Förslag till RÅDETS BESLUT om att fastställa gemenskapens ståndpunkti Internationella spannmålsrådet

MOTIVERING

1. 1949 års internationella veteavtal har vid ett flertal tillfällen omprövats, förnyats, uppdaterats och förlängts, vilket ledde till att 1986 års internationella veteavtal undertecknades.

1986 års internationella veteavtal, som består av 1986 års konvention om vetehandel och 1986 års konvention om livsmedelsbistånd, i dess förlängda lydelse, upphörde att gälla den 30 juni 1995.

2. Dessa avtals signatärer kom överens om att 1986 års internationella veteavtal skulle uppdateras och ges det nya namnet 1995 års internationella spannmålsavtal och att det skulle bestå av två skilda juridiska instrument, nämligen

A. 1995 års konvention om handel med spannmål, och

B. 1999 års konvention om livsmedelsbistånd.

Båda konventionerna, vars löptid ursprungligen löpte ut den 30 juni 1998, förlängdes med ett år (till den 30 juni 1999) för att lämna tillräcklig tid för omförhandlingen av konventionen om livsmedelsbistånd.

A. 1995 års konvention om handel med spannmål

1995 gjordes genomgripande ändringar i konventionen om handel med spannmål. Därför planeras inte några ändringar i den kommande konventionen. Enligt artikel 33.2 i konventionen om handel med spannmål får det internationella spannmålsrådet efter den 30 juni 1998 genom särskild omröstning förlänga löptiden för denna konvention med högst två år per förlängning.

Mot bakgrund av rådets beslut i januari 1998 bemyndigades kommissionen att på Europeiska gemenskapens vägnar rösta för en förlängning av denna konvention för perioden 1 juli 1998 - 30 juni 1999.

Kommissionen anhåller hos rådet om bemyndigande att rösta för en förlängning av denna konvention för perioden 1 juli 1999 - 30 juni år 2001.

B. 1999 års konvention om livsmedelsbistånd

1) Medlemmarna i livsmedelsbiståndskommittén beslutade inleda omförhandlingar av 1995 års konvention om livsmedelsbistånd för att på så sätt följa upp de rekommendationer som WTO-medlemsländernas stats- och regeringschefer antog vid ministerkonferensen i Singapore med hänsyn till Marrakesh-beslutet om åtgärder för de minst utvecklade länderna och för utvecklingsländer som är nettoimportörer av livsmedel.

2) Genom rådets beslut i januari 1998 bemyndigades kommissionen att på grundval av rådets förhandlingsdirektiv förhandla fram ett avtal som efterträder 1995 års konvention om livsmedelsbistånd.

3) Texten till 1999 års konvention om livsmedelsbistånd godkändes slutgiltigt vid möte i arbetsgruppen för konventionen om livsmedelsbistånd den 24 mars 1999 i vilket gemenskapen deltog.

4) Avtalet kommer att vara öppet för undertecknande av de regeringar som önskar bli medlemmar i konventionen om livsmedelsbistånd i Förenta nationernas högkvarter i New York från och med den 1 maj till och med den 30 juni 1999.

5) Syftet med 1999 års konvention om livsmedelsbistånd är att "bidra till den globala livsmedelsförsörjningen och till att förbättra världssamfundets möjligheter att trygga livsmedelsförsörjningen i katastrofsituationer och andra livsmedelsbehov i utvecklingsländer".

6) Det nya avtalet skiljer sig från tidigare avtal på huvudsakligen följande punkter :

- - Förteckningen över produkter som får lämnas som bistånd har i hög grad utvidgats till att omfatta mer än bara spannmål.

- - Bestämmelserna för att täcka transport och andra driftskostnader för transaktioner i samband med livsmedelsbistånd har skärpts, särskilt när livsmedelsbiståndet levereras direkt till de minst utvecklade länderna och i katastrofsituationer.

- - Konventionens biståndsgivare kan nu uttrycka sina åtaganden i ton eller värde eller i en kombination av ton och värde.

- - Medlemmarna i konventionen skall prioritera de minst utvecklade länderna och låginkomstländerna vid tilldelningen av livsmedelsbiståndet.

- - Den nya konventionen om livsmedelsbistånd innehåller strängare bestämmelser om att främja lokal jordbruksutveckling, inbegripet möjliga trepartsarrangemang och lokala inköp.

- - Allt livsmedelsbistånd enligt konventionen till de minst utvecklade länderna som omfattas av medlemmarnas åtagande skall lämnas i form av gåvor. Totalt sett kommer det livsmedelsbistånd som lämnas i form av gåva enligt denna konvention att utgöra inte mindre än 80 procent av en medlems bidrag och, i görligaste mån, skall medlemmarna gradvis försöka öka denna procentsats.

- - Vid fastställandet av om och i vilken utsträckning livsmedelsbistånd som lämnas med långsiktiga förmånliga kreditvillkor skall fortsätta att omfattas av en konvention om livsmedelsbistånd, kommer medlemmarna i konventionen att ta hänsyn till resultaten av de berörda multilaterala förhandlingarna som rör livsmedelsbistånd.

- - Samtliga medlemmar i konventionen har kommit överens om att bestämmelserna i den nya konventionen varken skall påverka eller hindra framtida förhandlingar, även de inom ramen för WTO, om livsmedelsbistånd som lämnas med förmånliga kreditvillkor. EU och några andra medlemmar bekräftade på nytt sin inställning att livsmedelsbistånd som lämnas med kreditvillkor inte längre bör ingå i förteckningen över livsmedelsbiståndsinsatser.

- - Den nya konventionen om livsmedelsbistånd kommer att söka förbättra effektiviteten och effekterna av livsmedelsbiståndstransaktioner, bland annat genom utvärdering av behoven av livsmedelsbistånd, övervakning av det bistånd som lämnas och samarbete mellan olika biståndsgivare, mottagare och andra berörda parter. Dessutom kommer livsmedelsbistånd som lämnas enligt konventionen om livsmedelsbistånd inte på något sätt att vara knutet till kommersiell export av varor eller tjänster till mottagarländerna.

- - Under förhandlingarna upprätthölls dialogen med de länder som tar emot livsmedelsbistånd. Försök att utöka förteckningen över biståndsgivare enligt konventionen gjordes också och kommer att fortsätta göras.

3. Den nya konventionen om livsmedelsbistånd kommer att vara öppen för undertecknande av de regeringar som önskar bli medlemmar i avtalet i Förenta nationernas högkvarter i New York från och med den 1 maj till och med den 30 juni 1999.

Under den perioden skall de regeringar som undertecknar avtalet även deponera sina ratifikations-, antagande- eller godkännandeinstrument i Förenta nationernas högkvarter i New York. Signatärerna kan emellertid beviljas en förlängning av tidsfristen. De får även deponera en förklaring om provisorisk tillämpning för att säkerställa att avtalet tillämpas den 1 juli 1999.

4. En regeringskonferens kommer att äga rum snarast möjligt efter den 30 juni 1999 för att fastställa om de nödvändiga villkoren för att avtalet skall kunna träda i kraft den 1 juli 1999 har uppfyllts. För att konventionen om livsmedelsbistånd automatiskt skall träda i kraft det datumet måste ett antal regeringar som står för minst 75 % av rösterna ha deponerat ett ratifikations-, antagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument eller en förklaring om provisorisk tillämpning före den 30 juni 1999.

5. Eftersom det inte är möjligt att avsluta gemenskapens förfarande för godkännande av konventionen inom den angivna tidsfristen, bör gemenskapen underteckna konventionen och utnyttja möjligheten att deponera en förklaring om provisorisk tillämpning. Europaparlamentet skall omedelbart och fullständigt informeras om detta.

6. Medlemsstaterna anmodas också bli signatärer till konventionen om livsmedelsbistånd med hänsyn till de bestämmelser om livsmedelsbistånd som fastställs, även om det inte är ett krav att gemenskapen och medlemsstaterna skall ansluta sig samtidigt.

Förslag till RÅDETS BESLUT om att fastställa gemenskapens ståndpunkti Internationella spannmålsrådet 99/0129 (ACC)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 jämförd med artikel 300.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

Internationella spannmålsavtalet 1995 som godkändes av gemenskapen genom rådets beslut 96/88/EG av den 19 december 1995 om undertecknande och ingående av Internationella spannmålsavtalet 1995 [1] är i kraft till och med den 30 juni 1999 om Internationella spannmålsrådet inte beslutar att förlänga det med högst två år. En förlängning av avtalet ligger i gemenskapens intresse. Kommissionen som företräder gemenskapen i Internationella spannmålsrådet bör därför ges tillstånd att rösta för en sådan förlängning.

[1] EGT L 21, 27.1.1996, s. 47.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

1. Europeiska gemenskapen är välvilligt inställd till en förlängning av Internationella spannmålsavtalet 1995 för ytterligare en tvåårsperiod.

2. Kommissionen befullmäktigas härmed att uttrycka denna ståndpunkt i Internationella spannmålsrådet.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande