P6_TA(2005)0244

Social integration i de nya medlemsstaterna

Europaparlamentets resolution om social integration i de nya medlemsstaterna (2004/2210(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens tjänsteenheters arbetsdokument om social integration i de nya medlemsstaterna (SEK(2004)0848),

- med beaktande av artiklarna I-3 och III-117 i utkastet till fördrag om upprättande av en konstitution för Europa [1],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor och yttrandena från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män (A6-0125/2005), och av följande skäl:

A. Vid Europeiska rådets sammanträden i Lissabon, Nice och Stockholm i mars 2000, december 2000 respektive mars 2001 beslutade medlemsstaterna att främja sysselsättningens kvalitet och utveckling för att minska fattigdom och social utslagning, samt att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen med hjälp av det öppna samordningsförfarandet.

B. Icke-statliga organisationer spelar en viktig roll när det gäller att identifiera problem i samband med social integration och att informera allmänheten om problemen genom att utarbeta och effektivt tillämpa program för att förstärka allmänhetens medvetenhet.

C. Tillgång till anställning är ett av de viktigaste medlen för att främja social integrering. Arbetsmarknadens parter spelar en viktig roll i detta avseende, särskilt genom att främja tillgång till anställning för de mest utsatta grupperna på det sätt som anges i riktlinje 7.i 2003 års sysselsättningsriktlinjer [2].

D. På grund av könsrollsmönstren på arbetsmarknaden har kvinnor i de nya medlemsstaterna huvudsakligen anställts för lägre betalda arbeten.

E. I de nya medlemsstaterna medförde övergången till marknadsekonomi betydande strukturella förändringar på arbetsmarknaden, vilket resulterade i att arbetslösheten blev ett av de allvarligaste hindren för social integration.

F. En av de främsta orsakerna till den höga arbetslösheten i de nya medlemsstaterna är att arbetskraften inte är rörlig, vilket förhindrar att arbetstagare flyttar från regioner med hög arbetslöshet till regioner där det råder brist på arbetskraft.

G. Utan en jämförelse av olika indikatorer som bygger på insamlade uppgifter och som är harmoniserade på EU-nivå skulle det inte vara möjligt att utvärdera problemet med social utslagning i EU-25. Man måste även beakta att det i de 10 nya medlemsstaterna ännu inte finns några heltäckande, slutgiltiga och aktuella uppgifter tillgängliga.

H. I kommissionens ovannämnda arbetsdokument sägs att låg sysselsättningsnivå, bristfällig hälsovård och otillräckliga åtgärder för att ta itu med problem som drabbar minoriteter som är utsatta för diskriminering, framför allt romerna, är stora problem frågor när det gäller social integration i de nya medlemsstaterna.

I. Ett annat viktigt problem i de nya medlemsstaterna är, förutom arbetslöshet, familjernas upplösning och den utarmning som blir följden av denna, vilket leder till ny social utslagning.

J. Alla minoriteter är mer utsatta för social utslagning, och detta hänger nära samman med att de fortfarande inte får det stöd som behövs när det gäller utbildning.

K. I de nya medlemsstaterna, där ekonomiska reformer var och förblir nödvändiga för att få starka och konkurrenskraftiga ekonomier, är det av största vikt att bekämpa social utslagning, särskilt av sårbara grupper såsom äldre människor, barn, minoriteter och funktionshindrade personer.

L. I de nya medlemsstaterna medför finansieringen av systemet med lokalt styre allt större svårigheter, och på lång sikt kan detta äventyra systemets effektivitet.

M. Regeringarna i de nya medlemsstaterna delegerar allt fler uppgifter till lokala myndigheter, samtidigt som man för det mesta underlåter att tillhandahålla de ytterligare budgetmedel som behövs för att genomföra dem. I vissa nya medlemsstater saknas lämplig lagstiftning avpassad för sociala tjänster.

N. I de flesta nya medlemsstater saknas den politiska viljan att på ett kraftfullt och omfattande sätt utnyttja ekonomiska stimulansåtgärder (till exempel selektiv befrielse från skatter och sociala avgifter) för att grupper som har problem med social utslagning skall kunna komma i kapp och integreras på arbetsmarknaden.

O. Arbetsmarknadens parter har en viktig funktion att fylla i samband med den sociala integration.

1. Europaparlamentet anser att den sociala integrationsprocessen i de nya medlemsstaterna måste påskyndas och att mer resurser måste tillhandahållas för att i grunden förbättra situationen för kvinnor, ensamstående föräldrar, nykomlingar på arbetsmarknaden, äldre, sjuka eller funktionshindrade personer eller personer som långsiktigt vårdar funktionshindrade eller äldre, barn som är missgynnade eller i riskzonen på grund av avsaknad av föräldraansvar, samt språkminoriteter, flyktingar, romer och alla andra etniska minoriteter som lever på unionens territorium, utan att glömma extremt utsatta personer, såsom hemlösa och missbrukare (alkohol, narkotika).

2. Europaparlamentet poängterar att de som på grund av sjukdom, hög ålder, funktionshinder eller brist på lämpligt arbete inte har någon inkomst, måste garanteras en rimlig inkomst genom socialförsäkringssystemet, varvid nivån för existensminimum bör beaktas i större utsträckning än vad som hittills varit fallet. Bidragen bör ligga på en sådan nivå att fattigdom kan avvärjas i samband med att sociala problem uppstår. Den hjälp som tillhandahålls i samband med problematiska situationer bör undanröja orsakerna till fattigdomen och förebygga ett långvarigt socialhjälpsberoende.

3. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att i större utsträckning uppmärksamma lagstiftning på det sociala området, särskilt vad gäller intervention, och att främja integreringen av grupper i den sociala ekonomin, vars utveckling bör gynnas genom att på ett mer riktat sätt använda Europeiska socialfonden och andra strukturfonder.

4. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaternas regeringar att, då de utarbetar sin politik, behandla bristen på social integration som ett socialt problem inom ramen för Lissabonstrategin.

5. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att öka utbildningsåtgärderna, ta itu med analfabetismen (inklusive, i lika stor omfattning, funktionell och reell analfabetism), med speciell hänvisning till alla minoriteters, i vissa länder särskilt romers, behov och att avskaffa segregerad utbildning och i synnerhet beakta utbildningsbehoven i landsbygdsområden.

6. Europaparlamentet betonar vikten av att på ett mer effektivt sätt än tidigare skapa möjligheter på den snabbt föränderliga arbetsmarknaden genom ett utbildningssystem med hög kvalitet som är tillgängligt för alla på olika villkor. Parlamentet vidhåller att livslångt lärande måste göras tillgängligt för alla, oavsett tidigare utbildning, social ställning eller ekonomiska möjligheter.

7. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att öka bredden på de tjänster som erbjuds familjer, för att förbättra situationen för familjeförsörjare med barn eller äldre familjemedlemmar som är i behov av vård.

8. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att utveckla en aktiv politik för att se till att invandrare med särskilda problem eller som löper risk att drabbas av fattigdom integreras.

9. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att mobilisera medborgar- och yrkesorganisationer samt sociala organisationer, framför allt icke-statliga organisationer, religiösa och icke-religiösa organisationer, fackföreningar och arbetsgivarorganisationer, för att aktivt bekämpa fattigdomen, utan att för den skull ersätta de ansträngningar som görs av medlemsstaternas offentliga myndigheter. Medlemsstaterna uppmanas att skapa gynnsamma rättsliga och ekonomiska villkor för att dess organisationer skall kunna delta i kampen mot fattigdom och social utslagning.

10. Europaparlamentet begär att regeringarna, då de utarbetar sin politik för främjande av den sociala integration, skall fästa särskild uppmärksamhet på avskaffandet av fattigdom bland barn.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att snarast möjligt slutföra harmoniseringen av fattigdomsstatistiken och av kriterierna för att definiera denna, så att förekomsten av social utslagning skall kunna jämföras över hela territoriet för EU-25 på samma grund som den man tidigare använt inom EU-15, samtidigt som man beaktar varje medlemsstats särdrag.

12. Europaparlamentet beklagar att det finns få statistiska uppgifter från de nya medlemsstaterna och uppmanar således de nya medlemsstaterna att regelbundet insamla och offentliggöra uppdaterade och jämförbara uppgifter uppdelade enligt kön i syfte att övervaka de framsteg som gjorts i de nya medlemsstaterna med avseende på social integration. Parlamentet anser att det är nödvändigt med ett ömsesidigt utbyte av erfarenheter och bästa metoder och att det inrättas ett starkare nätverk mellan medlemsstater som står inför i stort sett liknande utmaningar.

13. Europaparlamentet uppmanar rådet, och särskilt de nya medlemsstaternas regeringar, att beakta riskerna i samband med att de nya medlemsstaternas lokala myndigheter har allt större skulder som kan äventyra deras förmåga att fullfölja sitt uppdrag och därmed leda till territoriella klyftor inom unionen, och att utarbeta en långsiktig strategi för att betydligt förbättra denna situation.

14. Europaparlamentet uppmanar rådet, och särskilt de nya medlemsstaternas regeringar, att beakta utarbetandet av en långsiktig strategi som kommer att göra det möjligt att märkbart förbättra de lokala myndigheternas finansiella situation.

15. Europaparlamentet uppmanar rådet, och särskilt de nya medlemsstaternas regeringar, att beakta ett större bidrag än för närvarande för att de lokala myndigheterna skall kunna utföra sina skyldigheter när det gäller social integration.

16. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att främja system som gör att medlemsstaterna kan samverka i fråga om utarbetandet av texter som skall ge utsatta befolkningsgrupper och minoriteter tillgång till rättsväsendet (rättshjälp, informationskontor, gratis rådgivning etc.) och att uppmuntra medlemsstaterna att utarbeta gemensamma och harmoniserade strategier i fråga om social integration på lokal nivå.

17. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att göra större ansträngningar än hittills för att lösa bostadsproblemet så att fler billigare bostäder tillhandahålls, i synnerhet genom att stödja lokala myndigheters byggnadsprojekt, för att så effektivt som möjligt hjälpa de mest utsatta grupperna.

18. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att i sin politik för social integration innefatta frågan om bostadslöshet, som är en extrem form av social utslagning, eftersom den drabbar tusentals människor, särskilt kvinnor, i varje medlemsstat.

19. Europaparlamentet uppmanar till statliga eftergifter för att göra bostadslån mer tillgängliga för de målgrupper som omfattar socialt mindre bemedlade personer.

20. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att avsätta tillräckliga medel för att garantera tillgång till kvalitativt livslångt lärande för alla, så att människor kan förbättra sin kompetensnivå. Parlamentet uppmanar dem samtidigt att införa särskilda åtgärder som underlättar för de mest utsatta grupperna att komma in på arbetsmarknaden.

21. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att i högre grad än för närvarande främja den sociala integrationen av minoriteter, förbättra förutsättningarna för romernas utbildning och upprätta ett kompletterande stödsystem för utsatta barn, tillsammans med lämpliga program för social integration.

22. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att i högre grad än hittills främja den sociala integrationen av funktionshindrade och att utarbeta lämpliga utbildnings-, yrkesutbildnings- och sysselsättningsfrämjande program.

23. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaterna att se över sin ekonomiska politik mot bakgrund av Europeiska unionens slutsatser i samband med översynen efter halva tiden av Lissabonstrategin, i syfte att främja skapandet av varaktiga arbetstillfällen av hög kvalitet. Parlamentet begär att den fria företagsamheten skall underlättas utan att detta leder till någon form av dumping inom gemenskapen.

24. Europaparlamentet betonar nödvändigheten av att vidta åtgärder i de nya medlemsstaterna för att utjämna löneskillnaderna mellan män och kvinnor med samma utbildningsnivå och samma typ av arbete i syfte att effektivare utnyttja arbetskraftsresurserna i enlighet med de målsättningar som fastställs i Lissabonstrategin.

25. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet granska hela regelverket för att bekämpa diskriminering, baserat på artikel 13 i EG-fördraget, och att vidta lämpliga åtgärder mot alla medlemsstater som inte införlivas eller tillämpar relevanta direktiv på det sätt som krävs eller inom den tidsfrist som bestämts.

26. Europaparlamentet uppmanar de nya medlemsstaternas regeringar att på ett lämpligt sätt förbereda införandet av euron så att detta inte leder till att stora samhällsgrupper hamnar i fattigdom, i synnerhet personer som har låga pensioner eller som lever på socialbidrag, varav flertalet är kvinnor.

27. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ändra inriktningen på de åtgärder som beskrivs i det ovannämnda arbetsdokumentet, så att det görs en tvärgående och sammanfattande analys som i högre grad inriktas på de rådande bristerna när det gäller respekten för de medborgerliga friheterna och de grundläggande rättigheterna samt kampen mot samtliga former av diskriminering, och uppmanar även kommissionen att rekommendera lämpliga kontrollverktyg som kommer att förenkla arbetet med att utarbeta eventuella sanktioner.

28. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skapa gemensamma prioriteringar eller en "röd tråd" som kan fungera som grund för tillgången till rättsväsendet och för samordnandet av rättssystemen på detta område inom EU.

29. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och de nya medlemsstaterna att tillsammans avsätta större ekonomiska resurser till de nya medlemsstaterna för att finansiera upprättandet av nationella handlingsplaner och för att bättre kunna uppnå målsättningarna från Europeiska rådets extra möte om sysselsättning i Luxemburg 1997 och uppmanar kommissionen att främja ett utbyte av god praxis mellan nya och gamla medlemsstater.

30. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar, parlament och lokala myndigheters representationer. Europaparlamentet ber även medlemsstaterna att översända denna resolution för kännedom till företrädarna för alla erkända etniska minoriteter på deras territorier.

[1] EUT C 310, 16.12.2004.

[2] Rådets beslut 2003/578/EG av den 22 juli 2003 om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik (EUT L 197, 5.8.2003, s. 13).

--------------------------------------------------