[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 3.12.2009

KOM(2009)667 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN FEMTE NATIONELLA MEDDELANDET FRÅN EUROPEISKA GEMENSKAPEN INOM RAMEN FÖR FN:s RAMKONVENTION OM KLIMATFÖRÄNDRINGAR (UNFCCC)

(krävs enligt artikel 12 i FN:s ramkonvention om klimatförändringar)

{SEK(2009)1652}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Sammanfattning 3

1.1. Nationella förhållanden 4

1.2. Inventering 5

1.3. Strategier och åtgärder 5

1.4. Prognoser 6

1.5. Påverkan, sårbarhet och anpassning 7

1.6. Finansiella resurser och tekniköverföring 8

1.7. Forskning och systematisk observation 9

1.8. Utbildning, undervisning och allmänhetens medvetenhet 11

1. SAMMANFATTNING

Detta är det femte nationella meddelandet från Europeiska gemenskapen som utarbetats i enlighet med artikel 12 i FN:s ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC).

Gemenskapen och dess 27 medlemsstater har under ett antal år, både individuellt och tillsammans, aktivt verkat mot klimatförändringar. Ett stort steg framåt togs 2008 då man för EG enades om ett integrerat och ambitiöst paket med strategier och åtgärder för hantering av energifrågorna och klimatförändringarna. Paketet innehåller förslag om förnybar energi, EU:s utsläppshandelssystem, delade ansträngningar bland medlemsstaterna för att minska utsläppen från sektorer utanför EU:s utsläppshandelssystem samt geologisk lagring av koldioxid, och fastställer specifika mål för 2020. Paketet innehåller också ett juridiskt bindande åtagande att fram till 2020 minska utsläppen av växthusgaser med 20 % jämfört med 1990 års nivåer. Samtidigt som paketet för energi och klimatförändringar antogs godkändes en förordning om utsläppsnormer för nya personbilar, och man enades om att ålägga leverantörer av fossila bränslen att minska utsläppen av växthusgaser överallt i bränsleproduktionen. Andra framsteg av betydelse på senare tid är inlemmandet av luftfartsverksamhet i EU:s utsläppshandelssystem och ett nytt direktiv för att främja miljövänliga och energieffektiva vägtransportfordon.

Gemenskapen arbetar aktivt för att genomföra strategier och för att hela tiden utveckla nya strategier för att möta de krav nya förhållanden ställer. Utvecklingen av nya strategier grundas på forskning om klimatsystem, kunskaper om vilken påverkan klimatförändringar har samt kartläggning av hur man kan lindra följderna och anpassa samhället. Flera projekt är inriktade på att utveckla teknik och strategier för att minska utsläppen av växthusgaser från vissa ekonomiska sektorer, till exempel energi och transport.

Dagens åtgärder har redan gett effekt. Som exempel kan nämnas att sedan 2003 har energiförbrukningen per person i EU-27 långsamt sjunkit. Under perioden 1990–2007 minskade även utsläppen av växthusgaser. Och även primärenergiintensiteten har minskat sedan 1996, medan användningen av förnybar energi har ökat i betydande omfattning.

Med dagens åtgärder och användning av Kyoto-mekanismer förväntas EU-15 uppfylla Kyoto-målen. År 2020 förväntas utsläppen (exklusive LULUCF[1]) från EU-15 med dagens åtgärder plana ut på ungefär samma nivå som 2010. Utsläppen från EU-27 beräknas minska något för att 2020 återgå till 2005 års nivåer. Om ytterligare åtgärder vidtas, förväntas dock utsläppen från EU-27 minska stadigt till 2020 och då vara 15 % lägre än 1990 års nivåer. I prognoserna från många medlemsstater har man dock inte räknat med den fulla effekten av de klimatstrategier som nyligen föreslogs.

I fråga om LULUCF visar uppgifter från 20 medlemsstater att nettoupptagen generellt sett ökade under perioden 1990–2007. Nettoupptag av koldioxid från LULUCF beräknas emellertid minska kraftigt till 2020 för att återgå till 1990 års nivåer. Följaktligen kan nettoutsläppen av växthusgaser från LULUCF komma att öka till 2020.

Visserligen är det oerhört viktigt att minska utsläppen av växthusgaser för att undvika farliga klimatförändringar, men gemenskapen inser också att vissa effekter som beror på tidigare utsläpp inte går att undvika. Gemenskapen har därför bedrivit forskning och vidtagit åtgärder för att kartlägga vilka effekter det kan röra sig om, för att utveckla motåtgärder och hjälpa utvecklingsländer att hantera följderna av klimatförändringar. Dessa insatser kännetecknas av en mer samordnad strategiutveckling som utmynnat i en vitbok som innehåller EG:s strategiinriktning under kommande år.

Parallellt med insatser i fråga om klimatförändringen inom EU, engagerar sig gemenskapen hårt för att hjälpa utvecklingsländerna i kampen mot fattigdom och för att uppnå FN:s millennieutvecklingsmål. Att bekämpa klimatförändringen är en av grundbultarna i det arbetet. Under de senaste åren har samarbetet om klimatförändringen stärkts kraftigt inom olika ramverk, och gemenskapens finansiella bidrag kopplade till klimatförändringen har stadigt ökat under samma period.

Gemenskapen inser också betydelsen av att öka allmänhetens medvetenhet och förbättra kunskaperna om klimatförändringen. Som ett led i förberedandet av det här meddelandet hölls ett sex veckor långt samråd som syftade till att europeiska organisationer verksamma inom området klimatförändringar skulle komma med synpunkter. Synpunkterna gjorde att viss information i det här meddelandet presenterades på ett bättre sätt. Dessutom lämnades flera synpunkter på hur EU:s klimatpolitik fungerat senaste tiden. De flesta var positivt inställda, framförallt i fråga om det färska energi- och klimatpaketet, men det fanns också vissa farhågor, och områden där man efterlyste ytterligare åtgärder.

Efter 2012 är gemenskapens mål en begränsning av den genomsnittliga globala temperaturökningen till mindre än två grader över de förindustriella nivåerna. Om dagens utsläppstrender fortsätter kan ökningen bli mer än två grader redan 2050. Men även om ökningen av den globala medeltemperaturen blir mindre än två grader kommer det att behövas betydande åtgärder för att begränsa effekterna.

Gemenskapen anser att det krävs följande tre nyckelområden för dessa åtgärder: mål och åtgärder, finansiering och inrättandet av en effektiv global koldioxidmarknad. Det internationella avtalet för perioden efter 2012 måste ha tillräckligt ambitiösa mål och vara tillräckligt omfattande och ge jämförbara minskningar från alla utvecklade länder, samt innehålla lämpliga åtgärder från utvecklingsländer för att begränsa utsläpp från dem. Om ett sådant avtal blir verklighet, är gemenskapen fast besluten att öka sitt minskningsmål till 30 % från dagens bindande mål på 20 %.

Nationella förhållanden

Befolkning

- Efter Bulgariens och Rumäniens anslutning den 1 januari 2007 omfattar EU nu 27 medlemsstater. Befolkningen inom EU har fortsatt att öka med cirka 0,3 % per år, vilket också var trenden då fjärde nationsrapporten utvecklades.

Ekonomi

- Tack vare i första hand en stark tillväxt inom tjänstesektorn har EU:s BNP växt stadigt med cirka 2,3 % under perioden 1995–2007.

Energi

- Den totala förbrukningen av primärenergi och energi ökade under perioden 1990–2007 med cirka en halv procent per år, men förbrukningen har stabiliserats under de senaste åren.

- Trenden i fjärde nationsrapporten om en övergång från kol till gas i primärbränsleblandningen har fortsatt. Andelen förnybar energi har dock ökat från år 2002, främst tack vare vind och biomassa.

- EU:s beroende av importerade fossila bränslen har ökat snabbare under perioden sedan fjärde nationsrapporten, vilket lett till farhågor i fråga om energitryggheten.

Transport

- Ökningen av den slutliga energiförbrukningen beror till stor del på ökad efterfrågan på energi från transportsektorn.

- Både gods- och passagerartrafik har fortsatt ökat kraftigt sedan 1990. Ökningen av passagerartransporter börjar så smått frigöra sig från den ekonomiska tillväxten.

Markanvändning, jordbruk och skogsbruk

- Allmänt sett har andelen jordbruksmark minskat i de flesta medlemsstater med cirka 10 % från 1990 till 2005. Skogsbruksareal (exklusive annan trädbevuxen mark) har ökat med cirka 8 % under samma period.

Inventering

- I EU-27 (utan LULUCF) minskade de totala utsläppen av växthusgaser med 9,3 % från 1990 till 2007. I EU-15 minskade utsläppen av växthusgaser med 4,3 % under samma period. I både EU-27 och EU-15 har de största relativa förändringarna ägt rum i avfallssektorn där utsläppen av CH4 från bemannade avfallsdeponier för fast avfall minskat kraftigt.

- Som genomsnitt under de senaste fem åren har utsläppen från EU-15 (utan LULUCF) legat 3,1 % under nivån för basåret.

- Från 2006 till 2007 minskade de totala utsläppen av växthusgaser med 1,2 % i EU-27 och 1,6 % i EU-15. Detta berodde i första hand på minskade koldioxidutsläpp från hushållen och tjänstesektorn, eftersom vädret var varmare under 2007 än 2006 och i andra hand på övergång till andra bränsletyper (från 2007 till 2006 och 2008) beroende på variationer i bränslepriserna.

Strategier och åtgärder

- Många av dagens EG-strategier och -åtgärder förbättras för att klara målen i det integrerade paketet om energi och klimatförändring.

- Gemenskapen har åtagit sig att till 2020 minska utsläppen av växthusgaser med minst 20 % jämfört med utsläppen 1990. Man är dessutom fast besluten att öka målet till 30 % om ett tillfredsställande internationellt avtal blir verklighet.

- EG har åtagit sig att se till att till 2020 ska 20 % av EU:s slutliga bruttoenergiförbrukning komma från förnybara källor (inklusive el, värme och transport). Detta ska kompletteras av målet att minst 10 % av den slutliga energiförbrukningen inom alla transportformer 2020 ska komma från förnybara källor.

- Gemenskapen har åtagit sig att till 2020 minska den totala förbrukningen av primärenergi med 20 % jämfört med om inga åtgärder vidtas.

- EU:s system för handel med utsläppsrätter är nu inne i sin andra fas (2008–2012), och har förbättrats tack vare erfarenheter från den första fasen (2005–2007). Ytterligare förbättringar och utvidgning planeras för fas III, då även luftfartssektorn ska ingå i systemet redan från och med 2012.

- Den senaste utvecklingen omfattar också ny lagstiftning i fråga om minskade utsläpp av växthusgaser från sektorer som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter, avskiljning och lagring av koldioxid, utsläppskrav på nya personbilar, produktion av drivmedel samt energieffektiva vägtransportfordon.

- Gemenskapen hårdprioriterar ett lyckat förhandlingsresultat från klimatöverläggningarna i Köpenhamn 2009.

Prognoser

- I enlighet med Kyoto-protokollet har EU-15 satt upp målet att minska utsläppen med i genomsnitt 8 % mellan 2008 och 2012, jämfört med utsläppen basåret. Utsläppen av växthusgaser i EU-15 förväntas 2010 ligga 7,5 % under utsläppen basåret (dagens åtgärder minskar utsläppen med 320 Mt jämfört med utsläppen på 4 266 Mt under basåret). Ytterligare åtgärder förväntas till 2010 minska utsläppen i EU-15 med 73 Mt jämfört med basåret, vilket ger utsläpp som ligger 9,2 % under utsläppen basåret. Med tanke på förväntad påverkan från inhemsk politik och åtgärder beräknas utsläppen i EU-15 2010 ligga 1,2 procentenheter under Kyoto-målen.

- Medlemsstaternas planer på att använda flexibla mekanismer förväntas under åtagandeperioden öka utsläppsrätterna för medlemsstaterna med ytterligare 2,2 % – jämfört med utsläppen basåret – till 94,2 % (93 Mt), och kolsänkor förväntas spä på med ytterligare 1,0 % till 95,2 % (42 Mt) jämfört med utsläppen basåret. Vidare förväntas det faktum, att aktörer inom EU:s system för handel med utsläppsrätter får utsläppskrediter från flexibla mekanismer, öka utsläppsrätterna under åtagandeperioden med ytterligare 1,4 % till 96,6 % (61,2 Mt) jämfört med utsläppen basåret.

Bild – 1 Utsläpp av växthusgaser i EU-15 och prognoser för EU-15 (exklusive LULUCF) enligt scenarierna ”med åtgärder” och ”med ytterligare åtgärder”, EU-15 1990–2020

[pic]

Bild – 2 Utsläpp av växthusgaser i EU-27 och prognoser för EU-15 (exklusive LULUCF) enligt scenarierna ”med åtgärder” och ”med ytterligare åtgärder”, EU-15 1990–2020

[pic]

Anm.: Indexet på den vertikala axeln gäller basåret för EU-15, dvs. 1990 års utsläpp av CO2, CH4 och N2O och 1995 års utsläpp av F-gaser (med undantag för Frankrike, Italien och Österrike där basåret för F-gaser är 1990). Detta innebär att värdet för 1990 inte är exakt 100 för EU-15. Eftersom EU-27 inte har något gemensamt Kyoto-mål och följaktligen inget gemensamt basår, gäller indexet på den vertikala axeln 1990 års utsläpp för EU-27.

- Med tanke på medlemsstaternas planerade användning av Kyoto-mekanismer, kolsänkor och effekterna av EU:s system för utsläppshandel samt effekterna av inhemska åtgärder, förväntas EU-15 missa målet med 5,8 procentenheter år 2010. Utsläppen förväntas uppgå till 3 677 Mt.

- År 2010 förväntas utsläppen av växthusgaser i EU-27 ligga 9,7 % under 1990 års nivåer som ett resultat av vidtagna åtgärder och 11,4 % under 1990 års nivåer om planerade åtgärder skulle bli verklighet.

- Utsläppen i EU-27 beräknas 2020 ligga 6,4 % under 1990 års nivåer ”med befintliga åtgärder” och 14,3 % under 1990 års nivåer med ”ytterligare åtgärder”, vilket kan jämföras med EU:s mål att minska utsläppen med 20 % jämfört med 1990. De flesta medlemsstater (16) har dock inte ännu räknat med EU:s energi- och klimatpaket för 2020 i sina prognoser.

- Tjugo medlemsstater har inte gjort någon bedömning av hur finanskrisen påverkar deras senaste utsläppsprognoser.

Påverkan, sårbarhet och anpassning

- Efter fjärde nationsrapporten har det gjorts stora framsteg i fråga om att bedöma påverkan från klimatförändringar och att utveckla anpassningspolitiken i Europa.

- Den fjärde utvärderingsrapporten (2007) från FN:s klimatpanel innehöll klara bevis för att klimatförändringen orsakas av utsläpp av växthusgaser som beror på mänsklig verksamhet. Rapporten gav också forskningen om klimatförändringar och strategiutveckling i Europa ny skjuts. Forskare i Europa har lämnat viktiga bidrag till rapporten, bland annat i form av stöd vid utarbetandet och nya vetenskapliga bevis som tagits med i rapporten.

- Efter det att utvärderingsrapporten publicerades har större förändringar observerats. Rapporter från Europeiska miljöbyrån, EG:s gemensamma forskningscenter och EG-finansierade projekt från ramprogrammet för forskning innehåller nya bevis för att klimatförändringen kommer att få betydande följder, både i Europa och resten av världen. Flera nya forskningsprogram finansieras för att vi ska få bättre kunskaper om anpassningen till miljöförändringarna.

- Gemenskapen arbetar nu mer samordnat i fråga om strategiutveckling och har offentliggjort en vitbok om anpassning till klimatförändringar för att ange EG:s strategiinriktning under kommande år. Gemenskapen utformar för närvarande en anpassningsram för att minska effekterna för EU av klimatförändringen. Ramen kompletterar och förstärker de åtgärder som EU:s medlemsstater vidtar. Vitboken om anpassning publicerades i april 2009.

- Gemenskapen har lagt fram flera initiativ som stöd till utvecklingsländer så att de kan anpassa sig till klimatförändringarna. Till exempel den globala klimatförändringsalliansen som lanserades 2007 för att fördjupa samarbetet mellan gemenskapen och utvecklingsländer och som förnyar gemenskapens åtagande att integrera klimatförändringen i utvecklingssamarbetet och ger tekniskt och finansiellt stöd till anpassning i de minst utvecklade länderna och i små östater under utveckling.

- Europeiska kommissionen utvecklar för närvarande ett europeiskt informationsställe (”Clearing house”) med den senaste och mest välunderbyggda informationen som ska bestå av ett IT-verkyg och en databas om klimatförändringens påverkan, sårbarhet samt bästa vägar för anpassning.

- Anpassningen till klimatförändringen försvåras av många osäkra faktorer i framtida lokala klimatförhållanden – nederbörd, solsken, temperatur. Ett system för långsiktig hållbarhet för att observera vår planet behövs för att minska dessa osäkra faktorer. Gemenskapen håller för närvarande på att inrätta ett sådant system genom initiativet Global övervakning för miljö och säkerhet[2] och det europeiska nätet för havsobservation och datainsamling[3].

Finansiella resurser och tekniköverföring

- Sedan den fjärde nationsrapporten har man använt exaktare och mer detaljerade indelningar av klimatförändringsprojekt för att få en tydligare bild av hur mycket pengar som går till olika klimatförändringsprojekt. I detta arbete har man alltmer använt sig av Rio-markörer för att urskilja klimatförändringselement i projekt.

- Gemenskapens finansiella bidrag[4], från utvecklingsprojekt inom ramen för externa samarbetsprogram i fråga om klimatförändring i utvecklingsländer har stadigt ökat från 160 miljoner euro 2004 till 318 miljoner euro 2007[5]. Dessa projekt ingår inte i projekt inom mekanismen för ren utveckling.

- Vikten av att vidta åtgärder i fråga om anpassning till klimatförändringen har ökat, vilket illustreras av de ökade finansiella resurser[6] som satsas.

- Meddelandet Ökade internationella medel för klimatfrågan: ett europeiskt utkast till Köpenhamnsförhandlingarna, som antogs den 10 september 2009, innehåller ett utkast till hur utvecklingsländer ska få ökad internationell finansiering för att bekämpa klimatförändringen. I meddelandet poängteras att finansieringsfrågan är central för att ett avtal med ambitiösa mål ska kunna bli verklighet i Köpenhamn.

- Det finns flera nya finansiella mekanismer och initiativ som stöd för detta ökade fokus på klimatförändringen, exempelvis globala fonden för energieffektivitet och förnybar energi, den globala klimatförändringsalliansen och EU-mekanismen för energiinvesteringar i AVS-länderna. Den sistnämnda har visserligen ett annat omfattningsområde, men dess bidrag till att bekämpa klimatförändringen är lika stort.

- Klimatförändringen behöll en framträdande plats i sjunde ramprogrammet om forskning, bland annat i form av flera initiativ och projekt med målet att hjälpa utvecklingsländer med klimatförändringsfrågor. Institutioner från länder som inte är bilaga 1-parter har sedan 2004 fått 19,3 miljoner euro i forskningsbidrag från gemenskapen.

Forskning och systematisk observation

- Sedan den fjärde nationsrapporten har det gjorts stora framsteg inom forskningen om klimatförändringar på gemenskapsnivå, framförallt i sjunde ramprogrammet om forskning och teknisk utveckling som inleddes 2007.

- Sjunde ramprogrammets totala budget uppgår till 50,52 miljarder euro under perioden (2007–2013), vilket är en ökning med 65 % jämfört med budgeten för sjätte ramprogrammet som genomsnitt per år. Sjunde ramprogrammets struktur är större och mer integrerat med fyra huvudområden ”Samarbete, ”Människor”, ”Idéer” och ”Kapaciteter”. Ett femte område (”Euratom”) har lagts till som får 2,75 miljarder euro för kärnforskning. Hållbar utveckling har integrerats som en del av och mål för all gemenskapsforskning.

- Huvudområdet ”Samarbete” (64 % av budgeten för sjunde ramprogrammet) består av tio teman som omfattar ”Miljö (inklusive klimatförändring)”[7] som beviljas 1,89 miljarder euro under perioden 2007–2013. Av den summan har sedan 2007 14 % gått till forskningsprojekt om klimatsystemet, förståelsen av klimatförändringens påverkan samt kartläggning av hur man kan lindra följderna och anpassa samhället.

- Forskningsprojekt som finansierats inom teman som rymdprogrammet GMES (Global övervakning för miljö och säkerhet), energi, transport, jordbruk och fiske under temat ”Samarbete” i sjunde ramprogrammet bidrar till forskning om klimatsystemet, förståelsen av klimatförändringens påverkan samt kartläggning av hur man kan lindra följderna och anpassa samhället. Ytterligare klimatrelevant forskning får stöd under områdena ”Människor”, ”Idéer” och ”Kapaciteter” i sjunde ramprogrammet. Sedan 2003 har uppskattningsvis nästan 570 miljoner euro satsats på klimatforskning inom gemenskapens ramprogram.

- Forskningsprojekt som finansierats inom området GMES (1,43 miljarder euro inom sjunde ramprogrammet), energi (2,35 miljarder euro), transport (4,16 miljarder euro), jordbruk och fiske (1,93 miljarder euro) är mycket viktiga för att stödja forskning som är relevant för att lindra följderna och anpassa samhället, vilket även omfattar utvecklingen av nödvändig teknik. En stor del av forskningen inom de områdena är inriktad på att minska utsläppen av växthusgaser.

- EU har antagit en strategisk plan för att påskynda utvecklingen och spridningen av kostnadseffektiv teknik med låga koldioxidutsläpp, vilket ska ske genom gemensam strategisk planering och ett effektivare genomförande av programmen.

- Inom den strategiska EU-plan för energiteknik som antogs 2007 inriktas forskningen på den teknik som är bäst lämpad för att uppnå EU:s ”20-20-20-mål” (dvs. 20 % bättre energieffektivitet, 20 % av energin ska komma från förnybara energikällor, 20 % lägre utsläpp av växthusgaser) till 2020. I planen används i första hand medel från sjunde ramprogrammet (”Energi”). Förutom vanliga bidrag från sjunde ramprogrammet har för 2009 ytterligare 565 miljoner euro anslagits för vindforskning och 1,05 miljarder euro för CCS-forskning inom ramen för den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Medlen ska användas till slutet av 2010. Ytterligare förslag för kompletterande finansiering av den strategiska EU-planen är under utarbetande.

- Inom sjunde ramprogrammet har ett nytt verktyg, det gemensamma teknikinitiativet[8], lanserats. Verktyget kombinerar investeringar från den privata sektorn och/eller från nationella och europeiska offentliga medel. De gemensamma teknikinitiativen Clean Sky samt väte- och bränslecellsteknik syftar direkt till att minska utsläppen av växthusgaser från luftfart, yttransporter och stationära tillämpningar.

- Sjunde ramprogrammet för forskning har lagt ökat vikt vid internationellt samarbete så nu kan forskare eller institutioner från tredjeland delta i ansökningsomgångar för det ramprogrammet. Inom samarbetsprogrammet finns dessutom projekt som är direkt inriktade på internationellt samarbete. Hittills kommer cirka 6 % av alla deltagare från tredjeländer, inklusive utvecklingsländer.

- Klimatforskning vid EG:s gemensamma forskningscenter (med en total budget på 1,75 miljarder euro inom sjunde ramprogrammet) stödjer gemenskapens klimatförändringspolitik och förbättrar vetenskapliga rön om klimatförändringen.

- Och slutligen har Europeiska forskningsrådet inrättats med målet att uppmuntra banbrytande forskning på förslag från ledande forskare. Forskningsrådet, som kommer att fungera som nationellt forskningsråd på gemenskapsnivå, kommer också att ansvara för projektgenomförande.

Utbildning, undervisning och allmänhetens medvetenhet

Sedan fjärde nationsrapporten har följande viktigare initiativ tagits inom gemenskapen:

- Kampanjer för att öka allmänhetens medvetenhet om klimatförändringar

- Kampanj om klimatförändringar (2006–2009)

- EU-kampanj för hållbar energi (2005–2011)

- Kampanj om klimatåtgärder (2007–2009)

- ”Borgmästarförsamling” om energi och klimat (2008 och framåt)

- Nytt program om livslångt lärande (2007–2012) med ett ökat antal utbildningsprojekt om klimatförändringen.

- Eurobarometer-undersökning om européers attityd till klimatförändringen (2008 och 2009)

- ”Eco Agents” som är miljöbyråns webbplats för barn (2008 och framåt)

- Utveckling av flera online-verktyg som ska öka allmänhetens medvetenhet och kunskaper om klimatförändringen.

- Europeiska institutet för innovation och teknik skapades 2009 med målet att stödja nya vägar för att skapa och gynna innovation i Europa. Bland institutets prioriterade uppgifter hör hållbar energi och metoder för att lindra följder och anpassa samhället.

EG:s fullständiga femte nationsrapport finns i kommissionens arbetsdokument som består av fyra delar (1, 2a, 2b och 3).

[1] Markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk.

[2] Global övervakning för miljö och säkerhet (GMES) – för en säkrare planet, Bryssel, 12.11.2008, KOM(2008) 748 slutlig.

[3] Att bygga en europeisk kunskapsinfrastruktur om havsfrågor: Färdplan för europeiskt nät för havsobservation och datainsamling, SEK(2009) 499 (slutlig), 4 april 2009.

[4] Från finansiering från Europeiska kommissionen – projektdatabasen EuropeAid.

[5] Dessa siffror omfattar medel som är riktade till tre (Ryssland, Ukraina och Turkiet) bilaga 1-länder (UNFCCC) där ett EU-instrument omfattar både bilaga 1-länder och icke bilaga 1-länder. För 2004 uppgår summorna till 3,95 miljoner euro, för 2005 till 2,8 miljoner euro, för 2006 till 4,3 miljoner euro och för 2007 till 22 miljoner euro.

[6] Dessa siffror gäller anpassningsspecifika projekt och omfattar inte projekt som syftar till att begränsa effekterna av klimatförändringen och som tidigare ingått som del av anpassningen. Den totala summan för samtliga anpassningsåtgärder förväntas följaktligen bli högre.

[7] Inom sjätte ramprogrammet finansierades forskning om klimatförändring i första hand inom det prioriterade tematiska området ”Hållbar utveckling, globala förändringar och ekosystem”. Särskilda åtgärder som stöd för ”internationellt samarbete” stödde också ett stort antal internationella samarbetsprojekt i fråga om miljömässig hållbarhet och ekosystemens hållbarhet samt frågor om livsmedelsförsörjning som är direkt kopplade till klimatförändringen i utvecklingsländer.

[8] De särskilda strukturer som genomför de gemensamma teknikinitiativen är oberoende juridiska personer, med en särskild budget och särskild personal. Europeiska kommissionen är en av grundarna av varje gemensamt teknikinitiativ och har vetorätt i fråga om flera fördefinierade punkter.