EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 13.05.1998 
KOM(1998) 291 slutlig 
RAPPORT FRÄN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
EFFEKTIVITET OCH TILLFÖRLITLIGHET I 
EUROPEISK STANDARDISERING ENLIGT DEN NYA METODEN 

INNEHÅLL 
INLEDNING: BEHOVET AV EN KONTINUERLIG GRANSKNING, 
I. SÄRSKILDA KÄNNETECKEN I DEN NYA METODEN FÖR STANDARDISERING 2 
Förhållandet mellan den nya metoden och standardiseringen 2 
Kravet på tillförlitlighet 4 
De nationella standardiseringsorganens roll 5 
Användning av allmänt tillgängliga specifikationer 5 
II. STRÄVAN EFTER EFFEKTIVITET 6 
Begreppet effektivitet 6 
Tidsplan för standardiseringsförfarandet 9 
III. FÖRSLAG TILL EFFEKTIVARE EUROPEISKT STANDARDISERINGSSYSTEM........ 10 
Förvaltning av standardiseringsprocessen 10 
De offentliga myndigheternas roll 12 
Bara ett europeiskt standardiseringsorgan eller mer konkurrens? 14 
Ökad medvetenhet 14 
Finansiellt stöd för europeisk standardisering 15 
IV. SAMMANFATTNING 16 
Bilaga: Framsteg när det gäller standardiseringsverksamhet enligt den nya metoden i g 
X 
i*. 
INLEDNING: BEHOVET AV EN KONTINUERLIG GRANSKNING 
1. Europeiska standarder fyller en viktig funktion för att den inre marknaden skall 
kunna fungera. Vid sitt möte i november 1997 bad rådet (inre marknaden) 
kommissionen att, i samarbete med europeiska och nationella 
standardiseringsorgan samt relevanta kommittéer på europeisk nivå, utarbeta 
en rapport om den europeiska standardiseringens effektivitet. Under de följande 
diskussionerna, särskilt vid det informella möte mellan ministrarna för den inre 
marknaden som ägde rum i Cambridge i februari 1998, kom man överens om att 
rapporten skulle koncentreras på den nya metoden. 
Denna rapport, som har utarbetats i nära samarbete med medlemsstaterna, 
europeiska och nationella standardiseringsorgan och andra berörda parter, 
innebär att detta krav uppfylls. 
2. Den europeiska standardiseringens effektivitet har nyligen uppmärksammats på 
politisk nivå vid flera tillfällen. I sin handlingsplan för den inre marknaden1 
påpekade kommissionen att stora framsteg gjorts på standardiseringsområdet 
men att det inte finns anledning att känna sig nöjd. I sitt meddelande "Den inre 
marknadens följder och effektivitet"2 uppgav kommissionen att en "del problem 
har uppstått på grund av fördröjningar i framtagningen av standarder [...] 
standardiseringsorganen [har] dock snabbt lyckats anpassa sig till det ökande 
behovet av nya standarder [....]. Om den europeiska industrin vill ha 
harmoniserade standarder, ankommer det nu alltså på den att se till att ställa 
tillräckliga resurser till förfogande för arbetet." 
3. I en rapport som nyligen utarbetats i Danmark3 och som lagts fram för rådet 
(inre marknaden) understryks att ett stort antal standarder enligt den nya 
metoden fortfarande måste läggas fram och att den genomsnittliga tiden för 
utarbetande av standarder fortfarande oftast är för lång. Kommissionen 
välkomnar därför det initiativ som tagits från dansk sida eftersom detta gör det 
möjligt att undersöka på vilka områden framsteg kan göras. 
4. I denna rapport beskrivs sambandet mellan den nya metoden och 
standardiseringen. Det betonas också att standardiseringen måste vara 
tillförlitlig. Dessutom anges hur effektiviteten kan bedömas och det formuleras 
ett antal förslag för hur effektiviteten skall kunna förbättras. Slutsatserna är 
följande: 
ESK (971)1 slutlig, 4.6.1997. 
KOM (96) 520 slutlig, 30.10.1996. 
The European standardisation work: analysis and recommendations for efficiency initiatives. 
Rapport som utarbetats för det danska handels- och näringslivskontoret, oktober 1997. 
,b 
> 
> De grundläggande inslagen i den nya metoden och den europeiska 
standardiseringen har visat sig vara ändamålsenliga för att den inre 
marknaden skall kunna utvecklas. 
Standardiseringsprocessen och överskådligheten kan förbättras och detta 
är främst en uppgift för de europeiska standardiseringsorganen. 
Standardiseringen som ett frivilligt system har sina begränsningar och de 
offentliga myndigheterna ansvarar för att skapa incitament och en ram 
inom vilken standarderna kan utvecklas på ett effektivt sätt. 
I. SÄRSKILDA KÄNNETECKEN I DEN NYA METODEN FÖR STANDARDISERING 
Förhållandet mellan den nya metoden och standardiseringen 
5. Principerna i den nya metoden för teknisk harmonisering och standarder 
fastställdes 1985 (EGTC136, 4.6.1985). 
Den nya metoden gäller stora grupper av produkter (t.ex. maskiner, 
byggprodukter, leksaker, förpackningar etc.) eller övergripande risker (t.ex. 
elektromagnetisk kompatibilitet). Det fastställs grundläggande krav som 
produkterna 
måste uppfylla 
när de släpps ut 
på marknaden, 
men det anges 
inte med 
tekniska 
metoder 
krav 
uppfyllas, 
undantag vilka 
dessa 
skall 
Med 
av Det har antagits direktiv om den nya metoden och liknande 
metoder och dessa omfattar en rad olika produkter som 
leksaker, byggprodukter, elektromagnetisk kompatibilitet, 
maskiner, teleterminalutrustning jordstationsutrustning för 
satellitkommunikation, medicintekniska produkter, 
förpackningar etc. 
De produkter som omfattas av dessa direktiv utgör 17 % av 
handeln inom gemenskapen. 
En förteckning återfinns i bilaga I. 
direktivet om byggprodukter ger direktiven om den nya metoden tillverkarna 
möjlighet att välja teknik. Direktiven om den nya metoden medger därför en hög 
grad av teknisk flexibilitet. 
För att underlätta saluföringen av produkterna skall, enligt den nya metoden, 
europeiska standarder användas för att de grundläggande kraven snabbt skall 
kunna uppfyllas. Det är fortfarande frivilligt att uppfylla sådana standarder, men 
det medför klara fördelar för de tillverkare som släpper ut produkter på 
marknaden. 
> Produkter som uppfyller standarderna förutsätts uppfylla de grundläggande 
kraven i direktiven. 
> I de flesta av direktiven om den nya metoden ges tillverkarna genom 
standarderna möjlighet att välja mellan fler förfaranden för bedömning av 
överensstämmelsen. Som exempel kan nämnas att om de europeiska 
standarderna uppfylls kan en tillverkare tillåtas uppge att kraven i 
direktiven är uppfyllda utan att en tredje part behöver involveras. 
Standardiseringen är i sig en frivillig process som genomförs inom oberoende 
organisationer. Parterna kommer endast att delta i processen om de anser att det 
ligger ett värde i detta. Incitamentet att utveckla standarder är huvudsakligen av 
ekonomiskt slag. Standarderna antas efter samförstånd vilket 
standardiseringsorganen anser föreligga om inte viktiga parter gör invändningar. 
Det är fortfarande frivilligt att uppfylla standarderna. 
Genom den nya metoden läggs dock en ny dimension till standardiseringen. 
> Standardiseringsorganen kan inte helt fritt besluta vilka standarder som 
skall utvecklas. De måste uppfylla de grundläggande kraven i de stora 
lagstiftningsprogrammen och utveckla ett sammanhängande system av 
standarder genom vilka hänsyn till allmänintresset tas, t.ex. säkerhet. 
Standarderna måste fortfarande vara tillräckligt flexibla för att det skall 
finnas utrymme för tekniska framsteg och samtidigt måste de innehålla en 
tillräckligt exakt specifikation för att direktiven skall kunna genomföras på 
ett smidigt sätt. 
> Genom den nya metoden införs också institutionella förändringar. Det 
åligger de europeiska standardiseringsorganen att lägga fram europeiska 
standarder som harmoniserade standarder enligt den nya metoden. 
Samtidigt har de offentliga myndigheterna åtagit sig att inte begära att det 
tekniska innehållet i sådana standarder skall godkännas. Det krävs inga 
beslut genom vilka myndigheterna godkänner standarderna även om sådana 
tekniska aspekter tidigare reglerades. 
På vissa områden där det på marknaden inte finns tillräckligt intresse för en 
standardisering på europeisk nivå, har de europeiska lagstiftarnas metoder inte 
lett till att det skapats ett tillräckligt starkt incitament för att det skall utvecklas 
standarder på europeisk nivå. Det politiska målet fri rörlighet för varor bör inte 
delegeras till nivån för frivillig standardisering, eftersom man genom 
standardiseringen endast kan lösa tekniska problem. 
> Till exempel skapas det inte genom direktivet om byggprodukter ett 
tillräckligt starkt incitament för att det skall utarbetas s.k. europeiska 
harmoniserade standarder. Så länge det inte finns sådana standarder lever 
den nationella tekniska regleringen kvar och medlemsstaterna kan till och 
med införa ny lagstiftning. Om man på marknaden inte är beredd att 
utarbeta standarder garanteras således inte den fria rörligheten för 
byggprodukter genom en harmonisering utan handeln kommer fortfarande 
att regleras av principerna i Fördraget. 
V Stickproppar och uttag är ett annat exempel som ofta nämns för att påvisa 
att det europeiska standardiseringssystemet är "misslyckat". Dessa 
produkter omfattas inte av lågspänningsdirektivet och Cenelec (Europeiska 
standardiseringsorganisationen inom elområdet) har aldrig fått några 
standardiseringsmandat. På grund av de nationella intressena är det 
osannolikt att standardiseringsåtgärder kommer att införas endast på 
frivillig basis. Det krävs förmodligen ett politiskt beslut för att stickproppar 
och uttag skall harmoniseras. 
Kravet på tillförlitlighet 
8. Enligt den nya metoden skall de europeiska standardiseringsorganen utarbeta 
tekniska specifikationer som om de iakttas innebär att kraven i lagstiftningen 
förutsätts vara 
Detta 
endast De allmänna riktlinjerna för samarbete och rådets 
resolution om den europeiska standardiseringens betydelse 
återspeglar principerna om tillförlitlighet när det gäller: 
> Institutionella bestämmelser avseende frågor som 
medlemskap i standardiseringsorgan, möjligheten för 
europeiska intressegrupper att delta i beslut om 
strategier, dialog med offentliga myndigheter etc. 
> Möjligheten för alla berörda parter att 
villkor delta på ett effektivt 
standardiseringsarbetet. på rättvisa 
sätt i 
> uppfyllda. 
kan 
motiveras om 
standardiseringss 
ystemet verkligen 
är öppet och 
överskådligt, om 
alla viktiga 
berörda parter 
stödjer 
standarden och 
om denna 
tillämpas på ett 
enhetligt sätt i 
hela 
gemenskapen. Det 
är dessa krav som 
avses med den 
europeiska 
standardiseringen 
s tillförlitlighet. 
Principerna för tillförlitlighet fastställs i de allmänna riktlinjerna för samarbete 
mellan CEN (Europeiska standardiseringsorganisationen), Cenelec och 
Europeiska kommissionen som antogs 1984 (och som lor närvarande 
omarbetas) och i rådets resolution av den 18 juni 1992 om den europeiska 
standardiseringens betydelse i den europeiska ekonomin (C 173, 9.7.1992). 
Det måste göras en avvägning mellan effektivitet och tillförlitlighet. Det är 
nödvändigt att alla berörda parter får möjlighet att fullt ut beakta innehållet i ett 
utkast och uttrycka sin åsikter under den offentliga utredningen, med beaktande 
av kommentarer i anslutning till denna, även om detta innebär att effektiviteten 
påverkas. 
Tillförlitligheten avgör i stor utsträckning de nationella 
standardiseringsorganens roll och den eventuella användningen av allmänt 
tillgängliga specifikationer. Behovet att kontrollera att samförstånd råder genom 
nationella offentliga undersökningar, skapandet av 
samförstånd genom nationell representation och, i 
vissa länder, behovet att tillhandahålla standarder på 
det nationella språket. 
De nationella standardiseringsorganens skyldighet att 
överfora de europeiska standarderna på ett enhetligt sätt 
och att avskaffa motstridiga nationella standarder. 
De nationella standardiseringsorganens roll 
9. Samförstånd uppnås genom nationell representation. Nationella 
standardiseringsorgan har således en mycket viktig funktion att fylla för att 
förmedla den nationella ståndpunkten och de kommer även fortsättningsvis att 
fylla denna funktion. Dessutom är de nationella organen en länk mellan 
marknadsaktörer, särskilt små och medelstora företag, och standardiseringen på 
europeisk nivå. De tillhandahåller också, och ger råd om, europeiska standarder 
samt bistår de tekniska kommittéerna med sekreterarhjälp. Kommissionen anser 
att de nationella organen utgör en mycket viktig del av det europeiska 
standardiseringssystemet. De nationella standardiseringsorganen bör dock 
också profilera sig som organ som ingår i det gemensamma europeiska 
standardiseringssystemet och som skall tjäna allmänintresset. Detta gäller 
framför allt deras koppling till den internationella standardiseringen. 
Möjligheten att via sektoriella sammanslutningar på europeisk nivå 
tillhandahålla sekretariat för tekniska kommittéer och liknande organ (som 
industriförbund) bör beaktas som ett alternativ till nationella 
standardiseringsorgan. Denna möjlighet bör inte påverka de förfaranden för 
godkännande som de nationella standardiseringsorganen fortfarande ansvarar 
för. 
Användning av allmänt tillgängliga specifikationer 
10. Vissa medlemsstater har föreslagit att det skall genomföras en undersökning av 
om allmänt tillgängliga specifikationer som antagits av privata konsortier eller 
företag, eller andra av CEN:s, Cenelecs och ETSI:s dokument, på områden där 
det inte finns europeiska standarder, kan utnyttjas för den nya metoden även om 
dessa dokument inte har status som standarder. Kommissionen anser att allmänt 
tillgängliga specifikationer och liknande dokument kan spela en viktig roll i 
standardiseringsprocessen. När dessa specifikationer återspeglar 
marknadspraxisen kan det vara lämpligt att genom standardiseringsprocessen 
kontrollera om denna praxis kan överensstämma med det samförstånd som råder 
och dessa specifikationer således kan utgöra en färdig standard. Kommissionen 
välkomnar de förfaranden som utvecklats av Cenelec och ETSI för att dessa 
specifikationer skall kunna läggas fram och godkännas som europeiska 
standarder. 
11. Fördelen med att använda sådana dokument är att de kan antas snabbare fin 
standarder. Anledningen till att detta går fortare är främst att man inte, som i 
standardiseringsprocessen, behöver söka ett allmänt samförstånd. Samförståndet 
utgörs endast av att vissa parter samtycker till initiativet. Att direkt använda 
allmänt tillgängliga specifikationer och liknande dokument har därför sina 
begränsningar. 
De allmänt tillgängliga specifikationerna saknar den demokratiska legitimitet 
och tillförlitlighet som skapas genom standardiseringsprocessen. Dessutom är de 
förfarandemässiga garantierna för genomförandet av sådana dokument mindre 
strikta än när det gäller standarder. Ett antal praktiska problem skulle behöva 
lösas för att de allmänt tillgängliga specifikationerna skall få ett bättre 
erkännande enligt den nya metoden. Vem kan utarbeta specifikationerna? Bör 
de som utarbetar sådana specifikationer erkännas formellt? Av vem? Bör dessa 
specifikationer utgöra en ny kategori specifikationer enligt direktiv 83/189? Bör 
de offentliga myndigheterna godkänna enskilda allmänt tillgängliga 
specifikationer? Kan det finnas motstridiga sådana specifikationer? Hur bör 
arbetstagare, konsumenter, miljöintressen och små och medelstora företag 
inbegripas då sådana specifikationer utarbetas? 
Direktiven skulle i alla händelser behöva ändras för att sådana dokument skall 
anpassas till europeiska standarder. 
Även om brister när det gäller tillförlitligheten hämmar en direkt användning av 
allmänt tillgängliga standarder enligt den nya metoden, kan användningen av 
sådana standarder i standardiseringsprocessen ge intressanta perspektiv som 
CEN, Cenelec och ETS1 bör ta tillvara. 
II. STRÄVAN EFTER EFFEKTIVITET 
Begreppet effektivitet 
12. Genom ett effektivt standardiseringssystem bör standarder av hög kvalitet 
utarbetas och läggas fram / god tid. Standarderna bör också i praktiken 
användas på marknaden. En effektiv standardisering är därför av intresse för 
offentliga myndigheter, näringslivet och arbetsmarknadens parter. 
• 
• De offentliga myndigheterna har intresse av en standardisering eftersom 
denna genomförs inom ramen för den politik som rör den inre marknaden. 
Standarderna måste vara tillräckligt exakta för att överensstämmelsen med 
gemenskapens lagstiftning skall kunna bedömas. Omvänt påverkas de 
allmänpolitiska målens trovärdighet av de möjligheter som följer av 
standardiseringen när det gäller fullbordandet av den inre marknaden. Det 
kommer ofrånkomligen att riktas kritik mot bristerna i 
standardiseringssystemet på politisk nivå. Det måste dock uppnås en balans 
mellan effektivitet och iakttagandet av principerna om tillförlitlighet. 
Industrin är intresserad av en effektiv standardisering främst på grund av att 
standarderna ger tillträde till marknaden på områden som är tekniskt 
reglerade. Dessutom avsätter aktörerna inom näringslivet själva betydande 
resurser för standardisering och önskar få största möjliga avkastning på dessa 
investeringar. 
Arbetstagare, konsumenter och miljöorganisationer är intresserade av 
standarder eftersom man genom dessa kvantifierar den skyddsnivå som skall 
uppnås genom de grundläggande kraven. Standardiseringssystemets 
tillförlitlighet och den möjlighet som genom detta system finns att lägga fram 
standarder för en hög skyddsnivå är därför av största betydelse för dessa 
aktörer. 
13. Det främsta syftet med de europeiska standarderna enligt den nya metoden är att 
de grundläggande kraven i direktiven skall uppfyllas. Effektiviteten bör därför i 
första hand bedömas på grundval av huruvida standarderna är tillräckliga för att 
dessa krav skall uppfyllas. Det är meningslöst att anta ett stort antal standarder 
om det genom dessa inte kan förutsättas att kraven uppfylls. Inom näringslivet 
är man i alla händelser mer intresserad av de konkreta resultat som följer av att 
standarder används än av processens effektivitet. Det saknas dock fortfarande 
en kostnads- och nyttoanalys för den europeiska standardiseringen. 
Kommissionen är beredd att stödja initiativ för att denna brist skall kunna 
avhjälpas. / en sådan analys bör det ingå en jämförande undersökning av den 
europeiska standardiseringens effekter i förhållande till standardiseringen i 
andra delar av världen, bland annat bör effekterna på konkurrenskraften 
undersökas. 
14. En analys som grundas på antalet antagna standarder räcker helt enkelt inte för 
att effektiviteten skall kunna bedömas eftersom antalet standarder inte avgör 
hur mycket de påverkar. För att illustrera detta kan nämnas att omfattningen av 
programmen för standarder enligt direktiven om nya metoder är mycket 
varierande oavsett av de ekonomiska konsekvenserna av de direktiv som 
programmen avser. Till exempel finns på varje område som gäller maskiner 
eller tryckbärande anordningar program med över 700 standarder medan det på 
det ekonomiskt jämförbara området medicintekniska produkter endast finns 200 
standarder. På byggområdet där ett fullständigt program håller på att utarbetas 
förväntas ungefär 1 500 standarder fastställas. 
15. Som en pragmatisk metod för att förbättra effektiviteten kan man hänvisa till de 
minskade förseningarna i standardiseringsprocessen. I följande översikt anges 
de steg som ingår i standardiseringsprocessen från det att mandaten fastställs till 
det att de europeiska standarderna infogas i de nationella 
standardiseringssystemen. Den visar också vilka aktörer som berörs och vilken 
tid som i genomsnitt krävs för varje steg4. Även om standardiseringen sker på 
olika sätt i CEN, Cenelec och ETSP, kan man jämföra den tid som krävs för de 
olika stegen i standardiseringsprocessen för att eventuella svagheter skall kunna 
fastställas och metoderna kunna jämföras. 
16. Följande slutsatser kan dras av uppgifterna i översikten: 
4 Tiden skall inte nödvändigtvis summeras. Olika verksamhet kan ske parallellt och i mänga fall 
täcker standardiseringsmandaten pågående standardiseringsverksamhet. 
Som exempel kan nämnas att det är svårare och mer tidskrävande att utarbeta specifikationer i vilka 
det inte anges någon särskild teknik (vilket är det vanliga tillvägagångssättet i CEN) än att välja 
bland tillgänglig teknik (vilket vanligtvis sker inom ETSI). Standardiseringen i Cenelec 
karakteriseras av att en stor andel av standarderna är internationella standarder som antas som 
europeiska standarder. 
Flera aktörer berörs, närmare bestämt kommissionen, nationella 
myndigheter samt europeiska och nationella standardiseringsorgan. Var och 
en av dessa parter kan göra insatser för att förbättra effektiviteten. 
Förfaranden som rör den nya metoden (t.ex. överenskommelser om villkoren 
för mandaten) och själva standardiseringen (t.ex. godkännande av ett mandat, 
en offentlig undersökning, röstning genom nationell representation och 
överföringen av europeiska standarder till nationell nivå) tar i sig flera 
månader. Dessa steg är nödvändiga delar i själva systemet även om 
förbättringar är möjliga. 
Betydande skillnader finns mellan CEN, Cenelec och ETSI och den tid det 
tar att utarbeta en standard varierar från 24 till 75 månader. Skillnaderna kan 
delvis förklaras av det finns skillnader i standardiseringsprocessen och kan 
också ge en antydan om de möjligheter som finns att ytterligare minska tiden. 
Det kommer dock att krävas en mer grundlig undersökning för att 
möjligheterna att skära ner tiden skall kunna fastställas. 
Tidsplan för standardiseringsförfarandet 
Kommissionen utarbetar ett mandat i samråd med 
kommittén enligt direktiv 83/189 och, när det gäller 
byggprodukter, kommittén enligt direktiv 89/106 
Kommissionen överlämnar mandatet till de europeiska 
standardiseringsorganen 
De europeiska standardiseringsorganen godkänner 
mandatet. 
De europeiska standardiseringsorganen utarbetar ett 
(gemensamt) program. 
Endast när det gäller direktiv 89/106: 
Kommissionen godkänner programmet. 
Tekniska kommittén utarbetar ett utkast till standard. 
De europeiska och nationella standardiseringsorganen 
organiserar en offentlig undersökning.6 
Tekniska kommittén tar ställning till kommentarer. 
De nationella standardiseringsorganen röstar/De europeiska 
standiseringsorgan ratificerar.6 
De europeiska standardiseringsorganen överlämnar ramarna 
till kommissionen, 
även översättningstitlar. 
Kommissionen offentliggör ramarna. 
De nationella standardiseringsorganen överför den 
europeiska standarden. 6-12 månader 
2 månader 
CEN: 2,5 månader 
CLC: 6 månader 
ETSI: 1-3 månader 
CEN: 6-18 månader 
CLC: 1-9 månader 
ETSI: 6-12 månader 
2 månader 
CEN: 35 månader 
CLC: 12-24 månader 
ETSI: 15 månader 
CEN: 6 manader 
CLC: 6 manader 
ETSI: 4 manader 
CEN: 19 månader 
CLC: 4 månader 
ETSI: 5 månader 
CEN: 4 månader 
CLC: 7,5 månader 
ETSI: 2 månader 
CEN: 5 manader 
CLC: 3 manader 
ETSI: ej tillrficklig 
erfarenhet 
4 månader 
CTR7: upp till 18 månader 
CEN: 12 månader 
CLC: 12 månader 
ETSI: 9-12 månader 
6 Sekretariatsarbetet inom CEN, CENELEC och ETSI fir inte medräknad. 
7 Gemensam teknisk föreskrift, antagen på grundval av ETSI:s europeiska standarder. 
CEN - Genomsnittlig utvecklingstid tbr standarder 
i«o •••••••••••EZZZZZZIlflH 
«• •••—• I I II 
1988 HM^HHIHHHZZZZZZZlflKil 
lour ••••••CZZZIEBi 
•Titiitskt aiKti- ] 
• FoilMlgniniliu ! 
• Dchmuling «v kontiiKntaivi . 
o 20 40 eo eo loo 130 140 III. FÖRSLAG TILL EFFEKTIVARE EUROPEISKT STANDARDISERINGSSYSTEM 
Förvaltning av standardiseringsprocessen 
17. Ansvaret för förvaltningen av standardiseringsprocessen vilar i första hand på de 
europeiska standardiseringsorganisationerna och deras medlemmar. Under flera 
år har 
CEN, 
. CENEL 
EC och 
ETSI 
genomfö 
rt en 
politik 
som lett 
till ökad 
effektivit 
et. Som 
exempel 
kan 
nämnas 
att sedan 1993 har den genomsnittliga utvecklingstiden för standarder från ETSI 
sänkts från 45 till 28 månader. För CENELEC ligger utvecklingstiden på mellan 
24 och 48 månader. År 1991 behövde CEN 135 månader, men har i dag sänkt 
tiden till 75 månader och har som mål 47 månader (se uppställningen ovan). 
Vad som är viktigare än den genomsnittliga tiden för utarbetande av en 
standard är att det fastställs realistiska tidsscheman i standardiseringsprogram, 
kapaciteten att hålla dem och hur pass öppna de är när de genomförs. 
Medlemsstaterna kommer att erhålla detaljerade rapporter från CEN, CENELEC 
och ETSI. Dessa rapporter innehåller dels en beskrivning av vilka åtgärder som 
vidtagits eller som planeras för ökad effektivitet och dels dessa organisationers 
synpunkter på förslageri från ministrarna från deras möte i Cambridge i februari 
1998. Årliga genomgångar, i samarbete med de europeiska 
standardiseringsorganisationerna, bör äga rum. 
18. Vissa medlemsstater har föreslagit att CEN, CENELEC och ETSI skulle beakta 
ett mer systematiskt användande av röstning med kvalificerad majoritet för att 
europeiska standarder skall kunna antas snabbare. Enligt 
standardiseringsreglerna skall standarderna baseras på samförstånd, dvs. de 
viktigaste parterna skall inte rösta emot förslaget. Samförståndet kan ses som en 
vägledande princip som leder till omröstning om ett slutligt förslag baserat på 
nationell representation. En standard antas om kvalificerad majoritet uppnås 
bland de nationella rösterna. 
Röstning på ett tidigare stadium innebär inte alltid att standardiseringsarbetet 
går snabbare, men kanske i vissa fall. Mycket beror på kompetensen hos 
10 
ordföranden i den tekniska kommittén. Röstning på ett tidigare stadium kan 
fungera som en hämsko på standardiseringsprocessen eftersom det politiska 
inslaget blir större. Skilda uppfattningar kanske åskådliggörs bättre och medling 
mellan olika ståndpunkter kan kompliceras. Dessutom kanske de som befarar att 
förlora en omröstning organiserar motstånd mot en standard. Å andra sidan kan 
röstning eller vägledande röstning påskynda processen, till exempel när fast 
etablerade intressen blockerar framsteg och parterna inte visar någon 
kompromissvilja eller om dolda kommersiella intressen blockerar framsteg. I 
sådana fall kan röstning skapa öppenhet och bryta dödlägen. De europeiska 
standardiseringsorganen bör noggrant överväga möjligheten att snabba på 
standardiseringsprocessen genom röstning på ett tidigare stadium. 
19. CEN och CENELEC bör överväga att i större utsträckning göra det möjligt för 
representativa Europa-baserade berörda parter, som till exempel arbetstagare, 
konsumentorganisationer, miljöintressen och industrin att delta t.ex. i 
strategidiskussioner och utarbetandet av en politik. Till skillnad från i ETS1, så 
är diskussionerna om politik och strategi i CEN och CENELEC begränsade till 
deras styrelser och nationella standardiseringsorgan. I synnerhet när det gäller 
CEN, som täcker ett mycket stort antal industriområden, så finns det inget 
synligt forum för samråd med berörda parter i fråga om strategiska aspekter på 
standardisering. 
Enligt de organisationer som representerar europeiska konsumenter och 
europeiska arbetstagare kan förbättringar göras i flera nationella 
organisationer, i huvudsak i fråga om representation och klara förfaranden för 
att uppnå nationellt samförstånd. Miljöorganisationer anser att de inte är 
tillräckligt representerade i standardiseringsprocessen där industrin och 
marknaden anses spela huvudrollen. Miljöorganisationernas oro ökas mot 
bakgrund av att standardiseringen som tidigare varit en nationell angelägenhet 
skall avgöras på europeisk, internationell och informell nivå. Kommissionen 
anser att det är viktigt att alla berörda parter deltar för samförstånd och 
tillförlitlighet. Möjligheter för företrädare för kollektiva intressen att delta i det 
europeiska standardiseringsarbetet på ett väl avvägt sätt bör vara föremål för 
ytterligare diskussioner och övervakning i den utökade kommitté som inrättades 
genom direktiv 83/189. 
20. Användning av elektroniska kommunikationsmedel är ett viktigt bidrag för ökad 
effektivitet. Under 1997 bidrog kommissionen med 1,6 miljoner ecu, vilket 
täcker 50% av kostnaderna för deltagande nationella CEN-medlemmar, till 
INES-projektet (CEN Internet Network for European Standardisation). INES 
syftar till att gynna användningen av moderna kommunikationsverktyg och 
omfattar fyra områden: elektroniskt kommittéförlärande, dokumenthantering, 
WEB-information och service för distribution av standarder. Elektronisk 
standardisering och sädana verktyg lor informationsspridning finns redan i ETS1 
och introduceras i CENELEC. Inget gemenskapsstöd har begärts för detta 
arbete. Dock bör samarbetet mellan CEN, CENELEC och ETS1 utökas. 
11 
21. I direktiven om nya metoden fastslås att förutsättning av överensstämmelse är 
kopplad till användningen av "europeiska standarder som infogas i det 
nationella standardiseringssystemet". Nationella standardiseringsorgan bör vara 
medvetna om vikten av att europeiska standarder presenteras för marknaden och 
bör följaktligen ta itu med att dessa infogas så snart som möjligt. 
Infogningsperioderna för europeiska standarder skall vara så korta som möjligt 
och tidsgränserna bör respekteras i större utsträckning än tidigare. Förseningar 
av infogning från de nationella standardiseringsorganisationernas sida far inte 
leda till att fördelarna med den nya metoden minskar för tillverkarna. Om 
sådana förseningar uppstår, och eftersom europeiska standarder måste infogas 
på ett enhetligt sätt, kan en tillverkare lita på alla standarder i vilka det infogats 
en europeisk standard, eller på den europeiska standarden. 
22. Kvaliteten på standarderna och effektiviteten kan förbättras om arbetet i de 
europeiska standardiseringsorganisationerna föregås av eller kompletteras med 
målinriktad standardiseringsförberedande forskning. Å ena sidan gymias 
utvecklingen av nya standarder av den standardiseringsförberedande 
forskningen, å andra sidan kan standarderna bidra till bättre spridning av 
forskningsresultaten. Som kommissionen poängterade i sitt dokument 
"Forskning och standardisering" kommer kommissionen även fortsättningsvis 
att stödja standardiseringsförberedande forskning i nära samarbete med 
europeiska standardiseringsorganisationer och de ekonomiska intressenter som 
är inblandade i standardiseringsarbetet. 
De offentliga myndigheternas roll 
23. Vissa medlemsstater har föreslagit att uppdragen skulle preciseras mer. Den 
kommitté som inrättades genom direktiv 83/189 har förhandlat fram uppdragen 
med medlemsstaterna. Byggnadsindustrin är det enda område där arbetet med 
uppdragen och programarbetet inte är klart ännu, men de slutliga uppdragen 
förväntas vara klara i mitten av 1998. Utarbetandet av slutliga uppdrag för 
direktivet om byggprodukter var i sig ett komplicerat arbete främst beroende på 
behovet att ta fram de nationella tekniska specifikationer som skulle bli föremål 
för europeisk standardisering. Av den anledningen var den genomsnittliga tiden 
för deras utarbetande mycket längre än för andra områden. På samma sätt är 
CEN:s utarbetande av standardiseringsprogram en lång process. När uppdrag 
delas ut är det viktigt att integrera grundläggande frågor, som till exempel skydd 
av säkerhet, hälsa och miljö. 
Om det under standardiseringsarbetet uppkommer ett behov av mer 
specificerade instruktioner rörande villkoren för närliggande uppdrag skall de 
europeiska standardiseringsorganisationerna (a upp den frågan med 
kommissionen som, i samarbete med berörda kommittéer, skall behandla 
frågorna och klargöra uppdraget. Frågor kan också tas upp direkt i de olika 
kommittéer och grupper där europeiska standardiseringsorganisationer är 
inbjudna att delta. Om berörda parter inte kan enas om tekniska specifikationer, 
skall kommissionen inte fungera som "skiljedomstol" som skall fatta tekniska 
12 
beslut. 
24. Standardiseringsprogram, som innehåller prioriteringar och tidtabeller, har 
undersökts av kommittén som inrättades genom direktiv 83/189 och kommittéer 
för enskilda sektorer eller expertgrupper som finns för direktiven om nya 
metoden. Kommissionen och nationella myndigheter bör öka övervakningen av 
hur genomförandet av programmen fortskrider. Framsteg när det gäller 
standardisering i enlighet med nya metoden kammer också att omfattas av 
"Resultatöversikten för den inre marknaden". 
25. En nyligen genomförd undersökning från kommissionens sida visade att 
gemenskapskommittéer och expertgrupper i flera fall skulle kunna effektivisera 
sitt arbete. Kommissionen har för avsikt att ta upp frågan om effektiviteten i 
kommittéerna och expertgrupperna i en rapport som skall granskas i samarbete 
med medlemsstaterna. När det gäller ledningsarbetet i kommittéerna skall 
medlemsstaterna få tillräckligt med tid för att kunna anta en nationell ståndpunkt 
och nationella myndigheter skall ansvara för att samordning mellan alla berörda 
nationella tjänster sker i tid. Ju mer budgetkraven ökar på kommittéerna och 
expertgrupperna, desto mer bör man använda elektronisk överföring av 
dokument samt elektroniska konferenser mellan kommissionen och 
medlemsstaterna. 
26. Deltagande från offentliga myndigheter i standardiseringsprocessen ger upphov 
till frågan om hur man skall balansera dessa myndigheters olika roller: å ena 
sidan deltar de i standardiseringsprocessen på samma nivå som industrin, 
arbetstagarna, konsumentorganisationerna och små och medelstora företag, å 
andra sidan skall de fungera som myndighet med skyldighet att skydda 
allmänhetens intressen. När de offentliga myndigheterna väl bestämt sig för ett 
uppdrag, skall de berörda parterna lösa de tekniska frågorna. På vissa 
områden, som till exempel miljö, hälsa och säkerhet, är det viktigt med 
deltagande på teknisk nivå från offentliga myndigheter i 
standardiseringsarbetet. Effektiviteten kan förbättras om de tekniska expertenia 
från de offentliga myndigheterna deltar i arbetsgrupperna. Dessutom bör de 
offentliga myndigheterna, när ett uppdrag ges, granska utkasten till standarder, i 
synnerhet när utkasten skall genomgå offentlig utredning, för att säkerställa att 
utkasten uppfyller säkerhets-, hälso- och miljökraven. 
27. Kommissionen kommer att vidta praktiska åtgärder för att förbättra 
offentliggörandet av offentliga standarder i Europeiska gemenskapernas 
offentliga tidning, vilket är ett villkor för att de skall börja gälla i enlighet med 
nya metoden. Elektronisk överföring av titlar och referenser för offentliggörande 
av referenser till europeiska standarder i Europeiska gemenskapernas offentliga 
tidning är ett viktigt instrument för ytterligare framsteg. I synnerhet CEN bör 
påskynda översättningen till gemenskapsspråken av titlar på standarder. 
13 
Bara ett europeiskt standardiseringsorgan eller mer konkurrens? 
28. Det har kommit förslag om att CEN och CENELEC borde slås ihop. 
Kommissionen anser att CEN och CENELEC är oberoende organisationer och 
att ett beslut om sammanslagning skall fattas av CEN och CENELEC själva. 
Kommissionen är också av meningen att en sammanslagning på europeisk nivå 
knappast skulle ge ökad effektivitet om den inte kopplades ihop med 
motsvarande strukturell omorganisering på nationell nivå. I många fall 
återspeglar strukturen hos CEN och CENELEC den som finns i motsvarande 
nationella strukturer och varje organisation har sin egen grupp stödmedlemmar, 
sitt eget kompetensområde och sina egna förbindelser på internationell och 
nationell standardiseringsnivå. Moderna ledningsmetoder, som till exempel 
benchmarking, bör gynnas i de europeiska och nationella 
standardiseringsorgani sationerna. 
29. Att erkänna nya standardiseringsorgan skulle förmodligen inte leda till ökad 
effektivitet. Nya organisationer skulle ställas inför samma balansgång mellan 
effektiviet och tillförlitlighet som CEN, CENELEC och ETSI. Eftersom de nya 
organisationerna inte skulle vara medlemmar av de internationella 
standardiseringsorganisationerna ISO/IEC/ITU, skulle de inte heller kunna 
representera Europas intressen på internationell nivå, vilket blir allt viktigare. 
Ökad medvetenhet 
30. Det är nödvändigt att marknadsaktörerna, i synnerhet små och medelstora 
företag, får upp ögonen för frågor som rör standardisering och standarder. 
Detta är främst en uppgift för de nationella standardiseringsorganisationerna, de 
nationella myndigheterna och de nationella organisationer som företräder 
industrin. För att stärka den europeiska politiken på det här området upprättades 
1995 ett samförståndsavtal mellan kommissionen och de europeiska 
standardiseringsorgansiationerna. Syftet med avtalet var att förbättra politiken 
för ökad medvetenhet. NORMAPME, som är en intresseorganisation för små 
och medelstora företag samt hantverkare i det europeiska 
standardiseringsarbetet, deltar i genomförandet av detta samförståndsavtal. 
31. Rapporter om framsteg på områden med nya metoder bör läggas ut på Internet 
av de europeiska standardiseringsorganisationerna. Länkar bör planeras med 
information om direktiv, uppdrag, referenslistor till europeiska standarder som 
offentliggjorts för enskilda direktiv om nya metoden, listor med anmälda organ 
och därmed relaterad information på nationell nivå. 
32. För att frågan om ökad effektivitet skall uppmärksammas så mycket som 
möjligt, planerar kommissionen att organisera en konferens med samtliga 
berörda parter. Övriga frågor som en sådan konferens kan komma att behandla 
är förhållandet till internationell standardisering och relationerna till de central-
och östeuropeiska länderna. 
14 
Finansiellt stöd för europeisk standardisering 
33. Finansiellt stöd har varit ett av de viktigaste sätten för gemenskapen att stödja 
europeisk standardisering. Sedan 1986 har totalt 60 miljoner ecu satsats på 
standardiseringsarbete enligt den nya metoden på europeisk nivå. Till dem som 
fått mest stöd hör byggnadssektorn (21 miljoner ecu), maskinsektorn (17,8 
miljoner ecu) och medicintekniska produkter (10,3 miljoner ecu). Inget 
finansiellt stöd begärdes för ett stort område som lågspänningsdirektivet. Det 
genomsnittliga bidraget som begärdes för standarder reducerades stegvis från 
50 000 till 30 000 ecu. Som ett resultat av det framgångsrika arbetet har 
kommissionens finansiella bidrag till standardisering trappats ned under senare 
o 
ar. 
ÅTAGANDEN B5-3140 
DE NYA METODERNAS ANDEL AV TOTA1A ÂTAUANDEN 
D 
De möten mellan kommissionen och europeiska standardiseringsorganisationer 
som rör genomförande av kontrakt och finansiella konsekvenser som 
förseningar kan medföra kommer att ske oftare. Alternativa vägar för att hitta 
finansiering kommer att utvecklas om det leder till ökad effektivitet. 
34. En översyn av standardiseringspolitiken som genomfördes under 1996 och 1997 
resulterade i att det finansiella stödet anpassats för att understryka 
standardiseringens marknadsdrivna karaktär: 
Stöd ges nu huvudsakligen för att upprätthålla en stark infrastruktur inom den 
europeiska standardiseringen. CEN, CENELEC och ETSI får finansiellt stöd för 
att kunna garantera 45 %, 17 % respektive 15 % av sina driftskostnader. 
Speciellt viktigt är stödet för de sjutton konsulter på området nya metoder, som 
utsetts genom överenskommelse mellan kommissionen och europeiska 
standardiseringsorganisationer. Deras uppgift består av att i egenskap av 
oberoende experter kontrollera om standarderna uppfyller de grundläggande 
kraven och villkoren for uppdragen. 
15 
Översättning till de så kallade minoritetsspråken tar en stor del av fonderna i 
anspråk. Dessa fonder används huvudsakligen för att stödja nationella 
standardiseringsorgan vid översättning av europeiska standarder för infogning i 
nationella standarder. 
Inom ramen för de befintliga budgetarna kommer standardiseringsarbete inom 
nya områden att prioriteras, t.ex. konsument- och miljöskydd. 
I syfte att kunna bedöma uppnådda resultat och för att kunna förutse kommande 
finansiella behov för upprätthållandet av effektivt europeiskt 
standardiseringssystem, uppmanar kommissionen CEN, CENELEC och ETSI. 
att genomföra en oberoende utvärdering av finansieringen av europeisk 
standardisering. Utvärderingens resultat bör granskas i samarbete med 
kommissionen och medlemsstaterna. 
IV. Sammanfattning 
1. Inledningsvis fanns vissa svårigheter i fråga om europeisk standardisering, men 
situationen har förbättrats kraftigt. Förvaltningen av själva processen behöver 
dock förbättras, i synnerhet genom bättre ledningsprinciper. Ökad effektivitet 
och tillförlitlighet kan uppnås genom större öppenhet i beslutsfattandet om 
standardiseringen (detta gäller särskilt CEN med tanke på dess övergripande 
behörighet). 
2. CEN, CENELEC och ETSI är oberoende organisationer. Del är därför deras 
ansvar att verksamheten bedrivs effektivt och att tidsgränser hålls. 
3. Standardisering är en frivillig process som grundas på samförstånd och därför 
kan standarder inte tvingas fram. I vissa fall kan förklaringen till misslyckanden 
i fråga om standardisering ligga i standardiseringens natur. Det finns gränser för 
marknadsaktörernas kapacitet för självreglering. Om det allmännas intresse 
riskeras bör myndigheterna se till att det finns tillräckliga incitament för 
standardisering eller vidta andra lämpliga åtgärder. 
4. Tillsammans med medlemsstaterna och europeiska 
standardiseringsorganisationer kommer kommissionen att genomföra 
regelbundna genomgångar för att kontrollera effektivitetshöjande åtgärder. 
Genomgångarna skall baseras på rapporter från CEN, CENELEC och ETSI. 
5. Öppenheten när det gäller resultat skall förbättras. 
Standardiseringsorganisationerna uppmanas att sammanställa rapporter om hur 
standardiseringsarbetet med nya metoden fortskrider. Rapporterna skall läggas 
ut på Internet och kontinuerligt uppdateras. 
6. Flera aspekter, som till exempel analys av hur standarderna påverkar 
marknaden, arbetet inom kommittéerna för enskilda sektorer och 
16 
expertgrupperna, uppmärksammandet av europeisk standardisering samt 
finansiering av och påverkan från europeisk standardisering kräver ständig 
uppföljning av standardiseringsorgan, nationella myndigheter och 
kommissionen. 
17 
BILAGA 
FRAMSTEG NÄR DET GÄLLER STANDARDISERINGSVERKSAMHET 
ENLIGT DEN NYA METODENf) 
JT jf J? <f .<$? *P & ^ y y y y y y y y y 
4? v J? y ^ 
& 
s * / f / f 
/ y./ J> & -o <& .^ 
^ ï & & & *& & & é 
*- ^ x ^ y y y 
y y-.«* 
.^ $ 4? 
\0* 
& f f F • 
Håller på att utarbetas 
I Förfarandet för godkännande 
I Har ratificerats 
(*) Med undantag av byggprodukter för vilka ett standardiseringsprogram håller på att utarbetas. 
(**) Även medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik. 
X 
STANDARDISERINGSVERKSAMHET ENLIGT DEN NYA 
METODEN 
HANVISNING 
TILL 
DIREKTIV 
90/384/EEC 
87/404/EEC 
88/378/EEC 
89/392/EEC 
89/686/EEC 
93/42/EEC 
90/385/EEC 
90/396/EEC OMRÅDEN 
Icke-automatiska vågar 
Enkla tryckkärl 
Leksakers säkerhet 
Maskiners säkerhet 
Personlig skyddsutrustning 
Medicintekniska produkter, även 
aktiva medicintekniska produkter 
för implantation 
Anordningar för förbränning av 
gas MANDAT HAR 
GIVITS 
1 
47 
10 
894 
300 
248 
91 HAR RATI­
FICERATS 
1 
38 
6 
214 
159 
127 
45 FOR-
FARANDET 
FOR 
GOD-
KANNANDE 
PAGAR 
5 
1 
370 
47 
60 
32 HALLER PA 
ATT 
UTARBETAS 
4 
3 
310 
94 
61 
14 
X 
<0 93/15/EEC 
94/9/EEC 
94/25/EEG 
95/16/EEG 
94/62/EEG 
89/336/EEG 
92/75/EEG 
91/263/EEG 
93/97/EEG 
89/106/EEG 
97/23/EEG 
KOM/96/0643 
slutlig 
KOM/97/0034 
slutlig 
KOM/93/322 
slutlig Explosiva varor for civilt bruk 
Explosionsfarliga omgivningar 
Fritidsbåtar 
Hissar 
Förpackningar och 
förpackningsavfall 
Elektromagnetisk kompatibilitet 
Energimärkning 
Teleterminalutrustning 
Jordstationsutrustning för 
satellitkommunikation 
Byggprodukter 
Tryckbärande anordningar 
Medicintekniska produkter för in 
vitro-diagnostik 
Utrustning för järnvägar 
Ädelmetaller 51 
50 
49 
17 
21 
128 
5 
30 
8 0 
5 
15 
4 
0 
79 
3 
25 
5 0 
8 
11 
3 
0 
11 
1 51 
37 
23 
10 
21 
38 
1 
5 
3 
Övergripande program håller på att utarbetas 
771 
22 
104 
8 280 
0 
12 
0 250 
4 
28 
2 241 
18 
64 
6 
X 
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 291 slutlig 
DOKUMENT 
SV 10 01 02 
Katalognummer : CB-CO-98-320-SV-C 
ISBN 92-78-36159-3 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
u