om utvärderingen i efterhand av åtgärder som medfinansierats genom de fyra fonderna i ramprogrammet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” under perioden 2011–2013

2.Syftet med Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare var att hjälpa medlemsstaterna att göra det möjligt för tredjelandsmedborgare med olika bakgrund att uppfylla villkoren för bosättning samt att underlätta deras integration i de europeiska samhällena, med betoning på dem som nyligen hade kommit in i landet.

De 2,43 miljarder euro som anslagits till SOLID-fonderna under den undersökta perioden fördelades mellan de fyra fonderna enligt följande: 1 097 miljoner euro till fonden för yttre gränser, 486 miljoner euro till fonden för integration av tredjelandsmedborgare, 386 miljoner euro till flyktingfonden och 463 miljoner euro till återvändandefonden. Anslagen genomfördes huvudsakligen av medlemsstaterna genom delad förvaltning (94 %), då de har huvudansvaret för genomförande, förvaltning och kontroll av insatserna samt för att presentera årliga program för kommissionen på grundval av en tidigare överenskommen flerårig strategi. Den genomsnittliga utnyttjandegraden under de årliga programmen 2011–2013 var 87 % för fonden för yttre gränser, 81 % för flyktingfonden, 81 % för återvändandefonden och 77 % för fonden för integration av tredjelandsmedborgare. Endast 6 % genomfördes i direkt förvaltning genom gemenskapsåtgärder, t.ex. anslag för akuta åtgärder inom ramen för fonden för yttre gränser och återvändandefonden. För Europeiska flyktingfonden genomfördes nödåtgärder via delad förvaltning medan det inte fanns någon möjlighet att ge bistånd vid nödsituationer från fonden för integration av tredjelandsmedborgare.

Bakgrund

Den geopolitiska situationen förändrades väsentligt mellan 2005, när ramprogrammet för solidaritet och hantering av migrationsströmmar utformades, och 2011–2013, den period som granskas. Konsekvenserna av upproren i Nordafrika 2011, den ”arabiska våren”, den utdragna krisen i Syrien och kollapsen av den libyska staten ledde till en plötslig och oväntad ökning i migrationstrycket på EU:s södra och sydöstra yttre gränser. Detta migrationstryck påverkade i stor utsträckning det sammanhang i vilket fonderna genomfördes. Den konsekvensbedömning som bifogas meddelandet om inrättande av SOLID-programmet avser de första 203 298 asylansökningarna (under 2002), medan denna siffra uppgick till 259 400 år 2010 (året före den granskade perioden), 335 290 år 2012 och 1 322 825 år 2015. En lika kraftig ökning noterades för antalet tredjelandsmedborgare som befunnits olagligen vistas i medlemsstaterna (500 000 i konsekvensbedömningen och 2 154 675 under 2015).

2 UTVÄRDERING I EFTERHAND

2.1 METODIK OCH BEGRÄNSNINGAR

Enligt de fyra besluten om att inrätta fonderna skulle kommissionen lägga fram rapporten om utvärderingen i efterhand för perioden 2011–2013 senast den 31 december 2015. Eftersom perioden för stödberättigande för fonderna löpte fram till den 30 juni 2015 och medlemsstaterna hade till den 31 mars 2016 på sig att rapportera om genomförandet av det senaste årliga programmet och eftersom en oberoende efterhandsutvärdering hade genomförts 2016–2017, var kommissionen emellertid inte i stånd att rapportera tidigare.

De detaljerade resultaten av utvärderingen och den metod som använts beskrivs i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer denna rapport. Utarbetandet av arbetsdokumentet stöddes av en undersökning utförd av en extern uppdragstagare som kombinerade skrivbordsundersökningar, öppna offentliga samråd, besök på plats och kvalitativ och kvantitativ analys. De fyra utvärderingarna försvårades allvarligt av avsaknaden av kvantitativa uppgifter, indikatorer och referensvärden som kunde jämföras mellan medlemsstaterna eller mellan olika år. Varje medlemsstat fastställde självständigt sina indikatorer för de insatser som genomfördes. Detta beror på att rapporteringskraven i fondernas rättsliga grunder inte förutsåg att ansvariga myndigheter bör samla in uppgifter som skulle kunna möjliggöra en EU-omfattande bedömning av utvärderingskriterierna. Därför måste bedömningen bygga på mer kvalitativa data insamlade genom samråd med berörda parter och de nationella utvärderingsrapporterna.

2.2 DE VIKTIGASTE RESULTATEN

Fonden för yttre gränser

Medlemsstaterna ansåg överlag att fondens mål var relevanta vad gällde deras behov i samband med förvaltningen av EU:s yttre gränser och hanteringen av Schengen-viseringar. Tack vare utformningen av fördelningsnyckeln för den årliga tilldelningen anslogs en betydande del av medlen till medlemsstater som upplevde ett stort migrationstryck vid de södra och sydöstra yttre gränserna och för medlemsstater med stora trafikvolymer av resenärer med ärligt uppsåt. Under såväl 2007–2010 som 2011–2013 gick den största tilldelningen av medlen till samma tre medlemsstater: Italien, Spanien och Grekland. Dessutom var fonden tillräckligt flexibel för att tillgodose de föränderliga behov som uppstod i början av migrationskrisen genom att ytterligare medel kunde anslås till de berörda medlemsstaterna via insatser i samband med nödåtgärder.

Fonden för yttre gränser bidrog på ett avgörande sätt till tillämpningen av Schengenregelverket såväl vad gäller de ökade migrationsströmmarna sedan 2011 som de ekonomiska svårigheter som många medlemsstater stod inför vid den tidpunkten. Åtgärderna som finansierades genom fonden för yttre gränser 2011–2013 bidrog positivt till ett gradvis inrättande av ett gemensamt integrerat gränsförvaltningssystem genom att främja en samordnad kontroll av personer vid gränsövergångar genom utbildningsprogram, byggande och uppgradering av gränsövergångar och förvärv av fordon, fartyg och flygplan som används för gränspatruller. Endast ett fåtal medlemsstater har dock rapporterat att stöd från fonden var avgörande för förvärvandet av modern teknik vid EU:s yttre gränser.