[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 18.8.2009

KOM(2009) 427 slutlig

2009/0118 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om administrativt samarbete och kampen mot skatteundandragande i fråga om mervärdesskatt

(Omarbetning)

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motivering och syfte Rådet har upprepade gånger betonat nödvändigheten av ett gemensamt agerande i kampen mot skatteundandragande, och särskilt mervärdesskattebedrägeri, för att komplettera och stödja de nationella insatserna. Mervärdesskattebedrägeri är ofta gränsöverskridande, och det är därför nödvändigt att medlemsstaterna samarbetar för att förhindra det. I sina slutsatser av den 4 december 2007 uppmanade rådet kommissionen att lägga fram förslag om att förbättra medlemsstaternas förvaltning av mervärdesskattesystemet i Europeiska unionen. Därefter uppmanade rådet, i sina slutsatser av den 7 oktober 2008, kommissionen att integrera bestämmelser om ett snart inrättande av Eurofisc enligt vissa riktlinjer i sina förslag. Detta förslag till omarbetning av rådets förordning (EG) nr 1798/2003 är avsett att förse medlemsstaterna med ett instrument för en effektivare bekämpning av gränsöverskridande mervärdesskattebedrägeri. |

120 | Allmän bakgrund I maj 2006 antog kommissionen ett meddelande om behovet av att utarbeta en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skatteundandragande. I fråga om mervärdesskattebedrägeri, i synnerhet gemenskapsinternt karusellbedrägeri, gjordes i detta meddelande en åtskillnad mellan konventionella åtgärder som syftar till att förstärka mervärdesskattesystemet utan att ändra dess principer och mera radikala åtgärder som inverkar på själva principerna för uppbörd av mervärdesskatt. Vid de efterföljande diskussionerna i rådet visade det sig att de mera radikala åtgärderna inte kunde genomföras inom en snar framtid. Därför har kommissionen beslutat att koncentrera sina insatser på att inrätta ett antal konventionella åtgärder som kompletterar varandra. I sitt meddelande av den 1 december 2008 om en samordnad strategi för att förbättra bekämpningen av mervärdesskattebedrägeri i Europeiska unionen (KOM(2008) 807 av den 1 december 2008) lade kommissionen fram en handlingsplan på kort sikt för detta ändamål. En central del i denna handlingsplan är att effektivisera samarbetet mellan skatteförvaltningarna. Flera av åtgärderna i handlingsplanen ingår i detta förslag. Europeiska revisionsrätten lade i sin särskilda rapport nr 8/2007 om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt fram vissa rekommendationer beträffande behovet av att förbättra informationsutbytet om gemenskapsinterna transaktioner. I sin resolution av den 2 september 2008 om en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skattebedrägeri (2008/2033(INI)) betonar Europaparlamentet att medlemsstaterna inte på egen hand kan bekämpa gränsöverskridande skattebedrägeri och uppmanar kommissionen att föreslå mekanismer för att främja samarbetet mellan medlemsstaterna. Europaparlamentet uppmanar särskilt kommissionen att lägga fram förslag om automatiskt tillträde för alla andra medlemsstater till vissa icke känsliga uppgifter som en medlemsstat har om sina skattebetalare (näringsgren, vissa omsättningsuppgifter osv.) och om harmonisering av förfaranden för registrering och avregistrering av beskattningsbara personer, för att säkerställa att falska beskattningsbara personer snabbt upptäcks och avregistreras. Medlemsstaterna måste ta ansvar för att hålla sina uppgifter uppdaterade, särskilt avseende avregistrering av beskattningsbara personer och upptäckt av falska registreringar. Detta innefattas i detta förslag. |

130 | Gällande bestämmelser Referensförordningen om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt är rådets förordning (EG) nr 1798/2003. Detta förslag kompletterar den förordningen genom att lägga till en rad bestämmelser för en effektivare bekämpning av gränsöverskridande bedrägeri och för en bättre skatteuppbörd i de fall där platsen för beskattningen inte är densamma som den plats där leverantören är etablerad. Avsikten är även att förbättra förordningens konsekvens med stöd av den rapport om hur det administrativa samarbetet fungerar[1] som kommissionen antog den XXXX. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Bekämpningen av skatteundandragande är ett led i Lissabonstrategin. I sitt meddelande av den 25 oktober 2005 om skattepolitikens och tullpolitikens bidrag till Lissabonstrategin betonade kommissionen att skatteundandragandet skapar betydande snedvridningar på den inre marknaden, hindrar lojal konkurrens och innebär ett bortfall av inkomster som syftar till att finansiera offentliga tjänster på nationell nivå. De offentliga myndigheterna måste kompensera detta inkomstbortfall, vilket innebär att ett ökat skatteundandragande medför ett ökat skattetryck på de företag som följer skattereglerna. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Eftersom denna förordning avser förbindelser mellan medlemsstaternas skattemyndigheter är det främst skatteförvaltningarna som berörs av den. Skatteförvaltningarna har konsulterats av kommissionens expertgrupp för en strategi för bekämpning av skattebedrägeri och av ständiga kommittén för administrativt samarbete enligt artikel 44 i rådets förordning (EG) nr 1798/2003. Expertgruppen inrättades av kommissionen enligt ett meddelande i maj 2006 och utgörs av experter från medlemsstaterna som ska analysera lösningar och strategier för att bekämpa skattebedrägeri på gemenskapsnivå. Vad gäller de aspekter som kan påverka de ekonomiska aktörerna, särskilt gemensamma bestämmelser om inhämtning av information och kontroller när registreringsnummer för mervärdesskatt registreras i databasen VIES, ställde sig de organisationer som företräder näringslivet positiva i frågan. Åtgärden är avsedd att garantera kvaliteten på uppgifterna i de databaser som används av aktörer som bedriver handel inom gemenskapen. |

212 | Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats De svar som har inkommit från ekonomiska aktörer och nationella förvaltningar har undersökts av expertgruppen och har vidare behandlats i rapporter och meddelanden till rådet. |

Extern experthjälp |

229 | Någon extern expertis har inte behövts. |

230 | Konsekvensanalys Förslaget gäller informationsutbyte mellan skatteförvaltningar och påverkar inte de ekonomiska aktörerna och det har därför inte genomgått någon konsekvensanalys. Förslaget påverkar medlemsstaternas skatteförvaltningar, och därför är medlemsstaterna bättre lämpade än kommissionen att utvärdera dess närmare konsekvenser. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

305 | Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Förslaget kompletterar och ändrar rådets förordning (EG) nr 1798/2003. De viktigaste ändringarna är följande: - En utvidgning av medlemsstaternas ansvar för administrativt samarbete i syfte att skydda inkomsterna från mervärdesskatt i samtliga medlemsstater. - En exakt definition av vilka uppgifter som medlemsstaterna ska samla in och göra tillgängliga för andra medlemsstater via ett elektroniskt databassystem. I förordningen anges även vilka personer som har tillgång till informationen och under vilka omständigheter. - Inrättande av ett system för att garantera kvaliteten på informationen i databaserna genom gemensamma bestämmelser om inhämtning av information och om kontroller vid införande av registreringsnummer för mervärdesskatt i databasen. I förordningen anges även när det är lämpligt att ta bort vissa uppgifter ur databaserna. Det ska även finnas bestämmelser om de olika medlemsstaternas ansvar när informationen i databaserna är felaktig eller inte uppdateras i tid. - En skyldighet för medlemsstaterna att på elektronisk väg bekräfta det namn och den adress som hör till ett visst registreringsnummer för mervärdesskatt. Beskattningsbara personer ska garanteras att uppgifterna är tillförlitliga och användbara. - Skapande av en rättslig grund som inrättar en struktur för samarbete inriktat på bedrägeribekämpning. Detta möjliggör ett snabbt multilateralt informationsutbyte, som kan grundas på en gemensam riskanalys, i syfte att skapa en tillräcklig och samordnad reaktionsförmåga i medlemsstaterna för bekämpning av nya typer av bedrägeri. Förslaget syftar i allmänhet till att förbättra informationsutbytet mellan medlemsstaterna genom att ange när de inte får vägra att svara på en begäran om information eller om en administrativ utredning, när medlemsstaterna spontant ska utbyta information liksom när återkoppling ska ske samt de praktiska formerna för detta. Det anges även när medlemsstaterna får och bör utföra multilaterala kontroller. Slutligen föreskrivs preciserade mål för tillgänglighet och funktion hos det databassystem som möjliggör informationsutbytet. Enligt förslaget lämnas följande delar oförändrade i rådets förordning (EG) nr 1798/2003: - Organisationen av myndigheterna med ansvar för administrativt samarbete i medlemsstaterna. - Systemet för begäran om information och administrativa utredningar. - Begäran om administrativ delgivning. - Principen om tjänstemäns närvaro vid de administrativa myndigheterna i en annan medlemsstat och vid samtidiga kontroller. - Bestämmelser om tjänster som tillhandahålls elektroniskt, telekommunikationstjänster och radiotjänster. - Bestämmelser om återbetalning av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som är etablerade i en annan medlemsstat. - Principen om bestämmelsen avseende förbindelsen med tredjeländer. - En begränsning av vissa rättigheter och skyldigheter som enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. Med hänsyn till medlemsstaternas potentiella inkomstbortfall och dessa uppgifters centrala betydelse för en effektiv bedrägeribekämpning är denna begränsning nödvändig och proportionerlig. |

310 | Rättslig grund Artikel 93 i EG-fördraget. |

320 | Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen är tillämplig, eftersom förslaget inte avser ett område där gemenskapen är ensam behörig. |

Medlemsstaterna kan av följande skäl själva inte uppnå målen i förslaget i tillräcklig utsträckning: |

321 | Förslaget syftar särskilt till att förbättra kvaliteten och fullständigheten i medlemsstaternas utbyten av information om gränsöverskridande transaktioner, i synnerhet i de fall där beskattningsplatsen inte är densamma som den plats där leverantören är etablerad. För en effektiv kontroll av dessa transaktioner krävs ett nära och snabbt samarbete mellan medlemsstaterna, bland annat med hjälp av elektroniska databaser. En gemenskapspolitik för detta samarbete skulle vara mycket effektivare än bilaterala överenskommelser mellan medlemsstaterna, eftersom vissa medlemsstater då skulle kunna bli utan en fullständig och snabb tillgång till viss information. Med tanke på utvecklingen inom gränsöverskridande mervärdesskattebedrägeri är en samordnad åtgärd för att bekämpa bedrägeri på gemenskapsnivå att föredra framför en nationell eller multilateral åtgärd som skulle kunna skada vissa medlemsstater genom att främja bedrägeri på deras territorium. |

327 | I förslaget anges en ram för samarbetet mellan medlemsstaterna. De praktiska åtgärderna för dess kontroll och tillämpning är dock medlemsstaternas ansvar. Målet med förslaget är att komplettera den information som aktörerna inom gemenskapen får om sina handelspartner och att göra informationen mer tillförlitlig. Fullständig information av hög kvalitet är nödvändig för att bestämmelserna om mervärdesskatt ska kunna tillämpas korrekt, särskilt i fråga om territorialitet och skattskyldighet. Samtliga aktörer bör enkelt kunna erhålla sådan information oavsett var deras säte eller etableringsort är belägna. |

Därför är förslaget förenligt med subsidiaritetsprincipen. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl. |

331 | Förslaget bygger i stor utsträckning på det befintliga regelverket och kompletterar det endast på de punkter som behöver stärkas enligt resultaten av expertgruppens arbete och rapporten om det administrativa samarbetet. Förslaget behåller den begränsning av vissa rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1798/2003. Denna begränsning är nödvändig i kampen mot mervärdesskattebedrägeri i gemenskapen och proportionerlig, med hänsyn till storleken på de potentiellt förlorade skatteintäkterna för medlemsstaterna om begränsningen skulle tas bort. |

332 | Följaktligen går inte dessa nya bestämmelser utöver vad som är nödvändigt för att stärka det administrativa samarbetet i kampen mot gränsöverskridande mervärdesskattebedrägeri. |

Val av regleringsform |

341 | Föreslagen regleringsform: förordning. |

342 | Övriga regeringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: Eftersom det nuvarande instrumentet är en förordning kan det endast ändras genom en annan förordning. |

BUDGETKONSEKVENSER |

409 | Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

520 | Upphävande av gällande lagstiftning Om förslaget antas kommer vissa bestämmelser att upphävas. |

540 | Omarbetning Förslaget innebär en omarbetning. |

570 | Närmare redogörelse för förslaget per kapitel eller artikel I kapitel I i den omarbetade förordningen fastställs dess tillämpningsområde och definitioner samt de behöriga myndigheternas organisation. Den huvudsakliga ändringen i det här kapitlet är att tillämpningsområdet utvidgas till att även omfatta gemensamma förfaranden när ett gemensamt agerande krävs för att säkerställa en korrekt tillämpning av det gemensamma systemet för mervärdesskatt samt en skyldighet för medlemsstaterna att samarbeta för att skydda andra medlemsstaters skatteintäkter. Kapitel II handlar om utbyten av information på begäran, och den viktigaste ändringen är begränsningen av de fall då en medlemsstat får vägra att tillhandahålla information eller att genomföra en utredning. I den införda bestämmelsen återges texten från rådets förordning (EG) nr 143/2008 som träder i kraft 2015. Kapitel III handlar om utbyten av information utan föregående begäran. Det ändras för att ange att ett sådant utbyte under alla förhållanden bör äga rum när särskilda kriterier föreligger. För den information som uppfyller dessa kriterier inrättas praktiska former för utbytet. I kapitel IV föreskrivs en skyldighet till återkoppling vars praktiska former ska fastställas genom ett kommittéförfarande. Medlemsstaterna har angett bristen på återkoppling som en svaghet i informationsutbytet mellan dem. I kapitel V behandlas lagring och utbyte av information om beskattningsbara personer och transaktioner. Det ändras för att öka mängden information som utbyts och höja kvaliteten på informationen. Man avser särskilt att ge behöriga myndigheter tillgång till vissa typer av information som medlemsstaterna förfogar över. I förslaget föreskrivs gemensamma bestämmelser om vilken information som ska inhämtas när en beskattningsbar person registreras i databasen och vid uppdatering av databassystemet. Kapitel VI behandlar begäran om administrativ delgivning och ändras inte. I kapitel VII behandlas tjänstemäns närvaro vid de administrativa myndigheterna och medverkan i administrativa utredningar. Vissa förtydliganden görs av bestämmelsernas icke-begränsande karaktär. Kapitel VIII handlar om multilaterala kontroller. De ändringar som gjorts syftar till att precisera i vilka fall medlemsstaterna ska genomföra den här typen av kontroller. Kapitel IX gäller tillgänglig information om beskattningsbara personer, särskilt möjligheten att få bekräftelse på giltigheten av registreringsnumret för mervärdesskatt för en viss person liksom dennes namn och adress. Dessutom offentliggörs medlemsstaternas gällande bestämmelser om fakturering avseende beskattningsbara personer som inte är etablerade på medlemsstaternas territorium på kommissionens webbplats. Kapitel X handlar om inrättandet av en gemensam struktur (Eurofisc) som utgör en snabbare samarbetsmekanism för att bekämpa omfattande eller nya bedrägerier. Kapitlen XI och XII ändras inte. Kapitel XIII, som behandlar förbindelserna med kommissionen, ändras i syfte att precisera att medlemsstaterna regelbundet bör granska det administrativa samarbetets funktion. Kapitel XIV som behandlar förbindelserna med tredjeländer har ändrats något för att utöka tillämpningsområdet. I kapitel XV har villkoren för informationsutbyte ändrats för att fastställa exakta mål för nivån på tjänsten för elektroniskt informationsutbyte. Kapitel XVI innehåller slutbestämmelserna. Bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 143/2008, som ska träda i kraft den 1 januari 2015, har införts där. En bilaga har lagts till som preciserar förteckningen över de varor och tjänster som omfattas av artikel 7.3 enligt samma modell som rådet har antagit genom förordning (EG) nr 143/2008. |

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

2009/0118 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om administrativt samarbete ? och kampen mot skatteundandragande ⎪ i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 1798/2003

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[2],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3], och

av följande skäl:

∫ ny

(1) Rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av den 7 oktober 2003 om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 218/92[4] har flera gånger ändrats på väsentliga punkter. Eftersom nya ändringar ska göras, bör förordningen av tydlighetsskäl omarbetas. För att texten ska bli överskådlig och klar bör de bestämmelser som gäller till och med den 31 december 2014 och de bestämmelser som gäller från och med den 1 januari 2015 presenteras separat.

⎢1798/2003 skäl 1

(2) Skatteundandragande och skatteflykt som sträcker sig över medlemsstaternas gränser leder till budgetförluster och strider mot principen om rättvis beskattning och kan framkalla en snedvridning av kapitalrörelserna och av konkurrensvillkoren. De påverkar därför den inre marknadens sätt att fungera.

⎢1798/2003 skäl 3 (anpassad)

(3)(4) De åtgärder för harmonisering på skatteområdet som vidtas för att fullborda den inre marknaden bör därför innefatta upprättandet av ett gemensamt system för informationsutbyte mellan medlemsstaterna, med vars hjälp medlemsstaternas administrativa myndigheter bör bistå varandra och samarbeta med kommissionen, så att det säkerställs att √ mervärdesskatten ∏ appliceras korrekt på leverans av varor och tillhandahållande av tjänster, gemenskapsinterna förvärv av varor och import av varor.

∫ ny

(4) I kommissionens meddelande av den 1 december 2008 till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om en samordnad strategi för att förbättra bekämpningen av mervärdesskattebedrägeri i Europeiska unionen[5] lade kommissionen fram förslag till konventionella åtgärder för bekämpning av skatteundandragande som bör genomföras snarast möjligt.

(5) I sina slutsatser av den 4 december 2007 och den 7 oktober 2008 uppmanade rådet kommissionen att lägga fram förslag om att förbättra medlemsstaternas förvaltning av mervärdesskattesystemet i Europeiska unionen och att införa bestämmelser om ett snart inrättande av Eurofisc mot bakgrund av de system för administrativt samarbete som föreskrivs i denna förordning.

(6) Med hänsyn till rapporten om det administrativa samarbetet i fråga om mervärdesskatt[6], som utformats i enlighet med artikel 45 i denna förordning och som antogs av Europeiska kommissionen den XXXX 2009, är det nödvändigt att göra vissa redaktionella eller praktiska förtydliganden av texten till denna förordning.

⎢143/2008 skäl 4

? ny

(7)(4) Rådets direktiv 2008/9/EG av den 12 februari 2008 om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv 2006/112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat[7] förenklas förfarandet för återbetalning av mervärdesskatt i en medlemsstat i vilken den beskattningsbara personen inte är registrerad för mervärdesskatt ? kräver regler om informationsutbyte mellan medlemsstaterna och bevarandet av informationen i fråga ⎪ .

⎢143/2008 skäl 5 (anpassad)

? ny

(8)(5) Utvidgningen av tillämpningsområdet för den särskilda ordningen och ändringen ? Inrättandet av ordningen med en enda kontaktpunkt genom rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[8], ändrat genom direktiv 2008/8/EG[9], och ⎪ av återbetalningsförfarandet för beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten √ enligt direktiv 2008/9/EG, ∏ leder till att de berörda medlemsstaterna kommer att behöva utbyta √ en stor mängd ∏ avsevärt mer information. Det nödvändiga informationsutbytet bör inte åsamka de berörda medlemsstaterna en alltför stor administrativ börda. Informationsutbytet bör därför ske elektroniskt inom ramen för de befintliga systemen för informationsutbyte.

∫ ny

(9) För att möjliggöra en effektiv kontroll av beskattningsbara transaktioner i en annan medlemsstat än den medlemsstat där tillhandahållaren eller leverantören är etablerad bör etableringsmedlemsstaten inhämta eller vara i stånd att inhämta viss information om vissa gränsöverskridande transaktioner.

(10) Av effektivitets-, tids- och kostnadsskäl måste information som tillhandahålls i enlighet med denna förordning så vitt det är möjligt tillhandahållas på elektronisk väg.

(11) Med tanke på skatteuppbörden bör medlemsstaterna gemensamt säkerställa att mervärdesskatten fastställs korrekt i varje medlemsstat. Följaktligen bör medlemsstaterna kontrollera att skatten tillämpas korrekt på sitt territorium samt att den skatt som är kopplad till en verksamhet på det egna territoriet men ska betalas i en annan medlemsstat tillämpas korrekt.

⎢1798/2003 skäl 2

? ny

(12)(3) Kampen mot skatteundandragande i fråga om mervärdesskatt kräver ett nära samarbete mellan de administrativa myndigheter som i varje medlemsstat ansvarar för tillämpningen av bestämmelserna inom detta område. ? Dessa myndigheter bör även samarbeta med den struktur som inrättats för att riktat och snabbt bekämpa särskilda bedrägerier. ⎪

∫ ny

(13) I många fall av gränsöverskridande transaktioner grundas kontrollen av att skatten tillämpas korrekt av beskattningsmedlemsstaten på information som innehas av den beskattningsbara personens etableringsmedlemsstat, eller som kan erhållas mycket enklare av den senare.

(14) För en snabbare behandling av informationsförfrågningarna är det viktigt att sprida användningen av standardformulär inom ramen för informationsutbytet, eftersom vissa förfrågningar ofta upprepas och det finns en språklig mångfald inom gemenskapen.

(15) Om medlemsstaterna kommer överens om svarsfrister som skiljer sig från dem som föreskrivs i denna förordning måste dessa vara kortare än tidsfristerna i denna förordning.

⎢1798/2003 skäl 4

? ny

(16)(4) Elektronisk lagring och överföring av viss information för kontroll av mervärdesskatten ? och för en förenklad bedrägeribekämpning ⎪ är absolut nödvändig för att mervärdesskattesystemet ska fungera väl ?, särskilt avseende vissa gränsöverskridande transaktioner där skatten ska betalas i förvärvarens eller köparens medlemsstat⎪ .

∫ ny

(17) I dessa situationer är det viktigt att närmare ange varje medlemsstats skyldigheter för att möjliggöra en faktisk kontroll av skatten i den medlemsstat där den ska betalas.

(18) Utöver principen om hur informationen ska tillhandahållas bör det närmare anges i vilka fall tillhandahållandet är obligatoriskt och för vilka kategorier av information ett systematiskt förfarande bör inrättas för att underlätta detta.

(19) I enlighet med slutsatserna från den rapport om hur det administrativa samarbetet i fråga om mervärdesskatt fungerar som Europeiska kommissionen antog den XXXXX 2009[10] och för att kontinuerligt förbättra kvaliteten på den information som utbyts, bör en systematisk tillämpning av återkoppling föreskrivas.

⎢1798/2003 skäl 5

? ny

(20)(5) Villkoren för medlemsstaternas utbyte av och direkta ? automatiska ⎪ tillgång till elektroniskt lagrad information i varje medlemsstat bör fastställas klart och tydligt. Aktörerna bör ha tillgång till viss sådan information, om det krävs för att de skall kunna fullgöra sina skyldigheter.

∫ ny

(21) I kampen mot skatteundandragande är det nödvändigt att tillåta att medlemsstaterna mycket snabbt utbyter viss tillförlitlig information om beskattningsbara personer som är etablerade där. Detta utbyte möjliggörs genom en förstärkning av databaserna om de personer som måste betala mervärdesskatt och deras gemenskapsinterna verksamhet, inbegripet information om de beskattningsbara personerna och deras transaktioner samt förfaranden för att göra informationen i dessa databaser mer tillförlitlig.

(22) En mer omfattande tillgång till information i databassystemet om gemenskapsinterna leveranser av varor och tillhandahållanden av tjänster för vilka förvärvaren och köparen ska betala skatt kommer att underlätta kampen mot skatteundandragande.

(23) Databaserna med information om beskattningsbara personer och deras gemenskapsinterna verksamhet är en nödvändig del i lagstiftningen för att bekämpa skatteundandragande i fråga om mervärdesskatt. Därför måste informationen i dessa databaser vara uppdaterad och tillförlitlig. Det bör inrättas gemensamma förfaranden för att säkerställa jämförbarhet och kvalitet hos informationen i databaserna, så att medlemsstaterna ska kunna använda denna information.

(24) Inrättandet av mekanismer för riskanalys avseende information som registreras i databaserna eller som redan finns där skulle medföra att medlemsstaterna blir mer säkra på att informationen är tillförlitlig.

(25) Med hänsyn till den rapport om hur det administrativa samarbetet om mervärdesskatt fungerar som antogs av Europeiska kommissionen den XXXX 2009[11] är det nödvändigt att förtydliga att de möjligheter till närvaro vid de administrativa myndigheterna som införs genom förordningen inte är uttömmande.

(26) Med hänsyn till den allt intensivare gränsöverskridande handeln på den inre marknaden, sett till både laglig verksamhet och bedrägeri, är det nödvändigt att förtydliga och utöka tillämpningen och underlätta inrättandet och utförandet av multilaterala kontroller.

(27) De ekonomiska aktörerna använder allt mer möjligheten att via Internet bekräfta giltigheten av registreringsnummer för mervärdesskatt. Emellertid kan informationen vilseleda aktörerna och ligga till grund för tvister på grund av skillnader i förfarandena för registrering och uppdatering av information om beskattningsbara personer i nationella databaser och för vilken information som bekräftas. Identiteten på aktörer som vill bekräfta giltigheten av ett registreringsnummer för mervärdesskatt är en mycket användbar uppgift för medlemsstaternas riskanalyssystem. Därför bör systemet för bekräftelse av giltigheten hos registreringsnummer för mervärdesskatt ändras så att aktörerna kan få fler typer av information bekräftad på automatisk väg. Dessutom ökar aktörernas rättssäkerhet avsevärt om denna information kan göras gällande i alla medlemsstater.

(28) Vissa beskattningsbara personer kan ha särskilda skyldigheter som skiljer sig från dem som gäller i den medlemsstat där de är etablerade, särskilt när det gäller fakturering, eftersom de levererar varor eller tillhandahåller tjänster till kunder på en annan medlemsstats territorium. En mekanism bör inrättas för att informera de beskattningsbara personerna om dessa skyldigheter.

(29) Den senaste praktiska erfarenheten av tillämpningen av förordning (EG) nr 1798/2003 inom ramen för kampen mot karusellbedrägeri har visat att det för en effektiv bedrägeribekämpning i vissa fall krävs en avsevärt snabbare mekanism för utbyte av mera omfattande och riktad information. Denna mekanism bör införas genom denna förordning och samtidigt vara tillräckligt flexibel för att kunna anpassas till nya typer av bedrägerier. Nätverket Eurocanet (European Carrousel Network), som inrättats på belgiskt initiativ och stöds av kommissionen, är ett exempel på denna typ av samarbete.

⎢1798/2003 skäl 6

(30)(6) Konsumtionsmedlemsstaten har det grundläggande ansvaret för att säkerställa att de som inte är etablerade inom gemenskapen uppfyller sina åligganden. För tillämpningen av den tillfälliga särskilda ordningen för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg enligt avdelning XII kapitel 6 i direktiv 2006/112/EG artikel 26c i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund[12] – krävs det därför fastställande av regler för tillhandahållande av information och för överföring av pengar mellan identifieringsmedlemsstaten och konsumtionsmedlemsstaten.

∫ ny

(31) Den information som tagits emot från tredjeländer kan vara mycket användbar för andra medlemsstater för bekämpningen av mervärdesskattebedrägeri. Man bör därför i största möjliga utsträckning dela med sig av denna information.

(32) De nationella bestämmelserna om banksekretess bör inte stå i strid med denna förordning.

(33) Med hänsyn till den utökade tillämpningen av det administrativa samarbetet om mervärdesskatt bör reglerna för skydd av den information som utbyts eller inhämtas stärkas.

⎢1798/2003 skäl 7

Genom rådets förordning (EEG) nr 218/92 av den 27 januari 1992 om administrativt samarbete inom området för indirekt beskattning (mervärdesskatt)[13] inrättades i detta syfte ett system för nära samarbete mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och mellan dessa och kommissionen.

⎢1798/2003 skäl 8

Förordning (EEG) nr 218/92 kompletterar rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning[14].

⎢1798/2003 skäl 9

Dessa båda rättsakter har visat sig effektiva men motsvarar inte längre de nya behov av administrativt samarbete som har uppstått till följd av den allt närmare integrationen av ekonomierna inom den inre marknaden.

⎢1798/2003 skäl 10

Förekomsten av två olika rättsakter för samarbete i fråga om mervärdesskatt har dessutom visat sig utgöra ett hinder mot ett effektivt samarbete mellan skatteförvaltningarna.

⎢1798/2003 skäl 11

Rättigheterna och skyldigheterna för de berörda parterna är inte tillräckligt klara. Det har därför visat sig nödvändigt att fastställa tydligare och bindande regler för samarbetet mellan medlemsstaterna.

⎢1798/2003 skäl 12

Det förekommer alltför få direkta kontakter mellan lokala och nationella kontor för skattekontroll, eftersom kommunikationen normalt sker mellan centrala kontaktkontor. Detta leder till att effektiviteten begränsas, att instrumenten för det administrativa samarbetet utnyttjas i alltför liten utsträckning och att kommunikationen tar för lång tid. Det bör därför införas bestämmelser som möjliggör mer direkta kontakter mellan organen, för att samarbetet skall bli effektivare och snabbare.

⎢1798/2003 skäl 13

Vidare är intensiteten i samarbetet otillräcklig, såtillvida att automatiskt och spontant informationsutbyte utanför systemet för utbyte av information om mervärdesskatt (VIES) sker i alltför liten utsträckning medlemsstaterna emellan. Informationsutbytet mellan förvaltningarna och mellan dessa och kommissionen bör göras intensivare och snabbare, så att skattefusk kan bekämpas mer effektivt.

⎢1798/2003 skäl 14

Bestämmelserna om administrativt samarbete om mervärdesskatt i förordning (EEG) nr 218/92 och direktiv 77/799/EEG bör därför slås samman och skärpas. Av tydlighetsskäl bör detta göras i ett enda nytt instrument, som ersätter förordning (EEG) nr 218/92.

⎢1798/2003 skäl 15

(34)(16) Denna förordning bör inte påverka andra gemenskapsåtgärder som bidrar till att bekämpa mervärdesskattebedrägeri.

⎢1798/2003 skäl 16

? ny

(35)(17) I denna förordning bör begränsningar av vissa rättigheter och skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[15] övervägas, för att skydda de intressen som avses i artikel 13.1 e i det direktivet. ?Med hänsyn till medlemsstaternas potentiella inkomstbortfall och dessa uppgifters centrala betydelse för en effektiv bedrägeribekämpning är denna begränsning nödvändig och proportionerlig. ⎪

∫ ny

(36) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning är åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[16], och de bör antas enligt det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i det beslutet.

⎢1798/2003 skäl 17

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[17].

⎢1798/2003 skäl 18 (anpassad)

(37) Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

⎢ 1798/2003

? ny

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

ARTIKEL 1

1. I denna förordning fastställs villkoren för samarbete mellan de administrativa myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av lagarna om mervärdesskatt på leverans av varor och tillhandahållande av tjänster, gemenskapsinternt förvärv av varor och import av varor, samt mellan dessa myndigheter och kommissionen, för att säkerställa att dessa lagar följs.

I detta syfte fastställs regler och förfaranden som gör det möjligt för medlemsstaternas behöriga myndigheter att samarbeta och utbyta all information som kan göra det möjligt för dem att korrekt fastställa mervärdesskatten ? , säkerställa en korrekt tillämpning av mervärdesskatten, särskilt för gemenskapsinterna transaktioner, och bekämpa mervärdesskattebedrägeri. Här anges särskilt de regler och förfaranden enligt vilka medlemsstaterna ska inhämta och utbyta information på elektronisk väg⎪.

Vidare fastställs i denna förordning regler och förfaranden för utbyte av viss information på elektronisk väg, särskilt beträffande mervärdesskatt vid gemenskapsinterna transaktioner.

∫ ny

2. I denna förordning fastställs villkoren enligt vilka de myndigheter som avses i första stycket ska skydda sina inkomster från mervärdesskatt i samtliga medlemsstater.

⎢ 1798/2003

3.2. Denna förordning ska inte påverka tillämpningen i medlemsstaterna av reglerna om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål.

⎢ 143/2008 artikel 1.1 (anpassad)

4. För den period som föreskrivs i artikel 357 i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[18] √I denna förordning ∏ fastställs även regler och förfaranden för utbyte på elektronisk väg av information om mervärdesskatt på tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg i enlighet med den särskilda ordning som avses i avdelning XII kapitel 6 i rådets direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt samt för allt därpå följande informationsutbyte och, beträffande tjänster som omfattas av den särskilda ordningen, för överföring av pengar mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter.

⎢ 143/2008 artikel 2.1 (anpassad)

I denna förordning fastställs även regler och förfaranden för utbyte på elektronisk väg av information om mervärdesskatt på tjänster i enlighet med de särskilda ordningar som avses i avdelning XII kapitel 6 i direktiv 2006/112/EG samt för allt därpå följande informationsutbyte och, beträffande tjänster som omfattas av de särskilda ordningarna, för överföring av pengar mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

⎝1 143/2008 artikel 2.2

Artikel 2

⎝1 1. ⎜ I denna förordning gäller följande definitioner:

1. en medlemsstats behöriga myndighet :

- i Belgien:

Le Ministre des Finances.

De Minister van financiën.

⎢ 1791/2006 artikel 1.1 och bilagan, punkt 7

- i Bulgarien:

Изпълнителният директор на Националната агенция за приходите.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 5

- i Tjeckien:

Ministerstvo financí.

⎢ 1798/2003

- i Danmark:

Skatteministeren.

- i Tyskland:

Bundesministerium der Finanzen.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 6

- i Estland:

Maksuamet.

⎢ 1798/2003

- i Grekland:

Yπουργείο Oικονομίας και Οικονομικών.

- i Spanien:

El Secretario de Estado de Hacienda.

- i Frankrike:

Le ministre de l'économie, des finances et de l'industrie.

- i Irland:

The Revenue Commissioners.

- i Italien:

Il Capo del Dipartimento delle Politiche Fiscali.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 6

- i Cypern:

Υπουργός Οικονομικών ή εξουσιοδοτημένος αντιπρόσωπος του.

- i Lettland:

Valsts ieņēmumu dienests.

- i Litauen:

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Finansų ministerijos.

⎢ 1798/2003

- i Luxemburg:

L'Administration de l'Enregistrement et des Domaines.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 6

- i Ungern:

Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Központi Kapcsolattartó Irodája.

- i Malta:

Dipartiment tat-Taxxa fuq il-Valur Miżjud fil-Ministeru tal-Finanzi u Affarijiet Ekonomiċi.

⎢ 1798/2003

- i Nederländerna:

De minister van Financiën.

- i Österrike:

Bundesminister für Finanzen.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 6

- i Polen:

Minister Finansów.

⎢ 1798/2003

- i Portugal:

O Ministro das Finanças.

⎢ 1791/2006 artikel 1.1 och bilagan, punkt 7

- i Rumänien:

Agenția Națională de Administrare Fiscală.

⎢ 885/2004 artikel 1 och bilagan, punkt 6

- i Slovenien:

Ministrstvo za finance.

- i Slovakien:

Ministerstvo financií.

⎢ 1798/2003

- i Finland:

Valtiovarainministeriö.

Finansministeriet.

- i Sverige:

Chefen för Finansdepartementet.

- i Förenade kungariket:

The Commissioners of Customs and Excise.

21) centralt kontaktkontor : det kontor som har utsetts enligt artikel 43.12, med huvudansvar för kontakter med andra medlemsstater i fråga om administrativt samarbete.

32) kontaktorgan : ett annat kontor än det centrala kontaktkontoret med en särskild territoriell behörighet eller ett särskilt operativt ansvar, vilket har utsetts av den behöriga myndigheten enligt artikel 43.23 för att direkt utbyta information på grundval av denna förordning.

43) behörig tjänsteman : varje tjänsteman som på grundval av denna förordning direkt kan utbyta information för vilken han eller hon har behörighet enligt artikel 43.34.

54) begärande myndighet : det centrala kontaktkontoret, ett kontaktorgan eller en behörig tjänsteman i en medlemsstat som begär bistånd på den behöriga myndighetens vägnar.

65) tillfrågad myndighet : det centrala kontaktkontoret, ett kontaktorgan eller en behörig tjänsteman i en medlemsstat som tar emot en begäran om bistånd på den behöriga myndighetens vägnar.

76) gemenskapsinterna transaktioner : gemenskapsintern leverans av varor och gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster.

⎢ 143/2008 artikel 1.2

87) gemenskapsintern leverans av varor : leverans av varor som ska tas upp i den sammanställning som avses i artikel 262 i direktiv 2006/112/EG.

98) gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster : tillhandahållande av tjänster som ska tas upp i den sammanställning som avses i artikel 262 i direktiv 2006/112/EG.

109) gemenskapsinternt förvärv av varor : förvärv av rätten, enligt artikel 20 i direktiv 2006/112/EG, att såsom ägare förfoga över materiell lös egendom.

1110) registreringsnummer för mervärdesskatt : det nummer som avses i artiklarna 214, 215 och 216 i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 1798/2003

1211) administrativ utredning : alla kontroller, utredningar och övriga åtgärder som medlemsstaterna genomför för att fullgöra sina skyldigheter att säkerställa en korrekt tillämpning av mervärdesskattelagstiftningen.

1312) automatiskt informationsutbyte : systematiskt tillhandahållande av på förhand bestämd information utan föregående begäran till en annan medlemsstat, med i förväg fastställda regelbundna mellanrum.

14. strukturerat automatiskt informationsutbyte : systematiskt tillhandahållande av på förhand bestämd information till en annan medlemsstat, utan föregående begäran, allteftersom denna information blir tillgänglig.

15. spontant informationsutbyte : oregelbundet tillhandahållande av information till en annan medlemsstat, utan föregående begäran.

1316) person :

a) fysisk person,

b) juridisk person, eller

c) om gällande lagstiftning medger det, en sammanslutning av personer som har befogenhet att utföra rättshandlingar men som inte har en juridisk persons rättsställning.

17. ge tillträde : tillåta att den relevanta databasen görs åtkomlig och att relevant information inhämtas på elektronisk väg.

∫ ny

14) automatiskt tillträde : Möjlighet att när som helst få tillträde till en databas för att på elektronisk väg inhämta viss information.

⎢ 1798/2003

1518) på elektronisk väg : med hjälp av elektronisk utrustning för behandling, (inbegripet digital signalkomprimering), och lagring av information, via kabel, radio, optisk teknik eller andra elektromagnetiska medel.

1619) CCN/CSI-nätet : den gemensamma plattform som bygger på Gemensamma kommunikationsnätet (CCN) och Gemensamma systemgränssnittet (CSI), vilken gemenskapen har utformat för att säkerställa all överföring på elektronisk väg mellan behöriga myndigheter inom området för tull och beskattning.

∫ ny

17) multilateral kontroll : samordnad kontroll av skattesituationen för en eller flera beskattningsbara personer som har en anknytning till varandra och som organiseras av minst två deltagande medlemsstater som har gemensamma eller kompletterande intressen.

18) strategisk analys : efterforskning och identifiering av allmänna trender i fråga om verksamhet som strider mot lagstiftningen om mervärdesskatt genom bedömning av hotbilden avseende och, omfattningen och verkningarna av denna verksamhet, för att därefter kunna göra prioriteringar, uppställa hypoteser eller rekommendationer, bättre förstå företeelsen eller hotbilden samt ändra inriktningen på arbetet för att förebygga och upptäcka bedrägeri.

⎢ 143/2008 artikel 2.2 (anpassad)

2. √ Från och med den 1 januari 2015 ska ∏ Ddefinitionerna i artiklarna 358, 358a och 369a i direktiv 2006/112/EG också gälla för denna förordning.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Artikel 3

1. De myndigheter i vars namn denna förordning ska tillämpas, antingen direkt eller genom bemyndigande, Dde behöriga myndigheterna ska vara följandesom avses i artikel 2 punkt 1.:

- Belgien:

Le Ministre des Finances.

De Minister van financiën.

- Bulgarien:

Изпълнителният директор на Националната агенция за приходите.

- Tjeckien:

Ministerstvo financí.

- Danmark:

Skatteministeriet.

- Tyskland:

Bundesministerium der Finanzen.

- Estland:

Maksuamet.

- Grekland:

Yπουργείο Oικονομίας και Οικονομικών.

- Spanien:

El Secretario de Estado de Hacienda.

- Frankrike:

Le ministre de l'économie, des finances et de l'industrie.

- Irland:

The Revenue Commissioners.

- Italien:

Il Capo del Dipartimento delle Politiche Fiscali.

- Cypern:

Υπουργός Οικονομικών ή εξουσιοδοτημένος αντιπρόσωπος του.

- Lettland:

Valsts ieņēmumu dienests.

- Litauen:

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Finansų ministerijos.

- Luxemburg:

L'Administration de l'Enregistrement et des domaines.

- Ungern:

Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Központi Kapcsolattartó Irodája,

- Malta:

Dipartiment tat-Taxxa fuq il-Valur Miżjud fil-Ministeru tal-Finanzi u Affarijiet Ekonomiċi.

- Nederländerna:

De minister van Financiën.

- Österrike:

Bundesminister für Finanzen.

- Polen:

Minister Finansów.

- Portugal:

O Ministro das Finanças.

- Rumänien:

Agenția Națională de Administrare Fiscală.

- Slovenien:

Ministrstvo za finance.

- Slovakien:

Ministerstvo financií.

- Finland:

Valtiovarainministeriö.

Finansministeriet.

- Sverige:

Chefen för Finansdepartementet.

- Förenade kungariket:

the Commissioners of Customs and Excise.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Artikel 4

1.2. Varje medlemsstat ska utse ett enda centralt kontaktkontor, som ska tilldelas huvudansvaret för kontakterna med övriga medlemsstater i fråga om administrativt samarbete. Den ska underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta.

2.3. Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat får utse kontaktorgan. Det centrala kontaktkontoret ska hålla förteckningen över dessa organ aktuell och ställa den till förfogande för de centrala kontaktkontoren i de övriga berörda medlemsstaterna.

3.4. Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat får dessutom på de villkor som den fastställer utse behöriga tjänstemän som direkt kan utbyta information på grundval av denna förordning. Den kan därvid begränsa räckvidden av ett sådant utseende. Det centrala kontaktkontoret ska hålla förteckningen över dessa tjänstemän aktuell och ställa den till förfogande för de centrala kontaktkontoren i de övriga berörda medlemsstaterna.

4.5. De tjänstemän som utbyter information enligt artiklarna 11 och 13 29, 30 och 31 ska under alla omständigheter anses vara behöriga tjänstemän för detta ändamål i enlighet med villkor som fastställs av de behöriga myndigheterna.

Artikel 5

6. När ett kontaktorgan eller en behörig tjänsteman skickar eller tar emot en begäran eller ett svar på en begäran om bistånd, ska de informera det centrala kontaktkontoret i sin medlemsstat i enlighet med de villkor som denna fastställer.

Artikel 6

7. Om ett kontaktorgan eller en behörig tjänsteman tar emot en begäran om bistånd som kräver en åtgärd utanför det territorium som de ansvarar för eller utanför deras verksamhetsområde, ska de utan dröjsmål överlämna denna begäran till det centrala kontaktkontoret i sin medlemsstat och informera den begärande myndigheten om detta. I sådant fall ska den tidsfrist som avses i artikel 108 börja löpa dagen efter det att begäran om bistånd överlämnats till det centrala kontaktkontoret.

Artikel 4

1. Skyldigheten att lämna bistånd enligt denna förordning skall inte omfatta tillhandahållande av information eller handlingar som erhållits av de administrativa myndigheter som avses i artikel 1, när dessa handlar med tillstånd från eller på begäran av en rättslig myndighet.

2. Om en behörig myndighet enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillhandahålla den information som avses i punkt 1, får emellertid denna information lämnas som ett led i det administrativa samarbetet enligt denna förordning. Innan informationen lämnas skall den rättsliga myndigheten ge tillstånd, om tillstånd krävs enligt den nationella lagstiftningen.

KAPITEL II

UTBYTE AV INFORMATION PÅ BEGÄRAN

AVSNITT 1

BEGÄRAN OM INFORMATION OCH OM ADMINISTRATIVA UTREDNINGAR

ARTIKEL 75

1. Den tillfrågade myndigheten ska på anmodan av den begärande myndigheten överlämna den information som avses i artikel 1, inklusive information som gäller ett eller flera enskilda fall.

2. För att kunna lämna den information som avses i punkt 1 ska den tillfrågade myndigheten låta genomföra de administrativa utredningar som behövs för att få fram informationen.

3. Den begäran som avses i punkt 1 får innehålla en motiverad begäran om en särskild administrativ utredning. Om medlemsstaten anser att det inte behövs någon √ krävs ∏ √ någon ∏ administrativ utredning, ska den omedelbart underrätta den begärande myndigheten om skälen till detta.

∫ ny

Den tillfrågade myndigheten får, trots vad som sägs i första stycket och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 56, vägra att utföra en administrativ utredning när begäran rör information om leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster som avses i bilagan, vilka utförs av en beskattningsbar person som är etablerad i den medlemsstat där den tillfrågade myndigheten är belägen och vilka är beskattningsbara i den medlemsstat på vars territorium den begärande myndigheten är belägen, endast om den redan till den begärande myndigheten har överlämnat information om samma beskattningsbara person som inhämtats genom en administrativ utredning som genomförts för mindre än två år sedan.

När det gäller en begäran enligt andra stycket som görs av den begärande myndigheten och prövas av den tillfrågade myndigheten i överensstämmelse med en förklaring om bästa praxis i fråga om sambandet mellan denna punkt och artikel 56.1, som ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2, ska emellertid en medlemsstat som vägrar att genomföra en administrativ utredning på grundval av artikel 56 förse den begärande myndigheten med uppgifter om datum och belopp för alla berörda leveranser och tillhandahållanden som under de senaste två åren gjorts av den beskattningsbara personen i den begärande myndighetens medlemsstat.

⎢ 143/2008 artikel 2.3 (anpassad)

3. Den begäran som avses i punkt 1 får innehålla en motiverad begäran om en särskild administrativ utredning. Om medlemsstaten anser att det inte behövs någon administrativ utredning, ska den omedelbart underrätta den begärande myndigheten om skälen till detta.

Den tillfrågade myndigheten får, trots vad som sägs i första stycket och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 40 i denna förordning, vägra att utföra en utredning som rör belopp som deklareras av en beskattningsbar person i samband med tillhandahållandet av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, vilka är beskattningsbara i den medlemsstat där den begärande myndigheten är belägen, och för vilka den beskattningsbara personen utnyttjar eller väljer att inte utnyttja den särskilda ordning som föreskrivs i avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG endast om den begärande myndigheten redan har fått information om samma beskattningsbara person som erhållits i en administrativ utredning som genomförts för mindre än två år sedan.

När det gäller en begäran enligt andra stycket som görs av den begärande myndigheten och prövas av den tillfrågade myndigheten i överensstämmelse med en förklaring om bästa praxis i fråga om kopplingen mellan detta stycke och artikel 40, som ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 44, ska emellertid en medlemsstat som vägrar att genomföra en administrativ utredning på grundval av artikel 40 förse den begärande myndigheten med uppgifter om datum och värde för alla relevanta tillhandahållanden av tjänster som gjorts under de senaste två åren av den beskattningsbara personen i den begärande myndighetens medlemsstat.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

4. För att skaffa fram den begärda informationen eller genomföra den begärda administrativa utredningen ska den tillfrågade myndigheten, eller den administrativa myndighet som den tillfrågade myndigheten hänskjuter ärendet till, gå till väga som om den agerade för egen räkning eller på begäran av en annan myndighet i den egna medlemsstaten.

Artikel 86

En begäran om information och administrativa utredningar enligt artikel 75 ska i möjligaste mån ? , utom i de fall som anges i artikel 52 eller i vederbörligen motiverade undantagsfall, ⎪ översändas med hjälp av ett standardformulär, som ska antas enligt förfarandet i artikel 6044.2.

Artikel 97

1. Den tillfrågade myndigheten ska på anmodan av den begärande myndigheten till denna överlämna all relevant information som den får eller förfogar över samt resultaten av administrativa utredningar, i form av rapporter, redogörelser eller andra handlingar, eller vidimerade kopior av eller utdrag ur sådana.

2. Originalhandlingar ska tillhandahållas endast om detta inte strider mot de gällande bestämmelserna i den medlemsstat där den tillfrågade myndigheten har sitt säte.

Avsnitt 2

TIDSFRIST FÖR ATT LÄMNA INFORMATION

ARTIKEL 108

Den tillfrågade myndigheten ska lämna den information som avses i artiklarna 5 och 7 7 och 9 så snart som möjligt och senast tre månader efter den dag då begäran mottagits.

Om den tillfrågade myndigheten redan har tillgång till den berörda informationen, ska tidsfristen dock förkortas till högst en månad.

Artikel 119

För vissa särskilda kategorier av fall kan dDen tillfrågade och den begärande myndigheten kan komma överens om andra ? kortare ⎪ tidsfrister än de som avses i artikel 108.

∫ ny

Artikel 12

När den tillfrågade myndigheten har mottagit en begäran ska den utan dröjsmål, och under alla omständigheter senast fem arbetsdagar efter mottagandet, bekräfta detta på elektronisk väg.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

Artikel 1310

Om den tillfrågade myndigheten inte kan svara på en begäran inom den föreskrivna tiden, ska den omedelbart skriftligen underrätta den begärande myndigheten om skälen till att tidsfristen inte kan iakttas och om när den räknar med att kunna svara.

KAPITEL IIIIV

INFORMATIONSUTBYTE UTAN FÖREGÅENDE BEGÄRAN

ARTIKEL 1417

1. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i kapitel V och VI skall dDen behöriga myndigheten i varje medlemsstat ska genom automatiskt eller strukturerat automatiskt informationsutbyte vidarebefordra den information som avses i artikel 1 till den behöriga myndigheten i andra berörda medlemsstater i följande fall:

1) Om beskattningen anses äga rum i destinationsmedlemsstaten och √ den information som tillhandahålls av ursprungsmedlemsstaten är nödvändig för ∏ kontrollsystemets effektivitet √ i destinationsmedlemsstaten ∏ helt och hållet är beroende av information som lämnas av ursprungsmedlemsstaten.

2) Om en medlemsstat har skäl att tro att ett brott mot mervärdesskattelagstiftningen har begåtts eller sannolikt har begåtts i den andra medlemsstaten.

3) Om det finns en risk för skattebortfall i den andra medlemsstaten.

⎢ 143/2008 artikel 2.4 (anpassad)

? ny

2. När det gäller det första stycket ska varje etableringsmedlemsstat samarbeta med varje konsumtionsmedlemsstat på ett sådant sätt att det blir möjligt att √ Från och med den 1 januari 2015 ∏ ? ska den behöriga myndigheten i varje medlemsstat delta i ett automatiskt informationsutbyte så att varje konsumtionsmedlemsstat kan ⎪ fastställa om de beskattningsbara personer som är etablerade inom dess territorium på ett korrekt sätt deklarerar och betalar den mervärdesskatt som läggs på telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, för vilka de beskattningsbara personerna utnyttjar eller väljer att inte utnyttja den särskilda ordning som föreskrivs i avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG. Etableringsmedlemsstaten ska informera konsumtionsmedlemsstaten om eventuella avvikelser som den får kännedom om.

∫ ny

Artikel 15

Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska till de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater spontant lämna information enligt artikel 1 som de har kännedom om och som kan vara användbar för de senare.

⎢ 1798/2003

Artikel 1618

∫ ny

1. Den information som utbyts enligt detta kapitel ska översändas med hjälp av standardformulär som ska antas enligt förfarandet i artikel 60.2.

2. För vissa kategorier av information som uppfyller kriterierna i artikel 14 ska intervallen och de praktiska formerna för dessa utbyten fastställas enligt förfarandet i artikel 60.2.

⎢ 1798/2003

Följande skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 44.2:

1) De exakta kategorierna av information som ska utbytas.

2) Hur ofta informationsutbytet skall äga rum.

3) De praktiska formerna för informationsutbytet.

Varje medlemsstat skall fastställa om den skall delta i utbytet av en särskild kategori information och om den tänker göra det på ett automatiskt eller strukturerat automatiskt sätt.

⎢ 143/2008 artikel 2.5

Varje medlemsstat ska fastställa om den vill delta i utbytet av en särskild kategori information och om den tänker göra det på ett automatiskt eller strukturerat automatiskt sätt. Emellertid ska varje medlemsstat delta i utbytet av information som den förfogar över i fråga om telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg för vilka den beskattningsbara personen utnyttjar eller väljer att inte utnyttja den särskilda ordning som föreskrivs i avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 1798/2003

Artikel 19

Medlemsstaternas behöriga myndigheter får under alla förhållanden genom spontant informationsutbyte lämna varandra all sådan information som avses i artikel 1 som de har kännedom om.

Artikel 20

Medlemsstaterna skall vidta de administrativa och organisatoriska åtgärder som behövs för att underlätta sådant informationsutbyte som avses i detta kapitel.

Artikel 21

Genomförande av bestämmelserna i detta kapitel kan inte förplikta en medlemsstat att, i syfte att inhämta information, införa nya åligganden för personer som är skyldiga att betala mervärdesskatt eller att bära oproportionerliga administrativa bördor.

∫ ny

KAPITEL IV

ÅTERKOPPLING

Artikel 17

Den information som utbyts enligt kapitel II och III ska bli föremål för återkoppling till de begärande eller behöriga myndigheter som har tillhandahållit den enligt de praktiska former och inom de intervall som fastställs enligt förfarandet i artikel 60.2.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

KAPITEL V

√ DATABASER ∏ LAGRING OCH UTBYTE AV INFORMATION SOM ÄR SPECIFIK FÖR GEMENSKAPSINTERNA TRANSAKTIONER

Artikel 1822

⎢ 143/2008 artikel 1.3 (anpassad)

? ny

1. Varje medlemsstat ska upprätthålla en ? ett elektroniskt ⎪ elektronisk databas √ databassystem ∏, i vilken √ vilket ∏ den ska lagra och bearbeta den ? följande ⎪ information:

√ a) Information ∏ som den inhämtar enligt avdelning XI kapitel 6 i direktiv 2006/112/EG.

∫ ny

b) Uppgifter om identitet, verksamhet eller organisation som inhämtas enligt artikel 213 i direktiv 2006/112/EG och som avser personer som tilldelats ett registreringsnummer för mervärdesskatt i denna medlemsstat .

c) Uppgifter om omsättning avseende personer som avses i b, särskilt uppgifter som inhämtas enligt artikel 250 i direktiv 2006/112/EG.

d) Uppgifter om tidigare utbyten av information enligt kapitlen II och III om de personer som avses i b.

e) Information som den inhämtar enligt artiklarna 360, 361, 364 och 365 i direktiv 2006/112/EG.

2. Från och med den 1 januari 2015 ska varje medlemsstat komplettera de uppgifter som avses i punkt 1 e med information som inhämtats enligt artiklarna 369c, 369f och 369g i direktiv 2006/112/EG.

3. Från och med den 1 januari 2015, eller tidigare om de redan har tillgång till uppgifterna i strukturerad form, ska medlemsstaterna föra in följande uppgifter i databassystemet enligt punkt 1:

a) Kompletterande uppgifter om identitet, verksamhet eller organisation avseende personer som har tilldelats ett registreringsnummer för mervärdesskatt i medlemsstaten i fråga.

b) Mer detaljerade uppgifter om omsättning för personer som avses i punkt 1 b som inhämtas enligt artikel 250 i direktiv 2006/112/EG.

c) Uppgifter om huruvida de personer som avses i punkt 1 b fullgör sina skattemässiga skyldigheter, till exempel om för sent inlämnade deklarationer eller skatteskulder förekommer.

d) Specifika uppgifter om transaktioner som avser särskilda varor så att dessa varor kan identifieras.

3. Förteckningen över och närmare detaljer om de uppgifter som avses i punkt 1 b, c och d och punkt 2 ska antas enligt förfarandet i artikel 60.2.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

Artikel 19

För att denna √ den ∏ information √ som avses i artikel 18 ∏ ska kunna användas i sådana förfaranden som avses i denna förordning, ska informationen lagras i minst fem år efter utgången av det √ första ∏ kalenderår under vilket tillgång till informationen ska ges.

Artikel 20

2. Medlemsstaterna ska säkerställa att deras databaser hålls aktuella, kompletta och korrekta.

Kriterier för att avgöra vilka ändringar som inte är relevanta, väsentliga eller ändamålsenliga och som därför inte behöver göras ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

∫ ny

Artikel 21

1. All information som avses i artikel 18 ska utan dröjsmål föras in i databassystemet.

2. Med avvikelse från punkt 1 ska den information som avses i artikel 18.1 a föras in i databassystemet senast en månad efter utgången av den period som informationen hänför sig till.

3. Med avvikelse från punkterna 1 och 2 ska information som korrigeras eller läggs till i databassystemet enligt artikel 20 föras in senast månaden efter den period under vilken den inhämtades.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Artikel 2223

På grundval av den information som lagrats i enlighet med artikel 22 skall den behöriga myndigheten i en medlemsstat automatiskt och utan dröjsmål från andra medlemsstater ? Varje medlemsstat ska bevilja de behöriga myndigheterna i alla övriga medlemsstater automatiskt tillträde till ⎪ få följande informationen ? i de databaser som avses i artikel 18. Vad gäller den information som avses i artikel 18.1 a ska åtminstone följande uppgifter vara tillgängliga ⎪:

1) De registreringsnummer för mervärdesskatt som tilldelats av den medlemsstat som tar emot informationen.

⎢ 143/2008 artikel 1.4

⎝1 Rättelse

2) Det sammanlagda värdet av all gemenskapsintern leverans av varor och det sammanlagda värdet av allt gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster till personer med registreringsnummer för mervärdesskatt ⎝1 som avses i punkt 1 ⎜ från alla mervärdesskatteregistrerade aktörer i den medlemsstat som lämnar informationen.

∫ ny

3) Registreringsnummer för mervärdesskatt för personer som har utfört de varuleveranser och tillhandahållanden av tjänster som avses i punkt 2.

4) Det sammanlagda värdet av de levererade varor och tillhandahållna tjänster som avses i punkt 2 från varje person som avses i punkt 3 till varje person som har tilldelats ett registreringsnummer för mervärdesskatt enligt punkt 1.

5) Det sammanlagda värdet av de levererade varor och tillhandahållna tjänster som avses i punkt 2 från varje person som avses i punkt 3 till varje person som har tilldelats ett registreringsnummer för mervärdesskatt av en annan medlemsstat.

⎢ 37/2009 artikel 1.1

? ny

Det värde som avses i första stycket punkterna 2 ? , 4 och 5 ⎪ ska anges i den informationslämnande medlemsstatens valuta och hänföra sig till de perioder för inlämnande av sammanställningar som gäller för varje enskild beskattningsbar person och som upprättas i enlighet med artikel 263 i direktiv 2006/112/EG.

Artikel 24

⎢ 143/2008 artikel 1.5

På grundval av den information som lagrats i enlighet med artikel 22 och uteslutande för att förhindra överträdelse av mervärdesskattelagstiftningen, ska den behöriga myndigheten i en medlemsstat, när den finner detta nödvändigt för att kontrollera gemenskapsinterna förvärv av varor eller gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster som är beskattningsbara på dess territorium, direkt och utan dröjsmål få följande information, till vilken myndigheten i fråga också kan ges direkt tillgång på elektronisk väg:

1) Registreringsnummer för mervärdesskatt för personer som har genomfört de leveranser av varor och tillhandahållit de tjänster som avses i artikel 23 första stycket punkt 2.

2) Det sammanlagda värdet av sådana leveranser av varor och tillhandahållande av tjänster från varje sådan person till varje person som innehar ett registreringsnummer för mervärdesskatt enligt artikel 23 första stycket punkt 1.

⎢ 37/2009 artikel 1.2

Det värde som avses i punkt 2 första stycket ska anges i den informationslämnande medlemsstatens valuta och hänföra sig till de perioder för inlämnande av sammanställningar som gäller för varje enskild beskattningsbar person och som fastställts i enlighet med artikel 263 i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 1798/2003

Artikel 25

⎢ 37/2009 artikel 1.3

1. När en medlemsstats behöriga myndighet är skyldig att ge tillgång till information enligt artiklarna 23 och 24, ska den göra detta snarast möjligt och senast en månad efter utgången av den period som informationen avser.

2. Om information läggs till i en databas under de omständigheter som anges i artikel 22, ska, med avvikelse från punkt 1, tillgång till sådan tillagd information ges så snart som möjligt och senast en månad efter utgången av den period under vilken den insamlats.

⎢ 1798/2003

3. Villkoren för tillgång till korrigerad information skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 44.2.

∫ ny

Artikel 23

1. För att garantera kvaliteten och tillförlitligheten avseende uppgifterna i det databassystem som avses i artikel 18 ska medlemsstaterna verifiera den information som tillhandahålls vid den registrering till mervärdesskatt av beskattningsbara personer och icke beskattningsbara juridiska personer som föreskrivs i artikel 214 i direktiv 2006/112/EG. De ska försäkra sig om att det inte finns information om en beskattningsbar person eller en icke beskattningsbar juridisk person i det databassystem som avses i artikel 18 såvida denna information inte är fullständig och korrekt.

2. Den information som ska inhämtas och de verifieringar som ska göras vid tillämpningen av punkt 1 ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2. Denna information och dessa verifieringar ska avse den beskattningsbara personens verksamhet liksom den beskattningsbara personens eller dennes chefers identitet.

3. På grundval av den information och de verifieringar som avses i punkt 2 och den information i databassystemet som avses i artikel 18 ska medlemsstaterna, senast ett år efter registreringen till mervärdesskatt av beskattningsbara personer och icke beskattningsbara juridiska personer, utföra en riskanalys avseende dessa personer.

4. Medlemsstaterna ska informera den kommitté som avses i artikel 60 om vilka nationella åtgärder som vidtagits för att genomföra riskanalysen enligt punkt 3.

Artikel 24

1. Medlemsstaterna ska utan dröjsmål föra in följande information i det databassystem som avses i artikel 18:

a) Personer i databasen som inte längre bedriver ekonomisk verksamhet och som följaktligen inte längre ska vara registrerade till mervärdesskatt.

b) Personer som deklarerar att de inte kommer att bedriva ekonomisk verksamhet under en bestämd period.

c) Särskilda risker som framkommit vid den riskanalys som avses i artikel 23.3.

2. Om det inte finns tecken på ekonomisk verksamhet under ett års tid ska medlemsstaterna kontrollera att den information som avses i artikel 23.1 fortfarande är korrekt och i förekommande fall föra in information i enlighet med punkt 1.

3. Närmare bestämmelser om genomförandet av punkterna 1 och 2 ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Artikel 2526

När medlemsstaternas behöriga myndigheter för tillämpningen av artiklarna 22–25 18–22 lagrar information i elektroniska databaser och utbyter sådan information på elektronisk väg, ska de vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att artikel 5741 följs.

KAPITEL VIIII

BEGÄRAN OM ADMINISTRATIV DELGIVNING

ARTIKEL 2614

På anmodan av den begärande myndigheten ska den tillfrågade myndigheten, i enlighet med gällande bestämmelser om delgivning av motsvarande handlingar i den medlemsstat där den har sitt säte, delge mottagaren alla handlingar och beslut från de administrativa myndigheterna som avser tillämpningen av mervärdesskattelagstiftningen på den medlemsstats territorium där den begärande myndigheten har sitt säte.

Artikel 2715

I en begäran om delgivning, som ska innehålla uppgift om ämnet för den handling eller det beslut som ska delges, ska namn, adress och all annan information som är av betydelse för att identifiera mottagaren anges.

Artikel 2816

Den tillfrågade myndigheten ska utan dröjsmål underrätta den begärande myndigheten om hur begäran om delgivning behandlats, framför allt om den dag då beslutet eller handlingen delgavs mottagaren.

AVSNITT 3KAPITEL VII

NÄRVARO VID DE ADMINISTRATIVA MYNDIGHETERNA OCH MEDVERKAN I ADMINISTRATIVA UTREDNINGAR

ARTIKEL 2911

1. Genom överenskommelse mellan den begärande myndigheten och den tillfrågade myndigheten , och på de villkor som fastställts av den senare, får ? behöriga ⎪ tjänstemän som vederbörligen bemyndigats av från den begärande myndigheten närvara, i syfte att utbyta sådan information som avses i artikel 1, vid de kontor ? eller på den plats ⎪ där de administrativa myndigheterna i den medlemsstat där den tillfrågade myndigheten har sitt säte utför sina uppgifter. Om den begärda informationen finns i dokumentation som den tillfrågade myndighetens tjänstemän har tillgång till, ska tjänstemännen vid den begärande myndigheten få kopior av den dokumentation som innehåller den begärda informationen.

2. Genom överenskommelse mellan den begärande myndigheten och den tillfrågade myndigheten, och på de villkor som fastställts av den senare, får ? behöriga ⎪ tjänstemän som utsetts av från den begärande myndigheten närvara vid de administrativa utredningarna i syfte att utbyta sådan information som avses i artikel 1. Endast tjänstemännen vid den tillfrågade myndigheten ska genomföra de administrativa utredningarna. Tjänstemännen från den begärande myndigheten ska inte utöva de kontrollbefogenheter som tillkommer tjänstemännen vid den tillfrågade myndigheten. De kan dock få tillträde till samma lokaler och tillgång till samma handlingar som dessa tjänstemän genom dessas förmedling och endast för ändamål som har samband med den pågående administrativa utredningen.

3. De tjänstemän från den begärande myndigheten som uppehåller sig i en annan medlemsstat i enlighet med punkterna 1 och 2 ska alltid kunna uppvisa en skriftlig fullmakt, där deras identitet och officiella behörighet anges.

AVSNITT 4KAPITEL VIII

SAMTIDIGA √ MULTILATERALA ∏ KONTROLLER

ARTIKEL 3012

För att utbyta sådan information som avses i artikel 1 får två eller flera medlemsstater komma överens om att, var och en på sitt eget territorium, utföra samtidiga kontroller av skattesituationen för en eller flera beskattningsbara personer som är av gemensamt eller kompletterande intresse, ? Medlemsstaterna ska utföra multilaterala kontroller ⎪ när sådana kontroller förefaller mer effektiva än kontroller som utförs av endast en medlemsstat.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Artikel 3113

1. En medlemsstat ska självständigt identifiera de beskattningsbara personer som den avser att föreslå för en samtidig √ multilateral ∏ kontroll. Den behöriga myndigheten i denna medlemsstat ska underrätta de behöriga myndigheterna i övriga berörda medlemsstater om vilka fall som föreslås för samtidiga √ multilaterala ∏ kontroller. Den ska i största möjliga utsträckning motivera sitt val genom att tillhandahålla den information som har lett till detta beslut. Den ska ange den tidsperiod under vilken kontrollerna bör utföras.

2. De berörda medlemsstaterna skall sedan avgöra om de önskar delta i de samtidiga kontrollerna. När ? Senast två veckor efter att ⎪ den behöriga myndigheten i medlemsstaten mottar ett förslag om en samtidig ? multilateral ⎪ kontroll, ska myndigheten bekräfta sitt samtycke eller motivera sitt avslag för den motsvarande myndigheten.

3. Varje behörig myndighet i de berörda medlemsstaterna ska utse en företrädare som ansvarar för att leda och samordna kontrollen.

∫ ny

4. Den information som inhämtas ska spontant utbytas mellan de berörda medlemsstaterna.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

KAPITEL IX

√ INFORMATION OM BESKATTNINGSBARA PERSONER ∏

ARTIKEL 3227

1. Varje medlemsstat skall upprätthålla en elektronisk databas med ett register över de personer som tilldelats registreringsnummer för mervärdesskatt i medlemsstaten.

2. På grundval av den information som lagrats enligt artikel 22 kan den behöriga myndigheten i en medlemsstat när som helst direkt få eller få överförd till sig en bekräftelse på giltigheten av det registreringsnummer för mervärdesskatt under vilket en person har utfört eller mottagit en gemenskapsintern leverans av varor eller ett gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster.

På särskild begäran skall den tillfrågade myndigheten även meddela datum för utfärdandet av registreringsnumret för mervärdesskatt och, i förekommande fall, det datum då registreringsnumret för mervärdesskatt upphör att gälla.

3. På begäran skall den behöriga myndigheten utan dröjsmål även uppge namn på och adress till den person som tilldelats numret, förutsatt att denna information inte lagras hos den begärande myndigheten för att eventuellt användas vid något senare tillfälle.

⎢ 143/2008 artikel 1.6 (anpassad)

4. De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat ska se till att personer som berörs av gemenskapsinterna leveranser av varor eller gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster samt, under den period som föreskrivs i artikel 357 i direktiv 2006/112/EG, icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, särskilt sådana som avses i bilaga II till det direktivet, har möjlighet att få bekräftelse på giltigheten av registreringsnumret för mervärdesskatt för varje angiven person.

Under den period som föreskrivs i artikel 357 i direktiv 2006/112/EG ska medlemsstaterna tillhandahålla sådana bekräftelser på elektronisk väg i enlighet med det förfarande som avses i artikel 50.2 i denna förordning.

⎢ 143/2008 artikel 2.6 (anpassad)

? ny

41. De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat ska se till att personer som berörs av gemenskapsinterna leveranser av varor eller gemenskapsinternt tillhandahållande av tjänster samt icke etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg, särskilt sådana som avses i bilaga II till direktiv 2006/112/EG, har möjlighet att ? för dessa typer av transaktioner ⎪ få √ en elektronisk ∏ bekräftelse på giltigheten av registreringsnumret för mervärdesskatt för varje angiven person ? liksom dennes namn och adress. Denna information ska motsvara de uppgifter som avses i artikel 18.1 b med beaktande av de situationer som medlemsstaterna utan dröjsmål bör föra in i databassystemen i enlighet med artikel 24 ⎪ .

√ Under den period som föreskrivs i artikel 357 i direktiv 2006/112/EG gäller inte icke etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster och radio- och televisionstjänster. ∏

Medlemsstaterna ska tillhandahålla sådana bekräftelser på elektronisk väg i enlighet med det förfarande som avses i artikel 44.2 i denna förordning.

∫ ny

2. Beskattningsbara personer kan åberopa den bekräftelse som erhållits i enlighet med punkt 1 gentemot myndigheter och i domstolar i samtliga medlemsstater, under förutsättning att de i sin begäran angett sitt eget registreringsnummer för mervärdesskatt.

⎢ 1798/2003

5. När medlemsstaternas behöriga myndigheter för tillämpningen av punkterna 1-4 lagrar information i elektroniska databaser och utbyter sådan information på elektronisk väg, skall de vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att artikel 41 följs.

∫ ny

Artikel 33

1. Varje medlemsstat ska informera kommissionen om bestämmelserna för genomförandet av avdelning XI kapitel 3 i direktiv 2006/112/EG när det gäller icke etablerade beskattningsbara personer på sitt territorium för offentliggörande på kommissionens webbplats. Informationen ska lämnas till kommissionen senast den 1 mars varje år, eller då den blir gällande.

2. Närmare uppgifter om vilken information som ska lämnas och hur den ska tillhandahållas ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2.

KAPITEL X

MULTILATERALT SAMARBETE

ARTIKEL 34

1. En gemensam struktur för kampen mot skatteundandragande och skatteflykt inrättas genom denna förordning. Genom denna struktur ska särskilt följande åtgärder utföras:

a) Utarbetande av snabba och multilaterala informationsutbyten, med eller utan föregående begäran.

b) Befrämjande av informationsutbyten som grundar sig på riskanalys.

c) Befrämjande av informationsutbyten som grundar sig på strategisk analys.

2. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska fastställa vilka områden som ska undersökas av den struktur som inrättas genom punkt 1.

3. För varje område som ska undersökas ska de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna inom strukturen utse en eller flera medlemsstater med ansvar för att övervaka och leda åtgärderna enligt punkt 1.

Artikel 35

Den struktur som inrättas genom artikel 34 ska utgöras av behöriga tjänstemän som utsetts av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Strukturen ska få tekniskt, administrativt och driftsmässigt stöd av kommissionen.

Artikel 36

1. Den struktur som inrättats genom artikel 34 ska tillåtas använda alla system för administrativt samarbete som föreskrivs.

2. Villkoren för utbyte av information för den struktur som inrättas genom artikel 34 ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2 i denna förordning.

Artikel 37

Medlemsstaternas behöriga myndigheter kan bemyndiga den struktur som inrättas genom artikel 34 att utföra en gemensam riskanalys eller strategisk analys.

Artikel 38

3. Den struktur som inrättas genom artikel 34 ska bearbeta den information som den tar emot och överföra resultatet till samtliga medlemsstater som kan ha nytta av det.

4. Vid behov ska mottagarna i sin tur bearbeta informationen och överföra resultatet till den struktur som inrättas genom artikel 34.

Artikel 39

Den struktur som inrättas genom artikel 34 ska årligen lämna en rapport om sin verksamhet till den kommitté som föreskrivs i artikel 60.

⎢ 1798/2003

KAPITEL XIVI

⎢ 143/2008 artikel 1.7 (anpassad)

BESTÄMMELSER AVSEENDE DEN SÄRSKILDA ORDNINGEN ENLIGT AVDELNING XII KAPITEL 6 I DIREKTIV 2006/112/EG

⎢ 143/2008 artikel 2.7 (anpassad)

BESTÄMMELSER AVSEENDE DE SÄRSKILDA ORDNINGARNA ENLIGT AVDELNING XII KAPITEL 6 I DIREKTIV 2006/112/EG

√ AVSNITT 1 ∏

√ GÄLLANDE BESTÄMMELSER TILL OCH MED DEN 31 DECEMBER 2014 ∏

⎢ 143/2008 artikel 1.8

Artikel 4028

Följande bestämmelser ska gälla för den särskilda ordning som anges i avdelning XII kapitel 6 i direktiv 2006/112/EG. Definitionerna i artikel 358 i det direktivet ska också gälla för detta kapitel.

⎢ 1798/2003

Artikel 4129

⎢143/2008 artikel 1.9

1. Informationen enligt artikel 361 i direktiv 2006/112/EG från den beskattningsbara person som inte är etablerad i gemenskapen till identifieringsmedlemsstaten om när dennes verksamhet inleds ska lämnas på elektronisk väg. De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

⎢ 1798/2003

2. Identifieringsmedlemsstaten ska överföra informationen på elektronisk väg till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna inom tio dagar från utgången av den månad då informationen mottagits från den icke-etablerade beskattningsbara personen. På samma sätt ska de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna informeras om tilldelade registreringsnummer. De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande genom vilket denna information ska överföras, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

3. Identifieringsmedlemsstaten ska utan dröjsmål på elektronisk väg informera de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna om en icke-etablerad beskattningsbar person stryks ur identifieringsregistret.

Artikel 4230

⎢ 143/2008 artikel 1.10

Deklarationen med de uppgifter som anges i artikel 365 i direktiv 2006/112/EG ska inges på elektronisk väg. De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2 i denna förordning.

⎢ 1798/2003

Identifieringsmedlemsstaten ska överföra denna information på elektronisk väg till den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten senast tio dagar efter utgången av den månad då deklarationen mottogs. De medlemsstater som har begärt att deklarationer ska göras i en annan nationell valuta än euro ska räkna om beloppen till euro enligt den växelkurs som gällde för beskattningsperiodens sista dag. Omräkningen ska göras enligt de växelkurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken den dagen, eller, om inget offentliggörande sker den dagen, nästa dag som växelkurserna offentliggörs. De tekniska detaljerna för hur denna information ska överföras ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg till konsumtionsmedlemsstaten överföra den information som krävs för att koppla varje inbetalning till den relevanta kvartalsdeklarationen.

⎢ 143/2008 artikel 1.11 (anpassad)

Artikel 31

Bestämmelserna i artikel 22 i denna förordning ska även gälla information som har samlats in av identifieringsmedlemsstaten i enlighet med artiklarna 360, 361, 364 och 365 i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 143/2008 artikel 2.11 (anpassad)

Artikel 31

Bestämmelserna i artikel 22 i denna förordning ska även gälla information som har samlats in av identifieringsmedlemsstaten i enlighet med artiklarna 360, 361, 364, 365, 369c, 369f och 369g i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 1798/2003

Artikel 4332

Identifieringsmedlemsstaten ska se till att det belopp som de icke etablerade beskattningsbara personerna har betalat överförs till de bankkonton i euro som har angetts av de konsumtionsmedlemsstater som ska erhålla betalningen. De medlemsstater som har begärt att betalningen ska göras i en annan nationell valuta än euro ska räkna om beloppen till euro enligt den växelkurs som gällde för beskattningsperiodens sista dag. Omräkningen ska göras enligt de växelkurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken den dagen eller, om inget offentliggörande sker den dagen, nästa dag som växelkurserna offentliggörs. Överföringen ska ske senast tio dagar efter utgången av den månad då betalningen mottogs.

Om den icke etablerade beskattningsbara personen inte betalar hela sin skatt, ska identifieringsmedlemsstaten se till att betalningen överförs till konsumtionsmedlemsstaterna i proportion till hur mycket skatt som ska betalas i varje medlemsstat. Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg informera de behöriga myndigheterna i konsumtionsmedlemsstaterna om detta.

Artikel 4433

Medlemsstaterna ska på elektronisk väg underrätta de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna om relevanta bankkontonummer för att ta emot betalningar i enlighet med artikel 4332.

Medlemsstaterna ska utan dröjsmål på elektronisk väg underrätta de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna och kommissionen om ändringar av normalskattesatsen.

⎢ 143/2008 artikel 1.12 (anpassad)

Artikel 34

Artiklarna 28–33 i denna förordning ska tillämpas under den period som avses i artikel 357 i direktiv 2006/112/EG.

⎢ 143/2008 artikel 2.8 (anpassad)

√ AVSNITT 2 ∏

√ GÄLLANDE BESTÄMMELSER FRÅN OCH MED DEN 1 JANUARI 2015 ∏

ARTIKEL 4528

Följande bestämmelser ska gälla för de särskilda ordningar som anges i avdelning XII kapitel 6 i direktiv 2006/112/EG.

⎢143/2008 artikel 2.9

Artikel 4629

1. Informationen enligt artikel 361 i direktiv 2006/112/EG från den beskattningsbara person som inte är etablerad i gemenskapen till identifieringsmedlemsstaten om när dennes verksamhet inleds ska lämnas på elektronisk väg. De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 44 60.2.

2. Identifieringsmedlemsstaten ska överföra denna information på elektronisk väg till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna inom tio dagar efter utgången av den månad under vilken informationen lämnades in av den beskattningsbara personen som inte är etablerad i gemenskapen. Liknande uppgifter för identifieringen av den beskattningsbara person som tillämpar den särskilda ordningen enligt artikel 369b i direktiv 2006/112/EG ska överföras till de övriga medlemsstaternas behöriga myndigheter inom tio dagar från utgången av den månad då den beskattningsbara personen har förklarat att den beskattningsbara verksamheten enligt denna ordning inleds. På samma sätt ska de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna informeras om tilldelade registreringsnummer.

De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande genom vilket denna information ska överföras, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 60 44.2.

3. Identifieringsmedlemsstaten ska utan dröjsmål på elektronisk väg informera de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna om en beskattningsbar person som inte är etablerad i gemenskapen eller en beskattningsbar person som inte är etablerad i konsumtionsmedlemsstaten har uteslutits från den särskilda ordningen.

⎢ 1798/2003

Artikel 47

⎢143/2008 artikel 2.10

Deklarationen med de uppgifter som anges i artiklarna 365 och 369g i direktiv 2006/112/EG ska inges på elektronisk väg. De tekniska detaljerna, inbegripet ett gemensamt elektroniskt meddelande, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 44 60.2 i denna förordning.

Identifieringsmedlemsstaten ska överföra denna information på elektronisk väg till den behöriga myndigheten i den berörda konsumtionsmedlemsstaten inom tio dagar efter utgången av den månad under vilken deklarationen inkom. Den information som föreskrivs i artikel 369g andra stycket i direktiv 2006/112/EG ska också skickas in till den behöriga myndigheten i den berörda etableringsmedlemsstaten. De medlemsstater som begärt att skattedeklarationen ska göras i en annan nationell valuta än euro ska räkna om beloppen till euro med hjälp av den växelkurs som gäller den sista dagen i beskattningsperioden. Omräkningen ska göras enligt de växelkurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken den dagen eller, om inget offentliggörande sker den dagen, nästa dag som växelkurserna offentliggörs. De tekniska detaljer som gäller för överföringen av denna information ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 44 60.2.

⎢ 1798/2003

Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg till konsumtionsmedlemsstaten överföra den information som krävs för att koppla varje inbetalning till den relevanta kvartalsdeklarationen.

Artikel 48

Identifieringsmedlemsstaten ska se till att det belopp som de icke etablerade beskattningsbara personerna har betalat överförs till de bankkonton i euro som har angetts av de konsumtionsmedlemsstater som ska erhålla betalningen. De medlemsstater som har begärt att betalningen ska göras i en annan nationell valuta än euro ska räkna om beloppen till euro enligt den växelkurs som gällde för beskattningsperiodens sista dag. Omräkningen ska göras enligt de växelkurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken den dagen eller, om inget offentliggörande sker den dagen, nästa dag som växelkurserna offentliggörs. Överföringen ska ske senast tio dagar efter utgången av den månad då betalningen mottogs.

Om den icke etablerade beskattningsbara personen inte betalar hela sin skatt, ska identifieringsmedlemsstaten se till att betalningen överförs till konsumtionsmedlemsstaterna i proportion till hur mycket skatt som ska betalas i varje medlemsstat. Identifieringsmedlemsstaten ska på elektronisk väg informera de behöriga myndigheterna i konsumtionsmedlemsstaterna om detta.

⎢143/2008 artikel 2.12

När det gäller de betalningar som ska överföras till konsumtionsmedlemsstaten i enlighet med den särskilda ordning som föreskrivs i avdelning XII kapitel 6 avsnitt 3 i direktiv 2006/112/EG, ska identifieringsmedlemsstaten ha rätt att behålla följande andel av de belopp som avses i första och andra stycket:

a) 1 januari 2015–31 december 2016: 30 %.

b) 1 januari 2017–31 december 2018: 15 %.

c) Från och med den 1 januari 2019: 0 %.

⎢ 1798/2003

Artikel 49

Medlemsstaterna ska på elektronisk väg underrätta de behöriga myndigheterna i de övriga medlemsstaterna om relevanta bankkontonummer för att ta emot betalningar i enlighet med artikel 48.

Medlemsstaterna ska utan dröjsmål på elektronisk väg underrätta de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna och kommissionen om ändringar av normalskattesatsen.

⎢ 143/2008 artikel 1.13 (anpassad)

KAPITEL XIIVIA

BESTÄMMELSER OM UTBYTE OCH BEVARANDE AV INFORMATION INOM RAMEN FÖR FÖRFARANDET √ FÖR ÅTERBETALNING AV MERVÄRDESSKATT TILL BESKATTNINGSBARA PERSONER SOM INTE ÄR ETABLERADE I DEN ÅTERBETALANDE MEDLEMSSTATEN MEN I EN ANNAN MEDLEMSSTAT ∏ SOM FÖRESKRIVS I DIREKTIV 2008/9/EG

ARTIKEL 5034a

1. När den behöriga myndigheten i etableringsmedlemsstaten tar emot en ansökan om återbetalning av mervärdesskatt enligt artikel 5 i direktiv 2008/9/EG av den 12 februari 2008 om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv 2006/112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat ska den, om artikel 18 i det direktivet inte är tillämplig, på elektronisk väg inom 15 kalenderdagar efter det att ansökan inkommit vidarebefordra ansökan till de behöriga myndigheterna i varje berörd återbetalande medlemsstat och på så sätt bekräfta att sökanden i den mening som avses i artikel 2.5 i direktiv 2008/9/EG är en i mervärdesskattehänseende beskattningsbar person samt att det registreringsnummer för mervärdesskatt eller skatteregistreringsnummer som denna person har uppgett är giltigt för återbetalningsperioden.

2. De behöriga myndigheterna i varje återbetalande medlemsstat ska på elektronisk väg delge de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater alla uppgifter som dessa anger i enlighet med artikel 9.2 i direktiv 2008/9/EG. De närmare tekniska specifikationerna, däribland ett gängse elektroniskt meddelande, genom vilka dessa uppgifter ska överföras, ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

3. De behöriga myndigheterna i varje återbetalande medlemsstat ska på elektronisk väg underrätta de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater om de önskar utnyttja den möjlighet som avses i artikel 11 i direktiv 2008/9/EG att av sökanden begära att denne lämnar en redogörelse för sin affärsverksamhet med hjälp av harmoniserade koder.

De i första stycket nämnda harmoniserade koderna ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2 i denna förordning på grundval av den Nace-klassificering som fastställs i rådets förordning (EG) nr 3037/90[19] 1893/2006[20].

⎢ 1798/2003

? ny

KAPITEL XIIIVII

FÖRBINDELSER MED KOMMISSIONEN

ARTIKEL 5135

1. Medlemsstaterna och kommissionen ska undersöka och utvärdera hur den ordning för administrativt samarbete som föreskrivs i denna förordning fungerar. ð Medlemsstaterna ska utföra revisioner av hur ordningen fungerar ⎪ . Kommissionen ska sammanställa medlemsstaternas erfarenheter i syfte att få ordningen att fungera bättre.

2. Medlemsstaterna ska ge kommissionen all tillgänglig information om hur de tillämpar denna förordning.

∫ ny

3. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen om alla överenskommelser med andra medlemsstater om bilateralt eller multilateralt utbyte av information som är mer bindande än bestämmelserna i denna förordning.

⎢ 1798/2003

43. En förteckning över de statistiska uppgifter som behövs för att utvärdera denna förordning ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2. Medlemsstaterna ska överlämna dessa uppgifter till kommissionen i den mån de finns tillgängliga och överlämnandet inte kan anses medföra en omotiverad administrativ börda.

54. Medlemsstaterna får överlämna all annan information som avses i artikel 1 till kommissionen, för en bedömning av hur effektivt systemet för administrativt samarbete är i kampen mot skatteundandragande och skatteflykt.

65. Kommissionen ska vidarebefordra all information enligt punkterna 2, 3 et 4–5 till andra berörda medlemsstater.

∫ ny

7. Vid behov och som ett komplement till bestämmelserna i denna förordning ska kommissionen till de behöriga myndigheterna i varje medlemsstat överföra information som kan vara användbar i kampen mot mervärdesskattebedrägeri så snart sådan information är tillgänglig.

8. Medlemsstaterna och kommissionen får utbyta resultaten av strategiska analyser som genomförts i enlighet med denna förordning.

9. Kommissionen kan ge medlemsstaterna tillgång till expertis, tekniskt eller logistiskt stöd, en informationsåtgärd eller annat driftsstöd för att förverkliga målen i denna förordning.

⎢ 1798/2003

? ny

KAPITEL XIVVIII

FÖRBINDELSER MED TREDJELAND

ARTIKEL 5236

1. När ett tredje land lämnar information till en medlemsstats behöriga myndighet, får denna vidarebefordra informationen till de behöriga myndigheterna i de medlemsstater som kan vara intresserade av den och under alla omständigheter till alla de medlemsstater som begär detta, i den mån det är tillåtet ? inte är uteslutet ⎪ enligt överenskommelser om bistånd med vederbörande tredje land.

2. Under förutsättning att det berörda tredje landet har förbundit sig att ge det bistånd som är nödvändigt för insamling av bevismaterial för det oriktiga i en transaktion som förefaller strida mot mervärdesskattestiftningen, får information som erhållits genom tillämpning av denna förordning vidarebefordras till detta tredje land, med samtycke från de behöriga myndigheter som lämnat informationen och med iakttagande av dessas nationella bestämmelser för överföring av personuppgifter till tredje land.

KAPITEL XVIX

VILLKOR FÖR INFORMATIONSUTBYTET

ARTIKEL 5337

1. Information som tillhandahålls i enlighet med denna förordning ska så vitt det är möjligt tillhandahållas på elektronisk väg, enligt villkor som ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 6044.2.

∫ ny

2. Nivån på tjänsten för elektroniskt informationsutbyte ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 60.2.

⎢ 1798/2003

Artikel 5438

En begäran om bistånd, inbegripet begäran om delgivning, och bifogade handlingar får avfattas på varje språk som den tillfrågade och den begärande myndigheten kommit överens om. En sådan begäran ska endast åtföljas av en översättning till det officiella språket eller något av de officiella språken i den medlemsstat där den tillfrågade myndigheten har sitt säte, i särskilda fall när denna myndighet motiverar begäran om en sådan översättning.

Artikel 5539

⎢143/2008 artikel 1.14

Under den period som föreskrivs i artikel 357 i direktiv 2006/112/EG ska kKommissionen och medlemsstaterna ska se till att de befintliga eller nya kommunikations- och informationsutbytessystem som behövs för det informationsutbyte som anges i artiklarna 2941 och 3042 är funktionsdugliga. Kommissionen ska ansvara för den eventuella utveckling av Gemensamma kommunikationsnätet/Gemensamma systemgränssnittet (CCN/CSI) som behövs för att denna information ska kunna utbytas mellan medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska ansvara för den eventuella utveckling av sina system som behövs för att denna information ska kunna utbytas med hjälp av CCN/CSI.

⎢ 143/2008 artikel 2.14 (anpassad)

Kommissionen och medlemsstaterna ska se till att de befintliga eller nya kommunikations- och informationsutbytessystem som behövs för det informationsutbyte som anges i artiklarna 29 och 30 är funktionsdugliga. Kommissionen ska ansvara för den eventuella utveckling av Gemensamma kommunikationsnätet/Gemensamma systemgränssnittet (CCN/CSI) som behövs för att denna information ska kunna utbytas mellan medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska ansvara för den eventuella utveckling av sina system som behövs för att denna information ska kunna utbytas med hjälp av CCN/CSI.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

Medlemsstaterna ska avstå från att begära ersättning för kostnader som uppstår vid tillämpningen av denna förordning, utom i tillämpliga fall för expertarvoden.

Artikel 5640

1. En tillfrågad myndighet i en medlemsstat ska ge en begärande myndighet i en annan medlemsstat den information som avses i artikel 1, under förutsättning att

a) antalet och arten av de förfrågningar om information som görs av den begärande myndigheten inom en viss period inte innebär en oproportionerlig administrativ börda för den tillfrågade myndigheten,

b) den begärande myndigheten har uttömt de vanliga informationskällor som den allt efter omständigheterna kan använda för att skaffa den begärda informationen, utan att riskera det önskade resultatet.

2. Denna förordning ska inte innebära någon förpliktelse att låta genomföra utredningar eller att lämna information ? om ett specifikt fall ⎪, om den medlemsstat som skulle lämna informationen av sin lagstiftning eller administrativa praxis är förhindrad att göra utredningarna eller att inhämta eller använda informationen för egna ändamål.

3. Den behöriga myndigheten i en √ tillfrågad ∏ medlemsstat får vägra att tillhandahålla information, om den √ begärande ∏ berörda medlemsstaten av juridiska skäl är förhindrad att lämna liknande information. Kommissionen ska av den tillfrågade medlemsstaten underrättas om orsakerna till vägran.

4. Tillhandahållande av information får nekas, om det skulle leda till att en affärshemlighet, företagshemlighet, yrkeshemlighet eller handelsprocess skulle röjas, eller om det gäller information vars röjande skulle strida mot allmän ordning.

∫ ny

5. Punkterna 2–4 får inte tolkas som att de tillåter att en medlemsstats tillfrågade myndighet vägrar att lämna uppgifter om en person som är registrerad till mervärdesskatt i den begärande myndighetens medlemsstat enbart på grund av att dessa uppgifter innehas av en bank, ett annat finansiellt institut, en förvaltare eller en person som agerar i egenskap av ombud eller förvaltare, eller på grund av att uppgifterna rör ägarintressen i en person.

⎢ 1798/2003 (anpassad)

? ny

56. Den tillfrågade myndigheten ska underrätta den begärande myndigheten om skälen till att en begäran om bistånd inte tillmötesgås.

67. Det minsta belopp som kan föranleda en begäran om bistånd får fastställas enligt förfarandet i artikel 6044.2.

Artikel 5741

1. All information, oavsett form, som tillhandahålls ? eller inhämtas ⎪ vid tillämpning av denna förordning ?, inbegripet all information som varit tillgänglig för en tjänsteman under de omständigheter som föreskrivs i kapitlen VII, VIII och X liksom i de fall som avses i punkt 2, ⎪ ska omfattas av den sekretess och åtnjuta samma skydd som liknande information ges enligt nationell lagstiftning i den mottagande medlemsstaten och motsvarande bestämmelser för gemenskapens organ ?. Den får endast användas under de omständigheter som föreskrivs i denna förordning⎪ .

Sådan information får användas i syfte att fastställa beräkningsgrunden eller för skatteuppbörden eller för administrativ kontroll av skatter i syfte att fastställa beräkningsgrunden.

Informationen får också användas för fastställande av andra avgifter, tullar och skatter som omfattas av artikel 2 i rådets direktiv 76/308/EEG 2008/55/EG av den 15 mars 1976 om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder[21].

Den får dessutom användas i samband med rättsliga förfaranden som kan leda till påföljd och som inletts på grund av överträdelser av skattelagstiftningen, utan att det påverkar allmänna regler och rättsliga bestämmelser om svarandes och vittnens rättigheter vid sådana förfaranden.

2. Personer som är vederbörligen ackrediterade av Europeiska kommissionens ackrediteringsmyndighet för säkerhet kan få tillgång till denna information end