SV

Bryssel den 9.11.2010

KOM(2010) 660 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL

EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2010–2011

{SEK(2010) 1326}

{SEK(2010) 1327}

{SEK(2010) 1328}

{SEK(2010) 1329}

{SEK(2010) 1330}

{SEK(2010) 1331}

{SEK(2010) 1332}

{SEK(2010) 1334}

{SEK(2010) 1335}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL

EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2010–2011

1. Inledning

EU:s utvidgningsprocess har fått ny vind i seglen efter de senaste lägesrapporter som kommissionen har antagit. Detta är ett faktum trots att unionen står inför många andra utmaningar. Tack vare Lissabonfördraget kan EU driva sin utvidgningsagenda framåt samtidigt som takten i den europeiska integrationen kan bibehållas.

Förhandlingarna med Kroatien har nått slutstadiet. Det visar för alla utvidgningsländer att en anslutning kan bli verklighet, under förutsättning att de nödvändiga villkoren är uppfyllda. Serbien har anhållit om medlemskap. Kommissionen avger idag sitt yttrande om ansökningarna från Montenegro och Albanien. Anslutningsförhandlingar med Island påbörjades i juli. Nya kapitel har öppnats i förhandlingarna med Turkiet, och landet har påbörjat en grundlig översyn av konstitutionen och närmar sig europeiska standarder. Liberaliseringen av viseringsbestämmelserna för västra Balkan har framskridit. Betydande genombrott har skett när det gäller att bryta den långvariga tvisten mellan Slovenien och Kroatien och en dialog mellan Serbien och Kosovo [1] håller på att förberedas. Framsteg har gjorts när det gäller försoning mellan folken efter konflikterna och länderna har börjat att själva ta större ansvar för det regionala samarbetet.

Många utmaningar kvarstår dock. I vissa utvidgningsländer har reformtakten avmattats. Samtliga länder måste fokusera på goda styrelseformer, på att stärka rättsstatsprincipen, påskynda ekonomiska reformer och förbättra sin kapacitet att anta och genomföra EU:s regelverk. Värnandet av yttrandefriheten är en bekymmersam fråga i de flesta länder. Flera komplexa problem har ännu inte lösts, bland annat frågan om Bosnien och Hercegovinas styre och namnfrågan för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Olösta bilaterala problem kvarstår och meningsskiljaktigheterna rörande Kosovos status har förhindrat regionalt samarbete. I Cypernfrågan har förhandlingarna om en övergripande lösning framskridit, men ännu inte avslutats.

EU:s engagemang för utvidgningsprocessen återspeglar medlemsstaternas övertygelse att den gagnar både unionen och de länder som eftersträvar medlemskap. Detta klara budskap måste lyftas fram och förklaras tydligt för allmänheten för att öka förståelsen och stödet för utvidgningen. EU:s utvidgningsprocess bidrar till stabiliteten i Europa och till säkerheten och välståndet för befolkningen i Europa. Den stimulerar på ett unikt sätt till politiska och ekonomiska reformer i utvidgningsländerna. Det ligger i EU:s och utvidgningsländernas gemensamma intresse att inleda diskussioner om svåra förhandlingskapitel på ett tidigt stadium i processen. Processen har till syfte att få utvidgningsländerna att uppnå europeiska standarder på alla områden som omfattas av EU-fördragen. Detta hjälper EU att uppnå sina egna mål, som i dagsläget inbegriper att ta itu med den ekonomiska krisen och den ekonomiska styrningen, återskapa tillväxt för sysselsättning inom ramen för reformagendan Europa 2020, att göra Europa tryggare och att visa EU:s betydelse på den globala arenan. Kommissionens arbetsprogram för 2011 innehåller flera initiativ som är inriktade på dessa mål.

Utvidgningen måste vara trovärdig för alla som deltar i processen. De länder som eftersträvar medlemskap och deras invånare måste, så snart villkoren är uppfyllda, klart se utsikterna till medlemskap, och de bör uppleva påtagliga fördelar under processens gång. Medlemsstaterna och allmänheten i EU måste kunna vara säkra på att anslutningar av nya medlemsstater är väl förberedda genom att stränga villkor har tillämpats. För att utvidgningen ska bli en framgång krävs ett kraftfullt politiskt engagemang av alla berörda parter. Den förnyade konsensus om utvidgning som Europeiska rådet enades om i december 2006 utgör ramen för att uppnå dessa mål. Denna politik bygger på principerna om konsolidering av åtaganden, rättvisa och stränga villkor och god kommunikation med allmänheten, förenat med EU:s kapacitet att integrera nya medlemmar.

Utvidgningsprocessen erbjuder mekanismer och incitament, med medlemskap som kulmen, som uppmuntrar utvidgningsländerna att samarbeta med EU för att uppnå gemensamma mål. I och med förstärkningen av den ekonomiska styrningen i EU kommer också den ekonomiska dialogen med utvidgningsländerna att intensifieras, vilket innebär att vi tillsammans kan inrikta oss på att lämna krisen bakom oss och skapa sysselsättning. EU:s globala konkurrenskraft kan dra nytta av en närmare integration med länder som har flera komparativa fördelar. Detta är en av de bestående fördelarna av den femte utvidgningen, som innebar att EU:s medlemsstater utökades från 15 till 27 mellan 2004 och 2007. Handeln mellan de ”gamla” och ”nya” medlemsstaterna tredubblades under ett decennium från ca 150 miljarder euro till 450 miljarder euro fram till 2008. Utvidgningsprocessen har gett EU ekonomiska resurser att ingripa, tillsammans med de internationella finansinstituten, för att upprätthålla ekonomisk stabilitet i kristider där så har varit påkallat. Små och medelstora företag, som genererar två tredjedelar av alla arbetstillfällen i den privata sektorn i EU och som ger kraftfulla impulser till innovation, gynnas av en utvidgad inre marknad och utgör viktiga mottagare av stöd inför anslutningen.

En närmare integration genom utvidgningsprocessen hjälper EU att uppnå sina mål på flera områden som är avgörande för ekonomisk återhämtning och hållbar tillväxt, t.ex. energi, transport, miljöskydd och insatser för att bemöta klimatförändringen. Länderna på västra Balkan är helt och hållet omgivna av EU-medlemsstater. Turkiet har land- och sjögränser mot EU. Uppbyggnaden av transeuropeiska transportkorridorer, diversifieringen av energikällor, mildrandet av och anpassningen till klimatförändringar och minskningen av gränsöverskridande luft- och vattenföroreningar ingår bland de EU-mål som kräver ett helhjärtat engagemang från utvidgningsländernas sida.

Även utvidgningsländerna drar nytta av framstegen på dessa områden. Utsikterna till anslutning ger dem incitament till att prioritera sådana mål som de delar med EU. I praktiken kommer medlen för detta från instrumentet för stöd inför anslutningen (Ipa) och lån från Europeiska investeringsbanken och andra internationella finansinstitut (som mobiliseras med hjälp av Ipa). Det senaste kandidatland som EU har inlett anslutningsförhandlingar med är Island, som är världsledande när det gäller olika former av förnybar energi, och som kan ge ett betydande bidrag till EU:s innovationssatsningar på detta område och andra avancerade områden.

Att göra Europa tryggare ligger högt på EU:s dagordning, vilket fastslagits i Stockholmsprogrammet. Utvidgningsländerna måste införliva EU:s regelverk och visa sin förmåga att genomföra det till fullo. Kommissionen har fördubblat sina ansträngningar att stödja utvidgningsländerna att förebygga och bekämpa organiserad brottslighet och korruption och stärka de rättsvårdande myndigheternas kapacitet. EU:s åklagare, domare och andra experter på brottsbekämpning, gränsförvaltning och migration bistår för närvarande motsvarande myndigheter i utvidgningsländerna genom att dela med sig av sin sakkunskap och följa deras framsteg. För att uppnå riktmärkena, som avgör hur snabbt ett land framskrider mot EU-medlemskap i anslutningsförhandlingarna, krävs ett övertygande resultat när det gäller att skipa rättvisa på ett oberoende och effektivt sätt.

Erfarenheterna av liberaliseringen av viseringsbestämmelserna för västra Balkan visar att mycket kan åstadkommas genom en kombination av stränga villkor och särskilda förmåner som knyts till framsteg i riktning mot ett EU-medlemskap. De visar också på vikten av kontinuerliga insatser från de berörda regeringarnas sida för att se till att de begränsningar och villkor som hänger samman med den friare rörligheten för personer respekteras.

Genom Lissabonfördragets ikraftträdande har EU fått de resurser som behövs för att unionen ska kunna visa sin betydelse på global nivå. EU:s roll vid antagandet av FN:s generalförsamlings resolution om Kosovo utgör ett exempel på denna potential. I en värld där tillväxtmakterna spelar en allt starkare roll ger utvidgningen EU större tyngd och en starkare röst i internationella forum. Den femte utvidgningen gav ny fart åt EU:s förbindelser med grannländerna i öster och söder och EU undersökte möjligheterna att utarbeta initiativ i regionerna kring Östersjön och Svarta havet. Anslutningsprocessen med länderna på västra Balkan och Turkiet leder till ett ännu större intresse och inflytande för EU i Medelhavs- och Svartahavsregionerna och i Donaubäckenet. Om Turkiets anslutningsprocess kompletteras av att landets roll i den egna regionen utvecklas i samordning med EU kan detta leda till en ökad tyngd för båda parterna i världspolitiken, inte minst i Mellanöstern och södra Kaukasus. Genom att agera tillsammans kan EU och Turkiet förbättra energitryggheten, lösa regionala konflikter och förhindra att klyftor uppkommer längs etniska eller religiösa linjer. Island och EU kan tillsammans spela en viktig roll när det gäller att lösa frågor rörande energi, miljö, havspolitik och säkerhet i de arktiska områdena. För att uppnå största möjliga synergieffekter av detta slag krävs dock ett gemensamt engagemang för en trovärdig utvidgningsstrategi.

EU:s tyngd i världen beror också i stor utsträckning på hur attraktiv dess regleringsmodell är. Den inre marknadens vitalitet och det faktum att länder runt om i världen har antagit EU-normer och standarder leder till stimulans för handel, investeringar och tillväxt. Det inremarknadspaket som kommissionen har lagt fram syftar till att avlägsna många av de återstående flaskhalsarna och frigöra nya tillväxtmöjligheter. Genom utvidgningsprocessen kommer utvidgningsländerna att stegvis anta EU:s regelverk, vilket innebär en utvidgning av det område där en enda uppsättning standarder tillämpas. Detta bör stimulera till nya investeringar, innovation och social sammanhållning samt göra EU:s regleringsmodell ännu attraktivare i grannländerna och i det större internationella systemet.

Det är mycket som står på spel i utvidgningsprocessen både för EU och de länder som eftersträvar medlemskap. Samtidigt påverkas dock den allmänna uppfattningen om denna agendas betydelse av mer vardagliga frågor som ofta förefaller mer angelägna. Detta års rapportpaket och de därmed sammanhängande slutsatserna och rekommendationerna visar att utvidgningsprocessen utgör en del av lösningen på många av våra medborgares problem, oavsett om det rör sig om att förebygga och bekämpa organiserad brottslighet och korruption eller att skapa tillväxt och sysselsättning. EU-institutionerna och EU:s medlemsstater måste samverka för att öka förståelsen och stödet för utvidgningsprocessen och förklara hur den kan hjälpa oss att uppnå våra gemensamma mål. Genom att genomföra den fortsatta utvidgningen med framgång blir EU bättre rustat för de många andra utmaningar som unionen står inför.

2. De viktigaste utmaningarna

2.1. Att övervinna den ekonomiska krisen

Den ekonomiska krisen har påverkat alla utvidgningsländer. Krisens inverkan har dock varierat beroende på varje lands ekonomiska struktur. Albanien, Kosovo och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien påverkades minst, eftersom de i lägre grad är beroende av export och deras inhemska marknader klarade sig bra. Kroatien, Serbien och Turkiet, som är mer integrerade i världsmarknaden, påverkades däremot kraftigt. Montenegro drabbades hårt, till följd av landets beroende av yttre finansiering och ett fåtal sektorer. I Bosnien och Hercegovina har krisens effekter förvärrats genom en konjunkturförstärkande finanspolitik med en hög andel subventioner och sociala överföringar i budgeten.

Under 2010 finns det blygsamma tecken på en återhämtning på västra Balkan. Den inhemska efterfrågan är fortfarande svag och återspeglar åtstramade kreditvillkor och en ihållande arbetslöshet. Turkiet är redan på god väg att återhämta sig och har en stabil tillväxttakt. Landet har kunnat dra nytta av den konsolidering av de offentliga finanserna och omstrukturering av banksektorn som genomfördes vid början av decenniet. Island lider fortfarande av återverkningarna av den globala finansiella turbulensen och sammanbrottet för landets banksystem.

De offentliga finanserna är fortfarande utsatta för påfrestningar i flera länder. Trots att utvidgningsländerna har en relativt låg genomsnittlig offentlig skuld ledde den finanspolitiska expansionen under högkonjunkturen till en ökad sårbarhet och utsatthet hos utvidgningsländerna för den globala finansiella krisen. Turkiet är dock ett undantag. De flesta länderna på västra Balkan saknade det finanspolitiska manöverutrymme och den kapacitet som behövdes för att som en finanspolitisk stimulansåtgärd prioritera de offentliga utgifterna som ett svar på krisen. Finanspolitiska åtstramningsåtgärder, bland annat omfördelningar i budgeten, har genomförts på västra Balkan. Detta har dock inte varit tillräckligt för att förhindra ökande budgetunderskott. Island, Serbien, Kosovo och Bosnien och Hercegovina har fått stöd från IMF.

Tillsammans med de internationella finansinstituten bidrog EU till att mildra krisens effekter. Ipa-stödet omfördelades för att stödja investeringar i infrastruktur och konkurrenskraft. Budgetstöd och makroekonomiskt stöd gavs till några länder. Investeringsramen för västra Balkan spelar en viktig roll när det gäller att mobilisera medel för stora infrastrukturprojekt (se avsnitt 3 nedan).

För att uppnå en hållbar tillväxt och faktisk konvergens krävs ytterligare strukturreformer och en försiktig finanspolitik. Inhemska källor för tillväxt måste utnyttjas effektivare för att produktionskapaciteten, skapandet av sysselsättning och konkurrenskraften ska kunna ökas. Större inhemska och utländska investeringar behövs nu i nyetableringsprojekt, särskilt i exportinriktad verksamhet. Det kommer att bidra till att öka produktionen och produktiviteten, vilket i sin tur leder till ökad sysselsättning och ökad hållbarhet i handelsbalanserna. Det kommer också att bidra till att lösa regionens trängande sociala problem.

För att öka de utländska och inhemska investeringarna måste regeringarna förbättra företagsklimatet. Det innebär att öka den offentliga förvaltningens effektivitet och domarkårens oberoende, att avlägsna informella handelshinder och stärka rättsstaten. En fungerande regional marknad inom ramen för Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) och en fortsatt anpassning till EU:s regelverk är viktiga för att länderna ska kunna dra till sig investeringar. Den planerade liberaliseringen av handeln med jordbruksprodukter och tjänster i hela regionen och öppnandet av marknaderna för offentlig upphandling kommer ytterligare att öka tillväxtpotentialen i regionen.

Det är av avgörande betydelse att utvidgningsländerna sörjer för sunda och hållbara offentliga finanser. Det är också en viktig fråga i förberedelserna för ett EU-medlemskap. Erfarenheterna från den senaste tiden har visat hur de europeiska ekonomierna är beroende av varandra och hur stora obalanser kan få destabiliserande effekter även i små ekonomier.

Kommissionen kommer att fortsätta att till fullo utnyttja instrumenten för stöd inför anslutningen och ekonomisk övervakning för att övervaka utvidgningsländernas ekonomiska och finanspolitiska resultat. EU för en regelbunden dialog med kandidatländerna och låter dem bekanta sig med EU:s system för samordning och övervakning av den ekonomisk politiken. En liknande process har införts för de potentiella kandidatländerna. Även den ekonomiska dialogen mellan kommissionen och utvidgningsländerna inom ramen för associeringsavtalen används för övervakning av den ekonomiska politiken.

För närvarande vidtas åtgärder för att förbättra den ekonomiska styrningen i EU. Så snart denna stärkta samordning av reformerna rörande makroekonomi, budget och strukturreformer har fastslagits och formaliserats kommer kommissionen att undersöka hur en del av dessa bestämmelser skulle kunna utvidgas till att omfatta utvidgningsländerna.

Utöver dialog och övervakning stöder EU aktivt utvidgningsländernas strävanden för att uppnå ekonomisk återhämtning, makroekonomisk stabilisering och konsolidering av de offentliga finanserna. Omfattande stöd inom ramen för Ipa riktas in på att förbättra förvaltningen av de offentliga finanserna, öka kvaliteten på statistiken och stärka övervakningen av banksektorn.

Utvidgningsprocessen bidrar till målen för strategin Europa 2020 genom att utvidga det område där EU:s regelverk gäller och skapa nya handelsmöjligheter. Kommissionen välkomnar att många utvidgningsländer har för avsikt att låta Europa 2020-strategin återspeglas i sina nationella reformprioriteringar. Kommissionen kommer att ta med utvidgningsländerna i initiativ på EU-nivå som syftar till att uppnå målen smart, hållbar och socialt integrerande tillväxt, som leder till höga sysselsättningsnivåer, hög produktion och social sammanhållning. På utbildningsområdet kommer kommissionen att utreda möjligheterna att inlemma alla utvidgningsländer i ramen ”Utbildning 2020” och få dem att delta i peer learning-verksamhet. [2]

Utvidgningsländerna har börjat genomföra initiativ i regionala grupper, där de gemensamt kan bedöma framsteg och ställa upp särskilda mål för enskilda regioner. Ett exempel på denna typ av initiativ är småföretagsakten (Small Business Act for Europe), som är en uppsättning åtgärder för att förbättra företagsklimatet för små och medelstora företag. Kommissionen kommer att föreslå för Regionala samarbetsrådet att det skapar arenor för dialog och sakkunnigbedömning på andra områden, i linje med prioriteringarna i strategin Europa 2020. Dessa prioriteringar kommer kommissionen också att beakta vid programplaneringen av stöd inför anslutningen (Ipa-stöd).

2.2. Social integration

Den ekonomiska krisen har haft en negativ inverkan på den sociala tryggheten i utvidgningsländerna. Utsatta grupper, bland annat minoriteter, missgynnade grupper och personer med funktionshinder har drabbats särskilt hårt. Höga nivåer av arbetslöshet, särskilt bland unga, ett lågt arbetskraftsdeltagande och fattigdom är allmänt utbredda företeelser i hela regionen. Romerna utgör en särskilt utsatt minoritet: de drabbas av fattigdom, diskriminering och segregering när det gäller tillgång till utbildning, arbete, bostäder och sociala tjänster, inbegripet hälso- och sjukvård. Ett betydande antal romer är fortfarande inte folkbokförda eller saknar personliga handlingar. Många av dem bor fortfarande i läger som internflyktingar efter de senaste krigen.

Kommissionen har åtagit sig att bistå utvidgningsländerna när det gäller att förbättra villkoren för utsatta grupper, vilket inbegriper social och ekonomisk integration av den romska befolkningen. Kommissionen tillhandahåller betydande Ipa-stöd till utsatta grupper i form av utbildning samt utveckling av sociala tjänster och arbetsförmedlingstjänster, i syfte att integrera missgynnade personer på arbetsmarknaden. Kommissionen finansierar också moderniseringen av infrastrukturen i romska bosättningar. Detta stöd kommer att ökas, i syfte att förbättra levnadsvillkoren i de länder som berörs mest, genom att hjälpa länderna att utarbeta övergripande strategier för problem med social integration. Med Kroatien har EU redan ingått en gemensam överenskommelse om social integration, och den tjänar som en policyram på detta område. Utvidgningsländerna har vidtagit vissa åtgärder för att ta itu med de utmaningar som anges ovan, men de måste göra mer. Kommissionen uppmuntrar dem att arbeta för att minska fattigdomen och den sociala utestängningen, i linje med prioriteringarna i Europa 2020-strategin, och bättre utnyttja de möjligheter som erbjuds inom ramen för decenniet för integration av romer. Utvidgningsländerna bör överväga att ställa upp tydliga och ambitiösa mål för sysselsättning, utbildning och minskning av fattigdomen för missgynnade befolkningsgrupper, särskilt romer.

2.3. Stärka rättsstaten och den offentliga förvaltningen

Att stärka rättsstaten, särskilt rättsväsendet och kampen mot organiserad brottslighet och korruption utgör en viktig utmaning för de flesta länder som deltar i utvidgningsprocessen. Det är viktigt med konkreta resultat som leder till varaktiga förbättringar av rättsstaten för att ett land ska kunna gå vidare till följande stadier i processen för anslutning.

Enligt den förnyade konsensusen om utvidgning, som man enades om 2006, ska frågor som rör rättsstaten åtgärdas på ett tidigt stadium i anslutningsprocessen. Kommissionen har högprioriterat en lösning av dessa frågor och använder alla instrument den förfogar över. Användningen av riktmärken i anslutningsförhandlingarna utgör en viktig katalysator för reformer och ger ett klart budskap om att frågor som rör rättsstaten måste tas upp på allvar före anslutning. Processen för viseringsliberalisering har visat att ett tillvägagångssätt med konkreta och specifika krav på reformer är verkningsfullt och gör att länderna bättre kan rikta in sina insatser. Sakkunnigbedömningen och andra uppdrag i utvidgningsländerna har intensifierats. I dessa sammanförs domare, åklagare och andra experter på brottsbekämpning, gränsförvaltning och migration från medlemsstaterna med sina motsvarigheter i utvidgningsländerna. Det ökade samarbetet inom rättsväsendet och polisen i regionen, med EU:s medlemsstater samt Europol, Eurojust och Frontex ger möjligheter att bekämpa gränsöverskridande brottslighet under tiden fram till anslutningen.

Mot bakgrund av dessa erfarenheter kommer kommissionen att ytterligare intensifiera sitt arbete och dialogen om rättsstaten med kandidatländer och potentiella kandidatländer. Länderna bör sträva efter att uppnå konkreta, varaktiga resultat och på ett övertygande och trovärdigt sätt visa vad de har uppnått när det gäller att bekämpa organiserad brottslighet och korruption och att reformera rättsväsendet. Det är avgörande att man kan upprätta en stabil rättslig ram och genomföra den. Användningen av sakkunnigbedömning och riktmärken kommer att utvidgas. I kommissionens yttranden om Montenegros och Albaniens ansökningar om medlemskap fastställs prioriteringar när det gäller rättsstaten.

Kommissionen övervakar framstegen ingående, särskilt genom de gemensamma organen inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtal eller interimsavtal samt bedömningsuppdrag. Resultaten av denna dialog återspeglas i framstegsrapporterna. Ipa-stödet har en stark inriktning på rättsstaten. Taiex anordnar över 100 fortbildningsevemenang på det juridiska området för utvidgningsländerna varje år.

I flera länder på västra Balkan har en positiv utveckling nyligen skett när det gäller rättsligt samarbete. Nya bilaterala avtal om polissamarbete har ingåtts, bland annat mellan Serbien och Albanien, om ömsesidig rättslig hjälp och ömsesidig verkställighet av domar i brottmål. Kroatien och Serbien har gått längre än så och undertecknat ett avtal som gör det möjligt för dem att utlämna sina medborgare till motparten för straffrättsliga förfaranden eller verkställighet av fängelsedomar i mål som gäller organiserad brottslighet och korruption. Kommissionen uppmuntrar andra länder i regionen att följa exemplet. Det rättsliga samarbetet skulle ytterligare förbättras om man utvidgade möjligheten att utlämna medborgare i alla fall av allvarlig brottslighet, inbegripet krigsförbrytelser. Regionala samarbetsrådet strävar efter att förbättra samarbetet mellan polisen, åklagarmyndigheterna och domstolarna.

En professionell och icke-politiserad tjänstemannakår är av största vikt för rättsstaten och för att förvaltningen ska kunna förbättras. Reformer av den offentliga förvaltningen är en prioritering i utvidgningsländerna, av vilka de flesta befinner sig på olika stadier av statsuppbyggnad. För att reformerna ska vara varaktiga måste de integreras i befintliga statliga strukturer och ta hänsyn till det specifika samhälleliga och förvaltningsmässiga sammanhanget. Kommissionen kommer att fortsätta att stödja reformer av den offentliga förvaltningen i utvidgningsländerna, i nära samarbete med Sigma [3].

2.4. Yttrande- och mediefrihet

Yttrande- och mediefriheten, som är en integrerad del av varje demokratiskt system, utgör fortfarande en källa till oro i de flesta utvidgningsländer. I Turkiet garanteras yttrandefriheten ännu inte i tillräcklig utsträckning av den rättsliga ramen. I flera länder på västra Balkan har hoten och de fysiska angreppen mot journalister fortsatt. I några länder är förtal fortfarande ett brott eller medför oproportionerligt höga böter. I flera länder utgör den politiska inblandningen i medierna, inklusive offentliga radio- och tv-bolag, ett problem för deras oberoende. Det redaktionella oberoendet undergrävs av otillbörliga politiska och ekonomiska påtryckningar. Dessa frågor måste snarast åtgärdas av de länder som berörs.

Kommissionen kommer att noggrant följa framstegen på detta område. Tonvikten kommer att läggas på områden såsom den rättsliga ramen och dess överensstämmelse med europeiska standarder, särskilt när det gäller förtal, myndigheternas ansvar att utdöma påföljder för alla fall av angrepp mot journalister, inrättandet av organ för självreglering och hur de kan bidra till en ökad professionalism, de offentliga radio- och tv-bolagens roll i pluralistiska demokratier, och gränsöverskridande nätverk för att förbättra rapporteringen från hela regionen och på så sätt bidra till bättre ömsesidig förståelse. Kommissionen kommer våren 2011 att anordna en konferens om yttrandefrihet och medierna i utvidgningsländerna, vilket kommer att ge en möjlighet till att utvärdera framstegen på dessa områden. Ipa-stöd kommer vid behov att ges som en uppföljning till konferensen.

2.5. Försoning, regionalt samarbete och bilaterala frågor på västra Balkan

Under det senaste decenniet har länderna på västra Balkan gjort påtagliga framsteg i riktning mot stabilitet och regionalt samarbete. Ett antal frågor som härrör från konflikterna i regionen är dock fortfarande olösta och påverkar både hur staterna fungerar internt och relationerna mellan staterna. EU samarbetar med parterna i regionen för att komma tillrätta med detta arv från det förflutna.

Framsteg när det gäller försoning är avgörande för stabiliteten i Kosovo, där en ny fas har inletts efter Internationella domstolens rådgivande yttrande. Efter antagandet av FN:s generalförsamlings resolution är EU berett att arbeta för att underlätta en dialog mellan Priština och Belgrad, i syfte att främja samarbete, göra framsteg på vägen mot EU och förbättra människors levnadsförhållanden. Framsteg när det gäller försoning är också avgörande i Bosnien och Hercegovina, inte minst för att staten ska fungera. Viktiga förutsättningar för försoningen i regionen är ett fullständigt genomförande av Ohridavatalet i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, respekt för och skydd av etniska minoriteter i hela regionen, flyktingars återvändande, samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (Icty) och ett korrekt genomförande av inhemska krigsförbrytarrättegångar.

En varaktig försoning förutsätter insatser på alla nivåer: av regeringarna, rättsväsendet och det civila samhället. Den hänger också samman med kampen mot fattigdom och social utestängning. Flera positiva signaler har kommit på senare tid. Serbiens parlament har antagit en deklaration med ett fördömande av brottshandlingarna i Srebrenica och en hänvisning till Internationella domstolens avgörande i Srebrenicafrågan. Icke-statliga organisationer har inlett ett initiativ för att inrätta en regional kommission som ska söka efter sanningen och sprida den. Detta s.k. Recom-initiativ stöds av Kroatiens och Serbiens presidenter, Montenegros parlament och religiösa grupper. Ett bredare regionalt stöd skulle bidra till försoning. I toppmötet i maj 2010 i Sarajevo inom ramen för Igmaninitiativet deltog Serbiens, Bosnien och Hercegovinas, Kroatiens och Montenegros presidenter. Över 140 icke-statliga organisationer är engagerade i att främja och underlätta lokalt och regionalt samarbete. Dessa insatser måste stödjas av lagföring av krigsförbrytelser genom fullständigt samarbete med Icty och korrekt och snabb handläggning av krigsförbrytelser i inhemska domstolar. Fullständigt samarbete med Icty, särskilt från Serbiens och Kroatiens sida, är av avgörande betydelse.

När det gäller frågan om flyktingars återvändande har en positiv utveckling inletts tack vare Sarajevoprocessen. Vid en ministerkonferens i Belgrad i mars återupptogs dialogen mellan de berörda regeringarna. Kommissionen är beredd att överväga ytterligare ekonomiska bidrag från EU för denna process och stödjer tanken på att en givarkonferens hålls så snart länderna har nått en överenskommelse om konkreta åtgärder för att lösa de problem som kvarstår. Fortfarande saknas 14 631 personer (statistik från augusti 2010) till följd av de väpnade konflikterna i regionen, och processen för att lösa de återstående fallen är mycket långsam. De länder som berörs måste intensifiera sina ansträngningar för att lösa dessa fall inom en rimlig tidsperiod.

Regionalt samarbete bidrar till försoning, goda grannförbindelser och ett klimat som främjar en lösning av kvarstående bilaterala problem. På västra Balkan är samarbetet också avgörande för ekonomisk utveckling och för att åtgärda gemensamma problem, t.ex. organiserad brottslighet, gränsförvaltning, klimatförändringen eller miljöföroreningar. Det regionala samarbetet är viktigt för att göra framsteg på EU-integrationsagendan på områden såsom säkerhet för befolkningen, energi och transport.

Det har vidtagits åtgärder i regionen för att förstärka strukturer under regionalt ansvar. Regionala samarbetsrådet spelar en nyckelroll när det gäller att leda och övervaka det regionala samarbetet. Regionala samarbetsrådet har antagit ett ambitiöst strategi- och arbetsprogram för 2011–2013, med fokus på resultatinriktade åtgärder där samarbetsrådet kan bidra med ett verkligt mervärde. Programmet måste nu genomföras. Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) är viktigt för att det regionala frihandelsområdet ska kunna slutföras. Energigemenskapen strävar efter en regional energimarknad och förbereder en integration i EU:s energimarknad. Avtalet om det gemensamma europeiska luftrummet innebär en uppdatering av standarderna på områdena luftfartsskydd, flygsäkerhet och flygledningstjänst och leder till konkurrensförhållanden som innebär en gynnsammare situation för flygpassagerare.

Kommissionen tillhandahåller ett betydande ekonomiskt stöd för regionalt samarbete. År 2011 kommer IPA-medel att mobiliseras för att underlätta regionens deltagande i betydande internationella avtal såsom transportfördraget. Den regionala skolan för offentlig förvaltning (Respa) är nu fullt fungerande och anordnar ca 2 500 utbildningsdagar per år. Det internationella avtal genom vilket dess status som juridisk person etableras ratificerades i juli 2010. Den officiella invigningen av skolan i Danilovgrad i Montenegro väntas äga rum den 11 november 2010.

Kommissionen kommer att fortsätta att stödja återställandet av kulturarv inom ramen för Ljubljanaprocessen. Regionala samarbetsrådet kommer att tillsätta en arbetsgrupp för kultur och samhälle, som stöttas av ett permanent sekretariat som erhåller ekonomiskt stöd från EU inför anslutningen. Arbetsgruppen kommer att ha till uppgift att förvalta Ljubljanaprocessen i samarbete med Europarådet och kommissionen.

Kommissionen utarbetar för närvarande en strategi för Donauregionen, som för samman medlemsstater, utvidgningsländer och länder inom det östliga partnerskapet. För att strategin ska lyckas är det viktigt att involvera de länder på västra Balkan som delar Donaubäckenet med sina grannländer i EU och att de deltar aktivt. Strategin erbjuder en möjlighet till investeringar i transport-, energi- och miljösektorerna som gynnar alla parter och till socioekonomisk utveckling.

Det regionala samarbetet har hämmats till följd av meningsskiljaktigheter när det gäller Kosovo. Arbetet inom ramen för Cefta, utvidgningen av systemet för Europa-Medelhavstäckande diagonal kumulation och undertecknandet av avtalet om en transportgemenskap har särskilt påverkats. Det har ibland visat sig omöjligt att hålla möten med medverkan av alla regionala aktörer. Kommissionen uppmanar med eftertryck alla berörda parter att söka praktiska och pragmatiska lösningar så att det regionala samarbetet omfattar samtliga parter, utan att låta sig påverkas av att åsikterna går isär i frågan om Kosovos status.

Slovenien och Kroatien har undertecknat och ratificerat ett avtal om ett skiljeförfarande i gränsfrågan som bereder vägen för en slutgiltig lösning. Avtalet visar att bilaterala frågor kan lösas i en anda av god grannsämja. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Kosovo har slutgiltigt utstakat gränsen mellan länderna. Flera andra bilaterala frågor, särskilt rörande gränser, är dock fortfarande olösta. Detsamma gäller namnfrågan som Grekland och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien tvistar om.

Olösta bilaterala frågor, däribland gränstvister, måste lösas av de berörda parterna, i en anda av god grannsämja och med hänsyn till EU:s övergripande intressen. Detta förutsätter en förnyad politisk vilja hos parterna. Kommissionen förväntar sig att de gör sitt yttersta för att lösa återstående gränskonflikter i enlighet med principen om fredlig lösning av tvister i FN-stadgan, vilket om nödvändigt inbegriper hänskjutande av ärenden till Internationella domstolen. Bilaterala frågor bör inte bromsa anslutningsprocessen. EU är berett att bidra till att främja de politiska impulser som behövs för att finna lösningar och att stödja initiativ på detta område.

3. Föranslutningsinstrument i utvidgningspolitikens tjänst

Ekonomiskt stöd – ett strategiskt tillvägagångssätt

Avsikten med det ekonomiska stödet inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen (Ipa) är att hjälpa kandidatländer och potentiella kandidatländer i deras ansträngningar att uppfylla kriterierna för anslutning, anpassa sig till EU:s politik och standarder och främja socioekonomisk utveckling. Detta stöd som tillhandahålls genom EU:s budget ger ett klart mervärde. Stödet till utvidgningsländerna utgör en investering i EU:s framtid: genom att hjälpa sina framtida medlemmar att på lämpligt sätt förbereda sig för anslutningen förbättras möjligheterna även för EU att uppnå sina strategiska mål. 11,6 miljarder euro finns tillgängligt inom ramen för Ipa under 2007–2013 för att stödja utvidgningsländernas förberedelser för anslutning. En vägledande fördelning ges i den omarbetade fleråriga vägledande finansieringsramen för 2011–2013.

Ipa har utformats så att den strategiska planeringen av stödet sker med hjälp av fleråriga vägledande planeringsdokument med ett treårsperspektiv. I dessa dokument anges huvudprioriteringarna för stödet under de kommande åren. Dokumenten utgör grunden för den årliga eller fleråriga programplaneringen. De bygger på de behov som konstaterats inom ramen för partnerskapen eller i framstegsrapporterna.

Kommissionen har vidtagit flera åtgärder för att öka processens strategiska karaktär och stärka kopplingen mellan de prioriteringar som ställs upp i anslutningspartnerskapen eller de europeiska partnerskapen och framstegsrapporterna å ena sidan och programplaneringen å andra sidan. Detta har medfört ett ökat fokus på viktiga grundläggande områden, såsom god samhällsstyrning och rättsstaten. För att stödja denna inriktning och öka egenansvaret i mottagarländerna kommer kommissionen att i högre grad använda ett mer sektorsbaserat tillvägagångssätt i planeringen av stöd inför anslutningen.

Utvidgningsländerna uppmuntras därför att utarbeta detaljerade, strategiska program i nyckelsektorer som har konstaterats ha avgörande betydelse för ländernas framskridande mot EU. Prioriteringarna för anslutning bör till fullo införlivas i dessa program som länderna själva ansvarar för. I de följande fleråriga vägledande planeringsdokumenten, som omfattar perioden 2011–2013, kommer målen att fastställas för stödet inför anslutningen i dessa sektorer.

Andra områden som kommer att fortsätta att prioriteras i de fleråriga vägledande planeringsdokumenten är sådana som har samband med regional utveckling, utveckling av mänskliga resurser och landsbygdsutveckling, särskilt för kandidatländerna. Genom att lära sig att förvalta föranslutningsstödet effektivt och i enlighet med principerna om sund ekonomisk förvaltning kan utvidgningsländernas regeringar förbereda sig för att förvalta EU-medel som framtida medlemsstater.

I vissa länder återstår dock utmaningar i fråga om det praktiska genomförandet av Ipa-program. Mottagarländerna måste öka sina ansträngningar för att se till att det finns tillräcklig administrativ kapacitet och sakkunskap för att utveckla och genomföra hållbara och resultatinriktade projekt, så att de optimalt kan utnyttja de medel som är tillgängliga inom ramen för stödet inom anslutningen. Kommissionen kommer att stödja stödmottagarna i kapacitetsutvecklingen och övervaka Ipa-finansieringscykeln så att brister kan konstateras på ett tidigt stadium.

Kommissionen kommer att öka användningen av flerårig programplanering, eftersom den gör det lättare att fastställa prioriteringar och ordningsföljd för de planerade åtgärderna och gör det ekonomiska stödet mer förutsägbart för mottagarländerna.

Ett sektorsbaserat tillvägagångssätt kommer att underlätta samarbetet mellan givare och stödmottagare, förhindra dubbelarbete och leda till större effektivitet och verkningsfullhet. Detta bör i sin tur göra det möjligt för berörda parter att fokusera mer på de förväntade resultaten och effekterna av våra samlade insatser.

Utvidgningsländerna behöver synnerligen stora investeringar för att förbereda sig för medlemskap och faktisk konvergens, vilket förutsätter ett betydande bidrag från nationella budgetar, stöd från andra givare och de internationella finansinstituten och mobilisering av privata investerare. Offentlig-privata partnerskap är särskilt värdefulla, eftersom de förenar bidrag från offentliga budgetar och lån från privata banker. Investeringsramen för västra Balkan, Europeiska fonden för sydöstra Europa och fonden för grön tillväxt (Green for Growth) utgör goda exempel på hur man med begränsade offentliga resurser kan få till stånd ett betydande inflöde av kapital.

Investeringsramen för västra Balkan upprättades i december 2009 gemensamt av kommissionen och de internationella finansinstitut som medverkar som partner. Den utgör ett viktigt verktyg för att styra investeringar till infrastruktur i regionen. Med hjälp av Ipa-stöd genererar den lån av betydande storlek från de internationella finansinstituten. Med de 137 miljoner euro i stöd som har tilldelats har man kunnat generera investeringar för ca 6,6 miljarder euro. Investeringsramen för västra Balkan kommer att riktas in på att öka antalet vattenförsörjnings- och avloppsvattenprojekt i regionen, stödja energieffektivitet, påskynda investeringar i det centrala transportnätverket samt stödja utvecklingen av små och medelstora företag och mekanismer som främjar ekonomisk tillväxt efter finanskrisen. Projekt inom investeringsramen genomförs särskilt i flera länder på västra Balkan och de stärker det regionala samarbetet. Investeringsramen kommer att främja större investeringar av regional betydelse, såsom huvudnätverket för regionala transporter i sydöstra Europa, som kan betraktas som en föregångare till det framtida transeuropeiska transportnätet i regionen.

Målet för det ekonomiska stödet för regionalt samarbete inom ramen för Ipa är att sörja för regional stabilitet, öka handeln inom regionen och stödja regionala samarbetsinitiativ och strukturer på västra Balkan, inbegripet Regionala samarbetsrådet och den regionala skolan för offentlig förvaltning. Regionala samarbetsrådet har en viktig roll för att övervaka om Ipa och annan gåvofinansiering återspeglar prioriteringarna i det regionala samarbetet.

Deltagande i EU-program och EU-organ

Utvidgningsländernas deltagande i EU-program och EU-organ har till syfte att öka samarbetet med medlemsstater och låta länderna bekanta sig med EU:s politik och arbetsmetoder. Kandidatländer och potentiella kandidatländer får delta i EU-programmen på grundval av ramavtal och i EU-organen enligt avgörande från fall till fall. Deltagandet får delvis finansieras genom ekonomiskt stöd inom ramen för Ipa. Länderna uppmuntras att delta framför allt i sådana program och organ där de kan få stöd de sektorer som är i störst behov av reformer och där de kan dra största möjliga nytta.

Information och kommunikation

En framgångsrik utvidgningspolitik förutsätter ett stabilt stöd från allmänhetens sida. Medlemsstaterna och utvidgningsländerna spelar en central roll i insatser på informations- och kommunikationsområdet som kan bidra till att upprätthålla allmänhetens stöd. Kommissionen har åtagit sig att förbättra spridningen av objektiv information om utvidgningsprocessen. Informationen måste presenteras i ett användarvänligt format, med hjälp av de olika kommunikationsmedier som numera står till buds. Det är särskilt viktigt att informationen når unga människor, som utgående från sin livserfarenhet inte nödvändigtvis förstår hur viktigt det är att stärka säkerheten och stabiliteten i Europa. Det kommer an på de politiska ledarna på EU-nivå samt på nationell, regional och lokal nivå att utnyttja denna information på de sätt som är mest meningsfulla för deras egna väljare.

Erfarenheterna från den femte utvidgningen visar att en lucka i kommunikationen snabbt fylls av missvisande information. Situationen kan avhjälpas med hjälp av fritt tillgänglig och korrekt information. Detta är av avgörande betydelse för att allmänheten till fullo ska förstå vad som står på spel. Under 2010 står EU inför nya utmaningar som hänger samman med den ekonomiska krisen, miljön, sysselsättning, befolkningens säkerhet, klimatförändringen och migration. Detta är frågor som berör allmänheten i både medlemsstaterna och utvidgningsländerna. Ledarna måste kunna förklara hur man genom att driva utvidgningsagendan framåt kan bidra till att EU når sina mål på dessa viktiga områden, och påskynda reformer och förbättra levnadsförhållanden i utvidgningsländerna. Påtagliga och verkliga resultat av denna process är den bästa reklamen för utvidgning. Liberaliseringen av viseringsbestämmelserna för västra Balkan utgör ett övertygande exempel.

Utveckling av det civila samhället

Verksamhet inom det civila samhället utgör en väsentlig del av en utvecklad demokrati, respekten för mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen. Sådan verksamhet främjar politisk ansvarsskyldighet, stimulerar och breddar utrymmet för debatt om samhällsfrågor och stärker samförståndet om ett pluralistiskt samhälle. Ett livskraftigt civilt samhälle bidrar till en öppnare och mer dynamisk demokrati med en högre grad av delaktighet och leder också till ökad tolerans och försoning. Att organisationerna i det civila samhället deltar i processen inför anslutningen bidrar till kvaliteten i de reformer som hänger samman med anslutningen och allmänhetens stöd för dem.

Att det civila samhällets roll accepteras och värdesätts är en förutsättning för att dess organisationer ska kunna engagera sig i en verkningsfull politisk dialog. Den allmänna principen bör vara att det hålls offentliga samråd om politiska initiativ och utkast till lagstiftning. Det civila samhällets möjligheter att få stöd av staten hämmas ofta av brist på öppenhet och bristfälligt utvecklade stödtilldelningskriterier.

Finansieringsmekanismen för det civila samhället hjälper organisationer i det civila samhället att stärka sin kapacitet och professionalism, och gör det möjligt för dem att inleda en effektiv dialog med offentliga och privata aktörer och övervaka utvecklingen bl.a. i fråga om rättsstaten och respekten för grundläggande rättigheter. Genom denna mekanism finansieras initiativ på lokal nivå, regionala nätverk och korta besök i EU.

Kommissionen har sett över finansieringsmekanismen för att bättre nå ut till lokala organisationer på gräsrotsnivå och har i detta arbete tagit hänsyn till feedback från organisationer i det civila samhället. Kommissionen kommer att bättre definiera behoven i varje land och tillhandahålla långsiktig startfinansiering för icke-statliga organisationer. Starkare, väletablerade organisationer kan få en roll som mentorer eller handledare för mindre organisationer.

4. Framsteg i utvidgningsländerna och dagordningen för 2010–2011

4.1. Styra västra Balkan mot ett EU-medlemskap

Vid ministermötet EU–västra Balkan i Sarajevo den 2 juni 2010 upprepade EU sitt otvetydiga engagemang för västra Balkans europeiska perspektiv. Västra Balkans framtid är i Europeiska unionen.

Västra Balkan har kommit närmare EU under det gångna året, eftersom regionen har gjort framsteg, om än ojämna, i reformarbetet och i arbetet med att uppfylla fastställda kriterier och villkor. Kroatiens framsteg bekräftar att stabiliserings- och associeringsprocessen för västra Balkan är en strategi som leder till EU-anslutning. Framstegen mot ett EU-medlemskap för de övriga länderna på västra Balkan beror likaså på takten i deras politiska och ekonomiska reformer.

Det har gjorts betydande framsteg i riktning mot en liberalisering av viseringsbestämmelserna. Under det gångna året har EU avskaffat viseringskravet för Serbien, Montenegro och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, efter det att dessa länder visat sin förmåga att uppnå de riktmärken som fastställts bl.a. rörande säkerheten hos resehandlingar, gränsförvaltning, migration, asyl, allmän ordning och säkerhet samt respekt för mänskliga rättigheter. Viseringstvånget kommer inom kort att hävas för Bosnien och Hercegovina och Albanien, på grundval av tydlig bevisning för att även dessa länder har uppnått riktmärkena. Det är viktigt att de berörda länderna intensifierar sina ansträngningar att upplysa sina medborgare om det viseringsfria systemets räckvidd och begränsningar. Kosovo har antagit en lag om återtagande och ökat sina ansträngningar när det gäller återintegrering av repatrierade personer, och bereder på så sätt väg för dialogen om en liberalisering av viseringsbestämmelserna.

Kroatien

Kroatien har gjort stadiga framsteg i riktning mot att uppfylla kriterierna för medlemskap sedan anslutningsförhandlingarna inleddes i oktober 2005. Kroatien uppfyller de politiska Köpenhamnskriterierna. När det gäller de ekonomiska kriterierna kan det konstateras att Kroatien är en fungerande marknadsekonomi. Landet bör kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom EU, förutsatt att det med beslutsamhet genomför det övergripande reformprogrammet för att komma tillrätta med de strukturella svagheterna.

När det gäller de kriterier som avser EU:s regelverk har Kroatien gjort goda framsteg i anslutningsförhandlingarna. 33 kapitel har öppnats och 25 har stängts preliminärt. Kroatien har gjort goda framsteg när det gäller att uppfylla villkoren för att stänga de förhandlingskapitel som har konsekvenser på det finansiella området (jordbruk och landsbygdsutveckling, regionalpolitik och samordning av strukturinstrumenten, finansiella bestämmelser och budgetbestämmelser). Kroatien måste oförminskat fortsätta sina ansträngningar att till fullo upprätta de administrativa strukturer som behövs för förvaltningen och kontrollen av EU-medel.

Kroatien måste uppnå de återstående stängningsriktmärkena på området rättsväsende och grundläggande rättigheter, särskilt uppnå ett tillfredsställande resultat i fråga om rättsväsendets oberoende och effektivitet, kampen mot korruption och organiserad brottslighet, respekt för och skydd av minoriteter, inklusive flyktingars återvändande, krigsförbrytarrättegångar och ett fullständigt samarbete med Icty, bland annat genom att lösa frågan om Ictys tillgång till handlingar. När det gäller konkurrens måste Kroatien anpassa sina planer för omstruktureringen av varven i enlighet med EU:s regelverk. Kroatien förväntas fortsätta spela en aktiv roll i det regionala samarbetet på västra Balkan och att stödja de övriga länderna i regionen på deras väg mot ett EU-medlemskap.

Kroatien uppvisar goda resultat när det gäller att uppnå riktmärken och genomföra de åtaganden som landet gjort i anslutningsförhandlingarna och landet är därför på god väg att uppfylla de kriterier som avser EU:s regelverk. Detta framgår av de övervakningstabeller som kommissionen upprättar för de kapitel som stängs preliminärt.

Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka genomförandet av åtaganden fram till anslutningen, genom att använda alla instrument som står till dess förfogande, inbegripet sakkunnigbedömning och strukturer inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet. Kommissionen kommer regelbundet att lägga fram övervakningsrapporter.

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna i tillräckligt hög grad. Efter omfattande reformer 2009 har ytterligare – om än i ojämn takt – framsteg gjorts när det gäller reformerna av parlamentet, polisen, domarkåren och den offentliga förvaltningen och i fråga om respekten för och skyddet av minoriteter. Landet måste göra ytterligare framsteg när det gäller dialogen mellan politiska aktörer, reformen av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, kampen mot korruption, yttrandefriheten och förbättringen av företagsklimatet. Det är av central betydelse att lagstiftningen genomförs.

Landet har fortsatt att fullgöra sina åtaganden enligt stabiliserings- och associeringsavtalet. Kommissionen har föreslagit att man går vidare till den andra etappen i associeringen i enlighet med stabiliserings- och associeringsavtalet.

Rådet har ännu inte intagit en ståndpunkt rörande kommissionens rekommendation från 2009 om att anslutningsförhandlingar ska inledas.

Namnkonflikten med Grekland är ännu inte löst. Båda länderna deltar i samtal under FN:s överinseende för att lösa konflikten och flera bilaterala kontakter, även på premiärministernivå, har tagits. De utgör ett steg i rätt riktning men de har ännu inte lett till konkreta resultat. Åtgärder och uttalanden som kan inverka negativt på goda grannförbindelser bör undvikas. Det är av central betydelse att upprätthålla goda grannförbindelser, inklusive en ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning på namnfrågan under FN:s överinseende.

Montenegro

Samtidigt med detta strategidokument har kommissionen antagit sitt yttrande om Montenegros ansökan om EU-medlemskap. Slutsatserna och rekommendationerna i yttrandet återges i bilagan till detta meddelande.

Albanien

Samtidigt med detta strategidokument har kommissionen antagit sitt yttrande om Albaniens ansökan om EU-medlemskap. Slutsatserna och rekommendationerna i yttrandet återges i bilagan till detta meddelande.

Bosnien och Hercegovina

Bosnien och Hercegovina har gjort begränsade framsteg med att genomföra viktiga reformer. Valet i oktober 2010 uppfyllde på det stora hela internationella standarder. Oförenligheter mellan Bosnien och Hercegovinas konstitution och den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna kvarstår, trots avgörandet från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Respekten för demokratiska principer och rätten till lika behandling utan diskriminering, i enlighet med den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna, utgör en väsentlig del av interimsavtalet.

Att ledarna kan enas om en vision om vilken väg landet ska gå och om viktiga EU-relaterade reformer är avgörande för landets fortsatta framsteg i riktning mot EU-medlemskap. Landet måste intensifiera sina ansträngningar för att uppnå ett tillfredsställande resultat när det gäller att genomföra bestämmelserna i interimsavtalet.

Bosnien och Hercegovina bör snarast vidta inledande åtgärder för att anpassa sin konstitution till den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter och förbättra effektiviteten och funktionen hos landets institutioner. Landet måste vara i stånd att anta, genomföra och kontrollera efterlevnaden av EU:s lagar och regler. När det gäller internationella förpliktelser är det avgörande att landet gör framsteg i riktning mot att uppnå de mål och uppfylla de villkor som fastställts för stängningen av den höga representantens kansli. EU kommer genom en förstärkt närvaro att bistå Bosnien och Hercegovina i genomförandet av målen på EU- agendan.

Serbien

Serbien ansökte om EU-medlemskap i december 2009 och har visat ett förnyat engagemang när det gäller att uppfylla Köpenhamnskriterierna. I oktober 2010 uppmanade rådet kommissionen att lägga fram sitt yttrande om ansökan. I februari 2010 trädde interimsavtalet i kraft och i juni 2010 enades medlemsstaterna om att lägga fram stabiliserings- och associeringsavtalet för sina parlament för ratificering.

Serbien har fortsatt att genomföra sin agenda för politiska reformer. Vissa positiva resultat har uppnåtts när det gäller kampen mot organiserad brottslighet. Det krävs ytterligare ansträngningar i fråga om reformerna av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen och kampen mot organiserad brottslighet och korruption. Serbien har uppnått fortsatt goda resultat i genomförandet av interimsavtalet och har goda förutsättningar att uppfylla kraven inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet. Serbien har tagit viktiga steg mot försoning i regionen, särskilt med Kroatien och Bosnien och Hercegovina. Serbien har fortsatt att samarbeta aktivt med Icty. De två återstående personer som befinner sig på flykt efter att ha åtalats av Icty har fortfarande inte gripits. Fullständigt samarbete med tribunalen utgör en viktig förutsättning för ett EU-medlemskap, vilket anges i rådets slutsatser av den 25 oktober 2010.

Serbien måste visa en mer konstruktiv attityd i fråga om Kosovos deltagande i den regionala handeln och det regionala samarbetet. Landet bör erkänna Kosovos tullstämplar som är förenliga med FN:s säkerhetsråds resolution 1244, vilket två gånger bestyrkts av Unmik. Samarbetet med EU:s rättsuppdrag Eulex när det gäller norra Kosovo måste stärkas. Efter FN:s generalförsamlings resolution är EU berett att arbeta för en dialog mellan Belgrad och Priština, i syfte att främja samarbete, göra framsteg på vägen mot EU och förbättra människors levnadsförhållanden.

Kosovo

I Kosovo genomfördes lokala val i slutet av 2009 under ordnade former, med deltagande av alla befolkningsgrupper. Valdeltagandet var mycket lågt i norra Kosovo. Decentraliseringsprocessen har gått framåt betydligt. Samarbetet med Eulex har ökat. Regeringen har förbättrat sin kapacitet att genomföra Kosovos EU-agenda och reformpolitik. Betydande utmaningar återstår dock när det gäller reformen av den offentliga förvaltningen och rättsstaten, inbegripet rättsväsendet. Mer behöver göras för att bekämpa korruption, organiserad brottslighet och penningtvätt. Dialog och försoning mellan befolkningsgrupperna och skyddet och integrationen av minoriteter, särskilt Kosovoserberna, utgör fortfarande bekymmersamma frågor. Myndigheterna måste sörja för en konstruktiv hållning när det gäller Kosovos deltagande i regionala samarbetsforum, för att landet ska hålla jämn takt med utvecklingen i regionen i stort.

I december 2009 välkomnade rådet kommissionens meddelande ”Kosovo förverkligar sitt europeiska perspektiv” [4]. Rådet uppmanade kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att stödja Kosovos framsteg i riktning mot EU, i överensstämmelse med regionens utsikter till EU-medlemskap, och rapportera om framsteg i detta avseende. Rådet underströk betydelsen av åtgärder när det gäller handel och viseringar, utan att det påverkar medlemsstaternas ståndpunkter när det gäller Kosovos status.

I februari föreslog kommissionen att de autonoma handelsåtgärderna för Kosovo skulle utvidgas. I juli genomförde kommissionen ett expertuppdrag för att bedöma Kosovos beredskap att uppfylla krav som är relevanta för ett eventuellt handelsavtal med EU. Ansträngningar krävs när det gäller tekniska föreskrifter för varor, ursprungskontroll, immateriella rättigheter, konkurrensregler och offentlig upphandling. Kommissionen kommer att intensifiera sina insatser för att hjälpa Kosovo att avhjälpa de brister som konstaterats. Så snart Kosovo uppfyller de relevanta kraven kommer kommissionen att föreslå förhandlingsdirektiv för ett handelsavtal.

Kommissionen kommer att driva frågan om Kosovos deltagande i relevanta EU-program. Kommissionen inledde en dialog med Kosovos myndigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen i januari. En rad av möten har hållits som planerat.

Kommissionen stöder Kosovos deltagande i Ipa-finansierade program för gränsöverskridande samarbete tillsammans med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Albanien. Från och med 2011 kommer stödet också att inbegripa program med Montenegro.

Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta för de initiativ som beskrevs i dess meddelande om Kosovo, i överensstämmelse med rådets slutsatser.

4.2. Gå vidare i anslutningsförhandlingarna med Turkiet

Turkiet har fortsatt sin politiska reformprocess. Turkiet har ändrat sin konstitution och genomfört viktiga reformer av landets politiska och rättsliga system varvid man har åtgärdat flera prioriteringar när det gäller rättsväsendet och grundläggande rättigheter. Genom reformen begränsas de militära domstolarnas behörighet, konstitutionsdomstolen omstruktureras, och sammansättningen av Högsta rådet för domare och allmänna åklagare breddas, vilket gör det mer representativt för domstolsväsendet som helhet. Vidare utökas de fackliga rättigheterna i den offentliga sektorn, det skapas en bas för antagandet av särskilda åtgärder till skydd för kvinnors och barns rättigheter, skyddet av personuppgifter garanteras och rätten att vända sig till en ombudsman införs, vilket utgör den rättsliga grunden för inrättandet av ett ombudsmannaämbete.

Ändringarna av konstitutionen utgör ett viktigt steg i rätt riktning. Det krävs dock ett brett offentligt samråd, som inbegriper alla politiska partier och det civila samhället och att dessa är till fullo engagerade, för stärka stödet för konstitutionsreformen. Det är nu viktigt att se till att dessa reformer genomförs som avsett genom relevant lagstiftning. En ny civil konstitution skulle ge en solid bas för en ytterligare förstärkning av demokratin i Turkiet, i enlighet med europeiska standarder och EU:s kriterier för anslutning.

På området grundläggande rättigheter måste yttrande- och mediefriheten stärkas i Turkiet, både i lag och i praktiken. Flera brister kvarstår när det gäller religionsfrihet. Framsteg måste också göras när det gäller kvinnors rättigheter, jämställdhet mellan kvinnor och män och säkrandet av fulla fackliga rättigheter. Initiativet ”demokratisk öppning”, bland annat för en lösning av den kurdiska frågan, har bara lett till begränsade resultat. Säkerhetssituationen i sydöstra Turkiet har försämrats, terroristorganisationen PKK/Kongra-Gel har återupptagit sina angrepp. Vissa framsteg har gjorts i kampen mot korruption.

Anslutningsförhandlingarna har gått framåt, om än relativt långsamt. De har nått en krävande fas och nu krävs det att Turkiet ökar sina ansträngningar för att uppfylla de villkor som fastställts. Genom att gå framåt när det gäller att uppnå riktmärkena och uppfylla de krav som fastställts i förhandlingsramen kommer Turkiet att kunna öka takten i förhandlingarna. Under de följande månaderna bör Turkiet särskilt prioritera kapitlen konkurrenspolitik, offentlig upphandling och socialpolitik och sysselsättning.

Turkiet har börjat föra en aktivare utrikespolitik i landets utvidgade grannskap. Detta utgör en tillgång för Europeiska unionen, förutsatt att den utvecklas som ett komplement till Turkiets anslutningsprocess och i samordning med EU. Turkiet har lagt fram flera förslag om ett närmare samarbete mellan EU och Turkiet på det utrikespolitiska området. Betydande framsteg har gjorts i förhandlingarna om ett återtagandeavtal med Turkiet.

Turkiet har fortsatt att offentligt uttrycka sitt stöd för förhandlingarna under FN:s överinseende mellan ledarna för de grekcypriotiska och turkcypriotiska befolkningsgrupperna för att finna en övergripande lösning på Cypernproblemet. Inga framsteg har emellertid gjorts när det gäller en normalisering av de bilaterala förbindelserna med Republiken Cypern. Turkiet har inte genomfört tilläggsprotokollet till associeringsavtalet fullt ut och har inte avlägsnat alla hinder för den fria rörligheten för varor, exempelvis begränsningarna när det gäller de direkta transportförbindelserna med Cypern. Turkiet måste med det snaraste fullgöra sin skyldighet att på ett fullständigt och icke-diskriminerande sätt genomföra tilläggsprotokollet och göra framsteg i riktning mot en normalisering av de bilaterala förbindelserna med Republiken Cypern. EU kommer att fortsatt följa upp och granska framstegen i frågor som omfattas av förklaringen av den 21 september 2005, i enlighet med rådets slutsatser, inbegripet slutsatserna från december 2006 och december 2009. Om det inte görs några framsteg rekommenderar kommissionen att EU står fast vid sina åtgärder från 2006, vilka kommer att fortlöpande påverka hur förhandlingarna framskrider i stort.

Turkiet måste intensifiera sina ansträngningar att lösa kvarstående bilaterala problem, såsom gränstvister, med grannländerna. Det finns ett nytt engagemang för att förbättra förbindelserna med Grekland. Grekland har framfört ett betydande antal formella klagomål om att Turkiet vid upprepade tillfällen kränkt landets luftrum, däribland flygningar över de grekiska öarna. Grekland har också framfört klagomål om kränkningar av landets territorialvatten. De protokoll om normalisering av förbindelserna med Armenien som undertecknades 2009 har inte ratificerats.

4.3. Inleda anslutningsprocessen med Island

Anslutningsprocessen med Island har inletts. Efter rekommendationen i kommissionens yttrande från februari 2010 och Europeiska rådets beslut från juni inleddes anslutningsförhandlingarna i juli 2010, och genomgången av EU:s regelverk med Island kommer inom kort att påbörjas. Island har nu rätt till stöd inför anslutningen, vilket har till syfte att stödja landets ansträngningar för att bli fullständigt förberett för ett EU-medlemskap.

Goda framsteg har gjorts för att ytterligare förbättra den rättsliga ramen när det gäller intressekonflikter och finansiering av politiska partier. Reglerna om utnämningar av domare har ändrats för att ytterligare stärka rättsväsendets oberoende. Viktiga åtgärder för stabilisering av ekonomin har vidtagits. Det har gjorts framsteg med att konsolidera de offentliga finanserna och återupprätta det finansiella systemet. Internationella valutafondens program är på rätt väg. Ekonomiska osäkerhetsfaktorer och utmaningar återstår dock. Island måste genomföra befintliga förpliktelser, bland annat de som fastställts av Eftas övervakningsmyndighet inom ramen för EES-avtalet. Det krävs betydande ansträngningar för att se till att den isländska befolkningen blir korrekt informerad om vad ett EU-medlemskap innebär.

5. Slutsatser och rekommendationer

Mot bakgrund av ovanstående analys framför kommissionen följande slutsatser och rekommendationer:

1. Utvidgningen stärker freden och stabiliteten i Europa. Det ligger i EU:s strategiska intresse att driva utvidgningsprocessen framåt på grundval av överenskomna principer och villkor och den förnyade konsensus om utvidgning som antogs av Europeiska rådet i december 2006. Ett kraftfullt politiskt engagemang från alla berörda parter krävs för att utvidgningen ska bli en framgång. Utvidgningen måste vara trovärdig för alla som deltar i processen. De länder som eftersträvar ett medlemskap måste vara väl förberedda genom stränga villkor och ha tydliga och konkreta utsikter till medlemskap så snart villkoren är uppfyllda.

2. Utvidgningsprocessen hjälper EU att med större framgång uppnå sina politiska mål på flera områden som är avgörande för ekonomisk återhämtning och hållbar tillväxt, bland annat konvergens i lagstiftningen och den inre marknaden, energi, transport, miljöskydd och insatser för att begränsa klimatförändringen och göra EU tryggare.

3. Kommissionen kommer att ytterligare stärka övervakningen av utvidgningsländernas ekonomiska politik, även med tanke på den nya utvecklingen i den ekonomiska styrningen i EU. Kommissionen förväntar sig att utvidgningsländerna genomför EU-relaterade reformer och förbättrar sitt företagsklimat och på så sätt bidrar till att den ekonomiska krisen kan övervinnas och hållbar tillväxt uppnås. Kommissionen kommer att ta med utvidgningsländerna i initiativ på EU-nivå som syftar till att uppnå målen i Europa 2020-strategin. Kommissionen uppmanar utvidgningsländerna att låta målen i denna strategi återspeglas i deras egna politiska prioriteringar, att delta i regionala grupper för att regelbundet se över resultaten av reformerna och vid behov ställa upp särskilda mål för enskilda regioner.

4. Kommissionen uppmuntrar utvidgningsländerna att arbeta för att förbättra villkoren för utsatta grupper, vilket inbegriper social och ekonomisk integration av den romska befolkningen. Kommissionen har åtagit sig att stödja dem i denna strävan.

5. Kommissionen kommer att fortsätta att prioritera reformerna av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, kampen mot organiserad brottslighet och korruption och ytterligare stärka dialogen om rättsstaten med utvidgningsländerna. De flesta utvidgningsländer måste göra betydande framsteg för att konsolidera rättsstaten och särskilt uppnå trovärdiga resultat i kampen mot organiserad brottslighet och korruption.

6. Yttrande- och mediefriheten utgör en källa till oro i de flesta utvidgningsländer och de problem som har konstaterats måste lösas snarast. Det är av avgörande betydelse att framsteg görs på detta område, och de kommer att noggrant övervakas av kommissionen. Kommissionen kommer att fortsätta att stödja organisationer i det civila samhället och till fullo utnyttja finansieringsmekanismen för det civila samhället.

7. Regionalt samarbete är ett väsentligt inslag i stabiliserings- och associeringsprocessen. Länderna på västra Balkan har gjort betydande framsteg när det gäller det regionala samarbetet, och detta samarbete bör inte undergrävas av meningsskiljaktigheter i fråga om Kosovo. Regionala samarbetsrådet måste fokusera på genomförandet av sin resultatinriktade strategi.

8. Det har gjorts betydande framsteg i riktning mot en liberalisering av viseringsbestämmelserna. Viseringstvånget har hävts för medborgare från f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien. Viseringstvånget kommer inom kort att hävas för Bosnien och Hercegovina och Albanien, på grundval av tydlig bevisning för att även dessa länder har uppnått riktmärkena. Det krävs ytterligare ansträngningar av de berörda länderna när det gäller att upplysa medborgarna om det viseringsfria systemets räckvidd och begränsningar, övervaka hur systemet genomförs och vid behov vidta lämpliga korrigerande åtgärder.

9. Bilaterala frågor måste lösas av de berörda parterna, i en anda av god grannsämja och med hänsyn till EU:s övergripande intressen. Dessa frågor bör inte bromsa anslutningsprocessen. EU är berett att bidra till att finna lösningar och att stödja initiativ på detta område. Tiden är nu mogen för regionen att lösgöra sig från konflikterna i det förflutna och bygga på den senaste tidens positiva utveckling i försoningsfrågan. Goda grannförbindelser är liksom tidigare av avgörande betydelse.

10. Kommissionen erinrar om att de förhandlingskapitel för vilka de tekniska förberedelserna är avslutade bör öppnas eller preliminärt stängas på grundval av EU:s regelverk på området, i överensstämmelse med förhandlingsramen och med förbehåll för de åtgärder som rådet har beslutat. Det ligger i EU:s intresse att inleda diskussioner om svåra kapitel på ett tidigt stadium i förhandlingarna, bland annat kapitlet om rättsväsendet och grundläggande rättigheter, som förutsätter att länderna uppnår övertygande och trovärdiga resultat, och som därför troligen kommer att ingå bland de kapitel som stängs sist.

11. Stödet inför anslutningen utgör en integrerad del av strategin för utvidgningen och har utformats för att bidra till att tillgodose de prioriteringar som fastställs i partnerskapen och framstegsrapporterna. Mottagarländerna måste stärka sin kapacitet att använda EU-medel på ett verkningsfullt sätt.

12. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att samverka med EU-institutionerna för att öka förståelsen och stödet för utvidgningsprocessen och förklara hur den kan hjälpa oss att uppnå våra gemensamma mål. Kommissionen har åtagit sig att förbättra spridningen av objektiv information om utvidgningsprocessen. Informationen måste presenteras i användarvänligt format, med hjälp av de olika kommunikationsmedier som numera står till buds.

13. Kroatien har gjort goda framsteg när det gäller att uppfylla kriterierna för medlemskap och anslutningsförhandlingarna har nått slutfasen. En förutsättning för Kroatiens framsteg genom hela anslutningsprocessen är att landet till fullo samarbetar med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien, i enlighet med förhandlingsramen. Kommissionen anser att förhandlingarna bör avslutas så snart Kroatien har uppnått de återstående riktmärkena, särskilt på området rättsväsen och grundläggande rättigheter, inbegripet kampen mot korruption, och därmed finns det inget behov för EU att överväga en samarbets- och kontrollmekanism för perioden efter anslutningen. Kommissionen kommer att nära övervaka Kroatiens framsteg på området rättsväsen och grundläggande rättigheter och utvärdera dem under det första kvartalet 2011.

14. Turkiet har fortsatt sin politiska reformprocess, särskilt genom reformen av landets konstitution. Det krävs ytterligare resultat när det gäller de grundläggande rättigheterna, den ”demokratiska öppningen” och alla berörda parters medverkan i reformprocessen. En särskild utmaning är att se till att yttrandefriheten garanteras i praktiken. Anslutningsförhandlingarna har gått framåt, om än relativt långsamt. Genom framsteg när det gäller att uppnå riktmärkena och uppfylla de krav som fastställts i förhandlingsramen kommer Turkiet att kunna öka takten i förhandlingarna. Turkiet måste nu med det snaraste fullgöra sin skyldighet att på ett fullständigt och icke-diskriminerande sätt genomföra tilläggsprotokollet till associeringsavtalet och göra framsteg i riktning mot en normalisering av de bilaterala förbindelserna med Republiken Cypern. EU kommer att fortsatt följa upp och granska framstegen i frågor som omfattas av förklaringen av den 21 september 2005, i enlighet med rådets slutsatser, inbegripet slutsatserna från december 2006 och december 2009. Om det inte görs några framsteg rekommenderar kommissionen att EU står fast vid sina åtgärder från 2006, vilka kommer att fortlöpande påverka hur förhandlingarna framskrider i stort.

15. När det gäller Cypernfrågan fortsätter ledarna för de grekcypriotiska och turkcypriotiska befolkningsgrupperna förhandlingarna om en övergripande lösning under FN:s överinseende. Kommissionen stöder deras ansträngningar och tillhandahåller teknisk rådgivning i frågor som ligger inom EU:s behörighet. Den uppmanar de båda ledarna att öka sina ansträngningar för att så snart som möjligt framgångsrikt slutföra förhandlingarna om en lösning och uppmanar Turkiet än en gång att konkret bidra till en övergripande lösning av Cypernfrågan.

16. Anslutningsprocessen med Island har inletts. Efter rekommendationen i kommissionens yttrande från februari 2010 och Europeiska rådets beslut i juni inleddes anslutningsförhandlingarna i juli 2010 och genomgången av EU:s regelverk med Island kommer inom kort att påbörjas. Island måste genomföra befintliga förpliktelser, bland annat de som fastställts av Eftas övervakningsmyndighet inom ramen för EES-avtalet. Det krävs betydande ansträngningar för att se till att den isländska befolkningen blir korrekt informerad om vad ett EU-medlemskap innebär.

17. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna i tillräckligt hög grad. Ytterligare framsteg har gjorts på viktiga områden för reformer, men takten är ojämn. Ansträngningar behövs särskilt när det gäller reformer av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen. Kommissionen upprepar sin rekommendation att förhandlingar om anslutning till Europeiska unionen bör inledas med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Det är av central betydelse att upprätthålla goda grannförbindelser, inklusive en ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning på namnfrågan under FN:s överinseende.

18. Kommissionen rekommenderar i sina yttranden som har antagits idag att anslutningsförhandlingar bör inledas med Montenegro och Albanien, så snart dessa länder har uppnått den nödvändiga nivån på efterlevnaden av de kriterier för medlemskap som beslutades vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993. Montenegro och Albanien bör särskilt uppfylla de särskilda nyckelprioriteringar som anges i respektive yttrande. Kommissionen rekommenderar att rådet ger Montenegro status som kandidatland. Kommissionen anmodar Albanien att göra ytterligare ansträngningar för att bygga vidare på de framsteg som hittills gjorts. Kommissionens framstegsrapport om de båda länderna i utvidgningspaketet 2011 kommer särskilt att fokusera på genomförandet av de nyckelprioriteringar som utgör en förutsättning för inledandet av anslutningsförhandlingar.

19. Serbien ansökte om medlemskap i EU i december 2009 och i oktober 2010 uppmanade rådet kommissionen att lägga fram ett yttrande. Serbien har fortsatt att genomföra sin agenda för politiska reformer och att uppnå goda resultat i genomförandet av interimsavtalet. Landet har goda förutsättningar att uppfylla kraven inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet. Serbien har tagit viktiga steg mot försoning i regionen. Det krävs ytterligare ansträngningar i fråga om reformerna av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen och kampen mot organiserad brottslighet och korruption. Serbien har fortsatt att samarbeta aktivt med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (Icty). De två återstående personer som befinner sig på flykt efter att ha åtalats av Icty har emellertid fortfarande inte gripits. Fullständigt samarbete med tribunalen utgör en viktig förutsättning för ett EU-medlemskap, vilket anges i rådets slutsatser av den 25 oktober 2010. Serbien måste visa en mer konstruktiv attityd i fråga om Kosovos deltagande i den regionala handeln och det regionala samarbetet. Samarbetet med EU:s rättsuppdrag Eulex när det gäller norra Kosovo måste stärkas.

20. Efter FN:s generalförsamlings resolution kommer EU att arbeta för en dialog mellan Belgrad och Priština, i syfte att främja samarbete, göra framsteg på vägen mot EU och förbättra människors levnadsförhållanden.

21. Decentraliseringsprocessen i Kosovo har gått framåt betydligt och samarbetet med Eulex har ökat. Regeringen har förbättrat sin kapacitet att genomföra Kosovos EU-agenda och reformpolitik. Betydande utmaningar återstår dock när det gäller rättsstaten, inbegripet reformen av den offentliga förvaltningen och rättsväsendet, samt bekämpandet av korruption, organiserad brottslighet och penningtvätt. Dialog och försoning mellan befolkningsgrupperna och skyddet och integrationen av minoriteter, särskilt Kosovoserberna, utgör fortfarande bekymmersamma frågor. Myndigheterna måste sörja för en konstruktiv hållning när det gäller Kosovos deltagande i regionala samarbetsforum, för att landet ska hålla jämn takt med utvecklingen i regionen i stort.

Kommissionen arbetar för de initiativ som beskrivs i dess meddelande om Kosovo från oktober 2009, i överensstämmelse med rådets slutsatser från december 2009. Kommissionen välkomnar de framsteg som Kosovo nyligen gjort med att anta lagstiftning om återtagande och utarbeta en handlingsplan om återintegrering av återvändande. Handlingsplanen stöds med medel som öronmärkts för ändamålet. Kommissionen åtagit sig att snarast inleda en dialog om liberalisering av viseringsbestämmelserna, under förutsättning att genomförandet av handlingsplanen fortsätter. Kommissionen bistår Kosovo i skapandet av de förutsättningar som krävs för ett eventuellt handelsavtal med EU. Så snart Kosovo uppfyller de relevanta kraven kommer kommissionen att föreslå förhandlingsdirektiv för ett handelsavtal. Kommissionen kommer att föreslå att relevanta EU-program, t.ex. Ett Europa för medborgarna och Kultur, öppnas för deltagande från Kosovo. Kommissionen kommer härvidlag att föreslå förhandlingsdirektiv för ett ramavtal.

22. Bosnien och Hercegovina måste bilda en regering som engagerar sig i landets framtid i EU och påskyndar de reformer som behövs. Bosnien och Hercegovina bör snarast vidta inledande åtgärder för att anpassa sin konstitution till den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter och förbättra funktionen hos landets institutioner. Landet måste vara i stånd att anta, genomföra och kontrollera efterlevnaden av EU:s lagar och regler. När det gäller internationella förpliktelser är det avgörande att landet gör framsteg i riktning mot att uppnå de mål och uppfylla de villkor som fastställts för stängningen av den höga representantens kansli. EU kommer genom en förstärkt närvaro att bistå Bosnien och Hercegovina i genomförandet av målen på EU:s agenda.

23. På det hela taget visar framstegsrapporterna 2010 att EU:s utvidgningsprocess går framåt i en takt som främst beror på den påvisade förmågan hos de länder som eftersträvar ett medlemskap att påta sig de skyldigheter som följer av medlemskapet. Detta förutsätter hållbara reformer liksom anpassningar av lagstiftningen och institutionerna som är trovärdiga och övertygande. Eftersom de berörda länderna uppfyller de normer som ställts upp, bland annat rörande demokrati, rättsstaten och de grundläggande rättigheterna och friheterna, har EU åtagit sig att samarbeta med dem för att gå framåt till nästa steg i processen.

BILAGA 1

Slutsatser och rekommendationer i kommissionens yttranden om Montenegros och Albaniens ansökningar om medlemskap

Montenegro

Montenegro har gjort framsteg i arbetet med att uppfylla de kriterier som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993 avseende stabila institutioner som en garanti för demokratin, rättsstaten, mänskliga rättigheter och respekten för och skyddet av minoriteter, och de villkor som fastställts i samband med stabilitets- och associeringsprocessen. Trots detta krävs ytterligare ansträngningar.

När det gäller de ekonomiska kriterierna har Montenegro uppnått en viss nivå av makroekonomisk stabilitet. För att kunna bli en fungerande marknadsekonomi, enligt de krav som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, måste Montenegro åtgärda dels interna och externa obalanser, dels befintliga svagheter, bland annat i fråga om den finansiella sektorn och väl fungerande arbetsmarknader, samt stärka rättsstaten. För att Montenegro på medellång sikt ska kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen, måste landet stärka sin fysiska infrastruktur och sitt humankapital och fortsätta att genomföra strukturreformerna.

Montenegros resultat från fullgörandet av landets skyldigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet är på det hela taget positiva.

Montenegro skulle på medellång sikt kunna vara i stånd att påta sig de skyldigheter som följer av ett medlemskap på de flesta av EU-regelverkets områden, förutsatt att anpassningsprocessen fortsätter och att betydande och oförminskade ytterligare ansträngningar görs för att säkerställa genomförandet och efterlevnaden av lagstiftningen. Särskild uppmärksamhet måste riktas mot områdena fri rörlighet för varor, immaterialrätt, jordbruk och landsbygdsutveckling, livsmedelssäkerhet, veterinära och fytosanitära frågor, fiske, statistik, socialpolitik och sysselsättning, regionalpolitik och samordning av strukturinstrumenten, rättsväsendet och grundläggande rättigheter, rättvisa, frihet och säkerhet och finansiell kontroll. Full överensstämmelse med EU:s regelverk på miljöområdet kan dock uppnås först på lång sikt och skulle kräva höjda investeringsnivåer. Ansträngningarna på detta område måste intensifieras.

Montenegros anslutning skulle ha en begränsad sammantagen inverkan på Europeiska unionens politik och skulle inte påverka unionens förmåga att upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling.

Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar bör inledas med Montenegro när landet i tillräcklig grad uppfyller kriterierna för medlemskap, särskilt de politiska Köpenhamnskriterierna om stabila institutioner som utgör en garanti i synnerhet för rättsstaten. För att uppnå detta måste Montenegro särskilt genomföra följande nyckelprioriteringar:

– Förbättra vallagen så att den överensstämmer med OSSE/ODIHR:s och Venedigkommissionens rekommendationer. Stärka parlamentets lagstiftande roll och tillsynsroll.

– Fullgöra viktiga steg i reformen av den offentliga förvaltningen, bland annat ändringar av lagen om allmänna förvaltningsförfaranden och lagen om tjänstemän och andra statligt anställda och förstärkningen av personalförvaltningsmyndigheten och det statliga revisionsinstitutet, i syfte att öka professionaliteten och minska politiseringen i förvaltningen samt att stärka en öppen och meritbaserad hållning när det gäller utnämningar och befordran.

– Stärka rättsstaten, särskilt genom att utnämna medlemmar i det höga justitierådet och åklagarrådet samt allmänna åklagare på grundval av meriter och utan påverkan av politiska hänsyn, samt genom att stärka domarnas och åklagarnas oberoende, autonomi, effektivitet och ansvarsskyldighet.

– Förbättra lagstiftningen mot korruption och genomföra regeringens strategi och handlingsplan mot korruption. Uppvisa goda resultat när det gäller förebyggande utredningar, åtal och fällande domar i fall av korruption på alla nivåer.

– Stärka kampen mot organiserad brottslighet med stöd i hotbedömningar och förebyggande utredningar, ökat samarbete med partnerländer regionalt och inom EU, effektiv behandling av kriminalunderrättelser samt ökad kapacitet och samordning hos de brottsbekämpande organen. Uppnå påtagliga resultat på området.

– Öka mediefriheten, bland annat genom att anpassa den nationella lagstiftningen till Europadomstolens rättspraxis när det gäller förtal, och stärka samarbetet med det civila samhället.

– Genomföra den rättsliga och politiska ramen mot diskriminering i överensstämmelse med europeiska och internationella standarder. Garantera den rättsliga ställningen för fördrivna personer, särskilt de romska, ashkaliska och egyptiska folkgrupperna, och garantera att deras rättigheter respekteras. Detta inbegriper antagande och genomförande av en hållbar strategi för stängning av lägret i Konik.

Montenegro uppmanas att fortsätta sitt konstruktiva engagemang för regionalt samarbete och för stärkta bilaterala förbindelser med grannländerna. Olösta bilaterala problem måste lösas. Genomförandet av stabiliserings- och associeringsavtalet måste fortsätta utan problem. I detta sammanhang måste tillräcklig uppmärksamhet ägnas åt att åtgärda luckor som konstaterats på områden såsom statligt stöd och transittrafik. Montenegro uppmanas dessutom kraftfullt att fortsätta att stärka kapaciteten inom alla delar av förvaltningen. Det krävs särskilda ansträngningar när det gäller effektiviteten och opartiskheten hos den statliga förvaltningen på känsliga områden såsom miljöskydd. Fall av våld eller hot mot journalister och aktivister från icke-statliga organisationer måste lagföras på ett korrekt sätt. Problemen med våld i hemmet, misshandel och undermåliga förhållanden i fängelserna måste åtgärdas.

Mot bakgrund av de framsteg som Montenegro hittills har gjort rekommenderar kommissionen att rådet beviljar Montenegro status som kandidatland.

Kommissionen kommer att övervaka de framsteg som görs i arbetet med att genomföra de nödvändiga reformerna inom stabiliserings- och associeringsavtalets institutionella ram samt att fortsätta att stödja landets ansträngningar genom finansieringsinstrumentet Ipa. Kommissionen kommer att lägga fram en rapport om Montenegros framsteg inom ramen för 2011 års utvidgningspaket. Rapporten kommer särskilt att inriktas på genomförandet av nyckelprioriteringar som måste klaras av innan anslutningsförhandlingar inleds.

Albanien

Albanien har gjort framsteg i arbetet med att uppfylla de kriterier som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993 avseende stabila institutioner som en garanti för demokratin, rättsstaten, mänskliga rättigheter och respekten för och skyddet av minoriteter, och de villkor som fastställts i samband med stabilitets- och associeringsprocessen. Trots detta krävs avsevärda ytterligare ansträngningar.

När det gäller de ekonomiska kriterierna har Albanien uppnått en viss nivå av makroekonomisk stabilitet. För att kunna bli en fungerande marknadsekonomi enligt de krav som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993 måste Albanien ytterligare stärka sin förvaltning, förbättra arbetsmarknadens resultat, säkerställa att äganderätten respekteras och stärka rättsstaten. För att Albanien på medellång sikt ska kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen, måste landet stärka sin fysiska infrastruktur och sitt humankapital och fortsätta med ytterligare strukturreformer.

Albaniens resultat från fullgörandet av landets skyldigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet är på det hela taget positiva.

Albanien skulle på medellång sikt kunna vara i stånd att påta sig de skyldigheter som följer av ett medlemskap på de flesta av EU-regelverkets områden, förutsatt att anpassningsprocessen fortsätter och att betydande och oförminskade ytterligare ansträngningar görs för att säkerställa genomförandet och efterlevnaden av lagstiftningen. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot områdena fri rörlighet för varor, immaterialrätt, informationssamhället och medierna, jordbruk och landsbygdsutveckling, livsmedelssäkerhet, veterinära och fytosanitära frågor, fiske, transportpolitik, socialpolitik och sysselsättning, regionalpolitik och samordning av strukturinstrumenten, rättsväsendet och grundläggande rättigheter, rättvisa, frihet och säkerhet och finansiell kontroll. Full överensstämmelse med EU:s regelverk på miljöområdet kan dock uppnås först på lång sikt och skulle kräva höjda investeringsnivåer. Ansträngningarna på detta område bör intensifieras.

Albaniens anslutning skulle ha en begränsad sammantagen inverkan på Europeiska unionens politik och skulle inte påverka unionens förmåga att upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling.

Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar bör inledas med Albanien när landet i tillräcklig grad uppfyller kriterierna för medlemskap, särskilt de politiska Köpenhamnskriterierna om stabila institutioner som utgör en garanti i synnerhet för demokratin och rättsstaten. För att uppnå detta måste Albanien särskilt genomföra följande nyckelprioriteringar:

– Säkerställa att parlamentets arbete fungerar på grundval av en konstruktiv och fortgående politisk dialog mellan alla de politiska partierna.

– Anta ännu icke antagna lagar som kräver kvalificerad majoritet i parlamentet.

– Utse en ombudsman och införa ett ordnat förfarande för utfrågning och omröstning i parlamentet i samband med tillsättningar av tjänster vid konstitutionsdomstolen och högsta domstolen.

– Ändra vallagen så att den överensstämmer med OSSE-ODIHR:s rekommendationer.

– Se till att val genomförs enligt europeiska och internationella normer.

– Fullfölja centrala steg i arbetet med att reformera den offentliga förvaltningen, inbegripet ändringar i förvaltningslagen och en förstärkning av ministeriet för offentlig förvaltning, i syfte att öka professionaliteten och minska politiseringen i förvaltningen samt att stärka en öppen och meritbaserad hållning när det gäller utnämningar och befordran.

– Stärka rättsstaten genom att anta och genomföra en reformstrategi för rättsväsendet, som säkerställer de rättsliga institutionernas oberoende, effektivitet och ansvarsskyldighet.

– Genomföra regeringens strategi och handlingsplan mot korruption i praktiken, undanröja hinder för utredningar, särskilt rörande domare, ministrar och parlamentsledamöter. Uppvisa goda resultat när det gäller förebyggande utredningar, åtal och fällande domar i fall av korruption på alla nivåer.

– Stärka kampen mot organiserad brottslighet, med stöd i hotbedömningar och förebyggande utredningar, ökat samarbete med partnerländer regionalt och i EU och bättre samordning av de brottsbekämpande organen. Uppnå påtagliga resultat på området.

– Utarbeta, anta och genomföra en nationell strategi och handlingsplan om äganderätt efter ett brett samråd med berörda parter och med beaktande av Europadomstolens rättspraxis. Detta bör omfatta förfaranden för återlämnande, kompensation och legalisering.

– Vidta konkreta åtgärder för att stärka skyddet av mänskliga rättigheter, särskilt för kvinnor, barn och romer samt för att genomföra politik mot diskriminering i praktiken.

– Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra behandlingen av gripna i polisförvar, häktade och fångar. Stärka den rättsliga uppföljningen av misshandel och förbättra tillämpningen av ombudsmannens rekommendationer på området.

Albanien uppmanas att fortsätta sitt konstruktiva engagemang för regionalt samarbete och för stärkta bilaterala förbindelser med grannländerna. Genomförandet av stabiliserings- och associeringsavtalet måste fortsätta utan problem. Det krävs att tidsfristerna hålls för de åtaganden som följer av avtalet. Albanien uppmanas dessutom kraftfullt att fortsätta att stärka kapaciteten inom alla delar av förvaltningen. Samarbetet med det civila samhället måste förbättras. Albanien måste tilldela tillräckliga medel för att garantera att landets människorättsinstitutioner verkligen fungerar och öka sina ansträngningar på området minoritetsskydd. Vidare krävs stärkt frihet och ökat oberoende för medierna och att landet tar itu med det politiska inflytande på detta område.

Kommissionen kommer att övervaka de framsteg som görs i arbetet med att genomföra de nödvändiga reformerna inom stabiliserings- och associeringsavtalets institutionella ram samt att fortsätta att stödja landets ansträngningar genom finansieringsinstrumentet Ipa. Kommissionen kommer att lägga fram en rapport om Albaniens framsteg inom ramen för 2011 års utvidgningspaket. Rapporten kommer särskilt att inriktas på genomförandet av nyckelprioriteringar som måste klaras av innan anslutningsförhandlingar inleds.

BILAGA 2

Slutsatser i rapporterna om framsteg på vägen mot anslutning rörande Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Bosnien och Hercegovina, Serbien, Kosovo, Turkiet och Island

Kroatien

Kroatien fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna. Det har gjorts framsteg på många områden, bland annat när det gäller rättsstatsprincipen. Ansträngningarna måste emellertid fortsätta och ytterligare intensifieras, särskilt på områden såsom reformerna av rättsväsendet och förvaltningen, kampen mot korruption och organiserad brottslighet, respekten för och skyddet av minoriteters rättigheter samt flyktingars återvändande.

Demokratin och rättsstaten har stärkts ytterligare. Regeringen och parlamentet har fortsatt att fungera väl. Parlamentets kapacitet att granska lagstiftningsprocessen behöver dock förbättras. Reformen av rättsväsendet har fortsatt, men betydande problem kvarstår, särskilt när det gäller domstolsväsendets effektivitet, oberoende och ansvarsskyldighet.

Begränsade framsteg har gjorts i fråga om reformen av den offentliga förvaltningen. Lagen om allmänna administrativa förfaranden har trätt i kraft och en strategi för utveckling av mänskliga resurser och en handlingsplan för den offentliga förvaltningen antagits. Den offentliga förvaltningen uppvisar dock fortfarande många brister, t.ex. komplexa administrativa förfaranden, politisering och bristfällig förvaltning av personalresurser. För att uppnå konkreta resultat behövs ett starkare politiskt engagemang och förbättrad samordning mellan de viktigaste berörda parterna på central, regional och lokal nivå.

Reformen av rättsväsendet har fortsatt. Eftersläpningen när det gäller handläggningen av mål i domstolarna har minskat och domstolsväsendets oberoende stärkts genom ändringar av konstitutionen. De viktigaste förväntade resultaten av reformprocessen låter dock vänta på sig. Utmaningar återstår särskilt när det gäller tillämpningen av tydliga kriterier vid utnämningen av domare och åklagare, en ytterligare minskning av eftersläpningen i handläggningen av mål, längden på de rättsliga förfarandena och verkställigheten av avgöranden. Vissa framsteg har gjorts i fråga om handläggningen av fall av krigsförbrytelser, bland annat granskningen av tvivelaktiga domar från 1990-talet. Problemet med straffrihet kvarstår dock, särskilt när det gäller brott mot etniska serber, och många av dessa brott har inte utretts ordentligt.

Goda framsteg har gjorts i kampen mot korruption. Genomförandet och den övergripande samordningen av insatserna mot korruption har förbättrats. Byrån för bekämpning av korruption och organiserad brottslighet har fortsatt att vara aktiv och väckt åtal i en del viktiga mål. Antalet meddelade domar har ökat. Rätten att få tillgång till information från myndigheter har tagits med i konstitutionen. Korruptionen är dock fortfarande utbredd på många områden. De nyligen moderniserade rättsliga och administrativa strukturerna har ännu inte testats fullt ut i praktiken, särskilt domstolarnas förmåga att behandla det ökade antalet mål och allt mer komplexa mål. Resultaten i form av effektiv utredning, åtal och domstolsavgöranden låter ännu vänta på sig, särskilt när det gäller korruption på hög nivå. Få framsteg har gjorts för att förhindra intressekonflikter. Begränsade förbättringar har gjorts när det gäller tillämpningen av lagstiftningen om rätt till information. Brister kvarstår när det gäller finansieringen av politiska partier och valkampanjer.

Vissa framsteg har gjorts på området mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter. Skyddet för de mänskliga rättigheterna är i stort tryggat, men vissa stora utmaningar återstår i samband med tillämpningen. När det gäller tillgången till rättslig prövning har en omfattande reform av systemet för förvaltningsrättsskipning nyligen inletts. Statligt finansierad kostnadsfri rättshjälp tillhandahålls numera. Förfarandena är dock komplicerade och den allmänna nivån på rättshjälpen är låg. Vad beträffar fångvårdssystemet har lagstiftning antagits för att förbättra förhållandena i fängelserna i form av det planerade införandet av ett system med skyddstillsyn. Fängelserna lider av överbeläggning och hälsoskyddet i dem är otillräckligt. När det gäller misshandel har ombudsmannen fortsatt fått klagomål som gäller polisens bruk av överdrivet våld.

Yttrandefrihet, inbegripet frihet för medierna och pluralism inom medierna, är en del av lagstiftningen och respekteras överlag. Redaktörer och journalister fortsätter dock att rapportera om politiska påtryckningar. Problemen med de lokala mediernas oberoende kvarstår.

Framstegen när det gäller kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan könen har varit begränsade. Kvinnornas ställning på arbetsmarknaden har inte förändrats nämnvärt och arbetslösheten bland kvinnor fortsätter att vara hög. Barnombudsmannen har blivit aktivare när det gäller att främja och skydda barns rättigheter. Detta organ har dock inte de resurser som behövs för att till fullo utföra sitt uppdrag i praktiken.

Vissa framsteg har gjorts när det gäller socialt utsatta personer och personer med funktionshinder. Kapaciteten hos byrån för ombudsmannen för personer med funktionshinder håller på att stärkas, bland annat för att utöka sin närvaro i regionerna. Det saknas dock information om rättigheter och förmåner i fråga om social trygghet, hälso- och sjukvård och pensioner. Kriterierna för fastställande av förmåner tillämpas inte enhetligt, och de bestämmelser i lagstiftningen som reglerar specifika rättigheter är fragmenterade. Övergången från institutionsvård till lokalt förankrade vårdtjänster har skett långsamt.

Vissa åtgärder har vidtagits för att öka medvetenheten om den nya lagen mot diskriminering. Myndigheterna och allmänheten känner dock till lagens räckvidd endast i begränsad utsträckning och bara ett litet antal klagomål om diskriminering lämnas in till domstolarna. Vissa framsteg har gjorts när det gäller lagstiftning mot hatbrott, men genomförandet befinner sig på ett tidigt stadium.

Vissa framsteg har gjorts vad beträffar respekten för och skyddet av minoriteter och minoriteters rättigheter. Ett ökat fokus på minoritetsfrågor kan konstateras i samband med att förbindelserna mellan länderna i regionen har förbättrats, särskilt mellan Kroatien och Serbien. Konstitutionens bestämmelser om minoriteter har stärkts. Den romska minoriteten har fått fortsatt uppmärksamhet och förbättringar har skett framför allt när det gäller förskolan. Den tillgängliga finansieringen för minoritetsorganisationer har minskat endast marginellt, trots de finansiella åtstramningsåtgärderna. Många problem kvarstår emellertid för minoritetsgrupperna. Kroatien måste fortsätta att främja en anda av tolerans mot den serbiska minoriteten. Kroatien måste också vidta åtgärder för att skydda dem som fortfarande riskerar att utsättas för hot eller diskriminerande handlingar, fientlighet eller våld. Den romska minoriteten är drabbad av särskilt svåra levnadsförhållanden och utmaningarna kvarstår på områdena utbildning, socialt skydd, hälso- och sjukvård, sysselsättning och tillgång till personliga handlingar. Minoriteterna stöter fortfarande på svårigheter på sysselsättningsområdet, både i fråga om underrepresentation i statsförvaltningen, rättsväsendet och polisväsendet och i den offentliga sektorn i vidare mening.

Vissa framsteg har gjorts när det gäller flyktingar. Flyktingar fortsätter att återvända till Kroatien. Man har fortsatt att tillhandahålla bostäder för tidigare innehavare av hyres- eller besittningsrättigheter. En reviderad handlingsplan har antagits för ett snabbt genomförande av regeringens försenade planer för bostadsförsörjning 2009, med avsikten att de ska vara till fullo genomförda 2011. Vissa framsteg har gjorts i fråga om återuppbyggnad av skadade hus. Man har minskat den betydande eftersläpningen när det gäller överklaganden av avslagna ansökningar om återuppbyggnadsstöd. Genomförandet av beslutet om godkännande av pensionsrättigheter har fortsatt. Framåtskridandet har dock varit långsamt när det gäller att nå målet för 2009 för tillhandahållande av bostäder. Flera tusen ansökningar om bostadsförsörjning är ännu inte färdigbehandlade och återvändande flyktingar har inte fått bostäder. Ett stort antal överklaganden rörande återuppbyggnad av bostäder har ännu inte avgjorts. Ansträngningar måste göras för att skapa förutsättningar för att flykti