Offentliggörande av en ansökan om registrering i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 om skydd för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar

(2004/C 84/06)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt till invändningar som fastställs genom artiklarna 7 och 12d i ovan nämnda förordning. Alla invändningar mot ansökan skall göras genom den behöriga myndigheten i medlemsstaten, i ett WTO-land eller i ett tredjeland som godkänts i enlighet med artikel 12.3 inom sex månader efter detta offentliggörande, som sker av de motiv som anges nedan, särskilt punkt 4.6, genom vilka ansökan bedöms kunna godtas enligt förordning (EEG) nr 2081/92.

RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2081/92

REGISTRERINGSANSÖKAN: ARTIKEL 5

SUB (x) SGB ( )

Ansökningsnummer i medlemsstaten: -

1. Behörig myndighet i medlemsstaten Namn: Institut national des appellations d'origine

Adress: 138, avenue des Champs-Élysées - F-75008 Paris

Tfn (33-1) 53 89 80 00

Fax (33-1) 42 25 57 97

2. Ansökande grupp 2.1 Namn: Syndicat Interprofessionnel de l'Olive de Nice

2.2 Adress: Box 116, Min Fleurs 6, F-06296 Nice Cedex 3

Tfn (33) 04 93 83 33 90

Fax (33) 04 93 21 25 87

2.3 Sammansättning - Medlemmar: Alla fysiska eller juridiska personer som framställer, bereder, förpackar och säljer Olive de Nice.

- Styrelse: tolv styrelseledamöter, varav sex kommer från produktionsföretag, tre från kooperativ, två från privata beredningsföretag och en från förpackningsföretag.

3. Produkttyp: Klass 1.6 Bearbetade produkter av frukt

4. Produktspecifikation (Sammanfattning av kraven i artikel 4.2)

4.1 Namn: "Olive de Nice"

4.2 Beskrivning - Bordsoliverna "Olive de Nice" är små oliver (minst 50 frukter per hg och högst 70 frukter per hg). Färgen skiftar från gröngul till brun eller från rödlila till blåsvart. De måste vara fasta med ett fruktkött som lossnar lätt från kärnan. Oliverna skall ha en lätt bitterhet och en smak av torkade frukter, och de får inte vara sura.

- Olivpastan "Olive de Nice" skall ha en karakteristisk rödlila färg, som varken får vara grön eller alltför mörk. Pastan måste vara oljig och fin, inte grov. Aromen skall påminna om torkade frukter, i likhet med olivoljans karakteristiska arom.

Oliverna och olivpastan är i huvudsak av sorten Cailletier.

4.3 Geografiskt område: Det geografiska området omfattar 99 kommuner i departementet Alpes-Maritimes: Aiglun, Antibes, Aspremont, Auribeau-sur-Siagne, Le Bar-sur-Loup, Beaulieu-sur-mer, Bendejun, Berre-les-Alpes, Biot, Blauzasc, La Bollène-Vésubie, Bonson, Bouyon, Breil-sur-Roya, Le Broc, Cabris, Cagnes-sur-mer, Cannes, Le Cannet, Cantaron, Carros, Castagniers, Castellar, Castillon, Châteauneuf-Villevieille, Châteauneuf-de-Grasse, Clans, Coaraze, La Colle sur Loup, Colomars, Conségudes, Contes, Cuébris, Drap, Duranus, L'Escarène, Eze, Falicon, Les Ferres, Fontan, Gattières, La Gaude, Gilette, Gorbio, Gourdon, Grasse, Lantosque, Levens, Lucéram, Malaussène, Mandelieu-la-Napoule, Massoins, Menton, Mouans-Sartoux, Mougins, Nice, Opio, Pégomas, Peille, Peillon, Peymeinade, Pierrefeu, Revest-les-Roches, Roquebillière, Roquefort-les-Pins, Roquestéron, Roquestéron-Grasse, La Roquette-sur-Siagne, La Roquette-sur-Var, Le Rouret, Saint-André, Saint-Blaise, Saint-Cézaire-sur-Siagne, Saint-Jeannet, Saint-Laurent-du-Var, Saint-Martin-du-Var, Saint-Paul, Sainte-Agnès, Saorge, Sigale, Sospel, Spéracédès, Le Tignet, Toudon, Touet-Escarène, La Tour-sur-Tinée, Tourette-du-Château, Tourette-Levens, Tourette-sur-Loup, Tournefort, La Trinité, La Turbie, Utelle, Valbonne, Vallauris, Vence, Villars-sur-Var, Villefranche-sur-mer, Villeneuve-Loubet.

I detta geografiska område finns en lång tradition av olivplantering och här odlas sorten Cailletier (förekomsten av denna sort i ett olivbestånd är ett bra riktmärke för beteckningens särskilda geografiska miljö). Beredningsföretag är sedan länge etablerade i området och den naturliga miljön har en särpräglad karaktär (topografi, markförhållanden, klimat).

Den norra gränsen utgörs i stort sett av den nordligaste gränsen för olivodling och den sydliga gränsen för det alpina och subalpina klimatområdet. Gränserna är tydliga, eftersom både höjden över havet och breddgraden gör att kylan blir en begränsande faktor.

Den södra gränsen går längs Medelhavet. Den östra gränsen motsvarar gränsen mellan Frankrike och Italien. Den västra gränsen slutar i Siagne-dalen där olivodlingarna i departementet Var tar vid, och sammanfaller i stort sett med gränsen för Cailletier-sortens utbredning.

4.4 Bevis på ursprung: Bordsoliver och olivpasta får endast säljas med den skyddade ursprungsbeteckningen "Olive de Nice" om Institut National des Appellations d'Origine har utfärdat ett intyg om godkännande enligt de villkor som fastställts i förordningarna och beslut om godkännande av olivprodukter med en skyddad ursprungsbeteckning.

All verksamhet som rör råvaruproduktion och bearbetning måste bedrivas inom det definierade geografiska området.

När det gäller råvaruproduktion föreskrivs följande förfarande:

- Identifiering av skiften: Ett register skall upprättas över de skiften som anses lämpade för produktion av oliver med beteckningen Olive de Nice, dvs. de skiften som producenten anmäler och som uppfyller kriterierna för planteringsplats och produktionsregler (sort, skötsel av olivlunden).

- En skördedeklaration: Olivodlaren skall varje år upprätta en deklaration med uppgifter om produktionsyta, mängden producerade oliver enligt den slutliga avkastningen och olivernas destination (delikatessaffär, beredningsplats).

När det gäller bearbetning föreskrivs följande förfarande:

- En tillverkningsdeklaration: Beredaren skall varje år upprätta en deklaration med uppgifter om den totala mängden bearbetade produkter.

- En ansökan om intyg om godkännande: Med ett sådant intyg skall man kunna identifiera produkternas lagringsplats och alla behållare som innehåller produkterna i fråga.

Förfarandet kompletteras med en analytisk och organoleptisk undersökning, i syfte att bestämma huruvida produkterna uppfyller kvalitets- och typkraven.

Varje producent och beredare som har ett godkännandeintyg måste vidare upprätta en årlig lagerdeklaration.

4.5 Framställningsmetod Olivsort och skötsel av olivlundarna

Bordsoliverna och olivpastan skall uteslutande vara av olivsorten Cailletier. I varje olivlund är det dock tillåtet att plantera in olivträd av pollinerande sorter eller gamla lokala sorter, däribland Arabanier, Blanquetier, Blavet, Nostral och Ribeyrou. Förutsättningen är att de placeras på ett väl avvägt sätt och att de inte utgör mer än 5 procent av träden inom varje berörd odlingsenhet. Oliver av pollinerande sorter och gamla lokala sorter får endast användas för framställning av olivolja om dessa oliver inte utgör mer än 5 procent av den olivmassa som används.

Varje träd skall ha en yta på minst 24 kvadratmeter.

Olivträden skall beskäras minst en gång vartannat år. Kvistar och grenar från beskärningen skall avlägsnas från olivlundarna före nästkommande skörd. Ettåriga odlingar är endast tillåtna i bevattnade olivlundar där träden är mindre än fem år gamla.

Olivlundarna måste underhållas årligen. All plöjning är dock förbjuden från och med den 1 september till och med slutet av skörden i varje olivlund, med undantag för plöjning för tillsats av gröngödsel som är tillåtet fram till den 30 oktober.

Bevattning under växtperioden är tillåten fram till att frukterna börjar mogna.

Skörd av oliver

Olivlundarnas avkastning får inte överstiga sex ton oliver per hektar, förutom i exceptionella fall.

Olivskördens första dag fastställs genom en förordning utfärdad av prefekten, på förslag från Institut National des Appellations d'Origine.

Oliverna skall skördas tidigast från och med att de börjar mogna, eller när minst 50 procent av oliverna är rödlila. Oliverna skall plockas direkt från träden utan skärredskap, eller skördas med traditionell käpp eller maskinell stång. Frukterna skall samlas i nät eller andra uppsamlingsredskap under trädet.

De oliver som plockas upp direkt från marken, eller som fallit ner i näten eller andra anordningar före skörden, skall hållas åtskilda från de partier som kan få den skyddade beteckningen. Oliverna skall lagras och transporteras i lådor eller träpallar.

Beredningsvillkor

Oliverna skall mätas, sorteras och tvättas innan de bereds. Deras mängd skall motsvara minst 50 och högst 70 oliver per hg. Oliverna måste vara hela, oförstörda och utan sprickor. Färgen skall skifta från gröngul till brun eller från rödlila till blåsvart.Oliverna skall beredas enligt lokala metoder i en saltlake med högst 12 procent natriumklorid i förhållande till vattnets vikt. Förutom natriumklorid får inget annat kemiskt ämne eller konserveringsmedel tillsättas.

Saltlaken för olivkonservering får inte innehålla mindre än 8 procent natriumklorid.

- Bordsoliver: Bordsoliver skall förvaras i saltlake i minst tre månader. Att det förekommer stjälkar i mindre eller större utsträckning - på oliverna eller löst i laken - är inget fel utan ett av särdragen för oliver med denna beteckning.

- Olivpasta: Oliverna skall förvaras i saltlake i minst sex månader innan de bereds. På så sätt försvinner den bittra smaken och slutprodukten blir mildare. Olivpastan framställs uteslutande genom

- lufttorkning och avsaltning av sådana oliver som endast är avsedda för olivpasta,

- avlägsning av kärnorna från oliverna,

- homogenisering av pastan genom tillsats av olivolja med beteckningen Olive de Nice som får utgöra högst 7 procent av pastans vikt.

4.6 Samband: Framställningen av bordsoliver och olivpasta med den skyddade ursprungsbeteckningen "Olive de Nice" innefattar en naturlig miljö, en tradition och ett kunnande.

Naturlig miljö:

Den franska olivzonen ligger vid klimatgränsen för olivodling. Olivodlingens utbredning inom detta område kan liknas vid en kolonisering genom urval och anpassning. Under svåra klimatförhållanden och på en viss typ av jord är det bara den sort som passar perfekt för den naturliga miljön som lyckas få fäste och ge avkastning. Detta gäller sorten Cailletier med ursprungsbeteckningen "Olive de Nice".

Olivodlingarna kring Nice ligger i hjärtat av en kuperad landhöjd, på karbonathaltiga jordar. De terrassformade odlingarna breder ut sig över kullar, kustnära platåer och sluttningar som utgör landhöjdens storslagna former.

Olivodlingens klimatzon är ett skiftande Medelhavsklimat som påverkas av bergen, med milda temperaturer, större nederbörd än i Basse Provence, ett stort antal soltimmar och framför allt skonsamma vindar.

I denna miljö, som bland annat utmärks av svaga vindar, har sorten Cailletier under århundradenas lopp blivit den dominerande sorten i lundarna kring Nice. Denna sort är så nära förknippad med olivlandskapet runt Nice att den har fått synonymer som Petite olive de Nice, Olivier de Grasse (namnet på en kommun nära Nice) och Grassenc.

Historia

I Alpes-Maritimes har olivträden utgjort en del av landskapet i mer än 2000 år och finns i 102 av departementets 163 kommuner. Olivträd som används för produktion är planterade vid sidan av hundraåriga träd, och det finns fortfarande fem kvarnar som fungerar enligt det "genuesiska systemet", till exempel den K-märkta kvarnen i Contes från 1700-talet som fortfarande drivs av ett vattenhjul i trä. Olivträden inplanterades först längs kusten och på kullarna i närheten av kusten, efter de feniciska, grekiska och romerska invasionerna. Odlingarna har under århundradenas lopp brett ut sig längre inåt landet och ända till höglandet, upp till 700 meter över havet. Tack vare sin olja har oliver alltid varit en av de mest betydelsefulla odlingarna för befolkningen i Comté de Nice och Côte d'Azur. Från slutet av 1800-talet och till och med andra världskriget var Nice till och med en knutpunkt för den internationella handeln med olivolja av typen "rivièra".

Olivodlingen i Alpes Maritimes gick starkt tillbaka efter andra världskriget och de förödande frostperioderna 1929 och 1956.

Tack vare branschorganisationernas insatser har den effektivare olivodlingen i Alpes-Maritimes behållit sin ställning i mer än 25 år. Olivodlingen har börjat att vinna mark också i områdena längre in från kusten, där den till och med har trängt ut blomsterodlingarna från kullarna.

Att en och samma sort har planterats in och spridits under århundradena, dvs. "Cailletier", mera känd som "Olive de Nice", kan förklaras med miljöanpassning och det kvalitativa och kommersiella erkännandet av de produkter som framställs av denna sort.

Kunnande

De företag som i huvudsak lever på olivodling har alltid varit få, även om det i dag finns fler som har en inkomst baserad på sina produkter. På olivterrasserna, som lokalt kallas "planches", odlades tidigare också spannmål och grönsaker.

Oliverna skördades med käppar av hasselnöts- eller kastanjeträ i januari till mars månad, eftersom jorden inte brukades under den perioden. Traditionen har därmed alltid varit att skörda nästan mogna eller mogna oliver.

Sorten Cailletier är speciell för att den har två användningsområden. Dess egenskaper passar nämligen både oljetillverkningen och delikatessbutikerna.

Bordsolivproduktionen utvecklades framför allt mellan de båda krigen, på grund av konkurrensen från andra oljor.

Frukterna skördas i en enda omgång, tidigast när de har börjat mogna. Olivernas färg skiftar därför från rödlila till svart. Färgen är inte enhetlig eftersom lundarna har olika exponeringslägen. Olive de Nice är därför inte en svart oliv - färgen skiftar.

Små oliver med stor kärna och fast fruktkött är särskilt lämpliga för beredning i saltlake med enbart natriumklorid, en beredning som är typisk för Niceregionen. Denna "naturliga" beredning utan andra tillsatsämnen än salt gör att karaktären av torr frukt, som finns i oljan, också kommer fram i bordsoliverna.

Att det förekommer stjälkar, på oliven eller i lösningen, beror både på sortens egenskaper (oliverna hänger på en lång stjälk) och på metoden att skörda med käppar.

Olive de Nice har ett anseende som sträcker sig långt utanför regionen och det traditionella konsumtionsområde där Medelhavsmaten lagas. Oliven säljs framför allt i Paris och Parisregionen, men även i många andra länder som USA, Storbritannien, Tyskland och i norra Europa.

Eftersom produktionsreglerna för råvaran är desamma som för bordsoliverna - och eftersom inget främmande ämne tillsätts under framställningen - har den pasta som görs på Olive de Nice samma fördelar som bordsoliverna. Olivpastan har också ett mycket gott anseende, både i restaurangvärlden och i stora livsmedelsbutiker och små delikatessaffärer, och det har börjat komma kopior.

Producenternas kunnande kommer till uttryck på flera områden:

- Olivodlarens kunskap om sin olivlund. Med sina erfarenheter kan odlaren rikta in produktionen på oljetillverkning eller delikatessbutiker, antingen produktionen på vissa skiften (geografiska förhållanden, olivlundens ålder, möjligheter till mognad osv.) eller produktionen hos särskilda träd (trädets storlek, mängden oliver, olivernas storlek, mognadens homogenitet osv.).

- I samband med skörden, som görs en enda gång per träd, bedömer producenten oliverna efter utseende och reserverar dem därefter antingen för oljeframställning eller för delikatesshandeln, med ledning av storlek, mognadsgrad och färg, jämnhet (delikatessprodukter) eller skrynklighet hos skalet (oljeframställning).

- Producenten förfinar urvalet av delikatessoliver genom en kvalitativ sortering (storleksmätning, kontroll av att oliverna inte är angripna av insekter eller sjukdomar, att de är hela, oförstörda, utan sprickor osv.). För framställning av olivpasta väljer producenten ut oliver med mer utpräglad färg, för att få fram en produkt utan bitter smak och med den rödlila färg som är utmärkande för olivpasta från Nice.

Bordsoliver och olivpasta med beteckningen "Olive de Nice" utmärks sammanfattningsvis av följande:

- Odling i en naturlig miljö med till övervägande delen Medelhavsklimat i kombination med måttliga vindar.

- En sort som har funnit en ekologisk nisch och som dominerar i ett bestånd av olivodlingar på terrassformade kullar.

- Skörd med käppar i en enda omgång från stora träd. Olivfrukter som skördas sent, efter att de har börjat mogna, och som skiftar i färg.

- Olivodlarnas och beredarnas kunnande.

- Beredningsmetoder som är anpassade efter sorten och som bevarar råvarans egenskaper.

4.7 Kontrollorgan - Namn: INAO

Adress: 138, avenue des Champs-Élysées - F-75008 Paris

- Namn: DGCCRF

Adress: 59, Boulevard V. Auriol - F-75703 Paris Cedex 13

4.8 Märkning: Utöver de uppgifter som krävs enligt reglerna om märkning och presentation av livsmedel skall bordsoliver och olivpasta med den skyddade ursprungsbeteckningen Olive de Nice märkas med följande:

- Namnet "Olive de Nice".

- Beteckningen "appellation d'origine contrôlée" (skyddad ursprungsbeteckning) eller "AOC". När namnet på ett företag eller ett märke skrivs ut på ett annat ställe än adressen, skall beteckningens namn upprepas mellan orden "appellation" och "contrôlée".

Dessa uppgifter skall stå inom samma fält och på samma etikett. Uppgifterna skall anges med tydlig, läsbar, outplånlig och tillräckligt stor text som kontrasterar väl mot bakgrunden, så att de är klart urskiljbara från övriga uppgifter i ord och bild.

4.9 Nationella krav: Förordning om den skyddade ursprungsbeteckningen "Olive de Nice".

EG-nummer: FR/00333/29.10.2003.

Dag då komplett ansökan togs emot: 4 december 2003.