Särskild rapport EU:s prioritering 
                                             att främja en 
kunskapsbaserad 
landsbygdsekonomi 
                                             har påverkats av en 
                                             bristfällig förvaltning av 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärderSV 2015  nr 12
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN

EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tfn. +352 4398-1
E-post: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet  
via Europa-servern (http://europa.eu).
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2015
Print ISBN 978-92-872-2992-2 ISSN 1831-0990 doi:10.2865/454223 QJ-AB-15-013-SV-C
PDF ISBN 978-92-872-2968-7 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/151289 QJ-AB-15-013-SV-N
EPUB ISBN 978-92-872-2979-3 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/249988 QJ-AB-15-013-SV-E
© Europeiska unionen, 2015
Kopiering tillåten med angivande av källan.
För all användning eller återgivning av fotona ”Utbildning för kvinnliga jordbrukare” och ”Jordbrukarnas arbetsgrupp 
(studiebesök)” på s. 10 måste tillstånd begäras direkt från upphovsrättsinnehavaren.
Printed in Luxembourg
EU:s prioritering 
att främja en 
kunskapsbaserad 
landsbygdsekonomi 
har påverkats av en 
bristfällig förvaltning av 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder
(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF‑fördraget)Särskild rapportSV 2015  nr 12
02
 Granskningsteam
I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets ‑ och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda 
budgetområden eller förvaltningsteman. Vi väljer ut och utformar granskningsuppgifterna så att de ska få största 
möjliga effekt och bedömer riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkom ‑
sterna eller utgifterna, framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.
Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning I – under ledning av revisionsrättens ledamot Augustyn 
Kubik — som är specialiserad på utgiftsområdet bevarande och förvaltning av naturresurser. Revisionen leddes av 
ledamoten Jan Kinšt, med stöd av kanslichef Alejandro Ballester Gallardo, enhetschef Michael Bain, gransknings ‑
ledare Klaus Stern och biträdande granskningsledare Els Brems. Granskningsteamet bestod av Stuart Ballantine, 
Malgorzata Frydel, Athanasios Koustoulidis, Lorenzo Pirelli, Maria Eulàlia Reverté i Casas, Michael Spang och Diana 
Voinea. Terje Teppan ‑Niesen var sekreterare, och Milosz Aponowicz, Cathryn Lindsay, Michał Machowski, Paulina 
Pruszko och Charlotta Törneling gav språkligt stöd.
03
 Innehåll
Punkt
 Ordförklaringar
I–XI Sammanfattning
1–15  Inledning
1–3 Investering i kunskaper och färdigheter i Europeiska unionen
4–12 Landsbygdsutvecklingsstöd till kunskapsöverförings- och rådgivningstjänster
13–15 Samordning med annat EU -stöd till kunskapsöverförings- och rådgivningstjänster
16-21  Revisionens inriktning och omfattning
22–88  Iakttagelser
22–51 Del I – Förfaranden för att identifiera och välja de kunskapsöverförings- och  
rådgivningstjänster som är mest relevanta
23–29 Medlemsstaterna beskriver behoven hos verksamhetsutövarna på landsbygden i så generella termer att 
nästan alla typer av insatser skulle kunna finansieras
30–34 Medlemsstaterna kontrollerar inte alltid leverantörernas kvalifikationer och erfarenheter
35–46 Urvalet av insatser och leverantörer sker utan rättvis och öppen konkurrens
47–51 Kommissionens vägledning till medlemsstaterna om kunskapsöverförings- och rådgivningsåtgärder var 
begränsad
52–65 Del II  – Förfaranden för att säkerställa kostnadseffektiva och samordnade kunskapsöverförings- 
och rådgivningstjänster
52–53 Medlemsstaterna har godkänt utbildningsinsatser utan att ha gjort ändamålsenliga kontroller av att 
kostnaderna var rimliga
54–55 Det finns tecken på att medlemsstaterna ibland betalade för mycket för utbildnings- eller 
rådgivningstjänster som inte varit tillräckligt motiverade
56–57 Omfattningen av kommissionens revisioner gav inte tillräcklig information om de brister som 
revisionsrätten konstaterat
58–65 Det sker ingen samordning av EU -medel och andra medel för att säkerställa effektiv kunskapsöverföring 
och rådgivning
04 Innehåll
66–88 Del III – Förfaranden för att övervaka och utvärdera resultaten av kunskapsöverförings- och 
rådgivningsinsatserna
69–73  Utbildningsleverantörerna samlar ofta in direkt feedback från kursdeltagarna men medlemsstaterna 
använder den sällan för att förbättra kommande insatser
74–78  Det finns vissa exempel på god praxis där medlemsstaterna vidtar åtgärder för att samla in användbar 
information om kunskapsöverförings- och rådgivningsinsatsernas effekter
79–88  De uppgifter som samlas in för att visa det sammanlagda resultatet av kunskapsöverföringen och 
rådgivningen på EU -nivå är inte tillförlitliga
89–102  Slutsatser och rekommendationer
 Bilaga I  —  De granskade medlemsstaternas genomförande av kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder
 Bilaga II — Kirkpatricks fyra nivåer
 Kommissionens svar
05
 Ordförklaringar
CMEF : En gemensam övervaknings ‑ och utvärderingsram för hela EU som ska användas för landsbygdsutveckling 
under programperioden 2007–2013.
CMES : En gemensam övervaknings ‑ och utvärderingsram för hela EU som ska användas för landsbygdsutveckling 
under programperioden 2014–2020.
Delad förvaltning : Metod för genomförandet av EU‑budgeten där genomförandet delegeras till medlemsstaterna1. 
För det ändamålet utser medlemsstaternas myndigheter organ som ansvarar för förvaltningen och kontrollen av 
unionens medel.
Den gemensamma jordbrukspolitiken : Den lagstiftning och praxis som Europeiska unionen antagit för att 
tillhandahålla en gemensam, enhetlig politik för jordbruket.
Dödviktseffekt : Uppstår i en situation där bidragsfinansierade insatser eller projekt helt eller delvis skulle ha 
genomförts även utan bidrag.
Europeiska struktur- och investeringsfonder (ESI -fonder) : En ny benämning på fem EU‑fonder som ger 
sammanhållningspolitiskt stöd under programperioden 2014–2020.  
De fem fonderna är Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), Europeiska socialfonden (ESF), 
Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) och Europeiska havs ‑ och 
fiskerifonden (EHFF).
Förvaltningsmyndighet : Ett nationellt eller regionalt organ som utses av medlemsstaten att förvalta ett 
landsbygdsutvecklingsprogram.
Landsbygdsutvecklingsprogram : Ett dokument som en medlemsstat eller en region utarbetar, och kommissionen 
godkänner, för att planera och övervaka genomförandet av EU:s landsbygdsutvecklingspolitik på regional eller 
nationell nivå.
Offentlig upphandling : Anbudsförfarande som offentliga organ ska tillämpa när de köper in varor, 
byggentreprenader och tjänster över ett visst pris. Syftet är att få det fördelaktigaste anbudet genom att se 
till att det råder tillräcklig konkurrens mellan leverantörer och att kontrakten tilldelas rättvist, öppet och utan 
diskriminering. I direktiv 2004/18/EG och direktiv 2004/17/EG fastställs den rättsliga ram för offentlig upphandling 
som de nationella myndigheterna måste införa.
Programperiod : Flerårig ram för planering och genomförande av EU:s politik, t.ex. landsbygdsutvecklingspolitiken.
Ramavtal : Ett avtal som ingås mellan en eller flera upphandlande myndigheter och en eller flera ekonomiska 
aktörer i syfte att fastställa villkoren för tilldelningen av kontrakt under en given tidsperiod, särskilt i fråga om tänkt 
pris och, i tillämpliga fall, uppskattad kvantitet2.
Verksamhetsutövare på landsbygden : I denna rapport kallas jordbrukare, skogsägare och andra företag och 
aktörer på landsbygden verksamhetsutövare på landsbygden  om inget annat anges.
Åtgärd : En stödordning för att genomföra en politik. Varje åtgärd har specifika regler som måste följas inom de 
projekt eller insatser som kan finansieras. Det finns två huvudsakliga typer av åtgärder: investeringsåtgärder och 
arealstöd.
1 Artikel 59 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 2012 om finansiella regler för unionens allmänna 
budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (EUT L 298, 26.10.2012, s. 1).
2 Artikel 1.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av 
byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 114).
06
 Sammanfattning
I
Kunskapsöverförings ‑ och rådgivningsinsatserna har 
uppgraderats och har numera hög prioritet, både för 
EU i allmänhet och för landsbygdsutvecklingen i syn ‑
nerhet. Europaparlamentet och flera kommissions ‑ 
ledamöter med ansvar för jordbruket har betonat vik ‑
ten av yrkesutbildning, kompetensutveckling, livslångt 
lärande och kunskapsöverföring, vilket återspeglas i 
EU:s rättsliga ram.
II
Vid denna revision har revisionsrätten granskat 
kunskapsöverförings ‑ och rådgivningsinsatser som 
medfinansierats genom EU:s budget för landsbygds ‑
utveckling via Europeiska jordbruksfonden för lands ‑
bygdsutveckling (Ejflu) och medlemsstaternas egna 
budgetar under perioden 2007–2013. EU har anslagit 
totalt 1,3  miljarder  euro till denna verksamhet under 
den aktuella perioden. Medfinansieringen gör att 
det totala offentliga stödet kommer att uppgå till 
2,2 miljarder  euro.
III
För att insatserna ska vara ändamålsenliga och få öns ‑
kad effekt måste de medel som anslås till kunskaps ‑ 
överförings ‑ och rådgivningsinsatser användas där det 
finns konstaterade behov och tjänsterna tillhandahål ‑
las till en rimlig kostnad av leverantörer med lämpliga 
kvalifikationer och erfarenheter. Resultatet bör kunna 
mätas och utvärderas så att det går att se vad som fak ‑
tiskt har åstadkommits. Revisionsrättens granskning 
visade dock att detta inte var fallet på grund av brister 
i medlemsstaternas och kommissionens förvaltning av 
insatserna.
IV
Vid granskningen konstaterades att kunskapsöver ‑
förings‑  och rådgivningsinsatserna inte var tillräck ‑
liga i förhållande till åtgärdernas betydelse och det 
förväntade resultatet av sådana insatser. Alltför många 
medlemsstater förlitade sig på leverantörernas förslag 
och all typ av utbildning ansågs vara ”bra” och stödbe ‑
rättigande. Endast ibland gjordes en ordentlig analys 
av om insatserna kunde ha en faktisk effekt.
Sammanfattning 07
V
Förfarandena säkerställde inte alltid en rättvis och 
öppen konkurrens för att se till att valet föll på hög ‑
kvalitativa leverantörer och på kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsinsatser till bästa pris.
VI
Kostnadseffektiva kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningstjänster är nödvändiga för att skydda både EU:s 
och medlemsstaternas offentliga finanser. Revisions ‑
rätten upptäckte brister i de kontroller som medlems ‑
staterna är skyldiga att genomföra, både i ansöknings ‑
skedet och i utbetalningsskedet. Det finns tecken 
på att medlemsstaterna betalat för mycket för vissa 
tjänster och att kostnaderna i samband med dessa inte 
varit tillräckligt motiverade.
VII
Vid granskningen konstaterades vidare att många 
liknande tjänster finansieras inom andra EU‑fonder 
(t.ex. Europeiska socialfonden (ESF) och Ejflu). Detta 
innebär risk för dubbel finansiering och kräver dubbla 
och dyra förvaltningsstrukturer, vilket revisionsrätten 
anser vara oekonomiskt. Under programperioden 
2014–2020 ligger tonvikten mer på komplementari ‑
tet mellan EU‑fonder än, som tidigare, på skiljelinjer 
mellan dem. Det innebär att det finns större behov av 
samordning för att man ska kunna undvika de risker 
som anges ovan.
VIII
Det gjordes ingen detaljerad utvärdering av vad som 
faktiskt åstadkommits med de offentliga medlen, och 
endast förenklade indikatorer samlades in, såsom 
antalet utbildade personer eller antalet finansierade 
utbildningsdagar. Dessutom konstaterade revisions ‑
rätten att de insamlade uppgifterna inte alltid var 
tillförlitliga.IX
De brister som beskrivs i denna rapport gäller främst 
medlemsstaternas förvaltning av åtgärderna. Med 
tanke på att kunskapsöverförings‑  och rådgivnings‑  
insatserna är ett sådant viktigt område fann vi dock 
att kommissionens roll när det gäller att vägleda och 
övervaka medlemsstaterna också hade brister och bör 
stärkas.
X
Utgående från dessa resultat presenterar revisionsrät ‑
ten en rad rekommendationer för hur situationen kan 
förbättras under landsbygdsutvecklingsprogrammets 
innevarande programperiod (2014–2020) och för hur 
möjligheterna att uppnå de ambitiösa målen för insat ‑
serna kan ökas.
XI
Revisionsrätten rekommenderar särskilt följande:
 ο Medlemsstaterna bör ha förfaranden för att ana ‑
lysera behoven av kunskap och färdigheter bland 
verksamhetsutövarna på landsbygden, särskilt vid 
inbjudningar att lämna förslag eller anbud. Beho ‑
ven bör preciseras och inte bara anges i form av 
breda teman. Medlemsstaterna bör, inom ramen 
för de återkommande förfarandena, se till att en 
sådan analys används som underlag vid specifi ‑ 
ceringen och valet av relevanta kunskapsöver ‑ 
förings ‑ och rådgivningstjänster för att undvika  
risken för att förfarandet blir leverantörsdrivet.
 ο Kommissionen bör ge ytterligare vägledning om 
hur medlemsstaterna bör utföra sådana återkom ‑ 
mande analyser och uppmana medlemsstaterna  
att vara mer specifika än allmänna i sina formu ‑ 
leringar.
 ο Medlemsstaterna bör se till att stöd för att inrätta 
nya rådgivningstjänster endast beviljas om det 
finns ett konstaterat underskott på sådana tjänster 
i det berörda området och ett behov av finan ‑
siering av ny personal, nya lokaler och/eller ny 
utrustning.
08 Sammanfattning
 ο Medlemsstaternas val av vilka tjänsteleverantörer 
som ska få offentliga medel bör ske i rättvis och 
öppen konkurrens, oavsett om de använder sig 
av inbjudningar att lämna förslag eller formella 
offentliga upphandlingsförfaranden. Medlems ‑
staterna bör särskilt se till att deras urvals ‑ eller 
tilldelningskriterier inte gynnar vissa leverantörer 
eller vissa typer av leverantörer.
 ο Kommissionen bör ge ytterligare specifik vägled ‑
ning om hur man tillhandahåller tjänster internt, 
lägger ut tjänster på entreprenad och utvärderar 
konsortiers tjänsteleverans. Dessutom bör kom ‑
missionen på lämpligt sätt övervaka medlems ‑
staternas förfaranden för att se till att urvalet av 
kunskapsöverförings ‑ och rådgivningsåtgärder är 
konkurrenskraftigt, rättvist och öppet.
 ο När det gäller ändamålsenliga kontroller av kost ‑
nadernas rimlighet bör kommissionen och med ‑
lemsstaterna genomföra rekommendationerna 
i revisionsrättens särskilda rapport på området3. 
Särskilt när det gäller kunskapsöverförings‑  och 
rådgivningsinsatser bör medlemsstaterna utvärde ‑
ra behovet av att stödja insatser som redan finns 
att tillgå på marknaden till ett rimligt pris. När det 
finns ett berättigat behov bör medlemsstaterna se 
till att kostnaderna för de finansierade verksam ‑
heterna inte överskrider kostnaderna för liknande 
insatser som tillhandahålls på marknaden.
 ο Kommissionen bör bygga vidare på de inledan ‑
de steg som tagits för att se till att EU‑fonderna 
kompletterar varandra, t.ex. genom särskilda 
avdelningsövergripande arbetsgrupper, för att 
göra en grundlig utvärdering av komplementarite ‑
ten mellan olika EU‑fonder som medlemsstaterna 
föreslår för programperioden 2014–2020. Denna 
utvärdering bör resultera i en samordnad strategi 
för stöd till kunskapsöverföringsinsatser för att 
minska risken för dubbelfinansiering och dubbel 
administration. ο Medlemsstaterna bör inrätta återkopplingssystem 
där information från övervakning och utvärdering 
används för att förbättra kommande inbjudningar 
att lämna förslag eller anbud. Dessa system bör 
tvinga leverantörerna att inte bara tillhandahålla 
information om hur nöjda deltagarna varit med 
tjänsterna utan även kontrollera om de lärt sig vad 
de skulle.
 ο Kommissionen bör ge vägledning om hur med ‑
lemsstaterna kan utföra sådana återkommande 
återkopplingsförfaranden och kontrollera att 
medlemsstaterna har infört sådana förfaranden. 
Utvärderarna kan även använda resultatet av så ‑
dan återkoppling för att koncentrera sitt utvärde ‑
ringsarbete till insatsernas resultat och effekter.
 ο Avslutningsvis bör kommissionen utan dröjsmål 
höja riskprofilen för kunskapsöverförings ‑ och råd ‑
givningsåtgärder och utöka sin övervakning och 
förvaltning därefter för att bättre kunna garantera 
att medlemsstaterna tillhandahåller de berörda 
tjänsterna på ett ändamålsenligt sätt.
3 Särskild rapport nr 22/2014 Att uppnå sparsamhet: att hålla 
kostnaderna för EU ‑finansierade projektbidrag inom 
landsbygdsutveckling under kontroll (http://eca.europa.eu ).
09
 Inledning
Investering i kunskaper 
och färdigheter 
i Europeiska unionen
01 
Många politiker har påpekat vikten av 
yrkesutbildning, kompetensutveckling, 
livslångt lärande och kunskapsöver ‑
föring, och frågan har betonats i flera 
högnivådokument, däribland Europa 
2020 ‑strategin för smart och hållbar 
tillväxt för alla4.
”Ökade kunskaper om vår jordbruks -
sektor är en viktig aspekt av lands -
bygdsutvecklingsprogrammen”5
Phil Hogan (kommissionsledamot med an -
svar för jordbruk och landsbygdsutveckling)
”Framtidens jordbruk måste vara 
kunskapsbaserat”6
Dacian Ciolos (tidigare kommissions -
ledamot med ansvar för jordbruk och 
landsbygdsutveckling)
02 
I fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt (EUF‑fördraget) talas det 
uttryckligen om ”en effektiv samord ‑
ning av insatser i fråga om yrkesut ‑
bildning, forskning och kunskapsöver ‑
föring på jordbruksområdet” för att 
kunna nå målen i den gemensamma 
jordbrukspolitiken7.03 
I EU:s lagstiftning för programperioden 
2014–20208 läggs särskild tonvikt på 
kunskapsöverförings ‑ och rådgivnings ‑
tjänster som kärnverksamheter för 
att uppnå hållbar utveckling i lands ‑
bygdsområden. En övergripande 
prioritering inom landsbygdsutveck ‑
ling är att ”främja kunskapsöverfö ‑
ring och innovation inom jord ‑ och 
skogsbruk och på landsbygden”. Det 
anses således vara ett viktigt verktyg 
för att förbättra genomförandet av 
andra prioriteringar och åtgärder inom 
landsbygdsutveckling.
Landsbygdsutvecklings -
stöd till kunskapsöver-  
förings- och rådgivnings-  
tjänster
04 
Finansiellt stöd till kunskapsöver ‑
förings ‑ och rådgivningstjänster på 
landsbygden beviljas inom Ejflu. Under 
programperioden 2007–2013 bevilja ‑
des detta stöd genom följande fyra 
åtgärder9:
 ο Åtgärd 111 – Yrkesutbildning och 
informationsinsatser.
 ο Åtgärd 114  – Anlitande av 
rådgivningstjänster.
 ο Åtgärd 115 – Inrättande av fö ‑
retagslednings‑ , avbytar ‑ och 
rådgivningstjänster.
 ο Åtgärd 331 – Utbildning och 
information.4 KOM(2010) 2020 slutlig av den 
3 mars 2010 Europa 2020 – En 
strategi för smart och hållbar 
tillväxt för alla .
5 Europeiska kommissionen  – 
Pressmeddelande:  
Ytterligare 18 program för 
landsbygdsutveckling får grönt 
ljus, Bryssel den 13 februari 
2015 ( http://europa.eu/rapid/
press‑release_IP ‑15‑4424_
sv.htm ).
6 Uttalande om kunskaps ‑
baserat jordbruk den 12 
oktober 2011 ( https://www.
youtube.com/
watch?v=QqOqVed_atA ).
7 Artikel 41 i EUF‑fördraget.
8 Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) 
nr 1305/2013 av den 17 
december 2013 om stöd för 
landsbygdsutveckling från 
Europeiska jordbruksfonden 
för landsbygdsutveckling och 
om upphävande av rådets 
förordning (EG) nr 1698/2005 
(EUT L 347, 20.12.2013, s. 487).
9 Åtgärd 341 (Kompetensut ‑
vecklings‑  och informations‑
insatser för förberedelse och 
genomförande av en lokal 
utvecklingsstrategi) och 
åtgärd 431 (Driva den lokala 
aktionsgruppen, satsa på 
kompetensutvecklings ‑ och 
informationsinsatser) omfattar 
även utbildning. De är dock 
endast relevanta för Leader 
och liknande grupper inom 
axel 3 och är avsedda att 
hjälpa sådana grupper att 
genomföra sina lokala 
strategier. De behandlas 
därför inte närmare i denna 
revision.
10 Inledning
05 
Syftet med de första tre åtgärderna var 
att öka jordbrukarnas och skogsbru ‑
karnas konkurrenskraft. Åtgärd 331 var 
inriktad på andra företag och aktörer 
på landsbygden med målet att både 
öka deras möjligheter att bidra till att 
diversifiera landsbygdsekonomin och 
förbättra livskvaliteten på landsbyg ‑
den. Åtgärderna 111 och 331 omfat ‑
tade utbildning, workshoppar, besök 
på jordbruksföretag, coachning m.m. 
och benämns kunskapsöverförings ‑
åtgärder. Åtgärderna 114 och 115 var 
rådgivningsåtgärder som var avsedda 
att ge vägledning till enskilda eller 
grupper av jordbrukare och skogsbru ‑
kare. Deltagarna erbjöds att ta del av 
de enskilda kunskapsöverförings ‑ och 
rådgivningsinsatserna antingen kost ‑
nadsfritt eller till reducerat pris.Jordbrukare, skogsbrukare och andra 
företag och aktörer på landsbygden 
kallas nedan verksamhetsutövare på 
landsbygden .
Exempel på kunskapsöverförings- och rådgivningstjänster som finansieras inom EjfluRuta 1
© ZAMm/ Gerald LechnerUtbildning för kvinnliga jordbrukare.
© ECAUtbildning för jordbrukare.
© BMLFUW/LFI/weinfranz 
Jordbrukarnas arbetsgrupp (studiebesök).
11 Inledning
06 
Inom landsbygdsutvecklingspolitiken 
delar kommissionen och medlemssta ‑
terna på förvaltningen av kunskaps‑  
överförings ‑ och rådgivningsåtgärder. 
Landsbygdsutvecklingsprogrammen 
föreslås av medlemsstaterna och 
godkänns av kommissionen. Medlems ‑
staterna väljer sedan ut de projekt som ska få finansiering utifrån de program 
som presenterats. Figur 1 visar hur fi ‑
nansiering anslås till relevanta projekt 
enligt regelverket.Figur 1Regelverk för hur Ejflu -medel beviljas till olika projekt
Källa : Europeiska revisionsrätten.
€Föreslås av 
kommissionen och 
godkänns av rådet
Föreslås av 
medlemsstaten och 
godkänns av 
kommissionen
Urval av
projektDetaljerade regler och förfaranden på medlemsstatsnivå Strategisk planering på medlemsstatsnivåLandsbygdsutvecklingspolitik på EU-nivå
Stöd som beviljats för kunskapsöverförings- och 
ådgivningsprojekt(Nationell eller regional lagstiftning, förfaranden, vägledning)(Nationell strategisk plan, landsbygdsutvecklingsprogram)(Gemenskapens strategiska riktlinjer, rådets förordning)
12 Inledning
07 
Under programperioden 2007–2013 
anslogs runt 1,3  miljarder  euro, dvs. 
1,4 % av stödet ur Ejflu, till kunskaps ‑
överförings ‑ och rådgivningsåtgär ‑
der. Den 31 december 2013 hade 
medlemsstaterna spenderat omkring 
744 miljoner euro, eller 57 % av det 
planerade Ejflu‑stödet. Alla åtgärder 
medfinansieras av medlemsstaterna 
(mer information finns i  tabell 1 ). Som 
dock redan nämnts är kunskapsöver ‑
föringens och rådgivningens totala 
betydelse mycket större än värdet 
i rent monetära termer.
08 
Medlemsstaterna genomför inte 
nödvändigtvis alla fyra kunskapsöver ‑
förings ‑ och rådgivningsåtgärderna 
inom Ejflu. En analys av uppgifter 
från kommissionen för 2012 visade 
att av de sammanlagt 88 landsbygds ‑
utvecklingsprogrammen utnyttjades 
inte åtgärderna 111, 114, 331 och 
115 i 19, 52, 66 respektive 74 % av 
landsbygdsutvecklingsprogrammen.09 
Inför landsbygdsutvecklingsprogram ‑
mets programperiod 2014–2020 har 
de fyra enskilda åtgärderna slagits 
samman till två:
 ο Åtgärd 01  – Kunskapsöverförings‑  
och informationsåtgärder.
 ο Åtgärd 02  – Rådgivningstjänster 
samt företagslednings‑  och  
avbytartjänster inom jordbruket.
10 
Ejflu:s utgifter för åtgärd 01 plane ‑
ras uppgå till 1,16  miljarder  euro och 
utgifterna för åtgärd 02 till 742 miljo ‑
ner euro, dvs. totalt 1,9  miljarder  
euro10. Tillsammans med den natio ‑
nella medfinansieringen kan de totala 
offentliga utgifterna överstiga 4 miljar ‑
der euro. Det innebär en ökning med 
omkring 46 % jämfört med de utgifter 
som planerades under den föregående 
programperioden.Tabell 1Totala offentliga utgifter (Ejflu + nationell medfinansiering) och Ejflu -utgifter  
per åtgärd
Åtgärd Beskrivning av åtgärdenPlanerade utgifter 2007–2013 Utgifter 2007–2013
Ejflu (euro)Totala offentliga 
utgifter (euro)Ejflu (euro)Totala offentliga 
utgifter (euro)
111 Yrkesutbildning och information 947 013 157 1 599 928 390 556 561 212 974 023 090 
114Användning av 
rådgivningstjänster197 958 811 338 640 512 98 320 876 169 488 261 
115Inrättande av företagslednings-, 
avbytar- och rådgivningstjänster50 307 450 76 068 793 26 540 966 43 419 212 
331 Utbildning och information 115 516 980 226 388 227 62 498 154 122 427 257 
Kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder1 310 796 398 2 241 025 922 743 921 208 1 309 357 820 
Källa : Uppgifter från det europeiska nätverket för landsbygdsutveckling (uppdaterade i februari 2014).10 Uppgifterna bygger på 
information från Europeiska 
kommissionen. De omfattar 
både uppgifter för de 56 av de 
118 landsbygdsutvecklings ‑
programmen som godkänts 
och för dem som fortfarande 
är under behandling. Upp ‑ 
gifterna är därför för när ‑ 
varande preliminära.
13 Inledning
11 
Under programperioden 2007–2013 
var såväl kursdeltagare som rådgiv ‑
ningsmottagare och tjänsteleveran ‑
törer potentiella stödmottagare för 
åtgärderna, men detta har nu ändrats. 
Under perioden 2014–2020 kommer 
tjänsteleverantörer, dvs. de aktörer 
som tillhandahåller rådgivning eller 
utbildning till slutmottagare (verksam ‑
hetsutövarna på landsbygden), att få 
finansiellt stöd inom åtgärderna 01 
och 02.
12 
Vissa medlemsstater använde sig 
redan av offentlig upphandling för 
att välja ut leverantörer av kunskaps ‑
överförings ‑ och rådgivningstjänster 
under programperioden 2007–2013, 
även om det inte var obligatoriskt. 
Enligt den nya lagstiftningen måste 
reglerna för offentlig upphandling 
tillämpas innan tjänstekontrakt ingås 
med tjänsteleverantörer inom åtgärd 
02. När det gäller åtgärd 01 är offentlig 
upphandling inte obligatorisk vid valet 
av tjänsteleverantör.Samordning med annat 
EU-stöd till kunskaps-
överförings- och 
rådgivningstjänster
13 
EU:s stöd till kunskapsöverförings‑  och 
rådgivningstjänster är inte begränsat 
till det landsbygdsutvecklingspolitiska 
området. Mycket generellt, och med 
beaktande av varje fonds uppdrag, får 
utbildningsprojekt stöd genom ESF 
och Europeiska regionala utvecklings ‑
fonden (Eruf) i syfte att stödja tillväxt 
och sysselsättning. Dessa fonder kallas, 
tillsammans med Ejflu och två andra 
fonder, för ESI‑fonder. I den rättsliga 
ramen för 2014–2020 ställs det krav på 
bättre samordning mellan ESI‑fonder ‑
na än vad som tidigare krävts på både 
EU‑nivå och medlemsstatsnivå. Den 
nya ramen illustreras i  figur 2 .
14 
ESI‑fonderna är ett led i genomföran ‑
det av Europa 2020 ‑strategin. För att 
tillhandahålla ändamålsenligt stöd bör 
de vara inriktade på att bidra till elva 
tematiska mål11. I förordningarna för 
de enskilda fonderna delas dessa mål 
sedan in i investeringsprioriteringar.
15 
Det tematiska mål som är relevant för 
denna revision är nr 10, som handlar 
om ”att investera i utbildning och 
i vidareutbildning, inklusive yrkesut ‑
bildning för färdigheter och livslångt 
lärande”. Mer detaljerade investe ‑
ringsprioriteringar anges i de enskilda 
förordningarna för ESF, ERUF och Ejflu12 
(se figur  2).11 Se artikel 9 
i Europaparlamentets och 
rådets förordning nr 
1303/2013 av den 17 de ‑ 
cember 2013 om fastställande 
av gemensamma bestäm ‑
melser för Europeiska 
regionala utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden, 
Sammanhållningsfonden, 
Europeiska jordbruksfonden 
för landsbygdsutveckling och 
Europeiska havs ‑ och fiskeri ‑ 
fonden, om fastställande av 
allmänna bestämmelser för 
Europeiska regionala ut ‑ 
vecklingsfonden, Europeiska 
socialfonden, Samman ‑ 
hållningsfonden och 
Europeiska havs ‑ och 
fiskerifonden samt om 
upphävande av rådets 
förordning (EG) nr 1083/2006 
(EUT L 347, 20.12.2013, s. 320).
12 De fondspecifika 
investeringsprioriteringarna 
anges i följande dokument:  
– ESF: artikel 3 i förordning 
(EU) nr 1303/2013.  
– Eruf: artikel 5 i Europa ‑
parlamentets och rådets 
förordning (EU) nr 1301/2013 
av den 17 december 2013 om 
Europeiska regionala ut ‑ 
vecklingsfonden och om 
särskilda bestämmelser för 
målet Investering för tillväxt 
och sysselsättning samt om 
upphävande av förordning 
(EG) nr 1080/2006 (EUT L 347, 
20.12.2013, s. 289).  
– Ejflu: artikel 5 i förordning 
(EU) nr 1305/2013.
14 Inledning Figur 2Rättslig ram för programperioden 2014–2020
Källa : Europeiska revisionsrätten.
Europa 2020
Initiativ för smart och hållbar tillväxt för alla
Partnerskapsavtal 
Fondspeciﬁka investeringsprioriteringar återspeglar de tematiska målenEuropa 2020 återspeglas genom elva gemensamma tematiska mål
(Ejﬂu, ESF , Eruf)(10) Att investera i utbildning och i vidareutbildning, 
inklusive yrkesutbildning för färdigheter och livslångt lärande.
Operativa programLandsbygdsutvecklingsprogramMedlemsstaternas dokument om hur de 
planerar att använda ESI-fonderna
ESI-fonder – fondspeciﬁka förordningarESI-fonder – Gemensam strategisk ram             
15
 Revisionens inriktning och 
omfattning
16 
Revisionsrätten genomförde en revi ‑
sion av förfarandena för förvaltning 
och kontroll av utgifterna för kun ‑
skapsöverförings‑  och rådgivnings‑  
åtgärder under programperioden 
2007–2013 (se även punkt 4) för att 
kunna lägga fram meningsfulla rekom ‑
mendationer för den nya programpe ‑
rioden. Därmed kan medlemsstaterna 
beakta dessa när de utarbetar regler 
och förfaranden för genomförandet 
av sina program, och kommissionen 
kan framför allt använda dem för 
att förbättra sin övervakning av 
medlemsstaternas förvaltnings ‑ och 
kontrollsystem.
17 
Revisionen var inriktad på att besvara 
följande fråga:
Finns det förvaltnings- och kon -
trollsystem som gör det möjligt 
att på ett ändamålsenligt sätt 
tillhandahålla kunskapsöver -
föring och rådgivning inom 
landsbygdsutveckling?
18 
Revisionsrätten ger i sin rapport även 
svar på följande delfrågor:
 ο Finns det förfaranden för att 
identifiera och välja de kunskapsö ‑
verförings ‑ och rådgivningstjänster 
som är mest relevanta för verksam ‑
hetsutövare på landsbygden?
 ο Finns det förfaranden för att 
säkerställa kostnadseffektiv och 
samordnad kunskapsöverföring 
och rådgivning?
 ο Finns det förfaranden för att 
övervaka och utvärdera resulta ‑
ten av kunskapsöverförings ‑ och 
rådgivningsinsatserna?19 
Revisionen omfattade programperi ‑
oden 2007–2013, och så långt det var 
möjligt gjordes en koppling till nästa 
programperiod, då endast aktörer som 
tillhandahåller utbildning och rådgiv ‑
ning till slutmottagare (verksamhets ‑
utövarna på landsbygden) kommer att 
kunna ta del av åtgärderna. Revisionen 
var därför inriktad på den här typen av 
mottagare för perioden 2007–2013.
20 
Revisionen genomfördes mellan juli 
2014 och februari 2015. Revisionsbe ‑
vis samlades in genom dokument ‑
granskningar, kontrollbesök vid 
förvaltningsmyndigheterna och hos 
tjänsteleverantörer i fem medlems ‑
stater13 – Spanien (Galicien), Österrike, 
Polen, Sverige och Förenade kunga ‑
riket (England) – och med hjälp av en 
enkät14. En lägesbeskrivning av med ‑
lemsstaternas genomförande av de 
olika åtgärderna ges i  bilaga I .13 I denna rapport kan med 
medlemsstat  avses landet, eller 
en region eller en själv ‑
styrande region i det landet.
14 Revisionsrätten genomförde 
en enkät i 19 medlemsstater 
som omfattade ett stickprov 
av 25 landsbygdsutvecklings ‑
program för att ta reda på 
varför medlemsstaterna inte 
hade använt alla tillgängliga 
åtgärder fullt ut.
16 Revisionens inriktning och omfattning
21 
De planerade och faktiska utgifterna 
för kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningsåtgärder var höga i dessa med ‑
lemsstater (se figur 3 ). Revisionsrätten 
utgick i valet av medlemsstater från 
målsättningen att granska alla fyra 
åtgärder (se punkt 4) och få en jämn 
geografisk spridning. Kontrollbesöken 
och enkäten omfattade de medlems ‑
stater som stod för över 65 % av ut ‑
gifterna för kunskapsöverförings ‑ och 
rådgivningsåtgärder. Figur 3Landsbygdsutveckling under perioden 2007–2013  – Kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder: de 20 landsbygdsutvecklingsprogram som hade de högsta 
utgifterna i december 2012
Källa : Uppgifter från det europeiska nätverket för landsbygdsutveckling.0 10 20 30 40 50 60 70 80
...................................................................................................................................................... ................ ................ ................ ............ .... ................ ..........................................................................................................................................................................................
........................ ................ ................ ................ ............ .... ................ ........................................................................................................................ .... ................ ........................................ ............ ...... ....
.................... ................ .... ................ .................................................... .............. ........ .... ................ .... ................ .................... ................ ........ .... ....
................................................................................................ .................. ..
.... ............................................................................
Rådgivningsåtgärder Kunskapsöverföringsåtgärdermiljoner euro
Sverige
Förenade kungariket – England
Österrike
Ungern
Frankrike – Réunion
Danmark
Frankrike – fastlandet
Polen
Finland – fastlandet
Slovakien
Portugal – fastlandet
Spanien – Galicien
Spanien – Andalusien
Belgien – Flandern
Tjeckien
Förenade kungariket – Wales
Litauen
Rumänien
Italien – Piemonte
Frankrike – Guadeloupe
17
 Iakttagelser
Del I – Förfaranden för att 
identifiera och välja de 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningstjänster som 
är mest relevanta
22 
Revisionsrätten tillämpade följan ‑
de kriterier för att utvärdera om 
medlemsstaterna valt de mest re ‑
levanta kunskapsöverförings‑  och 
rådgivningsinsatserna:
 ο Ejflu bör bara användas för att fi ‑
nansiera insatser som bidrar till att 
uppnå de specifika mål som med ‑
lemsstaterna fastställt för åtgärder ‑
na så att inte vilken typ som helst 
av utbildning eller rådgivning till 
verksamhetsutövare på landsbyg ‑
den godtyckligt finansieras. För att 
kunna göra detta måste med ‑
lemsstaterna analysera behoven 
av kunskaper och färdigheter hos 
verksamhetsutövarna på lands ‑
bygden. Analysen måste vara så 
specifik att medlemsstaterna kan 
rikta stödet till konkreta insatser.
 ο Ejflu bör endast användas för att 
finansiera utbildning och rådgiv ‑
ning av hög kvalitet. Här är det 
viktigt att leverantörerna håller 
hög kvalitet, och myndigheterna 
i medlemsstaterna bör därför ställa 
lämpliga krav och tillämpa lämpli ‑
ga förfaranden.
 ο Valet av leverantörer och insatser 
bör ske genom rättvis och öppen 
konkurrens.
 ο Kommissionen bör endast godkän ‑
na landsbygdsutvecklingsprogram 
där man tydligt visar på verksam ‑
hetsutövarnas behov av kunskap 
och färdigheter. Kommissionen 
bör vid behov ge medlemsstaterna 
vägledning för att hjälpa dem att 
fastställa bättre förfaranden för sin 
behovsbedömning.Medlemsstaterna be-  
skriver behoven hos 
verksamhetsutövarna på 
landsbygden i så generella 
termer att nästan alla typer 
av insatser skulle kunna 
finansieras
23 
För att medlemsstaterna ska kunna 
välja och genomföra behovsstyrda in ‑
satser måste de analysera och faststäl ‑
la de enskilda verksamhetsutövarnas 
preferenser och objektivt identifiera 
landsbygdsekonomins och samhällets 
behov av kunskaper och färdigheter 
innan de börjar planera och/eller välja 
utbildningsinsatser. Dessa behov kan 
komma att ändras på kort eller medel ‑
lång sikt. Analys ‑ och planeringsför ‑
farandena bör därför vara tillräckligt 
flexibla för att kunna anpassas till 
sådana förändringar.
24 
Revisionsrätten förväntar sig därför att 
medlemsstaterna av strategiska skäl 
undersöker behoven av kunskap och 
färdigheter i ett längre tidsperspektiv 
(av praktiska skäl programperioden) 
och har återkommande förfaranden 
för att fastställa behoven på kort och 
medellång sikt. Efter en sådan analys 
bör medlemsstaterna ha tillräckligt 
med information för att kunna specifi ‑
cera vilka tjänster som behövs i inbjud ‑
ningar att lämna förslag eller anbud. 
Detta illustreras i  figur 4 .
18 Iakttagelser
25 
Revisionsrätten granskade de nationel ‑
la strategiplanerna, landsbygdsutveck ‑
lingsprogrammen och andra strategis ‑
ka dokument. Vi granskade även olika 
studier, genomförandebestämmelser 
och kravspecifikationerna för tjänster ‑
na vid upphandling av dessa typer av 
insatser. Revisionsrätten konstaterade 
att de granskade medlemsstaterna 
endast hade identifierat och fastställt 
verksamhetsutövarnas behov av 
kunskap och färdigheter i grova drag, 
vilket tjänar det strategiska ändamålet. 
Ingen av de granskade medlemsstater ‑
na gick dock längre och identifierade 
de mest relevanta insatserna (dvs. 
konkreta kurser) inom dessa områden. 
Detta innebär att det finns risk för att 
allmänna och leverantörsdrivna insat ‑
ser finansieras, t.ex. grundläggande 
datakurser, som kanske inte baseras på 
identifierade behov (se ruta 2 ).Figur 4Återkommande behovsanalys för att välja kunskapsöverförings- och 
rådgivningsinsatser inom landsbygdsutveckling
Källa : Europeiska revisionsrätten.Slutlig utvärderingLångsiktig behovsanalys och programplanering
Nästa period
År 2År 7 År 3 År 1
Utvärdering Kortsiktig 
behovsanalysUrval av
projekt
Genomförande
av projektKravspeci-
ﬁkationer 
vid 
upphandling
19 Iakttagelser
Exempel på breda definitioner av behoven av kunskaper och färdigheter 
som inte specificerats närmare vid upphandlingar
Förenade kungariket (England):
I Förenade kungariket (England) använde man sig av förfaranden på flera förvaltningsnivåer för att identifiera 
verksamhetsutövarnas behov av kunskaper och färdigheter. Detta resulterade dock inte i någon detaljerad 
kravspecifikation för kunskapsöverföringstjänster vid upphandling. Det har lett till att myndigheterna förlitat 
sig på leverantörernas detaljerade förslag.
Inom landsbygdsutvecklingsprogrammet hänvisar man generellt till ett kunskapsunderskott inom jordbruks ‑, 
livsmedels ‑ och skogsbrukssektorerna och till att utbildning är en prioriterad fråga för att öka konkurrenskraf ‑
ten och bidra till bättre miljö och sunda och välmående samhällen. Med stöd av många olika aktörer utarbe ‑
tades ett brett utbildningsprogram med sex kurspaket, som låg till grund för myndigheternas upphandlingar. 
En rad mindre upphandlingar lanserades sedan för att handla upp de faktiska insatserna. Revisionsrätten kon ‑
staterade dock att kravspecifikationerna för tjänsterna i de mindre upphandlingarna fortfarande var mycket 
generella och att myndigheterna förlitade sig på leverantörernas leveransplaner som lämnats in tillsammans 
med varje anbud.
Österrike:
Även i Österrike hänvisade man inom landsbygdsutvecklingsprogrammet till relevanta EU‑prioriteringar 
och till den låga formella utbildningsnivån i den primära sektorn. De tematiska områdena för de berörda 
åtgärderna fastställdes i de tillämpliga genomförandebestämmelserna15 men var fortfarande ganska gene ‑
rella (t.ex. ”Öka jordbruks ‑ och skogsbruksföretagens effektivitet och konkurrenskraft”). I genomförandebe ‑
stämmelserna angavs att man vid en särskild konferens, med bl.a. berörda parter, skulle föreslå ytterligare 
specifikationer och prioriteringar för jordbruksministeriet (BMLFUW), som de godkännande myndighe ‑
terna måste beakta vid valet av projekt. Trots att tio möten har ägt rum har inga ytterligare specifikatio ‑
ner presenterats, och projekturvalet baserades därför enbart på de breda tematiska områden som nämns 
i genomförandebestämmelserna.
15 Sonderrichtlinie des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft zur Umsetzung von Maßnahmen im Rahmen des 
Österreichischen Programms für die Entwicklung des ländlichen Raums 2007  – 2013 ”Sonstige Maßnahmen” .Ruta 2

20 Iakttagelser
26 
De granskade medlemsstaterna lät 
leverantörer och berörda parter delta 
i arbetet med att fastställa priorite ‑
ringar eller tematiska områden för 
kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningstjänster, antingen genom möten 
och arbetsgrupper eller genom att 
ge dem möjlighet att lämna in skrift ‑
liga förslag. Leverantörernas och de 
berörda parternas deltagande bör 
resultera i tjänster som bättre till ‑
godoser målgruppernas behov. De 
berörda parterna kan dock även ha ett 
intresse av att lyfta fram tjänster som 
är populära eller redan finns, i stället 
för att ta itu med de kunskaps ‑ och fär ‑
dighetsluckor som faktiskt finns bland 
verksamhetsutövare på landsbygden. 
Medlemsstaterna bör därför beakta ex ‑
terna synpunkter och förslag men bör 
i slutändan fatta ett opartiskt beslut 
om huruvida de insatser som tjänste ‑
leverantörerna föreslagit faktiskt bidrar 
till att tillgodose verksamhetsutövar ‑
nas faktiska behov och om insatserna ‑
redan finns att tillgå på marknaden till 
ett rimligt pris. Revisionsrätten hittade 
inga belägg för att så var fallet. Till 
följd av detta tillämpade myndighe ‑
terna i princip ett nedifrånperspektiv 
där leverantörerna föreslår vilka kurser 
som bör upphandlas, i stället för att 
leverantörerna tillgodoser de tydligt 
fastställda behov som myndigheterna 
ger uttryck för.27 
En otillräcklig analys av tjänsteleve ‑
rantörernas förslag medför inte bara 
risk för att man finansierar irrelevanta 
insatser utan även risk för att insat ‑
serna överlappar utbildningar som 
redan finns på marknaden och att man 
betalar mer än marknadspris (se punk ‑
terna 54–55). Detta innebär onödiga 
offentliga utgifter och kan snedvrida 
befintliga tjänstemarknader.
21 Iakttagelser
28 
Ett annat exempel på bristfälliga 
utvärderingar avser åtgärd 115. Genom 
åtgärd 115 bör Ejflu finansiera kost ‑
naderna för att etablera tjänster (t.ex. 
personalkostnader, kostnader för nya 
lokaler, utrustning m.m.)16. Revisions ‑
rätten konstaterade dock att åtgärd 
115 ibland använts för att ge stöd till 
redan etablerade rådgivningsorgan för 
att etablera tjänster som i själva verket 
inte var nya. Det handlade om att in ‑
kludera nya frågor (som härrör från nya 
regelkrav) i rådgivningen. I Förenade 
kungariket (England) var potentiella 
leverantörer av nya tjänster tvungna 
att visa att det förelåg brist på lämplig 
rådgivning i ett visst område. Så var 
det dock inte i Spanien (Galicien) (se 
ruta 3 ). I övriga granskade medlems ‑
stater användes inte åtgärd 115.
Spanien (Galicien)  – Finansiering av ”nya” tjänster som i själva verket  
inte var nya
Spanien (Galicien) beviljar stöd till leverantörer för etableringen av vad som förmodas vara ”nya” rådgiv ‑
ningstjänster men som i själva verket existerade redan innan landsbygdsutvecklingsprogrammet 2007–2013 
genomfördes. Stödet används för rådgivning i frågor som anses vara nya, oavsett om det finns ett konstate ‑
rat behov eller en konstaterad efterfrågan från verksamhetsutövarna på landsbygden eller om de befintliga 
strukturerna räcker för att hantera de nya frågorna (dvs. om man för att kunna tillhandahålla rådgivning i nya 
frågor behöver rekrytera ny personal, hyra ytterligare lokaler och/eller köpa ny utrustning).
Med tanke på att den granskade tjänsteleverantören minskade sin personal i slutet av femårsperioden tycks 
den även vara beroende av stödet från Ejflu för att täcka sina löpande kostnader.
Utöver stöd till befintliga tjänsteleverantörer finns det även en risk för att leverantörernas personalkostnader 
överfinansieras. Personalkostnader finansieras inom åtgärd 115 men de finansieras även inom åtgärd 114, där 
stöd ges för att finansiera de avgifter som jordbrukarna betalar till leverantörerna för rådgivning.Ruta 3 
16 Artikel 25 i rådets förordning 
(EG) nr 1698/2005 av den 20 
september 2005 om stöd för 
landsbygdsutveckling från 
Europeiska jordbruksfonden 
för landsbygdsutveckling 
(EJFLU) (EUT L 277, 21.10.2005, 
s. 1): ”Stöd [...] som gradvis skall 
trappas ned under en period 
på högst fem år efter starten, 
skall beviljas för att täcka 
kostnader som uppstår vid 
inrättande av företagsled ‑
nings‑ , avbytar ‑ och rådgivnings‑  
tjänster inom jordbruket samt 
rådgivningstjänster inom 
skogsbruket.”
22 Iakttagelser
29 
Revisionen visade dock att relevanta 
kunskapsöverförings‑  och rådgivnings‑  
insatser också medfinansieras av Ejflu, 
trots bristfällig behovsanalys. Det 
berodde dock inte på att man identi ‑
fierat och fastställt specifika behov (se 
ruta 4 ).
Exempel på relevanta och innovativa projekt som finansierats
Sverige  – Generationsskifte
Generationsskifte handlar om att ett jordbruksföretag överlåts från den äldre till den yngre generationen. 
Detta har blivit allt viktigare med tanke på ålderstrenden bland den del av befolkningen som aktivt arbetar 
inom jordbruket (mer än 50 % av jordbrukarna i Sverige och EU är 55 år eller äldre17). Vid den endagskurs som 
granskades i Sverige ges främst information om ekonomiska och finansiella frågor (särskilt beskattningsfrå ‑
gor) samt civilrättsliga frågor. Även psykologiska och känslomässiga aspekter, som också är väsentliga vid 
överlåtelsen av ett familjejordbruk, behandlas. De gås dock igenom närmare vid de coachningstillfällen som 
också erbjuds.
Sverige – Grön Arena
Grön Arena är ett projekt som ska stödja jordbruksföretag som tillhandahåller tjänster som rör social omsorg, 
utbildning, hälso ‑ och sjukvård och rekreation. Det kan t.ex. handla om att ordna aktiviteter på gården för 
äldre eller för barn efter skolan, må bra‑aktiviteter på landet eller med djur osv. Projektet tillgodoser behov 
som finns i samhället och innebär möjligheter till inkomstdiversifiering för jordbrukarna. Efter att ha införts på 
prov i en region utökades projektet till hela landet.
Österrike  – Kurs i företagsledning för kvinnor på landsbygden
Syftet med den här kursen i företagsledning var att uppmuntra kvinnor och ge dem möjlighet att överta 
ansvarsfulla positioner i landsbygdsföretag och samhällsgrupper och därmed även fungera som förebilder 
och uppmuntra andra kvinnor att delta aktivare i landsbygdsutvecklingen. Kursens relevans är tydligt hämtad 
ur gemenskapens strategiska riktlinjer för programperioden 2007–201318, som innehåller uttryckliga mål för 
att uppmuntra kvinnor att ge sig in på arbetsmarknaden och tillgodose kvinnors behov av utbildning (mer 
information om kursen finns även i  ruta 9 ).
17 Europeiska kommissionen (2015): Member States Factsheets  (faktablad om medlemsstaterna) (Sverige, s. 13, och Europeiska unionen, s. 17) ( http://
ec.europa.eu/agriculture/statistics/factsheets/index_en.htm ).
18 Rådets beslut 2006/144/EG av den 20 februari 2006 om gemenskapens strategiska riktlinjer för landsbygdsutvecklingen (programperiod 
2007–2013) (EUT L 55, 25.2.2006, s. 20).Ruta 4

23 Iakttagelser
Medlemsstaterna 
kontrollerar inte 
alltid leverantörernas 
kvalifikationer och 
erfarenheter
30 
För att se till att de kunskapsöverfö ‑
rings ‑ och rådgivningstjänster som 
erbjuds är ändamålsenliga och håller 
hög kvalitet bör de aktörer som till ‑
handahåller sådana tjänster ha erfor ‑
derlig kompetens, både när det gäller 
personalens kvalifikationer, erfaren ‑
heter och regelbundna fortbildning 
och när det gäller administrativ och 
teknisk kapacitet.
31 
När det gäller rådgivningstjänster 
konstaterade revisionsrätten att alla 
medlemsstater levde upp till förväntad 
standard19, vilket innebar att jordbru ‑
kare och skogsbrukare kunde välja 
från en lista av behöriga leverantörer. 
I Sverige gällde kraven på kvalifikatio ‑
ner och erfarenheter dock endast råd ‑
givning om tvärvillkor och arbetsmiljö, 
eftersom annan typ av rådgivning 
till jordbrukare erbjöds inom åtgärd 
111, där det inte hade fastställts några 
sådana krav.32 
I avsaknad av tillämpliga EU‑regler 
hade Sverige inte fastställt några krav 
när det gällde kunskapsöverförings ‑
åtgärder. Andra granskade med ‑
lemsstater hade fastställt relevanta 
urvals ‑ eller tilldelningskriterier, även 
om revisionen, trots att det fanns vissa 
exempel på god praxis, visade att 
förfarandena för att utvärdera leve ‑
rantörernas kvalifikationer var ganska 
ineffektiva.
33 
Österrike och Förenade kungariket 
(England) har stränga krav på leve ‑
rantörerna. I Österrike är leverantö ‑
rerna av kunskapsöverföringstjänster 
stödberättigade bara om de har ett 
giltigt kvalitetssäkringsintyg för vuxen ‑
utbildning, och i Förenade kungariket 
(England) måste intresserade tjänste ‑
leverantörer styrka att de har finansiell, 
teknisk eller yrkesmässig kapacitet 
i det första av anbudsförfarandets tre 
steg. I båda fallen visade dock revision ‑
en att myndigheterna inte systema ‑
tiskt kontrollerade kvalifikationer och 
erfarenhet hos de företag som tillhan ‑
dahåller kurserna eller deras utbildare 
(se även ruta 5 ).
Österrike: Utbildningsleverantörernas kvalitetssäkringsintyg 
kontrolleras inte
För att kontrollera urvalskriteriet om att leverantörer av kunskapsöverföringstjänster ska ha ett kvalitetssäk ‑
ringsintyg har de österrikiska myndigheterna infört relevanta kontrollpunkter i sina checklistor. Revisionsrät ‑
ten konstaterade dock att myndigheterna i fyra av 30 fall bekräftade dessa punkter i sina checklistor även om 
kvalitetssäkringsintyget saknades.
De totala offentliga utgifter som betalats till dessa fyra leverantörer uppgick till 3,6 miljoner euro (Ejflu: 
1,8 miljoner euro), varav ca 3,1 miljoner euro (Ejflu: 1,6 miljoner euro) avsåg en och samma leverantör. I ok ‑
tober 2014 meddelade leverantören att ett kvalitetssäkringsintyg nu hade erhållits. Utbildning hade dock 
tillhandahållits sedan 2007.Ruta 5
19 Se artikel 15.2 i kommissionens 
förordning (EG) nr 1974/2006 
av den 15 december 2006 om 
tillämpningsföreskrifter för 
rådets förordning (EG) nr 
1698/2005 om stöd från Euro ‑ 
peiska jordbruksfonden för 
landsbygdsutveckling (EJFLU) 
(EUT L 368, 23.12.2006, s. 15):  
”2. De myndigheter och organ 
som utses för att tillhandahålla 
jordbrukare rådgivnings ‑
tjänster skall ha lämpliga 
resurser i form av kvalificerad 
personal, administrativa och 
tekniska hjälpmedel samt 
erfarenhet inom rådgivning 
och tillförlitlighet när det 
gäller de krav, villkor och 
normer som avses i artikel 24.1 
andra stycket a och b i 
förordning (EG) nr 1698/2005.”
24 Iakttagelser
34 
Liknande problem med bristfälliga 
kontroller av leverantörernas kvali ‑
fikationer konstaterades i Polen och 
Spanien (Galicien). Myndigheterna 
förlitade sig på leverantörernas upp ‑
gifter, utan att kontrollera dessa med 
hjälp av styrkande handlingar. När 
myndigheterna i Spanien (Galicien) 
själva tillhandahöll kurser togs perso ‑
nalens kvalifikationer och erfarenheter 
för givna, liksom den tekniska och 
administrativa kapaciteten, och inga 
kontroller genomfördes.
Urvalet av insatser och leve-
rantörer sker utan rättvis och 
öppen konkurrens
35 
Konkurrens sporrar leverantörer att 
förbättra sina tjänster, erbjuda bra 
priser och föreslå behovsdrivna tjäns ‑
ter och bör därför ge de europeiska 
skattebetalarna mer valuta för sina 
pengar. Konkurrensens grundprinciper 
är rättvisa och öppenhet. Som redan 
nämnts i punkt 24 bör de ansvariga 
myndigheterna dessutom ha en tydlig 
uppfattning om vilka tjänster som be ‑
hövs för att vid inbjudningar att lämna 
förslag eller anbud kunna specificera 
vilka tjänster som behövs eller faststäl ‑
la relevanta kriterier för att välja rätt 
insatser.36 
När det gäller kunskapsöverföringsåt ‑
gärder har de granskade medlemssta ‑
terna olika sätt att välja leverantörer 
och tjänster. Dessa varierar från ingen 
konkurrens alls till att myndigheterna 
eller närstående organ tillhandahål ‑
ler tjänsterna internt eller anordnar 
enstaka inbjudningar att lämna förslag 
eller offentliga upphandlingar. Trots de 
många olika förfaranden som tillämpas 
konstaterade revisionsrätten dock att 
det i allmänhet var förslagen från de 
mångåriga och väletablerade leveran ‑
törerna av kunskapsöverföringstjänster 
som oftast valdes ut och som mottog 
största delen av stödet från Ejflu. Revi ‑
sionsrätten anser att detta berodde på 
bristande konkurrens och/eller bristan ‑
de rättvisa och öppenhet.
37 
I följande punkter presenterar revi ‑ 
sionsrätten de förfaranden som den 
kommit i kontakt med i de olika 
granskade medlemsstaterna och vissa 
risker och iakttagelser i samband med 
dessa förfaranden:
Ingen konkurrens vid valet 
av leverantörer och tjänster – 
Österrike och Sverige
38 
Det är möjligt att när som helst under 
programperioden begära och lämna 
in projektförslag. Det finns med andra 
ord inga fasta ansökningsperioder 
eller tidsfrister. Det innebär att det 
saknas konkurrens vid utvärderingen 
och valet av projekt och att leveran ‑
törerna inte har några incitament att 
föreslå särskilt behovsinriktade och 
väl utformade tjänster. Det finns med 
andra ord stor risk för att huvuddelen 
av det finansiella stödet används till 
leverantörsdrivna tjänster.
25 Iakttagelser
39 
Vid tidpunkten för revisionen hade 
en grupp offentliga utbildningsinsti ‑
tut i Österrike mottagit 77,3 % av det 
Ejflu‑stöd som fanns för åtgärd 111 och 
54,3 % av stödet för åtgärd 331. Dessa 
utbildningsinstitut har en konkurrens ‑
fördel jämfört med andra leverantörer 
eftersom inga andra leverantörer hade 
möjlighet att delta i de officiella möten 
som myndigheterna anordnade där 
nya kurser och genomförandebestäm ‑
melser diskuterades. I en utvärderings ‑
rapport som utarbetats på uppdrag av 
de österrikiska myndigheterna konsta ‑
terades att delstaterna [Bundesländer] 
nästan uteslutande godkände kurser 
som instituten redan erbjöd, med po ‑
tentiellt höga dödviktseffekter20.
Tjänster tillhandahålls internt  – 
Spanien (Galicien) och Sverige
40 
I Spanien (Galicien) tillhandahölls 
tjänsterna ofta internt (89 % av budge ‑
ten för åtgärd 111), vilket även var fallet 
i Sverige (61 % av budgeten för åtgärd 
111 och 35 % för åtgärd 331). Privata 
leverantörer fick inte möjlighet att ut ‑
föra sådana projekt som i stället god ‑
kändes direkt av medlemsstaternas 
myndigheter. Revisionsrätten hittade 
inga dokumenterade beslutsförfaran ‑
den där man fastställt ett ekonomiskt 
tak och/eller angett skäl för att tjäns ‑
terna borde tillhandahållas internt 
(t.ex. för att det fanns intern expertis 
och kapacitet eller för att behovet av 
färdigheter inte kunde tillgodoses av 
marknaden).41 
I Sverige behandlades interna projekt 
på samma sätt som projekt som ut ‑
fördes av externa utbildningsleveran ‑
törer. Det innebar med andra ord att 
en annan organisatorisk enhet inom 
samma myndighet godkände insat ‑
sen. Projekten rankades dock inte, och 
revisionsrätten konstaterade att flera 
kontroller endast gjordes pro forma  (se 
punkt 53).
42 
Interna projekt lades också ut på 
entreprenad. Kostnaderna för admi ‑
nistrationen kring projekten (t.ex. 
utarbetandet av meddelandet om 
upphandling, kontrollen av inkomman ‑
de anbud) som ingick i myndighetens 
normala arbetsuppgifter togs upp som 
kostnader inom ramen för projektet. 
Vid revisionen konstaterades även att 
interna projekt som genomfördes av 
myndigheterna själva i vissa fall var 
betydligt dyrare än de tjänster som 
redan fanns att tillgå på marknaden 
utan Ejflu‑stöd (se punkt 55).20 Mandl, C. och Kuttner, T., 
Bildungsevaluierung Ländliche 
Entwicklung LE 07-13 – End-
bericht , Wien, 2013, s. 107.  
Dödviktseffekt: uppstår i en 
situation där bidrags ‑
finansierade insatser eller 
projekt helt eller delvis skulle 
ha genomförts även utan 
bidrag.
26 Iakttagelser
Inbjudningar att lämna 
förslag  – Spanien (Galicien)
43 
I Spanien (Galicien) genomfördes en ‑
dast 11 % av budgeten för åtgärd 111 
genom ett konkurrensutsatt urvalsför ‑
farande, dvs. de årliga inbjudningarna 
att lämna förslag. De mottagna för ‑
slagen utvärderades med hjälp av ett 
poängsystem för olika kriterier som de 
potentiella leverantörerna informera ‑
des om. Revisionen visade dock att det 
inte fanns någon objektiv metod för 
tilldelningen av poäng. Detta innebar 
att ansökningarna antingen tilldelades 
0 poäng (om de erforderliga uppgif ‑
terna i ansökan saknades) eller högsta 
möjliga poäng (när alla tillämpliga 
rutor var ifyllda, även om de innehöll 
ospecifik information). Urvalsförfaran ‑
det blev därför otydligt och det fanns 
inga garantier för att de bästa leveran ‑
törerna och tjänsterna valdes ut.
Offentlig upphandling  – 
Förenade kungariket (England) 
och Polen
44 
Offentliga upphandlingar eller an ‑
budsförfaranden är konkurrensutsatta 
urvalsförfaranden som följer vissa for ‑
mella regler. Om de tillämpas korrekt 
bör de ge rimliga garantier för rättvisa 
och öppenhet och goda resultat i fråga 
om valet av leverantörer och projekt. 
Revisionsrätten lade dock märke till 
flera frågor som gav anledning till oro.45 
En fråga som konstaterades i Förenade 
kungariket (England) rör utläggning 
på underleverantörer. Upphandlings ‑
förfarandet, som var uppdelat i flera 
steg och stora delar, gynnar de stora 
leverantörerna. Mindre leverantörer 
kan endast ingå i leveransstrukturen 
som underleverantörer. De engelska 
myndigheterna kräver att anbudsgi ‑
varna tillhandahåller relevant informa ‑
tion, t.ex. avtal med underleverantörer, 
kontraktsuppföljning och planerad 
kommunikation för att se till att önskat 
resultat uppnås. Samtidigt har de 
ingen direkt kontroll över underleve ‑
rantörerna och förlitar sig på huvudle ‑
verantören både när det gäller valet av 
underleverantörer och faktureringen 
av levererade tjänster. Det senare 
innebar att myndigheterna betalade ut 
stora vinster till huvudentreprenören, 
en aspekt som utvecklas närmare i del 
2 i denna rapport (se ruta 8 ).
46 
I Polen äventyrades upphandlings ‑
förfarandet av ett illa utformat tilldel ‑
ningssystem som gynnar väletablerade 
konsortier framför nya leverantörer. 
Revisionsrätten konstaterar också att 
det inte räcker att myndigheterna gör 
en global utvärdering av de ansökande 
konsortierna utan att de även måste 
utvärdera de enskilda medlemmarnas 
kapacitet och roller (se ruta 6 ).
27 Iakttagelser
Kommissionens vägledning 
till medlemsstaterna om 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder var 
begränsad
47 
Kommissionen godkände landsbygds ‑
utvecklingsprogrammen i början av 
programperioden och ställde inte krav 
på medlemsstaterna att i sina pro ‑
gramdokument tydligt identifiera vilka 
behov av kunskap och färdigheter som 
verksamhetsutövarna på landsbygden 
hade eller beskriva sina urvalsförfa ‑
randen. Kommissionen gav inte heller 
någon lämplig vägledning under pro ‑
gramperioden 2007–2013 som skulle 
kunna ha hjälpt medlemsstaterna att 
fastställa lämpligare förfaranden. När 
det gäller den nya programperioden 
utarbetade kommissionen mer omfat ‑
tande vägledning om åtgärderna utan 
att närmare ange hur behoven av kun ‑
skap och färdigheter ska identifieras (t.ex. med hjälp av flexibla analys ‑ och 
planeringsförfaranden). Revisions ‑
rätten kunde, utifrån de program ‑
dokument som vi tog del av under 
revisionen, inte hitta några belägg för 
att medlemsstaterna har förbättrat 
sin analys av behoven av kunskap och 
färdigheter (se punkterna 23–29).Tilldelningssystemet i Polen är illa utformat och genomfört
Nyetablerade leverantörer med mindre än två års erfarenhet kan aldrig uppnå det lägsta poäng ‑
kravet för organisatorisk erfarenhet och är på förhand uteslutna från finansiellt stöd, oavsett kvaliteten på 
deras föreslagna insatser.
Dessutom innebär den polska genomförandeförordningen att tre poäng får tilldelas för ”utbyte av erfaren ‑
heter av att anordna utbildning” i fall där en jordbruksorganisation är medlem i ett konsortium som deltar 
i upphandlingen. Revisionsrätten konstaterade att myndigheterna hade tilldelat tre poäng till ett sådant 
konsortium trots att jordbruksorganisationen endast hade en mindre roll i tillhandahållandet av tjänsten som 
inte ens föranledde betalning. Analyserna av flera framgångsrika upphandlingar visade att dessa tre poäng 
kan vara avgörande för att vinna en upphandling.Ruta 6 

28 Iakttagelser
48 
Kommissionen utfärdade inte några 
riktlinjer till medlemsstaterna, utöver 
den befintliga lagbestämmelsen om 
rådgivningstjänster 2007–2013, om 
hur man ser till att leverantörer av 
kunskapsöverförings ‑ och rådgivnings ‑
tjänster är tillförlitliga, har lämpliga 
kvalifikationer och erfarenheter och 
erforderlig administrativ och teknisk 
kapacitet. Vissa förbättringar kan kom ‑
ma att ske under programperioden 
2014–2020, särskilt med tanke på att 
EU:s bestämmelser om leverantörernas 
kapacitet och kvalifikationer numera 
även omfattar kunskapsöverförings ‑
tjänster21 (se punkterna 30–34).
49 
När det gäller programperioden 
2007–2013 kände kommissionen inte 
alltid till problemen med förfarandena 
för att välja leverantörer och tjänster 
och kunde därför inte ställa krav på 
medlemsstaterna att tillämpa korrige ‑
rande åtgärder (se punkterna 35–46).
50 
I lagstiftningen för programperio ‑
den 2014–2020 ställs det krav på att 
förfarandet för att välja leverantörer 
av rådgivningstjänster ska regleras av 
lagstiftning om offentlig upphand ‑
ling22. Det finns därför risk för att 
upphandlingen endast resulterar i en 
enda vinnare per geografiskt och/eller 
tematiskt område och minskar valmöj ‑
ligheterna för verksamhetsutövare på 
landsbygden. Denna risk kan minskas 
genom det faktum att medlemssta ‑
terna får teckna ramavtal med flera 
leverantörer23 och på så sätt låta verk ‑
samhetsutövare på landsbygden välja 
bland flera tjänsteleverantörer.51 
När det gäller valet av kunskapsöver ‑
föringstjänster och leverantörer av 
dessa tjänster finns det ingen uttryck ‑
lig bestämmelse i den tillämpliga 
lagstiftningen. Medlemsstaterna kan 
dock välja mellan olika förfaranden 
i enlighet med sin nationella lagstift ‑
ning, bland annat anbudsförfaranden, 
(…) och internt förfarande24. I avsaknad 
av ytterligare specifik vägledning från 
kommissionen kan de problem som 
revisionsrätten konstaterat i samband 
med programperioden 2007–2013 
mycket väl kvarstå. Det handlar t.ex. 
om att tjänster tillhandahålls internt 
utan öppna beslutsförfaranden eller 
motiveringar, att tjänster läggs ut på 
entreprenad utan administrativ kon ‑
troll och att samma normer tillämpas 
som för normala kontrakt samt att till ‑
delningsförfaranden tillämpas som inte 
är öppna för insyn och/eller är rättvisa.
Del II – Förfaranden för att 
säkerställa kostnads-
effektiva och samordnade 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningstjänster
Medlemsstaterna har god-
känt utbildningsinsatser utan 
att ha gjort ändamålsenliga 
kontroller av att kostnaderna 
var rimliga
52 
Åtgärder för att se till att kostnaderna 
för landsbygdsutvecklingsbidrag hålls 
under kontroll är ett viktigt led i ”den 
sunda ekonomiska förvaltning” som 
krävs enligt EU:s budgetförordningar. 
Enligt dessa förväntas alla förvaltare 
av EU‑budgeten tillämpa principen om 
sparsamhet, dvs. ge stöd till rätt saker 
till rätt pris. Detta bör göras genom 
att man kontrollerar kostnaderna på 
förhand, dvs. innan bidraget beviljas 
och betalas ut.21 Artiklarna 14.3 och 15.3 
i förordning (EU) nr 1305/2013.
22 Artikel 15.3 i förordning (EU) 
nr 1305/2013.
23 I enlighet med artikel 32 i 
direktiv 2004/18/EG.
24 Informationsbladet Knowledge 
transfer and information 
actions  (kunskapsöverförings ‑ 
och informationsinsatser), 
version från oktober 2014.
29 Iakttagelser
53 
Som revisionsrätten framhöll i sin 
särskilda rapport nr 22/201425 gör 
myndigheterna i medlemsstaterna inte 
tillräckligt för att se till att de kostna ‑
der som ligger till grund för de bidrag 
som godkänns för landsbygdsutveck ‑
ling är rimliga. Vid kunskapsöverfö ‑
ringsåtgärder är projektansökningarna 
ofta inte tillräckligt detaljerade för att 
möjliggöra en meningsfull bedömning 
av kostnaderna i förhållande till de 
planerade insatserna. Trots det god ‑
kände myndigheterna i Österrike och 
Sverige sådana allmänna projektansök ‑
ningar och angav i sina checklistor att 
kostnadernas rimlighet faktiskt hade 
kontrollerats. Andra exempel på brister 
i förhandskontrollerna i medlemssta ‑
terna ges i  ruta 7 .Det finns tecken på att 
medlemsstaterna ibland 
betalade för mycket för  
utbildnings- eller rådgiv-
ningstjänster som inte varit 
tillräckligt motiverade
54 
Som beskrivs ovan är myndigheterna 
i medlemsstaterna skyldiga att kont ‑
rollera att de bidrag som de godkän ‑
ner bygger på rimliga kostnader. Det 
är dock inte ovanligt att de uppkomna 
kostnaderna skiljer sig från de kostna ‑
der som godkänts i ansökningsskedet: 
både specifikationerna och priserna 
kan ändras. Myndigheterna i medlems ‑
staterna behöver därför ha regler och 
system för att upptäcka betydande 
avvikelser från godkända projektkost ‑
nader och för att kontrollera att de 
ändrade kostnaderna fortfarande är 
rimliga innan de betalar ut bidraget.25 Särskild rapport nr 22/2014 Att 
uppnå sparsamhet: att hålla 
kostnaderna för 
EU‑finansierade projektbidrag 
inom landsbygdsutveckling 
under kontroll (http://eca.
europa.eu ).
Exempel på brister i förhandskontrollerna av kostnadernas rimlighet
Förenade kungariket (England):
Vid en anbudsinfordran mottog myndigheterna endast ett anbud från en utbildningsleverantör. De godtog 
anbudet utan att jämföra priserna med tidigare kostnader eller andra riktmärken. Revisionsrätten konstatera ‑
de att det begärda priset per elev var två till åtta gånger högre än det standardpris som leverantören angav 
i sin broschyr.
Spanien (Galicien):
Budgeten för ett utbildningsprojekt höjdes utan att det begärts någon dokumentation som kunde styrka den 
föreslagna höjningen.
Österrike:
Budgeten för ett stort projekt höjdes två gånger, vilket resulterade i ett totalt bidrag på 2,7 miljoner euro. 
Myndigheterna godkände budgethöjningen med argumentet att de inlämnade kostnadsberäkningarna bygg ‑
de på faktiska utbetalningar för liknande insatser under tidigare år. Revisionsrätten hittade dock inga belägg 
för att det gjorts några lämpliga kontroller.Ruta 7

30 Iakttagelser
55 
Revisionsrätten upptäckte att det i 
utbetalningsskedet fanns flera brister 
i förfarandet som resulterade i felak ‑
tiga utbetalningar, för höga utbetal ‑
ningar eller osäkerhet kring de utbe ‑
talade beloppens korrekthet. Detta 
illustreras nedan:
 ο Obligatorisk utbildning för jord ‑
brukare, t.ex. om hanteringen av 
fytosanitära produkter och om 
djurskydd, som de regionala myn ‑
digheterna tillhandahöll direkt för 
2 680 respektive 2 030 euro, fanns 
att tillgå i området till ett mycket 
lägre pris (150 respektive 200 euro) 
(Spanien  (Galicien)).
 ο Utbetalningarna justerades 
inte utifrån deltagarnas faktiska 
deltagande i utbildningen, trots 
att kostnaderna för projektet 
skulle beräknas utifrån detta 
(Spanien  (Galicien)).
 ο Närvarolistorna för utbildningen 
var otillförlitliga: de hade anting ‑
en undertecknats i förväg, visade 
tecken på att ha ändrats av en 
annan person än deltagaren eller 
kunde inte tolkas på grund av de 
olika tecken och koder som använ ‑
des (Polen och Spanien (Galicien)).
 ο Det pris som myndigheten i med ‑
lemsstaten fick betala för kurserna 
var väldigt mycket högre än de 
belopp som faktiskt betalades till 
underleverantörerna (Förenade 
kungariket  (England), se ruta 8 ). ο För de projekt som myndighe ‑
terna i medlemsstaterna själva 
genomförde gick det inte att knyta 
kostnaderna för en enskild ut ‑
bildningsinsats till ett tillhörande 
ersättningsanspråk som lämnats in 
till det utbetalande organet inom 
en rimlig tidsram (Sverige).
 ο Det fanns antingen ingen skyldig ‑
het att föra tidrapporter eller så 
var reglerna för tidrapporteringen 
oklara eller omöjliggjorde korrekt 
redovisning av den faktiska tid 
som leverantörerna eller myndig ‑
heterna själva lagt ned på utbild ‑
ningsinsatsen (Sverige, Polen och 
Spanien). För myndigheternas del 
innebär detta att det finns risk för 
att verksamhet som ingår i myn ‑
digheternas normala ansvars ‑ 
område debiteras projekt som 
medfinansieras av Ejflu (se även 
punkt 42).
 ο Vissa rådgivningstjänster finansie ‑
rades helt (Sverige), vilket är i strid 
med lagstiftningen, som begränsar 
finansieringsgraden till 80 %.
 ο Det finns inte alltid tydliga avtal 
med externa utbildare eller förelä ‑
sare, och deras fakturor är inte till ‑
räckligt detaljerade för att det ska 
gå att bedöma både kostnadernas 
korrekthet och rimlighet och kopp ‑
lingen till projektet (Österrike och 
Sverige).
31 Iakttagelser
Alltför höga vinster i Förenade kungariket (England)
I Förenade kungariket (England) betalade myndigheterna i medlemsstaten alltför höga priser för flera kurser 
trots att man använt sig av offentlig upphandling. En leverantör lämnade in ett ersättningsanspråk för tre kur ‑
ser där kostnaderna var 13,8 gånger högre än de direkta utbildningskostnader som leverantören hade betalat 
till sina underleverantörer. Även en inspektör från det utbetalande organet hade påpekat (före revisionsrät ‑
tens granskning) att värdet inte motsvarade priset men detta påverkade inte de belopp som betalades ut. De 
brittiska myndigheterna planerar därför att införa ett strängare resultatövervakningssystem.
1 Andra kostnader är reklamkostnader och administrativa kostnader.  
2 Enligt ersättningsanspråk.
Källa : Europeiska revisionsrätten.Ruta 8
Totala betalningar ²
(deltagaravgifter
 och oﬀentlig ﬁnansiering)
13 %8 %9 %
CBA
87 %92 %91 %Kurs
9 420 £16 540 £5 536 £
BruttovinstDirekta utbildningskostnader som betalats till underleverantörer¹
32 Iakttagelser
Omfattningen av kommis-
sionens revisioner gav inte 
tillräcklig information om de 
brister som revisionsrätten 
konstaterat
56 
Kommissionen ska genom sina revi ‑
sioner övervaka de förvaltnings ‑ och 
kontrollsystem som inrättats i med ‑
lemsstaterna26. Kunskapsöverförings‑  
och rådgivningstjänster anses vara 
viktiga för landsbygdssamhällets 
vidareutveckling och ekonomi. Dock 
gav omfattningen av kommissionens 
revisioner för att övervaka förvaltning ‑
en av dessa åtgärder inte tillräckligt 
med relevant information om med ‑
lemsstaternas genomförande ‑ och 
kontrollförfaranden, och de upptäckte 
och åtgärdade inte någon av de brister 
som påpekas ovan.
57 
Kommissionen har inte genomfört 
några specifika revisioner av kunskaps ‑
överförings ‑ och rådgivningsåtgärder 
under 2007–2013 med motivering ‑
en att de berörda stödbeloppen är 
relativt låga. År 2010 gjordes en mer 
omfattande revision som inbegrep 
åtgärd 111. Den avslöjade flera brister 
i förvaltnings ‑ och kontrollsystemen 
(nyckelkontroller) och föranledde en 
finansiell korrigering27.Det sker ingen samordning 
av EU -medel och andra 
medel för att säkerställa 
effektiv kunskapsöverföring 
och rådgivning
58 
Som redan nämnts i punkt 13 kan 
kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningsinsatser för verksamhetsutövare 
på landsbygden finansieras av andra 
källor än Ejflu. Revisionsrätten konsta ‑
terade vid kontrollbesöken och baserat 
på sin enkät att sådan finansiering till ‑
handahålls av andra EU‑fonder (särskilt 
ESF) samt av nationella och regionala 
finansieringskällor.
59 
För att undvika att samma insatser fi ‑
nansieras dubbelt genom olika fonder 
är medlemsstaterna skyldiga att dra 
en skiljelinje mellan de olika fonder ‑
na i sina landsbygdsutvecklingspro ‑
gram28 och genomföra ändamålsenliga 
förvaltningsförfaranden29.
60 
Skiljelinjer mellan de olika EU‑fonder ‑
na var dock inte bara medlemsstater ‑
nas skyldighet. Den borde ha börjat 
på kommissionsnivå med ordentlig 
samordning mellan de generaldirekto ‑
rat som ansvarar för de olika fonderna. 
Kommissionen borde ha bedömt om 
skiljelinjerna var lämpliga och god ‑
känt dem som ett led i de nationella 
strategiplanerna för landsbygdsut ‑
veckling, gett vägledning och kon ‑
trollerat hur åtgärderna genomförts 
i medlemsstaterna.26 Artikel 59.2 i förordning (EU, 
Euratom) nr 966/2012.
27 Kommissionen kan göra 
finansiella korrigeringar om 
utgifter, transaktioner eller 
förfaranden är oriktiga och 
inte har korrigerats av 
medlemsstaten. Finansiella 
korrigeringar kan även göras 
när det föreligger allvarliga 
brister i förvaltnings ‑ och 
kontrollsystemen som har 
äventyrat de bidrag som EU 
redan har betalat ut till ett 
program eller när en med ‑ 
lemsstat inte har utrett 
oriktigheter eller gjort 
erforderliga korrigeringar.
28 Artikel 60 i förordning (EG) 
nr 1698/2005.
29 Artikel 24.5 i kommissionens 
förordning (EU) nr 65/2011 av 
den 27 januari 2011 om 
tillämpningsföreskrifter för 
rådets förordning (EG) 
nr 1698/2005 vad gäller 
kontroller och tvärvillkor 
i samband med stöd för 
landsbygdsutveckling (EUT 
L 25, 28.1.2011, s. 8).
33 Iakttagelser
61 
För programperioden 2007–2013 gav 
kommissionen inte ut någon vägled ‑
ning om hur skiljelinjerna bör dras 
eller om hur man kan undvika risken 
för dubbelfinansiering. Den godkände 
också medlemsstaternas landsbygds ‑
utvecklingsprogram utan att kräva 
några närmare uppgifter om de me ‑
kanismer som skulle tillämpas för att 
undvika dubbelfinansiering. Revisions ‑
rätten upptäckte flera fall där liknande 
insatser hade finansierats genom olika 
fonder och där skiljelinjen mellan fon ‑ 
derna varit otydlig. Här är den uppen ‑ 
bara nackdelen risken för dubbla för ‑ 
valtningsstrukturer. Ju otydligare skil ‑
jelinjer i kombination med bristfälliga 
förvaltningsförfaranden, desto större 
risk för dubbelfinansiering.
62 
Trots det konstaterade revisionsrätten 
att vissa medlemsstater tillämpade 
god praxis för att minska risken för 
dubbelfinansiering, t.ex. stämpling av 
fakturor (Spanien (Galicien), Österrike 
och Polen), deklarationer från stöd ‑
mottagarna (Spanien (Galicien)) och 
samråd mellan behöriga myndigheter 
och obligatoriska kontroller i ansök ‑
ningsskedet (Sverige).63 
När det gäller skiljelinjer mellan olika 
EU‑fonder kontrollerade revisions ‑
rätten medlemsstaternas nationella 
strategiplaner och landsbygdsutveck ‑
lingsprogram för programperioden 
2007–2013 och konstaterade följande 
brister:
 ο I Spanien (Galicien) kunde utbild ‑
ningsinsatser utanför det ordinarie 
utbildningssystemet i landsbygds ‑
områden få stöd från antingen 
Ejflu, ESF eller Europeiska regiona ‑
la utvecklingsfonden. Inga rele ‑
vanta kriterier för skiljelinjer hade 
dock fastställts. Vi fann exempel på 
både it‑kurser och kurser i sam ‑
verkande entreprenörskap i lands ‑
bygdsområden som finansierats 
av antingen Ejflu (åtgärd 111), Eruf 
eller ESF.
 ο I Förenade kungariket (England) 
var ESF‑finansierade kurser i ledar ‑
skap och företagsledning, it ‑ och 
kontorskunskap öppna för alla fö ‑
retag, däribland företag på lands ‑
bygden, trots att kriterierna för 
skiljelinjer tycktes utesluta dem.
 ο I Polen hade liknande utbild ‑
ningsinsatser finansierats inom 
ESF:s operativa program Mänskligt 
kapital o ch åtgärd 111.
 ο I Belgien (Vallonien) kunde lik ‑
nande insatser finansieras inom 
åtgärd 331 och ESF. Denna åtgärd 
startades med landsbygdsutveck ‑
lingsstöd men lades sedan ned. De 
belgiska myndigheterna förklara ‑
de att utbildningsleverantörerna 
föredrog stöd från ESF, eftersom 
de ansåg att dess kostnadsersätt ‑
ningsregler var mindre stränga än 
Ejflu‑reglerna.
34 Iakttagelser
64 
I Spanien (Galicien) avslöjade revi ‑
sionen att systemet riskerade att leda 
till dubbelfinansiering mellan åtgärd 
115 och ESF eftersom kostnaderna för 
nyrekryterad personal täcktes av båda 
fonderna. Vi fann ett fall där en tjäns ‑
televerantör hade mottagit stöd från 
både ESF (122 400 euro) i samband 
med skapandet av nya arbetstillfällen 
och från åtgärd 115 (124 700 euro).
65 
I de aktuella förordningarna för den 
nya programperioden 2014–2020 
poängteras vikten av ökad samstäm ‑
mighet mellan EU‑fonderna. Det nya 
förhållningssättet inriktas mindre på 
skiljelinjer och mer på komplementa ‑
ritet. Det saknas dock operativ vägled ‑
ning från kommissionen. Revisionsrät ‑
ten har analyserat partnerskapsavtalen 
och det är för flera medlemsstater 
oklart hur den bristande samordning ‑
en under programperioden 2007–2013 
kommer att åtgärdas under den nya 
perioden.Del III – Förfaranden för 
att övervaka och utvär-
dera resultaten av kun-
skapsöverförings- och 
rådgivningsinsatserna
66 
Övervakning och utvärdering är en 
viktig del i arbetet med att se till att 
EU:s budget används väl30. Som illus ‑
treras i  figur 4  och punkt 1 kan över ‑
vakning och utvärdering ge underlag 
till kortsiktiga analyser och kravspe ‑
cifikationerna för programmet inom 
den sjuåriga programperioden och till 
utformningen av längre program för 
framtiden.
67 
Då kommissionen saknar en modell för 
ändamålet hänvisar revisionsrätten till 
Kirkpatricks vedertagna modell i fyra 
nivåer för utvärderingen av utbild ‑
ningsprogram. Modellens principer är 
tillämpliga på alla utbildningsprogram 
(se bilaga II ). Kirkpatricks fyra nivåer är 
en flerstegsmodell för utvärdering av 
utbildningsprogram. När man går från 
en nivå till nästa blir processen svårare 
och mer tidskrävande, men varje efter ‑ 
följande nivå ger också värdefullare 
information31.30 Med övervakning avses 
regelbunden granskning av 
utgifter, utfall och resultat, 
vilket ger uppdaterad 
information om huruvida 
programmen fortskrider som 
planerat. Med utvärdering 
avses periodisk insamling och 
analys av bevis – inklusive 
information som framtagits 
i samband med övervakning – 
för att dra slutsatser om ett 
programs eller en politisk 
åtgärds ändamålsenlighet och 
effektivitet.
31 Kirkpatrick, Donald L., Kirk ‑ 
patrick, James D., Evaluating 
Training Programs: The Four 
Levels , tredje upplagan, 2006, 
s. 21.
35 Iakttagelser
68 
Den information som inhämtas genom 
nivåerna 1 och 2 (reaktion och in ‑
lärning) kan främst användas för att 
identifiera frågor kopplade till den 
tillhandahållna tjänstens kvalitet, insat ‑
sens omfattning osv. Denna informa ‑
tion kan användas som underlag för 
att förfina kravspecifikationerna för 
kommande insatser eller förbättra 
urvalet av leverantörer i kommande 
inbjudningar att lämna förslag eller an ‑
bud. Nivåerna 3 och 4 (beteende och 
resultat) kan användas för att bedöma 
insatsernas effekter och resultat och 
användas för mer strategiska ändamål 
som omprövning av behov, identifie ‑
ring av nya behov osv.
Utbildningsleverantörerna 
samlar ofta in direkt feed-
back från kursdeltagarna 
men medlemsstaterna 
använder den sällan för att 
förbättra kommande insatser
69 
Revisionsrätten konstaterade att de 
flesta medlemsstater samlar in direkt 
feedback från kursdeltagarna vid kun ‑
skapsöverföringsåtgärder inom Ejflu 
men att de inte använder den fullt ut 
för att utvärdera utbildningens kvalitet 
eller ändra kurserna. Få medlemsstater 
samlar in information om den faktiska 
inlärningen (nivå 2).70 
I de flesta av de granskade medlems ‑
staterna fyller kursdeltagarna i kursut ‑
värderingar (även kallade nöjdhetsen ‑
käter) direkt efter avslutad utbildning. 
Detta sker främst på tjänsteleveran ‑
törens initiativ, men vissa myndighe ‑
ter i medlemsstaterna har utarbetat 
riktlinjer eller standardiserade kursut ‑
värderingar (se även ruta 9 ).
71 
Ofta använder myndigheterna i med ‑
lemsstaterna dock inte den insamlade 
informationen fullt ut. I Polen vidare ‑ 
befordras bara det sammanlagda re ‑
sultatet på en kvalitativ fråga till myn ‑
digheterna i slutrapporten i samband 
med utbetalningen. I Österrike vidare ‑
befordras varken kursutvärderingarna 
eller analyserna till myndigheterna. 
I Spanien (Galicien) översänder pro ‑
jektsamordnarna inte de ifyllda for ‑
mulären till myndigheternas centrala 
avdelningar vid utbildningsinsatser 
som förvaltas genom direkta åtgärder.
36 Iakttagelser
72 
De flesta myndigheter i de medlems ‑
stater som besöktes vid revisionen 
kontrollerar inte i vilken utsträck ‑
ning deltagarna faktiskt förvärvar de 
avsedda kunskaperna, färdigheterna 
och attityderna genom utbildning ‑
en (motsvarande Kirkpatricks nivå 
2 (inlärning)). I Spanien följde t.ex. 
myndigheterna inte upp hur många av 
kursdeltagarna som faktiskt genomför ‑
de det prov för vilket den förberedan ‑
de kursen hölls. I Förenade kungariket 
(England) kontrollerar myndigheterna inte andelen godkända deltagare i 
certifieringskurser och revisionsrätten 
hittade exempel där inte ens huvud ‑ 
entreprenören kände till andelen god ‑
kända deltagare i de kurser som dess 
underleverantör anordnat. I Polen görs 
inga prov eller intervjuer före och efter 
utbildningen för att utvärdera vad 
deltagaren har lärt sig. Det intyg som 
deltagarna mottar vid utbildningens 
slut är bara en bekräftelse på att de 
deltagit och inte en bekräftelse på att 
de har klarat ett prov.Exempel på god praxis för insamling av information för utvärdering  
av projekt
De polska  myndigheterna förser tjänsteleverantörerna med standardiserade kursutvärderingar med elva 
kvalitativa frågor.
Myndigheterna i  Förenade kungariket (England)  låter leverantörerna använda sina egna formulär men de 
säkerställer, genom riktlinjer, att formulären uppfyller minimikraven. Kursdeltagarna får tre eller fler svarsal ‑
ternativ (t.ex. mycket nöjd, nöjd eller missnöjd) inom sex olika områden: studietakt och kursinnehåll, material, 
lokaler och utrustning, handledarens stöd, övergripande kvalitet och färdigheternas relevans. Deltagarna 
måste även bekräfta färdigheternas relevans och sannolikheten för att de kommer att använda dem i prakti ‑
ken. Det finns även visst utrymme för kommentarer och förslag till förbättringar.
I Förenade kungariket (England)  gör myndigheterna dessutom en telefonundersökning bland slumpmäs ‑
sigt utvalda kursdeltagare. Det huvudsakliga målet med telefonundersökningen är att kontrollera närvaron, 
men det är också ett användbart sätt att få feedback.
Revisionsrätten såg ett gott exempel i  Österrike , där kursutvärderingen ingick i konceptet för en kurs i inno ‑
vativ företagsledning för kvinnor som är aktiva inom landsbygdsutveckling. Kursen innehöll en bedömning av 
de kvalitativa delarna i varje modul, t.ex. studieklimat, kursinnehåll och praktisk relevans, samt av utbildarnas 
och studiematerialets kvalitet. Utbildarna var skyldiga att göra en egenbedömning, som jämfördes med del ‑
tagarnas utvärdering, och avslutningsvis diskuterade leverantören feedbacken med de österrikiska myndig ‑
heterna. Deltagarna var även skyldiga att presentera ett examinationsdokument som de arbetat med kontinu ‑
erligt under kursen. Leverantören planerar även att göra en undersökning efter 1–2 år för att kontrollera om 
deltagarna fortfarande använder de förvärvade kunskaperna och färdigheterna. Det görs även intervjuer med 
deltagarna på internet som bekräftar de positiva resultaten av utvärderingen.Ruta 9

37 Iakttagelser
73 
I Österrike måste deltagarna i certi ‑
fieringskurser däremot klara ett prov. 
Leverantörerna måste övervaka och 
utvärdera kurserna enligt vissa kriterier 
och överlämna en sammanfattning av 
resultaten till den nationella jordbruk ‑
skammaren. Enligt de lämnade upp ‑
gifterna utfärdas över 850 intyg per år, 
vilket innebär att ca 95 % av deltagar ‑
na klarar kursen.
Det finns vissa exempel 
på god praxis där med-
lemsstaterna vidtar åt-  
gärder för att samla in 
användbar information om 
kunskapsöverförings- och 
rådgivningsinsatsernas 
effekter
74 
Som anges i ovanstående avsnitt 
utnyttjar medlemsstaterna inte alla de 
möjligheter som projektutvärdering 
ger. Vissa medlemsstater beställde 
undersökningar eller utvärderingar av 
utbildningsprogrammen i syfte att få 
information om beteendeförändring ‑
ar (Kirkpatricks nivå 3) och effekter 
(Kirkpatricks nivå 4). Dessa studier 
måste inledas med att man samlar in 
grundläggande utvärderingsuppgif ‑
ter, ibland långt efter kursernas slut, 
vilket gör det ännu svårare och ännu 
mer tidskrävande att dra meningsfulla 
slutsatser.75 
I Sverige genomför Statistiska central ‑
byrån regelbundet riksomfattande un ‑
dersökningar per post som ger feed ‑
back på alla fyra utvärderingsnivåer. 
Den senaste undersökningen genom ‑
fördes våren 2010 av 8 000 personer 
som hade deltagit i kunskapsöverfö ‑
rings ‑ eller rådgivningsinsatser inom 
landsbygdsutvecklingsprogrammen. 
Liknande undersökningar genomför ‑
des 1999 och 2006 och en ny under ‑
sökning planeras under 201532.
76 
I Österrike har myndigheterna beställt 
en specifik utvärdering av åtgärder ‑
na 111 och 331. Undersökningen har 
utformats med hjälp av följande fyra 
metoder: analys av nationella och 
internationella studier, rapporter och 
andra dokument, webbundersökning 
av verksamhetsutövare på landsbyg ‑
den (både av dem som deltagit och 
dem som inte deltagit i utbildnings ‑
åtgärder), utbildningsleverantörer 
och tjänstemän, djupintervjuer på 1–2 
timmar och så kallade utvärderingska ‑
féer. Upphovsmännen lämnar mycket 
detaljerad information, t.ex. om den 
beräknade nyttan av utbildningsåtgär ‑
derna i allmänhet och av olika typer 
av insatser eller om de hinder som 
finns för deltagande. Samtidigt pekar 
de även på brister i det österrikiska 
systemet och föreslår att det införs ett 
konkurrensutsatt projekturval genom 
användning av specifika framgångsin ‑
dikatorer per projekt33.
77 
Även i Förenade kungariket (England) 
och Sverige har man i samband med 
externa studier samlat in uppgifter 
som gör det möjligt att dra slutsatser 
om nyttan av utbildningen och rådgiv ‑
ningen (se ruta 10 ).32 Jordbruksverket: 
Kompetensutveckling inom 
landsbygdsprogrammet 
– Rapport från en statistisk 
undersökning genomförd . 
Rapport 2010:30.  
Jordbruksverket: Analys av 
kompetensutvecklingen inom 
landsbygdsprogrammet 
- Fördjupning av rapport 
2010:30 . Rapport 2011:39.
33 Mandl, C. and Kuttner, T., 
Bildungsevaluierung Ländliche 
Entwicklung LE 07-13 – 
Endbericht , WIEN, 2013.v
38 Iakttagelser
78 
I Sverige har man sedan 2001 inom 
initiativet Greppa Näringen35 gett 
kostnadsfri miljörådgivning till jord ‑
bruksföretag på mer än 50 hektar 
och/eller mer än 25 djurenheter. Stöd 
erhålls genom Ejflu och genom återin ‑
vesterade miljöskatter. Inom initiativet 
erbjuds bl.a. kurser för lantbrukare och 
rådgivare och verktyg för att beräkna växtnäringsbalanser. Utvärderingen 
av rådgivningen till jordbruksföreta ‑
gen förenas med uppföljningsbesök 
och kvartalsvisa undersökningar. 
Jordbrukarna är ganska nöjda med 
rådgivningsbesöken. Dessutom har 
kväve ‑ och fosforöverskottet och am ‑
moniakutsläppen per jordbruksföretag 
minskat, vilket är ett ännu viktigare 
tecken på framgång.Exempel på studier om effekterna av kunskapsöverföring och rådgivning som 
finansierats med landsbygdsutvecklingsstöd
Förenade kungariket (England)
Institutet Countryside and Community Research  (vid Gloucestershires universitet) färdigställde en 
rapport 201334, i vilken institutet utifrån fyra fallstudieområden försökte utvärdera samhällsnyttan 
av axlarna 1 och 3 i Englands landsbygdsutvecklingsprogram.
I rapporten konstaterades bland annat att den konstaterade nyttan (t.ex. hållbarare jordbruksföretag, ökat 
engagemang från boskapsnäringen för djurskydd och färdigheter, bättre jord ‑ och markförvaltningsmetoder, 
utveckling av lokal kapacitet för mervärde inom axel 1) i stor utsträckning återspeglar de investeringar som 
görs i utbildning och rådgivning.
Sverige
En övervakningsstudie om bekämpningsmedel i ett litet avrinningsområde i södra Sverige (Vem ‑
menhögsån), som inleddes 1990, visar att koncentrationen av bekämpningsmedel i vattnet har 
minskat med 90 % trots att användningen av växtskyddsmedel nästan inte har förändrats i området. Analysen 
visar att minskningen främst beror på att jordbrukarna har blivit medvetnare om hur man hanterar bekämp ‑
ningsmedel på ett säkert sätt sedan rådgivningen på det området inleddes 1994.
34 An assessment of the Social Return on Investment of Axes 1 and 3 of the Rural Development Programme for England  (slutrapport om en bedömning av 
samhällsnyttan av axlarna 1 och 3 i Englands landsbygdsutvecklingsprogram) från Countryside and Community Research Institute  på uppdrag av 
ministeriet för miljö, livsmedel och landsbygdsfrågor, den 1 november 2013.Ruta 10
35 http://www.greppa.nu .
39 Iakttagelser
De uppgifter som samlas  
in för att visa det samman-
lagda resultatet av kunskaps-  
överföringen och rådgiv-
ningen på EU -nivå är inte 
tillförlitliga
79 
I tidigare avsnitt har övervakning och 
utvärdering främst setts som ett verk ‑
tyg för att förbättra medlemsstaternas 
kravspecifikationer och genomförande 
av kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningstjänster. Genom landsbygdsut ‑
vecklingsförordningen har EU infört 
en gemensam övervaknings ‑ och 
utvärderingsram för programperioden 
2007–201336. Det här är ett nytt system 
som infördes 2007 med gemensam ‑
ma indikatorer för att ta reda på hur 
arbetet med att nå landsbygdsutveck ‑
lingsmålen fortskrider på ett sätt som 
gör det möjligt att jämföra de olika 
landsbygdsutvecklingsprogrammen 
med varandra och aggregera uppgif ‑
terna. I en förordning37 från kommis ‑
sionen fastställs mer specifika krav och 
gemensamma indikatorer för utgångs ‑
läge, utfall, resultat och måluppfyllel ‑
se. Eftersom gemensamma indikatorer 
inte helt kan fånga de enskilda lands ‑
bygdsutvecklingsprogrammens alla 
effekter kan medlemsstaterna även 
fastställa ett begränsat antal ytterliga ‑
re indikatorer. Ingen av de granskade 
medlemsstaterna fastställde dock 
ytterligare indikatorer för kunskaps‑  
överförings ‑ och rådgivningsåtgärder.
80 
Revisionsrättens granskning bekräf ‑
tade att det fanns allvarliga brister 
både när det gäller tillgången till 
och kvaliteten på övervaknings ‑ och 
utvärderingsuppgifter om utgifter ‑
na för landsbygdsutveckling, vilket 
påpekades i den särskilda rapporten nr 
12/201338.81 
Under denna revision upptäckte revi ‑
sionsrätten följande brister:
 ο I Polen var den använda beräk ‑
ningsmetoden inte förenlig med 
den gemensamma övervak ‑
nings ‑ och utvärderingsramens 
riktlinjer, vilket resulterade i enor ‑
ma skillnader i antalet faktiska 
utbildningsdagar39.
 ο Förenade kungariket (England) 
och Spanien (Galicien) kunde inte 
lämna alla de begärda uppgifterna, 
och Österrike redovisade projekten 
i fel kategori (vilket resulterade 
i ett otillförlitligt antal deltagare 
och utbildningsdagar för olika 
typer av insatser).
82 
Bättre är att tjänsteleverantörer och 
myndigheter i Sverige måste registrera 
deltagarna i varje enskild utbildnings‑  
eller rådgivningsinsats i en gemen ‑
sam databas på internet. Finansiella 
uppgifter och information om admi ‑
nistrativa projektkontroller registreras 
i en annan databas. För att kunna 
rapportera övervakningsuppgifter till 
kommissionen måste båda databa ‑
serna vara sammanlänkade genom 
projektnumret. Uppdelningen på två 
databaser innebär dock att det inte går 
att tillhandahålla finansiell information 
om enskilda utbildnings ‑ och rådgiv ‑
ningsinsatser, t.ex. kostnader per del ‑
tagare och/eller utbildningsdag. Vidare 
finns det problem med länkningen 
mellan databaserna, och revisionsrät ‑
ten såg problem med uppgifternas 
tillförlitlighet.36 Artikel 80 i förordning (EG) 
nr 1698/2005.
37 Förordning (EG) nr 1974/2006. 
Den fullständiga förteck ‑
ningen över gemensamma 
indikatorer finns i  bilaga VIII .
38 Särskild rapport nr 12/2013 
Kan kommissionen och 
medlemsstaterna visa att den 
EU-budget som har anslagits till 
landsbygdsutvecklingspolitiken 
används väl?  (http://www.eca.
europa.eu ).
39 Enligt den gemensamma 
övervaknings ‑ och utvär ‑
deringsramens riktlinjer ska 
indikatorn om antalet erhållna 
utbildningsdagar beräknas 
som summan av det antal 
utbildningstimmar som alla 
sökande erhållit, delat med 
åtta [timmar]. De polska 
myndigheterna uppgav i sin 
statistik för den gemensamma 
övervaknings ‑ och utvärde ‑
ringsramen 2013 dock bara 
antalet anordnade utbild ‑ 
ningsdagar.
40 Iakttagelser
83 
Dessutom är analysen av de aggrege ‑
rade uppgifterna från kommissionen 
uppenbarligen vilseledande för flera 
medlemsstater (se ru ta 11 ).
84 
Kommissionen samordnar den gemen ‑
samma övervaknings ‑ och utvärde ‑
ringsramen i samband med att kom ‑
missionens personal granskar de årliga 
lägesrapporterna och sammanställer 
övervakningsuppgifterna. De kan delta 
som observatörer i medlemsstaternas 
övervakningskommittéer och håller ett 
årligt möte med förvaltningsmyndig ‑
heterna för att granska de huvudsak ‑
liga resultaten från föregående år för varje landsbygdsutvecklingsprogram. 
Kommissionen ska även ta fram ett 
antal rapporter om landsbygdsutveck ‑
lingspolitikens genomförande och 
resultat.
85 
Kommissionen är dock inte alltid med ‑
veten om avvikelserna och problemen 
i medlemsstaterna med uppgiftsin ‑
samling och har offentliggjort aggre ‑
gerade uppgifter utan att kontrollera 
överensstämmelsen. Utan tillförlitliga 
uppgifter kan kommissionen därför 
inte bedöma om Ejflu‑stödet till kun ‑
skapsöverförings‑  och rådgivningsin ‑
satser har använts väl eller uppnår de 
mål som fastställts för insatserna.
Exempel på felaktiga uppgifter för indikatorerna i den gemensamma 
övervaknings- och utvärderingsramen
Åtgärd 111
 Revisionsrätten konstaterade att den gemensamma övervaknings ‑ och utvärderingsramen hade orealistiskt 
höga siffror för Danmark . Uppgifterna för utfall visade t.ex. att Ejflu:s utgifter uppgick till 7 770 euro per 
kursdeltagare och 123 708  euro per utbildningsdag under perioden 2007–2011. Uppgifterna för perioden 
2007–2012 anger fortfarande jämförbara värden.
 Även Frankrike (Martinique, Guadeloupe och Reunion)  uppvisade orimligt höga värden för dessa utgif ‑
ter 2007–2012, per utbildningsdag eller per deltagare (t.ex. 382 333 euro/utbildningsdag i Martinique eller 
31 498 euro/deltagare i Guadeloupe). Detta berodde på att beloppen hade kodats för hela åtgärden medan 
utbildningsdagarna eller deltagarna hade kodats per delåtgärd.
Åtgärd 115
 Uppgifterna om utfall visade att 373 nya rådgivningstjänster fått stöd inom åtgärd 115 i  Spanien  (dvs. mer 
än 50 % av alla nya rådgivningstjänster som fått stöd i EU). Alla årliga utbetalningar till samma leverantörer 
verkade dock räknas som ”nya tjänster”. Därför överensstämmer inte siffran med det faktiska antalet nya 
rådgivningstjänster som inrättats med stöd inom åtgärden, som är mycket lägre.Ruta 11

41 Iakttagelser
86 
I lagstiftningen föreskrivs en ny ge ‑
mensam övervaknings ‑ och utvärde ‑
ringsram (CMES) för landsbygdsutveck ‑
ling för 2014–202040. Lagstiftningen 
innehåller ett antal ändringar av den 
tidigare ramen, t.ex. insamling av färre 
uppgifter och delutvärderingar i enlig ‑
het med medlemsstaternas behov. De 
nya utfallsindikatorerna är följande:
 ο Åtgärd 01: antal insatser som fått 
stöd, antal anordnade utbildnings ‑
dagar och antal kursdeltagare.
 ο Åtgärd 02: antal insatser som fått 
stöd, antal stödmottagare som fått 
rådgivning och antal utbildade 
rådgivare41.
87 
För åtgärd 01 kommer rapporte ‑
ringen att ske per insatstyp. På så 
sätt undviker man problemet med 
att insatser med ett fåtal deltagare 
redovisas inom samma indikator som 
evenemang med många deltagare. 
När det gäller kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsåtgärder lyder den 
gemensamma utvärderingsfrågan så 
här: ”I vilken utsträckning har insat ‑
serna inom landsbygdsprogrammet 
bidragit till livslångt lärande och 
yrkesutbildning inom jordbruks ‑ och 
skogsbrukssektorn?”4288 
Revisionsrätten kunde av naturliga 
skäl vid tidpunkten för revisionen inte 
bedöma i vilken utsträckning den 
nya gemensamma övervaknings ‑ och 
utvärderingsramen (CMES) kommer 
att åtgärda de brister som påpekas 
ovan. Det går dock inte att få detal ‑
jerad feedback om huruvida stödet 
till åtgärderna varit framgångsrikt 
eller inte bara genom att bedöma 
åtgärdernas framgång utifrån antalet 
deltagare eller antalet anordnade 
utbildningsdagar eller utifrån en bred 
utvärderingsfråga.40 Artiklarna 14–16 i kommissio ‑
nens genomförandeför ‑
ordning (EU) nr 808/2014 av 
den 17 juli 2014 om regler för 
tillämpningen av Europa ‑
parlamentets och rådets 
förordning (EU) nr 1305/2013 
om stöd för landsbygds ‑
utveckling från Europeiska 
jordbruksfonden för lands ‑ 
bygdsutveckling (EJFLU) (EUT 
L 227, 31.7.2014, s. 18).
41 Utfallsindikatorer 11–14: Se 
bilaga IV till kommissionens 
genomförandeförordning (EU) 
nr 808/2014.
42 Se bilaga V till kommissionens 
genomförandeförordning (EU) 
nr 808/2014.
42
 Slutsatser och 
rekommendationer
89 
Kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningsinsatserna har uppgraderats och 
har numera hög prioritet för lands ‑
bygdsutveckling. Europaparlamentet 
och EU:s kommissionsledamöter med 
ansvar för jordbruket har betonat 
vikten av yrkesutbildning, kompe ‑
tensutveckling, livslångt lärande och 
kunskapsöverföring vilket återspeglas 
i EU:s rättsliga ram.
90 
Vid revisionen ställde revisionsrätten 
följande fråga:
Finns det förvaltnings- och kon -
trollsystem som gör det möjligt 
att på ett ändamålsenligt sätt 
tillhandahålla kunskapsöver -
föring och rådgivning inom 
landsbygdsutveckling?
91 
För att vara ändamålsenliga och få 
önskad effekt måste de medel som 
anslås till utbildnings‑  och kunskaps ‑
överföringsåtgärder användas för att 
tillgodose fastställda kunskaps ‑ och ut ‑
bildningsbehov, som kan ändras under 
en programperiod. De åtgärder som 
väljs för att möta behoven ska tillhan ‑
dahållas av leverantörer med lämpliga 
kvalifikationer och erfarenheter på ett 
kostnadseffektivt sätt, och resultaten 
bör kunna mätas och bedömas för att 
ge information om vad som faktiskt 
har åstadkommits. Revisionsrättens 
granskning visade dock att detta 
inte var fallet på grund av brister i 
medlemsstaternas förvaltnings ‑ och 
kontrollsystem och i kommissionens 
övervakning av åtgärderna.92 
Generellt var förvaltningen och 
kontrollen av kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsinsatserna inte till ‑
räcklig i förhållande till åtgärdernas 
betydelse och det förväntade resul ‑
tatet av sådana insatser. Alltför ofta 
ansågs all typ av utbildning vara ”bra” 
och stödberättigande. Endast ibland 
gjordes en ordentlig analys och inrik ‑
tades utbildningsinsatserna på områ ‑
den där de kunde ha en faktisk effekt. 
De brister som anges i denna rapport 
handlar främst om medlemsstaternas 
förvaltning av åtgärderna. Kommissio ‑
nens roll när det gäller att vägleda och 
övervaka medlemsstaterna bör dock 
inte underskattas.
43 Slutsatser och rekommendationer
93 
Revisionsrätten konstaterade att 
medlemsstaterna hade bristfälliga 
förfaranden för att hitta och välja ut 
relevanta tjänsteleverantörer. Även 
om de genomförde förfaranden för 
att fastställa behoven av kunskaper 
och färdigheter hos verksamhetsutö ‑
vare på landsbygden angavs behoven 
i alltför breda termer. Medlemsstaterna 
gick inte vidare och identifierade de 
mest relevanta insatserna (dvs. konkre ‑
ta kurser) inom dessa områden utan 
förlitade sig i huvudsak på leverantö ‑
rernas förslag. Revisionsrätten anser 
att åtgärderna skulle kunna förbättras 
om leverantörer och berörda parter 
deltar mer aktivt. Det yttersta ansvaret 
ligger dock fortfarande hos myndig ‑
heterna i medlemsstaterna (punkterna 
23–27).
94 
Särskilt när det gäller Ejflu‑stöd för att 
inrätta rådgivningstjänster (f.d. åtgärd 
115) gavs ibland stöd till väletablera ‑
de rådgivningsorgan för att inrätta 
tjänster som i själva verket inte var nya 
(punkt 28 och ruta 3 ).Rekommendation 1  
Behovsanalys
a) Medlemsstaterna bör ha förfaran ‑
den för att analysera behoven av 
kunskap och färdigheter bland 
verksamhetsutövarna på lands ‑
bygden, särskilt vid inbjudningar 
att lämna förslag eller anbud. 
Behoven bör preciseras och inte 
bara anges i form av breda teman. 
Medlemsstaterna bör, inom ramen 
för de återkommande förfarande ‑
na (se punkt 24 och figur 4), se till 
att en sådan analys används som 
underlag vid specificeringen och 
valet av relevanta kunskapsöverfö ‑
rings ‑ och rådgivningstjänster för 
att undvika risken för att förfaran ‑
det blir leverantörsdrivet.
b) Kommissionen bör ge ytterligare 
vägledning om hur medlems ‑
staterna bör utföra sådana åter ‑
kommande analyser och upp ‑
mana medlemsstaterna att vara 
mer specifika än allmänna i sina 
formuleringar.
c) För programperioden 2014–2020 
bör medlemsstaterna, särskilt när 
det gäller inrättandet av rådgiv ‑
ningstjänster (f.d. åtgärd 115), se 
till att stöd ur Ejflu endast bevil ‑
jas om det finns ett konstaterat 
underskott på sådana tjänster i det 
berörda området och ett behov 
av att finansiera ny personal, nya 
lokaler och/eller ny utrustning.
d) Kommissionen bör utan dröjsmål 
ge medlemsstaterna mer specifik 
vägledning om inrättandet av 
rådgivningstjänster och däref ‑
ter övervaka medlemsstaternas 
efterlevnad.
44 Slutsatser och rekommendationer
95 
Under programperioden 2007–2013 
var medlemsstaterna juridiskt skyldiga 
att se till att de endast valde leveran ‑
törer som tillhandahöll rådgivnings ‑
tjänster av hög kvalitet43. Någon sådan 
bestämmelse fanns inte för utbild ‑
ningsleverantörer och revisionen visa ‑
de i detta avseende att det fanns flera 
brister i medlemsstaternas förvaltning. 
För den nya programperioden har det 
införts lagstadgade krav på att utbild ‑
ningsleverantörerna ska ha lämplig ka ‑
pacitet, vilket kan hjälpa till att komma 
till rätta med problemen44 (punkterna 
30–34).
96 
Revisionsrätten konstaterade dock 
att medlemsstaterna inte alltid såg 
till att det rådde rättvis och öppen 
konkurrens vid valet av kunskapsöver ‑
föringsinsatser och tjänsteleverantörer. 
Att bara hänvisa till offentlig upphand ‑
ling är ingen garanti för konkurrens ‑
utsatt urval och det finns framför allt 
ingen tydlig vägledning om hur man 
tillhandahåller tjänster internt, lägger 
ut tjänster på entreprenad och utvär ‑
derar konsortiers tjänsteleverans trots 
att detta är vanligt. De flesta av de 
granskade medlemsstaterna såg inte 
till att det rådde rättvis eller öppen 
konkurrens vid valet av tjänsteleveran ‑
tör (punkterna 35–46).Rekommendation 2  
Val av leverantörer
a) Under den nya programperioden 
2014–2020 bör medlemsstaternas 
val av vilka kunskapsöverföringsin ‑
satser och tjänsteleverantörer som 
ska få offentliga medel ske i rättvis 
och öppen konkurrens, oavsett om 
de använder sig av inbjudningar 
att lämna förslag eller formella 
offentliga upphandlingsförfaran ‑
den. Medlemsstaterna bör framför 
allt förbättra sin bedömning av ut ‑
bildningsleverantörernas kvalifika ‑
tioner och erfarenheter enligt den 
nya lagstiftningen och se till att 
deras urvals ‑ och tilldelningskrite ‑
rier inte gynnar vissa leverantörer 
eller vissa typer av leverantörer.
b) Kommissionen bör utan dröjsmål 
ge mer specifik vägledning om 
hur man tillhandahåller tjänster 
internt, lägger ut tjänster på entre ‑
prenad och utvärderar konsortiers 
tjänsteleverans. Dessutom bör 
kommissionen se till att medlems ‑
staternas förfaranden övervakas 
på lämpligt sätt och att urvalet av 
kunskapsöverförings ‑ och rådgiv ‑
ningsåtgärder är konkurrenskraf ‑
tigt, rättvist och öppet.43 Artikel 15.2 i förordning (EG) 
nr 1974/2006.
44 Artikel 14.3 i förordning (EU) 
nr 1305/2013.
45 Slutsatser och rekommendationer
97 
Revisionsrätten konstaterade också 
att medlemsstaterna inte såg till att de 
finansierade insatserna var kostnads ‑
effektiva eller tillräckligt samordnade 
med andra EU‑fonder. Kostnadsef ‑
fektiva kunskapsöverförings ‑ och 
rådgivningstjänster är nödvändiga för 
att skydda både EU:s och medlemssta ‑
ternas offentliga finanser. Revisions ‑
rätten upptäckte brister i de kontroller 
som medlemsstaterna är skyldiga att 
genomföra, både i ansökningsskedet 
och i utbetalningsskedet. Det finns 
tecken på att medlemsstaterna betalat 
för mycket för vissa tjänster och att 
kostnaderna i samband med dessa inte 
varit tillräckligt motiverade (punkterna 
52–55).
98 
Vid granskningen konstaterades vidare 
att många liknande tjänster finansieras 
inom andra EU‑fonder (t.ex. ESF och 
Ejflu). Detta innebär risk för dubbel 
finansiering och kräver dubbla och 
dyra förvaltningsstrukturer, vilket re ‑
visionsrätten anser vara oekonomiskt. 
Under programperioden 2014–2020 
ligger tonvikten mer på komplementa ‑
ritet mellan EU‑fonder än på skiljelinjer 
mellan dem som tidigare. Det innebär 
att det finns ett större behov av sam ‑
ordning för att undvika de risker som 
anges ovan (punkterna 58–64).Rekommendation 3  
Kostnadseffektivitet
a) När det gäller ändamålsenliga kon ‑
troller av kostnadernas rimlighet 
bör kommissionen och medlems ‑
staterna genomföra rekommenda ‑
tionerna i revisionsrättens särskilda 
rapport på området45. Mer konkret 
bör medlemsstaterna utvärdera 
behovet av att stödja insatser som 
redan finns att tillgå på marknaden 
till ett rimligt pris. När det finns 
berättigat behov bör medlemssta ‑
terna se till att kostnaderna för de 
finansierade verksamheterna inte 
överskrider kostnaderna för liknan ‑
de insatser som tillhandahålls på 
marknaden.
b) Kommissionen bör bygga vidare 
på de inledande steg som tagits 
för att se till att EU‑fonderna kom ‑
pletterar varandra, t.ex. genom 
särskilda avdelningsövergripande 
arbetsgrupper, för att göra en 
grundlig utvärdering av komple ‑
mentariteten mellan olika EU‑fon ‑
der som medlemsstaterna föreslår 
för programperioden 2014–2020. 
Denna utvärdering bör resultera 
i en samordnad strategi för stöd 
till kunskapsöverföringsinsatser för 
att minska risken för dubbelfinan ‑
siering och dubbel administration 
i medlemsstaterna.45 Särskild rapport nr 22/2014 Att 
uppnå sparsamhet: att hålla 
kostnaderna för 
EU‑finansierade projektbidrag 
inom landsbygds-utveckling 
under kontroll (http://eca.
europa.eu ).
46 Slutsatser och rekommendationer
99 
Revisionsrätten konstaterar att kom ‑
missionen och medlemsstaterna inte 
har ändamålsenliga och effektiva 
förfaranden för att övervaka och 
utvärdera resultatet av kunskapsöver ‑
förings ‑ och rådgivningsinsatserna. 
Revisionsrätten har inte hittat några 
exempel på system där resultatet av 
tidigare inbjudningar att lämna förslag 
eller anbud har använts vid analysen 
av kunskaper och färdigheter och vid 
utformningen av kommande urvalsför ‑
faranden (punkterna 66–78).
100  
Dessutom hittade revisionsrätten fler 
belägg för att de uppgifter som läm ‑
nats inom den gemensamma övervak ‑
nings ‑ och utvärderingsramen inte är 
tillförlitliga46. Revisionsrätten anser att 
man genom att räkna stödmottagare 
endast får veta om vissa tjänster är 
populära. Däremot får man ingenting 
veta om deras kvalitet och ändamåls ‑ 
enlighet. Följden blir att kommissio ‑ 
nen och medlemsstaterna, trots att 
man satsat många miljoner euro och 
anordnat flera miljoner utbildnings ‑
dagar, inte känner till vilka effekter 
åtgärderna har haft eller vilka insatser 
som haft störst effekt när det gäller 
att nå de fastställda målen (punkterna 
79–83 och 86–88).Rekommendation 4  
Kontroll, utvärdering och 
feedback
a) Medlemsstaterna bör inrätta åter ‑
kopplingssystem där information 
från övervakning och utvärdering 
används för att förbättra kom ‑
mande inbjudningar att lämna 
förslag eller anbud (se punkt 24 
och figur 4 ). Leverantörerna bör 
inte bara vara skyldiga att tillhan ‑
dahålla information om hur nöjda 
deltagarna varit med tjänsterna 
utan även att kontrollera om de 
lärt sig vad de skulle. Utvärderarna 
kan även använda resultatet för 
att koncentrera sitt utvärderings ‑
arbete till insatsernas resultat och 
effekter.
b) Kommissionen bör ge vägledning 
om hur medlemsstaterna kan 
utföra sådana återkommande 
återkopplingsförfaranden och 
kontrollera att medlemsstaterna 
har infört sådana förfaranden. 
Dessutom bör kommissionen se 
till att medlemsstaterna lämnar 
relevant och tillförlitlig informa ‑
tion om kunskapsöverförings ‑ och 
rådgivningstjänsternas kvalitet och 
ändamålsenlighet.46 Se även särskild rapport 
nr 12/2013 Kan kommissionen 
och medlemsstaterna visa att 
den EU -budget som har 
anslagits till landsbygds-
utvecklingspolitiken används 
väl? (http://www.eca.europa.
eu).
47 Slutsatser och rekommendationer
101  
Kommissionens förvaltning av åtgär ‑
derna lever inte upp till de mål som 
fastställts för insatserna eller deras 
förväntade bidrag till EU:s prioritering ‑
ar. Revisionsrätten anser att kommis ‑
sionen inte på ett tillfredsställande sätt 
har fullgjort sina skyldigheter i syste ‑
met med delad förvaltning, särskilt när 
det gäller övervakningen av medlems ‑
staternas förvaltnings ‑ och kontroll ‑
system (punkterna 47–51, punkterna 
56–57, punkt 65 och punkterna 84–88).
102  
Utgifterna för kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsåtgärder är inte höga 
jämfört med andra landsbygdsutveck ‑
lingsåtgärder. Den potentiella multipli ‑
katoreffekten av kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsinsatser innebär dock 
att de förtjänar en bättre förvaltning 
och övervakning.Rekommendation 5  
Kommissionens 
övervakning
Kommissionen bör utan dröjsmål höja 
riskprofilen för kunskapsöverförings ‑ 
och rådgivningsåtgärder och utöka sin 
övervakning och förvaltning därefter 
för att bättre kunna garantera att med ‑ 
lemsstaterna tillhandahåller de berör ‑
da tjänsterna på ett ändamålsenligt 
sätt.
Denna rapport antogs av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Augustyn 
KUBIK som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 22 juli 2015.
 För revisionsrätten
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 ordförande

48
 Bilagor Bilaga IDe granskade medlemsstaternas genomförande av kunskapsöverförings- och 
rådgivningsåtgärder
Medlemsstat Åtgärd 111 Åtgärd 114 Åtgärd 115 Åtgärd 331
Österrike Har 
genomförtsHar inte genomförts Har inte genomförts Har 
genomförts
Spanien (Galicien) Har 
genomförtsHar 
genomförtsHar 
genomförtsHar inte genomförts
Förenade kungariket 
(England)Har 
genomförtsHar 
genomförtsHar 
genomförtsHar 
genomförts
Polen Har 
genomförtsHar 
genomförtsHar inte genomförts Har inte genomförts
Sverige1Har 
genomförtsHar 
genomförtsHar inte genomförts Har 
genomförts
1 I Sverige finansierades rådgivningstjänsterna i regel inom åtgärderna 111 och 331.  
Endast rådgivning om tvärvillkor och arbetsmiljö finansierades inom åtgärd 114.
49 Bilagor Bilaga IIKirkpatricks fyra nivåer1
Eftersom kommissionen och medlemsstaterna saknade en modell för att analysera behoven av kunskaper och 
färdigheter och för att utvärdera kunskapsöverförings ‑ och rådgivningstjänster tog revisionsrätten hjälp av ex ‑
perter. Detta ledde fram till att vi har tillämpat Kirkpatricks modell med fyra nivåer, vilket är en mycket inflytel ‑
serik utvärderingsmetod för utbildningsprogram i näringslivet. Modellen kan även tillämpas i motsatt riktning 
för att ge nyttig vägledning vid analysen av kursdeltagarnas behov av kunskaper och färdigheter (omvänd 
ordning).
a) Utvärdering
Nivå 1 – Reaktion : I vilken utsträckning reagerar deltagarna positivt på utbildningen? Den här nivån utvärderas 
i regel med hjälp av kursutvärderingar, muntliga reaktioner eller undersökningar eller enkäter efter avslutad 
utbildning.
Nivå 2 – Inlärning : I vilken utsträckning förvärvar deltagarna de avsedda kunskaperna, färdigheterna och 
attityderna genom utbildningen? Denna nivå utvärderas i regel med hjälp av prov före och efter utbildningen. 
Intervjuer eller iakttagelser kan också användas.
Nivå 3 – Beteende : I vilken utsträckning tillämpar deltagarna det som de har lärt sig under utbildningen när de 
kommer tillbaka till arbetet? För att utvärdera denna nivå krävs det iakttagelser och intervjuer över tid för att 
kunna utvärdera förändring och förändringens relevans och varaktighet.
Nivå 4 – Resultat : I vilken utsträckning uppnås avsett utfall till följd av utbildningen och senare fortbildning? 
I regel finns det redan åtgärder för att utvärdera denna nivå inom ordinarie förvaltnings ‑ och rapporteringssys ‑
tem  – svårigheten ligger i att koppla dessa förändringar till kursdeltagaren.
b) Behovsanalys och insatsernas utformning
Fråga 1 : Vilka specifika problem och utmaningar finns i medlemsstaternas eller regionernas landsbygdsområ ‑
den, och bidrar kunskapsöverförings ‑ och rådgivningsinsatser till att lösa dem, dvs. är de relevanta?
Fråga 2 : Hur bör verksamhetsutövare på landsbygden agera (bete sig) för att bidra till lösningen av de identifie ‑
rade problemen och utmaningarna?
Fråga 3 : Vilka konkreta lärdomar, kunskaper och färdigheter behövs för att verksamhetsutövare på landsbygden 
ska kunna agera på det sätt som önskas, och som fastställdes i fråga 2?
Fråga 4 : Vad har verksamhetsutövare på landsbygden för preferenser när det gäller studieklimat, studievillkor, 
inlärningsmetoder och lärverktyg?
50 Bilagor
Principerna i Kirkpatricks modell är beaktansvärda vid analysen av behoven av kunskaper och färdigheter hos 
verksamhetsutövare på landsbygden och utvärderingen av kunskapsöverförings ‑ och rådgivningstjänster. Revi ‑
sionsrätten vill dock poängtera att den inte uteslutande förespråkar eller rekommenderar användning av denna 
modell. Det finns andra modeller för utvärdering av utbildningsprogram, t.ex. Phillips ROI MethodologyTM 2 eller 
den ram för utformning och analys av rådgivningstjänster inom jordbruket som offentliggjorts av Internationel ‑
la livsmedelsforskningsinstitutet (IFPRI)3.
1 Kirkpatrick, J. och Kirkpatrick, W. Kayser, The Kirkpatrick Four Levels: A Fresh Look After 50 Years (1959 – 2009) , april 2009.
2 Se http://www.roiinstitute.net/.
3 Regina Birner, Kristin Davis, John Pender, Ephraim Nkonya, Ponniah Anandajayasekeram, Javier Ekboir, Adiel Mbabu, David J. Spielman, Daniela 
Horna, Samuel Benin och Marc Cohen (2006): From ”Best Practice” to ”Best Fit”: A Framework for Analyzing Pluralistic Agricultural Advisory Services 
Worldwide.  Washington DC (se http://www.ifpri.org/publication/best‑practice‑best‑fit ‑0).Bilaga II
51 Kommissionens  
svar
Sammanfattning
III
Medlemsstaterna och regionerna väljer ut de åtgär ‑
der och insatser som ska genomföras via lands ‑
bygdsutvecklingsprogrammen enligt de behov som 
har identifierats i programområdet. Dessa behov 
bör beskrivas mer i detalj när det gäller de konkreta 
utbildningsåtgärder som ska genomföras. Kommis ‑
sionen ska säkerställa att landsbygdsutvecklings ‑
programmen är förenliga med de politiska målen 
och de rättsliga kraven. Det faktiska genomförandet 
faller under medlemsstaternas ansvar. Kommis ‑
sionen informeras genom övervakningskommit ‑
téns möten och medlemsstaternas rapporter om 
genomförandet.
IV
Utbildning och kunskapsöverföring behövs för 
att förbättra tekniska och mjuka färdigheter och 
på så sätt bidra till att förbättra resultatet hos 
aktörerna på landsbygden. Tillhandahållare av 
tjänster besvarar anbudsinfordringar eller ansök ‑
ningsomgångar som baseras på de behov som har 
konstaterats efter medlemsstaternas swot‑analys. 
Kommissionen anser dock att det finns utrymme 
för förbättringar i den förhandsanalys som utförs av 
medlemsstaterna.
V
Kommissionen inser att urvalet bör grundas på 
öppen och rättvis konkurrens mätt som förhållan ‑
det pris/kvalitet för att det ska gå att välja de bästa 
tjänsteleverantörerna. Det är medlemsstaternas 
ansvar att se till att dessa förfaranden finns på plats.
VI
Medlemsstaterna ska se till att kostnaderna för 
genomförandet av åtgärderna i landsbygdsutveck ‑
lingsprogrammen är rimliga. I de fall då brister upp ‑
täcks vid revisioner av överensstämmelse tillämpas 
finansiella korrigeringar.VII
Frågan om avgränsning togs upp i landsbygdsut ‑
vecklingsprogrammen. För perioden 2014–2020 
innehöll ståndpunktsdokument från kommissio ‑
nens avdelningar, som upprättas för varje med ‑
lemsstat, vägledning om de samordnade insatserna 
i de europeiska struktur ‑ och investeringsfonderna. 
Medlemsstaterna måste säkerställa komplementari ‑
tet, konsekvens och förenlighet med andra unions ‑
instrument, i syfte att undvika dubbelfinansiering1.
Den rättsliga ramen för programperioden 2014–
2020 syftar till att säkerställa större komplemen ‑
taritet och bättre samordning mellan fonderna för 
att undvika överlappande verksamheter genom 
partnerskapsavtalen, där medlemsstaterna måste 
beskriva användningen av de europeiska struktur ‑ 
och investeringsfonderna för att säkerställa komple ‑
mentaritet och synergieffekter mellan åtgärderna.
När det gäller landsbygdsutveckling har frågan om 
komplementaritet dessutom behandlats i kapitel 14 
i landsbygdsutvecklingsprogrammen ”Information 
om komplementaritet”.
Dessutom ansvarar övervakningskommittéerna 
i medlemsstaterna för att garantera ett korrekt 
genomförande av programmen och komplementa ‑
ritet mellan samtliga EU‑fonder.
Slutligen samarbetar kommissionens avdelningar 
med varandra för att säkerställa ett samordnat till ‑
vägagångssätt i fråga om Esif‑komplementaritet vid 
godkännande av respektive program.
1 Artikel 5 i förordning (EG) nr 1698/2005.
Kommissionens svar 52
XI – Tredje strecksatsen
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
XI – Fjärde strecksatsen
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
XI – Femte strecksatsen
Kommissionen godtar denna rekommendation och 
har börjat genomföra den.
Det har redan utfärdats vägledning om intern leve ‑
rans, underleverantörer och utförande av tjänster, 
i form av ett informationsblad om rådgivningstjäns ‑
ter samt företagslednings‑  och avbytartjänster inom 
jordbruket. Detta har lagts fram och diskuterats vid 
flera tillfällen med medlemsstaterna i landsbygds ‑
utvecklingskommittén. Dessutom genomförde 
kommissionen och det europeiska nätverket för 
landsbygdsutveckling en särskild utbildning för 
nationella och regionala myndigheter om kostna ‑
ders rimlighet och offentlig upphandling i Bryssel 
i mars 2015.
När det gäller övervakningen av medlemsstater ‑
nas förfaranden ska kommissionen ta vederbörlig 
hänsyn till riskprofilen för kunskapsöverföring 
och rådgivande åtgärder vid fastställandet av sin 
revisionsplanering.
XI – Sjätte strecksatsen
Kommissionen godtar denna rekommendation.
Kommissionen genomför rekommendationerna 
i den särskilda rapporten nr 22/20142 genom att 
tillhandahålla särskild utbildning för förvaltnings ‑
myndigheterna och de utbetalande organen, bättre 
bedömning av åtgärdernas verifierbarhet och 
kontrollerbarhet och främjande av användningen av 
förenklade kostnadsalternativ. Dessutom kommer 
systemen för att se till att projektens kostnader är 
rimliga att bedömas inom ramen för revisioner av 
överensstämmelse. Finansiella korrigeringar ska 
tillämpas i fall av bristande efterlevnad.
2 Särskild rapport nr 22/2014 Att hålla kostnaderna för 
EU-finansierade projektbidrag inom landsbygdsutveckling under 
kontroll  (http://eca.europa.eu ).VIII
Utvärderingen av landsbygdsutvecklingsprogram ‑
men är medlemsstaternas ansvar. Bedömningen av 
effektiviteten i de åtgärder som vidtas i förhållande 
till programmens mål är en komplicerad uppgift 
som måste stå i proportion till utvärderingens nytta. 
Denna uppgift utförs av oberoende professionella 
utvärderare. Utvärderarna baserar sina slutsatser på 
ett antal faktorer och metoder, inklusive noggrann 
utvärdering av interventionslogiken för program ‑
men, fallstudier och analyser på plats, analys av sam ‑
spel och spridningseffekter mellan olika åtgärder 
osv. Den gemensamma övervaknings ‑ och utvärde ‑
ringsramens uppsättning indikatorer är endast ett 
redskap för att hantera utvärderingsfrågorna. Syftet 
med den gemensamma övervaknings ‑ och utvärde ‑
ringsramen är att strukturera utvärderingsrappor ‑
terna på ett enhetligt sätt, samtidigt som man på ett 
övergripande sätt hanterar strategiska prioriteringar 
på unionsnivå. Kommissionen uppmuntrar utbyte 
av bra utvärderingsmetoder, vilket kan göras genom 
det europeiska nätverket för landsbygdsutveckling 
(nedan kallat nätverket ).
IX
Kommissionen har alltid uppfyllt sina skyldigheter 
när det gäller övervakningen av förvaltnings ‑ och 
kontrollsystem som inrättats i medlemssta ‑
terna. Kommissionen övervakar genomförandet 
av åtgärderna i samband med godkännandet 
av landsbygdsutvecklingsprogram, inom över ‑
vakningskommittéerna tillsammans med intres ‑
senter och bilaterala årliga översynsmöten med 
förvaltningsmyndigheterna.
XI – Första strecksatsen
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
XI – Andra strecksatsen
Kommissionen godtar denna rekommendation.
Kommissionen instämmer i att återkommande 
analyser av behoven för medlemsstaternas utbild ‑
ningsverksamhet bör uppmuntras som god praxis 
och kommer att uppdatera informationsbladet om 
kunskapsöverföring och genomföra informations ‑
insatser i detta avseende. Kommissionen kommer 
även att främja utbyte av god praxis för metoder 
i samband med nätverksarbete.
Kommissionens svar 53
Iakttagelser
25
Utbildning och rådgivning som finansieras genom 
EJFLU motsvarar de behov som har identifierats 
i programområdet. Dessa behov bedöms och 
beskrivs i den regionala utvecklingsplanen och 
därefter bör konkret särskild utbildning och råd ‑
givning planeras inom ramen för åtgärderna för 
genomförandet.
Med hänsyn till att utbildningsbehoven utvecklas, 
bör förvaltande myndigheter och tjänsteleverantö ‑
rer anpassa sina erbjudanden efter de förändrade 
behoven hos aktörerna på landsbygden.
26
Enligt partnerskapsprincipen ska nära samråd hållas 
med ekonomiska och sociala partner och andra 
intressenter, däribland aktörer på landsbygden, om 
utarbetande och genomförande av landsbygdspro ‑
grammet. Aktörer på landsbygden har möjlighet 
att uttrycka sina behov i övervakningskommittéer 
och genom informella mekanismer för deltagande 
och samråd. Detta bör beaktas av de förvaltnings ‑
myndigheter som är slutgiltigt ansvariga för att 
fastställa programmets strategi och genomförande, 
inbegripet urval av relevant verksamhet som upp ‑
fyller programmets strategiska mål.
28
Inrättandet av en rådgivningstjänst måste till ‑
godose ett särskilt behov som har identifierats 
i programområdet.
En ny tjänst kan vara ett helt nytt organ eller en helt 
ny enhet som ska tillhandahålla tjänster för vissa 
teman/kompetensområden som behövs i regionen. 
Ett nytt organ/en ny avdelning som inrättas inom 
ett befintligt rådgivande organ för att utvidga til l‑
lämpningsområdet för tjänster som redan tillhanda ‑
hållits tidigare kan också betraktas som en ny tjänst. 
Förutsättningen är att den nya tjänsten bör kunna 
ge råd inom områden där den inte skulle ha rätt 
kompetens utan den nya avdelningen.XI – Sjunde strecksatsen
Kommissionen godtar denna rekommendation och 
har börjat genomföra den.
Kommissionen har redan infört arbetsmetoder och 
tillsatt relevanta avdelningsövergripande grupper 
för att bedöma frågor som komplementaritet och 
risk för dubbelfinansiering mellan olika EU‑fonder 
(t.ex. nätverket för tolkning av de europeiska struk ‑
tur‑ och investeringsfonderna och andra nätverk för 
specifika delar av förordningen, såsom arbetsgrup ‑
pen för förenklade kostnadsalternativ, tematiska 
nätverk eller kompassplattformen för finansiella 
instrument).
Kommissionen kommer vidare att överväga om en 
annan organisation (t.ex. en särskild avdelnings‑  
övergripande grupp) behövs.
XI – Åttonde strecksatsen
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
XI – Nionde strecksatsen
Kommissionen godtar delvis rekommendationen.
Kommissionen kommer att fortsätta att ge väg ‑
ledning om genomförandet av den gemensamma 
övervaknings ‑ och utvärderingsram som införs 
genom de relevanta förordningarna.
Det finns standardmetoder för att se till att det 
används förfaranden för återkoppling, övervakning 
och utvärdering av resultat och av konsekvenserna 
av utbildningsverksamhet. Kommissionen kommer 
att främja utbytet av god praxis inom ramen för det 
europeiska nätverket för landsbygdsutveckling.
Enligt den rättsliga ramen är kommissionen inte 
ansvarig för att övervaka att dessa återkopplings ‑
förfaranden finns på plats.
XI – Tionde strecksatsen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Kommissionen kommer att beakta riskprofilen för 
kunskapsöverföring och rådgivande åtgärder vid 
fastställandet av sin revisionsplanering.
Kommissionens svar 54
Kravet på swot‑analys av situationen och kartlägg ‑
ning av de behov som behöver tillgodoses i det 
geografiska område som omfattas av programmet 
fastställs i landsbygdsutvecklingslagstiftningen för 
båda programperioderna. Analysen kompletteras 
av programmets förhandsutvärdering och omfat ‑
tar kunskaper och kompetensbehov för aktörer på 
landsbygden. Programmens swot‑analys, kart ‑
läggning av behov och programmens strategiska 
inriktning på dessa behov kontrollerats noggrant av 
kommissionen vid godkännandet av programmen.
Kommissionen utfärdade grundläggande väg ‑
ledning för programperioden 2007–2013 för 
att hjälpa medlemsstaterna att utarbeta sina 
landsbygdsutvecklingsprogram.
När det gäller programperioden 2014–2020 har 
kommissionen utarbetat mer omfattande och 
förstärkta riktlinjer och informationsblad3 som har 
diskuterats flera gånger med medlemsstaterna 
i landsbygdsutvecklingskommittén. Kommissionen 
har också svarat på frågor från medlemsstaterna 
vad gäller utarbetandet av programmen.
49
Kommissionen är medveten om att offentlig upp ‑
handling är en av grundorsakerna till andelen fel. 
I detta sammanhang, och i enlighet med subsidia ‑
ritetsprincipen, har kommissionen vidtagit åtgär ‑
der för att identifiera och förebygga eller avhjälpa 
motsvarande risker. Till exempel måste information 
om de risker som är förbundna med genomförandet 
av åtgärden och de avhjälpande åtgärderna ingå 
i landsbygdsutvecklingsprogrammen. För program ‑
perioden 2014–2020 har både rättsliga bestämmel ‑
ser och riktlinjer från kommissionen för offentlig 
upphandling stärkts jämfört med föregående 
programperiod.
3 Vägledningar om följande: 1) swot‑analys, 2) offentlig 
upphandling inom ramen för landsbygdsutveckling 
2014–2020, 3) villkoren för stödberättigande och urvalskriterier 
2014–2020, 4) delar för strategiska program, 5) verifierbarhet 
och kontrollerbarhet (artikel 62), 6) informationsblad om 
artikel 14 kunskapsöverföring, 7) informationsblad om artikel 15 
rådgivningstjänster.Gemensamt svar på punkterna  
35 och 36
Medlemsstaterna måste säkerställa öppna, rättvisa 
och transparenta val av tjänsteleverantörer i enlig ‑
het med EU‑lagstiftning och nationell lagstiftning. 
Kravet på ökad öppenhet har förstärkts under 
programperioden 2014–2020. Enligt artikel 15 i för ‑
ordning (EU) nr 1305/2013 krävs anbudsinfordringar 
för urval av stödmottagare. Valet av stödmottagare 
måste göras i enlighet med de fastställda kriteri ‑
erna. De organ som tillhandahåller kunskapsöver ‑ 
föring och informationstjänster ska ha lämplig 
kapacitet i form av kvalificerad personal och utföra 
regelbundna utbildningsaktiviteter.
Se även svaret på punkt 40.
38
Denna fråga har också pekats ut som en svaghet av 
kommissionen. I riktlinjerna för stödberättigande 
och urval rekommenderas uttryckligen att det inte 
bör vara tillåtet att lämna in förslag när som helst 
under hela programperioden.
40
Medlemsstaterna har möjlighet att tillhandahålla 
interna tjänster så länge de uppfyller de villkor 
för stödberättigande som fastställts för åtgärden. 
Situationer där förvaltningen skulle vara den enda 
stödmottagaren för en åtgärd bör vara vederbörli ‑
gen motiverade.
Efter bedömningen av landsbygdsprogrammen 
2014–2020 skickade kommissionen en skrivelse till 
Galicien med begäran om information om åtgärder 
som skulle genomföras direkt av administrationen 
liksom hur det bästa värdet för pengarna skulle 
säkerställas.
Gemensamt svar på punkterna  
47 och 48
Enligt den tillämpliga lagstiftningen för program ‑
perioden 2007–2013 innehöll de landsbygdsutveck ‑
lingsprogram som godkändes av kommissionen 
information om kartläggningen av behov och 
metoderna för urval av stödmottagare.
Kommissionens svar 55
55 – Femte strecksatsen
Jordbruksverket rapporterar utgifter på verksam ‑
hetsnivå. Alla kostnader bör dock vara kopplade till 
genomförandet av projektet för att anses berät ‑
tiga till stöd. Om utgifterna för den administrativa 
kontrollen inte anses ingå i genomförandet av 
projektet, dras kostnaderna av.
55 – Sjätte strecksatsen
När det gäller den förstärkta kontrollen av EU:s stöd 
för landsbygdsutveckling i Sverige under 2013 har 
Jordbruksverket rapporterat om förbättringar av 
kontrollerna. Ytterligare utveckling planeras när det 
gäller den nya programperioden.
Gemensamt svar på punkterna  
56 och 57
I enlighet med kraven i artikel 59.2 i budgetförord ‑
ningen ska kommissionen övervaka de förvaltnings ‑ 
och kontrollsystem som inrättats i medlemsstaterna 
med iakttagande av proportionalitetsprincipen och 
ta hänsyn till bedömd risk. Arbetsprogrammet för 
revisionerna bestäms på grundval av en riskbedöm ‑
ning, som framför allt baseras på utgiftsnivåerna. 
Eftersom de stödbelopp som omfattas är förhål ‑
landevis låga har det endast gjorts ett begränsat 
antal särskilda revisioner av överensstämmelse 
med avseende på kunskapsöverförings ‑ eller 
rådgivningstjänster.
58
Kunskapsöverföring och rådgivning kan stödjas 
genom olika källor beroende på målgruppen och 
de teman som omfattas. EJFLU ger t.ex. stöd till 
utbildning och rådgivning för personer som är verk ‑
samma inom jord ‑ och skogsbruket och sedan 2014 
riktas stödet även till små och medelstora företag 
på landsbygden, medan stöd från Europeiska social ‑
fonden är inriktat på arbetslösa.
Medlemsstaterna och regionerna måste säkerställa 
komplementaritet och undvika överlappning och 
dubbelfinansiering.Kommissionen övervakar genomförandet genom 
att se till att rapporteringsskyldigheterna uppfylls, 
genom de årliga översynsmötena och via övervak ‑
ningskommittéerna. I samband med att revisioner 
av överensstämmelse utförs, görs en bedömning av 
valet av leverantörer.
Se också svaren på punkterna 38, 40 och 43.
51
För programperioden 2014–2020 är informations ‑
bladet om kunskapsöverföring betydligt mer detal ‑
jerat än det som togs fram under den föregående 
programperioden och innehåller information om 
förfarandena för urval av stödmottagare. Informa ‑
tionsbladet kompletteras med en uppsättning hel ‑
täckande och relevanta vägledande dokument av 
övergripande karaktär (t.ex. om programplanering 
och offentlig upphandling).
Kommissionen har diskuterat denna fråga ingå ‑
ende med medlemsstaterna både inom ramen för 
kommittén för landsbygdsutveckling och bilateralt 
och har besvarat de frågor som har ställts. Dess ‑
utom genomförde kommissionen och det europe ‑
iska nätverket för landsbygdsutveckling en särskild 
utbildning för nationella och regionala myndigheter 
om kostnaders rimlighet och offentlig upphandling 
i Bryssel i mars 2015.
Även i de fall där medlemsstaterna inte tillämpar 
offentliga upphandlingsförfaranden måste de se 
till att urvalet av stödmottagare görs på ett öppet, 
rättvist och transparent sätt.
Att tillhandahålla en tjänst internt är en möjlighet 
som föreskrivs i lagstiftningen om offentlig upp ‑
handling i de fall då den upphandlande myndighe ‑
ten har lämpliga resurser för att genomföra insatsen 
internt.
Se även svaren på punkterna 47, 48, 49 och 50.
55
Se svaret på punkt 40.
Kommissionens svar 56
Kommissionen har utarbetat omfattande riktlinjer för 
programplaneringen på båda nivåerna (partnerskaps ‑
avtal och program). Det har också införts en upp ‑
sättning gemensamma bestämmelser (förordningen 
om gemensamma bestämmelser) och en gemen ‑
sam strategisk ram för alla europeiska struktur ‑ och 
investeringsfonder för att förstärka samordningen, 
komplementariteten och synergieffekterna mellan 
fonderna.
Se även svaren på punkterna 60 och 61.
67
Utvärderingen av landsbygdsutvecklingsprogram ‑
men genomförs av externa utvärderare under med ‑
lemsstaternas ansvar. Det är utvärderarens yrkesan ‑
svar att föreslå den bästa metoden för utvärderingen.
80
Den gemensamma övervaknings ‑ och utvärderings ‑
ramen för 2007–2013 var den första integrerade över ‑
vaknings ‑ och utvärderingsramen. Den hade vissa 
brister när det gällde övervakning. Den gemensamma 
övervaknings ‑ och utvärderingsramen för 2014–2020 
har förbättrats. Det har t.ex. införts en tydlig åtskill ‑
nad mellan utbildnings ‑ och informationsevenemang.
Ruta 11 – Första strecksatsen
När det gäller Danmark omfattar åtgärd 111 en delåt ‑
gärd som integrerar åtgärderna 111 och 123 (demons ‑
trationsprojekt). Följaktligen går det inte att beräkna 
kostnaderna per person eller per utbildningsdag 
genom att helt enkelt dividera det sammanlagda 
stödet med antalet utbildade personer.
85
Kommissionen, som i första hand är beroende av de 
uppgifter som samlas in, sammanställs och lämnas 
in av medlemsstaterna, kände till begränsningarna 
till följd av uppgifternas kvalitet. Därför har kommis ‑
sionen förbättrat den gemensamma övervaknings ‑ 
och utvärderingsramen för 2014–2020 genom att 
införa en tydlig åtskillnad mellan utbildnings‑  och 
informationsevenemang, som orsakade problem vid 
datainsamlingen.
Övervakningsdata är ett av de inslag som används  
vid utvärderingen. Bedömningen av huruvida  
EJFLU‑stöd har använts väl kommer att göras in ‑ Gemensamt svar på punkterna  
60 och 61
Eftersom verksamhet i samband med kunskaps ‑
överföring berättigar till stöd från flera källor bör 
ansvaret för förvaltningen av sådan verksamhet 
ligga kvar hos den behöriga myndigheten. Lik ‑
nande insatser kan få stöd från mer än en fond, på 
ett kompletterande sätt. Syftet med avgränsningen 
är att se till att genomförandet av olika åtgärder ger 
synergieffekter och inte leder till överlappningar 
eller dubbelfinansiering. Vid godkännandeförfaran ‑
det, programändringar och regelbundna bilaterala 
möten har kommissionen begärt mer information 
om avgränsningen, i förekommande fall.
Kommissionen har bedömt lämpligheten i avgräns ‑
ningen mot andra fonder under godkännandeför ‑ 
farandet och i bedömningen av senare förändringar 
av programmen. Alla landsbygdsutvecklingspro ‑
gram bedömdes också i samråd mellan avdelning ‑
arna, där de generaldirektorat som ansvarar för de 
olika fonderna strävar efter att förebygga eventu ‑
ella inkonsekvenser eller överlappningar. Dessutom 
har den övervakningskommitté som innefattar 
företrädare för andra EU‑fonder spelat en viktig roll 
för att garantera avgränsningen.
Se även svaret på punkt 58.
64
I kommissionens skrivelse som skickades till Gali ‑
cien efter bedömningen av landsbygdsprogram ‑
men 2014–2020 betonades behovet av att undvika 
dubbelfinansiering. I förekommande fall bör risken 
för dubbelfinansiering anges i landsbygdsprogram ‑
met och avhjälpande åtgärder föreslås.
65
I lagstiftningen för programperioden 2014–2020 
fastställs en rad regler för att säkerställa samord ‑
ning av de insatser som stöds med EU‑medel och 
nationella medel.
Komplementaritet tas i första hand upp i partner ‑
skapsavtalen, där medlemsstaterna ska fastställa 
mekanismer för att samordna stöd som har tagits 
emot inom ramen för struktur ‑ och investerings ‑
fonderna. Detta specificeras sedan närmare i lands ‑
bygdsutvecklingsprogrammen, där ett särskilt 
avsnitt om komplementaritet har införts (kapitel 14 
i landsbygdsutvecklingsprogrammet).
Kommissionens svar 57
Kommissionen anser dock att det finns utrymme 
för förbättringar i den förhandsanalys som utförs av 
medlemsstaterna.
93
Kommissionen inser att urvalet bör grundas på 
öppen och rättvis konkurrens mätt som förhållan ‑
det pris/kvalitet för att det ska gå att välja de bästa 
tjänsteleverantörerna. Det är medlemsstaternas 
ansvar att se till att dessa förfaranden finns på plats.
Se även svaret på punkt 92.
94
Inrättandet av en rådgivningstjänst måste till ‑
godose ett särskilt behov som har identifierats 
i programområdet.
En ny tjänst kan vara ett helt nytt organ eller en helt 
ny enhet som ska tillhandahålla tjänster för vissa 
teman/kompetensområden som behövs i regionen. 
Ett nytt organ/en ny avdelning som inrättas inom 
ett befintligt rådgivande organ för att utvidga til l‑
lämpningsområdet för tjänster som redan tillhanda ‑
hållits tidigare kan också betraktas som en ny tjänst. 
Förutsättningen är att den nya tjänsten bör kunna 
ge råd inom områden där den inte skulle ha rätt 
kompetens utan den nya avdelningen.
Rekommendation 1 a)
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
Rekommendation 1 b)
Kommissionen godtar denna rekommendation.
Kommissionen instämmer i att återkommande 
analyser av behoven för medlemsstaternas utbild ‑
ningsverksamhet bör uppmuntras som god praxis 
och kommer att uppdatera informationsbladet om 
kunskapsöverföring och genomföra informations ‑
insatser i detta avseende. Kommissionen kommer 
även att främja utbyte av god praxis för metoder 
i samband med nätverksarbete.
Rekommendation 1 c)
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.om ramen för utvärderingen i efterhand av lands ‑ 
bygdsutvecklingsprogrammen.
88
Utvärderingen av landsbygdsutvecklingsprogram ‑
men är medlemsstaternas ansvar. Bedömningen av 
effektiviteten i de åtgärder som vidtas i förhållande 
till programmens mål är en komplicerad uppgift 
som måste stå i proportion till utvärderingens nyt ‑ 
ta. Denna uppgift utförs av oberoende professio ‑ 
nella utvärderare. Utvärderarna baserar sina slutsat ‑
ser på ett antal faktorer och metoder, inklusive en 
noggrann utvärdering av interventionslogiken för 
programmen, fallstudier och analyser på plats, ana ‑
lys av samspel och spridningseffekter mellan olika 
åtgärder osv. Den gemensamma övervaknings ‑ och 
utvärderingsramens uppsättning indikatorer är 
endast ett redskap för att hantera utvärderingsfrå ‑
gorna. Syftet med den gemensamma övervaknings ‑ 
och utvärderingsramen är att strukturera utvärde ‑
ringsrapporterna på ett enhetligt sätt, samtidigt 
som man på ett övergripande sätt hanterar strate ‑
giska prioriteringar på unionsnivå.
Slutsatser och rekommendationer
91
Medlemsstaterna och regionerna väljer ut de åtgär ‑
der och insatser som ska genomföras via lands ‑
bygdsutvecklingsprogrammen enligt de behov som 
har identifierats i programområdet. Dessa behov 
bör beskrivas mer i detalj när det gäller de konkreta 
utbildningsåtgärder som ska genomföras. Kommis ‑
sionen ska säkerställa att landsbygdsutvecklings ‑
programmen är förenliga med de politiska målen 
och rättsliga kraven. Det faktiska genomförandet 
faller under medlemsstaternas ansvar. Kommis ‑
sionen informeras genom övervakningskommit ‑
téns möten och medlemsstaternas rapporter om 
genomförandet.
92
Utbildning och kunskapsöverföring behövs för 
att förbättra tekniska och mjuka färdigheter och 
på så sätt bidra till att förbättra resultatet hos 
aktörerna på landsbygden. Tillhandahållare av 
tjänster besvarar anbudsinfordringar eller ansök ‑
ningsomgångar som baseras på de behov som har 
konstaterats efter medlemsstaternas swot‑analys. 
Kommissionens svar 58
När det gäller övervakningen av medlemsstater ‑
nas förfaranden ska kommissionen ta vederbörlig 
hänsyn till riskprofilen för kunskapsöverföring 
och rådgivande åtgärder vid fastställandet av sin 
revisionsplanering.
97
Medlemsstaterna ska se till att kostnaderna för 
genomförandet av åtgärderna i landsbygdsutveck ‑
lingsprogrammen är rimliga. I de fall då brister upp ‑
täcks vid revisioner av överensstämmelse tillämpas 
finansiella korrigeringar.
98
Frågan om avgränsning togs upp i landsbygds ‑ 
utvecklingsprogrammen.
För perioden 2014–2020 innehöll ståndpunkts ‑
dokument från kommissionens avdelningar, som 
upprättas för varje medlemsstat, vägledning om de 
samordnade insatserna i de europeiska struktur ‑ 
och investeringsfonderna. Medlemsstaterna måste 
säkerställa komplementaritet, konsekvens och 
förenlighet med andra unionsinstrument, i syfte att 
undvika dubbelfinansiering4.
Den rättsliga ramen för programperioden 2014–
2020 syftar till att säkerställa större komplementa ‑
ritet och bättre samordning mellan fonderna i syfte 
att undvika överlappande verksamheter genom 
partnerskapsavtalen där medlemsstaterna måste 
beskriva användningen av de europeiska struktur ‑ 
och investeringsfonderna för att säkerställa komple ‑
mentaritet och synergieffekter mellan åtgärderna.
När det gäller landsbygdsutveckling har frågan om 
komplementaritet dessutom behandlats i kapitel 14 
i landsbygdsutvecklingsprogrammen ”Information 
om komplementaritet”.
Dessutom ansvarar övervakningskommittéerna 
i medlemsstaterna för att garantera ett korrekt 
genomförande av programmen och komplemen ‑ 
taritet mellan samtliga EU‑fonder.
4 Artikel 5 i förordning (EG) nr 1698/2005.Rekommendation 1 d)
Kommissionen godtar denna rekommendation och 
har börjat genomföra den.
Kommissionen har gett ut en vägledning om arti ‑
kel 15 i förordning (EU) nr 1305/2013 för att hjälpa 
medlemsstater och regioner att genomföra åtgär ‑
derna. Riktlinjer är dock inte rättsligt bindande och 
deras tillämpning är beroende av medlemsstaterna. 
Kommissionen har också svarat på de många frågor 
som har tagits upp av medlemsstaterna.
Landsbygdsutvecklingsprogrammens genomför ‑ 
ande, inklusive inrättandet av rådgivningstjänster, 
diskuteras inom övervakningskommittéerna, år ‑ 
liga granskningsmöten och revisioner av överens‑  
stämmelse.
Vid behov kommer kommissionen att uppdatera 
och utvidga de nuvarande riktlinjerna.
96
Kommissionen har utarbetat riktlinjer för offentlig 
upphandling inom ramen för landsbygdsutveckling. 
Framför allt innehåller vägledningen om artikel 15 
i förordning (EU) nr 1305/2013 en förklaring av kra ‑
ven för interna tjänster.
Rekommendation 2 a)
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
Rekommendation 2 b)
Kommissionen godtar denna rekommendation och 
har börjat genomföra den.
Det har redan utfärdats vägledning om intern leve ‑
rans, underleverantörer och utförande av tjänster, 
i form av ett informationsblad om rådgivningstjäns ‑
ter samt företagslednings‑  och avbytartjänster inom 
jordbruket. Detta har lagts fram och diskuterats vid 
flera tillfällen med medlemsstaterna i landsbygds ‑
utvecklingskommittén. Dessutom genomförde 
kommissionen och det europeiska nätverket för 
landsbygdsutveckling en särskild utbildning för 
nationella och regionala myndigheter om kostna ‑
ders rimlighet och offentlig upphandling i Bryssel 
i mars 2015.
Kommissionens svar 59
Gemensamt svar på punkterna  
99 och 100
Utvärderingen av landsbygdsutvecklingsprogram ‑
men är medlemsstaternas ansvar. Bedömningen av 
effektiviteten i de åtgärder som vidtas i förhållande 
till programmens mål är en komplicerad uppgift 
som måste stå i proportion till utvärderingens 
nytta. Denna uppgift utförs av oberoende profes ‑ 
sionella utvärderare. Utvärderarna baserar sina slut ‑
satser på ett antal faktorer och metoder, inklusive 
noggrann utvärdering av interventionslogiken för 
programmen, fallstudier och analyser på plats, ana ‑
lys av samspel och spridningseffekter mellan olika 
åtgärder osv. Den gemensamma övervaknings ‑ och 
utvärderingsramens uppsättning indikatorer är 
endast ett redskap för att hantera utvärderingsfrå ‑
gorna. Syftet med den gemensamma övervaknings ‑ 
och utvärderingsramen är att strukturera utvärde ‑
ringsrapporterna på ett enhetligt sätt, samtidigt 
som man på ett övergripande sätt hanterar strate ‑
giska prioriteringar på unionsnivå. Kommissionen 
uppmuntrar utbyte av bra utvärderingsmetoder, 
vilket kan göras genom det europeiska nätverket 
för landsbygdsutveckling.
Rekommendation 4 a)
Denna rekommendation riktar sig till medlems ‑ 
staterna.
Rekommendation 4 b)
Kommissionen godtar delvis rekommendationen.
Kommissionen kommer att fortsätta att ge väg ‑
ledning om genomförandet av den gemensamma 
övervaknings ‑ och utvärderingsram som införs 
genom de relevanta förordningarna.
Det finns standardmetoder för att se till att det 
används förfaranden för återkoppling, övervakning 
och utvärdering av resultat och av konsekvenserna 
av utbildningsverksamhet. Kommissionen kommer 
att främja utbytet av god praxis inom ramen för det 
europeiska nätverket för landsbygdsutveckling.
Enligt den rättsliga ramen är kommissionen inte 
ansvarig för att övervaka att dessa återkopplings ‑
förfaranden finns på plats.Slutligen samarbetar kommissionens avdelningar 
med varandra för att säkerställa ett samordnat till ‑
vägagångssätt i fråga om Esif‑komplementaritet vid 
godkännande av respektive program.
Rekommendation 3 a)
Kommissionen godtar denna rekommendation.
Kommissionen genomför rekommendationerna 
i särskild rapport nr 22/20145 genom att tillhan ‑
dahålla särskild utbildning för förvaltningsmyn ‑
digheterna och de utbetalande organen, bättre 
bedömning av åtgärdernas verifierbarhet och 
kontrollerbarhet och främjande av användningen av 
förenklade kostnadsalternativ. Dessutom kommer 
systemen för att se till att projektens kostnader är 
rimliga att bedömas inom ramen för revisioner av 
överensstämmelse. Finansiella korrigeringar ska 
tillämpas i fall av bristande efterlevnad.
Rekommendation 3 b)
Kommissionen godtar denna rekommendation och 
har börjat genomföra den.
Kommissionen har redan infört arbetsmetoder och 
relevanta avdelningsövergripande grupper för att 
bedöma frågor som komplementaritet och risk för 
dubbelfinansiering mellan olika EU‑fonder (t.ex. 
nätverket för tolkning av de europeiska struktur ‑ 
och investeringsfonderna och andra nätverk om 
specifika delar av förordningen, såsom arbetsgrup ‑
pen för förenklade kostnadsalternativ, tematiska 
nätverk eller kompassplattformen för finansiella 
instrument).
Kommissionen kommer vidare att överväga om en 
annan organisation (t.ex. en särskild avdelnings‑  
övergripande grupp) behövs.
5 Särskild rapport nr 22/2014 Att hålla kostnaderna för 
EU-finansierade projektbidrag inom landsbygdsutveckling under 
kontroll  (http://eca.europa.eu ).
Kommissionens svar 60
101
Kommissionen har alltid uppfyllt sina skyldigheter 
när det gäller övervakningen av förvaltnings ‑ och 
kontrollsystem som inrättats i medlemsstaterna. 
Kommissionen övervakar genomförandet av 
åtgärderna i samband med godkännandet av 
landsbygdsutvecklingsprogram, inom övervak ‑
ningskommittéerna tillsammans med intres ‑
senter och bilaterala årliga översynsmöten med 
förvaltningsmyndigheterna.
Arbetsprogrammet för revisionerna bestäms på 
grundval av en riskanalys, som framför allt baseras 
på utgiftsnivåerna. Eftersom de stödbelopp som 
omfattas är förhållandevis låga har det endast 
gjorts ett begränsat antal särskilda revisioner av 
överensstämmelse med avseende på kostnaderna 
för kunskapsöverförings ‑ eller rådgivningstjänster.
Rekommendation 5
Kommissionen godtar rekommendationen.
Kommissionen kommer att beakta riskprofilen för 
kunskapsöverföring och rådgivande åtgärder vid 
fastställandet av sin revisionsplanering.
HUR HITTAR MAN EU:S PUBLIKATIONER?
Gratispublikationer
 Ett enskilt exemplar  
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
 Flera exemplar/aﬃscher/kartor  
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),  
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),  
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)  
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).
(*) Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen). 
Avgiftsbelagda publikationer
 Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Vi undersökte om den högprioriterade frågan om livslångt 
lärande och kunskapsöverföring inom EU:s lands-
bygdsutvecklingspolitik återspeglades i  kommissionens och 
medlemsstaternas ansträngningar att leverera 
kunskapsöverförings- och rådgivningsinsatser av hög 
kvalitet. Granskningen visade att detta inte var fallet. Alltför 
ofta förlitade sig medlemsstaterna på utbildnings-
leverantörernas förslag och all typ av utbildning ansågs vara 
”bra” och stödberättigande. Endast ibland gjordes en 
ordentlig analys av om insatserna kunde ha faktisk effekt. 
Medlemsstaterna såg inte alltid till att det rådde rättvis och 
öppen konkurrens vid valet av utbildningsinsatser och 
betalade för mycket för vissa tjänster. När det gäller 
uppföljning fann vi att det saknades en detaljerad 
utvärdering av vad som faktiskt hade åstadkommits med de 
offentliga medlen. I våra rekommendationer uppmanar vi 
särskilt medlemsstaterna att med hjälp av återkommande 
analyser och utvärderingar anpassa de kunskapsöverförings- 
och rådgivningsinsatser som de väljer ut till de ändrade 
behoven hos verksamhetsutövarna på landsbygden.
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN