Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om extra tillsyn över kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat och om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG, 79/267/EEG, 92/49/EEG, 92/96/EEG, 93/6/EEG och 93/22/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG och 2000/12/EG"

(2002/C 36/01)

Den 11 maj 2001 beslutade rådet i enlighet med artikel 47.2 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 26 september 2001. Föredragande: Guido Ravoet.

Vid sin 385:e plenarsession den 17-18 oktober 2001 (sammanträdet den 17 oktober 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt.

1. Sammanfattning av kommissionens dokument

1.1. Vid sitt möte i Lissabon uttalade Europeiska rådet sin starka vilja att integrera de europeiska finansmarknaderna och fastställde att kommissionens handlingsplan för finansmarknaderna(1) skulle genomföras senast 2005. I handlingsplanen för finansiella tjänster aviseras ett direktiv om tillsyn över finansiella konglomerat till början av 2001.

1.2. Genom direktivet skall man genomföra rekommendationerna från G-10:s gemensamma forum för kontroll av finansiella konglomerat i februari 1999, och från dess uppföljning i december 1999 om risker i samband med gruppernas interna transaktioner och riskkoncentration. Man kommer även att beakta slutsatserna i Brouwer-rapporten (Report on Financial Crisis Management, som publicerades av Ekonomiska och finansiella kommittén den 21 april 2001, s. 30). Direktivet kommer att bidra till utvecklingen av en integrerad global finansmarknad. Det är därför nödvändigt att harmonisera reglerna för hur denna skall fungera. Andra initiativ strävar i samma riktning; det finns exempelvis planer på att inom EU anta de internationella redovisningsstandarder (IAS-standarder) som utarbetats i samarbete med International Accounting Standards Committee (IASC).

1.3. EU:s nuvarande regelverk på det finansiella området är främst sektorsbaserat och i första hand inriktat på homogena finansiella grupper vars aktivitet begränsar sig antingen till banker eller värdepappersföretag eller till försäkringsföretag. Inom finansiella konglomerat (dvs. grupperingar av försäkringsföretag, banker och värdepappersföretag) kan det emellertid inträffa att de befintliga risker som är utmärkande för en viss sektor blir större eller att det uppstår nya risker. Dessa risker bör övervakas på lämpligt sätt.

1.4. I förslaget till direktiv föreslås därför nya regler för sektorsöverskridande innehav i företag liksom tillsynsregler för finansiella konglomerat som skall omfatta hela gruppen. Tillsynen av finansiella konglomerat kompletterar befintliga sektorsregler för kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag. Direktivet kommer (genom artiklarna 18-25) även att ändra befintliga direktiv på följande områden: rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (2000/12/EEG), kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (93/6/EEG), samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (73/239 EEG ändrat genom "tredje försäkringsdirektivet" (92/96/EEG)), samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (79/267 EEG ändrat genom "tredje livförsäkringsdirektivet" (92/96/EEG)) och extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp (98/78/EG).

1.5. De övergripande målen för tillsynen av konglomerat är följande:

- Att säkerställa att det finansiella konglomeratet förfogar över ett tillräckligt stort kapital, främst genom att förhindra att samma kapital räknas in två gånger och samtidigt används som riskbuffert i flera olika företag ("dubbelräkning av tillgångar").

- Att utarbeta metoder för att beräkna ett finansiellt konglomerats solvensställning på gruppnivå.

- Att hantera risker som är förknippade med gruppernas interna transaktioner och riskkoncentrationer samt frågor som rör ledningens kompetens och professionalism i finansiella konglomerat.

2. Detaljerna i förslaget

2.1. De befintliga sektorsreglerna för kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappers-företag ("reglerade enheter") kompletteras av bestämmelser som syftar till att undvika orättvisa villkor eller tillsynsarbitrage mellan olika sektorsregler (artiklarna 18-25). Med hänvisning till behovet av tillsyn inför man bland annat krav på att man från kapitalet eller solvensmarginalen skall dra av innehav i andra företag inom samma sektor när de uppgår till mer än 10 % av kapitalet eller solvensmarginalen, eller 10 % av kapitalet eller solvensmarginalen i det företag i vilket ägarposterna finns (artiklarna 18.3, 19.3 och 25.5). Medlemsstaterna kan emellertid välja att inte göra avdrag för innehav i företag som omfattas av tillsynen av konglomerat.

2.2. I artikel 1 fastställs att kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag är föremål för stabilitetstillsyn då de ingår i ett finansiellt konglomerat. I artikel 2 (definitioner) ges en allmän definition av begreppet finansiellt konglomerat, och i artikel 3 fastställs de olika tröskelvärden som skall tillämpas.

2.3. Enligt denna definition och dessa tröskelvärden är ett finansiellt konglomerat en grupp

- vars verksamhet huvudsakligen består i tillhandahållande av finansiella tjänster inom finanssektorn (som enligt årsboksluten skall överstiga 50 %),

- som inbegriper minst ett försäkrings- eller återförsäkringsföretag och minst en annan enhet som verkar inom en annan finansiell sektor,

- vars sektoröverskridande verksamhet är betydande. Förhållandet mellan solvenskraven på den minsta finansiella sektorn och de totala solvenskraven för gruppens enheter inom finanssektorn skall överstiga 10 %.

2.4. Det kan emellertid hända att de behöriga myndigheterna accepterar att sänka kvoterna i syfte att undvika ofta återkommande byten av tillämpligt regelverk för företag som står på gränsen till att uteslutas från definitionen, eller att de accepterar att ersätta balansomslutningen med intäktsstruktur eller verksamhet som inte upptas i balansräkningen (artikel 3.3).

2.5. De reglerade enheter som ingår i ett finansiellt konglomerat måste respektera befintliga regler i fråga om sektorskapital samt ha en egen kapitalbas på det finansiella konglomeratets nivå (artikel 5). I bilaga I om kapitaltäckning beskrivs tre olika metoder för beräkningen av den extra kapitaltäckningen. De behöriga myndigheterna kan välja att tillämpa endast en av dessa metoder eller att kombinera dem.

2.6. Vid beräkningen får man endast ta med egna kapitalposter som är godtagbara enligt varje särregelverk ("sektorsöverskridande kapital"), vilket innebär att ett antal egna kapitalposter som är sektorsspecifika utesluts. Kapitalbasen är tillräcklig på det finansiella konglomeratets nivå om skillnaden mellan de egna kapitalposterna och summan av kapitalkraven på sektorsnivå är positiv, eventuellt med hänsyn till det bokförda värdet av ägarintressen i andra enheter i gruppen (bilaga 1).

2.7. De reglerade enheter som ingår i finansiella konglomerat skall inrätta lämpliga metoder för att hantera risker och mekanismer för intern kontroll i syfte att under rimliga förhållanden kunna identifiera, mäta, övervaka och kontrollera transaktioner inom det finansiella konglomeratet (dvs. mellan de företag som ingår i konglomeratet) och den befintliga risk-koncentrationen inom det finansiella konglomeratet (artikel 6.2). De skall regelbundet rapportera betydande interna transaktioner samt varje betydande riskkoncentration på det finansiella konglomeratets nivå till tillsynsmyndigheterna (artikel 6.3).

2.8. Medlemsstaterna kan fastställa kvantitativa gränser när det gäller dels de interna transaktionerna inom ett finansiellt konglomerat, dels riskkoncentrationen på det finansiella konglomeratets nivå (artikel 6.4).

2.9. I artiklarna 7 till 13 fastställs regler för samarbete och utbyte av information mellan behöriga myndigheter med ansvar för att utöva extra tillsyn över de reglerade enheterna i ett finansiellt konglomerat (artikel 7). Den centrala frågan är att utse en enda behörig myndighet som skall fungera som samordnare med ansvar för att samordna och utöva den extra tillsynen. Detta är avsett att underlätta samarbetet mellan tillsynsmyndigheterna och att klargöra deras respektive roller.

2.10. Andra artiklar handlar om lämpliga interna kontrollmekanismer för att ta fram uppgifter (artikel 10), tillgång till information (artikel 11) och kontroller på plats (artikel 12). Artikel 13 handlar om de behöriga myndigheternas vidare befogenheter; de har befogenhet att vidta varje tillsynsåtgärd som de anser vara nödvändig om särreglerna kringgås (artikel 14).

2.11. I artikel 14 fastställs motsvarande tillämpning av stabilitetstillsynen för finansiella konglomerat när det gäller reglerade enheter som har sin verksamhet i EU men tillhör en grupp med hemvist utanför EU (dvs. som har sitt huvudkontor utanför EU), om de inte är föremål för en likvärdig tillsyn.

2.12. Klargörande av definitionerna i artiklarna 2 och 3, harmonisering av terminologin och utformningen av definitionerna till följd av senare EU-lagstiftning samt klargörande och anpassning av kapitalkraven i artikel 5 och i bilaga I är ändringar som kan göras enligt kommitté-förfarandet (artikel 16). I sistnämnda fall krävs det att kommissionen lägger fram ett förslag och att en framtida "kommitté för finansiella konglomerat" ger sitt godkännande.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Ekonomiska och sociala kommittén ställer sig positiv till direktivets förslag att fastställa ramar som skall tillämpas i hela EU för en effektiv extra tillsyn av kreditinstitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag som ingår i finansiella konglomerat. De finansiella konglomeraten hör till de största finansiella grupperna i världen. Om dessa konglomerat, och särskilt kreditinstitut, värdepappersföretag och försäkringsföretag som ingår i ett sådant konglomerat, skulle stöta på finansiella problem kan de allvarligt destabilisera det finansiella systemet och påverka enskilda sparare, försäkringstagare och investerare.

3.2. Enligt ESK:s uppfattning är förslagets tillvägagångssätt det rätta när det gäller att förebygga situationer där samma kapital används samtidigt för risktäckning inom två olika företag, eller till och med inom ett och samma finansiella konglomerat (s.k. dubbelräkning av lagstadgat kapital) samt situationer där ett moderföretag utfärdar obligationer och fördelar medlen som eget kapital till sina reglerade dotterföretag ("orimliga hävstångseffekter").

3.3. Även om ESK anser att förslaget innebär ett viktigt steg mot förverkligandet av en integrerad europeisk finansmarknad och mot ökad finansiell stabilitet, tvingas man påpeka att tillvägagångssättet trots allt är bristfälligt. Eftersom man grundar sig på tillsynsreglerna för de olika reglerade enheterna, saknas det en övergripande infallsvinkel i fråga om risker, och man kan inte ta hänsyn till effekterna av diversifiering och avsaknaden av samband mellan vissa verksamheter. I de studier som genomförts på internationell nivå framhålls emellertid fördelarna och de positiva effekterna av diversifiering över sektorsgränserna. Mot denna bakgrund anser ESK att det finns anledning att diskutera och vidareutveckla riskbedömningstekniken när det gäller finansiella konglomerat såväl i de miljöer där reglerna utarbetas som i de berörda sektorerna och bland övriga berörda aktörer. ESK anser därför att direktivet bör innehålla regler som syftar till att främja effekterna av diversifiering och åtskilda verksamheter, och på så vis uppmuntra de finansiella konglomeraten att stärka sin förmåga att bedöma och hantera risker.

3.4. I motsats till den metod som Baselkommittén valt att följa, förefaller det inte som om man i samband med utarbetandet av förslaget till direktiv företagit någon kvantitativ analys med hjälp av simulationer och inte heller någon bedömning av de särskilda risker som är kopplade till finansiella konglomerat. I vart fall har ESK inte fått ta del av några sådana resultat. Europeiska kommissionen har fått ta del av sådana beräkningar som genomförts på initiativ av det gemensamma forumet för tillsyn av finansiella institut (som inrättats inom ramen för Internationella regleringsbanken (BIS), och som omfattar Baselkommittén för banktillsyn, den internationella sammanslutningen av börsinspektioner (IOSCO) och IAIS (den internationella samarbets-organisationen för tillsynsmyndigheter på försäkringsområdet). ESK beklagar att resultaten av dessa beräkningar inte finns tillgängliga, eftersom de skulle göra det möjligt att avge ett mer välunderbyggt yttrande. Resultaten kan exempelvis ifrågasätta den kvantitativa tekniken med avdrag av innehav. Följaktligen måste man välja mellan att snabbt anta ett direktiv som i huvudsak är av kvalitativ karaktär, eller att anta ett direktiv som innehåller kvantitativa bestämmelser efter en grundligare analys av den verkliga situationen och i den utsträckning som simuleringar visar att det är motiverat.

3.5. Den tanke om samarbete och samordning mellan tillsynsmyndigheter som lagts fram är ett avsevärt framsteg. Om detta genomförs innebär det ett stort steg framåt mot en välorganiserad tillsyn som omfattar hela EU. Men det är inte bara genomförandet av detta som förbättrar informationsflödet och kvaliteten i övervakningen. Arbetsbördan för samtliga berörda kommer också att minska betydligt. Utnämningen av en samordnare kommer att bidra till förebyggande av behörighetskonflikter mellan olika nationella tillsynsmyndigheter och till en effektivare tillsyn. Det är särskilt viktigt att de företag som berörs av reglerna delger information endast till en instans i sin sektor och att samordnaren ser till att kommunikationen och samordningen löper mellan olika tillsynsmyndigheter.

3.6. I egenskap av rättsligt instrument är meddelandet utarbetat för att kunna tjäna som ramdirektiv som begränsar sig till ett nödvändigt minimum. I förslaget finns det inte många exakta referenser, eftersom medlemsstaterna och tillsynsmyndigheterna präglas av miniminormer, ett stort antal avvikelser och mycket begränsad insyn. Det kommer an på den framtida "kommittén för finansiella konglomerat" och på kommissionen att finslipa praxis i fråga om tillsyn och när det gäller att närmare förklara termerna i direktivet. I ett senare skede kan man tänka sig överensstämmelse mellan reglerna inom olika sektorer. Med tanke på de ifrågavarande problemens stora komplexitet och på grund av att man har begränsad erfarenhet på området för tillsyn över konglomerat, ställer sig ESK positiv till detta slag av smidiga åtgärder i fråga om tillsyn över konglomerat. Dessa åtgärder kommer att leda till välfungerande praxis och metoder som snabbt kan anpassas till tillsynsnormerna.

3.7. Det är dock anmärkningsvärt att medlemsstaterna och deras tillsynsmyndigheter tillförsäkras ett synnerligen brett spelrum, till och med när det gäller ett stort antal väsentliga aspekter. Detta skapar en onödigt stor spridning av regler och nationell praxis i fråga om tillsyn och kan leda till allvarliga snedvridningar i konkurrensen om man inte i ett tillräckligt tidigt skede kan börja arbeta på bättre överensstämmelse.

3.8. Det är därför som ESK allmänt rekommenderar inskränkningar i de valfria nationella lösningarna i direktivet, och särskilt i de lösningar som kan få allvarliga följder.

3.9. ESK understryker dessutom hur viktigt det är att skapa överensstämmelse mellan tillsynsmyndigheternas skönsmässiga beslut. I ett stort antal frågor ger meddelandet inga utgångspunkter, till exempel när det gäller valet av metod för beräkning av relationstal för kapital - detta trots att metoderna kan leda till avsevärda skillnader mellan resultaten. Därför vore det lämpligt att till en början beakta de allmänna rättsprinciperna vid utövandet av oinskränkt behörighet och att i första hand beakta proportionalitetsprincipen. Det vore också i allmänhet lämpligt att tillsynsmyndigheterna håller sig till tillämpning av de minst begränsande åtgärderna för att uppnå de eftersträvade målen för tillsyn.

3.10. ESK är dock fast övertygad om att riktlinjer behöver utarbetas när det gäller möjligheten till skönsmässiga beslut. Reglerna och tillämpningen av dessa måste tillåta insyn och vara förutsägbara. Därför är det tillrådligt att vidta lämpliga åtgärder som till exempel att offentliggöra beslut och fastställelse av omständigheter, inklusive allmänna slutsatser om enskilda fall. Utgående från dessa beslut kan man finslipa beräkningsmetoderna och utarbeta riktlinjer som förs in i direktivet genom ett kommittéförfarande.

3.11. ESK understryker att det är viktigt att tillsynsmyndigheterna idkar samarbete och står i dialog med varandra inom den framtida "kommittén för finansiella konglomerat". Detta skulle ha en mycket stor betydelse vid införandet av överensstämmande praxis på tillsynsområdet.

3.12. Överensstämmelsen kommer också att bli en följd av ökad erfarenhet genom ett så omfattande samråd som möjligt mellan tillsynsmyndigheter och berörda företag, på respektive nivå, och särskilt mellan huvudsamordnaren och konglomeratet. En viktig faktor i detta sammanhang är aktiv forskning om de mest lämpliga formerna med beaktande av tidigare regler för överens-stämmelse. Man skall då särskilt stödja sig på sådant offentliggörande av tillämpade riktlinjer som nämndes ovan.

3.13. Vad gäller lagstiftningsbehörigheten för Europeiska kommissionen, som skall bistås av den framtida "kommittén för finansiella konglomerat", föreslår ESK även att man inför samrådsförfaranden. Man skall särskilt rådfråga de berörda sektorerna och andra intressenter i syfte att inrätta en ständig dialog. I dessa förfaranden skall ingå att kommissionen och "kommittén för finansiella konglomerat" är skyldiga att å ena sidan bjuda in berörda parter för att dessa skall uttrycka sin ståndpunkt och å andra sidan i mån av möjlighet beakta de framlagda ståndpunkterna och motivera sina beslut. Detta förfarande skall läggas till liknande aspekter inom kommittéförfarandet och inom kontakterna mellan samordnarna och konglomeraten samt mellan de sektorsvisa tillsynsmyndigheterna och de företag dessa utövar tillsyn över. Därmed försäkrar man sig om att överensstämmelsen ökar i en jämn takt, vilket är oundgängligt.

3.14. Även om konglomeraten först har uppstått i Europa och till dags dato särskilt har utvecklats i vår del av världen, tenderar de numera att utvecklas på annat håll, till exempel i Förenta staterna. Att utveckla en tillsynsram enkom för EU skulle innebära en synnerligen svår konkurrenssnedvridning som drabbar de egna finansinstituten. Därför får man inte i ett första skede ställa alltför höga krav i reglerna. Detta är så mycket viktigare som EU efter det att direktivet antagits kommer att klargöra för Baselkommittén att det är nödvändigt att införa jämförbara regler i övriga länder som företräds i Baselkommittén. Det är för övrigt lovande att Baselkommittén varit mycket aktiv inom det gemensamma forumet när det gäller utarbetande av regler för samarbete mellan tillsynsmyndigheter i fråga om konglomerat. Baselkommittén har dock understrukit att den inte har behörighet att se till att kapitalkrav införs på internationell nivå inom försäkringssektorn. Detta talar för att EU-reglerna inte får omfatta alltför stränga krav i ett första skede. Vidare bör Baselkommittén tas med i den överensstämmelseprocess som skall startas.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Enligt förslaget skall innehav som överstiger en viss tröskel i ett företag som faller inom en sektor som inte omfattas av nuvarande regler för innehav dras av från kapitalinnehavet eller solvensmarginalen i ett företag som omfattas av reglerna (artiklarna 18.3, 19.3, 25.5). Om de företag som omfattas av reglerna överskrider den tillämpliga tröskeln för ett sådant avdrag har de inte nödvändigtvis rätt att beräkna sitt kapitalinnehav enligt reglerna för finansiella konglomerat eftersom det är möjligt att de inte i egenskap av grupper är sådana finansiella konglomerat som avses i artikel 2 och 3. I vissa fall kan detta innebära svåra nackdelar för en finansiell grupp och leda till snedvridning i konkurrensen. Därför anser ESK att konglomeraten skall ha möjlighet att tillämpa reglerna för kapitalkrav varje gång då tillämpliga trösklar för avdrag har överskridits men trösklarna för vad som kan anses vara ett finansiellt konglomerat inte har överstigits.

4.2. ESK anser det vara väsentligt att de finansiella konglomeraten är skyldiga att redovisa för en enda myndighet, det vill säga att en samordnare är deras direkta och enda motpart.

4.3. När det gäller definitionen av konglomerat rekommenderar ESK att man inte bara beaktar de aspekter som förs fram i artiklarna 2 och 3. Den bästa lösningen vore kanske att anta en smidig metod som tillåter att ett flertal kriterier används, till exempel inkomster, kapital, balansomslutning och eventuellt andra faktorer.

4.4. Enligt bilaga 1 kan man vid beräkningen av ett konglomerats solvensåligganden endast beakta sådant kapitalinnehav som tillåts enligt respektive regler för varje enskild sektor (sektorsöverskridande kapital). Vidare beaktas godtagbarheten av vissa kapitalinnehav liksom även i vilken grad kapitalet verkligen kan föras över och finns tillgängligt. Dessa krav kan leda till stora nackdelar i förhållande till konkurrenter som inte är underkastade tillsynen över konglomerat. Även sektorsvisa kapitalbaser kan utgöra ett skydd mot risker inom konglomeratet och bidra till att minska eventuell "smittorisk".

4.5. Förslaget beaktar inte minoritetsinnehav på proportionell basis förutom i den första beräkningsmetoden (se bilaga I). Detta skulle bland annat innebära en avsevärd nackdel för de företag som är underkastade extra tillsyn i enlighet med de övriga metoderna. I syfte att undvika en sådan obalans föreslår ESK att man håller fast vid nuvarande regler och tillåter att även de två övriga beräkningsmetoderna tas i beaktande på ett övergripande sätt.

4.6. I enlighet med artikel 6.5 är medlemsstaterna eller de nationella tillsynsmyndig-heterna behöriga att fastställa kvantitativa begränsningar för interna överföringar i gruppen eller att vidta andra tillsynsåtgärder som når samma syfte. Det förekommer dock redan nu en rad sektorsvisa begränsningar. Dessutom varierar betydelsen av interna överföringar inom gruppen och koncentrationen av risker mellan olika konglomerat. Därför föreslår ESK smidigare metoder på detta område och rekommenderar att kvalitativa kriterier tillämpas.

4.7. För att kunna fastställa vilka kapitalinnehav som behövs för att täcka de verkliga riskerna som ett konglomerat löper borde direktivet i högre grad beakta minskningen av risker genom spridning samt tekniker som inrättats i detta syfte, till exempel kompensation för hedging. I ett första skede kommer de tekniska hindren utan tvivel att vara betydande, men detta hindrar inte att man utformar ett klart mål och att man vidtar vissa mått och steg, till exempel sektorsövergripande kompensation för de innehav som olika företag inom konglomeratet har på valutamarknaden.

4.8. Enligt förslaget är det tillåtet för ett företag som omfattas av reglerna att tillhöra flera finansiella konglomerat utgående från att innehav på under 50 % är tillräckliga för att få ett betydande inflytande. I syfte att undvika alla överflödiga krav rekommenderar ESK dock att man fastställer vad som är interna överföringar inom gruppen på snävare grunder och att man endast inbegriper de företag som konglomeratet kan utöva ett avgörande inflytande över.

4.9. Det kommande direktivet om konglomerat avser även att förbättra direktiven om andra grupper, bland annat försäkringsgrupper, samtidigt som hänsyn tas till överensstämmelse med direktivet för konglomerat. Vad gäller beräkningen av solvensmarginalen i en försäkringsgrupp (det vill säga framför allt i fråga om kapitalbas), avser man genom artikel 24.5 i direktivet (om extra tillsyn över försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp) att överföra behörighet till de nationella tillsynsmyndigheterna för att dessa skall kunna avgöra vilken proportionell andel av denna marginal som skall tillskrivas företag som ingår i en försäkringsgrupp utan att det finns något kapitalsamband mellan dessa. Denna avsaknad av finansiellt samband leder till att de ömsesidiga överenskommelserna mellan dessa företag enbart följer av avtal som träffats mellan företagen i fråga. Därför föreslår ESK:

- Att berörda företag helst själva får fastställa den proportionella andelen med skyldighet att på förfrågan motivera sitt val för behörig myndighet.

- Att denna myndighet i annat fall beaktar de avtal och ömsesidiga överenskommelser som finns då den proportionella andelen slås fast, i syfte att inte ålägga företagen mer än nödvändigt. I detta fall kunde man i direktivet helt enkelt lägga denna paragraf i anslutning till sin motsvarighet i bilaga I i förslaget (det vill säga fjärde stycket i avsnitt I.1).

4.10. Tillämpningen av direktivet kommer att kräva betydande insatser av reglerade företag och tillsynsmyndigheter när det gäller organisation, förfaranden för delgivning av information samt IT. Vidare måste man beakta att den nya Baselöverenskommelsen snart kommer att innebära att motsvarande regler tillämpas på internationella bankföretag i hela världen. Därför rekommenderar ESK att detta direktiv börjar tillämpas minst ett år efter det att det offentliggjorts i EGT, men inte före 2005 eftersom tillämpningen av Baselöverenskommelsen då blir obligatorisk.

5. Slutsatser

5.1. Föreliggande förslag till direktiv är positivt av följande skäl:

- Förslaget är ett led i globaliseringen av finansmarknaderna och svarar mot det behov av en översyn av harmoniseringen som följer på globaliseringen.

- Förslaget innebär ett bättre konsumentskydd. Som konsumenter räknas i detta sammanhang insättare, investerare och försäkringstagare.

- Förslaget skapar en allmän ram inom vilken en tillnärmning kan ske mellan de mycket olika förhållanden som råder i olika länder.

5.2. Det förväntas att de föreslagna bestämmelserna leder till en betydande ökning i kapitalbasen inom konglomeraten. Med hänsyn till både kapitalkostnader och ökade inre kostnader till följd av de nya tilläggsreglerna och därmed även ökade driftskostnader inom konglomeraten och de företag som hör till ett konglomerat, förväntas en viss ökning i de slutliga kostnaderna för de tjänster som tillhandahålls av berörda företag. Det är därför viktigt att på förhand utvärdera tillräckligt noggrant vilka specifika risker som finns och hur stora dessa risker är. Vidare skall man utreda hur stor kapitalbas som behövs för att täcka dessa risker innan man antar grova metoder som exempelvis avdrag av kapitalbasen.

5.3. Valet står mellan ett snart antagande av ett direktiv som snarast är kvalitativt och ett direktiv som innehåller kvantitativa bestämmelser (till exempel avdrag av kapitalbasen) och som antas efter en fördjupad utvärdering av den verkliga situationen och med hänsyn till resultaten av simuleringar. ESK uttalar sig därför till förmån för ett direktiv som är kvalitativt till sitt innehåll.

5.4. Förfaranden för att sätta i gång processen bör så fort som möjligt införas. Vidare bör man stödja och stegvis åstadkomma större överensstämmelse med tanke på det stora spelrum som ursprungligen givits medlemsstaterna. Ett stort spelrum är utan tvivel oundvikligt till en viss grad i ett första skede, men bör också vara så begränsat som möjligt. Dessa förfaranden skall styra förbindelserna mellan tillsynsmyndigheterna men också förbindelserna till de finansiella konglomeraten. En för svag överensstämmelse torde vara anledningen till betydande konkurrenssnedvridning.

5.5. Med tanke på den redan nu snabba uppkomsten och utvecklingen av konglomerat i tredje länder måste EU efter att direktivet antagits klargöra för Baselkommittén nödvändigheten av att införa jämförbara obligatoriska regler och vidta åtgärder för större överensstämmelse på sin nivå. EU:s finansiella grupper drabbas annars av en stor konkurrensnackdel gentemot sina kolleger i tredje länder.

5.6. Samråd med de sektorer som är föremål för tillsyn är även väsentligt inom ett kommittéförfarande i syfte att uppnå så effektiva regler som möjligt.

Bryssel den 17 oktober 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) KOM(1999) 232 slutlig, 11.5.1999.