Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om 'Strategi för konsumentpolitik 2002-2006'"

(KOM(2002) 208 slutlig)

(2003/C 95/01)

Den 7 maj 2002 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 29 januari 2003. Föredragande var Ann Davison.

Vid sin 397:e plenarsession den 26 och 27 februari 2003 (sammanträdet den 26 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 84 röster för, en röst emot och två nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Kommissionen för fram följande tre konsumentpolitiska prioriteringar för de affärsmetoder som behandlas i grönboken om konsumentskydd och tjänstesäkerhet:

- En hög gemensam konsumentskyddsnivå.

- En effektiv tillämpning av bestämmelserna, främst genom administrativt samarbete mellan medlemsstaterna och förbättrade prövningsmöjligheter.

- En stärkning av konsumentorganisationernas roll i EU-politiken, dels genom en översyn av mekanismerna för delaktighet, dels genom olika projekt för utbildning och kapacitetsuppbyggnad.

1.2. Kommittén ställer sig bakom kommissionens prioriteringar, som man ser som en ambitiös förstärkning av den nuvarande politiken för att som ett viktigt konsumentpolitiskt mål få till stånd en fungerande inre marknad. Mer än åttio olika åtgärder presenteras i den vägledande förteckning som återfinns som bilaga till kommissionens dokument. Strategin presenteras vid en tidpunkt då konsumenternas förväntningar håller på att ändras och EU-medborgarnas antal skall öka till 470 miljoner. Strategin följer på grönboken om konsumentskydd(1) och återspeglar en situation präglad av snabba förändringar och ökad komplexitet, informationssamhällets följder, införandet av euron och nya konsumentattityder till risker och hållbar och etisk konsumtion.

1.2.1. Mot bakgrund av det beslut som ministerrådet fattade i Sevilla om att överföra konsumentfrågor från rådet för inre marknaden, konsumentfrågor och turism till en ny rådskonstellation med ansvarsområdena sysselsättning, socialpolitik, hälsa och konsumentfrågor, ber kommittén rådet att försäkra att konsumenternas intressen på inre marknaden också i fortsättningen kommer att vara centrala diskussionsfrågor.

1.2.2. Kommittén förespråkar en maximal harmonisering men anser att konsumentskyddet måste vara på högsta möjliga nivå. Varje form av minskat konsumentskydd skulle vara särskilt allvarligt mot bakgrund av de pågående förberedelserna för kandidatländernas anslutning till EU.

1.3. Kommittén vill betona följande:

1.3.1. Kommittén stöder kommissionens ansträngningar att utöka och utveckla konsumentskyddet för att ge särskilt stöd till de grupper som har svårast att försvara sig i en alltmer komplex och tekniskt inriktad miljö. Kommittén är även införstådd med att det finns behov av lämplig information(2) med tanke på att det nu är så lyckligt att konsumenternas och medborgarnas intressen i allt högre grad företräds samlat.

1.3.2. Kommittén delar dessutom uppfattningen att konsumentpolitiken inte kan utformas separat från övrig politik, utan systematiskt skall integreras på samtliga övriga relevanta EU-politikområden i linje med artikel 153 i Amsterdamfördraget. Kommittén anser därför att en integrering av konsumentskydd på andra områden i gemenskapspolitiken bör utgöra en fjärde prioritering, jämställd med de tre andra prioriteringarna som nämns ovan.

1.3.3. Kommittén välkomnar den översyn av Nicefördraget som innebär en utökning av konsumentorganisationernas roll, och ser konsumentintressenas företrädare som nyckelaktörer bland kommitténs ledamöter. Ett sådant erkännande, och det stöd till effektiva, meningsfulla och ändamåls-enliga åtgärder som följer av detta, kommer att skapa förutsättningar för att föra EU närmare medborgarna.

1.3.4. Kommittén vill uppmärksamma de knappa resurser som tilldelas den del av gemenskapens arbete som fokuserar på konsumenterna och projekt för konsumentorganisationerna, till skillnad mot gemenskapspolitik på andra områden, och uppmanar budgetmyndigheten att satsa på att både öka anslagen och personalstyrkan på detta område.

2. Processen för den nya strategin

2.1. Kommissionen betonar vikten av konsekvensanalys och information till konsumenterna. Kommittén förordar att analyser görs av konsumentpolitikens konsekvenser för företagen.

2.2. Kommittén har redan tidigare beklagat att enhetlig och jämförbar EU-statistik saknas på flera olika områden. Vissa statistiska uppgifter är av särskilt intresse för konsumenterna, i synnerhet statistik som rör reklamationer och produktrelaterade olyckor. Kommittén anser att forskning och statistik från det europeiska rapporteringssystemet för olyckor i hemmet och på fritiden (European Home and Leisure Accident Surveillance System - EHLASS) bör utvecklas och användas av samtliga medlemsstater och kandidatländer.

2.3. Kommittén ger även sitt starka stöd för att konsumentorganisationerna skall tillhandahålla konsumentinformation och konsumentupplysning i EU-frågor. Genom att låta vederbörande konsumentorganisationer sprida information genom de olika kanaler som de förfogar över kan kommissionen såväl stärka konsumentrörelsen som säkerställa att informationen svarar mot konsumenternas behov och tillhandahålls på ett sådant sätt att konsumenterna kan ta till sig den. Detta skulle utgöra ett komplement till den information som företagen tillhandahåller. Kopplingarna mellan skydd och upplysning är starka, och konsumentupplysning ses alltmer som en del av ett livslångt lärande.

2.4. Kommittén betonar vikten av ett kontinuerligt forsknings- och utvecklingsprogram som även omfattar sådan forskning som kan ge underlag för konsumentpolitiska beslut. Relevant forskning inom företag, fackföreningar och konsumentorganisationer bör beaktas eftersom tillförlitlig europeisk information är mycket viktig.

2.4.1. Kommissionen skulle kunna bidra till denna typ av forsknings- och utvecklingsinitiativ genom att inrätta ett nätverk för forskare på konsumentpolitikområdet, så att en databas över olika problem som konsumenterna ställts inför skapas.

2.4.2. Konsumentorganisationer och "andra rättssubjekt" kan dra nytta av de nya bestämmelserna i det sjätte ramprogrammet för forskning och utveckling som gör det möjligt för dem att ansöka om finansiella anslag på sex kärnområden, däribland säkerhet.

2.4.3. Kommissionen bör överväga möjligheten att inrätta ett konsumentforskningsinstitut på EU-nivå enligt samma mönster som Europeiska miljöbyrån på miljöområdet. Kommittén vill också stödja utbildningscentra på nationell och regional nivå, som kommissionen skulle kunna bistå med olika icke-ekonomiska resurser.

3. De viktigaste frågorna i kommissionens förslag som kommittén har synpunkter på

Kommittén framför synpunkter främst vad gäller följande intresseområden:

3.1. Euron

3.1.1. Kommissionen bör samla erfarenheter som konsumenter i olika medlemsstater gjort när det gäller introduktionen av euron i syfte att ge råd till nykomlingar. Den bör också kontrollera kostnaderna för gränsöverskridande överföringar.

3.2. Säkerhet

3.2.1. Kommittén noterar med tillfredsställelse att kommissionens rullande program täcker ett stort antal säkerhetsaspekter och att en vägledande förteckning över åtgärder presenteras för samtliga tre målsättningar.

3.2.2. Kommittén har i tidigare yttranden(3) alltid fäst stor vikt vid förslag som gäller säkerheten såväl indirekt - t.ex. barnsäkra förpackningar - som direkt - t.ex. säkerhet i samband med leksaker och andra produkter. Genom detta arbete har kommittén haft en viktig roll för att driva på en översyn av direktivet om allmän produktsäkerhet.

3.2.2.1. Med tanke på vilken betydelse detta direktiv (som nu håller på att omarbetas) har såväl i medlemsstaterna som i anslutningsländerna som ett led i deras anslutning till gemenskapens regelverk vill kommittén göra kommissionen uppmärksam på att det största antalet dödsfall och olyckor med allvarliga skador som följd inom EU sker i samband med olyckor i hemmet eller på fritiden. Dessa olyckor är fjorton gånger vanligare än dödsfallsolyckor på arbetsplatsen och nästan dubbelt så vanliga som dödsfall i samband med motorfordonsolyckor. Prioritet måste därför ges åt produktsäkerhet, speciellt i anslutningsländerna, där olycksfrekvensen är ännu högre än i de nuvarande medlemsstaterna.

3.2.2.2. Kommittén anmodar kommissionen att utvidga det för statistikinsamlandet så viktiga europeiska rapporteringssystemet för olyckor i hemmet och på fritiden (EHLASS), som endast nämns kort första gången under tredje målet i bilagan. Ett sådant heltäckande och samordnat system för att samla in skadeuppgifter skall utgöra hörnstenen i konsumentpolitiken.

3.2.2.3. Kommittén anmodar dessutom kommissionen att utarbeta en plan för stöd till specialinriktade kampanjer för att öka allmänhetens medvetande om konsumentsäkerhetsfrågor. Enligt undersökningar som gjorts skulle mer än 80 % av olyckorna(4) ha kunnat undvikas. Det finns även ett ökat behov av utbildning i metoder för riskhantering och riskbedömning.

3.2.3. Kommittén ser positivt på de föreslagna åtgärderna för att få till stånd standarder och tjänstesäkerhet, som (med några få undantag, t.ex. i samband med installationsarbeten) inte täcks av det nya direktivet för allmän produktsäkerhet. Kommittén avser att lägga fram synpunkter på kommissionens kommande meddelande om tjänstesäkerhet (branschvis eller mer generellt).

3.3. Affärsmetoder

3.3.1. I sitt yttrande om grönboken om konsumentskydd(5) uttryckte kommittén sin tillfredsställelse över kommissionens nya grepp, dvs. allmän lagstiftning kompletterad med uppförandekodex, samtidigt som kommittén ansåg att förslaget borde förtydligas. Det föreslagna uppföljningsmeddelandet välkomnas således både som en möjlighet att säkerställa förenkling och konsumentskydd. Kommittén delar uppfattningen att man bör undvika alltför detaljerade bestämmelser, eftersom detta varken ligger i konsumenternas eller företagens intresse. I stället bör man pröva en rad andra alternativ, t.ex. samreglering. Kommittén hänvisar även till behovet av att på lämpligaste sätt - vare sig detta innebär ramdirektiv eller rekommendationer för bästa praxis - successivt införa en hög maxnivå för en harmonisering av konsumentskyddslagstiftningen. Med denna metod kan konsumenterna slippa problem med tillämpningen av principen för ömsesidigt erkännande och ursprungsland. Kommittén ser därför fram emot att få kommentera kommissionens förslag till ramdirektiv, som rekommenderas i grönboken om konsumentskydd. Detta kommer att utgöra ett enkelt regelverk kompletterat med uppförandekodexar.

3.3.2. Kommittén vill återigen betona vikten av att konsumentpolitiken systematiskt integreras i EU-lagstiftningen, något som berörda generaldirektorat bör ansvara för (dvs. generaldirektoraten för transport, energi, miljö och konkurrens). Dessutom bör åtgärdernas effekter för såväl konsumenterna som företagen fastställas. Det bör även finnas klart och tydligt definierade förfaranden för samråd, och för hur konsumenter skall kunna utses till medlemmar i olika kommittéer och arbetsgrupper samt för de olika finansieringsalternativen för att stödja dem.

3.3.3. Kommittén rekommenderar att man ser över och gör erforderliga ändringar i befintliga direktiv, inklusive direktiven om distansförsäljning, s.k. timeshare-kontrakt, paketresor, prisangivelser och garantier.

3.4. Konsumentavtal

3.4.1. Kommittén delar uppfattningen att existerande avtalslagstiftning bör ses över och förtydligas så att den blir konsekvent. För att stimulera den gränsöverskridande handeln och öka överskådligheten är det också viktigt att ångerfristerna görs enhetliga inom hela EU. Detta bör ske på högsta nivå så att konsumenternas kontakter med utlandet underlättas.

3.5. Finansiella tjänster

3.5.1. Potentialen för gränsöverskridande handel på konsumentnivå har knappast ens börjat utnyttjas. Vad som krävs är en miljö präglad av säkerhet och överskådlighet. De nya rättsliga ramarna bör uppmuntra till sådant extra konsumentskydd som erbjuds av vissa kreditkortsföretag i samband med problem, garantera säkerheten i samband med kredit- och bankkortsköp via Internet (t.ex. genom ett mer utbrett bruk av personliga ID-koder och elektroniska underskrifter) samt omfatta "fickpengskonton" för barn via Internet.

3.6. Elektronisk handel

3.6.1. Direktivet om e-handel måste genomföras snarast möjligt. Kommittén välkomnar aktörernas överenskommelse om förtroendemärkning på EU-nivå, men skulle gärna se att den innehåller ett starkare skydd för barn, inte minst med tanke på barns omfattande användning av Internet, även för inköp. Konsumenterna behöver en snabb tillgång till rättslig prövning om förtroendet för e-handeln skall öka(6). Ett samarbete mellan företag och konsumentorganisationer vad gäller ett alternativt system för tvistlösning på Internet är önskvärt. Möjligheten att gå till domstol om det skulle vara nödvändigt kvarstår.

3.7. Tjänster i allmänhetens intresse

3.7.1. Kommittén vill betona principen om konsumentrepresentation, samt även hur viktigt det är att beakta de speciella behov som finns hos konsumenter med låg inkomst och i de anslutningsländer som står inför särskilt stora omvälvningar eftersom en privatisering leder till prisförändringar och förändringar vad gäller serviceformer. Medlemsstater kan dra lärdom av varandras bästa praxis för låginkomsttagares fortsatta tillgång till nödvändig service såsom elektricitet. En undersökning på detta område skulle vara till stor nytta.

3.7.2. Med tanke på att en stor del av de allmänna tjänsterna berörs (exempelvis energi, telekommunikationer och transporter) vill kommittén återigen betona vikten av att konsument-politiken integreras inom de olika generaldirektoraten.

3.7.2.1. En integration på transportområdet blir allt viktigare, och kommittén ser gärna att det föreslagna konsumentskyddet i samband med flygtransporter utvidgas till att omfatta även andra kommunikationsmedel. Kommittén välkomnar förslagen gällande kompensation till passagerare för inställda eller överbokade flyg samt att de funktionshindrades situation skall beaktas i högre grad(7).

3.7.3. Kommittén skulle välkomna rekommendationer om konsumenternas rätt i fråga om tjänster i allmänhetens intresse i väntan på ett förslag till direktiv.

3.8. Världshandelsorganisationen (WTO)

3.8.1. Kommittén vill framhålla vikten av miljö-, hälso-, konsumentaspekter samt sociala aspekter i handelsrelaterade åtgärder. I samband med handelsrelaterade frågor måste WTO även använda sig av den sakkunskap som finns utanför företagsvärlden, t.ex. på miljö- och konsumentvetenskapsområdet(8). Det finns redan internationella organ för arbetsmarknads-, miljö- och hälsofrågor, och det behövs ett sådant organ även för konsumentskyddsfrågor.

EESK noterar att detta är den enda delen i kommissionens meddelande som handlar om globala frågor såsom handel, märkning och standardisering. Med tanke på att konsumenterna inte uteslutande verkar i europeiska sammanhang, uppmanar EESK kommissionen att lägga mer tonvikt på engagemang i globala frågor.

3.9. Tillämpning

Hur noggrant förordningarna och direktiven än utformas blir de verkningslösa om de inte tillämpas på rätt sätt. Vi uppmanar kommissionen att leva upp till sitt åtagande att prioritera en effektiv tillämpning av gällande lagstiftning och ett samarbete mellan tillsynsmyndigheter. Detta borde vara ett första steg på vägen mot att förbättra konsumentskyddet vid gränsöverskridande handel. Kommittén - som gör en uttömmande analys av denna fråga i sitt yttrande om grönboken om konsumentskydd - vill lyfta fram följande steg som förutsättning för en framgångsrik tillämpning:

3.9.1. Utveckling av forskningsbaserade system för insamling av statistik och för analyser (t.ex. vad gäller tjänstesäkerhet eller EHLASS).

3.9.2. Utveckling av systemet för snabbt informationsutbyte (Rapex), så att de organ som medlemsstaterna utsett till ansvarig myndighet snabbt kan utbyta information sinsemellan och slå larm.

3.9.3. De nationella systemen för kontroll av att lagstiftningen tillämpas på rätt sätt måste vara välstrukturerade och bestå av högkompetenta ansvariga myndigheter som hör till ett enda administrativt organ (i stället för flera olika). Kommittén ser med oro på att anslutningsländerna redan kan ha införlivat lagstiftningen utan att först ha byggt upp den infrastruktur som krävs för att kunna kontrollera att lagstiftningen efterlevs, samtidigt som kommittén ser med intresse på det aktiva stöd som vissa medlemsstater frivilligt bistår med. Tillämpningskontrollfrågor behandlas även i kommitténs yttrande om grönboken om konsumentskydd.

3.9.4. Snabb tillgång till rättslig prövning för privata konsumenter. Detta måste vara enkelt och gå snabbt, men löser inga gränsöverskridande tvister. Kommittén välkomnar därför kommissionens ansträngningar vad gäller EEJ-NET och ett alternativt system för tvistlösning.

3.10. Samråd med konsumentorganisationerna

3.10.1. Det är viktigt att samråd med konsumentorganisationerna sker i samtliga frågor som rör konsumenterna, och inte bara i samband med konsumentpolitiken. Som kommissionen så riktigt påpekar är detta dock en resursfråga. Människor som ägnar tid åt att närvara vid olika rådgivande kommittéer måste kunna räkna med att snabbt få betalt för sina utgifter. Sponsrande konsumentorganisationer måste kunna erbjuda stöd till politisk verksamhet, forskning och administration. En modell för mobilisering av extrafinansiering skulle kunna utvecklas, så att företagen ges möjlighet att donera medel till en stiftelse som finansierar konsumentverksamhet.

3.10.2. För egen del stöder kommittén det arbete som utförs av de kommittéledamöter som är verksamma på konsument- och miljöområdet. Konsumentorganisationerna hörs regelmässigt av kommittén i samband med frågor som rör dem (t.ex. WTO-förhandlingarna), och de har även hörts av kommittén i samband med arbetet inom konventet om EU:s framtid.

3.10.3. Kommittén ser gärna att ytterligare stöd ges för att stärka den rådgivande konsumentkommitténs roll och för att förbättra organisationen inom övriga rådgivande kommittéer, så att deras verksamhet för konsumenterna blir effektivare. Man måste även se till att medlemmar från anslutningsländerna blir representerade.

3.11. Konsumentinformation och konsumentutbildning

Kommittén är införstådd med att informations- och upplysningsverksamhet i första hand är en uppgift för den enskilda medlemsstaten, men anser ändå att tillhandahållandet av konsumentinformation på EU-nivå bör uppmuntras, exempelvis genom projekt, och att den europeiska dimensionen skall erkännas(9). Kommittén stöder tanken på en gemensam webbplats för konsument-organisationer inom EU som skall tillhandahålla information och fungera som en portal för organisationernas egna webbplatser.

3.11.1. Kommittén är även införstådd med att informationsverksamheten måste ske på en mängd olika sätt i vårt tekniskt inriktade samhälle. Helt klart innebär detta fördelar, men även nya och okända risker. Samtidigt som kommittén erkänner konsumentorganisationernas roll som tillförlitliga informationskällor för framför allt den breda allmänheten ser man även positivt på företagens roll och deras insatser för att utforma användarvänliga informationskanaler (t.ex. bruksanvisningar, informationsblad om försäljningsställen samt varningstexter). Kommittén har uppmanat företag och konsumentorganisationer att tillsammans tillhandahålla sådan information för t.ex. barnsäkerhet på Internet. Det finns utrymme för samarbete av detta slag omkring förbättrad konsumentinformation. Med tanke på de hinder som språket innebär inom EU-handeln välkomnar kommittén kommissionens nuvarande intresse för märkningsfrågor.

3.11.2. Kommittén anser att kommissionens inställning till konsumentupplysning är alltför begränsad och bör utvecklas. Konsumentupplysning borde integreras i EU:s befintliga utbildnings-program. Internet-säkerhet borde till exempel ingå i programmet eLearning. Begränsningen visar sig på två olika sätt i den nuvarande förslagstexten: Dels begränsar man sig till förmedling av kunskap, dels betonar man endast rättigheter.

3.11.2.1. Vad gäller det förstnämnda är det förstås viktigt med kunskaper - som ökar och utvecklas under en individs hela livscykel - men detta gäller även mer allmänna färdigheter som behövs i livet, samt även förmåga att kunna välja rätt och fatta väl underbyggda beslut. Vad gäller rättigheter - inklusive att kunna förstå och tillämpa dem - är detta förstås mycket viktigt, men lika viktigt är det med ett ökat ansvarstagande, inte minst i bredare frågor som rör miljön och en hållbar utveckling. Med hänsyn till detta välkomnar kommittén informationsprogrammen inom GD Miljö och GD Bistånd. EESK har särskilt stött frivilliga EU-program för ekologisk märkning och solidaritetsmärkning som etablerats i syfte att uppmuntra ansvarsfulla inköp.

3.11.3. Kommittén välkomnar kommissionens bidrag till informationsverksamheten bland verksamma på konsumentområdet. Även om information inte är detsamma som utbildning ger det ändå de praktiska förutsättningarna för att söka kunskap och utbilda sig.

4. Sammanfattning

Kommittén välkomnar kommissionens meddelande om strategi för konsumentpolitik 2002-2006. Kommittén stöder en maximal harmonisering, men anser att konsumentskyddet måste vara på högsta möjliga nivå. Direktivet om e-handel måste genomföras snabbt för att skydda Internet-konsumenter. Kommittén stöder en effektivare tillämpning av befintlig lagstiftning och samarbete mellan tillsynsmyndigheter. Vi förordar att konsumentpolitiken integreras i andra relevanta politikområden, till exempel utbildning.

Bryssel den 26 februari 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) EGT C 125, 27.5.2002.

(2) Kommittén kommer inom kort att sammanställa ett yttrande på eget initiativ om konsumentupplysning.

(3) EGT C 51, 23.5.2001, EGT C 117, 26.4.2000, EGT C 367, 20.12.2000, EGT C 125, 27.5.2002.

(4) European Consumer Safety Association (Ecosa).

(5) EGT C 125, 27.5.2002.

(6) Se till exempel OECD:s riktlinjer för konsumentskydd inom elektronisk handel.

(7) EGT C 155, 29.5.2001.

(8) Se till exempel OECD:s riktlinjer för konsumentskydd inom elektronisk handel.

(9) Kommittén kommer inom kort att sammanställa ett yttrande på eget initiativ om konsumentupplysning.