Tillkännagivande enligt artikel 5 i förordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987(1) angående ärende COMP/38.284/D2 (Air France/Alitalia)

(2002/C 111/06)

(Text av betydelse för EES)

1. Ansökan inlämnad av Société Air France (Air France) och Alitalia Linee Aeree Italiane SpA (Alitalia)

Genom en skrivelse av den 12 november 2001 anmälde Air France och Alitalia till kommissionen ett antal samarbetsavtal och ansökte om ett icke-ingripandebesked enligt artikel 3.2 i förordning (EEG) nr 3975/87 eller ett undantag enligt artikel 5 i samma förordning.

2. Avtalens huvudsakliga innehåll

Samarbetsavtalet och avtalen om genomförande av detta är ett avgörande steg för Alitalia mot en anslutning till Skyteam Alliance.

Genom sitt samarbete, som successivt håller på att genomföras, strävar parterna efter att bilda en vittgående, långsiktig strategisk allians, som huvudsakligen har följande mål:

- Att inrätta ett europeiskt system med flera knutpunkter baserat på parternas knutpunkter på flygplatserna Charles de Gaulle (Paris), Fiumicino (Rom) och Malpensa (Milano), för att sammanbinda sina världsomspännande linjenät.

- Att samordna parternas passagerartjänster, bland annat en omfattande användning av gemensam linjebeteckning (code-sharing), samordning av nätet för reguljär passagerartrafik, försäljning, förvaltning av intäkter, ömsesidigt erkännande av respektive bonusprogram, samordning av marknadsföring och gemensam användning av vänthallar.

- Samarbete på andra områden, t.ex. fraktverksamhet, marktjänster för passagerare, underhåll, inköp, catering, informationsteknik, utveckling av flygplansflottan och inköp av flygplan, utbildning av manskap samt räkenskaper över kostnader och intäkter.

Eftersom syftet med alliansen mellan Air France och Alitalia är att skapa ett system med flera knutpunkter (multi-hub) för att sammanbinda deras världsomspännande linjenät, kommer samarbetet att bli närmare inom trafiken mellan Frankrike och Italien, som omfattar alla de flyglinjer mellan Frankrike och Italien som trafikeras av Air France och/eller Alitalia, utom anslutande inrikes- eller utrikesflyg till eller från destinationerna i fråga. I avsnitt 2.1 beskrivs det "grundläggande" samarbete parterna kommer att bedriva på området för passagerarflyg. Det "ökade" samarbetet på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien beskrivs i avsnitt 2.2.

2.1 Allmänt samarbete vid passagerartransport

Gemensam linjebeteckning, samordning av nätverk samt linjesamarbete

Air France och Alitalia kommer att använda gemensam linjebeteckning i stor omfattning i sina reguljärflyg i hela världen.

Parterna kommer inom rimliga gränser att bemöda sig om att samordna sina tidtabeller för att minimera väntetiderna för passagerare som byter flyg.

Samarbete om priser och försäljning

Priserna kommer att samordnas i mån av möjlighet och parterna kommer att fastställa vilka de viktigaste marknaderna är där en gemensam prissättning skall tillämpas.

Parterna kommer att fortsätta ha sin egen säljpersonal på sina respektive marknader, men försäljningspolicyn kommer att samordnas. De kommer tillsammans att utveckla nya former för försäljning och kundtjänster, t.ex. webbplatser, elektronisk biljettutskrivning och flygplatskiosker.

Ömsesidigt erkännande av bonusprogram

Parterna har undertecknat två avtal om ömsesidigt erkännande av bonusprogram. Dessa två identiska avtal gör det möjligt för medlemmarna i den ena partens bonusprogram att samla in och använda poäng när de flyger med den andra parten.

2.2 Samarbete inom passagerartransporter på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien

På flyglinjerna mellan Frankrike och Italien kommer parterna, utöver sitt ovan beskrivna övergripande samarbete, dessutom att avtala om antalet flygturer och dela kapacitet och intäkter.

Delning av kapacitet och överenskommelse om flygturer

Parterna kommer att dela passagerarkapacitet på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien. I en affärsplan skall detaljerna fastställas för de kapacitetsanpassningar mellan parterna som skall göras under de kommande fyra åren, både vad gäller turtäthet och storleken på de flygplan som flygbolagen sätter in på en viss flygtur.

Delning av intäkter

Air France och Alitalia avser att dela intäkterna från flyglinjerna i fråga. Man har kommit överens om en konvergensplan, så att intäkterna delas 50/50 efter tre år.

2.3 Samarbete på fraktområdet

Parterna kommer också att bedriva ett världsomspännande samarbete på området för frakttransporter. De har kommit överens om en kortfristig arbetsplan för att samordna tidtabeller och kapacitet, utveckla förbindelserna mellan knutpunkterna i syfte att förbättra kapacitetsutnyttjandet på fraktområdet, tillämpa gemensam prissättning och försäljning och utreda möjligheterna att åstadkomma en gemensam kontaktpunkt för kunderna och det ändamålsenliga i en sådan.

2.4 Samarbete avseende marktjänster

Parterna kommer att utveckla alla tänkbara synergier när det gäller marktjänster. De kommer att sträva efter att sköta varandras marktjänster när det är ekonomiskt godtagbart, att rationalisera sina respektive strukturer, samanvända sina flygstationslokaler och samordna sina åtgärder för att uppnå skalfördelar.

3. Parternas argument till stöd för sin ansökan

3.1 Bättre utbud på flygtjänster och främjande av den ekonomiska utvecklingen

Parterna hävdar att deras linjenät kompletterar varandra i mycket hög grad. Argumenten är följande:

- Verksamhetsbasen för Air France är Paris Charles de Gaulle. Alitalia har sitt huvudkontor i Rom, med verksamheten förlagd till knutpunkten Fiumicino, men bolaget har också en betydande verksamhet i knutpunkten Malpensa i Milano. Eftersom dessa knutpunkter och deras upptagningsområden kompletterar varandra geografiskt, skulle parterna kunna utnyttja sina resurser bättre för att kunna garantera ett "naturligt passagerarflöde via naturliga knutpunkter" både inom och utanför Europa. Till exempel passagerare som reser från Skandinavien till Grekland kommer att kunna välja det lämpligaste flyget, som går via någon av de tre knutpunkterna.

- Dessutom har Air France ett starkare linjenät på flyglinjer mellan Europa och Nordamerika, Fjärran östern och Afrika söder om Sahara. Alitalia trafikerar många destinationer i Sydeuropa, men är därutöver mer inriktat på flyglinjer mellan Europa och Nordafrika, Mellanöstern och Latinamerika.

Parterna hävdar också att ett system med flera knutpunkter har fördelar jämfört med ett system med en enda knutpunkt. En enda knutpunkt begränsar de fördelar som kan uppnås genom att optimera trafiktätheten och/eller urvalet destinationer: med beaktande av det begränsade utbudet på till buds stående infrastruktur och de verksamhetsmässiga möjligheterna måste varje flygbolag som är verksamt på knutpunkten välja mellan att utöka antalet destinationer eller utöka antalet avgångar till befintliga destinationer. Däremot bör alliansen mellan Air France och Alitalia, som kombinerar linjenät som strålar ut från olika knutpunkter, medföra skalfördelar. Dessa uppstår när en högre trafiktäthet motiverar användningen av större flygplan och kapacitetsutnyttjandet ökar, varvid flygbolagens kostnader per passagerare minskar.

Ett av parternas syften med alliansen är att uppnå kostnadsminskningar för att förbli konkurrenskraftiga. De väntar sig särskilt att alliansen skall ge betydande synergifördelar och kostnadsbesparingar på området för flygplatsverksamheter (marktjänster, passagerartjänster och vänthallar) och försäljning.

På de befintliga flyglinjerna väntar sig parterna kunna öka turtätheten och/eller sätta in större flygplan. På medellång sikt väntar sig parterna kunna börja trafikera nya flyglinjer. Antalet anslutningsmöjligheter och antalet direkta flyglinjer kommer också att utökas. Genom att effektivt använda täta anslutningsflyg mellan knutpunkterna och samarbeta med sina regionala partners tror sig parterna kunna bygga upp en kritisk massa på sina knutpunkter.

Enligt parterna kommer transaktionen till och med på korta distanser, t.ex. mellan Frankrike och Italien, främst att leda till ökad effektivitet tack vare gemensam användning av bästa praxis och eliminering av dubbleringar.

3.2 Samarbetsavtalet gynnar också konsumenterna

Enligt parterna kommer alliansen att gynna passagerare och fraktkunder av minst fyra skäl:

- Större urval destinationer och anslutningar: Air France kommer att utöka Alitalias linjenät med 110 nya destinationer, inte bara i Frankrike, utan också i Förenade kungariket, Karibien, Fjärran östern och Afrika. Alitalia kommer att utöka Air Frances linjenät med 21 nya destinationer. Förutom många italienska städer omfattar listan också nya destinationer i Afrika, Mellanöstern och sydöstra Europa.

- Lägre biljettpriser: Eftersom alliansen kommer att medföra kostnadssänkningar tack vare den effektivare driften av parternas verksamhet, kommer flygpassagerarna att gynnas av lägre priser för alliansens tjänster.

- Fördelar på grund av bonusprogrammen: Alliansen kommer att ge medlemmarna i Alitalias och Air Frances bonusprogram möjlighet att dra nytta av båda bolagens bonusprogram, vilket ökar deras möjligheter att utnyttja specialerbjudanden och gratisbiljetter.

- Bekvämare, sömlösa tjänster: Alliansen kommer att göra det möjligt för parterna att optimera planeringen av trafiken, särskilt på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien, vilket ger en bättre fördelning av flygturerna. Det kommer att leda till fler valmöjligheter och lämpligare tidtabeller för kunderna. Kunderna kommer att kunna välja mellan fler flyglinjer för att komma till en viss destination (dvs. anslutningsflyg via olika knutpunkter) och fler reguljärflygningar och direktförbindelser. Dessutom kommer enklare bokning, incheckning och bagagehantering att göra resandet snabbare och gör resan till en trevlig upplevelse för kunden. Tack vare rationaliseringen av tjänsterna behöver passagerarna inte förflytta sig mellan terminalerna på anslutningsflygplatserna. Tillträdet till vänthallar kommer att förbättras.

3.3 Samarbetsavtalet ålägger inte parterna några begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå målen för avtalet

För det första gör parterna gällande att alliansen är nödvändig för dem själva. Air France och Alitalia möter allt intensivare konkurrens från ett stort antal europeiska och andra flygbolag på grund av den pågående globala avregleringen av lufttransportsektorn. Varken Air France eller Alitalia skulle ensamt kunna utvecklas tillräckligt för att kunna konkurrera effektivt med andra stora flygbolag, av vilka många redan ingår i starka allianser.

För det andra tror parterna att samarbete är det enda sättet att uppnå fördelarna med alliansen. Den ökande efterfrågan på mer omfattande linjenät och snabbare anslutningsförbindelser kan bara tillgodoses genom införandet av system med flera knutpunkter, och detta är inte genomförbart utan omfattande samarbete mellan flygbolagen. Bara genom att samordna sina flygplansflottor och sina linjenät kommer parterna att kunna öka möjligheterna till anslutningsförbindelser och på ett lönsamt sätt tillhandahålla tjänster på marginella flyglinjer, som sammanbinder lågtrafikerade destinationsorter. Visserligen skulle parterna kanske kunna sänka kostnaderna utan att ingå något samarbetsavtal, men det är sannolikt att alliansen medför mycket större inbesparingar tack vare sammanslagningen av betydande materiella och finansiella resurser samt personalresurser.

För det tredje är ett fördjupat samarbete på de strategiskt viktiga flyglinjerna mellan Frankrike och Italien avgörande för alliansens framgång. Parterna tror att fördelarna för kunderna kommer att maximeras genom gemensam planering av trafiken på dessa flyglinjer och genom optimering av kapacitet, flygturer och tidtabeller, oavsett vilket flygbolag som sköter trafiken. För att maximera anslutningstrafiken måste parterna öka kapaciteten och erbjuda tillräckligt med avgångar med lämpliga avgångstider för att maximera antalet anslutningsflyg från sina respektive knutpunkter. Effektiv samplanering av trafiken och sänkta kostnader kan uppnås bara via ett gemensamt företag som innebär att vinsterna delas.

Enligt parterna är syftet med transaktionen inte att förbättra deras ställning på marknaden för passagerare på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien. Avtalet är snarare avsett att bygga ut parternas linjenät och öka effektiviteten, för att båda flygbolagen effektivare skall kunna trafikera ett större antal destinationer. För alliansen ligger betydelsen av flyglinjerna mellan Frankrike och Italien inte i trafiken från punkt till punkt utan i den matartrafik som tillhandahålls via de båda flygbolagens knutpunkter, främst till fjärran destinationer. Enligt parterna är överlappningen på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien en tillfällig och oundviklig biprodukt av denna typ av avtal, och dess betydelse för konkurrensen är försumbar med beaktande av transaktionen som helhet.

3.4 Samarbetsavtalet ger inte parterna möjlighet att sätta konkurrensen ur spel på en betydande del av någon marknad

Parterna anser att alliansavtalen inte sätter konkurrensen ur spel på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien eller på deras sammanslagna världsomspännande linjenät. Tvärtom kommer alliansen att öka konkurrensen i Europa genom att göra det möjligt för parterna att konkurrera effektivt med starkare allianser.

Särskilt vad gäller flyglinjerna mellan Frankrike och Italien hävdar parterna att av de närmare 70 flyglinjer mellan Frankrike och Italien som trafikeras av minst ett flygbolag (av vilka mer än hälften trafikeras av minst ett flygbolag som bedriver regelbunden luftfart), är det bara sex som trafikeras av båda parterna(2). På de allra flesta flyglinjerna mellan Frankrike och Italien kan alliansen inte sätta konkurrensen ur spel, eftersom parterna på de allra flesta flyglinjerna mellan Frankrike och Italien varken konkurrerar med varandra eller möter konkurrens från andra flygbolag. Dessutom tror parterna att det finns en stark potential för att nya aktörer kommer in på de överlappande flyglinjerna samt på andra flyglinjer i trafiken mellan Frankrike och Italien. De befintliga konkurrenterna och potentiella nya aktörerna kommer att garantera fortsatt konkurrens på flyglinjerna mellan Frankrike och Italien.

4. Slutsats

Kommissionens preliminära slutsats är att avtalen i fråga omfattas av artikel 81.1 i fördraget, men den har inte tagit ställning till huruvida artikel 81.3 är tillämplig. Kommissionen uppmanar enligt artikel 5 i rådets förordning (EEG) nr 3975/87 berörda parter att inkomma med synpunkter på samarbetsavtalet mellan Air France och Alitalia inom 30 dagar från offentliggörandet av detta tillkännagivande. Synpunkterna skall sändas till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Enhet COMP/D/2

Kontor J-70, 2/234 B - 1049 Bryssel fax (32-2) 296 98 12. e-mail: Eduardo.Martinez-Rivero@cec.eu.int eller Michel.Lamalle@cec.eu.int

(1) EGT L 374, 31.12.1987, s. 1.

(2) Dessa är flyglinjerna Paris-Rom, Paris-Milano, Paris-Venedig, Paris-Bologna, Paris-Neapel och Milano-Lyon.