1.Inledning

Vatten är oundgängligt för livet och därmed för samhället och ekonomin. Det kommer att bli viktigt med hållbar vattenförvaltning för att mänskligheten ska kunna anpassa sig till sin förändrade miljö och undvika att den globala temperaturökningen överskrider 1,5 °C. Mer än någonsin kräver förvaltningen av denna livsviktiga resurs en verkligt integrerad strategi som tar hänsyn till miljörelaterade, sociala, ekonomiska och hälsorelaterade aspekter.

I denna femte genomföranderapport beskrivs läget i genomförandet av vattendirektivet och översvämningsdirektivet baserat på kommissionens bedömning av de andra förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och de första planerna för hantering av översvämningsrisker, som medlemsstaterna utarbetade och rapporterade för perioden 2015–2021. Denna rapport krävs enligt artikel 18 i vattendirektivet och artikel 16 i översvämningsdirektivet. Den motsvarar också kravet i artikel 11 i grundvattendirektivet.

Vattendirektivet från 2000 säkerställer en fullständig integrering av de ekonomiska och ekologiska perspektiven inom den kvalitativa och kvantitativa vattenförvaltningen. Huvudmålet var att fram till 2015 uppnå god status för de över 111 000 ytvattenresurserna (t.ex. floder, sjöar eller kustvatten) och de över 13 000 grundvattenresurserna i EU. Vattendirektivet gör det dock möjligt att skjuta fram tidsfristen i högst två ytterligare cykler (dvs. den nuvarande perioden 2015–2021 och den efterföljande perioden 2021–2027), såvida inte naturliga förhållanden gör att direktivets mål inte kan uppnås inom dessa tidsfrister. Att uppnå ”god status” innebär att man säkerställer god ekologisk och kemisk status för ytvattenresurser och god kvantitativ status och kemisk status för grundvattenresurser, som är huvudkällan för uttag av dricksvatten.

I översvämningsdirektivet, som lades fram sju år senare som ett svar på de stora översvämningarna längs Donau och Elbe sommaren 2002, fastställs en ram för att minska riskerna för översvämningsskador i EU. Mot bakgrund av de ökade översvämningarna i Europa är detta mål i dag viktigare än någonsin. I takt med att klimatförändringarna fortskrider och stadsbebyggelsen breder ut sig kräver osäkerheten kring hanteringen av översvämningsrisker löpande övervakning och anpassning av praxis för att minimera skadorna. I denna rapport behandlas de hittillsvarande framstegen baserat på de första planerna för hantering av översvämningsrisker.

Den föreliggande rapporten åtföljs av en rad arbetsdokument från kommissionens avdelningar med både EU-översikter, bedömningar av enskilda medlemsstater och sammanfattningar av det internationella samarbetet.

2.Antagande- och rapporteringsläge

Alla medlemsstater har antagit förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt och planer för hantering av översvämningsrisker; det enda undantaget är planen för hantering av översvämningsrisker för Kanarieöarna (Spanien) .

Även om det har skett en förbättring jämfört med föregående rapport antog många medlemsstater sina planer sent (efter den 22 december 2015), eller så rapporterade de sent genom databasen Water Information System for Europe (Wise) (rapporteringen skulle ha avslutats senast den 22 mars 2016). I vissa fall var förseningen två år eller mer. Kommissionen vidtog rättsliga åtgärder mot alla medlemsstater som inte uppfyllde sina rättsliga rapporteringskrav.

3.Bedömning av de andra förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och de första planerna för hantering av översvämningsrisker

Informationen i förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och planerna för hantering av översvämningsrisker laddades upp via den gemensamma databasen Wise, som sköts av Europeiska miljöbyrån (EEA). Kommissionen baserade sin bedömning på Wise och på upplysningar direkt från de nationella och internationella förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt och planerna för hantering av översvämningsrisker.

Irland, Grekland och de spanska Kanarieöarna rapporterade varken sina förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt eller sina planer för hantering av översvämningsrisker i tid för att de skulle kunna bedömas, medan Litauen och Storbritannien (för Gibraltar) inte rapporterade sina förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt i tid. Därför omfattar den föreliggande rapporten inte dessa länder eller regioner.

Kommissionen tog hänsyn till resultaten av vattenkonferensen i Wien den 20–21 september 2018, som gjorde det möjligt för en rad berörda aktörer och medlemsstater att bidra till rapporten.

Kommissionen tog också hänsyn till Europaparlamentets och rådets synpunkter på tidigare genomföranderapporter. Europaparlamentet antog en vattenrelaterad resolution 2015, i vilken parlamentet bl.a. betonade vikten av kvalitativ och kvantitativ vattenförvaltning samt behovet av ett fullständigt genomförande av EU:s vattenlagstiftning och en ökad integrering av denna lagstiftning i annan EU-politik. Parlamentet uppmanade medlemsstaterna att färdigställa och genomföra sina förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt och lämna relevant information online. Parlamentet framhävde också synergierna mellan förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt och planer för hantering av översvämningsrisker. Rådet utfärdade slutsatser vid flera tillfällen mellan 2007 och 2016. Rådet framhävde särskilt behovet av att fullständigt genomföra EU:s vattenregelverk för att skydda vattenresurserna mot försämring och stegvis uppnå god status, och uppmanade kommissionen och medlemsstaterna att samarbeta för att på ett bättre sätt integrera dessa insatser i annan relevant politik. Särskilt när det gäller översvämningar hänvisade rådet till användningen av grön infrastruktur och naturliga vattenhållningsåtgärder som ett sätt att minska översvämningsriskerna. Kommissionen stöder alla dessa överväganden och har åtagit sig att agera i linje med dem.

4.Vattendirektivet – resultat från de andra förvaltningsplanerna för avrinningsdistrikt

I EEA:s rapport om vattentillståndet från juli 2018 finns ingående information om tillståndet för Europas vattenförekomster på grundval av medlemsstaternas rapporter enligt vattendirektivet.

Den visar att 74 % av EU:s grundvattenförekomster nu har uppnått god kemisk status och att 89 % av dem har uppnått god kvantitativ status.

Situationen är mindre uppmuntrande för ytvattenresurser: endast 38 % av dem har god kemisk status och endast 40 % god ekologisk status eller potential . Några få enskilda förorenande ämnen, av vilka det vanligaste är kvicksilver , har stor inverkan på status. Åtgärder vidtas både på EU-nivå och internationell nivå för att minska utsläppen av kvicksilver och andra förorenande ämnen, vilket har lett till förbättringar när det gäller nivåerna av vissa enskilda ämnen.

Jämfört med cykeln 2009–2015 har endast ett begränsat antal vattenförekomster bättre status. Detta kan bero på sent fastställande av påverkan, den längre tid som krävs för att utforma ändamålsenliga åtgärder, det långsamma införandet av åtgärder, naturens reaktionstid innan åtgärdernas effekter visar sig, men även skärpta kvalitetsnormer och förbättrad övervakning och rapportering som visar att vattenförekomster, som tidigare ansågs ha ”okänd” status, i själva verket har ”otillfredsställande” status.