Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "PRISM - Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ" (Observationsgruppen för inre marknaden)

(2001/C 116/02)

Den 28 januari 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "PRISM - Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ" (Observationsgruppen för inre marknaden).

INT-sektionen (inre marknaden, produktion, konsumtion), som ansvarat för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 27 september 2000. Föredragande var Henri Malosse.

Vid sin 377:e plenarsession den 29-30 november 2000 (sammanträdet den 29 november) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt.

1. Projektet PRISM i ESK:s observationsgrupp för inre marknaden

1.1. ESK:s observationsgrupp för inre marknaden (OIM) genomförde 1999 en europeisk undersökning som kallades PRISM ("Progress Report on Initiatives in the Single Market"). Undersökningen gällde de initiativ som såväl nationella och lokala myndigheter som aktörerna i samhälle och näringsliv har tagit för att anpassa sig till inre marknadens nya utmaningar (övergången till euro, hårdnande konkurrens, nya samarbetsområden, hinder för information och kommunikation ...)

1.2. De målsättningar som observationsgruppen har satt upp för PRISM kan sammanfattas på följande sätt:

- Utveckla ett nytänkande nedifrån och upp-perspektiv på inre marknaden för att komplettera Bryssels traditionella uppifrån och ned-perspektiv.

- Sprida information om de bästa metoderna inom området och främja dessa metoder.

- Utifrån ovanstående göra en förteckning över de av EU:s politiska initiativ och regeländringar som bör uppmuntras, och sedan stödja och utveckla dessa initiativ.

- Säkerställa att ESK tillför ett eget, verkningsfullt bidrag till debatten om inre marknaden och Internet. Detta blir ESK:s eget initiativ i sammanhanget.

- Genom detta bekräfta ESK:s uppgift som kontakt mellan gemenskapens institutioner och aktörerna i samhälle och näringsliv.

1.3. Enligt ESK:s observationsgrupp skulle initiativen för anpassning till inre marknaden kunna delas in i följande fyra kategorier:

A. Information och stöd

- Praktisk information till användarna (trycksaker, konferenser, Internet, utbildning, medier).

- Riktade utvärderingar av situationen på inre marknaden (enkäter, opinionsundersökningar, medier).

B. Problemlösning

- Medling vid hinder och svårigheter (medling på nationell, mellanstatlig och europeisk nivå, direkt förhandling för att lösa konkreta problem).

C. Partnerskap

- Europeiska partnerskap för att underlätta öppenhet (vänorter, utbyten, samarbete, avtal, sammanslagningar).

- Sammanslagning av resurser för att höja konkurrenskraften (pooler, sponsorer, föreningar för små och medelstora företag, språkstöd).

D. Överenskommelser och uppförandekoder

- Förenklade administrativa förfaranden (en enda kontaktpunkt, ömsesidigt erkännande, uppförandekoder).

- Profilarbete för att klara konkurrensen (kvalitetskrav, certifikat, ursprungsbeteckningar, märkning, diplom, föreskrifter).

2. Arbetsprogram för studiegruppen "PRISM - Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ"

2.1. Ett bidrag till PRISM-projektet är arbetet med att reda ut vilka byggstenar som är viktiga i de bästa metoderna för gränsområden. Parallellt med detta har man vidtagit åtgärder för att klarlägga de bästa metoderna på nationell och regional nivå. Man bör alltså klargöra vilka specifika utvecklingsinitiativ för gränsområden man kan lyfta fram, och för att genomföra detta är det lämpligt att analysera gränsområdenas aktuella problematik.

2.1.1. Efter den allmänna utfrågningen i Bryssel den 21 april 1999 anordnade man därför också en utfrågning i Trieste den 15 november 1999. Vid denna utfrågning kunde man tydligt märka projektets begränsningar (svårigheter att välja ut de bästa utvecklingsinitiativen, delade meningar om initiativens kvalitet), samt att det finns många gränshinder i regioner som gränsar mot länder som inte är medlemmar i unionen. Efter utfrågningen beslutade man att utarbeta en uppsättning kriterier som skall göra det möjligt att på ett kvalitativt sett bättre sätt mäta effekten av initiativ i gränsområden och utfärda rekommendationer för att sprida de bästa metoderna. En utfrågning anordnades sedan i Luxemburg för att befästa denna nya strategi, som utgår från tydligt definierade kriterier.

2.1.2. Utfrågningen i Luxemburg anordnades den 21 juli 2000 inom ramen för "Storregionens ekonomiska och sociala råd" och var mycket lyckad. Man fick tillfälle att utvärdera ett antal genomförda, planerade eller pågående utvecklingsinitiativ med hjälp av den uppsättning kriterier som fastställts. Under utfrågningen presenterades sådan verksamhet som är värd att framhålla som "bra metoder" och skulle kunna spridas och främjas genom arbetet i observationsgruppen för inre marknaden. Några av dessa initiativ har gett inspiration till förslagen i detta yttrande. Utfrågningen gav också tillfälle att slå fast en metod för att bedöma vilka viktiga byggstenar som ingår i den mest lyckade verksamheten, att finna möjliga orsaker till misslyckanden och att diskutera hur man skall sprida information. Utifrån detta är det också möjligt för studiegruppen att formulera ett antal rekommendationer för de EU-program som kan bidra till samarbete över gränserna, särskilt Interreg-programmet, som kan betraktas som teknisk och ekonomisk referensram. Därigenom kan också de europeiska och nationella rättsliga ramarna utvecklas.

2.2. Det bör understrykas att denna fråga har anknytning till de förslag som kommittén lade fram redan i sitt yttrande om benchmarking(1). Där rekommenderas en regional infallsvinkel i stället för en nationell. Den nationella infallsvinkel som kommissionen utgått från har hittills gett mycket blygsamma resultat. Denna metod har återlanserats på ett uppseendeväckande sätt genom Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000, då man upphöjde benchmarking till en ny prioriterad arbetsmetod för EU. Det är i detta nya sammanhang som observationsgruppens initiativ PRISM skall ses: att rekommendera ett nytt synsätt på benchmarking när det gäller inre marknaden. Med detta synsätt skall man utgå från att finna metoder snarare än konkreta exempel, och det kommer att kunna medföra stora och hållbara framgångar.

3. Analys av gränsområdenas problematik

3.1. Gränsområdenas problematik ur ett historiskt perspektiv

3.1.1. Dagens gränser uppstod på 1800-talet, när nationalstaterna skapades. Tidigare präglades gränsområdena trots transportsvårigheter av rörlighet och av kulturellt, mänskligt och ekonomiskt utbyte. En utomeuropeisk besökare slås därför av de arkitektoniska och kulturella likheterna i Sydfrankrike och Medelhavsområdet, Rhenområdet eller Donauområdet, Flandern, Balkan etc. Dragningen av administrativa gränser och - framför allt - skapandet av "självcentrerade" stater utifrån nationsbegreppet har gradvis brutit sönder den geografiska och kulturella samhörigheten i dessa regioner och med få undantag förvandlat dem till kluvna områden där det råder fiendskap mellan de olika delarna, eller i bästa fall okunnighet.

3.1.2. Det sena 1900-talet präglades bland annat på ett motsägelsefullt vis av problemet med gränser och deras existens: å ena sidan bevakas överallt ekonomiska flöden och handelsflöden allt hårdare, men å andra sidan har man skapat ett stort ekonomiskt och politiskt samarbetsområde som innebär att man upphäver tusentals kilometer gräns. Detta väcker frågan om gränsområdenas identitet och framtid.

3.1.3. Femtio års europeiskt samarbete har ännu inte helt kunnat överbrygga de klyftor som uppstod när nationalstaterna skapades och gränserna för dessa drogs upp. Trots den fria rörligheten för arbetskraft, varor, tjänster och kapital (som ännu inte är fullständigt genomförd ...) måste man medge att nationen fortfarande har mycket större betydelse än begreppet gränsområde. Även om gränserna inte längre finns kvar som rent fysiska hinder finns de kvar i folks medvetande, och tar sig bland annat uttryck i beteenden och vanor. Därför bör EU fråga sig hur man har lyckats med de instrument som utvecklats för att främja en omstrukturering av det europeiska samarbetsområdet.

3.1.4. Gränserna var eller är en följd av uppdelningen i nationalstater, medan gränsregionerna hålls samman av geografiska faktorer. Men hur viktig är egentligen den geografiska närheten? Den avgörande fördelen är i dag oftast snabb leverans, och den är kopplad till produktionsapparatens flexibilitet. Trots den geografiska närheten orsakar i dag det ömsesidiga erkännandet av nationella strukturer och förfaranden så stora hinder att man behöver experthjälp för att övervinna dem.

3.1.4.1. När det gäller inre marknaden uppkommer frågan hur man skall betrakta regionerna i förhållande till gränserna. De gamla gränserna har satt sina spår i gränsregionernas ekonomier. En daglig arbetspendling påverkar exempelvis märkbart ekonomin i gränsregionerna, och här är det tydligt att utbyten över gränserna bidrar till att öka regionernas effektivitet och konkurrenskraft.

3.1.5. Isolationistisk politik är i dag fullständigt otidsenlig. Om dagens gränser kommer att försvinna bör man dock utarbeta nya former för sina förbindelser. Det är denna utmaning som gränsregionerna ställs inför i samband med inre marknaden. Å andra sidan kan man fråga sig varför man skall bygga upp rutiner och strukturer för samarbete om nationalstaternas struktur och system samtidigt i vardagen bevarar eller till och med fördjupar klyftorna.

3.2. Traditionella hypoteser om gränsregionernas svårigheter

3.2.1. I ekonomisk litteratur beskrivs gränserna ofta som en artificiell faktor som förvrider marknadernas utsträckning och många gånger hämmar den ekonomiska utvecklingen genom att inverka på dynamiken och medföra större investeringskostnader.

3.2.2. Ur en rent ekonomisk synvinkel innebär alltså en konkret eller "osynlig" gräns att den ekonomiska utvecklingen bromsas. Man bör verkligen betona de osynliga gränsernas betydelse: språk, beteenden, myndigheternas inställning, kulturella problem etc. Dessa "osynliga gränser" tas allt oftare upp som en förklaring till att områden med en gemensam gräns ofta vänder sig från varandra trots att de ligger inom det gränslösa EU.

3.2.3. En av de viktiga lärdomar man kunde dra av utfrågningen i Trieste var att det är EU som genom sina program och sitt ekonomiska stöd är den enda motvikten till de klyftor som har skapats. Tyvärr får man intrycket att dessa program i stället för att skapa en verklig vilja till lokala partnerskap har lockat till samarbete på grund av de ekonomiska fördelarna. Dessutom framstår EU:s insatser som alltför små i förhållande till de konkreta och osynliga gränsernas tyngd.

3.2.4. Vid utfrågningen i Luxemburg lades tyngdpunkten i stället på de lokala aktörernas handlingskraft. De har ofta föregripit EU:s program och tagit föredömliga initiativ till ekonomiskt, kulturellt och socialt samarbete. EU-programmen har naturligtvis välkomnats varmt eftersom de gett möjlighet att vidareutveckla dessa initiativ. Den ofta tröga och byråkratiska förvaltningen av EU-programmen kan emellertid sätta hämsko på samarbetet. Det var också först i slutet av 80-talet som kommissionen genom Interreg-programmet uppmärksammade gränsområdenas särskilda situation. Vid utfrågningen i Luxemburg framkom även hur viktigt det är med organ som kan främja samarbete: politiska toppmöten för storregionen, Ekonomiska och sociala rådet, konsulatkonferenser, sammanslutningar av fackföreningar etc. Dessa organ blir broar som kan överbrygga de "osynliga gränserna" och tjäna som motvikt till de nationella banden, som visserligen är helt naturliga men har en tendens att hämma framväxten av gränsöverskridande ekonomiska områden på den inre marknaden.

4. En ny referensram för gränsområdesanalysen

4.1. Ett gränsområde är inte bara en del av ett nationellt territorium utan av naturen även ett område där separation och kontakt förenas. Det kan vara en källa till spänningar samtidigt som det tidigare än resten av landet får in impulser utifrån, vilket kan ge gränsområdet en stark attraktionskraft.

4.2. I den aktuella visionen om konstruktionen av EU talas både om ett "Europa utan gränser" och om ett "regionernas Europa". Det första målet visar tydligt på viljan att avskaffa gränserna, medan det i den andra strategin visserligen fortfarande talas om gränsernas avskaffande, men det är snarare andra sorters barriärer som får företräde, såsom geografiska, sociokulturella, språkliga, och strukturella.

Från att vara något som separerar blir alltså gränsen en plats för kontaktskapande.

4.3. Studiegruppen "Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ" skall alltså i denna vision stödja sig på hypoteser som inte längre framhäver effekterna av existerande gränser utan i stället handlar om att övervinna dessa och om att upprätta kontaktområden som möjliggör samarbete mellan regionerna och en successiv övergång från gränsområde till gränsöverskridande område.

4.3.1. I ett planeringsperspektiv bör samarbetet på lång sikt leda till gränsöverskridande territorier som kan fungera som drivfjädrar för initiativ och gemensamma projekt och som infrastrukturcentra med solidariska förtecken och med strukturer för samordnings- och aktivitetsutbyte (projekten skall utformas kring solidariska intressen och gemensamma strategier, men på vilken nivå återstår i stora stycken fortfarande att fastställa).

4.3.2. De hearingar som genomförts stärker idén om att detta nya angreppssätt operativt måste skötas av de behöriga offentliga myndigheterna inom de fastställda samarbetsområdena; arbetet skall byggas upp av nätverk mellan de olika aktörerna och deras gemensamma arbete. De socioekonomiska aktörernas deltagande i denna process är en av de avgörande faktorerna och skall ta sig uttryck i såväl rådgivande (som exempelvis Storregionens ekonomiska och sociala kommitté) som operativa arbetsformer (exempelvis det konsulära samarbetet).

4.4. Med utgångspunkt i konstaterandet att de osynliga gränserna är de svåraste att övervinna och att "självcentrerade" stater och regioner alltjämt har negativ inverkan läggs det i den nya analysformen tonvikt på gränsområdets omvandling till ett kontaktområde. Det handlar inte om att söka förneka nationen som företeelse utan i stället om att skapa en motvikt till den. Ju mer man i gränstrakterna blir varse barriärerna och försöker övervinna dem, desto mer kommer dessa regioner att bli områden där kontakter knyts, alltmedan gränserna i övriga regioner kommer att förbli barriärer på grund av den politiska kontexten, en allt för svag mobilisering av lokala aktörer eller alltför stora ekonomiska skillnader.

4.5. En analys av framgångar respektive misslyckanden i samband med gränsöverskridande samarbete görs lämpligen genom en indelning i strukturer, metoder och utfall.

4.5.1. Med strukturer avses de formella bestämmelser som konkretiserar ett samarbetsavtal, av vilket slag det än må vara (industriellt, socialt, juridiskt, institutionellt osv). Här skall analysen av god och dålig praxis ta upp problem som uppstått och olika sätt att övervinna dem.

4.5.2. Med metoder avses villkoren för initiativens genomförande: förekomsten av EU-stöd, stöd från lokala och regionala myndigheter eller från staten, partnerskapssamarbete, lokala socioekonomiska aktörers medverkan - däribland kvinnor, ungdomar och socialt utsatta kategorier - förberedelser av projektet genom föregående studier av dess genomförbarhet, mekanismer för uppföljning och kontinuerlig utvärdering, resultatspridning osv.

4.5.3. Med utfall avses bl.a. insatsernas europeiska tilläggsvärde, projektets sociala dimension, lämpligheten i förhållande till faktiska behov, ett verkligt tillvaratagande av resultaten så att initiativen får bred verkan och inte stannar på pilotstadiet osv.

4.6. Vid en analys av den socioekonomiska verkan bör man även utvärdera gränssamarbetets strukturskapande aspekter i fråga om fysisk planering (överensstämmelse med lokal, regional och nationell politik, kulturförändringar) och dessas förenlighet med andra EU-program.

4.7. Genom ett existerande eller framtida öppet område (den öppna gränsen) kan det inom ramen för en aktiv strategi upprättas samarbetsnätverk, nya solidaritetsstrukturer, ett nytt koncept för medborgartjänster m.m. På så vis blir kontaktområdena till områden för utbyte och kan medverka till att sudda ut gränserna utan att för den skull utplåna den mångfald och rikedom som nationalstaten står för.

5. Åtgärdsförslag

5.1. Kartläggning och systematisering av god praxis

Genomgången av god praxis bör organiseras enligt ett enkelt schema som följer uppdelningen i samarbetsbestämmelser, metoder, utfall och strukturskapande effekter:

5.1.1. Studien av de bestämmelser som gäller för samarbetet (struktur, avtal) skall huvudsakligen röra dels svårigheter som uppkommit och sättet på vilket man försökt övervinna dessa, oavsett resultat, dels vilket förvaltningssätt som valts (administrativt, finansiellt m.m.).

5.1.2. Analysen av metoden skall fastställa typ av partnerskap (finansiellt, operativt, rådgivande) och arbetsprogrammets olika beståndsdelar (studier av genomförbarhet, uppföljning, kriterier och metoder för utvärdering samt analys av ekonomiska och sociala konsekvenser).

5.1.3. Utfallsstudien skall undersöka projektets europeiska mervärde vad gäller integration och den inre marknadens förverkligande, vidare projektets sociala dimension, dess lämplighet i förhållande till uttryckta behov och slutligen konsekvensernas verkliga omfattning (begränsad eller bred verkan).

5.1.4. Även projektets eventuella strukturskapande effekter skall analyseras (undanröjande av kulturella barriärer, attitydförändringar, fysisk planering, lansering av gemensamma projekt m.m., gemensam strategi för ekonomisk och social utveckling, fortbildning och gemensamma initiativ för att främja kompetensutveckling osv.).

5.1.5. Vidare vore det intressant att studera förenligheten med andra politikområden i EU, exempelvis miljö-, utvidgnings-, sammanhållnings- och socialpolitiken.

5.2. Tillvaratagande och spridning av god praxis

De fakta som framkommit i samband med hearingar med aktörer i gränsområdena är mycket skiftande. Funktionssätt, samarbetets intensitet, projektens struktur och innehåll varierar på ett högst påtagligt sätt beroende på ett antal parametrar, bland vilka samarbetets mognadsgrad tycks spela en framträdande roll. Till de variabler som bestämmer denna mognad hör, förutom relationernas historiska bakgrund, den politiska viljan och förekomsten av tillgängliga juridiska och operativa strukturer.

Till de gängse operativa kraven måste gränsregionerna lägga metoder som förenar samlade strategier, operativ effektivitet och integration över gränserna.

För att säkerställa att den goda praxisen verkligen tas tillvara och sprids rekommenderar kommittén en övergripande metod som bygger på följande:

5.2.1. Uppgradering av databasen PRISM med utgångspunkt i de fyra kriterier som valts för studien av de gränsöverskridande initiativen; ett initiativ skall alltså i första hand presenteras utifrån denna metod och de resultat som uppnåtts.

5.2.2. Anordnande av diskussionsfora mellan initiativens huvudaktörer; diskussionerna skall kretsa kring de fyra axlarna strukturer, metoder, utfall och strukturskapande effekter.

5.2.3. En fördjupad studie av motgångar och svårigheter som erfarits, utformad som en checklista över dåliga erfarenheter, vilket kan visa sig betydligt mer givande än en uppräkning av framgångar.

5.3. Den operativa och juridiska utvecklingen

På grundval av förteckningen över god praxis och checklistan över dåliga erfarenheter skulle observationsgruppen för inre marknaden kunna lägga fram förslag om innovationer och praktiska rekommendationer inför de regionala aktörerna, medlemsstaterna och unionens institutioner kring ämnen som:

5.3.1. Underlättande av tillämpningen av gränssamarbetets bestämmelser (rättslig ställning, bokföring, skattevillkor m.m.).

5.3.2. Förstärkning av samarbetsstrukturerna på tre nivåer - politisk, rådgivande, operativ - och därigenom säkerställande av ett verkligt deltagande från de lokala socioekonomiska aktörernas sida.

5.3.3. Inrättande av faktorer som underlättar samarbetet, exempelvis medlare (som i storregionsprojektet) eller byråer för stöd och vägledning, såsom expeditioner för arbetssökande (nätverket Eures), företag (Euroinfocentra) och hantverkare (BDTE - Kontoret för utveckling av gränsöverskridande kontakter mellan företag).

5.3.4. Skapande av analys- och observationsinstrument, i synnerhet på sysselsättningssidan, som skall fungera som vägvisare för de politiska åtgärderna och fältarbetet.

5.3.5. Lansering av mycket konkreta projekt, som är de enda som kan mobilisera de nödvändiga krafterna och medföra verkliga strukturskapande effekter.

5.3.6. Stöd till lokala sammanslutningar. Analysen har nämligen visat att de sammanslutningar som åstadkommer de viktigaste projekten är sådana vars aktörer förfogar över know-how och specialkunskaper: de har goda kunskaper i grannspråket, är väl insatta i grannlandets institutionella och administrativa system, har tillgång till tekniska och finansiella resurser och kan leda projekt med stor komplexitet.

5.4. Iakttagelserna mynnar ut i följande åtgärdsförslag:

- Denna omfattande utvecklingskraft måste ges nödvändigt stöd genom att samarbetsformernas rättsliga ställning fastställs, förenklade och tydligare skattevillkor skapas och resurser för finansieringen av sammanslutningarna och nätverken tillhandahålls.

- Verktyg måste tillhandahållas för information (guider, databaser) och dialog (diskussionsfora m.m.) om de bästa metoderna och villkoren för gränsöverskridande insatser så att svar kan ges på de flesta frågeställningarna rörande den tekniska förvaltningen av projekten och relationerna med förvaltningsorganen (avtalsmodeller, klargörande av rättsliga åligganden m.m.).

5.5. I synnerhet Interreg-programmet men även en del andra av kommissionens tekniska och finansiella ramåtgärder syftar till, och lyckas verkligen, att skapa en gränsöverskridande dynamik genom att uppmuntra till projekt med hjälp av finansiellt stöd.

5.5.1. De hearingar som genomförts i regioner med mycket olika samarbetsförutsättningar på ömse sidor gränsen ger vid handen att utnyttjandet av anslag från EU-program är beroende av ett stort antal faktorer, framför allt eventuella tidigare gränsöverskridande relationer, ekonomisk komplementaritet och sammanhållning samt de existerande förbindelsernas närhet. Bestämmelserna tycks mer effektiva i områden som redan är rustade för samarbete, och det är beklagligt att kommissionens åtgärder endast tar sikte på de fördelar som redan finns och inte är tillräckligt aktiva eller effektiva i situationer där samarbete är mer påkallat.

5.5.2. De presenterade projekten föranleder att antal åtgärdsförslag som kan förbättra initiativet:

- En ny utvärdering av programinsatsernas yttre ramar: Planeringen av Interreg-programmet är exempelvis rent administrativ, samtidigt som verkligheten kräver handlingsorienterade projekt med en synkronisering av programplaneringen och samordning över gränserna. En administrering som leder till en enhetlig programplanering skulle möjliggöra stora framsteg inom samarbetet.

- En flerårig programplanering, vilket saknas i Interreg, med genomförda samarbetsprojekt som förebild.

- Ett samfällt agerande mellan de förvaltande myndigheterna i de olika länderna, med stöd av gemensamma medel och samordnade förfaranden (enhetliga ansökningar och anvisningar, gemensam tidsplan).

- Prioritet åt mänskligt samarbete, eftersom alltför många program, framför allt i regioner som gränsar till tredje land, inriktar sig enbart på materiella aspekter (vägar, broar osv.), som visserligen är viktiga men som aldrig varit i stånd att förebygga konflikter.

- Uppmärksamhet åt gränssamarbete från de lokala aktörernas sida, däribland det organiserade civila samhället, eftersom dessa är en förutsättning för eventuella gemenskapsinsatser.

5.6. Dessa element skulle tillsammans med upprättandet av kvalitetsnormer för produkterna kunna bidra till att omdefiniera Interreg och göra det till ett EU-verktyg som kan skapa dynamiska gränsområden inom den inre marknaden och inte bara vara en post i budgeten och en ekonomisk välgörare.

6. Prioriterade slutsatser

Till följd av hearingarna i Bryssel, Trieste och Luxemburg rekommenderar studiegruppen "PRISM - Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ" följande:

6.1. Fyra kriterier för att fastställa god praxis i gränsregionerna bör upprättas, kriterier som skall gälla samarbetsbestämmelser, metoder, produkter och långsiktiga strukturskapande effekter.

6.2. Ett optimalt utnyttjande av PRISM bör säkerställas; denna skall fungera som plattform för spridning av god praxis inom ramen för diskussionsfora om framför allt metoder, svårigheter och resultatens verkan.

6.3. EU bör i högre grad befatta sig med gränsregionerna så att dessa kan bli verkliga gränsöverskridande områden, så som har skett genom insatser av lokala aktörer i vissa av unionens regioner (exempelvis storregionen, som besöktes i samband med hearingen i Luxemburg). Interreg-initiativet måste därför ges en ny inriktning och mera kretsa kring verkliga samarbetsstrategier genom att ge företräde åt socioekonomiska aktörers medverkan, fältarbeten, konkreta projekt som gynnar utbyten, mänskliga relationer samt nätverkssammanslutningar.

6.4. EU bör ägna särskild uppmärksamhet åt situationen i de mest avlägsna och perifera gränsregionerna, i synnerhet de som gränsar till kandidatländerna, för att aktivt uppmuntra till inledande strategier från i första hand lokala aktörer och ansvariga. Det vore mycket lämpligt att sprida och tillämpa de metoder som använts av mer centralt belägna regioner och de goda erfarenheter som gjorts i samband med PRISM-initiativet.

Bryssel den 29 november 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Yttrande om "Meddelande från kommissionen: Benchmarking av konkurrenskraften - Införandet av ett verktyg till aktörernas och de offentliga myndigheternas förfogande" (KOM(97) 153 slutlig) (EGT C 296, 29.9.97, s. 8).