beslut om vägledande fördelning av det årliga gemenskapsstödet till jordbruket och landsbygdens utveckling inför anslutningen och i slutet av 1999 offentliggjordes kommissionens förordning (EG) nr 2759/1999 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1268/1999. Varje kandidatland skall få stöd från Sapard enligt kriterierna jordbruksbefolkning, jordbruksareal, välståndsnivå (BNP) och det särskilda geografiska läget. 1.1.2. antagande av nya förordningar om strukturfonderna (2000-2006) Förslagen om fonderna inför den nya programperioden antogs av kommissionen i mars 1998. Dessa förslag granskades under året av samtliga gemenskapsinstitutioner och gav upphov till fördjupade diskussioner. Europeiska rådets särskilda möte i Berlin den 24 och 25 mars 1999 resulterade i en övergripande överenskommelsen om Agenda 2000, inbegripet finansiella ramar för perioden 2000-2006, vilket innebar att rådet formellt kunde anta samtliga strukturfondsförordningar i maj och juni: förordningen om EUGFJ antogs den 17 maj, medan de övriga antogs den 21 juni 1999. De nya förordningarna innebär att fondernas rättsliga ram förenklas. De nya förordningarna ger en förenklad rättslig ram för fonderna: Den tidigare ramförordningen och samordningsförordningen har omarbetats till enda förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (nr 1260/1999). Därmed kommer alla bestämmelser som är gemensamma för de olika fonderna och som tidigare var spridda över ett antal förordningar att sammanföras i en enda förordning. Förordningarna om ERUF, ESF och FFU behålls, men i förenklad form. En enda förordning om EUGFJ-stöd till landsbygdsutveckling ersätter de nio förordningar som fanns tidigare. Förordningen omfattar samtliga åtgärder för landsbygdsutveckling som kan finansieras såväl av utvecklingssektionen som av garantisektionen vid EUGFJ. Syftet att höja strukturfondernas effektivitet visar sig bl.a. genom följande inslag i förordningen om allmänna bestämmelser för strukturfonderna:

Antalet prioriterade mål minskas till tre. Regioner som inte längre är stödberättigade skall erhålla stöd under en övergångsperiod. Antalet gemenskapsinitiativ minskas till fyra. Interreg och Leader-initiativen kommer att fortsätta. Equal är ett nytt initiativ för att bekämpa diskriminering på arbetsmarknaden. Urban, som är inriktat på krisdrabbade stadsområden, kommer att fortsätta. Ytterligare en viktig förenkling är att varje gemenskapsinitiativ skall finansieras av en enda fond. Varje fond kan utvidga räckvidden för sin finansiering till åtgärder som normalt får stöd från de andra fonderna. Kommissionens och medlemsstaternas respektive ansvarsområden förtydligas. Medlemsstaterna skall bära huvudansvaret för genomförandet av strukturfondsåtgärderna. Inom medlemsstaterna skall deltagandet av olika samarbetspartner utvidgas för att stärka principen om partnerskap. Strukturfondernas programplanering och genomförande förenklas. Kommissionen kommer att anta program som är i linje med den strategi, de tematiska prioriteringar och de genomförandebestämmelser som föreslagits av medlemsstaterna. Ansvaret för genomförandet av de olika stödåtgärderna skall främst ligga på medlemsstaterna inom ramen för det s.k. tillägget till programplaneringen. Nya bestämmelser införs om förvaltning, övervakning och utvärdering: noggranna beskrivningar av förvaltningsmyndigheternas och övervakningskommittéernas respektive uppgifter, en beskrivning av vilka uppgifter de årliga verksamhetsrapporterna skall innehålla, klart definierade utvärderingsmål och övervakningsindikatorer. Ett förenklat men striktare system för finansiell förvaltning införs. Systemet innebär att kommissionens årliga budgetåtaganden frigörs automatiskt. I början av programmet görs en förskottsutbetalning, därefter löpande betalningar för faktiska och av medlemsstaterna styrkta utgifter och avslutningsvis en slutbetalning när stödåtgärden har fullföljts helt. Det finansiella kontrollsystemet byggs ut. Dessutom införs ett antal förenklingar i de olika förordningarna för respektive fond. För ERUF innebär inte detta särskilt många förändringar. Fonden kommer även i fortsättningen att ge stöd för tre typer av investeringar: produktiva investeringar i företag, särskilt SMF; infrastrukturinvesteringar; investeringar för att utveckla den egna potentialen, inklusive lokala sysselsättningsinitiativ. Förordningen om ESF skall ses mot bakgrund av den nya avdelningen om sysselsättning i Amsterdamfördraget. ESF kommer sålunda att bidra till den europeiska sysselsättningsstrategin genom fem prioriterade politikområden: aktiv arbetsmarknadspolitik, social integration, livslångt lärande, anpassbarhet och ökat deltagande av kvinnor på arbetsmarknaden. FFU blir en fullvärdig strukturfond. Den nya förordningen om EUGFJ har till syfte att åstadkomma en integrerad politik för hållbar utveckling av landsbygden genom ett enda instrument som säkerställer en bättre överensstämmelse med den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Tre stora utvecklingsmål prioriteras: att förstärka sektorn för jordbruk och skogsbruk, att förbättra landsbygdens konkurrenskraft och att bevara landsbygdens miljö och kulturarv. Tillämpningsföreskrifterna för förordningen om EUGFJ antogs i tillämpningsförordningen (EG) nr 1750/1999 och övergångsbestämmelser för stöd till utvecklingen av landsbygden fastställdes i förordning (EG) nr 2603/1999, som antogs i december 1999. 1.1.3. Förslagen till riktlinjer för gemenskapsinitiativen 2000-2006 Kommissionen har under 1999 utarbetat utkast till riktlinjer för de fyra nya gemenskapsinitiativen för perioden 2000-2006 (Interreg, Urban, Leader och Equal). Dessa utkast har givetvis granskats av de olika gemenskapsinstitutionerna innan de antogs av kommissionen. Utkastet till riktlinjer för Equal antogs den 13 oktober 1999. Riktlinjerna syftar till att utveckla samarbetet mellan länder för att främja nya sätt att bekämpa alla former av diskriminering och ojämlikhet på arbetsmarknaden. I riktlinjerna för Equal tas också hänsyn till asylsökandenas sociala och yrkesmässiga integration. När förslagen antogs inledde kommissionen överläggningar med medlemsstaterna och Europaparlamentet, och dessa ledde därefter till att den slutliga versionen av riktlinjer för Equal kunde antas den 15 april 2000. Utkastet till riktlinjer för Leader+ antogs den 14 april 2000. Leader+ handlar om att införa integrerade strategier för att få fart på utvecklingen av landsbygden. Målet är dubbelt: att stödja nyskapande pilotprojekt som drivs av lokala aktionsgrupper och att uppmuntra erfarenhetsutbyte och samarbete mellan länder. Den slutgiltiga texten för riktlinjerna för Interreg III antogs av kommissionen den 28 april 2000. Det finns tre delar: del A gäller gränsöverskridande samarbete, dvs. en integrerad regional utveckling för regioner vid gränser mellan medlemsstater; del B är inriktad på transnationellt samarbete, vilket syftar till att olika områden över hela EU skall kunna integreras i en harmonisk utveckling; del C avser interregionalt samarbete för att få en bättre politik och bättre instrument för en utveckling i regioner med gemensamma beröringspunkter. I riktlinjerna för 2000-2006 tas hänsyn till erfarenheterna från perioden 1994-1999. Syftet med riktlinjerna är att befästa de uppnådda resultaten genom att se till att regioner och områden som berörs av initiativet samordnar sina ansträngningar och etablerar ett riktigt samarbete, dvs. genomför gemensamma strategier och program och inför gemensamma förvaltningsstrukturer. Därför organiserades en informationsdag om Interreg III den 29 november 1999. Riktlinjerna för Urban antogs av kommissionen den 28 april 2000. I det här initiativet finns det två huvudmål: a) att främja utarbetandet och genomförandet av strategier som är särskilt innovativa för att få till stånd en ekonomisk och social pånyttfödelse i små och medelstora städer och i krisdrabbade storstadsområden; b) att få mer kunskaper och erfarenhetsutbyte i frågor som rör en sådan pånyttfödelse och en hållbar utveckling i unionens städer. 1.1.4. De första etapperna i förberedelsen av programmen för 2000-2006 Antagandet av förordningarna för perioden 2000-2006 innebar att ett antal bestämda etapper måste genomgås för att komma fram till ett formellt antagande av programdokumenten.

Omedelbart efter antagandet av förordningarna om strukturfonder upprättade kommissionen riktlinjer som skall hjälpa de nationella och regionala myndigheterna att förbereda sina strategier för programplanering inom strukturfondernas olika mål 1, 2 och 3. Riktlinjerna antogs den 1 juli 1999. Det finns tre huvudinriktningar: i) få en bättre regional konkurrenskraft; ii) främja sysselsättningen, gemenskapens högsta prioritet; iii) få en integrerad utveckling i städerna och på landsbygden. Därefter skall kommissionen upprätta förteckningar över stödberättigade regioner/områden som omfattas av de geografiskt avgränsade målen (mål 1 och 2). Förteckningen över stödområden under mål 1 upprättades den 1 juli 1999 för hela unionen på grundval av ett enda kriterium (BNP-nivå per capita) och regionalt på NUTS II-nivå (administrativ region). När det gäller mål 2 används fler och mer komplexa kriterier för stödberättigande (se artikel 4 i den allmänna förordningen (EG) nr 1260/1999). Dessa kriterier skall dessutom tillämpas på områden som ligger på en lägre nivå (NUTS III). Därför upprättades en förteckning för varje medlemsstat. Detta förklarar också varför områdesindelningen för vissa medlemsstater inte kunde fastställas slutgiltigt förrän i början av år 2000 (bl.a. för Frankrike och Italien). Efter antagandet av förteckningarna över stödberättigade regioner och områden har medlemsstaterna fyra månader på sig för att utarbeta nationella eller regionala programförslag (eller planer, dvs. förslag till GSR eller SPD), som skall överlämnas till kommissionen. När kommissionen mottagit en plan som uppfyller alla gällande villkor skall den inom fem månader anta motsvarande programdokument (GSR eller SPD). Under dessa fem månader pågår intensiva förhandlingar inom kommissionen och med varje medlemsstat för att justera planens innehåll och komma fram till ett slutdokument. Kommissionen har också fem månader på sig för att anta medlemsstaternas operativa program, vilka kan läggas fram samtidigt med motsvarande GSR eller senare. Efter antagandet av SPD eller OP, har medlemsstaten ytterligare tre månader på sig för att lägga fram ett programkomplement för kommissionen. I detta dokument preciseras vissa punkter i SPD eller OP (det exakta innehållet i åtgärderna; kategorier av slutliga stödmottagare; finansieringsplan per åtgärd; det datoriserade utbytet av uppgifter mellan medlemsstaten och kommissionen). De allra flesta planer för mål 1 lämnades in till kommissionen före den 31.12.1999. Endast förslagen till SPD för tre utomeuropeiska franska departement (Guadeloupe, Martinique, Guyana) mottogs efter detta datum (den 10 januari 2000). Kommissionen fann att de flesta planer uppfyllde kraven för att tas upp till behandling, och förhandlingarna med medlemsstaterna kunde därför relativt snabbt sättas i gång. Vissa program antogs redan av kommissionen under det första kvartalet av år 2000 (de två finländska SPD och det österrikiska SPD). När det gäller mål 2 har förteckningarna över stödberättigade områden upprättats senare än för mål 1 på grund av kriteriernas mer komplexa karaktär. Det var anledningen till att inga planer kommit in till kommissionen den 31.12.1999. Samtliga planer för mål 2 mottogs dock mellan början av januari och slutet av april 2000. När det gäller programplaneringen för anslag till mänskliga resurser (mål 3) lämnades samtliga planer in till kommissionen före slutet av 1999, och för flertalet av dessa planer har förhandlingarna med medlemsstaterna redan inletts. Vad gäller landsbygdsutveckling var man i slutet av 1999 i gång med den första etappen i förberedelsen av planerna. Dessa förberedande planer skall innehålla de åtgärder för utveckling av landsbygden som skall ingå i programplaneringen för mål 1 och 2. Åtgärder som gäller områden som inte omfattas helt av mål 2 kan dock ingå i en särskild programplanering för områden utanför målområdena. Dessa planer, som kallas "planer för landsbygdens utveckling", upprättas således på den geografiska nivå som bedöms vara lämpligast. De stödåtgärder för landsbygdens utveckling som skall tillämpas i ett område skall när så är möjligt integreras i en och samma plan. Planerna skall utarbetas av de myndigheter som utsetts av medlemsstaten på grundval av en förhandsbedömning och skulle ha överlämnats till kommissionen senast den 3 januari 2000, efter det att samråd har ägt rum med behöriga myndigheter och organisationer på lämpligt geografisk nivå. Dessutom skall alla åtgärder för landsbygdsutveckling ovillkorligen omfatta miljöåtgärder inom jordbruket. 1.2. Fördjupningen av sammanhållningens prioriteringar 1.2.1. Den europeiska sysselsättningsstrategin: en allt djupare integration av stödet från strukturfonderna Ikraftträdandet av Amsterdamfördraget har satt ny fart på den europeiska sysselsättningsstrategin. Sedan Europeiska rådets särskilda möte om sysselsättning i Luxemburg i november 1997 har samtliga regeringar inom EU börjat genomföra den nya samordningspolitiken genom att ställa upp gemensamma mål (sysselsättningsriktlinjer), upprätta nationella handlingsplaner och gemensamt övervaka utvecklingen (gemensamma sysselsättningsrapporter). Den process som sattes i gång i Luxemburg stärktes ytterligare under 1999 och den första fullständiga årscykeln enligt artikel 128 i fördraget genomfördes. Efter granskningen av genomförandet av de nationella handlingsplanerna avgav rådet för första gången rekommendationer till medlemsstaterna om hur de bör genomföra sina åtaganden med avseende på de gemensamma målen i sysselsättningsstrategin. Sysselsättningsriktlinjerna har alltsedan de antogs för första gången 1998 inriktats på fyra pelare vilka motsvarar de främsta politiska prioriteringarna: förbättra anställbarheten, utveckla företagarandan, främja anpassningsförmågan hos företag och anställda och bygga ut jämställdhetspolitiken. Dessa prioriteringar har preciserats i 21 riktlinjer, som har anpassats och utvecklats ytterligare, i linje med bedömningen av de nationella handlingsplanerna och sysselsättningsläget, för att omfatta nya mål. De nya mål som ingår i riktlinjerna för 1999 är livslångt lärande, tillträde till informationssamhället, att arbetsmarknadens parter skall involveras i åtgärder för att förbättra arbetsorganisationen, samt att jämställdhetsaspekter skall beaktas på alla områden. I 1999 års gemensamma sysselsättningsrapport analyseras sysselsättningsläget i Europa som fortfarande präglas av en låg sysselsättningsgrad (61 %), en låg förvärvsfrekvens bland kvinnor och äldre människor och en ihållande hög långtids- och ungdomsarbetslöshet. Mot bakgrund av dessa utmaningar har den europeiska sysselsättningsstrategin blivit den allmänt accepterade ramen för en reform av bl.a. arbetsmarknadspolitiken, skatte- och förmånssystemet, det allmänna och det yrkesinriktade utbildningssystemet samt arbetsförmedlingarna. Det har uppstått en tydlig förskjutning mot förebyggande åtgärder när det gäller att ta itu med ungdomsarbetslöshet och långtidsarbetslöshet bland vuxna. Vissa medlemsstater har dock kommit längre än andra när det gäller att uppfylla det gemensamma målet att erbjuda alla unga och vuxna arbetslösa en ny start innan de har varit arbetslösa i 6 eller 12 månader. Vidare har flertalet medlemsstater uppnått 20 %-målet vad gäller de arbetslösas deltagande i yrkesutbildningsåtgärder och liknande aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Medlemsstaterna börjar inse den strategiska betydelsen av livslångt lärande och av tjänstesektorn och visar ett allt större engagemang i jämställdhetsfrågor. Å andra sidan är framstegen vad gäller utvecklingen av företagarandan fortfarande oklara och framstegen i fråga om anpassningsförmågan långt under förväntningarna. I sin resolution om sysselsättningsriktlinjer för 1999 understryker rådet att ESF skall ha en stödjande funktion när det gäller att uppnå de sysselsättningsstrategiska målen, särskilt genom att bidra till kompetensutveckling. I synnerhet bör ESF främja den nödvändiga förskjutningen från passiva till aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder i de politiska åtgärdspaketen och öka betoningen på förebyggande i stället för rent botande åtgärder. Enligt strukturfondsbestämmelserna för perioden 2000-2006 och riktlinjerna för deras genomförande krävs att medlemsstaterna integrerar programplaneringen av strukturåtgärderna, särskilt program som stöds av ESF, i genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna och, mer allmänt, i den europeiska sysselsättningsstrategin. Denna inriktning förstärks ytterligare för de flesta medlemsstater i rådets rekommendationer om genomförandet av sysselsättningspolitiken, vilka fokuseras på områden som är aktuella för stöd från ESF, såsom arbetsmarknadspolitiska åtgärder för förebyggande av ungdoms- och långtidsarbetslöshet, yrkesutbildning och politiska åtgärder för att främja lika möjligheter för kvinnor och män. 1.2.2. En ny regionalstödskarta Efter antagandet av riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål anmodade kommissionen medlemsstaterna att komma in med sina förslag till nationella regionalstödskartor, som skall bestå dels av de regioner som föreslås vara berättigade till undantagen enligt artikel 87.3 a och c i fördraget, dels av de stödnivåtak som gäller för det stöd till nyinvesteringar eller till skapande av sysselsättning som planeras för var och en av dessa regioner samt de tak för kumulering som skall gälla för dessa stöd. Även om vissa medlemsstater (Spanien, Italien, Luxemburg) väntade till december 1999 har samtliga förslag till nationella regionalstödskartor överlämnats till kommissionen under årets lopp. Efter genomförd granskning godkände kommissionen utkasten från Danmark, Grekland, Irland och Finland, samt den del av kartan för Tyskland och Portugal som gäller regioner som är berättigade till undantagen enligt artikel 87.3 a i fördraget.

Kommissionen ansåg sig däremot ha anledning att tvivla på att förslagen från vissa medlemsstater stämde överens med fördraget och inledde därför förfarandet enligt artikel 88.2 för de förslag som lämnats in av Belgien, Frankrike och Nederländerna samt den del av kartan för Tyskland och Portugal som gäller regioner som är berättigade till undantagen enligt artikel 87.3 c i förslaget. På grund av sen anmälan kunde de övriga medlemsstaternas kartor inte godkännas före slutet av 1999. I avvaktan på detta godkännande och för så vitt dessa regionalstödskartor innehåller en förteckning över regioner där investeringsstöd, med eller utan medfinansiering från strukturfonderna, kan ges till storföretag får denna form av stöd inte längre beviljas i de berörda medlemsstaterna från och med den 1 januari 2000. Detta tillfälliga förbud gäller dock endast statligt stöd för regionala ändamål och inte strukturåtgärder som har till syfte att medfinansiera stödordningar som gäller andra ändamål eller inte innebär att stöd ges till företag. 1.2.3. Framstegen inom regional utvecklingsplanering Efter en bred europeisk politisk debatt som uppmuntrades i nära samarbete av kommissionen och medlemsstaterna och som kulminerade i åtta transnationella seminarier 1998 och ett avslutande forum i Bryssel i februari 1999, antog de ansvariga ministrarna det första slutdokumentet om regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP) vid rådets informella möte i Potsdam i maj 1999. Ministrarna och den ansvariga kommissionsledamoten framhöll att dokumentet var ytterligare ett viktigt steg i riktning mot europeisk integration. För första gången förfogar beslutsfattarna på alla nivåer i unionen över ett gemensamt referensinstrument för utvecklingsplanering. Tre grundläggande politiska mål föreslås för unionens utvecklingsplanering: En balanserad och polycentrisk utveckling för städernas del och ett nytt förhållande mellan tätort och landsbygd. Säkerställande av lika tillträde till infrastruktur och kunskap. Hållbar utveckling, varsam hantering och skydd av natur- och kulturarv. För vart och ett av dessa mål föreslår ESDP konkreta politiska alternativa åtgärder, vilket gör det till ett lämpligt och funktionellt redskap för att uppnå en hållbar och balanserad regional utveckling inom EU. Dokumentet är inte bindande för medlemsstaterna, det innebär inte något nytt ansvarstagande på gemenskapsnivå och iakttar subsidiaritetsprincipen. Vid det informella mötet i Tammerfors i oktober 1999 enades de ministrar som är ansvariga för regional utvecklingsplanering, regionalpolitik och politiken för städerna och kommissionsledamoten med ansvar för regionalpolitik om ett handlingsprogram för att främja tillämpningen av ESDP. I handlingsprogrammet föreslås, bland andra åtgärder, att strukturfonderna skall bidra till att integrera ESDP-aspekter i alla politikområden, att dokumentets riktlinjer skall tillämpas i samband med andra relevanta gemenskapspolitiska åtgärder och vid förberedelsen av Europeiska unionens utvidgning. 1.3. Fortsättningen av tidigare åtgärder 1.3.1. Territoriella sysselsättningspakter: lägesrapport och informationskonferens Denna pilotåtgärd inleddes 1996 inom ramen för förtroendepakten för sysselsättning och utvecklades i 89 områden, som ligger i de 15 medlemsstaterna och sammanlagt omfattar drygt 35 miljoner invånare. Med utgångspunkt i en kartläggning av situationen i varje geografiskt område och med tekniskt stöd från gemenskapen organiserades ett brett partnerskap i de olika berörda områdena i syfte att utarbeta en integrerad handlingsplan för sysselsättning. Denna handlingsplan kunde sedan få stöd från strukturfonderna tack vare det handlingsutrymme som programplaneringen medger. Finansieringsramen för samtliga handlingsplaner, fram till 2001, är på 1 600 miljoner euro (varav 500 miljoner kommer från strukturfonderna), vilket förväntas leda till att 55 000 direkta arbetstillfällen kan skapas eller upprätthållas. Tillvägagångssättet och de första resultaten belystes i en konferens för kunskaps- och erfarenhetsutbyten som anordnades av kommissionen inför programperioden 2000-2006. Konferensen ägde rum i Bryssel den 8-10 november 1999 och samlade cirka 830 deltagare. Under konferensen presenterades 59 "verktyg" som hämtats från olika handlingsplaner för territoriella sysselsättningspakter i form av modeller som kunde överföras till andra situationer, inom ramen för drygt 1 200 bilaterala möten mellan paktens projektsamordnare, lokala myndigheter och nationella förvaltningar. I de viktigaste uttalandena betonades följande punkter särskilt: Det starka stöd som gavs till denna strategi av det finländska ordförandeskapet genom dess arbetsmarknadsminister samt av Regionkommittén genom dess ordförande, varvid tonvikten lades på den sysselsättningsskapande potential som finns på lokal nivå och hur den passar in i den europeiska sysselsättningsstrategin. Kommissionens riktlinjer för programperioden 2000-2006 som syftar till att införliva sysselsättningspakterna i strukturfondernas program för de olika målen. 1.3.2. Metodfrågor i samband med utvärderingen av programmen Kommissionen fortsatte det metodarbete som påbörjades under 1998 inför den nya programperioden. Arbetsdokumenten om förhandsbedömningar, övervakningsindikatorer och resultatreserven har diskuterats ingående inom den tekniska arbetsgruppen för utvärdering. Dessa dokument har spridits till en bred krets i samtliga medlemsstater och är tillgängliga på webbplatsen "Inforegio" på Internet. Metodanalysen för utvärderingen av sysselsättningseffekterna fortsatte med granskningen av en undersökning av olika praxis i medlemsstaterna. Utgående från exempel på god praxis (t.ex. beräkningen av nettoeffekterna i de brittiska programmen) kommer kommissionen tillsammans med de berörda förvaltningarna att försöka främja ett erfarenhets- och kunskapsutbyte på metodområdet för att få fram ett riktigt mått på strukturåtgärdernas potentiella och verkliga effekter på sysselsättningen.

På området mänskliga resurser har metodiken gått framåt när det gäller övervakning och utvärdering. De nya riktlinjerna testades under den slutliga utvärderingen och validerades tillsammans med medlemsstaterna. De innehåller gemensamma övervakningskriterier, olika typer av effekter som insatserna har på det här området, samt kriterier för kopplingen mellan sysselsättningseffekterna och anställbarheten. genomförandet och utnyttjandet av programmen i medlemsstaterna. Kapitel 2: Genomförandet av program i medlemsstaterna 2.1. Allmän presentation per mål och gemenskapsinitiativ 2.1.1. Antagandet av nya program 1999 1999 är det sista året i programperioden 1994-1999. Därför antogs endast ett fåtal program. Samtliga antagna program håller på att genomföras. Sammanlagt har endast 5 nya stödåtgärder antagits för de olika målen under 1999. Det handlar om två operativa program inom mål 1 som inte kunde antas tidigare: ett program som införlivar de territoriella sysselsättningspakterna i Spaniens programplanering motsvarande ett belopp på sammanlagt 64,6 miljoner euro och ett program för utveckling av miljövänliga bussar i Grekland motsvarande ett belopp på sammanlagt 37,4 miljoner euro. Förutom dessa två operativa program antogs också tre globala stöd till Italien i mål 1-områden till ett belopp av cirka 45 miljoner euro sammanlagt. Dessa fem nya stödåtgärder tillsammans motsvarar endast 0,1 % av strukturfondernas totala stöd till de olika målen i 1994-1999. Samtidigt antogs under detta år 25 nya program inom gemenskapsinitiativen. Anslagsbeloppet för varje program är mycket begränsat (högst 1,5 miljoner euro per program), bortsett från två program inom Interreg IIC (gränsöverskridande samarbete) som vartdera får 13,4 miljoner euro och avser Atlantområdet respektive kampen mot torkan i Grekland. De flesta av dessa nya program (22) omfattas av initiativet till förmån för små och medelstora företag. 2.1.2. Allmän översikt över genomförandet I slutet av 1999 genomfördes programmen avseende strukturfondernas mål under perioden 1994-1999 genom 610 stödåtgärder, varav de flesta gäller mål 1 och 2. Därtill kommer stödåtgärder inom ramen för gemenskapsinitiativen som genomfördes via 524 program. Totalt sett genomförs således strukturåtgärder under perioden 1994-1999 genom hela 1 134 program. Sammanfattning av stödet från strukturfonderna 1994-1999 (GSR och SPD) i miljoner euro, per den 31.12.99 : Totalt ERUF ESF EUGFJ FFU: B 1.888,99 866,69 738,28 256,96 27,05 DK 753,85 121,95 350,21 148,71 132,98 D 20.396,73 8.712,25 7.033,23 4.500,08 151,16 EL 14.530,91 9.886,72 2.564,67 1.944,41 135,10 E 33.185,87 18.853,83 8.853,81 4.316,38 1.161,85 F 13.859,21 5.613,21 4.788,70 3.234,59 222,71 IRL 5.826,15 2.680,22 2.038,81 1.058,35 48,77 I 20.856,34 11.803,03 4.981,48 3.737,64 334,19 L 86,52 15,46 27,54 42,39 1,13 NL 2.248,61 612,98 1.415,96 162,44 57,23 A. 1.566,53 373,28 556,57 634,57 2,10 P 14.590,00 9.078,92 3.281,52 2.024,29 205,27 FIN 1.638,49 444,94 543,61 621,58 28,36 S 1.341,33 372,38 688,58 234,17 46,21 UK 11.828,61 5.582,49 5.547,82 591,71 106,60 TOTALT 144.598,14 75.018,36 43.410,79 23.508,27 2.660,71 Mål Totalt ERUF ESF EUGFJ FFU: 1 97.932,37 59.029,14 22.786,72 14.314,49 1.802,02 2 15.915,81 12.329,77 3.586,03 0,00 0,00 3 13.207,83 0,00 13.207,83 0,00 0,00 4 2.596,89 0,00 2.596,89 0,00 0,00 5a (jordbr.) 5.741,91 0,00 0,00 5.741,91 0,00 5a (fiske) 850,43 0,00 0,00 0,00 850,43 5b 7.522,50 3.304,00 1.055,42 3.163,07 0,00 6 830,41 355,45 177,90 288,79 8,26 Totalt 144.598,14 75.018,36 43.410,79 23.508,27 2.660,71 Efter den ökade takt i genomförandet av stödåtgärderna som noterades under 1997 och 1998, befästes under 1999 det fullständiga genomförandet av programplaneringen, såsom framgår av följande diagram. GSR/SPD : Genomförande 1994-1999, samtliga mål:

Under det sista året av denna programperiod gjordes åtaganden avseende mål 1-6 för 93,47 % och utbetalningar för 87,09 % av de tillgängliga anslagen. Därmed uppgår de totala åtagandena vid slutet av programperioden till 99 % av stödet för hela perioden. Åtagandetakten höjdes betydligt under 1999 och motsvarade endast under detta år 21 % av alla åtaganden som gjorts sedan 1994. Situationen varierar något mellan medlemsstaterna om än betydligt mindre än under tidigare år. Endast två medlemsstater gjorde åtaganden för 100 % av det totala stödet för perioden (Belgien och Danmark). Det stora flertalet gjorde åtaganden för 99 % av stödet, medan andelen gjorda åtaganden är mindre än så i Luxemburg (98 %), Österrike (98 %) och Förenade kungariket (96 %). Beträffande betalningarna kunde man konstatera en klar förbättring under 1999 i och med att 75 % av samtliga utbetalningar har gjorts. Det bör påpekas att utbetalningarna för programperioden 1994-1999 kan spridas ända till den 31 december 2001. Det finns en viss skillnad mellan medlemsstaterna. Precis som under 1998 var genomförandetakten för betalningarna högst i de s.k. sammanhållningsländerna, dvs. de minst välmående länderna i unionen och strukturfondernas största stödmottagare: Spanien (81 %), Portugal (89 %), Irland (87 %). Omvänt var genomförandetakten lägre än genomsnittet för unionen i vissa medlemsstater som tillhör de mest välmående i unionen. Genomförandet har kommit längst inom mål 1 och 3 där åtaganden gjorts för 99 % respektive 100 % av anslagen och 80 % eller nästan 80 % har utbetalats, vilket är mer än genomsnittet. I gengäld är utbetalningarna fortfarande försenade inom mål 2, 4 och 5b. I fråga om mål 2, som är det som släpar efter mest, kan förseningen i utbetalningarna förklaras av att programmen för perioden 1997-1999 inte antagits förrän under 1997. Alla åtgärder som ingår i dessa program har inte kunnat genomföras på fältet och utbetalningarna för dessa kommer till stor del att ske under 2000. Hänsynstagande till jämställdhetsaspekter i program som genomförs på nationellt initiativ Generell integrering av jämställdhetsaspekter (mainstreaming) handlar om att systematiskt integrera hänsyn till kvinnors och mäns respektive situation, prioriteringar och behov på alla politikområden. Målet är att främja jämställdhet mellan kvinnor och män och att samtliga politiska styrmedel skall användas för detta. Hur politiken påverkar kvinnors och mäns situation skall beaktas i planeringen, genom förandet, övervakningen och utvärderingen. Syftet är att främja lika behandling av kvinnor och män på ett effektivare sätt. Det är viktigt att komma ihåg att satsningen på generell integrering av jämställdhetsaspekter tillkommer utöver de gängse mekanismerna och åtgärderna för positiv särbehandling av kvinnor eller det underrepresenterade könet. Det handlar i själva verket om två olika men varandra kompletterande tillvägagångssätt: å ena sidan övergripande åtgärder som gäller generellt, å andra sidan riktade, konkreta åtgärder som vidtas där så är lämpligt. Att renodla jämställdhetsperspektivet betyder att omforma alla generella politiska åtgärder för att göra dem mer jämställdhetsstyrda. Detta innebär att man i alla åtgärder tar hänsyn till skillnader i kvinnans och mannens livssituation, strävar efter att allmänt främja likabehandling och tar itu med ojämlikheter. Det innebär också att man utarbetar åtgärder som säkerställer att begränsningar undanröjs och att kvinnans och mannens behov och intressen bemöts på lika villkor. Kommissionen har strävat efter att främja särskilda åtgärder för att förbättra kvinnans situation genom en rad fleråriga åtgärdsprogram och gjort ansträngningar för att integrera jämställdhetsaspekter i hela sin politik. I kommissionens meddelande från 1996 om att införliva jämställdheten mellan kvinnor och män i gemenskapens hela politik och i samtliga insatser ges en definition av begreppet "mainstreaming", och kommissionen åtar sig att följa en politik som mobiliserar samtliga generella åtgärder med målet att uppnå jämställdhet. Meddelandet var den formella startpunkten för kommissionens engagemang i en politik där jämställdhetsaspekter integreras i alla sammanhang och har sedan dess använts som grund för all verksamhet. 2.1.3. Genomförandet av mål 1 (regioner med långsammare utveckling) och 6 (glesbefolkade områden) De fem nya stödåtgärder som antogs 1999 avser mål 1 (se punkt 2.1.1). Den sammanlagda finansieringen av dessa nya stödåtgärder uppgår endast till 147 miljoner euro eller 0,15 % av det totala strukturstödet för mål 1 i perioden 1994-1999. I slutet av 1999 genomförs sammanlagt 219 stödformer (SPD, OP, globala stöd, större projekt) inom mål 1. Inom mål 6 genomförs två SPD (som båda antogs 1995) i Sveriges och Finlands nordliga regioner. Utnyttjandet av anslagen Liksom år 1998 kännetecknas mål 1 (tillsammans med mål 3) av den snabbaste genomförandetakten i fråga om utnyttjande av anslagen under 1999. Den fortsatta ökningen i genomförandetakten framgår av följande diagram: Inom mål 1 hade i slutet av 1999 åtaganden gjorts för praktiskt taget alla anslag för perioden och utbetalningar avseende 78 %. Den taktökning som började under 1997 har således bekräftats. Eftersom 1999 var det sista året i programperioden krävdes nämligen enligt bestämmelserna att åtagandena skulle genomföras före den 31 december. Dessa goda resultat för genomförandet av mål 1 märks framför allt hos de största stödmottagarna: Spanien, Portugal, Irland och Tyskland, där genomförandetakten ligger över genomsnittet för unionen, särskilt i Portugal (99 % gjorda åtaganden och 89 % utbetalningar). Irland (99 % gjorda åtaganden och 87 % utbetalningar) ligger på genomsnittet för unionen och har praktiskt taget hämtat in hela förseningen i genomförandet av utbetalningarna. Grekland ligger nu på en genomsnittsnivå och har under 1999 nästan hämtat in förseningarna i fråga om gjorda utbetalningar. Som redan konstaterades 1998 tillhör de medlemsstater som 1999 fortfarande noterar en viss försening i genomförandet av mål 1 de rikaste i unionen: Belgien, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket. Italien för sin del noterade under 1999 en kraftig ökning i takten för anslagsutnyttjandet, vilket dock inte räckte för att hämta in de förseningar i genomförandet av programmen som uppstått sedan början av perioden, utom i fråga om åtaganden. Vad gäller mål 6 fortsätter situationen att variera kraftigt för de två berörda länderna: utnyttjandet av anslagen uppgår visserligen till 100 % i båda länderna, men utbetalningstakten är mycket högre i Finland än i Sverige (65 % respektive 54 %). Genomförandetakten för dessa två länder ligger långt under gemenskapens genomsnitt för samtliga mål. Det bör dock påminnas om att mål 6-programmen inte antogs förrän 1995, dvs. efter Sveriges och Finlands anslutning. 2.1.4. Genomförandet av mål 2 (regioner i industriell omvandling) År 1997 inleddes den nya programperioden (1997-1999). Eftersom samtliga berörda program hade antagits under samma år och under 1998 antogs inga nya program inom mål 2 under 1999, som således var ett konsolideringsår för utnyttjandet av anslagen och genomförandet på fältet. Det här året har alltså inneburit en konsolidering av utnyttjandet och genomförandet ute på fältet.

Utnyttjandet av anslagen inom mål 2 Eftersom en del program antogs i slutet av 1997 eller först i början av 1998 började genomförandet på fältet av dessa program inte förrän under 1999. Detta förklarar den till synes relativt blygsamma genomförandetakten i utbetalningarna (60 % av det totala stödet för perioden). Utbetalningarna för dessa program kan dock fortsätta fram till den 31 december 2001. Det bör påpekas att genomförandegraden för åtaganden har ökat mycket kraftigt under 1999 i och med att 25 % av åtagandena för hela perioden gjordes under detta år. Trots detta har 3 % av de totala anslagen för perioden (dvs. 477,5 miljoner euro) inte kunnat utnyttjas före den 31 december och måste således återföras, eftersom anslag från perioden 1994-1999 inte får överföras till perioden 2000-2006. 2.1.5. Genomförandet av mål 3 och 4 (mänskliga resurser och arbetsmarknad) Åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män vad gäller mänskliga resurser Inom mål 3 gjordes vissa anslagsomfördelningar under årets sista kvartal. Därvid tilldelades områden som prioriteras inom den europeiska sysselsättningsstrategin extra anslag, särskilt aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder för unga, ett större deltagande av kvinnor i dessa åtgärder samt hänsynstagande till jämställdhetsdimensionen i programmen. Programmen inom mål 4 avser olika ekonomiska sektorer och är på grund av sin beskaffenhet och särskilda ändamål inte särskilt inriktade på åtgärder som främjar jämställdhet mellan kvinnor och män. Emellertid medför en del av de genomförda åtgärderna positiva effekter för kvinnorna, särskilt vad gäller byte av yrkesinriktning. Genomförandet inom mål 3 (långtidsarbetslöshet, integration av unga och tillträde till arbetsmarknaden) Mål 3 är av övergripande karaktär (det täcker hela EU förutom mål 1-områdena, vilka omfattas av en integrerad strategi) och inriktat på flera målgrupper: unga arbetslösa, långtidsarbetslösa och personer som är utestängda från arbetsmarknaden. När den europeiska sysselsättningsstrategin lanserades 1997 anpassades programmen till de nya riktlinjerna. Utnyttjandet av anslagen inom mål 3 I slutet av 1999 hade åtaganden gjorts för alla anslag för perioden och utbetalningar avseende 80 %, vilket är klart högre än genomsnittet för samtliga mål. Genomförandet inom mål 4 (industriella förändringar och Nya produktionssystem) Även mål 4 har en övergripande karaktär (hela EU förutom mål 1-områdena) och syftar till att öka arbetstagarnas möjligheter att få anställning och att utveckla sina kvalifikationer, särskilt de som löper störst risk att bli arbetslösa. Åtgärderna gäller yrkesutbildning, uppföljning och vägledning, nätuppbyggnad och förbättrade fortbildningssystem. Ambitionen att öka anpassningsförmågan, vilket är en prioriteringarna i den europeiska sysselsättningstrategin, kommer också till uttryck i dessa program. Utnyttjandet av anslagen inom mål 4

Den ökning i utnyttjandet av anslagen som noterades under 1998 fortsatte under 1999. Därvid gjordes betydande ansträngningar, framför allt i Förenade kungariket, vars mål 4-program hade lagts fram först under 1998, och i Italien. I slutet av 1999 var samtliga åtaganden för perioden således genomförda, men endast 69 % av utbetalningarna, vilket delvis beror på att vissa åtgärder var av mycket nyskapande karaktär. Likväl förväntas utbetalningarna vara helt genomförda under loppet av år 2000, även i Förenade kungariket och Italien, som är de två länder som noterar de största förseningarna. 2.1.6. Genomförandet av mål 5a (anpassning av jordbruksstrukturer och av fisket) mål 5a - jordbruk: Mål 5a-jordbruk är av övergripande karaktär. Det omfattar jordbruksverksamheten i hela unionen och skall främja en modernisering av jordbruksstrukturerna. Det är i detta hänseende väl förankrat i den gemensamma jordbrukspolitiken och ger även stöd till skogsbruket. Under 1999 har de förordningar som ligger till grund för mål 5a-jordbruk (särskilt förordningarna nr 950/97, nr 951/97 och nr 952/97) slagits samman i en förordning för landsbygdsutveckling (nr 1257/1999), som gäller från och med den 1 januari 2000. I detta sammanhang antog kommissionen i februari en förordning om stöd till producentgrupper (nr 243/1999), i mars ett beslut om ändring av förteckningen över mindre gynnade områden (nr 251/1999) och i juli en förordning om producentgrupper och sammanslutningar av dessa (nr 1606/1999). Kommissionen ändrade GSR om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter i Italien för att höja totalbeloppet. Vidare godkände kommissionen under året tolv ändringar i SPD, som berör sju medlemsstater. Åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män inom jordbrukssektorn Inom mål 5a har i perioden 1994-1999 endast få övergripande åtgärder genomförts som handlar speciellt om jämställdhet. Stöd till etablering av unga jordbrukare omfattar dock till viss del kvinnor. Kvinnor kan också del av investeringsstöd, miljöåtgärder inom jordbruket och åtgärder i samband med bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. I praktiken är de framför allt intresserade av projekt som främjar tillverkningen av gårdsprodukter, särskilt regionala produkter, som ger extra inkomster utöver själva jordbruksverksamheten. De deltar i projekt för att främja gårdsturism och serveringsverksamhet, vilket ofta sammanhänger med direktförsäljning av gårdsprodukter och hantverk. De utnyttjar avbytartjänster, när sådana finns, bl.a. vid sjukdom. De flesta landsbygdsområden har ett skriande behov av olika typer av tjänster bl.a. inom utbildning, hälsovård, barn- och äldreomsorg. Stöd för tillhandahållandet av sådana tjänster i alla regioner kan beviljas enligt den nya lagstiftningen om landsbygdsutveckling (artikel 33 i förordning nr 1257/1999). Utnyttjandet av anslagen inom mål 5a-jordbruk I likhet med de övriga målen förbättrades genomförandet av mål 5a-jordbruk också under 1999, särskilt med avseende på åtagandena. I slutet av 1999 hade åtaganden gjorts för 96 % och utbetalningar för 70 % av hela periodens anslag. Likväl ligger dessa siffror fortfarande under genomsnittet för samtliga mål. Även här kan stora variationer noteras mellan medlemsstaterna. Liksom under 1998 har Italien och Nederländerna den största eftersläpningen i utnyttjandet av anslagen. mål 5a - fiske Syftena för FFU:s stödåtgärder inom mål 5a-fiske kan sammanfattas på följande sätt: –Vad gäller fiskeflottor: upprätta jämvikt mellan fiskeansträngningar och tillgängliga resurser (den s.k. anpassningen av fiskekapaciteten), utan att därmed äventyra förnyelsen av flottan och moderniseringen av fiskefartygen. –På övriga områden (vattenbruk, beredning och saluföring av produkter, utrustning i fiskehamnar, mm.) : modernisera och rationalisera de olika produktionsmomenten och produktionsenheterna i syfte att förbättra lönsamheten och konkurrenskraften för sektorns företag och öka utbudet. Finansiellt stöd beviljas enligt följande prioriteringar: –för fiskeflottor: oåterkallelig minskning av kapaciteten (att fiskefartyg definitivt upphör med sin fiskeverksamhet; bildande av gemensamma bolag); de mål för minskning som fastställs i de fleråriga utvecklingsprogrammen skall uppnås;

–på övriga områden: modernisering av anläggningar, införande av sanitära normer; begränsning av miljöpåverkan; diversifiering av produktionen. Åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män inom fisket Kommissionen planerar att göra en undersökning av kvinnans roll inom fiskerisektorn, som kommer att sammanfatta alla tillgängliga uppgifter på detta område. Vidare uppmuntrar kommissionen medlemsstaterna att i sin programplanering för FFU för perioden 2000-2006 ta med åtgärder för att främja lika anställningsmöjligheter för kvinnor och män som arbetar inom fiskerisektorn samt åtgärder till förmån för mödrar i familjer som bedriver småskaligt kustfiske (i enlighet med de nya bestämmelserna i artiklarna 11 och 17 i tillämpningsförordningen för FFU). Utnyttjandet av anslagen inom mål 5a-fiske Under 1999 har man varit tvungen att omprogrammera ett tjugotal program en eller flera gånger, antingen för att beakta förseningar i genomförandet eller omdisponera anslag mellan åtgärder eller också för att ta hänsyn till den årliga indexuppräkningen av stöd. Under 1999 noteras en kraftig återhämtning i utnyttjandet av anslagen efter avmattningen 1998. Den 31 december 1999 hade åtaganden gjorts för 100 % och utbetalningar för 73 % av hela periodens anslag, vilket är ett resultat som är jämförbart med genomsnittet för samtliga mål. De flesta medlemsstater som fortfarande noterade förseningar 1998 har hämtat in dessa, i vissa fall tack vare en minskning av de ursprungliga anslagen till programmen (Italien, Förenade kungariket, Danmark). 2.1.7. Genomförandet av mål 5b (strukturanpassning av landsbygdsområden) Mål 5b är ett regionalt mål som syftar till att underlätta utveckling och strukturanpassning av landsbygdsområden utanför mål 1-områdena. Under 1999 gjordes ungefär 110 ändringar i programdokumenten för 12 medlemsstater. Dessa ändringar hade till syfte att anpassa tillgängliga anslag till de åtgärder som går snabbast framåt. Åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män i landsbygdsområden Programmen för mål 5b-områden innehåller endast ett fåtal åtgärder med särskild inriktning på jämställdhet. De åtgärder som föreslagits avser kvinnligt företagande (Sverige) och särskild yrkesutbildning för kvinnor. Den sistnämnda åtgärden har i övrigt ansetts vara föga effektiv, därför att de valda utbildningsalternativen antingen var illa anpassade till arbetsmarknaden eller inte motsvarade de berörda kvinnornas ambitioner. Även om det inte finns några exakta uppgifter om hur många kvinnor som omfattats av de olika åtgärderna (utom i vissa fall av yrkesutbildning), kan det ändå konstateras att kvinnorna i huvudsak deltagit i projekt som syftar till att diversifiera verksamheten på landsbygden. EUGFJ finansierade i gengäld ett stort antal åtgärder till förmån för unga jordbrukare. Det handlar i regel om åtgärder som utgör ett komplement till etableringsstöd och främst består av vägledning, utbildning, rådgivning och tekniskt stöd. Den typen av åtgärder tjänar till att komplettera den övergripande åtgärden och gör den mer effektiv genom att ställa teknisk personal till förfogande för unga manliga och kvinnliga jordbrukare som kan vägleda och förbereda dem vid valet av lämpliga jordbruksmetoder. Utnyttjandet av anslagen inom mål 5b : Genomförandetakten ökade kraftigt under 1999, särskilt i fråga om åtaganden. Förbättringen beror till stor del på en bättre målanpassning av åtgärderna och på de justeringar som gjorts till följd av interimsutvärderingen 1998. Åtskilliga program har ändrats för att de bättre skall överensstämma med gemenskapens prioriteringar, som främjande av sysselsättning (t.ex. genom företagsstöd i Frankrike, Finland och Förenade kungariket) eller miljöförbättringar på landsbygden (i Belgien och Danmark). I slutet av 1999 uppgick åtagandena till 99 % och utbetalningarna till 68 % av periodens anslag. Det finns således fortfarande eftersläpningar i utbetalningarna inom mål 5b, som noterar den näst sämsta genomförandegraden efter mål 2. Även om genomförandet av utbetalningarna är tillfredsställande i de flesta medlemsstater (omkring 70-75 %) har vissa fortfarande inte lyckats hämta in sina förseningar, särskilt Belgien, Italien och Nederländerna. Vid interimsutvärderingen 1998 pekades på vissa särdrag som förklarar förseningarna i Italien: förfarandet för genomförandet av mål 5b-programmen är åtskilt från den normala regionala programplaneringen, stödordningar bestående av ett flertal mikroprojekt överväger, komplicerade nationella normer som måste beaktas vid genomförandet av projekt och framför allt det utdragna och komplicerade anbudsförfarandet. De förseningar som konstaterats i Belgien härrör fortfarande från de två programmen i Flandern och beror till stor del på svårigheten att få de regionala partnerskapen att fungera.

2.1.8. Genomförandet av gemenskapsinitiativen I detta kapitel behandlas inte varje gemenskapsinitiativ för sig, utan endast de viktigaste händelserna under 1999. Den omfördelning av anslag mellan gemenskapsinitiativ som genomfördes under 1998 på begäran av Europaparlamentet har medfört en mycket kraftig ökning av genomförandetakten för gemenskapsinitiativen under 1999. Det bör erinras om att dessa omfördelningar gick ut på att öka stödet till Peace-programmet (försoning i Nordirland) med 100 miljoner euro och minska stödet i motsvarande mån till vissa andra gemenskapsinitiativ som var svårare att genomföra. Antagandet av nya program för gemenskapsinitiativ Under 1999 antogs 25 nya initiativprogram. Av dessa gäller 22 initiativet för små och medelstora företag och omfattar mycket begränsade belopp (0,2 till 1,9 miljoner euro per program). Vidare antogs ett program inom Urban (förnyelse av stadsområden med stora svårigheter) för regionen Bruxelles-Capitale (1,4 miljoner euro). Två finansiellt mer omfattande program antogs inom Interreg II-C (gränsöverskridande samarbete): det ena gäller Atlantområdet (mellan Spanien, Frankrike, Irland, Portugal och Förenade kungariket), det andra avser kampen mot torkan i Grekland. Varje program tilldelades 13,4 miljoner euro i anslag. Gemenskapsinitiativen Adapt och Employment Det utvärderingsarbete som genomfördes inom hela EU och det arbete som utförts av temagrupperna har börjat ge sina första konkreta resultat. Medlemsstaterna och kommissionen beslutade att dra särskilda strategiska slutsatser från dessa arbeten och att integrera initiativens viktigaste resultat i en övergripande policy på europeisk nivå och, via den europeiska sysselsättningsstrategin, i generella policybeslut på nationell nivå. I januari 1999 anordnades en konferens i Irland om "att rusta regionerna för nästa årtusende" för att vidareutveckla slutsatserna från den temagrupp som arbetat med gemenskapsinitiativens regionala aspekter. I juni var Förenade kungariket värd för en konferens om att aktivera de utslagnas deltagande i beslutsprocessen (Employment-Integra) och i november hölls en gemensam konferens i Helsingfors och Stockholm av temagrupperna "riva segregationsgränserna på arbetsmarknaden" (Employment och Adapt) och "aktivera ungdomars deltagande" (Employment-Youthstart). Initiativet Leader II Under 1999 fattade stödmottagarna (LAG-grupperna) de beslut som krävdes för att de enskilda projekten skulle godkännas, vilket innebär att i slutet av året åtaganden hade gjorts för samtliga anslag från gemenskapen. Dessutom gjorde LAG-grupperna stora ansträngningar för att slutföra de internationella samarbetsavtal som ingår i deras program. Initiativet Pesca Det faktum att tre strukturfonder är inblandade i initiativet Pesca medför att förvaltningen av detta initiativ är mycket komplicerad, såväl på gemenskapsnivå som på nationell nivå. Man har därför beslutat att inte fortsätta initiativet under den nya programperioden 2000-2006 och att endast utnyttja FFU för fiskerifrågor. FFU:s stödåtgärder kommer att kunna kompletteras med åtgärder från ERUF och ESF i fiskeberoende områden inom mål 1 och mål 2. I fråga om gränsöverskridande åtgärder inom initiativet Pesca bör följande punkter noteras: –Kommissionen genomförde den fjärde och sista inbjudan att lämna projektförslag för gränsöverskridande samarbete och nätuppbyggnad mellan områden som är beroende av fiske. De 15 utvalda projekten kommer att få ett gemenskapsstöd på ungefär 800 000 euro. –Pescas tredje temakonferens, som ägnades åt framtiden för vattenbruket i Europa, hölls den 5 och 6 november i Santiago de Compostela (Spanien). –Under 1999 hölls fyra interregionala Pesca-sammanträden: i februari i Galway (Irland) om framtiden för vattenbruket, i april i Preveza (Grekland) om samma ämne, i juni i Åbo (Finland) på temat "kvinnan och fisket" och i december på Azorerna (Portugal) om fiskets situation i de yttersta randområdena och i öregionerna. Gemenskapsinitiativen och jämställdhet mellan kvinnor och män : Initiativet Employment-now: 1999 var det sista året för programmet Employment-now och höjdpunkten för fem år av nyskapande verksamhet inom hela EU. Under den tid som Now-programmet pågick utprövades i ungefär 1 900 projekt en mängd olika sätt att åstadkomma en fullständig integration av kvinnan på arbetsmarknaden. Lärdomarna från dessa projekt beaktas i varje medlemsstat vid utformningen och genomförandet av sysselsättnings- och yrkesutbildningspolitiken. På europeisk nivå inrättade kommissionen en temagrupp som genomförde en ingående undersökning om att få slut på segregeringen på arbetsmarknaden och därvid utnyttjade de konkreta erfarenheterna från projekten Adapt och Now. Undersökningsresultaten kommer att offentliggöras i olika former under 2000. De politiska och praktiska lärdomar som kan dras från Now-initiativet utnyttjades under 1999 vid utformningen av det nya gemenskapsinitiativet för mänskliga resurser "Equal", där social integrering och kampen mot diskriminering intar en central plats. Detta innebär att frågan om lika möjligheter kommer att få samma prioritering inom Equal som inom Now. Inom ramen för initiativet Urban är vissa åtgärder särskilt inriktade på kvinnor och deras situation. Det kan röra sig om åtgärder för att inrätta eller bygga ut daghem och fritidshem i stadsområden med svårigheter eller för att anpassa deras öppettider. I Italien genomfördes en nyskapande åtgärd för att bygga upp ett nätverk mot kvinnomisshandel. Detta pilotprojekt, som inleddes under andra hälften av 1999, gällde till en början städerna Catania, Neapel, Rom, Venedig (projektledare) och Palermo, men utvidgades till Cosenza, Reggio Calabria, Foggia och Lecce. Avsikten med nätverket är att kartlägga och granska riskmiljöer, att definiera de typer av åtgärder som står till buds när kvinnor utsätts för våld inom eller utanför familjen och följaktligen att definiera det förfaringssätt som skall tillämpas i olika situationer. Initiativet Leader har också varit till gagn för kvinnorna. Utan att vara särskilt inriktade på kvinnornas situation har åtskilliga åtgärder ändå bidragit till att främja deras yrkesverksamhet. Detta framgår av en rapport från observationsorganet för landsbygdsutveckling som presenterades för den permanenta arbetsgruppen "kvinnor på landsbygden" inom rådgivande kommittén för landsbygdsutveckling. Andelen kvinnor bland ansvariga för LAG-grupperna, politiskt ansvariga och teknisk personal uppgår till 28 %. I Finland hamnar denna andel på hela 60 %. Av de projekt som satts igång av kvinnor gäller 26 % landsbygdsturism eller bearbetade produkter, 22 % gemensamma tjänster eller utrustning och 21 % ny teknik. Kvinnor har också direkt bidragit till skapandet av 18 % av de arbetsplatser som detta initiativ givit upphov till (renovering av byar: 12 %, turism: 12 % och livsmedelsindustri 8 %). De flesta av dessa åtgärder utgörs av mikroprojekt som inte hör hemma i nationella program.

Två av de gränsöverskridande projekten inom Leader II har valt främjandet av kvinnans verksamhet som sitt tema. Vissa aktiverings-, informations- och upplysningsåtgärder har riktats till denna målgrupp. Samtliga åtgärder har haft betydande effekter i de berörda områdena och den finansiering som beviljades från Leader har öppnat vägen för andra finansieringar. När det gäller initiativet Pesca anordnade kommissionen i juni 1999 ett interregionalt möte inom ramen för gemenskapsinitiativet Pesca på temat "kvinnans situation i fiskesektorn". Utnyttjandet av anslagen Som en följd av omfördelningen av anslag mellan gemenskapsinitiativ hade i slutet av 1999 åtaganden gjorts avseende 95 % av det totala stödet för perioden och utbetalningar avseende 57 %. Eftersom de gjorda åtagandena praktiskt taget omfattar hela anslagsbeloppet kommer utbetalningarna för åtgärder som genomförs på fältet att kunna fortsätta till den 31 december 2001. Variationerna i anslagsutnyttjandet mellan de olika initiativen har försvagats under 1999, åtminstone vad gäller åtagandena. Åtagandenivån är ganska jämn och ligger nära det genomsnitt på 95 % som noterats för samtliga gemenskapsinitiativ. Man kan ändå konstatera att initiativen Pesca, Adapt, Employment samt Resider och Rechar har den högsta åtagandenivån. I gengäld uppvisar initiativen Peace och SMF en lägre åtagandenivå. När det gäller initiativet Peace beror detta på att omfördelningen av anslagen medförde en ökning på 100 miljoner av det totala anslagsbeloppet (25 % av det ursprungliga beloppet). Den låga åtagandenivån för initiativet SMF beror på att vissa program antagits mycket sent under 1998 och 1999 på grund av sin nyskapande karaktär, bl.a. vad gäller lokala partnerskap. När det gäller betalningsnivån är skillnaderna mera markerade och varierar mellan 52 % och 74 %. Liksom under 1998 uppvisar initiativen Employment samt gemenskapsinitiativen för industriell omvandling (Rechar, Konver, Retex), utom Resider, den högsta genomförandegraden. Det bör noteras att genomförandegraden för initiativet Adapt, som uppvisade en stor eftersläpning 1998, förbättrades betydligt under 1999 och kommit upp i nivå med genomsnittet för samtliga gemenskapsinitiativ. Det bör påpekas att utbetalningarna för gemenskapsinitiativprogram, i likhet med dem för GSR och SPD, också kommer att kunna spridas till den 31 december 2001. 2.1.9. Nyskapande åtgärder och tekniskt stöd Varje strukturfond kan finansiera åtgärder som avser nyskapande eller tekniskt stöd. Den typen av verksamhet får finansieras upp till ett maximibelopp som är 1,5 % av årsanslagen för ERUF, 1 % för EUGFJ, 1,5 % för ESF och 2 % för FFU (se bilaga 4). I fråga om budgetpost B2-1600 (miljöåtgärder inom strukturfonderna), som skapades 1997 på Europaparlamentets initiativ, fortsatte den förbättring av genomförandegraden som noterats under 1998. I slutet av året hade samtliga anslag utnyttjats för åtaganden. De åtgärder som finansierats under året gäller bl.a. köp av satellitbilder för projektet "Corine Land Cover 2000", utbildning i miljöfrågor och uppvärdering av landskap i Portugal (Alentejo), ett seminarium om hållbar utveckling i Berlin och ett pilotprojekt om hållbar utveckling i Haute-Normandie. I mars 1999 överlämnades en rapport till Europaparlamentet om de åtgärder som genomförts under 1997-1998. Åtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män inom ramen för nyskapande åtgärder I likhet med de program som tillkommer på nationellt initiativ eller på gemenskapsinitiativ uppmuntras främjandet av jämställdhet mellan kvinnor och män också i ett antal nyskapande åtgärder. När det gäller interregionalt samarbete anordnades inom ramen för Recite ett seminarium för nätverken av resurscenter för främjandet av kvinnans integration i det ekonomiska livet. Ett program inom Ecos-Ouverture har till syfte att förbereda kandidatländerna till att integrera jämställdhet mellan kvinnor och män som ett prioriterat område. När det gäller landsbygdsområden antogs ett antal riktade åtgärder under 1999. Av de 16 nya åtgärder som antogs under 1999 gäller 13 projekt som rör kvinnliga jordbrukare eller kvinnor som bor på landsbygden. Dessa åtgärder har t.ex. till syfte att främja kvinnors kvalifikationer och utveckling och att organisera tjänster till landsbygdsbefolkningen i Frankrike, att inrätta ett elektroniskt nätverk av tjänster för kvinnliga jordbrukare eller kvinnor på landsbygden i Sverige och att skapa ett nätverk av daghem i landsbygdsområden i Spanien. Nyskapande åtgärder och tekniskt stöd enligt artikel 10 i ERUF-förordningen Nya åtgärder som antogs 1999 (se bilaga 4) Nästan samtliga nya åtaganden gäller interregionalt samarbete. När det gäller internt interregionalt samarbete och programmet Recite II godkände kommissionen 14 projekt motsvarande ett gemenskapsstöd på 28,7 miljoner euro. Därmed uppgår programmets totala åtaganden till 111,5 miljoner euro för 56 interregionala samarbetsprojekt med sammanlagt 295 partner. Den första fasen i arbetsprogrammet för dessa 56 projekt slutfördes under 1999. Denna fas pågår i högst åtta månader varefter varje projektansvarig skall lägga fram en kontrollrapport om projektets genomförbarhet. Utifrån denna rapport fattar kommissionen ett beslut om huruvida projektet får fortsätta (efter ett sammanträde med projektdeltagarna, kontoret för tekniskt stöd och två externa experter). Hittills har kommissionen accepterat att 41 av de 42 projekt som slutfört den första fasen får gå vidare. GD Regionalpolitik hade därvid följande målsättning: i) att kontrollera projektens genomförbarhet efter åtta månaders nätverksarbete och att lägga ner projekt vars första fas inte genomförts på ett tillfredsställande sätt, ii) att kartlägga varje projekts starka och svaga sidor, varvid ett omfattande uppföljningsarbete lagts ner på vissa projekt, iii) att föreslå projektförbättringar med hjälp av extern expertis på grundval av första fasens utfall. Två seminarier anordnades. Den ena vände sig till projektansvariga som arbetar med internationaliseringen av SMF, den andra samlade företrädare för nätverk som ivrar för lika möjligheter. I övrigt organiserades under 1999 ett seminarium om projektförvaltarnas administrativa och finansiella förpliktelser.

Vad gäller samarbete utanför unionens gränser startade kommissionen 63 projekt inom ramen för Ecos-Ouverture. Dessa projekt valdes ut bland drygt 500 förslag som lämnats in till kommissionen, vilket vittnar om de lokala myndigheternas stora intresse för samarbetsprojekt på europeisk nivå, trots de komplikationer som handläggningen av den typen av åtgärder brukar innebära. Programmet har till syfte att på en decentraliserad nivå förbereda den kommande utvidgningen på ett antal områden viktiga som är viktiga för lokala myndigheter i de central- och östeuropeiska länderna, som utarbetandet av regionala utvecklingsstrategier, ekonomisk uppvärdering av kulturarvet, lika möjligheter, miljö och stöd till små och medelstora företag. Liksom under tidigare år ägde två Europartenariat-arrangemang rum: i maj i Wien (Österrike) och i oktober i Potsdam (Tyskland). Under dessa arrangemang, som hölls i anslutning till möten inom ramen för "Phare-partnerskap", knöts drygt 44 000 kontakter avseende gemensamma samarbetsprojekt mellan SMF från unionen och från länderna i Central- och Östeuropa. Inom kommissionen pågår för närvarande en utvärdering av Europartenariat-programmet för att bedöma de konkreta resultat som uppnåtts under de gångna tio åren och föreslå de omorienteringar som är nödvändiga för att SMF skall kunna möta de nya utmaningar som de ställs inför på den internationella marknaden. När det gäller det regionala initiativet för informationssamhället (RISI), som syftar till att integrera begreppet informationssamhället i unionens minst gynnade områden, avslutades under 1999 mellanfasen (RISI 1 och RISI 2). På grund av RISI-initiativets framgångar beslutades att finansiera ytterligare en fas (RISI +) för att stödja målet att införliva IT-aspekter i de regionala utvecklingsstrategierna, bl.a. med hjälp av finansiella medel från strukturfondernas program. I oktober 1999 inleddes 13 nyskapande projekt som är begränsade till en region, med ett gemenskapsstöd på omkring 250 000 euro per region, i syfte att testa vissa åtgärder som föreslagits i första fasen. När det gäller regionala innovationsstrategier (RIS) färdigställde 21 regioner under 1999 sin strategi och handlingsplan för att förbättra myndigheternas politiska åtgärder och kunnande när det gäller att främja nyskapande verksamhet i SMF. Handlingsplanerna förväntas leda till kvalitativa och kvantitativa förbättringar i dessa regioners offentliga och privata utgifter på innovationsområdet och således till att stärka deras ekonomiska konkurrenskraft. På grund av framgångarna med RIS beslutade kommissionen att stödja ytterligare en fas (RIS +) för att fördjupa målet att satsa på nyskapande åtgärder i regionala utvecklingsstrategier genom att finansiera pilotprojekt som grundar sig på RIS-handlingsplanen. Sedan juli 1999 har 25 RIS+-projekt lanserats med ett gemenskapsstöd på omkring 250 000 euro per region. Parallellt med antagandet av nya program 1999 fortsattes vissa pilotprojekt som påbörjats under tidigare år. Så är bl.a. fallet för de sex pilotprojekten för tekniköverföring (RTT), som bygger på interregionalt samarbete mellan ett tretiotal organisationer i olika regioner i unionen och i varierande sektorer som textil, vattenbruk, ren teknik och återanvändningsteknik, skor, osv. Likaledes har nästan samtliga 26 pilotprojekt i stadsområden (1997-1999) på egen begäran beviljats förlängningar så att verksamheten kan fortsätta till fram mot slutet av 2001. Den granskning av städerna som påbörjades 1998 och vars resultat kommer att offentliggöras under 2000 fortsatte under 1999 med insamlingen av ett trettiotal indikatorer om livskvaliteten i 58 städer