4. Nicefördraget och Europeiska unionens framtid
A5-0168/2001
Europaparlamentets resolution om Nicefördraget och Europeiska unionens framtid (2001/
2022(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
 med beaktande av det fördrag som undertecknades i Nice den 26 februari 2001, med beaktande av parlamentets resolutioner av den 19 november 1997 om Amsterdamfördraget (
1),
av den 18 november 1999 om förberedelserna inför reformen av fördragen och nästa regeringskon-ferens (
2), av den 3 februari 2000 om regeringskonferensen (3), av den 13 april 2000 om parlamentets
förslag till regeringskonferensen (4), och av den 25 oktober 2000 om fördragens konstitutionalise-
ring (5) och om ett närmare samarbete (6),
 med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Tammerfors, Helsingfors, Santa Maria da Feira och
Nice,
 med beaktande av artikel 163 i arbetsordningen, med beaktande av betänkandet från utskottet för konstitutionella frågor och yttrandena från utskottet
för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik, budgetutskottet,utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor, utskottet för indu-strifrågor, utrikeshandel, forskning och energi, utskottet för sysselsättning och socialfrågor, utskottetför jordbruk och landsbygdens utveckling, fiskeriutskottet, utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbild-ning, medier och idrott, utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor och utskottet förframställningar (A5-0168/2001), och av följande skäl:
A. Den regeringskonferens som avslutades i Nice den 11 december 2000 hade fått i uppdrag att genom-
föra nödvändiga reformer av fördragen och att på ett tillfredsställande sätt lösa de de återstående
problemen från Amsterdam för att förbereda unionen inför utvidgningen.
B. Europaparlamentet har vid flera tillfällen krävt en övergripande fördragsöversyn som är tillräckligt
djupgående för att tillmötesgå behoven av att demokratisera institutionerna och förbättra deras effek-tivitet inför utvidgningen.
C. Genom utvidgningen kommer oenhetligheten i de nationella intressena att öka. Om utvidgningen skall
bli framgångsrik krävs därför effektiva institutioner och beslutsmekanismer så att risken för handlings-förlamning i den europeiska integrationen undviks.
D. Det ligger på parlamentets ansvar att ge sitt samtycke till anslutningsfördragen.E. Så snart den ekonomiska och monetära unionen fullbordats kommer ett starkt behov av en politisk
union att uppstå, som motvikt till denna.
F. Nicefördraget slutförde inte processen gällande den politiska union som inleddes med Maastricht-
fördraget.
G. I förklaring nr 23 om Europeiska unionens framtid, som bifogas Nicefördraget, planeras en ny reform
år 2004. Genom denna förklaring banas väg för en ny metod för fördragsreformer.
(1) EGT C 371, 8.12.1997, s. 99.
(2) EGT C 189, 7.7.2000, s. 222.
(3) EGT C 309, 27.10.2000, s. 85.
(4) EGT C 40, 7.2.2001, s. 409.
(5) Texter antagna under sammanträdet av detta datum, punkt 7.
(6) Texter antagna under sammanträdet av detta datum, punkt 8.C 47 E/108 SV 21.2.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 31 maj 2001
H. De tal om en omläggning av Europa som hölls före regeringskonferensen inledde diskussionerna om
unionens framtid.
I. Den 20 mars 2001 hölls i Bryssel en utfrågning med de nationella parlamenten från medlemsstaterna
och kandidatländerna.
1. Parlamentet konstaterar att med Nicefördraget försvinner det sista formella hindret för utvidgningen
och bekräftar den strategiska betydelsen av utvidgningen på vägen mot Europas enande för att främja fredoch framsteg; är medvetet om att Nicefördraget infört förbättringar på vissa punkter, men anser att enunion med 27 eller flera medlemsstater kräver mer djupgående reformer så att demokrati, effektivitet,öppenhet, klarhet och ett ändamålsenligt styre kan garanteras,
2. beklagar djupt att Nicefördraget ger ett blygsamt och i vissa fall otillräckligt svar på de frågor som
stod på regeringskonferensens redan i sig reducerade dagordning; hoppas att bristerna och luckorna vadgäller ett effektivt och demokratiskt EU skall kunna avhjälpas under processen efter Nice,
3. betonar att Europaparlamentet alltid haft två kriterier för om regeringskonferensen om reformer av
institutionerna lyckats eller inte, nämligen att handlingskraften hos en utvidgad union fullständigt måstetryggas och demokratiunderskottet påtagligt måste avhjälpas, men att ingetdera av dessa mål uppnåtts iNice,
4. menar att de negativa aspekterna av regeringskonferensen bland annat är att beslutsprocessen inom
unionen blir än mer diffus och ogenomblickbar, att principen om att medbeslutandet bör utvidgas till allaområden där lagstiftning antas med kvalificerad majoritet inte har respekteras och att stadgan om degrundläggande rättigheterna inte har införlivats i fördragen,
5. menar att Nicefördragets förberedelser och förhandlingar gjorde det uppenbart, liksom fallet redan
varit tidigare i samband med Amsterdamfördraget, att den rent mellanstatliga metoden för fördragsöversyninte fungerar, vilket regeringarna slutligen erkände genom att anta förklaring nr 23 (som bifogats fördra-
gets slutakt),
6. kräver att sammankallandet av en ny regeringskonferens skall grundas på ett helt annorlunda förfar-
ande, som skall vara genomblickbart och öppet för Europaparlamentets, de nationella parlamentens ochkommissionens deltagande och i vilket medlemsstaternas och kandidatländernas medborgare ges möjlighetatt medverka i enlighet med förklaring nr 23; anser att regeringskonferensen skall inleda en konstitutionellfas,
7. tillstår att Nicefördraget sluter en cirkel som påbörjades i Maastricht och fortsatte i Amsterdam, och
kräver att en konstitutionell utvecklingsprocess inleds som skall fulländas genom antagandet av en kon-stitution för Europeiska unionen,
Grundläggande rättigheter
8. noterar den högtidliga proklameringen i Nice av Europeiska unionens stadga om de grundläggande
rättigheterna, utarbetad av det konvent som var sammansatt av företrädare för regeringarna, de nationella
parlamenten, Europaparlamentet och kommissionen; upprepar (
1) sitt åtagande att se till att de rättigheter
och friheter som erkänns i stadgan respekteras; konstaterar med glädje att kommissionen och Europeiskagemenskapernas domstol redan uttalat sig i denna riktning och uppmanar unionens övriga institutioneroch organ att ingå samma åtagande,
9. upprepar sin begäran om att stadgan skall införlivas i fördragen och därmed få juridisk kraft, så att
de rättigheter som erkänns i den till fullo skall garanteras envar, och uppmanar unionens institutioner attredan nu inom ramen för sin verksamhet tillämpa de fri- och rättigheter som erkänts i stadgan,
10. gläds över att man i artikel 7 i EU-fördraget inför ett förebyggande varningssystem som befäster
Europeiska unionens åtaganden i fråga om demokratins, frihetens, de mänskliga rättigheternas och rätts-statens värden; välkomnar det faktum att Europaparlamentet inte endast ges initiativrätt utan att även desssamtycke krävs,
(1) Beslut av den 14 november 2000 om stadgan om de grundläggande rättigheterna (Texter antagna under samman-
trädet, punkt 3).21.2.2002 SV C 47 E/109 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 31 maj 2001
Reformen av institutionerna
11. konstaterar att det nya systemet med omröstning med kvalificerad majoritet i rådet är resultatet av
en överenskommelse om maktfördelningen mellan de femton medlemsstaterna, vilken formellt öppnardörrarna för utvidgningen, men som i fråga om beslutsförfarandets effektivitet och genomblickbarhet inteinnebär någon förbättring av det nuvarande systemet och skapar allvarlig oro när det gäller dess funktion ien union med 27 medlemsstater,
12. beklagar att det inte gjorts något för att förbättra insynen i rådets verksamhet, framför allt när rådet
fungerar som lagstiftningsorgan, och uppmanar rådet att endast anta lagstiftning vid sammanträden som äroffentliga,
13. anser att överenskommelsen om kommissionens sammansättning är godtagbar eftersom den gör det
möjligt att anpassa kommissionen efter de krav utvidgningsprocessen ställer,
14. välkomnar att omröstning med kvalificerad majoritet införts för nominering och utnämning av
kommissionens ledamöter och att dess ordförandes befogenheter förstärkts, vilket bekräftar institutionensöverstatliga och oberoende ställning,
15. beklagar att parlamentets sammansättning inte utformats efter en klar plan; förvånas över beslutet
att överskrida den gräns på 700 ledamöter som fastställdes i Amsterdam; varnar för de risker som kanuppstå om antalet ledamöter ökar alltför kraftigt under övergångsperioden och uppmanar rådet att nogabeakta dessa risker då tidsplanen för anslutningarna fastställs,
16. kräver att man under förhandlingarna om respektive anslutningsfördrag korrigerar siffrorna så att
antalet företrädare i Europaparlamentet för Ungern och Tjeckien blir detsamma (22) som för Belgien ochPortugal (länder med likartad befolkningsmängd), och att man också utnyttjar detta tillfälle för att görabeslutsförfarandena öppnare, effektivare och mera demokratiska,
17. beklagar att pelarstrukturen i fördragen fått kvarstå och framför allt att det inrättats onödiga dubbla
strukturer för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken; kräver att de uppgifter som kommer an påkommissionsledamoten med ansvar för externa förbindelser samt på den höge representanten för dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skall sammanföras på en vice ordförande för kommissionenmed särskilda skyldigheter gentemot rådet,
18. noterar det övergångssystem som planeras i förklaring nr 20 om utvidgningen av Europeiska unio-
nen (som bifogas fördragets slutakt) för successiv anpassning av institutionerna under anslutningsperioden,och påpekar att det uppmärksamt kommer att följa denna anpassning och ha den i åtanke då det skallavge sitt bindande beslut om anslutningsfördragen,
19. välkomnar att man i artikel 230 i EG-fördraget erkänner parlamentets rätt att väcka talan och
begära att lagenligheten i övriga institutioners rättsakter granskas,
20. ser med glädje på de viktiga reformer som avser domstolens och förstainstansrättens struktur, funk-
tion och ansvarsområden för att förenkla rättsväsendets förvaltning i unionen och bevara enheten i gemen-skapsrätten så att unionens domsfunktion förstärks,
21. beklagar att ledamöterna av domstolen och förstainstansrätten även fortsättningsvis skall utses
genom enhälligt beslut av medlemsstaterna, vilket hädanefter är det enda undantaget från principen omatt utnämningar skall ske genom omröstning med kvalificerad majoritet i rådet, som blev allmän regelgenom Nicefördraget,
22. anser att bestämmelserna om revisionsrätten kommer att underlätta utövandet av dess funktioner
och uppmanar dess ordförande att snabbt inrätta en kontaktkommittØ med de nationella revisionsorganensordförande (i enlighet med förklaring nr 18 som bifogas fördragets slutakt) för att förbättra samarbetet,
23. upprepar sin ståndpunkt att man bör tillsätta en europeisk allmän åklagare, som skall åläggas arbe-
tet med att bekämpa bedrägerier mot unionens ekonomiska intressen,C 47 E/110 SV 21.2.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 31 maj 2001
24. välkomnar bestämmelserna om Ekonomiska och sociala kommittØn, vilka ökar förmågan att före-
träda flera samhällsgrupperingar, och bestämmelserna om RegionkommittØn, vars ledamöters demokratiskalegitimitet förstärks,
25. gläds över att man i fördraget infört en rättslig grund som gör det möjligt att genom medbeslutan-
deförfarandet anta stadgar för och bestämmelser avseende finansieringen av de europeiska politiska par-tierna,
26. är medvetet om de framsteg som gjorts genom övergången från regeln om enhällighet till beslut
med kvalificerad majoritet för antagande av ledamotsstadgan, men beklagar att denna regel inte utvidgatstill att gälla även frågor av skattekaraktär,
Beslutsprocessen
27. noterar övergången till omröstningar med kvalificerad majoritet för 35 rättsliga grunder; beklagar
att många grundläggande frågor fortfarande lyder under regeln om enhälliga beslut, vilket kommer atthindra den utvidgade unionens konsolidering,
28. påpekar i detta sammanhang att Europaparlamentet, eftersom det erbjuder ett inslag av demokratisk
medverkan och kontroll, absolut måste få mera att säga till om i den gemensamma handels- och utrikes-handelspolitiken, såväl när det gäller fastställandet av riktlinjerna som under förhandlings- och avslutnings-
fasen av denna; anser att Europaparlamentet ofrånkomligen måste få vara med och utforma EU:s handels-
politik eftersom de nationella parlamenten inte längre har några befogenheter på detta område,
29. upprepar att ökad användning av omröstningar med kvalificerad majoritet tillsammans med med-
beslutandeförfarandet när det gäller lagstiftning är nyckeln till framgång för en verklig balans mellan insti-tutionerna och för utvidgningen, och anser därför att de förändringar som infördes genom Nicefördraget ärotillräckliga; upprepar åter att omröstning med kvalificerad majoritet bör följa Europaparlamentets med-beslutande på lagstiftningsområdet som oumbärlig garanti för lagstiftningsprocessens demokratiska karak-tär,
30. beklagar att regeringskonferensen inte utvidgat medbeslutandeförfarandet till de rättsliga grunder
som såväl före som efter Nice föreskrev att lagstiftning skulle antas genom omröstning med kvalificeradmajoritet; anser att det nya fördraget inte i tillräckligt hög grad erkänner det i artikel 251 i EG-fördragetangivna medbeslutandeförfarandet som allmän regel för beslutsfattandet i unionen,
31. oroas över de komplikationer Nicefördraget infört i många rättsliga grunder för vilka omröstning
med kvalificerad majoritet nu skall gälla, och uppmanar rådet att före anslutningarna i större utsträckningutnyttja de möjligheter som ges i vissa ändrade artiklar att gå över till omröstningar med kvalificerad
majoritet och medbeslutandeförfarandet, i synnerhet avseende avdelning IV i EG-fördraget,
Närmare samarbeten
32. är positivt till de förändringar som berör närmare samarbeten och som införts på begäran av Euro-
paparlamentet och kommissionen, i synnerhet när det gäller upphävandet av rätten att lägga sitt veto pågrund av nationella intressen, och gläds över att de närmare samarbetena nu ses som en sista utväg för attfå den europeiska integrationen att gå framåt och för att göra de områden som berörs av det närmare
samarbetet till en fråga för gemenskapen,
33. anser att Europaparlamentets roll då närmare samarbeten skall tillåtas är otillräcklig och odemokra-
tisk, särskilt på de viktiga områden inom första pelaren där enhällighet inom rådet bibehålls,
34. beklagar att den mellanstatliga metod som kännetecknar områdena inom den andra pelaren även
skall tillämpas på närmare samarbeten inom säkerhets- och utrikespolitiken, och att det därför är möjligtför en medlemsstat att lägga sitt veto, att Europaparlamentets roll minskas till den vanliga rätten att hållasunderrättat och att kommissionen nöjer sig med att avge ett yttrande,
35. beklagar att de gemensamma strategierna och försvarspolitiken inte ingår i de områden där ett
närmare samarbete kan tillämpas,21.2.2002 SV C 47 E/111 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 31 maj 2001
Förklaringen om Europeiska unionens framtid
36. välkomnar förklaring nr 23 om Europeiska unionens framtid, för det nyskapande den inför i fråga
om förfarandet för reformeringen av fördragen, vilket skall grundas på effektiva förberedelser som är präg-lade av ett brett deltagande och som föregås av en bred och djup offentlig debatt,
37. anser att debatten bör föras såväl på europeisk som på nationell nivå; menar att det ligger på
regeringarnas och de nationella parlamentens ansvar att organisera denna debatt och sammanfatta resulta-ten av den, framför allt på det nationell planet; rekommenderar att man såväl i medlemsstaterna som i
kandidatländerna skall skapa en kommittØ sammansatt av företrädare för regeringen, det nationella parla-
mentet och ledamöter av Europaparlamentet som skall ha i uppdrag att fastställa riktlinjerna för och främjaden offentliga debatten,
38. anser att denna debatt skall vara öppen för allmänheten och åtföljas av en lämplig upplysnings-
kampanj, som kan förklara utmaningarna för Europas medborgare och motiverar dem till att delta aktivt;hoppas att denna debatt skall få konkreta resultat, att alla bidrag kommer att beaktas i förberedelsernainför reformen av fördragen och att debatten kommer att pågå ända tills regeringskonferensen avslutats,vilket innebär att nödvändiga budgetanslag måste införas för budgetåren 2002 och 2003,
39. är av åsikten att slutresultatet av nästa reform av fördraget huvudsakligen kommer att bero på hur
den förbereds; rekommenderar därför att man från 2002 inrättar ett konvent enligt samma mönster ochmed samma mandatfördelning som konventet för utarbetandet av stadgan om EU:s grundläggande (vars
arbete bör inledas i början av 2002), som skall bestå av ledamöter från de nationella parlamenten, Euro-
paparlamentet, kommissionen och regeringarna, och som skall ha i uppdrag att förelägga regeringskon-ferensen ett konstitutionellt förslag baserat på resultaten av den breda offentliga debatt som bör ligga tillgrund för regeringskonferensen,
40. anser att kandidatländerna bör medverka i konventet som observatörer tills anslutningsfördragen
undertecknats och därefter som fullvärdiga medlemmar,
41. noterar att de fyra ämnesområden som ingår i förklaring nr 23 inte är uttömmande och hävdar att
en debatt om Europas framtid inte kan begränsas; kommer därför att lägga fram konkreta förslag införEuropeiska rådet i Laeken; kommer vederbörligen att beakta de frågor som redan tagits upp av parla-mentets specialiserade utskott i yttrandena inför denna resolution, vilka bifogats betänkandet från utskottetför konstitutionella frågor (A5-0168/2001),
42. är positivt till att regeringskonferensen sammankallas till andra halvåret 2003, så att det nya fördra-
get kan antas i december samma år, varvid valen till Europaparlamentet 2004 kan ge en demokratiskimpuls till den europeiska integrationsprocessen, och Europaparlamentet och kommissionen kan delta iprocessen under bästa möjliga förutsättningar,
43. anser att unionens framtida funktion kommer att vara beroende av resultaten av nästa reform, och
kommer att ta hänsyn till dessa resultat då det skall ge sitt samtycke till anslutningsfördragen,
44. uppmanar de nationella parlamenten att, när de uttalar sig om Nicefördraget, ge sitt fulla stöd till
sammankallandet av ett konvent,
45. förklarar att Nicefördraget kommer att ses mot bakgrund av resultaten från Europeiska rådets möte
i Laeken, vilket kan göra det möjligt att överbrygga dess svagheter; beslutar dessutom att ta hänsyn tillresultaten från Europeiska rådets möte i Laeken när parlamentet skall yttra sig över inledandet av nästaregeringskonferens,
*
**
46. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och till medlems-
staternas och kandidatländernas regeringar och parlament.C 47 E/112 SV 21.2.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 31 maj 2001