Förslag till RÅDETS BESLUT om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition, vilket kompletterar Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet /* COM/2013/0154 final - 2013/0083 (NLE) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Motiv och syfte I sin resolution 53/111 av den 9 december 1998 beslutade FN:s generalförsamling att upprätta en särskild mellanstatlig kommitté med uppgift att förutsättningslöst bereda en konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (Palermokonventionen) med tre protokoll som skulle täcka följande områden: · Förebyggande, avskaffande och bestraffning av handel med människor, särskilt kvinnor och barn (människohandelsprotokollet). · Människosmuggling land-, sjö- och luftvägen (människosmugglingsprotokollet). · Olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, deras delar och komponenter och ammunition (skjutvapenprotokollet). Kommitténs första formella sammanträde ägde rum i Wien i januari 1999. År 2000 bemyndigade rådet kommissionen att förhandla om Palermokonventionen och Förenta nationernas protokoll om skjutvapen (UNFP) på Europeiska gemenskapens vägnar[1] utöver de andra protokollen. Kommissionen deltog aktivt i FN:s förhandlingar i Wien, i nära samarbete med EU:s medlemsstater och G8-länderna utanför EU. Förhandlingarna om Palermokonventionen slutfördes i juli 2000, medan människosmugglings- och människohandelsprotokollen färdigställdes först i oktober 2000. FN:s generalförsamling antog de tre instrumenten vid sin femtiofemte session den 15 november 2000 och öppnade dem för undertecknande. Förhandlingarna om FN:s protokoll om skjutvapen varade ett halvår till (till maj 2001), och FN:s generalförsamling antog protokollet vid sin femtiofemte session den 31 maj 2001[2] och öppnade det därefter för undertecknande. Den 12 december 2000 undertecknade Europeiska gemenskapen formellt de tre instrumenten i Palermo tillsammans med samtliga EU:s medlemsstater. Bemyndigande för att underteckna FN:s protokoll om skjutvapen lämnades av rådet i oktober 2001[3], och detta instrument undertecknades formellt av Europeiska gemenskapen i FN:s högkvarter i New York den 16 januari 2002. Unionen godkände ingåendet av Palermokonventionen i april 2004[4], och protokollen om människosmuggling och människohandel i juli 2006. Ingåendet av FN:s protokoll om skjutvapen sköts på framtiden eftersom det ansågs att protokollet innehöll bestämmelser som krävde antagande av ny lagstiftning och ändringar i befintlig lagstiftning. Dessa bestämmelser skulle påverka unionens regler om registerhållning, märkning av skjutvapen, åtgärder för att göra vapen obrukbara, krav på licens- eller tillståndssystem för export, import och transitering, strängare kontroller i utförselorter och mäkleriverksamhet. År 2005 offentliggjorde kommissionen ett meddelande om åtgärder för att öka säkerheten i fråga om sprängämnen, detonatorer, skjutvapen och utrustning för bombtillverkning i Europeiska unionen[5]. Meddelandet fick en konkret uppföljning i direktiv 2008/51/EG om ändring av rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen och i förordning (EU) nr 258/2012 om genomförande av artikel 10 i FN:s protokoll om skjutvapen och om införande av exporttillstånd, import- och transiteringsåtgärder för skjutvapen, delar till skjutvapen och ammunition. FN:s protokoll om skjutvapen trädde i kraft den 3 juli 2005. Hittills har 18 medlemsstater i EU undertecknat protokollet och 16 medlemsstater är fördragsslutande parter: tolv medlemsstater som har ratificerat det (Belgien, Bulgarien, Cypern, Estland, Italien, Litauen, Polen, Slovakien, Slovenien, Portugal, Sverige och Finland) och fyra medlemsstater som har anslutit sig till det (Spanien, Lettland, Nederländerna och Rumänien). Allmän bakgrund Bland de relevanta åtgärder som upptogs i rådets och kommissionens handlingsplan för genomförande av Haagprogrammet för ett stärkt område med frihet, säkerhet och rättvisa[6] ingick ett förslag om att ingå FN:s protokoll om skjutvapen på Europeiska gemenskapens vägnar. Det uppföljande Stockholmsprogrammet[7] lyfter fram smuggling av vapen som en olaglig verksamhet som fortsätter att utgöra ett hot mot den inre säkerheten i Europeiska unionen och bekräftar att unionen bör fortsätta att främja ratificering av internationella konventioner (och deras protokoll), i synnerhet sådana som utarbetats under överinseende av Förenta nationerna. Olaglig handel med av vapen nämns också i strategin för inre säkerhet[8] som en av de former av organiserad brottslighet som EU måste ta itu med. Gällande bestämmelser Det har antagits flera EU-rättsakter som syftar till att undanröja hinder för överföring av konventionella vapen på den inre marknaden och att underlätta sådan överföring eller till att reglera export av konventionella vapen till tredjeländer: · Rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, med ändringar. · Den 12–13 juni 2007 antog rådet en rekommendation om ett standardförfarande i medlemsstaterna för gränsöverskridande förfrågningar från polismyndigheter som undersöker kanaler för leverans av beslagtagna eller återtagna skjutvapen som är kopplade till brottslighet, vilket – även genom användning av den bifogade handledningen – kommer att förbättra spårningsåtgärder och polisiärt samarbete på området. · Direktiv 2008/51/EG av 21 maj 2008 om ändring av rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, som syftar till ett införlivande av de relevanta bestämmelser som anges i FN:s protokoll om skjutvapen när det gäller överföring av skjutvapen inom Europeiska unionen[9]. · Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG som fastställer de bestämmelser och förfaranden som tillämpas på överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen. Enligt artikel 4.1 i direktivet ”ska det inte krävas ytterligare överföringstillstånd av andra medlemsstater för transitering genom medlemsstater eller för införsel i den medlemsstat där mottagaren finns, av försvarsrelaterade produkter”. · Den 8 mars 2012 antog rådet förordning (EU) nr 258/2012 för att bekämpa olaglig vapenhandel genom bättre spårning och kontroll av export av skjutvapen för civilt bruk från EU, inklusive import- och transiteringsåtgärder. Genom denna förordning anpassas EU:s lagstiftning till artikel 10 i FN:s protokoll om skjutvapen.[10] Den bygger på principen att skjutvapen och tillhörande varor inte ska överföras mellan stater utan att alla berörda stater är medvetna om och har gett sitt samtycke till det. Förordningen är inte tillämplig på skjutvapen som är avsedda för militära ändamål. Den gäller endast handel med och överföringar från eller till länder utanför Europeiska unionen. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Europeiska unionens ingående av FN:s protokoll om skjutvapen är i linje med EU:s gällande politik rörande åtgärder för att bekämpa gränsöverskridande brottslighet, intensifiera kampen mot olaglig vapenhandel, inbegripet exportkontroll och spårning och att minska spridningen av handeldvapen i hela världen. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Ett omfattande samråd med olika berörda parter har genomförts parallellt med antagandet av Europeiska unionens rättsakter som syftar till att anpassa unionslagstiftningen till de relevanta bestämmelserna i protokollet. Någon ytterligare konsekvensanalys behövs inte eftersom detta förslag utgör det sista steget i uppfyllandet av en internationell förpliktelse och unionsrätten redan överensstämmer med de normer som anges i protokollet. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Genom artikel 1 i detta förslag godkänns protokollet på Europeiska unionens vägnar. Genom artikel 2 bemyndigas rådets ordförande att utse den person som har befogenhet att på Europeiska unionens vägnar deponera godkännandeinstrumentet. Bilaga I innehåller den förklaring om omfattningen av Europeiska unionens behörighet med avseende på frågor som omfattas av protokollet som ska deponeras tillsammans med godkännandeinstrumentet (artikel 17.3 i skjutvapenprotokollet). Protokollet främjar samarbete mellan de stater som är parter i avtalet för att förebygga, bekämpa och utrota olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition. Texten innehåller bestämmelser om att · föra detaljerade uppgifter om import, export och transitering av skjutvapen, · anta ett internationellt system för märkning av vapen vid tillverkningen och varje gång de importeras, · upprätta ett harmoniserat licenssystem som reglerar import, export, transitering och återexport av skjutvapen, · förhindra stöld eller förlust av skjutvapen eller avledning av skjutvapen från den lagliga marknaden genom att stärka exportkontroller, utförselorter och gränskontroller, · utbyta information om godkända tillverkare, försäljare, importörer och exportörer, rutter som används för olaglig vapenhandel och goda metoder för att bekämpa olaglig vapenhandel, i syfte att förbättra medlemsstaternas förmåga att förebygga, upptäcka och utreda olaglig handel med skjutvapen. Rättslig grund Protokollet täcker frågor som faller under unionens behörighet, eftersom de omfattas av tillämpningsområdet för den gemensamma handelspolitiken och eftersom ingåendet av FN:s protokoll om skjutvapen sannolikt kommer att påverka EU:s rättsakter eller ändra deras räckvidd (artikel 3.2 i EUF-fördraget). Både artikel 114 och artikel 207 i EUF-fördraget utgör därför den materiella rättsliga grunden för det här beslutet. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslaget påverkar inte unionens budget. 5. Slutsatser FN:s protokoll om skjutvapen är det första världsomspännande instrumentet i kampen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och handel med skjutvapen. Protokollet upprättar ett mycket värdefullt multilateralt regelverk och det innehåller olika viktiga miniminormer som ska följas av alla avtalsslutande stater. Bifogade förslag till rådets beslut utgör det rättsliga instrumentet för Europeiska unionens ingående av FN:s protokoll om skjutvapen. Den rättsliga grunden för beslutet utgörs av artiklarna 114 och 207 i EUF-fördraget jämförda med dess artikel 218.6 a. Kommissionen föreslår härmed att rådet antar det bifogade beslutet. 2013/0083 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om ingående på Europeiska unionens vägnar av protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition, vilket kompletterar Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 114 och 207 jämförda med artikel 218.6 a, med beaktande av kommissionens förslag[11], med beaktande av Europaparlamentets godkännande[12], och av följande skäl: (1) De delar av protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition (nedan kallat protokollet) som omfattas av unionens befogenheter förhandlades fram, på unionens vägnar, av kommissionen med rådets godkännande. (2) I enlighet med rådets beslut 2001/748/EG[13] undertecknades protokollet den 16 januari 2002, med förbehåll för att det ingås vid en senare tidpunkt. (3) Ingåendet av Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet godkändes på Europeiska unionens vägnar genom rådets beslut 2004/579/EG av den 29 april 2004[14], vilket är en förutsättning för att Europeiska unionen ska kunna bli part i protokollet enligt artikel 37.2 i konventionen. (4) I protokollet fastställs åtgärder som omfattas av tillämpningsområdet för unionens gemensamma handelspolitik. Det har antagits flera EU-rättsakter som syftar till att undanröja hinder för överföring av konventionella vapen på den inre marknaden och att underlätta sådan överföring eller till att reglera export av konventionella vapen till tredjeländer. (5) Ett rättsligt bindande instrument med högsta möjliga gemensamma internationella standarder för överföring och kontroll av vapen berör frågor som omfattas av unionens behörighet, eftersom frågorna omfattas av tillämpningsområdet för den gemensamma handelspolitiken eller eftersom ingåendet av protokollet sannolikt kommer att påverka de ovannämnda EU-rättsakterna eller ändra deras räckvidd. (6) I den mån bestämmelserna i protokollet omfattas av befogenheter som unionen tilldelats bör avtalet godkännas på Europeiska unionens vägnar. (7) Unionen måste, enligt artikel 17.3 i protokollet, när godkännandeinstrumentet deponeras också avge en förklaring om omfattningen av sin behörighet med avseende på frågor som täcks av protokollet. (8) Kontroll av förvärv och innehav av skjutvapen i unionen och formaliteterna för förflyttning av vapen inom medlemsstaterna regleras genom rådets direktiv 91/477/EEG, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/51/EG. (9) De bestämmelser och förfaranden som tillämpas på överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen regleras genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition, vilket kompletterar Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet, godkänns härmed på Europeiska unionens vägnar. Unionens instrument med formellt godkännande ska innehålla en förklaring om behörighet i enlighet med artikel 17.3 i protokollet med den lydelse som framgår av bilaga I. Artikel 2 Rådets ordförande ska utse den person som ska ha rätt att på Europeiska unionens vägnar deponera det godkännandeinstrument som föreskrivs i artikel 17.3 i protokollet för att uttrycka Europeiska unionens samtycke till att bli bunden av protokollet. Artikel 3 Detta beslut träder i kraft den [15]. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA I Förklaring om Europeiska unionens behörighet när det gäller frågor som regleras genom protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition, vilket kompletterar Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet Enligt artikel 17.3 i protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, deras delar och komponenter och ammunition ska en regional organisation för ekonomisk integration i sitt instrument avseende ratificering, godkännande eller godtagande avge en förklaring i vilken de frågor ska anges som faller under protokollet och i fråga om vilka organisationens medlemsstater som är parter i protokollet har överfört behörighet till organisationen. Europeiska unionen har exklusiv behörighet på det handelspolitiska området. Unionen har även delad behörighet avseende reglerna för upprättandet av den inre marknaden, och exklusiv behörighet avseende bestämmelser i avtalet som kan påverka eller förändra tillämpningsområdet för gemensamma regler som antagits av Europeiska unionen. Unionen har antagit bestämmelser särskilt om kampen mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, med vilkas hjälp det fastställs normer och förfaranden för medlemsstaternas handelspolitik, i synnerhet i fråga om registerhållning, märkning av skjutvapen, åtgärder för att göra vapen obrukbara, krav på licens- eller tillståndssystem för export, import och transitering, strängare kontroller i utförselorter och mäkleriverksamhet. Protokollet för att bekämpa olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar av och komponenter till dessa samt ammunition ska, med avseende på frågor där behörighet har överförts till Europeiska unionen, tillämpas på de territorier där fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är tillämpligt, på de villkor som anges i fördraget. Omfattningen och utövandet av denna unionens behörighet är genom sin natur i ständig utveckling och unionen kommer vid behov att komplettera eller ändra denna förklaring i enlighet med artikel 17.3 i protokollet. [1] Beslut av den 31 januari 2000. [2] FN:s generalförsamlings resolution A/RES/55/255. [3] Rådets beslut 2001/748/EG (EGT L 280, 24.10.2001, s. 5). [4] Rådets beslut (2004/579/EG) av den 29 april 2004 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (EUT L 261, 6.8.2004, s. 69). [5] Meddelande om åtgärder för att öka säkerheten i fråga om sprängämnen, detonatorer, skjutvapen och utrustning för bombtillverkning, KOM(2005) 329 slutlig. [6] EUT C 198, 12.8.2005, punkt 4.2, den internationella rättsordningen, led o, s. 20. [7] Europeiska unionens råd, dokument 17024/09, CO EUR-PREP 3 JAI 896 POLGEN, 229, 2.12.2009. [8] Kommissionens meddelande EU:s strategi för den inre säkerheten i praktiken: Fem steg mot ett säkrare Europa (COM(2010)673). [9] Direktiv 2008/51/EG (EUT L 179, 8.7.2008), trädde i kraft den 20 juli 2008 (tidsfrist för införlivandet den 28 juli 2010). [10] Förordning (EU) nr 258/2012 (EUT L 94, 30.3.2012). [11] EUT [...], [...], s. [12] EUT [...], [...], s. [13] EGT L 280, 24.10.2001, s. 5. [14] EUT L 261, 6.8.2004. [15] Dagen för beslutets ikraftträdande kommer att offentliggöras av rådets generalsekretariat i Europeiska unionens officiella tidning.