EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 30 10.1995 
KOM(95) 412 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
ID L RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
OM UDVIDET BRUG AF STANDARDISERING 
INDEN FOR F/ELLESSKABETS POLITIK 
Denne meddelelse er blevet udarbejdet i henhold 
til det strategiske program for det indre marked. 

INDHOLDSFORTEGNELSE 
Indledning 
1.1. Formålet med denne meddelelse 
1.2. Den politiske baggrund 
1.3. Standarder som alternativ til regulering 
1.4. Standardiseringens rolle inden for europaeisk kvalitetspolitik 
1.5. Standardiseringens rolle og begraensninger 
1.6. Et vendepunkt for den europeiske standardisering 
II. Anvendelse af standarder til stötte for Faellesskabets politik 
II. 1. Den nye metode 
11.2. Offentlige aftaler 
11.3. Informationsteknologi og telekommunikation 
II. 4. Bioteknologi 
11.5. Avancerede materialer 
11.6. Levnedsrn idler 
11.7. Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 
II. 8. Energi 
11.9. Miljö 
11.10. Tränseuropaeiske net 
11.11. Forbrugerbeskyttelse 
III. Standardisering og forskning 
IV. Standardisering i forhold til andre organisationer på verdensplan eller på europaeisk 
plan 
IV. 1. Verdensomspaendende standardiseringsorganer 
I V. 2. Régionale og internationale organer med sektormaessig kompetence 
V. Konklusioner 
-3-
MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN TIL RÅDET OG EUROPA­
PARLAMENTET OM UDVIDET BRUG AF STANDARDISERING INDEN FOR 
F^LLESSKABETS POLITIK 
I. Indledning 
LI. Formålet med denne meddelelse 
Denne meddelelse opfylder det löfte, der blev afgivet i det strategiske program, om 
at fremlegge en rapport om udvidet brug af standardisering inden for Fellesskabets 
politik, som skulle oversendes til Rådet og Europa-Parlamentet. Formålet med 
meddelelsen er at give en oversigt over den nuverende situation med hensyn til 
brug af standarder i förbindelse ined Den Europeiske Unions politikker og i store 
trek anfore, i hvilke förbindelser man i ner fremtid vil udvide anvendelsen af 
standardisering. Den indeholder mulige fremtidige udviklingslinjer for yderligere 
anvendelse af standarder på kort og mellemlang sigt og omhandler både klassiske og 
nyligt udviklede anvendelser af standardiseringen. 
Note: Denne meddelelse dekker ikke resultatet af den igangverende revision af 
standardiseringspolitikken for Informations - og kommunikationsteknologi (IKT). 
Den tilsvarende analyse vil blive presenteret for Rådet og Europa-Parlamentet i et 
serskilt dokument. 
1.2. Den politiske baggrund 
Den gradvise opbygning af en sterk europeisk standardiseringsinfrastruktur og 
fastsettelsen af k lare regler for hvordan den europeiske standardisering skal fungere 
har gjort det muligt for den europeiske standardisering at spille en vesentlig rolle i 
förbindelse med udviklingen af det europeiske lovgivningsverk. Dette kan iser ses 
i förbindelse med "den nye metode", som er baseret på en klar adskillelse mellem 
kompetence og ansvar mellem lovgiver og okonomiske operatorer, og som udgor et 
vendepunkt i udviklingen af Fellesskabets lovgivningspolitik. 
I de senere år er tyngdepunktet for standardiseringsaktiviteterne derfor blevet flyttet 
fra det nationale niveau til det europeiske niveau, og i dag er det långt de fleste 
aktiviteter, der vedrorer europeiske og internationale standarder. 
På baggrund af den europeiske standardiserings betydning offentliggjorde 
Kommissionen i januar 1991 en gronbog om den europaeiske 
standardiseringsudvikling0 Denne gronbog gav anledning til en omfattende debat, 
og resultaterne heraf blev resumeret i meddele!sen fra Kommissionen om 
standardisering i den europaeiske ekonomi af 16. december 19912). På grundlag 
af denne meddelelse vedtog Rådet den 18. juni 1992 en resolution, hvori det 
understregede standardiseringens strategiske betydning, bekreftede en rekke 
principper, der ligger til grund for den europeiske standardisering, stottede 
D KOM (90) 456 endelig udg. (EFT C 20 af 28.1.1991.) 
2) EFT C 96/02 af 15.4.1992. 
- 4 -
anvendelsen af europeiske standarder som et instrument til 0konomisk og industriel 
integration, og gik ind for udvidet brug af europaeiske standarder i Fellesskabets 
politik.3) 
Som den europeiske standardisering har udviklet sig, spiller den en fremmende 
rolle i den europeiske integration, og Den Europeiske Unions initiativer til 
udvikling af den europeiske standardisering fremmer den europeiske 0konomi, idet 
de hindrer un0dig kvelning af okonomiske initiativer som f0lge af overdreven 
regulering. Det passer sammen med intentionerne i Maastricht-traktaten om Den 
Europaeiske Union, og en rekke erkleringer, der er fremsat i forskellige 
dokumenter om Fellesskabets politik, som vedrarer behovet for at skabe variation i 
de instrumenter, der anvendes i förbindelse med gennemfarelsen af Fellesskabets 
politik, behovet for at inddrage de sociale og 0konomiske parter i gennemf0relsen af 
Fellesskabet politik på en mere sammenhengende made, og standardernes rolle på 
specifikke områder. 
Sutherland-rapporten om det indre markeds virkemåde efter 1992 indeholdt i 
den förste henstilling forslag om, at Fellesskabet bor basere sine lovforslag på en 
omfattende analyse af deres politiske, sociale og 0konomiske virkning, som 
omfatter en sammenligning af fordele og ulemper ved intervention og undladelse af 
intervention. Den fortsatte med at understrege behovet for at udvikle en politik, der 
går ud på at velge markedsreguleringsmekanismer, der er baseret på deres 
hensigtsmessighed i förbindelse med serlige mål. 
1.3. Standarder som alternativ til regulering 
I sit svar på Sutherland-rapporten henviste Kommissionen vedrorende disse punkter 
til sin egen meddelelse til Rådet og Europa-parlamentet om naerhedsprmcippet af 
27. oktober 19924). I förbindelse med effektivitet og proportionalitet af de aktioner, 
der iverksettes, meddelte Kommissionen, at den ville sikre, at de initiativer, der 
treffes med henblik på lovgivningsarbejde, har en rimelig sammenheng med de 
målsetninger, der forfolges, så der sikres maksimal effektivitet og et passende 
intensitetsniveau. Blandt de instrumenter, som således kan anvendes, nevnte den 
brug af ikke-bindende instrumenter som standardisering. 
En sådan an vendel se af standardiseringen kunne principielt erstatte 
lovgivningsarbejdet med frivillige standardiseringsinitiativer inden for visse sektorer 
af Fellesskabets aktivitet. Da standardiseringen er baseret på konsensus og bygger 
på accept af resultaterne hos dem, der vil bruge dem, folger standardiseringen i h0j 
grad nerhedsprincippet. 
På visse områder f.eks. inden for sektorer med ny teknologi er Den Europeiske 
Union allerede ved at treffe foranstaltninger til at fremme standarder som en direkte 
stötte for dens politikker i stedet for at udarbejde lovgivningsinstrumenter med 
3) EFT C 173/01 af 9.7.1992. 
4) SEC(92) 1990 endelig udg. af 27.10.1992. 
mere eller mindre obligatorisk gyldighed. De sektorer, hvor sådanne aktioner 
iverksettes, er beskrevet mere detaljeret i afsnit II. Det er planen som anfört i 
meddelelsen, at fremtidige forslag til aktioner på lovgivningsområdet vil blive 
undersögt med henblik på at fastslå, i hvor hoj grad det vil vere mere velegnet at 
anvende frivillige ordninger. 
1.4. Standardiseringens rolle inden for europaeisk kvalitetspolitik 
I hvidbogen om vaekst, konkurrenceevne og beskaeftigelse5) og i det strategiske 
program "Den bedste udnyttelse af det indre marked6) fastslog Kommissionen, 
at der var behov for en europeisk kvalitetspolitik for at 0ge konkurrenceevnen og 
forbedre miljöet for virksomhederne. 
Inden for en sådan politik er standardisering et vesentligt verktöj ikke kun 
vedrörende produktkvaliteten men også i förbindelse med kvalitetsstyringen. I 
denne förbindelse er det iser vigtigt at bemerke standarderne om 
kvalitetsstyringssysterner EN 29 ÖOO-serien og overensstemmelsesstandarderne (EN 
45 000-serien). Disse standardserier har afgorende betydning for de bemyndigede 
certificeringsorganers arbejde i förbindelse med den nye metode; desuden yder de et 
vesentligt bidrag til kvalitetens udvikling på det europeiske marked. Inden for 
nogle sektorer kan man sige, at disse standarder har större betydning end 
produktstandardisering. 
Rådets resolution om standardiseringens rolle i den europeiske ökonomi som nevnt 
ovenfor omfatter en opfordring til de europeiske standardiseringsorganer om fortsat 
at dr0fte udarbejdelsen af et harmoniseret udtryk for overensstemmelse med 
europeiske standarder. Fordelen ved at have et sådant merke ville vere, at man 
dermed ville have et felles middel til at identificere produkter, der er i 
overensstemmelse med europeiske standarder, og som vil give fabrikanterne et 
genkendeligt middel i hele Europa til at påvise overensstemmelse, og til at give 
k0berne en klar angivelse af produkternes kvalitet. 
1.5. Standardiseringens rolle og begraensninger 
Standardisering er en metode, hvorved ber0rte parter (f.eks. erhvervslivet, 
arbejdstagere og forbrugere via deres organisationer) på grundlag af konsensus og 
ved hjelp af en åben og gennemsigtig procedure inden for rammerne af anerkendte 
standardiseringsorganisationer fastsetter tekniske specifikationer, som vedtages som 
standarder efter en offentlig höring, og som det principielt er frivilligt, om man vil 
opfylde eller ej. 
5) KOM(93) 700 07.12.93; De Europaeiske Faellesskabers Tidende, supplement 6/93. 
6) KOM(93) 632 endelig udg. af 22.12.1993. 
/ 
/ 
) 
-6-
Standarder vedrorer ikke kun et givet produkts konstruktion med henblik på at 
reducere antallet af forskellige losninger på de samme tekniske problemer eller at 
sikre, at et produkt kan samarbejde med et andet. Standarderne omfatter mange 
andre former for krav, herunder produkternes ydeevne (i modsetning til 
konstruktion), materialeegenskaber, definerede beskyttelsesniveauer mod risici, 
f.eks. beskyttede områder, klassificeringssystemer, provemetoder, udstyrs eller 
systemers virkemåde som f.eks. kvalitetsstyringssystemer, definitioner på begreber, 
mengder, enheûer og symboler og deres presentation og brug osv. 
Standardisering er et vigtigt og magtfuldt instrument til at gor markedet 
gennemsigtigt ved hjelp af aktioner, der foretages af de berorte parter selv over for 
en läng rekke spörgsmål, og den bor derfor fuldt ud stöttes som et instrument til 
okonomisk integration og selvregulering. 
Der er imidlertid en rekke områder inden for "den offentlige politik", bl.a. i 
förbindelse med sikkerhed, sundhed, forbrugerbeskyttelse, miljobeskyttelse, 
interoperabilitet og sammenkobling, osv., hvis regulering det er berettiget ikke at 
överlade til de berorte parter, og hvor de offentlige myndigheder må påtage sig 
ansvaret. Selv når det er sådan, bor der imidlertid ikke vere nogen form for 
udelukkelse af, at de berorte parter kan spille en rolle til stötte for lovgivningen. 
Standardiseringen er en made at udnytte en sådan stötte, og muligheden for at 
benytte standardiseringen på sådanne områder bor overv ej es. 
Kommissionen er ikke uvidende om, at der settes sporgsmålstegn ved, om de 
europeiske standardiseringsorganers har mulighed for at tage sig af anmodninger 
om standarder til bredere brug. Har standardiseringsorganerne mulighed for 
konsensusbygning inden for alle områder, eller er deres kompetence rent faktisk 
begrenset til at omfatte traditionelle områder og industriens direkte interesse? Sikrer 
eksistensen af national standardisering inden for et serligt område (f.eks. 
levnedsmidler), at europeisk standardisering også vil bli ve en succés? Kan 
standardiseringsorganerne tilrettelegge deltagelse af interesserede parter på alle 
områder, så der produceres standarder effektivt, og så disse får den nodvendige 
accept og legitimitet? Er standardorganisationerne udelukket fra et lave standarder i 
god tid inden gennemförelsen af politikkerne på grund af selve behovet for 
procedurer med frivillig deltagelse, åbenhed og offentlig horing, som giver dem den 
nodvendige legitimitet, til at lovgiveren kan benytte dem? Er standarder det eneste 
alternative instrument, som lovgiveren kan benytte? Kommer udviklingen af 
standarder i forkobet for beslutninger, som lovgiveren skal tage, iser med hensyn 
til risikoniveauer, som kan anses for at vere utilladelige af samfundet som helhed? 
I forsoget på at finde svar på disse spörgsmål er det nodvendigt, at der tages hensyn 
til, at standarder indtager en serlig position, fordi de har en klart defineret status i 
Unionen og i dens medlemsstater, og fordi de er baseret på en läng tradition. Dette 
giver standardiseringen seriige fordele i forhold til andre instrumenter, hvis 
anvendelse også er frivillig. Standardiseringsorganisationerne har imidlertid et 
ansvar for at sikre, at systemet virker effektivt og uden unodigt bureaukrati. 
Standarder bör ikke begrense den frie adgang til markedet ved at udelukke 
produkter - iser nye produkter - som ikke opfylder dem. De må ikke misbruges til 
at bevare eller skabe en dominerende stilling på markedet til skade for den frie 
konkurrence ved i et officielt anerkendt dokument at formalisere den lösning, som 
en enkelt hovedleverandör har valgt, med mindre der treffes passende 
foranstaltninger til at stille den relevante teknologi til rådighed for andre 
interesserede leverandorer. Standardiseringssystemet bör ikke overbelastes på grund 
af en mulig öget brug af standarder. 
Det må heller ikke bruges til at give visse interesserede parter en urimelig fordel 
ved at tilsidesette den demokratiske beslutningsproces og skabe de facto-
markedsvilkår, som det vil vere ekstremt vanskeligt for lovgiveren at endre som 
fölge af de alvorlige okonomiske fölger, som den så eventuelt udsettes for. Det gör 
fuld gennemsigtighed nödvendig blandt standardiseringsorganisationerne, de parter 
der udgör dem, myndighederne og fellesskabsinstitutionerne, og myndighederne 
skal have mulighed for at angive, på hvilke vilkår udvikling af standarder er 
uönskelig eller uegnet iser med hensyn til formulering og gennemforelse af 
Fellesskabets politik. 
Desuden medforer standardiseringen og iser den seneste endring, hvor vegten er 
flyttet fra det nationale niveau til det europeiske niveau, at erhvervslivet pålegges 
tilpasningsomkostninger, som ikke nödvendigvis opvejes af de positive virkninger 
som ferre af handelsskranker eller stordriftsfordele. Dette gelder iser for de små 
og mellemstore virksomheder, som i bred udstrekning udelukkes effektivt fra 
standardiseringsprocessen. De förste forelöbige resultater af et euromanagement 
pilotforsög på dette område viser, at de små og mellemstore virksomheder på grund 
af deres manglende ressourcer har vanskeligt ved at finde ud af eller förstå, hvad 
der föregår inden for standardiseringsorganerne, og at de har få muligheder for 
direkte at påvirke standardiseringsprocessen. De små og mellemstore virksomheder 
finder, at tilpasningsomkostningerne er uforholdsmessigt store, iser for de små og 
mellemstore virksomheder, som kun af setter til det nationale marked. 
Endelig bör der ved gennemförelsen af Unionens politikker dragés fordel af brugen 
af standarder i modsetning til andre former for instrumenter såsom frivillige aftaler, 
tekniske godkendelser, krav til teknologi osv. 
1.6. Et vendepunkt for den europaeiske standardisering 
I de sidste ti år har den europeiske standardisering undergået en dramatisk 
udvikling. I samme période er de europeiske standardiseringsorganisationer blevet 
tilpasset, så de fra hovedsagelig at vere et middel til at harmonisere national praksis 
er blevet en mekanisme, hvor der udarbejdes standarder på europeisk niveau inden 
for nye områder, som ikke tidligere er blevet standardiseret, med henblik på at 
- 8 -
fjerne handelsbarrierer, der skyldes tilstedeverelsen af forskellige nationale regler 
eller standarder, og for at understötte den europeiske lovgivning. 
Denne udvikling gör det nödvendigt at skabe nye standarder, som går videre end 
den "traditionelle" standardisering med konstruktionsdetaljer, og som imödekommer 
kravene i brede lovgivningsprogrammer. Da man imidlertid allerede i ca. ti år har 
gjort erfaringer med denne form for anticipative standardiseringsaktiviteter (som 
f.eks. inden for informationsteknologi og telekommunikation), er det nödvendigt at 
foretage en revision, så de yderligere kan tilpasses markedernes og den politiske 
udviklings behov. 
I dag bygger en tredjedel af de europeiske standardiseringsaktiviteter på mandater 
fra Unionen. Industrien betragtede tidligere udviklingen af det mandaterede 
standardiseringsarbejde som en begrensning eller et indgreb ovenfra. Imidlertid er 
der i de senere år blevet gjort store fremskridt med hensyn til at skabe en dialog 
mellem de offentlige myndigheder og de europeiske standardiseringsorganisationer. 
Standardiseringsorganerne opfordres nu til at imödekomme kravene i 
lovgivningsrammen, mens de får tilstrekkeligt frie hender til at udarbejde 
programmer, som vil vere effektive i betragtning af standardiseringens frivillige 
karakter. 
Udviklingen af den europeiske standardisering har også veret til fordel for den 
internationale standardisering. Når internationale standarder först er transponeret 
som europeiske standarder, bliver de gennemfört på en ensartet made i hele 
Europa. Desuden er der blevet fastlagt ordninger for et nert og omfattende 
samarbejde mellem europeiske og internationale organer. Samtidig har Unionen 
understreget den internationale standardiserings betydning i Rådets meddelelse om 
standardisering i den europeiske ökonomi som nevnt ovenfor. 
Der stilles i stigende grad krav til de europeiske operatörer om at tage hensyn til 
resultaterne af den europeiske standardisering. De yder et vesentligt bidrag til 
processen med udarbejdelse af standarder, men bör göres opmerksom på, at det er i 
deres egen intéresse at öge deres deltagelse på områder, hvor manglen på standarder 
udgör en hindring for udviklingen af det europeiske marked. 
Den europeiske standardisering står nu ved en skillevej. Den er ved at nå frem til 
slutningen af en overgangsperiode, hvor den har udviklet sig fra en lille struktur af 
perifer betydning til dens nuverende stilling, hvor den er en af hovedkrefterne i 
den tekniske udviklingsstruktur. Dette udgor et centralt punkt i udviklingen àf den 
europeiske tekniske integration. På dette stadium har den europeiske 
standardisering imidlertid endnu ikke nået en kritisk masse af standarder i 
sammenligning med de eksisterende samlinger af nationale standarder, og der kan 
opstå vanskeligheder endnu, indtil denne kritiske masse er nået. 
Det klare behov for en tilpasning og det faktum, at man i dag ser kritisk på 
standardiseringen, viser imidlertid, at der har fundet en udvikling sted, og at det 
-9-
europeiske standardiseringssystem gradvis er ved at spille en selvstendig rolle i 
Europa. 
II. Anvendelse af standarder til stötte for Faellesskabets politik 
Standarderne har deres egen berettigelse, og selvom de er frivillige, spiller de en vesentlig 
rolle. Lovgiveren kan imidlertid også benytte standardiseringen som en stötte for sine 
lovgivningsaktiviteter eller sin politik. Det er lovgiveren, som afgör, på hvilke betingelser 
standarderne benyttes, og de kan vere forskellige fra det ene område til det andet. Brugen 
af standarder i henhold til den nye metode for teknisk harmonisering og standarder0 og til 
stötte for Fellesskabets politik vedrorende offentlige indkob er nu veletableret. På andre 
områder såsom transport, miljöpolitik, energi? levnedsmiddelkvalitet og sikkerhed på 
arbejdspladsen er anvendelsen af standarder imidlertid ret ny og det er endnu ikke fuldt 
klargjort, på hvilke betingelser og i hvilket omfång standardiseringen skal benyttes. 
Formålet med denne meddelelse er at bidrage til en sådan afklaring. 
II. 1. Den nye metode 
"Den nye metode i förbindelse med teknisk harmonisering og standarder", som 
blev vedtaget i 19858), udgör en etableret made, hvorpå standardiseringen kan 
benyttes som stötte for Fellesskabets tekniske lovgivningsproces. Efter den nye 
metode anmodes de europeiske standardiseringsorganer om - efter mandat fra 
Kommissionen - at udarbejde standarder, der kan benyttes til at skabe formodning 
om overensstemmelse med vesentlige sikkerhedskrav, som er fastsat i direktiverne 
efter den nye metode. Anvendelse af standarderne er fortsat frivillig; leverandörerne 
har altid mulighed for at benytte andre metoder til at opnå overensstemmelse med 
bestemmelserne i et direktiv. 
I december 1993 var der 13 direktiver i kraft, som benytter den nye metode, og som 
dekker et bredt spektrum af anvendelser fra forbrugerprodukter til trykkedler og 
maskiner. 
Da den nye metode blev anvendt förste gang, var der tendens til at 
standardiseringsmandaterne blev anvendt til at skabe specifikke standarder, som 
kunne opfylde specifikke behov, der var blevet identificeret i det relevante direktiv. 
Efterhånden er vegten imidlertid flyttet over på udarbejdelse af sammenhengende 
programmer ved hjelp af program mandater, som normalt rettes i fellesskab til de 
europeiske standardiseringsorganisationer, og hvor der anmodes om, at der 
udarbejdes programmer for standarder, som vil opfylde de globale behov i den 
relevante fellesskabslovgivning. 
7) EFT C 136/01 af 4. juni 1989. 
8) Rådets beslutning 85/C136/02 (EFT C 136 af 4. juli 1985). 
- 10-
De standarder, som der er blevet givet mandat til i henhold til direktiverne efter den 
nye metode, er nu ved at trede i kraft. Der er fortsat et meget stort stykke arbejde, 
der skal udf0res, og det vil blive en stor opgave for standardiseringsorganerne at 
sikre, at de standarder, som der er givet mandat for til stötte for 
lovgivningsprogrammet, fuldföres i tide. Skönt det lovgivningsprogram, der var 
fastsat i hvidbogen fra 19859) om gennemforelse af det indre marked, stort set er 
gennemfört, er der fortsat lovgivning vedrorende udvikling af det felles marked 
under aktiv behandling, f.eks. inden for trykudstyr og edle metaller. Der er fortsat 
et meget stort arbejde, der skal gores, som det fremgår af de nuverende 
arbejdsprogrammer for CEN, CENELEC og ETSI. 
II.2. Offentlige aftaler 
Siden 1977 er hen visning til standarder blevet benyttet som et instrument i 
förbindelse med offentlige indkob i Den Europeiske Union. Der er en vesentlig 
forskel mellem anvendelsen af standarder på dette politiske område i sammenligning 
med den nye metodes område. I henhold til de forskellige offentlige 
aftaledirektiver er henvisning til europeiske standarder, når sådanne findes, gjort 
obligatorisk i udbudsdokumenter fra de kontraherende myndigheder. Dette gelder 
for alle europeiske standarder, hvadenten de er omfattet af et mandat eller ej, og 
hvadenten de falder ind under ny metodestandarder eller ej. 
Basislovteksterne er nu gennemfört for dette område på europeisk niveau. 
Standardernes betydning for denne del af Fellesskabets politik er anerkendt i form 
af udstedelse af mandater til standardiseringsorganerne inden for visse 
nöglesektorer, og det forventes, at der vil ske en vesentlig fremtidig udvikling af 
standarder på relevante områder. Hidtil er mandater hovedsagelig med henblik på 
offentlige aftaler eller med betydelige offentlige aftaleaspekter blevet udstedt eller 
foreslået inden for områder som elektricitetsfremstilling, olie- og gasudvinding, 
gastransmission og -distribution, jernbaneudstyr, udstyr til lufttrafikontrol, udstyr til 
havne og lufthavne, og computerstottet erhvervelse og logistisk stötte. Der er også 
blevet truffet initiativer på utraditionelle områder som attestering af 
overensstemmelsen med EF-aftale regler og kvalifikation af byggevirksomheder. 
Standardiseringsorganerne har iverksat vigtige aktiviteter på disse områder, som 
stadig er under udarbejdelse. Andre mandater, som ikke först og fremmest har til 
formål at stötte Fellesskabets offentlige indkobspolitik, som f.eks. den nye metode, 
er ikke desto mindre relevante, fordi der i direktiverne om offentlige aftaler er en 
bestemmelse om, at henvisning til de europeiske standarder er obligatorisk i 
kontraktdokumenter, når der findes sådanne standarder. 
Standarderne vil ikke åbne det offentlige indkobsmarked, medmindre de kan komme 
til at virke. Da lovgivningen naturligvis må gå forud for standarderne, når de to er i 
konflikt med hinanden, må der mellem medlemsstaternes administrationer vere 
9) KOM(85)310 endelig udg. af 14. juni 1985. 
-11 -
konsensus om, at man tillader, at standarderne virker i sektorer, som tidligere var 
meget sterkt nationalt regulerede, af hensyn til de fordele, som vil fölge af et större 
marked og den europeiske industris integration. Dette krever, at der principielt er 
vilje til at lukke de offentlige indkobsmarkeder op, som hidtil har veret beskyttet af 
hensyn til den nationale politik, og at der også er vilje til, når det er nödvendigt, at 
afregulere, dvs. at trekke tvungne nationale krav tilbage til fordel for frivillige 
europeiske krav. Dette indeberer, at når programmerne for standarder om at åbne 
det offentlige indkobsmarked udarbejdes, bör de eksisterende programmer ikke 
övertages uden nöje overvejelse; hvert enkelt punkts hensigtsmessighed i forhold til 
det planlagte formål bor specifikt overvejes på baggrund af de grundleggende 
målsetninger for Fellesskabets politik vedrörende offentlige indköbsaftaler. 
Kommissionen må derfor stötte afregulering på nationalt niveau til fordel for brug 
af europeiske instrumenter vedrörende teknisk harmonisering, iser frivillige 
instrumenter som standarder. Hvis det samtidig konstateres, når Kommissionen 
foretager sine undersögelser, at medlemsstaterne har anvendt nationale tekniske 
bestemmelser i specifikationer i förbindelse med offentlige indkob, som har den 
virkning, at markedet for offentlige indkob lukkes, f.eks. ved at beskytte de 
nationale leverandörers situation, bör sådanne handlinger bli ve skarpt påtalt. 
Et andet vigtigt aspekt af standardiseringen som stötte for den offentlige 
indköbspolitik vedrarer handelen med elektronisk udstyr. Udviklingen af nye 
avancerede applikationer, som skal lette udvekslingen af kontraktoplysninger, må 
ikke före til, at der skabes nye handelshindringer. Situationen er blevet yderligere 
understreget af det amerikanske informationsinfrastrukturprojekt og 
offentliggörelsen af "Bangemannsrapporten: Europa og Det Globale 
Informationssamfund", om hvilke af Kommissionens aktiviteter inden for dette 
område, der på nuverende tidspunkt hurtigt udvides. 
Et serligt aspekt af standardiseringen inden for offentlige indkob er stötte til 
interoperabiliteten inden for de transeuropeiske net, som blev indfört i 
Fellesskabets politik ved afsnit XII i traktaten om Den Europeiske Union. Dette 
aspekt dröftes i 11.10 nedenfor. 
II.3. Informationsteknologi og telekommunikation 
Erfaringerne inden for denne sektor 
Skönt den europeiske politik for standardisering inden for informationsteknologi og 
telekommunikation var indledt tidligere, kom der först rigtig fart i den ved Rådets 
afgörelse om standardisering inden for informationsteknologi og telekommunikation 
af 22. december 1986,0), hvori der fastlegges de grundleggende principper for den 
globale standardiseringsforrang og behovet for harmoniseret anvendelse af 
10) 87/95/E0F (EFT L 36 af 7. februar 1987). 
- 12-
standarder for at sikre, at systemerne kan fungere sammen og at der er mulighed for 
at udveksle oplysninger. 
Gennemforelsen af politikken er stödt på forskellige forhindringer, som er typiske 
for dette område. Der er tale om et meget kompleks emne og teknologien udvikles 
hurtigt; informationsteknologien preger alle områder, og krever fleksible og 
interoperable losninger; industriens rolle både som fremstiller og bruger, idet 
europeiske og internationale industrigrupper har fremmet konvergens og 
harmoniseret anvendelse af internationale standarder på verdensplan; IT-sektorens 
internationale dimension, og overlapningen af ansvar mellem de forskellige 
standardiseringsorganer. 
De europeiske initiativer siden 1985 er gået ud på at nå de fastlagte politiske 
målsetninger og at overvinde vanskelighederne. Dette har öget graden af åbenhed, 
effektivitet og samarbejde, men det er blevet klart, at yderligere tilpasning er 
nödvendig. 
IT&T-standardisering omhandles her serlig grundigt, fordi det anses for at vere af 
afgörende betydning for at kunne lose de udfordringer, som det globale 
informationssamfund stiller, at der hurtigt gores vesentlige fremskridt m.h.t. 
standardiseringseffektiviteten. 
Vigtigste resultater 
Der er nået vigtige resultater i förbindelse med åbningen af IT-
standardiseringssystemet, så industrien og brugerne kan deltage direkte, ved at der 
er blevet etableret den europeiske workshop for åbne systemer, som omfatter de 
internationale koordineringskrav i IT- og telekommunikationssektorerne. 
Der har veret omfattende endringer inden for telekommunikationssektoren, da der 
nu som fölge af oprettelsen af ETSI bliver anvendt egentlige europeiske standarder 
med gennemsigtighed i förbindelse med udarbejdelse, offentlig horing og vedtagelse 
ved vegtet national afstemning. Desuden har ETSI veret ansvarlig for, at der er 
ydet vesentlige bidrag inden for lovgivningsområdet, hvor standarder har veret 
nodvendige for at udgöre det tekniske grundlag for regulering i henhold til 
direktivet om teleterminaludstyrn). Koordinering mellem de europeiske 
standardiseringsorganisationer er opnået gennem nedsettelse af fellesudvalget 
ITSTC (Information Technology Steering Committee). 
Et forhold som har givet anledning til tilfredshed er, at IT-standardiseringen er 
trengt ind i flere ökonomiske sektorer, som har godkendt planer og indledt 
udvikling af IT-standarder for deres specifikke applikationer. Konkrete eksempler 
på sådanne områder er elektroniske identifikations- og betalingssystemer, 
il) 91/263/E0F af 29. april 1991 (EFT L 128 af 23. april 1991). 
- 13-
distribution af standardiserede elektroniske meddelelser, medicinsk informatik, 
vejtransportinformatik, libraries, oplagring af geografiske data og posttjenester. 
Ligesom Kommissionen har stöttet udviklingen af standarder, har den anerkendt 
dette behov ved at stötte anvendelsen af standarder. Serlige eksempler på denne 
stötte er overensstemmelsesprövningsprogrammet (CTS), der er en enestående 
foranstaltning i verden med henblik på gennemforelse af fasthed og disciplin ved 
anvendelsen af standarder. Et yderligere eksempel er EPHOS (European 
Procurement Handbook for Open Systems), som giver vejledning til dem, der er 
beskeftiget med offentlige indkob, vedrörende standarder og specifikationer inden 
for informationsteknologi og telekommunikation. 
Vanskeligheder på dette område 
Skönt konceptet med interoperabilitet via standarder er generelt anerkendt, er 
produkter, der er baseret på anerkendte standarder, ofte blevet erstattet af succesrige 
produkter på markedet, hvis teknologi enten er baseret på offentlige eller private 
specifikationer ("de facto-standarder"). Sådanne specifikationer kan vere 
tilfredsstillende ud fra et teknisk synspunkt, men skaber en överflöd af lösninger og 
indeberer en risiko for "inkompatibilitetsöer", som skyldes de forskellige tekniske 
lösninger, som hver gruppe har valgt. 
Der er fire hovedproblemer, som giver anledning til bekymring. For det förste har 
det nuverende standardiseringssystem måske ikke tilstrekkelig kapacitet til at kunne 
fölge med den tekniske udvikling og til at kunne levere de nodvendige 
specifikationer til tiden og på et tilstrekkeligt detaljeret niveau. For det andet skal 
specifikationerne gennemföres med tilstrekkelig disciplin, så det undgås, at der 
opstår forskelle, og så det bliver muligt at sikre interoperabiliteten. For det tredje er 
der ikke altid produkter, der er i overensstemmelse med standarderne, til rådighed. 
Endelig står indkoberne, både offentlige og private, over for vanskeligheder med at 
referere til standarder ved köb af udstyr og udbygning af systemer, som er egte 
interoperable. 
Der er sket endringer på det teknologiske område, der nodvendiggör, at 
standardiseringens rolle eller under alle omstendigheder mekanismerne revideres, så 
de kan holde trit med endringerne. 
Rapporten om "det globale informationssamfund" 
En arbejdsgruppe, der var nedsat på kommissionsmedlem Martin Bangemanns 
initiativ, har for nylig offentliggjort en rapport med titlen "Europa og Det Globale 
Informationssamfund: Henstillinger til Det Europeiske Råd"12) om emner, der 
vedrörer informationsteknologi og telekommunikation. Selvom det i rapporten 
anerkendes, at standardiseringsorganisationerne har udarbejdet en läng rekke 
12) 26. maj 1994, forelagt på Rådets rruade på Korfu, juni 1994. 
- 14-
standarder, gives der udtryk for bekymring, med hensyn til i hvor hoj grad den 
europeiske standardiseringsproces er velegnet inden for informationsteknologien, 
iser med hensyn til den manglende interoperabilitet og det omfång - som vurderes 
utilstrekkeligt - hvori prioritetsfastsettelsen afgores på markedet. Der er brug for, 
at både operatorer, europeiske standardiseringsorganer og Unionen handier. 
For at få standardiseringen inden for informationsteknologi til at opfylde markedets 
behov er det nödvendigt med en mekanisme, som kan få markedsoperatoreme til at 
udforme specifikationskrav til specifikke applikationsformål; sådanne krav bor 
benyttes som input hos det kompetente standardiseringsorgan. Desuden anfores det i 
rapporten, at prioriteterne bor baseres på markedets krav, og at de offentligt 
tilgengelige specifikationer, som stammer fra markedet, bor identificeres, således at 
de hurtigt kan endres til standarder via "hurtigtsporsprocedurer". Når markedet 
ikke anses for at kunne give acceptable tekniske lösninger til gennemforelse af en af 
EU's målsetninger på dette område, anmodes der i rapporten om, at der udvikles en 
mekanisme, så der kan udvelges eller skabes nye teknologier. 
Der legges iser vegt på behovet for interoperabilitet, som er afgorende betydning 
for infrastrukturen i et informationsbaseret samfund. Den indbyrdes förbindelse 
mellem nettene og interoperabiliteten mellem tjenesterne anbefales som vigtigste 
unionsmålsetninger, og som folge heraf anses fastleggelsen af specifikationer for 
global interoperabilitet for at vere et prioriteret område for 
standardiseringsorganerne. Endelig anbefales det, at den europeiske 
standardiseringsproces endres, så den arbejder hurtigere og i hojere grad kan leve 
op til markedets behov. 
Det naeste skridt 
Udsigten til et globalt informationssamfund giver nye muligheder for og 
udfordringer til standardiseringens rolle og mekanismer, og sådanne udfordringer 
kan ikke imodekommes af et system, som lider af ovennevnte svagheder. 
Kommissionen tror derfor, at det vigtigste punkt er at omforme IT-
standardiseringspolitikken og har indledt en debat om de forskellige aspekter af 
standardiseringspolitikken. I denne förbindelse er der i november 1994 blevet 
afholdt en workshop13*, hvor Europa-Kommissionen bad om henstillinger fra de 
sociale, industrielle og okonomiske partnere med hensyn til at omforme 1T-
standardiseringspolitikken, så den bedre tjener Unionens sociale og okonomiske 
målsetninger og behovet i det globale informationssamfund. 
Med dette forberedende arbejde onsker Kommissionen at revidere 
standardiseringspolitikken for IKT og meddele resultatet til Rådet og Europa-
Parlamentet. 
13) Europa på vej mod det globale informationssamfund. "Hvorledes vaelges den rette ICT-
standardiseringspolitik". Workshop tilrettelagt af Europa-Kommissionen 28.-30. november 1994 i 
Genval, Belgien. 
15 
Fremtidige politiske målssetninger 
Kommissionen har et ansvar for definitionen af standardiseringspolitikken for Den 
Europeiske Union, men det er ikke muligt for den at lose de problemer, som 
påvirker standardiseringen i förbindelse med udviklingen af informationssamfundet. 
Selvom Kommissionen udover sin rolle som udformer af politikken desuden kan 
påvirke og stötte udviklingen af systemet som bruger, kunde, regulator, dommer, 
sponsor og fremmer, er hovedinitiativerne fortsat andre medspilleres ansvar. 
Rapporten om det globale informationssamfund, der nevnes ovenfor, gor ret klart 
opmerksom på forskellen mellem disse roller. 
Unionens standardiseringspolitik bör fremme anvendelsen af internationale og 
europeiske standarder. Der bör gives fortrinsret til standarder, der indeholder en 
effektiv lösning på tekniske problemer. Evnen til at levere nojagtige standarder til 
tiden er af störste betydning for, at der skabes en informationsinfrastruktur, og er en 
de vesentligste udfordringer for standardiseringssystemet. 
Modstridende standarder risikerer at skabe "inkompatibilitetsöer", og bor derfor 
modarbejdes. Hvis de ikke kan undgås, bor det vere et krav, at der skabes en 
tilstrekkelig grad af interoperabilitet mellem dem. Der bor opretholdes koherens 
ved at opretholde den internationale samordning inden for IT-standardisering, så 
interoperabiliteten fremmes på verdensplan. 
II.4. Bioteknologi 
Bioteknologien omfatter en rekke teknikker, som finder anvendelse inden for en 
rekke sektorer i industrien og i landbruget. 
Der er blevet godkendt tre direktiver, som direkte vedrarer bioteknologi. Der er tale 
om direktiver om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede 
mikroorganismer14), udsaetning i miljeet af genetisk modificerede organismer15), 
og beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved at vaere udsat for biologiske 
agenser under arbejdet (syvende individuelle direktiv i henhold til betydningen af 
' artikel 16, stk. 1 i direktiv 89/39/E0F),6). Desuden er produkter som 
levnedsmidler, legemidler og landbrugsprodukter, som kan hidröre fra 
bioteknologien, også omfattet af specifik produktrelateret lovgivning. 
I meddelelsen fra Kommissionen om styrkelse af det konkurrencemsessige 
grundlag for de industrielle aktiviteter, der er baseret på bioteknologi inden 
for Faellesskabet17), giver Kommissionen udtryk for, at det helt i overensstemmelse 
med nerhedsprincippet og fellesskabspolitikken for anvendelse af standarder er 
14) 9O/219/E0F af 23. april 1990 (EFT L 117 af 8. maj 1990, s. 1). 
15) 9O/22O/E0F af 23. april 1990 (EFT L 117 af 8. maj 1990, s. 15). 
16) 9O/679/E0F af 26. november 1990 (EFT L 177 af 5. juli 1991, s. 22). 
17) SEC(91)629 endelig udg. af 19. april 1991. 
- 16-
nodvendigt at udnytte de ressourcer, som industrien sidder inde med, og at give 
CEN mandat til at udarbejde standarder, der kan supplere fellesskabslovgivningen. 
CEN har derfor fået mandat til at udarbejde standarder, der omfatter relevante 
aspekter af standardiseringen inden for bioteknologi. Standarderne vil definere de 
tekniske specifikationer, kodekser og analysemetoder, som udgor et nödvendigt 
teknisk supplement til lovgivningen. Tillid til standarder vedrörende disse tekniske 
spörgsmål vil bidrage til, at der anvendes den seneste teknologi til stötte for 
fellesskabslovgivningen. Standardiseringen vil også bidrage til at lette 
overensstemmelsen med lovgivningskravene. Som folge af bioteknologiens 
tversektorale natur vil fasti eggeisen af felles standarder bidrage til at styrke det 
industrielle grundlag og forbedre konkurrenceevnerne. CEN har således udarbejdet 
et program for standarder, som omfatter både regulerede områder og de områder, 
som ikke er omfattet af nogen specifik fellesskabslovgivning. 
II.5. Avancerede materialer 
Der har veret store investeringer i udviklingen af avancerede materialer, og 
Unionen har gennem sine stötteprogram mer til industri og materialeteknologi-
forskning og gennem aktiviteterne i Det Felles Forskningscenter y det et vesentligt 
bidrag på dette område. 
Som et eksempel på Unionens politik på dette område kan anfores avancerede 
keramiske materialer, hvor Kommissionen har anerkendt, at standarder er et egnet 
middel til at stötte udviklingen og udnyttelsen af sådanne nye materialer. 
Standardisering på dette område fremmer innovationen, anvendelsen af teknologien 
og udviklingen af et marked for produkter, der anvender avanceret keramik. 
Tilsvarende fik CEN og CENELEC i januar 1989 mandat til at udarbejde et 
standardiseringsprogram på dette område. CEN og CENELEC har besväret denne 
anmodning med et felles program til opfyldelse af mandatet. Et yderligere 
standardiseringsmandat vil dekke alle aspekter af avancerede industrielle keramiske 
materialer, som dekker alle former for avancerede keramiske materialer. 
Tilsvarende er ECIS, Det Europeiske Udvalg for Jern- og Stålstandardisering, ved 
at udvikle standarder i henhold til mandater i förbindelse med stål, for at kunne 
imödekomme behovene inden for specifikke områder som f.eks. trykbeholdere. 
II.6. Levnedsmidler 
Kommissionens retningslinjer for levnedsmiddellovgivningen er fastlagt i to 
meddelelser fra Kommissionen til Rådet og Parlamentet: "Faerdiggerelsen af det 
indre marked, faellesskabslovgivning vedrörende levnedsmidler"18) og "Den frie 
18) KOM(95)605 endelig udg. 
- 17-
bevaegelighed for levnedsmidler i Faellesskabet"19) eller yderligere i nye 
rådsforordninger hvad angår geografiske angivelser og oprindelsesbetegnelser eller 
certifikater af serlig karakter for landbrugsprodukter og levnedsmidler. På en 
konference om levnedsmiddelkvaliteten i det indre marked, som blev afholdt i juni 
1993, understregede Kommissionen endnu en gang disse retningslinjer. 
Kommissionen finder, at standardisermgsaktiviteterne kan lette gennemf öreisen af 
Den Europeiske Unions politik vedrörende levnedsmidler. Dette er iser geldende 
for analysemetoder eller proveudtagning, god hygiejnepraksis, tekniske 
specifikationer, specifikationer vedrörende de navne, hvorunder produkter selges og 
standarder om kvalitet baseret på objektive kriterier. 
Der er nu iverksat standardisering på forskellige områder; de seneste mandater 
dekker detektion af bestrålede levnedsmidler og det brede område vedrörende 
analysemetoder for materialer i kontakt med levnedsmidler. 
Med henblik på at skabe gennemsigtighed og om nödvendigt udvikle andre 
initiativer vil Kommissionen udarbejde en rapport, hvori man analyserer 
eksisterende standardiseringsaktiviteter i levnedsmiddelsektoren, som ikke bygger på 
mandater, med henblik på at identificere monstre og mulige mangier ved disse 
aktiviteter samt baggrunden for dem. CEN vil bli ve inddraget i undersögelsen. På 
baggrund af undersögelsen vil Kommissionen se, om der er behov for at 
Fellesskabet af giver mandater til standarder. 
II.7. Sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen 
Som et resultat af den diskussion, som blev rejst i nogle medlemsstater om brug af 
standarder i förbindelse med E0F-traktatens artikel 118A og som en reaktion på 
Rådets resolution af 18. juni 1992 om standardiseringens rolle i den europeiske 
ökonomi, har Kommissionens tjenestegrene forsögt at nå frem til en samlet stilling 
til spörgsmålet i et memorandum om standardiseringens rolle i relation til 
direktiver, der er vedtaget på grundlag af E0F-traktatens artikel 118A. Når alle 
igangverende konsultationer er afsluttet vil Kommissionen udgive en endelig 
version af memorandummet. 
I dets nuverende form indeholder memorandummet en analyse af brugen af 
standarder som et verktöj i förbindelse med den lovgivningsprocedure i artikel 
118A, som giver medlemsstaterne frihed til at opretholde eller indfore strengere 
foranstaltninger end de minimumskrav, der er rastsat i EU-lovgivningen. I 
memorandummet anerkendes det, at denne ret, som medlemsstaterne har, ikke kan 
endres ved standardisering. Det fastslås, at artikel 118A-direktiver kan stöttes af 
europeisk standardisering for at forbedre den almindelige kommunikation og 
19) C271/03 af 24.10.89 (EFT C 271 af 24.10.1989, s. 3). 
- 18-
forståelse af, hvad der forventes gennemfört i praksis, og til at sikre, at standarder 
vedrörende sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen er sammenlignelige. 
I memorandummet fastslås det, at en dialog mellem arbejdsmarkedets parter, 
Kommissionen, medlemsstaterne og standardiseringsorganisationerne er en 
vesentlig forudsetning for at optimere bestrebelserne og det foreslås, at der 
fastlegges klare konsultationsprocedurer inden for de eksisterende rammer med 
rådgivende udvalg, som f.eks. det rådgivende udvalg om sikkerhed, hygiejne og 
sundhedsbeskyttelse på arbejdspladsen20). 
I memorandummet fastslås det, at de europeiske standardiseringsorganer bor fmde 
egnede midler til at vedtage resultaterne af standardisermgsaktiviteterne i 
förbindelse med artikel 118A-direktiver, så der tages hensyn til de specifikke 
kendetegn ved sådanne direktiver. 
Kommissionen kan efter rådslagning med relevante udvalg udstede mandater, som 
angiver, inden for hvilke lovgivningsmessige og politiske rammer der kan udvikles 
standarder, så disse er på linje med de offentlige myndigheders politik i hele 
Fellesskabet. Sådanne mandater bor definere standardiseringens omfång og de 
spörgsmål, hvor lovgiveren er i ferd med at gribe ind eller har til hensigt at gribe 
ind. 
II.8. Energi 
Energisektoren var en af de förste sektorer, hvor der blevet givet 
standardiseringsmandater (1984); der var tale om en sektor, hvor der på daverende 
tidspunkt ikke fandtes nogen fellesskabslovgivning. De förste mandater vedrorte 
olieprodukter, hvor standardiseringen sikrer fri bevegelighed. I andre 
energisektorer vil harmoniseringen af regler og den tekniske standardisering vere et 
vesentligt middel til at fjerne tekniske handelshindringer. 
I den globale metode til standardisering på energiområdet, som Kommissionen 
foreslog21), og som energiministrene vedtog på rådsmodet den 30. november 1992 
skelnes der mellem to former for standardiseringsmandater til CEN og CENELEC; 
dels mandater, der er knyttet til lovgivning dels standarder, som ikke udtrykkeligt er 
påkrevet i henhold til lovgivning (uafhengige mandater). 
Hvis en standard ikke i sig selv er tilstrekkelig til at garantere fri bevegelighed, 
bliver det nödvendigt at lovgive. Imidlertid vil fremgangsmåden med uafhengige 
standarder blive anvendt så vidt det er muligt på grund af dens fleksibilitet og for at 
undgå overregulering. 
20) Rådets beslutning om nedsaettelse af et rådgivende udvalg om sikkerhed, hygiejne og sundhedsbeskyttelse 
på arbejdspladsen 74/325/E0F EFT L 185 af 9.7.74. 
21) SEC(92)724 endelig udg. af 9. juni 1992. 
- 19 -
I förbindelse med mandater, der er knyttet til lovgivning, kan nevnes mandatet i 
förbindelse med varmtvandskedlers virkningsgrad, som var nödvendigt for 
gennemforelse af ny metode-direktiv 92/42/E0F, som Rådet vedtog den 21. maj 
199222) om samme emne. Formålet med direktivet er at forbedre 
energieffektiviteten. Mandaterne vedrörende de direktiver, der anvender Rådets 
direktiv 92/75/E0F om märkning af husholdningsapparater faldt også ind under 
denne kategori. På dette område dekker det system, som direktivet indförte, de 
typer af apparater, der giver rimelig mulighed for forbedring af energieffektiviteten. 
Hvor der ikke finder nogen udvikling sted på lovgivningsområdet, er der 
uafhengige mandater vedrörende standardisering. Dette gelder for transportudstyr 
og installationer og energidistribution, hvor der planlegges udarbejdet et 
standardiseringsprogram under et felles mandat til CEN og CENELEC. 
Brugen af standarder er nödvendig for at nå Den Europeiske Unions målsetninger 
på områder som transeuropeiske netverk med henblik på at sikre interoperabilitet, 
offentlige indkob, når investeringen er af en serlig störrelse, fri bevegelighed for 
energiprodukter, miljoet i förbindelse med målsetningerne fra Rio-konferencen, 
forbrugerbeskyttelse og beskyttelse af arbejdstagere samt energieffektivitet. 
Forbedringen af energieffektiviteten er knyttet til de grundleggende målsetninger 
for energipolitikken vedrörende: 
forbedring af industriens konkurrenceevne 
mindskelse af Den Europeiske Unions afhengighed af import af brendsel 
energiforbrugets virkning på miljöet. 
Det område, som energieffektiviteten vedrarer, er omfattende, idet det går fra 
anvendelse af avanceret teknologi til fjernbetjening af apparater til forbedringer i 
effektiviteten af energiforbrugende apparater såsom internforbrendingsanleg samt 
maskiner. 
Kommissionen forudser, at energieffektiviteten vil blive inkluderet i de vesentlige 
krav, der gelder for energiforbrugende apparater. Det vil bevirke, at Rådet og 
Kommissionen skal dekke produkter, der vedrörer eksisterende ny metodedirektiver 
- og behovet for lovgivning vil således blive begrenset. 
Tidligere har Rådet tilsvarende givet fuld stötte til Kommissionens forslag om 
specifikke initiativer som f.eks. ALTENER-programmet til fremme af alternative 
energikilder, hvor det har forpligtet sig til fuldt ud at stötte de europeiske 
standardiseringsorganisationers aktioner på disse områder. 
22) 92/42/E0F af 21. maj 1992 (EFT L 107 af 28. juni 1992). 
-20-
n.9. Milj* 
I det femte handlingsprogram på miljöområdet: "Mod en baeredygtig udvikling"23), 
fastslog Kommissionen, at hvis det skal lykkes at gennemföre vesentlige endringer 
i den nuverende tendens og praksis og involvere alle samfundssektorer i en fölelse 
af felles ansvar, er det nödvendigt at udvikle og anvende en bredere vifte af 
instrumenter. 
I fortsettelse heraf fremlagde Kommissionen sin Meddelelse om Industriens 
konkurrenceevne og mHjebeskyttelse24*, hvori den anerkendte, at udviklingen af 
en fellesskabsfremgangsmåde med henblik på at opnå integration af kravene om 
konkurrenceevne og miljöbeskyttelse forudsetter gennemforelse af en strategi, der 
er baseret på en koordineret anvendelse af en läng rekke instrumenter både inden 
for miljöpolitikken og industripolitikken. Den tilföjede, at de lovfastsatte krav ikke i 
sig selv er tilstrekkelige til at fremme indsatsen på miljöområdet. Der er behov for 
andre midler end lovgivning, og i förbindelse med gennemförelsen af de lovfastsatte 
krav er der behov for en vis form for fleksibilitet. 
I sin resolution om samme emne stötter Rådet disse idéer, og understreger, at der 
også bör undersöges alternative fremgangsmåder med henblik på at få den bedst 
mulige blanding af instrumenter. 
Hvad angår standardiseringsorganisationerne blev der udarbejdet et formelt 
orienteringsdokument om standardiseringen på miljöområdet i 1993, og i juni 1993 
blev der tilrettelagt en konference som svar på anmodningerne fra Rådet og 
Kommissionen om at bringe alle interesserede parter sam men for at dröfte en felles 
strategi om standardisering på miljöområdet. 
Kommissionen fastslog på konferencen, at betydningen af at tage hensyn til miljöet 
nu er anerkendt på fellesskabsplan. Selv om de industrielie standarders rolle ved 
förste öjekast kan synes mindre indlysende, krever gennemförelsen af 
fellesskabsdirektiver og forordninger, at der på fellesskabsplan udyikles 
standardprövningsmetoder, forureningsmålingsmetoder, forureningskontrolmetoder, 
udstyr, produkter og processer. 
En vis rekke arbejder er allerede igangsat som resultat af mandater fra 
Kommissionen til CEN. En stor del af dette arbejde vedrörer målemetoder > f.eks. til 
analyse af farlige stoffer i vandmiljöet eller metoder til kalibrering for automatiske 
sy sterner til måling af luftforureningen. 
Miljöstyring er et andet vigtigt område, hvor brugen af standarder er ved at blive 
udviklet. I dette tilfelde indeholder forordning 93/1836/E0F af 29. juni 93, som 
giver selskaber i industrisektoren mulighed for frivilligt at deltage i en 
23) KOM(92)23 endelig udg. af 27.3.1992. 
24) SEC(92) 1986 endelig udg. af 4.11.1992. 
-21-
faellesskabsordning for milj ost y ring og minore vision25, en opfordring til selskaber 
om at etablere og implementere en miljöpolitik, der går ud på at skabe stadige 
forbedringer på miljöområdet. Tredjepartsvalidering udföres af uafhengige 
akkrediterede verifikatörer. Kommissionen kan anerkende standarder for 
miljöstyringssystemer og audits, som opfylder de tilsvarende krav i forordningen. 
For at undgå spredning af potentielt modstridende standarder har CEN fået mandat 
til at udvikle enkeltstandarder, der skal indföres i hele Fellesskabet. 
Et forslag til direktiv öm emballage og emballageaffald på linje med Unionens 
affaldsstyringsstrategi krever brug af standarder både med henblik på at give 
formodningen om overensstemmelse med de vesentlige krav til emballagens 
sammensetning og emballagens mulighed for at kunne genbruges og genindvindes, 
herunder recirkuleres, og med det formål at stötte Unionens 
miljöbeskyttelsesmålsetninger. Der er blevet afgivet mandat med henblik på 
udarbejdelse af et program for standarder. 
Arbejdsbyrden vokser gradvis, og den forventede fremtidige efterspörgsel fra 
Kommissionens side (udledninger i luft og vand, revision af spildevandsdirektivet, 
behovet for en felles europeisk holdning til livscyklusvurdering) vil bevirke, at 
standardiseringsarbejdet vil få en stadig större betydning i fremtidens EU for dette 
politiske område. 
Standardernes rolle i förbindelse med gennemförelsen af miljöforordningen er 
imidlertid ikke fuldt ud anerkendt i alle politiske og miljömessige kredse. De 
europeiske standardiseringsorganer bör derfor tilstrebe at udvikle 
gennemsigtighedsniveauet og fremme bestrebelserne, så der kan opnås den 
nodvendige politiske accept. 
Det foreslås, at Kommissionen og CEN eventuelt sammen med andre organer 
gennemforer en årlig opgörelse inden for denne sektor. Opgörelsen bör kontrollere 
de nuverende aktiviteter, som der er afgivet mandat til, og fastsette prioriteter 
inden for den direkte standardisering; ved opgörelsen skal der tages hensyn til 
resultaterne af de forskningsaktiviteter, der udföres i henhold til Fellesskabets 
fjerde rammeprogram om aktiviteter inden for forskning, teknologisk udvikling og 
demonstration ' (FFC-aktioner og aktioner under programmer med 
omkostningsdeling). Den bör også omfatte gennemgang af en vejledende liste over 
den indirekte standardiserings virkninger for Unionens miljölovforslag, og bör 
omfatte en evaluering af de aktiviteter, der udföres af standardiseringsorganerne på 
egne vegne. 
ILK) Transeuropaeiske net 
Dannelsen af europeiske netverk er et relativt nyt politisk område, som får stigende 
betydning. Bortset fra nogle få undtagelser, (f.eks. telekommunikation), har 
25) EFT nr. L 168 af 10. juli 1993. 
-22-
fellesskabslovgivningen eller de dertil relaterede standardiseringsaktiviteter, som 
der er givet mandat til, ikke omfattet interoperabilitet som sådan. Hvadenten 
standardiseringen bygger på mandater eller skyldes markedet har den imidlertid 
virkning for interoperabiliteten, og standardisering vedrörende alle elementer i 
förbindelse med de indbyrdes forbindelseslinjer vil udgore et naturligt grundlag for 
netverkene. Men selvom standardiseringen udgor et vesentligt aspekt af 
netverkene, er den ikke i sig selv tilstrekkelig til at oprette europeiske netverk. 
Der kan blive behov for en mere specifik og direkte indsats fra Kommissionens side 
for at sikre interoperabilitet via felles tekniske specifikationer i europeiske 
standarder eller via lovgivning. 
Der er to tilfelde, hvor interoperabiliteten allerede er blevet anfört som et 
vesentligt lovkrav. Der er tale om direktivet om teleterminaludstyr26* (som indgår i 
en rekke andre direktiver) og direktivet om interoperabilitet for 
hojhastighedstog.27) 
Af serlig stor betydning er det standardiseringsarbejde, der er givet mandat for, 
vedrörende offentlige aftaler, serlig inden for de såkaldte udelukkede sektorer. 
Skönt interoperabiliteten ikke er det specifikke formål med disse mandaterede 
aktiviteter, udgor de felles specifikationer rent faktisk et vigtigt grundlag for den. 
Der findes mandater, (standardisering eller programmering) for områder som vand, 
olie (udnyttelse, udvinding, skibsfart), gas (udnyttelse, transmission og 
distribution), elektricitet (kendetegn, produktion, transport og distribution), 
jernbaner, lufttransport, havneinfrastrukturer, vandveje og andet terminaludstyr. 
Standardiseringsarbejdet på det informationsteknologiske område skaber de 
nodvendige verktojer for dataudveksling, indforelse af nye medier og derfor for 
interoperabilitet på alle områder. Eksempler er arbejdet med bankkort, stregkoder, 
sundhedsinformatik og de aktiviteter, der er udfort af CEN - EWOS (European 
Workshop for Open Systems) om kommunikationsprotokoller for dataudveksling 
osv. De europeiske standarder, der vedtages i henhold til nogle af ny 
metodedirektiverne om industriel udstyr, kan få indflydelse på interoperabiliteten. 
Også uden for de mandaterede områder yder standardiseringen et vigtigt potentiell 
bidrag til gennemförelsen af netverkene. Af forskellige årsager kan det imidlertid 
ske, at vigtige elementer for netverkene förbliver uden for standardiseringsområdet. 
For det förste er standardisering en frivillig procès baseret på konsensus og kun hvis 
markedsoperatoreme finder, at det er af intéresse at udarbejde og fastlegge 
standarder, vil de investere i dem. For det andet kan standardiseringen i de tilfelde, 
hvor der findes lovgivning og nationale administrative bestemmelser, kun kunne 
virke inden for disse grenser, og sådanne grenser findes nogen gange for 
vesentlige elementer af de europeiske netverk. For det tredje kan den historiske 
baggrund for de eksisterende nationale netverk gore udarbejdelsen af europeiske 
26) 91/236/E0F af 29.04.1992 ( EFT nr. L 128 af 23.04.1991). 
27) KOM(94) 107 af 15.04.1994. 
-23-
standarder indviklet og tidrovende, og det kan ikke udelukkes, at beskyttelse af 
intéresser indtil nu kan have begrenset standardiseringens omfång. 
Med skabelsen af de europeiske netverk er det blevet nödvendigt, at de offentlige 
myndigheder treffer foranstaltninger til at sikre felles tekniske specifikationer. Da 
der må legges vegt på specifikationer, som markedsoperatoreme selv har godkendt, 
er den europeiske standardisering det bedst egnede verktöj. Det vil blive 
nödvendigt at analysere, i hvor hoj grad de eksisterende standardiseringsaktiviteter, 
som enten Kommissionen har givet mandat til, eller som standardiseringsorganerne 
selv har taget initiativ til, bidrager til udviklingen af de transeuropeiske netverk. 
Der bor så gives CEN/CENELEC/ETSI nye mandater til at undersoge, hvilke 
områder og muligheder, der er for standardisering i förbindelse med 
interoperabilitet. Kommissionen bor forsöge at skabe mulighed for 
standardiseringen, enten om nödvendigt ved at forslå en godkendt 
lovgivningsramme på fellesskabsplan eller ved at anmode medlemsstaterne i 
förbindelse med droftelseme af betingelseme for standardiseringsmandaterne om at 
give tilsagn om at afregulere til fordel for mandaterede standardiseringsaktiviteter. 
II. 11 Forbrugerbeskyttelse 
Efter de tidligere fellesskabsforanstaltninger til beskyttelse af forbrugerne indförtes 
der ved traktaten om Den Europeiske Union28) en stöttepolitik til fordel for 
forbrugerne, som går ud på at skabe et höjt beskyttelsesniveau. Denne politik, for så 
vidt som den består af foranstaltninger baseret på artikel 100 A i traktaten om 
gennemförelsen af det indre marked og specifikke foranstaltninger til stötte for 
medlemsstatemes foranstaltninger med henblik på at beskytte forbrugernes sundhed, 
sikkerhed, okonomiske intéresser og opmerksomhed, indieder et område af 
Unionens politik, hvor der er et vesentligt potentiale for standarder enten som 
uafhengige standarder eller som stötte for lovgivning. 
Standarder kan benyttes som et middel til forbrugerbeskyttelse, f.eks. ved at 
fabrikanterne får mulighed for at lave produkter, som kan udskiftes med eller 
fungere sammen med andre fabrikanters produkter, eller at fremsette påstande 
vedrörende deres produkters kvalitet (skönt standarder ikke kan udgöre grundlaget 
for alle aktioner, der iverksettes med henblik på forbrugerbeskyttelse. I nogle dele 
af dette politiske område er der klart behov for tvungen regulering). Bestrebelserne 
på forbrugerbeskyttelse bor bygge på reelle behov hos forbrugerne og 
standardiseringen har mulighed for at reducere enhver tendens til unödig 
lovgivning. 
28) Artikel 3S og Artikel 129A (Afsnit XI). 
-24-
II. Standardisering og forskning 
Rådets resolution om den europeiske standardiserings rolle i den europeiske 
okonomi, som allerede er nevnt29), understreger betydningen af at styrke 
forbindelserne mellem forskning og udviklingsaktiviteter og standardisering. Det 
fjerde rammeprogram (1994-1998) om EF's aktiviteter inden for forskning, 
teknologisk udvikling og demonstration3^ forsterker den europeiske 
forskningsaktivitet på dette område på den made, at det på det industrielie 
teknologiområde omfatter et serprogram om forskning i förbindelse med 
standarder, måling og prövning. Blandt andre målsetninger vil dette program 
omfatte forskning, der er nodvendig for at fremskynde udarbejdelsen af europeiske 
direktiver og standarder til styrkel se af det indre marked og gennemforelse af andre 
EU-politikker iser dem der vedrorer sundhed og sikkerhed. 
Andre forskningsprogrammer f.eks. inden for informations- og telekommuni­
kationsteknologi vil også klart vedrore standardisering som et bidrag hen imod at få 
forskningsresultatens ud på det europeiske marked. 
På visse områder iser inden for informationsteknologi og telekommunikation er der 
allerede gjort visse erfaringer med overforsel af forskningsresultater f.eks. i 
förbindelse med RACE, ESPRIT og tilsvarende programmer. 
Inden for informationsteknologien har omfattende forskning og udvikling banet vej 
for etablering af standarder på mange områder. Som eksempel kan nevnes 
höjperformant distribueret databehandling, informationskompression med henblik på 
billedtransmission, höjperformant dokumentarkitektur, filoverforsel og 
computergrafiske, grenseflader. 
Det nye serprogram for informationsteknologi omfatter pilotsystemer, som 
validerer gennemförelsen af de foreslåede standarder og yderligere forskning 
henimod forslag til standardisering på andre områder såsom multimedieoplagring og 
-transmission, effektiv brugeradgang til globale informationskilder og systememes 
interoperabilitet. 
Frem for alt går det nye serprogram ud på at bidrage fuldt ud til forsyningen af de 
vesentlige underliggende teknologiske komponenter, der er nodvendige for at den 
gradvise gennemforelse af det globale informationssamfund kan finde sted. 
Tilknyttede pre-normative aktiviteter vil finde sted i henhold til principperne i den 
rådsafgorelse, der er henvist til tidligere i denne meddelelse, hvori betydningen af 
global standardisering og behovet for harmonisering af standarder blev fastslået med 
henblik på at sikre systemernes interoperabilitet og mulighederne for at udveksle 
information. 
29) 92/C 173/01 af 18.06.1992 (EFT nr. C 173/1 af 9.7.1992). 
30) Rådets og Europa-Parlamentets afg0relse nr. 11O/E0F af 26.04.1994 (EFT nr. 126 af 18.05.1994). 
- 25 -
Der kan siges at bestå et gensidigt forhold mellem standarder og forskning. 
Standarder kan bidrag til at öge verdien af forskningsresultaterne, ved at ny 
teknologi fremlegges i en form, som kan anvendes af industrien, og ved at der 
identificeres felles lösninger for den praktiske brug af sådan forskning. Desuden 
kan standardiseringsorganerne selv have brug for forskning, f.eks. når det under 
udarbejdelsen af en standard viser sig, at der er behov for forskning, for at den 
endelige standard kan få en sund videnskabelig basis, f.eks. når en egenskab skal 
standardiseres, men den metode, hvormed man kan fastslå dens verdi, endnu ikke 
er fuldt udviklet. 
Samtidig har standardiseringen den evne, at den kan skabe en förbindelse mellem 
forskning og lovgivning. Standardiseringens styrke - konsensus, erfaring med at 
udarbejde tekniske krav og åbenhed i processen - kan bygge på innovation, så der 
udarbejdes dokumenter, der kan anvendes og stå til rådighed for lovgivningen. 
Forbindelserne mellem standardiseringen og regulering er godt udbygget på visse 
områder (deres udvidelse til andre områder droftes andetsteds i dette dokument), og 
disse förbindelser åbner en vej for standarder baseret på innovation, så innovationen 
kan udnyttes til europeiske reguleringsformål. 
Standardiseringsorganisationerne har anerkendt forskningens betydning og nedsat en 
arbejdsgruppe, der skal behandle dette emne. Gruppen er ved at undersoge, hvilke 
behov standardiseringsorganisationerne, sektor for sektor, har for standardrelateret 
forskning og vil rapportere tilbage, når dens undersogelser og analyse er 
ferdiggjort. 
En faktor som allerede fremgår tydeligt er, at standardiseringsorganisationerne er 
ved at udarbejde detaljerede forskningskrav baseret på de behov, der opstår fra 
arbejdet med at udarbejde standarder; resultatet heraf er, at den prenormative 
forskning vil skulle legge sig tet op ad de behov, som standardiserings-
organisationerne har, såfremt der skal opnås optimalt udbytte af resultaterne. Der 
vil derfor vere behov for et nert og fortsat samarbejde mellem alle interesserede 
parter - standardiseringsorganisationer, forskere og lovgivende myndigheder - i 
förbindelse med udarbejdelsen af prenormative forskningsprogram mer og tet 
styring af de aktiviteter, der gennemfores i henhold til sådanne programmer, for at 
sikre at de opfylder standardiseringsorganisationemes behov. Det er allerede blevet 
indrömmet, at der i flere tilfelde er opstået vesentlige forsinkelser, som folge af at 
der ikke har foreligget egnede provningsmetoder, når behovet for normativ 
forskning er blevet undervurderet eller nogle gange fuldstendigt ignoreret. 
Der er behov for at bevare en omhyggelig balance i forbindelserne mellem 
standarder og forskning. Standardiseringen bidrager til, at forskningsresultaterne 
kan komme ud på markedet; men udviklingen af teknologi - og således europeisk 
stötte til teknologidreven forskning - kan vere årsag til ustabilitet i det teknologiske 
miljö, som bevirker blokering i udviklingen af standarder, når 
standardiseringsorganerne afventer udvikling i det aktuelle tekniske niveau. 
-26-
Desuden udgor den normative del af Fellesskabets FTU-politik en vesentlig del af 
Fellesskabets bidrag til udviklingen af den europeiske standardisering. 
IV. Standardisering i forhold til andre organisationer på verdensplan eller på 
europaeisk plan 
En standard er en teknisk specifikation, som adskiller sig fra andre former for 
specifikationer ved en rekke serlige kendetegn. F.eks. skal den vedtages af et 
anerkendt standardiseringsorgan, som for så vidt angår Unionen er anfört i direktiv 
83/189/E0F og den skal udarbejdes efter konsensus mellem alle interesserede parter 
ved hjelp af en gennemsigtig procès, som omfatter offentlig horing. Den skal vere 
offentligt tilgengelig og dens anvendelse er frivillig. 
Europeisk standardisering er nert knyttet til international standardisering, og det er 
derfor vigtigt at tage hensyn til dette forbindelsesled til den internationale 
standardisering. 
Nogle internationale organer laver tekniske specifikationer, som ligner standarder i 
formen, men som ikke er det, fordi de ikke opfylder alle ovenstående krav. I 
förbindelse med denne meddelelse er det vigtigt også at behandle disse 
specifikationer, og at anfore deres förbindelse til europeisk standardisering. 
Specifikationer der er vedtaget af sådanne organisationer, anses ikke for at vere 
standarder og har ingen virkning, når der i fellesskabslovgivningen hen vises til 
standarder. 
Når Fellesskabets politik har en vesentlig förbindelse til aktiviteter i sådanne 
organer, er det ligeledes vigtigt, at Fellesskabets aktion tager hensyn til disse 
aktiviteter, så man undgår uoverensstemmelser mellem specifikationer, spildt 
arbejde eller dobbeltarbejde, samt utilsigtet skabelse af lovgivningsmessige eller 
andre hindringer for handelen i instanser, hvor det internationale eller europeiske 
organ har regulerende kompetence på sit specifikke område. 
IV. 1 Verdensomspaendende standardiseringsorganer 
De verdensomspendende standardiseringsorganisationer ISO og IEC har et nert 
arbejdssamarbejde med de tilsvarende europeiske organer. 
Aftaler mellem de verdensomspendende organer og de europeiske organer giver 
mulighed for, at der kan överföres arbejde mellem de internationale og de 
europeiske standardiseringsorganisationer i begge retninger. Overforslen af 
intemationalt arbejde til det europeiske niveau sker i et stort omfång, idet det 
forbedrer effektiviteten ved at fjerne dobbeltarbejde, hindrer udviklingen af 
europeiske lösninger, der adskiller sig fra de lösninger, der godkendes på et bredere 
-27-
niveau og sikrer, at de lösninger, der findes på verdensplan, gennemfores på en 
ensartet made i hele Europa. 
I praksis benytter CENELEC normalt de intemationale standarder, der er udarbejdet 
af det tilsvarende intemationale organ, IEC, som gmndlag for sit eget arbejde. På 
samme made vil CENELEC normalt undersoge, om mandaterede de aktiviteter kan 
udfores på intemationalt niveau. 
CEN tager hensyn til det intemationale arbejde i ISO og kan i henhold til aftaler 
mellem de to organer udnytte ISO-standarderne som gmndlag for europeiske 
standarder. På områder, hvor det synes hensigtsmessigt, kan processen gå i den 
modsatte retning, det vil sige, at arbejde, der er påbegyndt på europeisk plan, kan 
udföres på ISO-niveau. 
Intemationale standarder krever en bredere konsensus end de europeiske 
standarder, og der skal derfor ske en omhyggelig sammenligning mellem de relative 
fordele ved europeiske og intemationale standarder. Kommissionen stotter fuldt ud 
overforslen af europeisk standardiseringsarbejde til det intemationale niveau. Det 
forventes imidlertid, at den endelige intemationale standard er af hoj kvalitet, 
udstedt i tide og anvendes uden for Europa såvel som inden for Europas grenser. 
Endelig bör det europeiske organ fortsat skulle vere ansvarlig over for Unionen. 
Eksempler på förekomsten af et sådant nert samarbejde på mandaterede områder 
kan findes inden for områder som fritidsfartojer, miljostyring og olie- og 
gasudvinding, produktion og distribution. 
I V. 2 Régionale og internationale organer med sektormaessig kompetence 
En rekke offentlige organisationer på intemationalt og europeisk plan har 
specifikke tekniske behov i förbindelse med deres egne serlige arbejdsområder og 
udarbejder tekniske specifikationer til stötte for deres serlige målsetninger. Et 
eksempel er NATO, som har behov for at koordinere leverancer af enhver art, og 
som udarbejder tekniske specifikationer til brug for deres styrker i alle 
medlemsstaterne. 
Visse organisationer på europeisk eller intemationalt plan, men uden for 
Fellesskabets rammer, kan som serlige ansvarsområder have regulering eller 
fastsettelse af tekniske specifikationer inden for deres kompetenceområder. F.eks. 
den europeiske organisation til sikring af luftfarten (EUROCONTROL). I denne 
förbindelse bor også nevnes den intemationale telekommunikationsunion (ITU). 
Det er et organ under De Forenede Nationer, som udarbejder tekniske 
specifikationer inden for telekommunikation herunder radiokommunikation. På 
telekommunikationsområdet dekker de specifikationer, som ITU udsteder 
(rekommandationer), generelt det tekniske område, svarende til det område, der på 
europeisk plan dekkes af ETSI. 
-28-
NATO 
Den Nordatiantiske Traktats Organisation (NATO) udarbejder tekniske specifikationer 
benevnt (Standardiseringsaftaler eller STANAG) for udstyr, der anvendes af de vebnede 
styrker og de associerede organer i medlemsstaterne. Dette har betydning for politikken 
vedrörende offentlige indkob, idet det skönt EF-traktatens artikel 223, litra b) indeholder 
bestemmelser om, at EU-medlemsstateme kan treffe de foranstaltninger, som de anser for 
nodvendige til beskyttelse af deres vesentlige sikkerhedsinteresser i förbindelse med 
fabrikation af eller handel med våben, ammunition og krigsmateriel, også fastsat, at 
sådanne foranstaltninger ikke må forringe konkurrencevilkårene inden for fellesmarkedet 
for varer, som ikke er bestemt specielt til militere formål. Betydningen af den sidste 
bestemmelse er, at Fellesskabets lovgivning vedrörende offentlige indkob finder 
anvendelse i förbindelse med de nationale forsvarsenheders indkob af produkter af enhver 
art med undtagelse af produkter, der er bestemt specielt til militere formål. 
Som et forste skridt har Kommissionen udstedt et mandat til CEN, CENELEC og ETSI 
med henblik på udarbejdelse af et standardiseringsprogram i samarbejde med NATO, i 
förbindelse med computerstottet indkob og logistisk stötte (CALS), det vil sige et 
computersystem for kob og levering af materialer til Natostyrker og andre organer. Det 
forventes, at udarbejdelsen af egnede europeiske standarder vil integrere CALS i det 
europeiske standardiseringssystem, hvilket vil vere en fordel ikke kun for indkobsenheder, 
men også for den europeiske industri. NATO er ved at oprette en af deling, der beskeftiger 
sig med spörgsmål vedrörende tekniske standarder og samarbejdet med NATO's tekniske 
aktiviteter forventes udvidet. 
I sin egen intéresse deltager industrien aktivt i samarbejdet med at udvikle CALS. På 
europeisk niveau har fabrikanterne taget udfordringen op ved at nedsette en europeisk 
CALS-industrigruppe (EUCIG), hvori deltager alle industrielle parter, som er involveret i 
den computerstottede indkobsproces. Denne gruppe beskeftiger sig aktivt med 
programmeringsopgaver. 
CEPT * 
Indtil ETSI blev dannet var det Den Europeiske Konference af Post- og 
Teleadministrationer (CEPT), der var ansvarlig for udarbejdelsen af rekommandationer 
med tekniske krav på telekommunikationsområdet. Dette arbejde er blevet endret til 
standardisering inden for ETSI; CEPT er nu blevet en organisation bestående af post- og 
telekommunikationsregulerende organisationer i en rekke europeiske stater (ikke 
begrenset til Fellesskabet og EFTA-landene). CEPT har et stort ansvarsområde inden for 
radiofrekvensregulering gennem den europeiske radiokommunikationskomite, en 
undergruppe under CEPT. 
-29 
Eurocontrol 
Eurocontrol udarbejder tekniske specifikationer ("Eurocontrol-standarder") som skal 
vedtages af luftfartsmyndighederne i medlemsstaterne (de er heller ikke sammenfaldende 
med medlemsstaterne i Fellesskabet) vedrörende udstyr og procedurer for luftfartskontrol. 
Et direktiv om definition og anvendelse af kompatible tekniske specifikationer for 
erhvervelse af udstyr og systemer til regulering af lufttrafikken31) blev udarbejdet under 
Fellesskabets transportpolitik, iser vedrörende harmonisering og integrering af 
lufttrafikkontrol med det formål at lette presset på lufttransport som folge af trafiktetheden. 
I dette direktiv opfordres Kommissionen til at fastlegge "Eurocontrol-standarder", som skal 
gores tvungne i henhold til fellesskabslovgivningen (det skal bemerkes, at 
"Eurocontrol-standarder" på trods af deres navn er tekniske specifikationer ikke standarder, 
idet de udarbejdes på anden vis end ved konsensus og idet deres anvendelse er tvungen, 
ikke frivillig). 
Direktivet giver Kommissionen mulighed for at give standardiseringsmandater til de 
europeiske standardiseringsorganer med henblik på at supplere processen med at 
gennemfore Eurocontrol-standarder. Som et forste skridt er der blevet udstedt et mandat til 
CEN, CENELEC og ETSI med henblik på udarbejdelse af et program for standarder på 
dette område i nert samarbejde med Eurocontrol. Med aktiv deltagelse af Eurocontrol er 
denne aktivitet med til at definere, på hvilke områder Eurocontrol har kompetence, og på 
hvilke områder standardiseringsorganerne har, så der kan udvikles den nodvendige struktur 
med henblik på den bedste udnyttelse af ressourcerne i denne sektor. De endelige 
standarder skal supplere de specifikationer, som Eurocontrol har udarbejdet, så der skabes 
en fuldstendig teknisk ram me for lufttrafikkontrollen på europeisk plan. 
Andre organisationer 
Der kan nevnes nogle få andre eksempler (listen er ikke udtommende) De Forenede 
Nationers 0konomiske Kommission for Europa (UNECE) udarbejder regler for transport 
på landjorden, som har betydning for den fremtidige EU-transportpolitik. Tilsvarende skal 
Fellesskabets lovgivning på söfartsområdet tage hensyn til de regler, der fastlegges af den 
intemationale sofartsorganisation IMO og inden for denne sektor også intemationalt 
anerkendte selskaber for söfartsklassifikation. På verdensplan fastsettes der også regler i 
organer vedrörende lufttransport (ICAO). 
V. Konklusioner 
Standardiseringsarbejdet er en vigtig faktor i förbindelse med den frivillige fastsettelse af 
regler, fordi det på grund af sin specifikke status fuldt ud bor stöttes af de offentlige 
myndigheder. Det er også i stand til at udgöre et effektivt, hurtigt, generelt anerkendt og 
let anvendeligt supplement til lovgivningen, og nogle gange er det en effektiv erstatning for 
31) 93/65/E0F af 19. juli 1993. 
-30-
tvungen regulering. Antallet af europeiske standarder er vokset vesentligt i de senere år og 
har bevirket, at den europeiske standardisering er kommet til at spille en serlig rolle. 
I overensstemmelse med den allerede nevnte rådsresolution bor brugen af standardisering 
stöttes og princippet med at henvise til europeiske standarder i fellesskabslovgivningen bor 
så vidt muligt anvendes. Disse politiske målsetninger bor gennemfores under hensyntagen 
til det potentiale og de begrensninger, som standardiseringen har, og som er nevnt i denne 
meddelelse. Når det planlegges at anvende standardisering, bor visse betingelser vere 
opfyldt i förbindelse med folgende spörgsmål: 
(i) Effektivitet: De europeiske standardiseringsorganisationer bor vere i stand til at 
imodekomme eftersporgslen efter europeiske standarder fra industrien og fra 
myndighederne. Dette indeberer udstedelse af standarder, som opfylder kravene 
vedrörende indhold og tidsplan for vedtagelsen; i det strategiske program har 
Kommissionen annonceret en oversigt over, hvordan den europeiske standardisering 
kan finansieres på mellemlang sigt, og den vil arbejde på grundlag af den 
infrastruktur, der er nodvendig for at kunne imodekomme kravene fra den 
forventede eftersporgsel efter standarder både fra industrien og fra de offentlige 
myndigheder. 
(ii) Europeisk dimension: Den europeiske dimension i de aktiviteter, som udfores af de 
europeiske standardiseringsorganisationer samt deres verditilvekst vil gå tabt, 
såfremt der ikke tages hensyn til deres europeiske oprindelse på nationalt plan. 
Dette indeberer en ensartet, tydelig identifikation af standardens europeiske 
karakter, når den gennemfores på nationalt plan, og en tydelig europeisk 
merkning, der viser overensstemmelse med EN'er. 
(iii) Accept: Den europeiske standardisering bor fuldt og helhjertet accepteres som et 
instrument inden for Fellesskabets politik; dette indeberer, at der skal vere fuld 
gennemsigtighed i de lobende aktiviteter, let adgang til europeiske standarder og 
fuld adgang for interesserede parter til standardiseringsprocessen. 
(iv) Behov: Der bor ske en lobende vurdering af behovet for europeiske standarder 
inden for serlige områder og selve standardiseringsprocessen bör gores stadig mere 
gennemsigtig og objektiv. Der bor etableres arbejdsforbindelser med 
erhvervsorganisationer med henblik på at förstå deres bekymringer og målsetninger 
i förbindelse med standardiseringspolitikken inden for Unionen. 
(v) Teknisk hensigtsmessighed: Standarder bor stötte integrationen på markedet, men 
bör ikke virke som en hindring for innovation. Standardiseringen må ikke begrense 
udviklingen af nye produkter ved overdrevent detaljeret at fastsette, hvilken teknisk 
lösning der skal anvendes for serlige produkter, men bor i stedet for i alle de 
tilfelde, hvor det er muligt, baseres på provningsmetoder og specifikationer 
vedrörende ydeevne. 
-31-
Kommissionen anerkender, at de europeiske standardiseringsorganisationer har tmffet 
vesentlige foranstaltninger med henblik på at imodekomme disse krav. Der er gjort store 
fremskridt, og der gennemfores vedvarende nye foranstaltninger. 
Det er imidlertid vesentligt for den fremtidige udvikling, at der gores en sådan indsats og 
den videre udbygning af den europeiske standardisering som stötte for Den Europeiske 
Unions politik bör vere baseret på et nert samarbejde og en dialog mellem de europeiske 
myndigheder og standardiseringsorganisationerne i en partnerskabets ånd. 
På baggrund heraf fmder Kommissionen, at der er behov for: 
at undersöge, på hvilke områder standardiseringen kan bidrage til udvikling af 
nerhedsprincippet ved at erstatte tvungen regulering med frivillige instrumenter; 
at sikre, at der i lovforslagene tages passende hensyn til de fordele, der kan opnås 
ved udvidet anvendelse af standardisering, så reguleringen lempes, så udnyttelsen af 
ressourcer forbedres, og iser så der opnås koherens og overensstemmelse med 
henstillingerne i Sutherland-rapporten; 
at etablere arbejdsforbindelser med standardiseringsorganisationerne på et så tidligt 
stadium som muligt inden for nye politiske områder. I denne förbindelse bör man 
stötte to-trins fremgangsmåden med programmeringsmandater efterfulgt af 
standardiseringsmandater; 
at behandle de europeiske standardiseringsorganisationer, som om de udgjorde et 
enhedssystem, hvori de enkelte komponenter treffer alle nodvendige 
foranstaltninger for at tilrettelegge en optimal fordeling af arbejdet, ved at der 
udstedes felles mandater og ved at der anmodes om felles holdninger som svar på 
sådanne mandater; 
at give standardiseringsorganisationerne den nodvendige fleksibilitet til at de i 
betragtning af processens frivillige karakter kan opfylde deres opgaver, ved at der 
gives åbne mandater, på gmndlag af hvilke standardiseringsorganisationerne i lyset 
af deres egen kompetence og ansvar definerer det standardiseringsprogram, som er 
nödvendigt for at imodekomme de krav, der er indeholdt i mandatet; 
at anerkende betydningen af at overveje nodvendig normativ forskning under 
processen med at etablere de individuelle standardiseringsprogram mer: 
at fremheve og yderligere frem me udarbejdelsen og anvendelsen af standarder, 
således at der skabes en tilskyndelse til at deltage i standardiseringsprocessen, og 
iser at fremheve og fremme brugen af standarder med henblik på at forbedre 
kvaliteten; 
-32-
at den anforer, hvilke prioriteter den har i de tilfelde, hvor anvendelse af 
standardisering vil kunne bringe fremskridt på eksisterende områder i fare eller 
beläste systemet; 
at den overvejer, hvordan der kan tages hensyn til de små og mellemstore 
virksomheders bekymringer inden for de nyligt annoncerede forslag til et integreret 
program til fordel for små og mellemstore virksomheder og håndverkssektoren og 
de finansielle initiativer inden for strukturfondene. 
På den anden side bor standardiseringsorganisationerne: 
vere opmerksomme på det nye ved den standardisering, som udfores til stötte for 
Unionens politik; i modsetning til den standardisering, der besluttes på de 
okonomiske operatörers initiativ, hvor de enkelte standarder udarbejdes for at 
imodekomme specifikke krav, vil mandaterne göre det nödvendigt at udarbejde 
sammenhengende standardiseringsprogrammer, som omfatter brede områder. Det 
betyder, at organisationerne skal förstå og vere opmerksomme på de politiske og 
juridiske rammer, de skal programmere, prioritere, styre programmeme 
omhyggeligt og vise vilje til at tilpasse sig til denne form for krav; 
så vidt muligt udvikle standarder, der er baseret på ydeevnekarakteristika og 
prövningsmetoder snarere end på serlige tekniske specifikationer for produkter, og 
de skal vere parate til at udarbejde standarder som f.eks. ydeevnestandarder, 
prövningsmetoder, procedurer og nye standarder inden for områder som 
kvalitetsstyring, som ligger ud over de traditionelle produktstandarder, da disse 
eliers vil resultere i en fortsettelse af en gammel metode som harmonisering på 
standardiseringsniveauet; 
give fuld gennemsigtighed med hensyn til de fremskridt, der gores på de 
mandaterede områder, og systematisk kontrollere forsinkelser og deres årsager; 
fremme begrebet europeisk standardisering blandt de okonomiske operatorer og 
andre eksisterende eller potentielle brugere; 
når de modtager mandater fra Kommissionen og udarbejder 
standardiseringsprogrammer, på et tidligt stadium overveje, hvilken nodvendig 
normativ forskning der bor iverksettes, og lade dette afspejle sig i planlegningen 
af programmet og udvikle egnede procedurer for den lobende opdatering af 
normative forskningsbehov og prioriteter; 
treffe egnede foranstaltninger til at forbedre representanters deltagelse i processen 
med at udarbejde standarder, så disse bedre afspejler behovene hos legitime 
intéresser som forbrugere, fagforeninger og andre grupper, som beskeftiger sig 
med arbejdstagernes sikkerhed samt representanter for miljögrupper. 
-33-
Erhvervslivet bör revidere sin deltagelse i standardisermgsaktiviteterne og bör iser sikre, at 
dets representanter lever op til opgavens betydning. 
På dette gmndlag vil Kommissionen i nert samarbejde med medlemsstaterne inden for 
rammerne af direktiv 83/189/E0F og i samråd med de europeiske 
standardiseringsorganisationer overveje udstedelse af yderligere mandater for de 
ovennevnte områder med henblik på udvikling af europeiske standarder. 
Kommissionen opfordrer Rådet og Parlamentet til at notere sig de oplysninger, der er 
anfört i denne meddelelse, og til at stötte de heri indeholdte retningslinjer. 

•^ 
ISSN 1024-4506 
KOM(95) 412 slutlig 
DOKUMENT 
SV 01 10 
Katalognummer : CB-CO-95-455-SV-C 
ISBN 92-77-93008-X 
Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg