MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET OCH EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN Unionens årliga arbetsprogram för europeisk standardisering /* COM/2013/0561 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET OCH EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN Unionens årliga arbetsprogram för europeisk standardisering (Text av betydelse för EES) 1. Inledning EU:s mål är att skapa tillväxt och sysselsättning på ett smart och hållbart sätt för alla genom Europa 2020-strategin[1] och dess flaggskeppsinitiativ. Betydelsen av standardisering för sysselsättning, tillväxt och ekonomisk återhämtning framhölls senast i kommissionens uppdaterade industripolitik En starkare europeisk industri för tillväxt och ekonomisk återhämtning som antogs i oktober 2012[2]. Europeiska standarder bidrar till att undanröja hinder, skydda användare och miljö, garantera driftskompatibilitet, minska kostnader och främja konkurrens inom en mängd områden, från forskning till tillverkning, från tillverkare till konsument, från EU till resten av världen. Studier visar att standardiseringen höjer BNP med mellan 0,3 % och 1 %[3] och alltså hjälper industrin att nå målet att bidra med 20 % av EU:s BNP 2020[4]. För att se till att det europeiska standardiseringssystemet kan hantera den snabba innovationsutvecklingen, kraven på hållbarhet, teknikkonvergensen och den hårda globala konkurrensen föreslog kommissionen ett reformpaket 2011[5] med bland annat en ny förordning som trädde i kraft den 1 januari 2013[6]. Syftet med reformen var att göra systemet mer inkluderande, svarskraftigt, öppet, flexibelt och omfattande. En nyhet i reformen är att kommissionen åläggs att anta ett årligt EU-arbetsprogram för europeisk standardisering. I arbetsprogrammet anges strategiska prioriteringar för den europeiska standardiseringen med hänsyn till EU:s långsiktiga tillväxtstrategier, och det fastställs mål för den internationella dimensionen i den europeiska standardiseringen till stöd för EU:s lagstiftning och politik. Där anges vilka europeiska standarder och andra standardiseringsresultat som kommissionen tänker begära från de europeiska standardiseringsorganisationerna – CEN, Cenelec och Etsi – under det kommande året och de särskilda mål och politikområden som de bidrar till. Detta gäller främst standarder som föreskriver en presumtion om överensstämmelse med kraven i EU:s harmoniseringslagstiftning. Kommissionen stöder även europeiska standardiseringsverksamheter som bidrar till andra mål för EU:s politik. I arbetsprogrammet uppmuntras de europeiska standardiseringsorganen att inleda verksamheter inom alla prioriterade områden, även sådana som saknar de rättsliga bestämmelser som krävs för en formell begäran om standardisering från kommissionen (mandat). De europeiska standarder som utvecklas av de europeiska standardiseringsorganen på initiativ av företag, nationella standardiseringsorgan eller andra intressenter utan koppling till EU:s politik omfattas inte av detta arbetsprogram. I det årliga arbetsprogrammet förutses kommande riktlinjer och åtgärder så korrekt som möjligt. Riktlinjerna har inga budgetkonsekvenser utöver vad som redan har beslutats och stödet till arbetsuppgifterna är beroende av tillgång till finansiering, inlämning av förslag av hög kvalitet och överenskommelse med de berörda europeiska standardiseringsorganen, de nationella standardiseringsorganen eller andra organ som anges i förordningen. I brådskande fall, t.ex. efter formella invändningar mot harmoniserade standarder, får kommissionen utfärda mandat som inte har fastställts i detta arbetsprogram. Den insyn som skapas genom offentliggörandet av EU:s arbetsprogram väntas leda till ökad effektivitet och bättre framförhållning i arbetsplaneringen. Samtidigt kommer kommissionen att göra följande: – Arbeta för att förbättra de ramavtal om partnerskap med europeiska standardiseringsorgan som löper ut i år för att upprätthålla högsta möjliga kvalitet och samtidigt fortsätta att minska den genomsnittliga tiden för standardiseringsresultat. – Anordna ansökningsomgångar för europeisk representation i standardiseringsarbetet av små och medelstora företag, konsumenter och miljö- och samhällsorganisationer. Samtidigt som denna finansiering kommer att göra det lättare för små och medelstora företag att delta, kommer kommissionen också att fortsätta att stödja specifika projekt som gör det lättare för små och medelstora företag att ta del av och delta i standardiseringsarbetet. – Fortsätta sitt arbete med IKT-standardisering genom flerpartsforumet[7], som är ytterligare en av nyheterna i 2011 års standardiseringspaket. Den ständiga dialogen mellan offentliga myndigheter, intressenter och standardiseringsorganisationer, inbegripet globala forum och konsortier, har på den korta tid som gått sedan den inleddes visat att den gör det möjligt att svara på den snabba utvecklingen inom det här området. En detaljerad rullande plan för IKT-standardisering har tagits fram och uppdaterats, vilket gör att EU kan reagera på den snabba digitala utvecklingen. Kommissionen kommer före utgången av 2013 att inleda en oberoende översyn av styrningen av standardiseringssystemet för att utvärdera om de strategiska målen för reformen har uppnåtts. Den kommer att bedöma om det europeiska standardiseringssystemet kommer att kunna anpassa sig på längre sikt till den snabba utvecklingen och bidra till EU:s strategiska interna och externa mål, särskilt inom industripolitik, innovation och teknisk utveckling. Den kommer också att undersöka om det europeiska standardiseringssystemet är ändamålsenligt i fråga om marknadens behov, integrering och representativitet. Kommissionen kommer att utvärdera resultatet av den oberoende översynen för att få fram alternativ som kan förbättra det europeiska standardiseringssystemet och dess förmåga att stödja EU:s strategiska politiska mål. 2. Strategiska prioriteringar för den europeiska standardiseringen 2.1. En starkare europeisk industri för tillväxt och ekonomisk återhämtning I kommissionens uppdatering av meddelandet om industripolitiken nyligen konstaterades att det behöver utvecklas standarder för ny teknik innan den introduceras på marknaden. Där identifieras sex snabbt växande områden för prioriterade åtgärder: avancerad tillverkningsteknik, viktig möjliggörande teknik, biobaserade produkter, hållbara industrier, hållbart byggande och hållbara råvaror, rena fordon samt smarta elnät. 2.1.1. Avancerad tillverkningsteknik Arbetsgruppen för avancerad tillverkningsteknik för ren produktion, som leds av kommissionen, kommer att avgöra var ytterligare standardisering kan bidra till spridningen på marknaden. I senare skede planerar kommissionen en genomförbarhetsstudie av europeiska och internationella standardiseringsåtgärder inom detta område. 2.1.2. Viktig möjliggörande teknik Under det kommande året kommer kommissionen att undersöka var ytterligare standardisering inom viktig möjliggörande teknik skulle bidra till en snabb utveckling av den inre marknaden för produkter som är baserade på denna teknik. Detta är en av de aspekter som tas upp i kommissionens initiativ till översyn av lagstiftningen för den inre marknaden för industriprodukter[8]. Kommissionen kommer att använda sina program för forskningsanläggningar och finansiering för att stödja utvecklingen av de europeiska standarder för karaktäriseringsmetoder för nanomaterial i tillverkad form som krävs för att utföra toxicitets- och ekotoxicitetstester, provtagnings- och mätmetoder för exponering och metoder för att simulera exponering för nanomaterial. Det krävs en strategi som stämmer överens med OECD:s verksamhet och de europeiska standardiseringsorganen bör ha ett nära samarbete med internationella standardiseringsorgan. 2.1.3. Biobaserade produkter För att skapa en inre marknad för biobaserade produkter krävs standardutveckling och uppdatering av förordningar. Kommissionen förutsätter att de europeiska standardiseringsorganen fortsätter att arbeta med standardiseringsmandat för biobränslen och biobaserade produkter, inbegripet biobränslen i allmänhet och med särskilda mandat för biopolymerer, smörjmedel, lösningsmedel och ytaktiva ämnen. Standardförberedande forskning för utveckling av testmetoder som går att tillämpa på mätning av biobaserat innehåll, funktioner och hållbarhetskriterier för innovativa biobaserade produkter, t.ex. biopolymerer, smörjmedel, lösningsmedel och ytaktiva medel, ska också beaktas. Pyrolysoljor och alger kan också bli föremål för standardisering i samband med biobränsleprodukter. 2.1.4. Hållbar industripolitik, hållbar byggpolitik och hållbara råvaror 2.1.4.1. Byggprodukter De europeiska standarderna bör anpassas efter nya krav som tar hänsyn till hållbarhetsaspekterna på byggprodukter, byggprocesser och byggnadsarbeten, samt innovativa produkter för att stärka den inre marknaden. Kommissionen har tillhandahållit teknisk expertis för att utarbeta förslag till övergripande standarder för att fastställa utsläpp av reglerade farliga ämnen i byggprodukter. För att stärka konkurrenskraften i EU:s byggtjänster kommer kommissionen att arbeta för en internationell spridning av Eurokodernas dimensioneringsstandarder enligt handlingsplanen för hållbar konkurrenskraft inom byggsektorn[9]. I kommissionens topp-tioundersökning[10] från slutet av 2012 sade några respondenter att den europeiska standarden för utförande av stål- och aluminiumkonstruktioner måste uppdateras om de fullt ut skulle kunna dra fördel av den förenkling som genomfördes till följd av den senaste översynen av förordningen om byggprodukter. Kommissionen kommer att samråda med intressenterna och kan komma att begära en snabb uppdatering av standarden. 2.1.4.2. Stål Europeiska standarder kan främja hållbar tillverkning av byggprodukter av stål Stålindustrin utvecklar redan ett varumärke för byggprodukter av stål – SustSteel. Kommissionen kommer att undersöka SustSteels möjligheter att utöka marknadsandelen för europeiska hållbara byggprodukter av stål och kan begära särskilda standardiseringsåtgärder. 2.1.4.3. Ekodesign/energirelaterade produkter Olika produkter har behandlats i ekodesigndirektivet[11], däribland motorer, pumpar, fläktar, belysningsprodukter och hushållsapparater. Hittills har energiförbrukning stått i fokus, men direktivet tar upp alla miljömässiga aspekter, bland annat material och resurseffektivitet. Det kommer att utarbetas standarder för resurseffektivitet, t.ex. index över komponenter återanvändbarhet eller hållbarhet eller andra miljörelaterade parametrar (t.ex. utsläpp av föroreningar i luften), för att underlätta utformningen av eventuella ekodesignkrav inom andra områden. Kommissionen kommer att utarbeta tekniska ändringar av det befintliga mandatet för harmoniserade standarder inom ekodesign[12] till stöd för följande produktförordningar om ekodesign: · Små, medelstora och stora krafttransformatorer. · Professionella kylskåp och frysar, snabbnedkylningsskåp, vätskekylaggregat, centralkylsystem och kyl- och frysrum. · Ventilationssystem. · Belysningsprodukter. · Uppvärmningsutrustning och varmvattenberedare. Beroende på utvecklingen av ytterligare genomförandeåtgärder, kan det tas fram flera tekniska uppdateringar för produkter som omfattas av det nuvarande mandatet. Enligt arbetsplanen för ekodesign 2012–2014[13] kommer eventuella krav på ekodesign och/eller energimärkning för nya produktgrupper att övervägas. Prioriteringslistan omfattar fönsterprodukter, smarta apparater/mätare, vinlagringsskåp, ångpannor, företagsservrar, elledningar och vattenrelaterade produkter. Kommissionen kommer att uppdatera ekodesignmandatet så att det går att utfärda tekniska ändringar för specifika produkter vid behov. 2.1.4.4. Återvinning av avfall Nya europeiska standarder för kvalitetssortering av återvunna material (bl.a. metall, trä och textilier) skulle bidra till en mer utvecklad marknad. Kommissionen förväntar sig att det nya standardiseringsarbetet ska utveckla och validera (jämförelser mellan laboratorier) metoder för · klassning av farligt avfall med egenskap H 12 – Avfallet avger giftiga eller mycket giftiga gaser i kategori 1, 2 eller 3, · fastställande av ämnen och föreningar i avfall som är relevanta för hälso- och miljöfaror (farliga egenskaper H 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14), · hållbarhets- och toxicitetsstandarder för återvunnet biologiskt avfall eller återvunna jordbruksbiprodukter (andra produkter än gödningsmedel). 2.1.4.5. Andra råvaror än energi och jordbruksråvaror I det europeiska innovationspartnerskapet för råvaror[14] sammanförs intressenterna för att skynda på spridningen på marknaden av tekniska och andra lösningar. Kommissionen håller på att utarbeta en strategisk genomförandeplan med synpunkter från intressenterna, som kan innehålla standardiseringsarbete. 2.1.5. Rena fordon och fartyg I meddelandet Cars 2020[15] föreslås samordnade insatser till stöd för marknadsintroduktionen av rena fordon, bl.a. spridning av laddbara elfordon och hybridfordon genom att se till att föreskrifter och standarder finns tillgängliga i god tid, underlätta uppbyggnaden av laddinfrastruktur. Paketet om miljövänlig energi för transport[16] innebär att kommissionen kommer att kräva nya europeiska standarder. Internationella överenskommelser om gemensamma standarder och föreskrifter, särskilt inom FN/ECE, kommer att hjälpa oss att spara kostnader och få marknaderna att växa snabbare. Kommissionen har också lanserat ett gemensamt initiativ tillsammans med USA, Kina och Japan för att undersöka möjligheterna till ytterligare gemensamma regelverk för elbilar när det gäller säkerhets- och miljöfrågor. Kommissionen kommer att bedriva standardförberedande forskning om batterisäkerhet och vätelagring för tillämpning i fordonsindustrin. Detta kommer att ge en vetenskaplig och teknisk grund för säkerhetsrelaterade problem med elektriska komponenter i laddningsbara energilagringssystem. Kommissionen kommer också inom ramen för ett internationellt samarbete, särskilt med USA, bedriva förberedande forskning om mät- och testmetoder för att bedöma prestandan hos väte- och bränsecellteknik. Den kommer också att lämna tekniska synpunkter på utvecklingen av globala standardiserade/harmoniserade testcykler och testförfaranden för alla lättare motorfordon och elfordon. 2.1.6. Smarta elnät Lämplig infrastruktur, bl.a. teknik för lagring och balansering, behövs för att integrera förnybar energi i elnätet, bidra till energieffektivitet och tillgodose ny efterfrågan. Det behövs standarder som garanterar driftskompatibilitet mellan smarta elnät över gränserna och en uppsättning gemensamma minimistandarder. I december 2012 gav styrgruppen för arbetsgruppen för smarta nät som bildades av kommissionen 2009[17] stöd till förlängning av mandatet[18] till stöd för utbyggnaden av europeiska smarta elnät 2013–14 för att behandla två huvudsakliga områden: · Testmetoder för driftskompatibilitet mellan system och en plan för överensstämmelsetest. · Införande av de metoder som tagits fram och av en andra uppsättning standarder. Kommissionen kommer att bidra till detta arbete med hänsyn till EU:s politik och det transatlantiska ekonomiska rådets arbetsprogram för driftskompatibilitet mellan smarta elnät/elbilar. 2.2. Stärka den inre marknaden för varor och tjänster Den inre marknaden är en viktig drivkraft för tillväxt och sysselsättning. Europeiska standarder stärker konkurrenskraften genom att sänka produktionskostnaderna, garantera kvalitet och prestanda och säkerställa att innovativ teknik når fram till marknaden. Harmoniserade standarder går längre: överensstämmelse med dem garanterar även att produkterna uppfyller en viss säkerhetsnivå. 2.2.1. Barnsäkerhet Kommissionen kommer att begära att europeiska standarder utvecklas för bärsjalar för spädbarn, bärstolar med eller utan ram, babysitters, babygungor och liknande artiklar till direktivet om allmän produktsäkerhet[19]. Det kan också komma krav på standarder för lekplatser och lekplatsutrustning. 2.2.2. Säkerhet för andra konsumentprodukter Samtidigt som systemet för snabbt utbyte av information om farliga konsumentprodukter (Rapex) gör att det går snabbare att upptäcka farliga produkter och få bort dem från EU-marknaden ligger säkerhet vid källan fortfarande i fokus. Enligt direktivet om allmän produktsäkerhet planerar kommissionen att begära europeiska standarder för alkoholdrivna skorstenslösa eldstäder, ljus, grillar och utomhusmöbler. Dessa frågors betydelse lyftes fram på nytt i kommissionens förslag från februari 2013 paket om marknadskontroll och produktsäkerhet[20] där det bl.a. ingår ett förslag till en ny förordning om konsumentprodukters säkerhet. 2.2.3. Livsmedels- och foderkvalitet och livsmedels- och fodersäkerhet Det behövs nya eller förbättrade globalt accepterade standarder för livsmedelssäkerhet och livsmedelskvalitet för att hantera globaliseringens inverkan på livsmedelsproduktionen, handeln och konsumtionen. Detta gäller även ekologiska livsmedel, som blir alltmer vanliga i den internationella handeln. För detta krävs forskning på hög nivå i fråga om livsmedelssäkerhetsstandarder och nya metoder och/eller nytt referensmaterial som kommer att behöva valideras och certifieras för att kunna användas i officiella kontroller av livsmedel och foder. För att garantera en enhetlig och effektiv tillämpning av EU-lagstiftningen[21] i alla medlemsstater och säkerställa en hög skyddsnivå måste befintliga metoder förbättras, nya standardiserade analysmetoder behöver utvecklas och befintliga standarder behöver valideras i förhållande till nya livsmedelsmatriser. Kommissionen kommer att bidra till den tekniska expertisen och inlämningen av gemensamt validerade metoder för upptäckt och fastställande av oönskade ämnen i livsmedel och foder. 2.2.4. Kosmetiska produkter Kommissionen kan inom ramen för förordningen om kosmetiska produkter[22] kräva standardiseringsåtgärder för god tillverkningssed och provtagning och analys av kosmetiska produkter. 2.2.5. Fibersammansättningen i textilprodukter I samband med textilförordningen[23] räknar kommissionen med att utfärda ett standardiseringsmandat om kvantitativ analys av textilfiberblandningar eftersom de nuvarande kvantifieringsmetoderna i EN ISO-standarderna skiljer sig från de metoder som beskrivs i förordningen. 2.2.6. Gödselmedel Det kommande förslaget till översyn av förordningen om gödselmedel[24] syftar främst till att utöka förordningens räckvidd från enbart oorganiska gödselmedel till andra produktkategorier som i dagsläget enbart omfattas av nationella bestämmelser. Kommissionen kommer sannolikt att begära nya standarder som ska omfatta terminologi, en typförteckning per produktkategori, förtydliganden av märkningskrav, krav på kemisk sammansättning och jordbrukseffektivitet samt testmetoder. De europeiska standardiseringsorgan kommer att uppmanas att kontrollera att de övergripande analysstandarder som utvecklas för slam, biologiskt nedbrytbart avfall och jord även är tillämpliga på organiska gödningsmedel och organiska jordförbättringsmedel. Man behöver utveckla och validera särskilda metoder för biostimulanter för växter och särskilda tillsatser för gödselmedel. 2.2.7. Säkra havsbaserade anläggningar Det behövs standardisering för att öka säkerheten i utrustning för den havsbaserade olje- och gasindustrin. Eftersom de europeiska standardiseringsorganen har avvisat mandatet[25] för utrustning som används av den havsbaserade olje- och gasindustrin kommer kommissionen att begära standardisering för vissa specifika delar i utrustning som är avgörande för säkerheten. 2.2.8. Flygtransport Förordningen om driftskompatibilitet[26] tar upp moderniseringen av det europeiska nätverket för flygledningstjänst. I mars 2013 utfärdades ett mandat[27] där de europeiska standardiseringsorganen uppmanades att i samverkan med European Organisation for Civil Aviation Equipment (Eurocae) och i nära samarbete med Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (Easa) ta fram den förteckning över europeiska standarder som anges i generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten och som redan håller på att utvecklas vid Eurocae. Den detaljerade förteckningen över standarder bifogas till mandatet, men den kommer att ändras i enlighet med den regelbundna uppdateringen av generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten. GNSS-standarderna (Egnos- och Galileorelaterade) för luftfarten i generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten för steg 2 och 3 nödvändiga operativa förändringar behandlas i avsnitt 2.2.13.2 och vissa specifika säkerhetsstandarder för luftfarten tas upp i avsnitt 2.2.14 i det här arbetsprogrammet. Vi bör också arbeta för att dessa europeiska standarder införs globalt, främst inom ramen för Internationella civila luftfartsorganisationen (Icao). Det håller också på att växa fram en global marknad för system för obemannade luftfarkoster (RPAS) med stor tillväxt- och sysselsättningspotential. För att bidra till att förverkliga denna potential krävs standarder för en gradvis integrering av RPAS i det europeiska flygledningssystemet. Dessa kommer att behandlas i den reviderade standardiseringsplanen i generalplanen för den europeiska flygledningstjänsten. 2.2.9. Järnvägstransporter För att utnyttja fördelarna med inrättandet av ett område utan inre gränser fullt ut måste sammankopplingen och driftskompatibiliteten mellan de nationella järnvägsnäten och åtkomsten till dem förbättras. Det behövs nya europeiska standarder för · åtgärder för att förhindra spridning av bränder, · europeiska biljettfria resor och biljetter för avhämtning vid avresan för järnvägen. Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag för att revidera den tekniska specifikationen för driftskompatibilitet i fråga om personer med nedsatt rörlighet för att förenkla innehållet och göra den enklare att tillämpa. Dessutom arbetar kommissionen med ett initiativ för att skynda på spridningen av innovativa lösningar för att skapa ett helt integrerat och driftskompatibelt europeiskt järnvägssystem. Förslaget kommer att beröra hur europeiska forsknings- och innovationsverksamheter, vilket omfattar hela innovationscykeln, kan samordnas och inriktas bättre för att stödja både det gemensamma europeiska järnvägsområdet (Sera) och konkurrenskraften inom den europeiska järnvägsindustrin. 2.2.10. Alternativa bränslen Det kommer att behövas standardisering för att genomföra paketet om miljövänlig strategi, inbegripet den europeiska strategin för alternativa bränslen och förslaget till direktiv om utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen[28]. Tekniska specifikationer för driftskompatibilitet i laddnings- och tankningsställen för el, väte, flytande naturgas och komprimerad naturgas enligt vad som anges i förslaget till direktiv bör fastställas i europeiska standarder som är fullständigt kompatibla med gällande internationella standarder. De europeiska standardiseringsorganen arbetar redan med ett mandat för insprutning av biometan i naturgasnätet och för högre fettsyrametylesterinblandningar i dieselbränsle för tunga fordon. Det bör också tas fram standarder för högre etanolinblandning i bensin. Kommissionen kommer att stödja standardiseringsarbetet för insprutning av biometan i naturgasledningar, användning av biometan som fordonsbränsle och metoder för att mäta biometaninnehållet i naturgasnätet. Den kommer också att stödja snabbare marknadsintroduktion av avancerade koncept genom harmonisering och utveckling av standarder för solcellsteknik. 2.2.11. Infrastruktursäkerhet[29] Kommissionen kommer att skapa ett nätverk för intressenter från kritiskt infrastrukturskydd inom nio tematiska områden (luftfartsskydd, sprängämnen, strukturers motståndskraft, kemiska, biologiska hot i vatten, radiologiska eller nukleära hot, jordbävningar, videoövervakning och biometrik). Arbetet med att testa riktlinjer, gemensamma testprotokoll, teststandarder och rekommendationer för certifiering och politiska krav kommer också att stödja befintliga och framtida mandat. Kommissionen kan också samråda med intressenterna om direktivet om förvaltning av vägars säkerhet[30] och detta skulle kunna leda till ett mandat om ett gemensamt certifieringssystem om förvaltning av vägars säkerhet. I ett andra steg kan det införas krav för att garantera en lägsta skyddsnivå i hela det transeuropeiska nätverket, utan att det påverkar kraven i förordningen om byggprodukter[31]. 2.2.12. Trådlös kommunikation Det är mycket viktigt att utveckla och uppdatera harmoniserade standarder som omfattas av befintliga mandat. Kommissionen kan utarbeta nya mandat för (1) utveckling och underhåll av mobila kommunikationsstandarder (UMTS, LTE, LTE-advanced osv.) inom ramen för Tredje generationens partnerskapsprojekt (3GRPP), (2) effektiv användning av radiospektrum för parallell funktion av system för mobila kommunikationstjänster och användning av radioutrustning och mottagare i angränsande frekvensband. 2.2.13. Rymd i medborgarnas tjänst[32] 2.2.13.1. Standarder för rymdindustri i tidigare och senare led Rymdstandardiseringen omfattar de prioriteringar som anges i EU:s rymdstrategi och i den europeiska rymdindustripolitiken. Behoven fastställs i ett standardiseringsmandat för rymdindustrin[33] för perioden 2011–2013. Kommissionen kan dock vid behov förlänga perioden till 2014–2015. Enligt detta mandat bör de europeiska standardiseringsorganen arbeta med en rad olika ämnen, som navigations- och positioneringsmottagare, integrering av navigation och positionering med telekommunikationer, informationsutbyte, dataformat, integration av mobila, fasta och globala satellitnavigationssystem, planetärt skydd, övervakning av situationsmedvetenhet på rymdområdet, gränssnitt för marksegment som går att använda för både civila och militära ändamål och nyttolastgränssnitt. 2.2.13.2. Standarder för europeiska GNSS-program Det behövs standarder till stöd för utbyggnad och genomförande av de europeiska satellitnavigeringssystemen (Egnos och Galileo). Även om det är svårt att förutsäga deras exakta mognadsnivå för ett visst år behövs det standarder för mottagare för allmänheten för landrelaterade tillämpningsområden, nästa generationens satellitbaserade tilläggssystem, utrustning för användare inom civilflyget med Eurocae, Galileosignaler och tjänster inom ramen för Icao, införande av Galileo för positionering av mobil utrustning och en färdplan för märket ”Egnos enabled”, 2.2.14. Säkerhet Det inletts standardiseringsarbete enligt En politik för säkerhetsindustrin Handlingsplan för en innovativ och konkurrenskraftig säkerhetsindustri[34]. Med utgångspunkt i det pågående mandatet räknar kommissionen med följande: · Minimistandarder för detektion samt standarder för provtagning, inklusive för luftfartsskydd, för kemiska, biologiska, radioaktiva, nukleära och explosiva ämnen (CBRNE). · Gemensamma tekniska standarder samt standarder för driftskompatibilitet för automatiska gränskontrollsystem (ABC) och biometriska kännetecken. · Standarder för kompatibilitet vid kommunikation, ledning och kontroll, inklusive organisatorisk kompatibilitet, samt information till allmänheten inom krishantering/civilskydd. Andra åtgärder väntas också leda till ny standardisering: · ”Hybridstandarder” som kan tillämpas på både civil säkerhet och försvarsteknik, t.ex. på CBRNE och teknik för ”sense and avoid”. · Standarder för inbyggt integritetsskydd och förvald inställning för integritetsskydd för att införa integritetsskyddsfrågor i utvecklingen och tillverkningen av säkerhetstekniker och säkerhetsprodukter. 2.2.15. Kärnsäkerhet och fysiskt skydd EU strävar efter att se till att kärnenergi används för fredliga ändamål enligt högsta möjliga standarder för kärnsäkerhet, fysiskt skydd och icke-spridning. Det internationella initiativet för ett helhetsgrepp för säkerhet, fysiskt skydd och kontroll för kärnenergi lanserade tillsammans med gruppen för kärnsäkerhet och fysiskt skydd (NSSG) vid G8-mötet 2008 och arbetar nu för att införa internationellt bindande standarder för säkerhet och fysiskt skydd. Kommissionen bidrar till det viktigaste standardiseringsarbetet för kärnsäkerhet och fysiskt skydd, vilket omfattar följande: · Driftskompatibilitet för datasystem för konstruktionsmaterial (ELSSI-EMD). · Utvärderingsprogram av röntgenkontroller som hjälpmedel vid olaglig handel för utvärdering och prestandajämförelse av utrustning för röntgenkontroller. · Standardisering av dataformat, referensmaterial för kärnämneskontroll, kriminalteknik. · Utbyte av radiologisk/kärnenergirelaterad information i Europa. · Instrument och kontrollsystem vid kärnkraftsanläggningar som är viktiga för säkerheten och det fysiska skyddet. Kommissionen kommer också att bidra till utvecklingen av standardiserade format för data om konstruktionsmaterial och använda dessa dataformat för effektiv lagring och överföring av information om kärnämnen. 2.2.16. Kemikalier Standarder gör det lättare att tillämpa en harmoniserad strategi för tillämpningen av förordningen om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach)[35] i medlemsstaterna. I nuläget behöver de europeiska standardiseringsorganen utveckla (ytterligare) analysmetoder för · att fastställa förekomsten/koncentrationen av bly (uttryckt som metall) i konsumentprodukter i olika matriser, · migrationen av blyföreningar från konsumentartiklar, med hänsyn till olika matriser, · att fastställa förekomsten/koncentrationen av åtta polycykliska aromatiska kolväten (BaP, BeP, BaA, CHR, BbFA, BjFA, BkFA, DBAhA) i konsumentartiklar, · att fastställa koncentrationen av krom-VI-föreningar i läderartiklar, · migrationen av ovannämnda ämnen (åtta polycykliska aromatiska kolväten och krom-VI-föreningar) från konsumentartiklar under rimligt förutsägbara användningsförhållanden. Framtagningen av standarduppgifter för kemikalier kommer också att öka acceptansen hos intressenterna och minska industrins kostnader för att bedöma kemikalier. 2.2.17. Standarder för övergripande tjänster[36] För att underlätta fullbordandet av den inre marknaden för tjänster har kommissionen utfärdat ett mandat[37] för planering och utveckling av standarder för övergripande tjänster under 2013. 2.2.18. Säkerhet i specifika tjänster Denna uppgift beror på resultatet av ett brett samråd med intressenterna som är planerat för andra halvåret 2013. Om intressenternas synpunkter leder till slutsatsen att en standardisering av tjänstesäkerhet, t.ex. för brandsäkerhet i hotell, skulle få ett brett stöd, bör detta alternativ hållas öppet. 2.2.19. Sjukvårdstjänster[38] En viktig funktion för tjänstestandarder är att upprätta ett gemensamt riktmärke för viktiga samhällsfunktioner. Detta gäller även för den växande sektorn med sjukvårdstjänster, särskilt för kroniska, icke smittsamma sjukdomar. När det gäller standardisering skulle det kunna införas särskilda områden för mandat till de europeiska standardiseringsorganen för övergripande aspekter som patientsäkerhet och registrering, sjukdomsspecifika ackrediteringssystem t.ex. för bröstcancervårdtjänster, och för stadiespecifika tjänster som rehabiliteringstjänster. Kommissionen kommer att göra en genomförbarhetsstudie för att kartlägga befintliga internationella och nationella standarder och undersöka i vilken omfattning de används och tillgodoser sjuk- och hälsovårdssystemets behov. Den kommer också att fastställa under vilka villkor standarder för sjukvårdstjänster skulle kunna utvecklas, bl.a. i förhållande till kliniska standarder och de berörda intressenternas deltagande i standardutvecklingen. 2.2.20. Tillgänglighet Kommissionen håller på att ta fram en europeisk tillgänglighetsakt och överväger att begära standardisering för vissa varor och tjänster där det inte finns några tillgänglighetsstandarder på EU-nivå. Kommissionen kommer också att överväga behovet av ytterligare arbete inom berörda områden som omfattas av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Dessutom antog kommissionen nyligen ett förslag till direktiv om tillgängligheten till offentliga myndigheters webbplatser. Kommissionen överväger om det krävs ytterligare standardisering till stöd för båda rättsakterna mot bakgrund av det pågående arbetet inom ramen för mandat till stöd för europeiska krav på tillgänglighet vid offentliga upphandlingar inom IKT-området[39] och i byggnader[40] samt mandatet att införa design för alla i relevanta standardiseringsinitiativ[41]. Efter kommissionens meddelande Europa, världens främsta resmål – en ny politisk ram för europeisk turism[42] överväger vi att använda standardiseringsresultat för att fastställa gemensamt överenskomna specifikationer för universell design av turisttjänster och hantera utbildningsbehoven för att se till att turisttjänster blir mer tillgängliga. 2.3. Innovation Genom att kodifiera uppgifter om den senaste utvecklingen för en viss teknik möjliggör standarder spridning av kunskap, driftskompatibilitet mellan nya produkter, tjänster och digitalt innehåll och skapar en plattform för innovation. Inom högteknologiska områden underlättar standarder tillväxten genom internationellt överenskommen terminologi och internationellt överenskomna mät- och karaktäriseringsmetoder. Protokoll för hälso- och säkerhetsutvärdering kan också undanröja ett hinder för innovation inom områden som nanoteknik och dessa kan bli föremål för mandat i framtiden. Vetenskapliga verksamheter ger ett avgörande bidrag till standardiseringsprocessen. De metoder, processer och material som leder till standarder avgörs helt eller delvis av den tillgängliga vetenskapliga kunskapen. Kommissionen kan t.ex. bidra till att kartlägga kommande tekniska utveckling där en tidig standardisering skulle främja den europeiska industrin. När det gäller ekoinnovation kan kommissionen också främja ett system där företagen skulle känna till i förväg vilket nästa riktmärke kommer att bli, vilket skulle göra det möjligt för föregångsföretagen att stärka sin globala konkurrenskraft. 2.3.1. Innovationspartnerskap Europeiska innovationspartnerskap är verksamma inom hela forsknings- och innovationskedjan och sammanför alla berörda aktörer på EU-nivå och nationell och regional nivå för att bidra till att förutse och skynda på eventuella regleringar och standarder som behövs. Det europeiska innovationspartnerskapet för ett aktivt och hälsosamt åldrande[43] ska säkra driftskompatibilitet och tackla eventuella hinder för tillträde till marknaden genom standarder och referensspecfikationer för ny utrustning och nya tjänster för integrerad vård och ett självständigt liv. Standarder bör också spela en viktig inom andra europeiska innovationspartnerskap, t.ex. för produktivitet och hållbarhet inom jordbruket[44], smarta städer och samhällen[45] och vatten[46]. 2.3.2. Vetenskap i standarder Arbetsgruppen inom CEN/Cenelec för standardisering, innovation och forskning (Stair) är ett exempel på hur de europeiska standardiseringsorganen upprätthåller en regelbunden kommunikation med forskningssamfundet, men dessa kopplingar behöver utökas. Därför kommer kommissionen att skapa ett forum för att förbättra kommunikationen mellan vetenskap och standard, som sammankallas gemensamt av European Association of Research and Technology Organisations (Earto), de europeiska standardiseringsorganisationerna och kommissionen. 2.3.3. System av system Inför framtiden bör det ökande tekniska utbyte som krävs för att hantera utmaningar i samhället avspeglas i en systematisk behandling av vissa standardiseringsverksamheter. För de fall som nämns tidigare (smarta städer, smarta nät, elbilar osv.) har de europeiska standardiseringsorganen inrättat särskilda samordningsgrupper som samlar och styr verksamheterna i de berörda tekniska organen. Fler sådana grupper väntas under de kommande åren, särskilt till stöd för övergripande mandat. De kan omfatta inrättandet av särskilda systemgrupper, t.ex. utvärderingsgrupper för att fastställa gränser, grupper som arbetar på systemnivå eller resursgrupper som levererar specialiserade verktyg och program. 2.4. En digital agenda för Europa[47] Standarder är nödvändiga för driftskompatibilitet mellan IKT-produkter, tjänster, tillämpningar och digitalt innehåll, som är mycket viktiga för att skapa ett effektivt digitalt samhälle. Med tanke på att IKT-marknaden är global, måste de europeiska standardiseringsorganen och berörda forumen och konsortierna samarbeta för att kunna hantera den ständigt växande efterfrågan på standarder för att stödja driftskompatibiliteten i detta område med snabb utveckling. I den rullande planen för IKT-standardisering[48] fastställs de områden där standarder kan bidra till uppfyllandet av IKT-relaterade politiska mål i närmare detalj, även genom kompletterande driftskompatibilitetstester och medvetandehöjande åtgärder för att se till att standarderna sprids på ett effektivt sätt. 2.4.1. e-hälsa Driftskompatibilitet, särskilt gränsöverskridande, är avgörande för en bred användning av IKT inom hälso- och sjukvårdssektorn enligt direktivet om patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård[49]. Samtidigt måste dataskyddsproblemen lösas om nya produkter och tjänster ska kunna utnyttjas fullt ut. Målet är att använda de tillgängliga standarderna bättre och utveckla nya vid behov. Studier visar att de europeiska och internationella standarderna ofta inte är tillräckligt specifika för att garantera driftskompatibilitet hos IKT-lösningar på e-hälsoområdet[50]. Med hjälp av råd från e-hälsonätverket kommer mer detaljerade specifikationer, t.ex. offentlig upphandling, att tas fram för att bidra till regelverket för driftskompatibilitet inom e-hälsa. Kommissionen föreslår att driftskompatibiliteten ska stärkas ytterligare genom vidareutveckling och validering av specifikationer och komponenter och även genom standardiseringsmandat vid behov. 2.4.2. Radiofrekvensidentifiering (RFID) Olika aspekter på uppgiftsskydd, integritet och informationssäkerhet behandlas som svar på mandatet inom IKT för radiofrekvensidentifiering[51]. Syftet med den första fasen var att ta fram en fullständig ram för utvecklingen av kommande RFID-standarder och syftet med den andra fasen, som pågår just nu, är att ta fram en uppsättning europeiska standarder, tekniska specifikationer och rapporter till början av 2014. 2.4.3. E-kompetens och e-lärande Som konstateras i kommissionens meddelande E-kompetens för 2000-talet: ökad konkurrenskraft, större tillväxt och fler jobb[52] bidrar Europaomfattande kompetensramar, verktyg och effektiva och driftskompatibla lösningar för e-lärande till utveckling av IKT-relaterade färdigheter och främjar livslångt lärande. Nya standardiseringsåtgärder planeras inom följande områden: · E- kompetensramar för IKT-användare, IKT-fackmän och e-ledare. · Rekommendationer och riktlinjer om utveckling av nya läroplaner för IKT-fackmän och e-ledare. · Europeiska kvalitetsstandarder för harmonisering, användning och tillämpningen inom e-lärande. · Kurser i e-lärande, förvaringsplatser för innehåll och mekanismer för utbyte. · Driftskompatibilitetsstandarder för interaktiva e-böcker och annat digitalt utbildningsmaterial. 2.4.4. E-upphandling/e-kataloger Kommissionen vill förenkla e-upphandlingar genom att bidra till utvecklingen av ett Europaomfattande regelverk som utgår från europeiska standarder när så är möjligt. Pågående standardiseringsarbete kan behöva förstärkas eller kompletteras. Standarder bör bidra till att effektivisera e-upphandlingar genom att ta hänsyn till resultatet av EU-projekt som Pan-European Public Procurement Online (Peppol) och arbetet inom Europeiska standardiseringskommittén (CEN). Bristen på en gemensam definition av e-katalogen inom EU och flera olika klassificeringssystem för produkter och tjänster hör till de hinder som företag – särskilt små och medelstora företag – ställs inför när de utför e-upphandlingstransaktioner. För att garantera enhetliga helhetslösningar bör CEN ta upp delar i både förberedande faser i upphandlingen och i faser efter tilldelningen, bland annat i fråga om gränssnitt för e-fakturering och betalningslösningar. 2.4.5. Elektronisk fakturering (e-fakturering) Kommissionen vill förenkla webbaserade transaktioner genom att se till att det inre eurobetalningsområdet (Sepa) fullbordas och genom att bidra till utvecklingen av en driftskompatibel europeisk ram för e-fakturering. Det europeiska flerpartsforumet om e-fakturering ger råd om särskilda standardiseringsbehov. Kommissionen och CEN kommer att bedöma synpunkterna för att se till att det finns lämpliga europeiska standarder att tillgå. Standarder inom e-fakturering måste anknyta till relevanta standarder för e-upphandling och Sepa. Dessutom bör europeiska och internationella standardiseringsorgan arbeta för en snabb utveckling av kompletterande e-handelsmeddelanden för att öka möjligheterna att utbyta produkter och tjänster effektivt. Kommissionen kan också utfärda ett mandat som omfattar definitionen av en semantisk driftskompatibilitetsmodell och en europeisk datamall för e-fakturor. 2.4.6. Tvistlösning online för e-handel I förordningen om tvistlösning online vid konsumenttvister[53] inrättas en europeisk plattform för tvistlösning på internet. Vi behöver undersöka och definiera den roll som internationell och europeisk standardisering kan spela för driftskompatibiliteten mellan tvistlösningsplattformen och de tvistlösningssystem som används på nationell nivå. Framför allt vill kommissionen uppmuntra utarbetandet av en driftskompatibel ram för uppgiftsutbyte vid tvistlösning på internet som utgår från UN/CEFACT:s internationella standarder och metoder. 2.4.7. Sakernas internet Sakernas internet avser den osynliga kopplingen mellan miljardtals objekt och internet för att hämta eller skicka information till eller från ett system på distans, ofta utan direkt mänsklig inblandning. Det är inte begränsat till någon specifik kommunikationsteknik och omfattar flera tekniska lösningar (RFID, TCP/IP, sensorer, ställdon, gränssnitt osv.) för objektidentifiering och datainsamling, lagring, behandling och överföring i fysiska miljöer och mellan fysiska och virtuella miljöer. Ett standardiseringsmandat för sakernas internet kommer i första skedet (ett till två år) att handla om att undersöka om standarder kan garantera att (rättsliga) krav på uppgiftsskydd och säkerhet uppfylls och kommer i ett andra skede att handla om att utveckla sådana standarder. 2.4.8. Elektronisk identifiering och betrodda tjänster inklusive elektroniska signaturer I samband med direktivet om elektroniska signaturer[54] utfärdade kommissionen ett mandat[55] i början av 2010 för att rationalisera standarderna för e-signaturer och åtföljande betrodda tjänster i en samstämmig och uppdaterad ram. Den rationaliserade ramen består av sex delar: skapa och validera e-signaturer, anordningar för att skapa sådana signaturer, kryptografiska sviter, betrodda tjänster som ger stöd genom att t.ex. utfärda certifikat, mervärdestjänster som rekommenderad post eller bevarande av uppgifter, samt statusförteckningar över betrodda tjänster. De flesta resultaten väntas komma från 2014 och framåt. I juni 2012 lade kommissionen fram ett förslag till förordning om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden [56] som ska ersätta direktivet om e-signaturer och utvidga räckvidden till att omfatta elektronisk identifiering, elektroniska signaturer, elektroniska sigill, elektroniska tidsstämplar, elektronisk leverans, elektroniska handlingar eller elektroniska certifikat för autentisering av webbplatser. Det kommer att krävas ytterligare standardiseringsmandat till stöd för tillämpningen av den förordningen. 2.4.9. Kortbetalningar, internetbetalningar och mobila betalningar Bristen på standarder och driftskompatibilitet mellan olika aktörer och lösningar för kortbetalningar, internetbetalningar och mobila betalningar leder till fragmentering av marknaden och gör det svårare att få en bred spridning av innovativa Europaomfattande betalningsmetoder. Kommissionen vill tillsammans med Europeiska centralbanken underlätta konvergensen mellan pågående standardiseringsåtgärder inom kortbetalningar och uppmuntra utvecklingen av Europaomfattande standarder för mobila betalningar och internetbetalningar. Som ett första steg kommer kommissionen att be de europeiska standardiseringsorganen och andra berörda organ, som Separådet, att kartlägga företagens och användarnas krav och bedöma vilka luckor som finns i de befintliga standarderna. 2.4.10. Intelligenta transportsystem[57] Gemensamma europeiska standarder och tekniska specifikationer är mycket viktiga för att säkerställa driftskompatibiliteten mellan intelligenta transportsystemtjänster och tillämpningar, skynda på införandet av dem och maximera deras genomslag. Nya standardiseringsåtgärder kommer att omfatta · kooperativa system för intelligenta transporter, · planering av transporter med flera transportsätt, · fordonsplattform med öppen arkitektur, · digitala kartor, · driftskompatibilitet i kollektiva transporter och intelligenta transportsystem i städer, · riktlinjer och tekniska specifikationer för att garantera ett säkert användargränssnitt ombord, · elektroniska avgiftssystem, · internationellt samarbete för att få till stånd en global harmonisering av standarder (avtal med USA och Japan om IKT-tillämpningar för vägtransporter). 2.5. Klimatförändringen och ett resurseffektivt Europa[58] 2.5.1. Anpassning till klimatförändringen Under förberedelserna för EU:s kommande anpassningsstrategi har vi identifierat standarder som kan bli viktiga för att garantera infrastrukturens motståndskraft inom vissa sektorer: transportinfrastruktur, energiinfrastruktur och konstruktioner/byggnader. Det kan vara relevant att identifiera vissa standarder som behöver lyftas fram och/eller ändras för att ta större hänsyn till hur klimatförändringen påverkar och kommer att påverka investeringsbesluten i fråga om infrastruktur. Ett sätt att stödja EU:s klimatpolitik och bidra till att uppnå målen för FN:s ramkonvention om klimatförändringar är att ta fram europeiska standarder för att bedöma utsläppen av växthusgaserna i energiintensiva industrier. Enligt det nuvarande mandatet om utveckling av tekniska standarder för EU vad gäller utsläpp av växthusgaser[59] för stål, cement, aluminium, kalk och järnlegeringar, ska det publiceras rapporter under 2013 med resultat av verifieringstesterna. Kommissionen bör se till att dessa tester garanterar att de föreslagna standardiserade mätmetoderna garanterar tillförlitlighet och reproducerbarhet. 2.5.2. Förordning om ämnen som bryter ned ozonskiktet Genom förordningen om ämnen som bryter ned ozonskiktet[60] begränsas användningen av en rad farliga ämnen som koltetraklorid och triklortrifluoretaner och vi kommer att behöva kontrollera om vissa befintliga standarder stämmer överens med de föreslagna förbuden mot användning. 2.5.3. Luftkvalitet I direktivet om luftkvalitet och renare luft i Europa[61] fastställs krav på övervakning av ozonbildande ämnen. Kommissionen planerar att utfärda ett nytt mandat till de europeiska standardiseringsorganen för att utveckla harmoniserade mätstandarder. 2.5.4. Avfall De europeiska standardiseringsorganen väntas inom ramen för direktivet om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning[62] (WEEE) utveckla en eller flera europeiska standarder som avspeglar den senaste utvecklingen inom hantering av uttjänt utrustning (däribland återvinning, återanvändning och förberedelser för återanvändning). För att stödja direktivet om avfall[63] kommer kommissionen att ta fram nya mandat för utveckling av metoder för att fastställa produktion av giftiga gaser och av ämnen och föreningar i avfall som kan vara hälso- och miljöfarliga. 2.5.5. Hållbara livsmedel Inom ramen för färdplanen för ett resurseffektivt Europa kommer kommissionen att anta ett meddelande om hållbara livsmedel 2013, vilket kan leda till krav på standardisering. 3. Den internationella dimensionen av den europeiska standardiseringen Det övergripande målet är att stärka den europeiska industrins globala ställning och konkurrenskraft genom att minska de tekniska handelshindren. Användning av gemensamma eller tekniskt anpassade standarder underlättar handeln med varor och tjänster och tjänster genom att öka driftskompatibiliteten på global nivå. Vi kommer att arbeta för att nå målet på följande sätt: · Sträva efter så stor samstämmighet som möjligt mellan internationella och europeiska standarder (företräde för internationella standarder, med ett starkt europeiskt försprång inom många sektorer) och utvidga/underlätta användningen av eller den tekniska anpassningen till europeiska och/eller internationella standarder utanför EU. · Öka medvetenheten om och lyfta fram fördelarna med europeisk standardisering som ett samstämmigt regionalt system som är inbyggt i och helt och hållet stödjer internationell standardisering och multilateral reglering. · Bidra till bilaterala dialoger om reglering eller politik mellan EU och tredjeländer och även till de berörda kapitlen i förhandlingar om frihandelsavtal. De nuvarande prioriteringarna är inriktade på USA (arbete med avtalet om ”brobyggande” mellan USA:s och EU:s standardiseringssystem[64] och de kommande förhandlingarna om ett transatlantiskt handels- och investeringspartnerskap), Kina (dialog om reglering och industripolitik, strategiska partnerskap), Ryssland (moderniseringspartnerskap), Indien, Japan, Korea, Asean och Latinamerika. · Utöka den inre marknaden, särskilt genom utvidgningen av EU, Europeiska grannskapspolitiken och förhandlingarna om avtal om bedömning av överensstämmelse och godkännande av industriprodukter med tredjeländer som inför europeisk produktsäkerhetslagstiftning med stöd av europeiska standarder. · Följande strategiska åtgärder i prioriterade länder: · Utsända europeiska standardiseringsexperter, i dag i Kina och Indien (och kanske i Brasilien i framtiden), för att garantera en lokal närvaro för europeisk standardisering och ett informationsflöde om tillgång till viktiga marknader. · Webbaserade plattformar för standardiseringsinformation, (med Kina[65], där tonvikten ligger på att utöka räckvidden utöver de nuvarande sektorerna och kanske i framtiden med USA), kartläggning av respektive standardiseringsmiljöer, inbegripet aspekter på tillträde till marknaden som direkt hänger ihop med standardisering. · Stödja kapacitetsuppbyggnaden i Afrika inom standardisering, i enlighet med den gemensamma handlingsplanen för EU och Afrika, framför allt genom teknisk och politisk dialog med berörda afrikanska standardiseringsorganisationer och regionala organisationer. 4. Slutsats Detta är unionens första årliga arbetsprogram för europeisk standardisering som antas enligt standardiseringsförordningen. Det är en avgörande del i kommissionens ansträngningar för att skynda på standardiseringsprocessen. Programmet gör det möjligt att förutse och planera standardiseringsåtgärder på ett mer effektivt sätt och ansträngningarna kommer att förstärkas ytterligare genom kortare tidsfrister för godkännande av förslagen till mandat. Tidsplanen innebär att det går att synkronisera sig med det förberedande arbetet inom de europeiska standardiseringsorganen och kommissionen uppmanar de europeiska standardiseringsorganen att ta hänsyn till detta arbetsprogram när de utarbetar sina egna årliga arbetsprogram senare under året. Programmet har fastställts i samråd med alla intressenter och skapar en plattform för att samla en rad olika synpunkter på kommande prioriteringar i standardiseringsarbetet. Information om de standardiseringsarbeten som har satts igång på grundval av detta arbetsprogram kommer att tas med i unionens nästa arbetsprogram för europeisk standardisering för att se till att alla berörda parter kan ge återkoppling. [1] KOM(2010) 2020 slutlig. [2] COM(2012) 582 final. [3] Swann G.M.P., The Economics of Standardisation: An Update, rapport till det brittiska departementet för näringsliv, innovation och kompetens, 2010 (ej översatt till svenska). [4] Mål som fastställs i meddelandet om industripolitiken från oktober 2012. [5] KOM(2011) 311 slutlig. [6] Förordning (EU) nr 1025/2012. [7] Kommissionens beslut av den 28 november 2011, EUT C 349, 30.11.2011. Första mötet hölls den 26 mars 2012. [8] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_entr_003_industrial_products_en.pdf [9] COM(2012) 433 final. [10] COM(2013) 122 final och SWD(2013) 60 final. [11] Direktiv 2009/125/EG. [12] M/495. [13] SWD(2012) 434 final. [14] COM(2012) 082 final. [15] COM(2012) 636 final. [16] COM(2013) 17 final. [17] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm [18] M/490. [19] Direktiv 2001/95/EG. [20] COM(2013) 78 final. [21] Förordning (EG) nr 882/2004. [22] Förordning (EG) nr 1223/2009. [23] Förordning (EU) nr 1007/2011. [24] Förordning (EG) nr 2003/2003. [25] M/501. [26] Förordning (EG) nr 552/2004. [27] M/524 [28] KOM(2013) 18. [29] KOM(2010) 560. [30] Direktiv 2008/96/EG. [31] Förordning (EU) nr 305/2011. [32] Förordning (EG) nr 683/2008. [33] M/496. [34] COM(2012) 417. [35] Förordning (EG) nr 1907/2006. [36] Direktiv 2006/123/EG. [37] M/517. [38] Direktiv 2011/24/EU, rådets rekommendation 2009/C 151/01. [39] M/376. [40] M/420. [41] M/473. [42] KOM(2010) 352 slutlig. [43] COM(2012) 083 final. [44] COM(2012) 79 final. [45] COM(2012) 4701 final. [46] COM(2012) 216 final. [47] KOM(2010) 245. [48] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/ict-policies/2010-2013_ict_standardisation_work_programme_2nd_update_en.pdf [49] Direktiv 2011/24/EU. [50] http://www.ehealth-strategies.eu/ [51] M/436. [52] KOM(2007) 496. [53] Referens ska läggas till när förordningen har antagits under våren 2013. [54] Direktiv 1999/93/EG. [55] M/460r. [56] KOM(2012) 238. [57] Direktiv 2010/40/EU, KOM(2008) 886. [58] KOM(2011) 21. [59] M/478. [60] Förordning (EG) nr 1005/2009. [61] Direktiv 2008/50/EG. [62] Direktiv 2012/19/EU. [63] Direktiv 2008/98/EG. [64] http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/december/tradoc_148393.pdf [65] http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=6271&lang=sv