A4-0213/98

Resolution om meddelandet från kommissionen om de nya regionala programmen 1997-1999 inom ramen för mål 2 i gemenskapens strukturfonder - fokusering på skapande av arbetstillfällen (KOM(97)0524 - C4-0641/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av meddelandet från kommissionen KOM(97)0524 - C4-0641/97,

- med beaktande av målen inom politiken för att uppnå ekonomisk och social sammanhållning i enlighet med avdelning XIV i EG-fördraget,

- med beaktande av artiklarna 1 och 9 i förordning (EEG) nr 2081/93, där ett mål 2 fastställs i syfte att omvandla de regioner som drabbas av tillbakagång inom de traditionella industrierna under programplaneringsperioden 1994-1999 ((EGT L 193, 31.7.1993, s. 5.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 februari 1996 ((EGT C 65, 4.3.1996, s. 88.))om den andra planeringsperioden för stöd under mål 2 (1997-1999),

- med beaktande av meddelandet om riktlinjer för genomförande av åtgärder inom industriområden som drabbats av tillbakagång (mål 2) under den andra programplaneringsperioden 1997-1999 (C(96)0952),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för regionalpolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0213/98), och av följande skäl:

A. Gemenskapens stöd till omvandling av industriområden som allvarligt drabbats av tillbakagång är av avgörande betydelse med tanke på gemenskapens mål att uppnå ekonomisk och social sammanhållning i enlighet med artikel 130a i fördraget.

B. Arbetslösheten är en av de största utmaningarna inför sekelskiftet och skapande av sysselsättning borde därför ges högsta prioritet inom Europeiska unionen.

C. Det är nödvändigt med kontinuitet mellan den första och andra perioden för mål 2 (1994-1996, 1997-1999) vad gäller de stödberättigade områdena, eftersom ett mera långfristigt tillvägagångssätt endast har åstadkommit mindre förändringar i de områden som drabbats av industriell tillbakagång.

D. Utvecklingen av de små och medelstora företagen och deras konkurrenskraft ges särskild prioritet, något som återspeglar de små och medelstora företagens betydelse när det gäller att skapa sysselsättning, eftersom de sysselsätter två tredjedelar av all arbetskraft inom unionen.

E. Forskning och utveckling utgör en utmaning och en möjlighet för de industriella områdena och skulle göra det möjligt att omvandla deras ekonomiska struktur och förbättra deras regionala konkurrenskraft, ifall en nödvändig infrastruktur och en tillräcklig tillgång till kvalificerad arbetskraft säkerställs.

F. Miljön och en hållbar utveckling ges särskild prioritet, något som återspeglar att dessa utgör ett komplement till miljön och den regionala utvecklingen, och borde därför få direktstöd inom ramen för mål 2 samt ges en övergripande prioritet för att säkerställa en miljövänlig och hållbar omvandling.

G. Det är ständigt viktigt att som ett övergripande mål säkerställa lika möjligheter för män och kvinnor, eftersom det fortfarande förekommer skillnader i fråga om tillgång till samt närvaro och lika behandling på arbetsmarknaden.

H. I sina nyligen framlagda förslag till följd av Agenda 2000 rekommenderade kommissionen ett nytt mål 2 som skulle sammanfatta industri-, tjänste-, stads-, landsbygds- och fiskeriområden i ett och samma mål i syfte att stödja den ekonomiska och sociala omvandlingen av regioner i strukturell kris genom att fördela medlen geografiskt i form av respektive 10, 5, 2 och 1 procent.

1. Parlamentet understryker att det i allmänhet är viktigt och nödvändigt att stödja industriregioner som drabbats av tillbakagång och som är i behov av ekonomisk och social omvandling; anser därför att medel till mål 2 är ett uttryck för en europeisk solidaritet med syfte att uppnå ekonomisk och social sammanhållning; understryker att stöd till mål 2 borde uppfattas som en möjlighet att stödja en ekonomisk utvecklingsstrategi för att möta de utmaningar som konkurrens på det internationella planet och inom unionen ställer samt för att dela på unionens allmänna välstånd,

2. konstaterar att utvärderingen av medel till mål 2, allt sedan systemet inrättades i sin nuvarande form, i den mån det är möjligt, visar på en avsevärd effekt, eftersom frågor som berör ekonomisk utveckling och strategisk planering tagits upp på dagordningen i de stödberättigade regionerna; sysselsättningen har påverkats genom att omkring en halv miljon arbetstillfällen netto har skapats och bevarats mellan åren 1989 och 1993 och ekonomiska strukturer som grundat sig på gamla industrier i tillbakagång har genomgått nödvändiga förändringar,

Prioriteringar

3. välkomnar att kommissionen lägger stor vikt vid den nya programplaneringsperioden genom att lägga fram riktlinjer som fastställer de frågor som skall ges yttersta prioritet; anser att riktlinjer även fortsättningsvis borde fastställas och konstaterar därför med intresse att kommissionen rekommenderar att riktlinjer borde införas som ett nytt steg omedelbart efter det att bestämmelserna har antagits,

4. kräver att bli hört när riktlinjerna fastställs,

5. stödjer åsikten att skapande av sysselsättning borde vara den främsta och viktigaste prioriteten inom unionen där cirka 18 miljoner människor är arbetslösa; understryker emellertid att det allmänna skapande av sysselsättning borde höra samman med och vara ett resultat av marknaden och på så sätt säkerställa en långfristig sysselsättning,

6. betonar att det är nödvändigt att sträva efter en balans mellan politiken för stöd till upprätthållande och skapande av sysselsättning och unionens övriga ekonomiska politik, för att få ett slut på de relativt ofta förekommande motsättningarna mellan de två olika aspekterna,

7. betonar att de fyra särskilda prioriteringsområdena (stöd till de små och medelstora företagen och deras konkurrrenskraft, miljö och hållbar utveckling, forskning och utveckling, innovation och lika möjligheter) är särskilt viktiga för en omvandling, i syfte att utveckla en konkurrenskraftig, diversifierad, framtidsinriktad, regional, ekonomisk struktur; uppmanar därför kommissionen att säkerställa ett tillvägagångssätt som baserar sig på ovannämnda prioriteringsområden som från fall till fall kunde kompletteras med riktgivande procenttal,

Nya program 1997-1999

8. välkomnar det faktum att de nya program som antagits uppvisar en omfattande kontinuitet i relation till den föregående programplaneringsperioden vad gäller prioriteringar och stödberättigade regioner; uppfattar denna kontinuitet som ett uttryck för sin övertygelse om att medel till mål 2 borde omfattas av allt från medelfristiga till långfristiga planer och att en treårig programplaneringsperiod är för kort,

9. beklagar att man då mål 2-programmen för 1997-1999 antogs inte kunde bedöma i vad mån medlemsstaterna redan tillämpade flerdimensionella tillvägagångssätt inom ramen för en «pathway-approach» för att målinriktat stödja grupper som löper störst risk att drabbas av långtidsarbetslöshet; uppmanar kommissionen att se till att resultaten av halvtidsutvärderingen av den pågående programperioden utnyttjas vid planeringen av framtida insatser,

10. beklagar att kvaliteten på programmen inte alltid uppfyller förväntningarna och att kommissionen godkänt sådana program där den tvingats konstatera att riktlinjernas övergripande aspekter som miljöskydd, hållbar utveckling och lika möjligheter inte genomförts i tillräcklig utsträckning; kräver i synnerhet att kvantifieringen av målen blir rutin; konstaterar med en viss förvåning att, av de fyra speciella prioriteringsområdena, är det endast forskning och utveckling och innovation som har ökat sina utgifter avsevärt, medan de produktiva investeringarna förblev på samma utgiftsnivå, trots att de måste bestyrkas i vederbörlig ordning,

11. tror att det borde vara möjligt att konstatera att det finns en omfattande extra drivkraft för att uppnå den verkan som eftersträvas genom den allmänna ökningen av de tillgängliga finansiella resurserna med 13,8 procent kombinerat med de outnyttjade resurserna som uppgår till 12 procent; påminner om att den föregående perioden, vad gäller genomförandet av budgeten, kännetecknades av förseningar som ledde till att budgeten i princip endast kunde genomföras under två år; uttrycker därför sin tillfredsställelse över att det provisoriska genomförandedatumet för det första året 1997 visade att de tillgängliga anslagen utnyttjas till fullo,

Principer för strukturfondsåtgärder

12. beklagar att principen om additionalitet och dess utvärdering förorsakar ständiga problem då programmen skall antas till följd av att de dokument som behövs inte är tillräckliga eller inte har överlämnats; håller med kommissionen om att det borde införas villkorsklausuler för den andra utbetalningen, men anser att denna uppenbarliga strukturella brist borde framgå av de nya bestämmelserna genom att på ett försynt sätt förenkla utvärderingen av den,

13. konstaterar att förbättringar har gjorts när det gäller att genomföra principen om partnerskap, men att genomförandet fortfarande varierar stort från medlemsstat till medlemsstat; förklarar att det kommer att stödja en ökning och en formalisering av regionalt partnerskap (med såväl regionala och lokala partner som arbetsmarknadens parter) genom att göra det till en av hörnstenarna i planeringen och förvaltningen av programmen,

14. anser det vara nödvändigt att det i programdokumenten läggs stor vikt vid att fastställa indikatorer eftersom det endast är på detta sätt som framsteg kan påvisas genom en sysselsättningsskapande hållbar utveckling i regionerna,

Framtida stöd till industriregioner som drabbats av tillbakagång

15. konstaterar att förslaget till det nya mål 2 omfattar industri- och tjänstesektorn, stagnerande landsbygdsområden, stadsområden med svårigheter och områden som är beroende av fiske; välkomnar tanken på ett säkerhetsnät som kommer att säkerställa att koncentrationen uppnås genom gemensam solidaritet,

16. anser att «industri- och tjänsteområden» och «landsbygdsområden» bör ges en klar prioritet och en liknande finansieringsnivå inom det nya mål 2-området som de haft under perioden 1994-1999,

17. ifrågasätter kommissionens optimism vad gäller dess förmåga att säkerställa sammanhållning vid så diversifierat mål; stödjer åsikten att programplanering och förvaltning samt partnerskap och additionalitet måste förbättras ytterligare; beklagar dock att ett stärkande av tillsynskommittéerna inte skulle innefatta ett oberoende godkännande av mindre förändringar i programmen,

18. anser att säkerställandet av de tre grundläggande kriterierna för industriregioner som drabbats av tillbakagång skall rättfärdigas i enlighet med erfarenhet och verkliga förhållanden; uttrycker sin tillfredsställelse med att närbelägenhet till ett mål 1-område också fortsättningsvis kommer att utgöra ett sekundärt kriterium,

19. noterar med intresse att kombinationen av gemenskapliga och nationella kriterier ger medlemsstaterna en bredare rörelsemarginal; fruktar att marginalen emellertid kommer att användas för att införa felaktiga kriterier på medlemsstatsnivå då man skall välja mellan teoretiskt sett stödberättigade regioner för att uppnå de befolkningsnivåer som fastställts av kommissionen,

20. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar och parlament.