EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.02.1996 
KOM(%) 53 slutlig 
MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 
DEN INTERNATIONELLA HANDELNS 
VÄRLDSOMSPÄNNANDE UTMANING: 
EN MARKNADSSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN 

14.02.1996 
DEN INTERNATIONELLA HANDELNS 
VÄRLDSOMSPÄNNANDE UTMANING: 
EN MARKNADSSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN 
1. Inledning: Behovet av en marknadsstrategi 
2. Målen med en marknadsstrategi 
3. Politiska instrument som redan står till förfogande 
i) Den multilaterala nivån 
ii) Den bilaterala nivån 
iii) Kompletterande politik 
4. Åtgärder för att fastställa en konkret marknadsstrategi 
i) Det bilaterala programmet 
a) Uppdagandet av handelshinder 
b) Metoder för att undanröja dessa hinder och främja marknadstillträdet 
c) Bättre samstämmighet mellan olika åtgärder 
d) Förbättrad samordning mellan olika aktörer 
ii) Det multilaterala programmet 
a) Konsolidering av Uruguayrundans regelverk 
b) Andra åtgärder för att öppna marknader 
c) Nya områden för liberalisering 
5. Sammanfattning 
/CL 
14.02.1996 
Meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och 
Regi onkom m i ttén 
DEN INTERNATIONELLA HANDELNS VÄRLDSOMSPÄNNANDE UTMANING: 
EN MARKNADSSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN 
1. Inledning: Behovet av en marknadsstrategi 
1. Europeiska unionens välstånd är till stor del beroende av utländsk handel och 
utländska investeringar. Den ekonomiska återhämtningen under åren 1993-1994 har 
föregåtts av en stadig exporttillväxt. Unionen har en öppen ekonomi där sysselsättningen 
till en stor del är direkt beroende av exporten, och indirekt till en ännu större andel. 
Exporten står för en femtedel av världshandeln i varor och Europas direktinvesteringar 
i tredje land svarar för över en tredjedel av direkta utländska investeringar i världen. 
Direkt investerat utländskt kapital i Europa uppgår till 460 miljarder dollar och utländska 
investeringar ligger till direkt grund för miljoner arbetstillfällen i unionen. Detta är 
anledningen till att den gemensamma handelspolitiken utgör en hörnsten i Romfördraget 
och att ett stort antal aktioner har vidtagits och genomförandeinstrument införts. 
2. Den europeiska ekonomins öppenhet för internationell konkurrens gör det möjligt för 
företagen att skaffa varor och tjänster för omedelbar konsumtion och att finansiera sig 
själva under de bästa förutsättningarna i världen och på så sätt stärka sin internationella 
konkurrenskraft och skapa arbetstillfällen i Europa. Därigenom främjas även ett större 
urval för konsumenterna, vilket har förnyelse till följd. Det kan dock förmodas att den 
under de kommande åren allt öppnare marknaden kommer att utsättas för ett ständigt 
ökande konkurrenstryck till följd av import till den gemensamma marknaden och, liksom 
under tidigare år, kommer att utsättas för de problem och friktioner som inte går att 
undvika i någon omstruktureringsprocess. Detta bör ses i ett större ekonomiskt 
sammanhang där, inom ramen för en global ekonomi, verksamhet till följd av 
omlokalisering, grundad på komparativa fördelar och frihandel, kan återföras till Europa 
i sin helhet och ha positiva efekter för näringslivet och sysselsättningen i EU. Krav på 
skydd eller statligt stöd bör därför bedömas mot bakgrund av av att en utåtriktad politik 
leder till en större tillväxtpotential och gradvis kommer att minska behovet av de direkta 
sociala åtgärder som är förbundna med anpassningssträvandena. En öppen marknad har 
därför avsevärda fördelar att erbjuda både näringslivet och medborgarna. 
3. Europeiska företag utsätts för en mycket större konkurrens än tidigare: de bör få 
möjlighet att konkurrera på likvärdiga villkor, särskilt på utländska marknader, utan att 
begränsas av handelshinder. Som redan betonats i kommissionens vitbok om tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning1 är en öppen världsmarknad ett av de grundläggande 
villkoren för att säkerställa en snabbare tillväxt och effektivare sysselsättningsåtgärder i 
Europa. Om den europeiska industrin till fullo vill skörda frukterna av en förbättrad 
konkurrenspolitik på hemmaplan och utnyttja de stordriftsfördelar som en allt mer 
integrerad marknad medför, måste Europeiska unionen utforma sin strategi i fråga om 
internationella ekonomiska förbindelser så att de europeiska företagens verksamhets­
förhållanden kan förbättras. 
4. Ytterligare liberalisering av handeln bidrar till den gradvisa globaliseringen av 
marknader och företag. Handel med varor och tjänster åtföljs i allt högre grad av 
investeringar och nätverksverksamhet mellan företag. Utbytet omfattar i allt större 
utsträckning handel med halvfabrikat mellan företagen och globalt resursutnyttjande syftar 
till en optimal fördelning av anläggningar för forskning, utveckling och tillverkning. 
Handel i fråga om passiv förädling som utnyttjar lokala fördelar för att sänka 
tillverkningskostnaderna eller för logistiksystem förvandlar även medelstora företag till 
globala aktörer. 
5. Det industriella samarbetet på internationell nivå,som syftar till större produktivitet 
till lägre kostnader, leder till samarbete mellan företag i form av strategiska allianser. 
Global konkurrenskraft kräver att företagen konstant anpassar sig till den allt friare 
rörligheten för varor, tjänster, kapital och personer. Ett klart uttalat mål för 1994 års 
meddelande om industriell konkurrenskraft från kommissionen är att skapa ett gynnsamt 
klimat för ett optimalt utnyttjande av lokala fördelar. 
6 För att uppnå konkurrenskraft i den globala ekonomin behöver företagen i EU dels 
säkerställa sin närvaro på marknaderna i tredje land, dels fullt ut utnyttja den inre 
marknadens fördelar. Den regionala integrationsprocessen och uppgången av enorma 
geografiska marknader som t.ex. Kina kräver en aktiv närvaro och ett ökat samarbete med 
lokala partners för att säkerställa framtida marknadsandelar. Sådana initiativ från den 
privata sektorns sida måste främjas. 
7. Den inre marknaden underlättar den ekonomiska integrationsprocessen och 
strukturella förändringar som syftar till lika möjligheter vid start av företag. Fördelar som 
utländska konkurrenter kan dra av den inre marknadens liberalisering bör kompenseras 
genom ansträngningar att säkerställa EU.s affärsmöjligheter på marknader i tredje land. 
Kommissionens roll för främjandet av handel och samarbete på internationell nivå bör 
således ses över mot bakgrund av de förändrade marknadsförhållandena i Europa och 
världen i övrigt. 
8. Europeiska företag möter ett otal hinder utomlands av helt olika slag2. Förutom att 
Kapitel B.II.6 
T.ex. rullar som i många fall är avsevärda och som alltid innebär betydande förvaltningskostnader 
för uppfyllande av tullformaliteter, regelrätta brott mot ingångna avtal, "oreglerade" metoder, även 
på områden där handelsregler har funnits under lång tid (t.ex. tillämpning av höga exportskatter 
för att kringgå det förbud mot exportrestriktioner som föreskrivs i artikel XI i GATT-avtalet eller 
tillämpning av differentierad exporttaxering för att undvika subventionsbestämmelser), "missbruk" 
föra en politik som är lämpad för att gynna den europeiska industrins internationella 
konkurrenskraft, måste gemenskapen därför eftersträva en förbättrad tillgång till 
marknaderna i tredje land samtidigt som den egna marknaden gradvis fortsätter att 
öppnas, både genom att säkerställa att parterna i Uruguayrundan fullt ut uppfyller sina 
förpliktelser och genom att vidta andra åtgärder för att få tillgång till marknaderna. 
9. Vid genomförandet av denna strategi bör förbindelserna mellan EU och vissa 
enskilda tredje länder eller regionala grupperingar spela en huvudroll. I fråga om 
exempelvis de central- och östeuropeiska länderna måste i första hand genomförandet av 
Europaavtalen som syftar till att underlätta dessa länders anslutning till EU utgöra det 
bästa hjälpmedlet för att nå bättre tillgång till marknaden. Beträffande andra länder, t.ex. 
OSS-länderna, bör, förutom genomförandet och utvidgningen av deras åtaganden inom 
ramen för de bilaterala avtalen, marknadstillträde särskilt betonas i samband med de 
pågående förhandlingarna om deras anslutning till WTO. Utbyten med marknader under 
utveckling i andra regioner kan främjas genom förhandlingar om ytterligare tullsänkningar 
och upphävande av andra handelshinder. I fråga om utvecklingsländerna bör åtgärder till 
stöd och främjande av deras integration i det multilaterala handelssystemet särskilt 
beaktas. 
10. I detta meddelande lämnas förslag i syfte att nå dessa mål. Det europeiska 
näringslivets stöd kommer att vara avgörande för att de här beskrivna strategierna skall 
kunna utvecklas. Detta meddelande är avsett att ligga till grund för snabba reaktioner från 
det europeiska näringslivet och andra berörda parter, så att den politik som skissas upp 
kan finslipas ytterligare, vilket även kan ske vid genomförandet under det kommande året. 
En verkligt öppen marknad är visserligen ett långsiktigt mål som nödvändigtvis tar tid, 
men en strategi för förbättrad tillgång till marknaderna bör leda till effektivare 
gemenskapsåtgärder och konkreta fördelar för den europeiska industrin, särskilt små och 
medelstora företag. 
11. I avsnitt 2 och 3 anges målen och de instrument som är tillgängliga för en effektivare 
marknadsstrategi. Avsnitt 4 är uppdelat i två delar. I den första anges programmet för ett 
bilateralt marknadsöppnande och i den andra det multilaterala programmet. 
2. Målen med en marknadsstrategi 
av lagliga metoder (t.ex. tillämpning av olika tullsystem vid olika stadier i tillverkningsprocessen, 
inte i avsikt att skydda den inhemska marknaden, utan för att påverka leveranserna av insatsvaror 
och gynna inhemsk tillverkning eller export av färdigarbetade produkter samt diverse andra 
metoder för att hindra tillgången till råmaterial), hinder på de "nya" områdena för 
handelsbestämmelser (begränsningar avseende immaterialrätt påverkar självklart även handeln med 
varor, medan begränsningar av handeln med tjänster i sig kan vara berättigade men även påverkar 
handeln med många produkter där en mycket hög tjänstefaktor ingår: flygplans- och varvsindustri 
osv), "osynliga" hinder, i synnerhet otillräcklig eller icke befintlig tillämpning av nationella lagar 
och andra författningar som till synes är avsedda att uppfylla tredje lands internationella åtaganden, 
liksomotillräckliga (ellert.o.m. obefintliga) eller otillräckligt upprätthållna inhemska bestämmelser 
om konkurrensbegränsningar inom den privata sektorn som utgör hinder för marknadstillträde. 
12 Gemenskapen har av hävd arbetat på att avskaffa utländska handelshinder genom 
bilaterala och multilaterala förhandlingar, inbegripet tillgripandet av internationella 
tvistlösningsmekanismer. Själva framgången med dessa liberaliseringsansträngningar har 
dock medfört att många av de mindre uppenbara hindren blivit mer påtagliga och till 
större skada Dessutom är det ju så att fler nya avtalade handelsbestämmelser leder till 
att behovet av att övervaka dem och säkerställa en effektiv tillämpning av dem ökar. Det 
krävs därför 
ett mera systematiskt, samstämmigt och aktivt förhållningssätt från gemenskapen i 
fråga om både förhandlingar och verkställande av handelsavtal och -bestämmelser, 
att gemenskapen i sin handelspolitik i högre grad betonar vikten av att marknaderna 
/ tredje land öppnas. 
13. Därför bör en marknadsstrategi inriktas på följande mål: 
a) Gemenskapens handelspartners måste på ett effektivt sätt uppfylla de mänga och 
komplicerade åligganden som följer av de avtal som nu omfattas av WTO. Med 
hänsyn till att de områden som omfattas av WTO har utökats betydligt jämfört med 
GATT, kommer omfattningen av och komplexiteten i dessa bemödanden till 
genomförande och verkställande att bli mycket större än vad som krävdes för GATT-
ordningen, och bl.a. även omfatta immaterialrätt och tjänster. Lagstiftningen i fråga 
om genomförandet av de åligganden som följer av WTO bör inte endast antas, men 
även verkställas på ett effektivt sätt. Det är uppenbart att om gemenskapens 
ansträngningar för att säkerställa att andra länder uppfyller sina åligganden skall vara 
effektiva och trovärdiga, så måste gemenskapen ytterst noggrant uppfylla sina egna 
åligganden på detta område. 
b) Den förnyade betoningen på handelspolitikens inriktning på att öppna marknader 
innebär således ett fullt utnyttjande av de befintliga instrument för 
marknadsöppnande som är särskilt anpassade för detta ändamål. De handelspolitiska 
instrumenten bör till fullo bidra till det långsiktiga målet med en livskraftig 
gemenskapsekonomi genom att skapa faktisk tillgång till marknaderna i tredje land. 
c) Gemenskapen måste även vidta åtgärder mot andra hinder för det ekonomiska flödet, 
oavsett om det är fråga om handels- eller investeringshinder, som inte faller inom 
ramen för det sedvanliga begreppet "handelshinder" diskriminerande nationella lagar 
i fråga om investeringar, inhemska konkurrenslagar som inte upprätthålls och t.ex. 
leder till oöverskådliga handelsmetoder eller förvägrad tillgång till infrastrukturer för 
distribution, bristande anslutning till internationella standarder för skydd av 
immateriella rättigheter utgör endast ett litet urval av de hinder som företag ofta 
möter. Det innebär att det på alltför många områden inte finns några spelregler, eller 
att dessa är otillräckliga, och att gemenskapen måste bidra till och aktivt främja 
fastställandet av sådana regler. 
d) Näringslivet behöver få information om de möjligheter som de befintliga 
instrumenten erbjuder när det gäller att arbeta för sänkta handelshinder och bidra till 
att främja handeln, samt om handelspolitiska instrument som syftar till att skydda 
gemenskapen mot illojala handelsmetoder såsom dumpning eller exportsubventioner. 
3. Politiska instrument som redan står till förfogande 
14. Gemenskapen kan fullfölja arbetet med att öppna marknaderna på två sätt, det ena 
är multilateralt och det andra bilateralt. Det sätt som väljs kommer i väsentlig grad att 
vara avhängigt det mål som söks. Som världens största handelspartner har gemenskapen 
ett klart intresse av att stärka det multilaterala handelssystemet genom att befästa 
Uruguayrundans resultat och tillämpa WTO-reglerna. Det ligger också i gemenskapens 
intresse av vidta ytterligare åtgärder för att öppna marknader och på så sätt skapa nya 
möjligheter för europeisk affärsverksamhet i tredje land. Ett bilateralt tillvägagångssätt 
kan i vissa fall leda till snabbare resultat och om det tillämpas i fråga om ett land med 
en för gemenskapen särskilt intressant marknad, kan det bli utgångspunkten för en verklig 
liberaliseringspolitik. Dess marknadsöppnande effekt kan fortplantas om andra 
handelspartners samtycker till att ingå samma förpliktelser. Många hinder kan inte 
minskas eller undanröjas om inte andra viktiga handelspartners samtidigt kommer överens 
om att göra detsamma, och multilaterala ansträngningar är således absolut nödvändiga. 
De två huvudsakliga grupperna av instrument som står till kommissionens förfogande för 
att nå de fastställda målen är följande: 
i) Den multilaterala nivån 
15 Det forum för en multilateral gemenskapsåtgärd som i första hand kommer i fråga 
är naturligtvis den nya Världshandelsorganisationen, men möjligheter bör även öppna sig 
inom andra organisationer som t.ex. OECD, Energi stadgefördraget, WIPO, Europarådet, 
IMO eller ICAO3, särskilt i fråga om arbete som skall påbörjas eller fullföljas inom 
ramen för WTO: 
Verkställande av befintliga åligganden genom multilateral tvistlösning eller, i 
tillämpliga fall, genom gemenskapsåtgärder som är tillåtna enligt sådana 
multilaterala bestämmelser. Industrin bör göras medveten om de möjligheter till 
åtgärder som följer av detta (t.ex. mot utländska subventioner, tekniska handelshinder 
eller bristande skydd av immateriella rättigheter), och uppmuntras att till 
kommissionen lämna konkreta exempel på faktiska problem. Kommissionen kan göra 
detta på eget initiativ (i samråd med 113-kommittén) eller på begäran av en industri 
eller ett företag i gemenskapen i enlighet med förordningen om handelshinder. 
Minskade hinder för EG-export eller andra ekonomiska intressen i samband med 
förhandlingarna om tredje lands anslutning till WTO (för närvarande 20 länder) eller 
till OECD (t.ex. Kina, Taiwan, Ryssland och Ukraina i fråga om WTO eller Korea 
i fråga om OECD). 
WIPO (Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten), IMO (Internationella 
sjöfartsorganisationen), ICAO (Internationella civila luftfartsorganisationen), 
Framtida multilaterala förhandlingar inom ramen för WTO (eller i vissa fall inom 
ramen för OECD). Två viktiga slutdatum har redan fastställts. Det första avser 
WTO:s första ordinarie ministerkonferens som kommer att äga rum i december 1996 
i Singapore. Det andra datumet, den 1 januari 2000, kommer att utgöra startpunkten 
för den första rundan i de multilaterala handelsförhandlingarna om 
liberaliseringsåtaganden avseende tjänster. Samma år kommer arbetet med att 
förbättra den internationella handeln med jordbruksprodukter att påbörjas. Det finns 
områden där nya spelregler är nödvändiga och gemenskapens multilaterala program 
måste vara flexibelt, men inte desto mindre konkret. 
ii) Den bilaterala nivån 
16. På bilateral nivå förfogar gemenskapen över andra vägar till övertalning och 
förhandling: 
Bilaterala förhandlingar av allmän eller sektorspecifik karaktär, för ett bestämt 
ändamål eller i samband med att övergripande avtal ingås med det berörda landet. 
Mer konkret innebär detta att, så fort ett problem har uppmärksammats i fråga om 
ett tredje land och detta problem ger anledning till att försöka öppna marknaden 
(antingen på grund av att en viss produkt eller sektor inte har fri tillgång till det 
ifrågavarande landets marknad, eller på grund av att viss praxis i det ifrågavarande 
landet leder till ett mer "horisontellt" handelshinder), förhandlingar för att undanröja 
dessa hinder kan vara den mest effektiva lösningen, särskilt om de inte följer av ett 
mer eller mindre avsiktligt försök att hindra handeln. 
Ett systematiskt och samordnat vidtagande av alla bilaterala möjligheter, inbegripet 
att högt uppsatta personer besöker Bryssel eller kommissionärer och högre 
tjänstemän avlägger officiella besök i tredje land och andra relevanta internationella 
tilldragelser. 
En särskild kategori av bilaterala instrument för liberalisering av handeln, och 
därmed för våra företags tillträde till marknader, utgörs av ett effektivt och gradvist 
genomförande av avtal om förbättrat marknadstillträde eller om frihandel med 
enskilda tredje länder eller med regionala grupperingar, t.ex. Europaavtalen med de 
central- och östeuropeiska länderna, avtalen mellan EU och medelhavsländer utanför 
gemenskapen och avtal i stil med MERCOSUR-avtalet. I första hand bör de olika 
samrådsmekanismer som fastställts i befintliga avtal tillämpas fullt ut för att lösa de 
särskilda problem som uppstår i fråga om marknadstillträde. Sådana avtal kan leda 
till en liberalisering av handeln som därefter sprider sig till det multilaterala området 
förutsatt att de krav som följer av WTO-avtalen respekteras fullt ut. 
Kommissionens roll är inte att utöva påtryckningar för att gynna enskilda företags 
intresse av att erhålla kontrakt utanför gemenskapen. Den kommer dock inte att tveka 
att ingripa vid varje tillfälle där det framkommer att europeiska företag, stora som 
små, förvägras korrekta och likvärdiga möjligheter att på grundval av tekniska och 
ekonomiska meriter konkurrera med företag från tredje land. 
iimi—MUM miiwwmwiitip 
Förordningen om handelshinder kan också tillämpas med bilateral verkan för att 
säkerställa att de förpliktelser uppfylls som åligger ett land i enlighet med 
internationella handelsbestämmelser, oavsett om de är multilaterala eller bilaterala. 
Om den europeiska industrin åberopar förordningen om handelshinder skulle 
Europeiska gemenskapen omedelbart kunna ta itu med enskilda hinder där företag 
upplever att dessa är till störst skada. Detta skulle dessutom ge gemenskapen en 
större tyngd vid förhandlingar om de ifrågavarande problemen. Även om det enligt 
den förordningen är möjligt att i sista hand tillgripa sanktioner (i enlighet med 
internationella bestämmelser) mot tredje lands handelshinder, är det verkliga syftet 
med förordningen att säkerställa att sådana hinder undanröjs. Förordningen är således 
inriktad på en förhandlingslösning om en sådan verkar kunna leda till ett 
tillfredsställande resultat. 
Samma sak gäller i fråga om det allmänna preferenssystemet för utvecklingsländer 
eftersom dess fördelar i enlighet med internationella bestämmelser skulle kunna 
berövas enskilda utvecklingsländer som vidtar diskriminerande åtgärder gentemot 
gemenskapen eller som inte uppfyller sina åtaganden om marknadstillträde enligt 
Uruguay rundan. 
iii) Kompletterande politik 
17. En marknadsstrategi måste, som en integrerad del av den gemensamma 
handelspolitiken, ses i samband med det övergripande målet för gemenskapens politik att 
förbättra affärsförhållandena för de europeiska företagen och därigenom deras möjligheter 
att skapa tillväxt och sysselsättning. Även andra åtgärder spelar en särskild roll för att 
stärka våra företags exportmöjligheter och kan i det sammanhanget anses utgöra 
komplement till en marknadsstrategi. 
Ömsesidigt erkännande har under de senaste åren intagit en topplacering på den 
internationella handelns dagordning, som ett av det begränsade antal instrument som 
finns för att minska de hindrande bestämmelser som marknadsaktörerna möter och 
som genom sin ömsesidiga natur kan vara mera attraktivt (och därför mera effektivt) 
än unilaterala påtryckningar för att libéralisera marknaderna i tredje land. 
Förhandlingar om avtal om ömsesidigt erkännande sammanfaller med och stimulerar 
i sin tur de inhemska påtryckningarna om avreglering i tredje land, särskilt i USA 
och Japan. Ett sådant erkännande bidrar därför i hög grad till de globala målen på 
detta område, vilka fortfarande utgörs av harmoniserade standarder och tekniska 
föreskrifter. Så ofta som det är möjligt bör internationellt avtalade standarder i 
första hand tillgripas för att undvika svårigheter till följd av avvikande tekniska 
föreskrifter då dessa har en större genomslagskraft. 
Utvidgade former för affärssamarbete och industriellt samarbete uppmuntras av både 
gemenskapen och medlemsstaterna. Bland dessa kan samarbetsaspekten i 
gemenskapens omfattande nätverk av bilaterala avtal med och tillhandahållande av 
stöd till tredje land spela en viktig roll för att stimulera dessa länder till att öppna 
sina marknader ytterligare Dessa instrument kan även användas så att de bidrar till 
en långsiktig utveckling av lokala tillgångar och teknik i tredje land genom att 
gemensamma ekonomiska och handelsmässiga intressen uppstår, och på så sätt leder 
de till ytterligare samarbete, investeringar och affärsmöjligheter till följd av den 
pågående globaliseringen av världsekonomin. Internationellt forsknings- och 
teknologi samarbete utgör ett viktigt språngbräde för utvecklingen av industriellt 
samarbete.4 Gemenskapen har också skapat ett antal instrument för främjande av 
industriellt samarbete med tredje land, t.ex. ECIP, MED-Invest och AL-Jnvest5. 
Åtgärder som inriktar sig på att ändra den politik som allmänt gäller för alla 
europeiska exportörer skulle kunna kompletteras med särskilda exportfrämjande 
initiativ. Dessa bör dock endast utgöra ett komplement till medlemsstaternas åtgärder 
och inte konkurrera med dem, och endast genomföras under förutsättning att 
gemenskapens bidrag skulle ge ett faktiskt mervärde. 
18. Dessa olika instrument skulle i fråga om enskilda länder och vissa bestämda sektorer 
kunna användas på ett samstämmigt och samordnat sätt. Beträffande vissa 
handelspartners kan aktuella problem ofta behandlas vid de pågående förhandlingarna om 
ett bilateralt avtal mellan gemenskapen och ett tredje land. Vad som är viktigare är att 
dessa problem kan hanteras effektivare på bilateral nivå så snart som ett sådant avtal har 
ingåtts. Vissa åtaganden kan även fullföljas inom ramen för landets begäran om 
anslutning till organisationer som WTO eller OECD. Några problem kan överlämnas till 
WTO för tvistlösning. Andra problem behandlas vid de återkommande toppmötena eller 
kommissionärernas besök. Beträffande vissa utvecklingsländer har kommissionen tidigare 
inte tvekat att dra in GSP-förmåner när dess intressen vållats skada av åtgärder som 
vidtagits av det ifrågavarande landet. Slutligen har kommissionens delegation varit av 
avgörande betydelse för att, till samtliga EU-exportörers förmån, driva fram en större 
frivillig samordning av de exportfrämjande åtgärder som de olika medlemsstaterna har 
vidtagit. Ett exempel på detta är den utomordentliga framgången för olika sektoriella 
forum där forumet för fordonsindustrin endast utgör ett exempel. 
19. Ett exempel på en kombination av olika instrument inom en specifik sektor är 
politiken inom textil- och beklädnadsektorn. Denna sektor har under de senaste tjugo åren 
genomgått en betydande omstrukturering på grund av nya inhemska och utländska 
konkurrensförhållanden. Enligt de nya WTO-bestämmelserna är gemenskapen förpliktad 
att under de närmaste tio åren avskaffa kvarvarande kvoter. I utbyte förväntar sig den 
europeiska industrin med rätta att den ökade konkurrensen på hemmamarknaden skall 
åtföljas av ökade marknadsmöjligheter i utlandet och av rättvis konkurrens och ett bättre 
skydd mot bedrägeri och piratkopiering. Med hänsyn till att avskaffandet av MFA-
kvoterna {den internationella handelsordningen för textilvaror) skall knytas till öppnandet 
av MF A-ländernas inhemska marknader, söker kommissionen i nära samarbete med 
industrin att upptäcka de handelshinder i tredje land som i första hand bör undanröjas i 
länder och marknadssektorer som är särskilt intressanta i exporthänseende. Detta kommer 
Se kommissionens meddelande om utsikter för det internationella samarbetet inom forskning och 
teknisk utveckling (KOM(95)489 slutl.). 
ECIP (finansieringsinstrumentet "European Community Investment Partners") och instrument för 
främjande av investeringar i Medelhavsländer och latinamerikanska länder. 
att ge gemenskapen ett förhandlingsunderlag gentemot tredje land, då takten för kvoternas 
avskaffande kan bestämmas i förhållande till de möjligheter som dessa länder är beredda 
att erbjuda gemenskapen. 
20 Ett annat exempel rör åtgärder för främjande av en ytterligare liberalisering av 
produkter och tjänster i anslutning till informationsteknologi, där marknadstillträdet bättre 
kan förbättras genom en kombination - som kan få formen av ett avtal om 
informationsteknologi - av internationell liberalisering av telekommunikationstjänster 
inom WTO, ömsesidigt erkännande av tekniska standarder för utrustning eller 
sammankoppling, liberalisering av offentlig upphandling av telekommunikationsutrustning 
och försiktighetsåtgärder till skydd för immateriella rättigheter. Andra åtgärder som skulle 
kunna undersökas som svar på industrins intressen är t.ex. ett påskyndande av 
tullsänkningar eller ett förtydligande av tullklassificeringen av produkter i anslutning till 
informationsteknologi. Fastän sådana förhandlingar kan inledas på bilateral basis med 
enskilda länder skulle effekterna vara större om de ingick i ett multilateralt sammanhang. 
4. Åtgärder för att fastställa en konkret marknadsstrategi 
21. Med beaktande av de mål och de medel för att genomdriva ledande principer som 
anges ovan bör en marknadsstrategi utformas på två nivåer. Den första är bilateral och 
bör eftersträva att 
a) upptäcka hinder för marknadstillträde och fastställa prioriterade åtgärder, 
b) identifiera de lämpligaste metoderna för att undanröja handelshinder, t.ex. 
verkställandet av befintliga internationella förpliktelser, förhandlingar om nya eller 
tydligare internationella bestämmelser, bilaterala (formella eller inofficiella) 
förhandlingar, 
c) förbättra samstämmigheten mellan de multilaterala och bilaterala åtgärderna på 
enskilda marknader och samordna dessa med andra åtgärder, t.ex. genom att främja 
industriellt samarbete och tekniskt stöd, 
d) förbättra samordningen i det arbete som utförs av kommissionen, medlemsstaterna, 
industrin och kommissionens delegationer för att öppna marknader. 
22. Den andra nivån är multilateral och bör inriktas på att 
a) konsolidera Uruguayrundans regelverk och säkerställa att samtliga av 
slutaktenssignatärer genomför sina åtaganden, 
b) identifiera på vilka sätt marknaderna kan öppnas ytterligare och söka nya områden 
för multilaterala ordningar, 
c) reagera på de nya utmaningar och nya hinder som uppstår vid globaliseringen av 
världsekonomin. 
10 
23. De föreslagna strategierna innebär inte någon grundläggande ändring av 
gemenskapens nuvarande politik eller mål, men endast en mer systematisk och samordnad 
användning av gemenskapens och medlemsstaternas befintliga resurser för att nå dessa 
mål med aktivt stöd från medlemsstaterna och den europeiska industrin. Detta är ett 
område där gemenskapens samordnade förhandlingar och användning av 
handelsinstrument kan leda till bättre resultat än splittrade eller icke samordnade åtgärder. 
Inom kommissionen kommer en bättre samordning av verksamheten att krävas vid de 
olika berörda tjänsteställena. Ur institutionell aspekt innebär strategin inte att ansvar 
överförs från medlemsstaterna till gemenskapen eller vice-versa. Några av de frågor om 
yttre ekonomisk politik som nämns ovan förblir medlemsstaternas ansvar, men det har 
visat sig att det i de flesta fall är möjligt att genom ett pragmatiskt tillvägagångssätt nå 
en överenskommelse mellan medlemsstaterna om ett gemensamt försvar av deras 
intressen (detta har t.ex. varit fallet i fråga om området för immaterialrätt). 
i) Det bilaterala programmet 
a) Uppdagandet av handelshinder 
24. För att kunna ange de handelshinder som hämmar de europeiska företagen 
utomlands, har kommissionen på rådets begäran beslutat att, med aktivt deltagande från 
medlemsstaterna och industrin, hos kommissionen gradvis upprätta en omfattande databas 
över hinder för marknadstillträde i gemenskapen. Till en början bör en databas för de 
berörda sektorerna upprättas genom att all den information som är tillgänglig hos 
kommissionen sammanställs. Resultatet av detta skulle sedan överföras till 
medlemsstaterna och industrin, som skulle vara nära inbegripna i alla stadier av det 
därefter tillkommande arbetet. En stor del av upplysningarna är redan tillgänglig, till en 
del i medlemsstaternas huvudstäder men antagligen till en betydligt större del hos 
ekonomi- och handelsavdelningarna vid medlemsstaternas diplomatiska beskickningar. 
Medlemsstaternas och kommissionens beskickningar i tredje land bör anmodas att 
sammanställa sina uppgifter för att korrigera och komplettera upplysningarna i det embryo 
till databas som förbereds i Bryssel. I framtiden bör de vidta de åtgärder som är 
nödvändiga för en fortlöpande uppdatering av dessa upplysningar. 
25 Snabba resultat krävs i fråga om marknadstillträde. Kommissionen har gått i 
bräschen genom att använda de upplysningar som redan samlats in om vissa sektorer 
(textilier, beklädnad, bilar, kemikalier) för att påbörja ett effektivt program för 
marknadsöppning samtidigt med upprättandet av en övergripande databas i syfte att ge 
ett praktiskt exempel på hur det skulle fungera. Databasens omfattning kommer att vara 
av avgörande betydelse (dvs. att den skall omfatta alla sektorer och alla former av 
handelshinder i alla länder för vilka industrin visar intresse) liksom att den är tydlig i sin 
beskrivning av marknadsförhållandena och de hinder som föreligger. Den bör även vara 
enkel att använda och alltid vara uppdaterad. Alla berörda parter i Europa bör ha on-line 
tillgång till databasens innehåll, med undantag av hemligstämplade upplysningar och då 
särskilt kommissionens analys av de rättsliga och politiska vägarna för att lösa det 
ifrågavarande problemet samt informationskällorna. 
11 
26. Vid fastställandet av målen för förhandlingar med tredje land bör tillvägagångssättet, 
utan att ge avkall på behovet av framåtblickande och övergripande analyser av långsiktiga 
mål för handelspolitiken, huvudsakligen grundas pä efterfrågan och följa de prioriteringar 
som fastställts i samarbete med industrin i hela Europeiska unionen. Särskilda 
ansträngningar skall göras för att öppna de marknader där det finns bestämda eller viktiga 
exportintressen eller -möjligheter, liksom för att öppna snabbt växande ekonomier och 
sektorer som är teknikintensiva och innebär högt mervärde, inom vilka den europeiska 
industrin tvingas att specialisera sig till följd av den nuvarande arbetskraftsfördelningen 
i världen. 
b) Metoder för att undanröja dessa hinder och främja marknadstillträdet 
27. Det bästa sättet för att effektivt undanröja hinder och problem måste fastställas i 
förhållande till deras art. Under denna avgörande etapp gäller det särskilt att 
— göra en prioritering av dessa problem i förhållande till deras relativa betydelse, 
sannolikheten av att de kan undanröjas och de ekonomiska fördelar som kan dras, 
— jämföra dessa prioriteringar med de åtgärder och instrument som är tillgängliga, 
— välja det tillvägagångssätt samt de instrument och möjligheter som skall utnyttjas, 
— fastställa en tidsplan för genomförandet (i tillämpliga fall med beaktande av redan 
fastställda bilaterala eller multilaterala arrangemang). 
28. Detta fastställande av prioriteringar skulle underlättas avsevärt genom utarbetandet 
av regelbundet uppdaterade marknadsrapporter om de huvudsakliga hinder som finns på 
marknaderna i vissa angivna prioriteringsländer, vilket skulle ge en global översikt av var 
marknadsproblemen föreligger och av vilken art de är. Dessutom skulle kommissionens 
nuvarande praxis att årligen upprätta en rapport om handelshinder i USA kunna utvidgas 
till att omfatta EU:s viktigaste handelspartners. Både industrin och medlemsstaterna skall 
ha tillgång till dessa rapporter så att de kan yttra sig om prioriteringar. Kommissionen 
kommer samtidigt att förteckna de möjligheter och medel (möten mellan 
regeringsföreträdare, multilaterala möten osv.) som kan utnyttjas för att lösa problemen. 
Kommissionen kommer att i nära samråd med medlemsstaterna fastställa de mest lämpade 
åtgärderna för att lösa de problem som upptäcks i fråga om tillträde till marknader, vilket 
antingen kan ske genom bilaterala kontakter eller diplomatiska åtgärder, eller inom ramen 
för multilaterala överläggningar. 
29. I fråga om handelsfrämjande åtgärder kommer gemenskapens budgetsatsning på 
marknadstillträde (B7-852) att sammanlänka befintliga åtgärder och koncentreras till de 
mest lovande verksamheterna där en gemenskapsåtgärd är till störst nytta. Målen för detta 
kommer att vara att 
— hjälpa europeiska företag att finna marknadsmöjligheter, 
— bättre profilera den europeiska industrin genom att stödja industrins deltagande 
i sektoriella handelsmässor och affärsfora tillsammans med den lokala industrin på 
marknaderna i tredje land, 
— främja de europeiska produkternas image inom viktiga marknadsnischer, och 
— stödja bilaterala och multilaterala åtgärder för att öppna marknader. 
12 
c) Bättre samstämmighet mellan olika åtgärder 
30. I fråga om samstämmigheten i gemenskapens åtgärder gentemot tredje land, oavsett 
om det gäller enskilda länder eller regionala grupperingar, har gemenskapen upprättat ett 
omfattande nätverk av bilaterala förbindelser. Initiativ för att öppna marknader utgör 
redan ett viktigt mål i våra förbindelser med vissa centrala handelspartners, men någon 
systematisk politik som omfattar alla viktiga nuvarande eller blivande ekonomier 
föreligger inte. Det finns stora möjligheter att tillgodogöra sig outnyttjade potentialer för 
marknadstillträde. Inom gemenskapen kommer detta bl.a. att kräva en förbättrad 
samverkan mellan de enheter hos kommissionen som ansvarar för handelspolitiken inom 
de berörda sektorerna och de som har det geografiska ansvaret. Enheter med geografiskt 
ansvar bör t.ex. vara medvetna om de problem som upptäckts i fråga om tillträde till 
marknader för att de eventuella möjligheter som uppstår skall kunna utnyttjas, och det bör 
finnas tillräcklig återkoppling mellan dem och de enheter som ansvarar för handelspolitik 
31 Samordningen inom rådet och med medlemsstaterna bör även ökas. Detta kan ske 
genom en förbättrad samordning av de olika arbetsgrupper och kommittéer hos rådet som 
ansvarar för handelspolitik och yttre förbindelser. Den viktigaste aspekten är dock att 
gemenskapen bör vara beredd att utveckla samtliga aspekter i sina förbindelser med det 
berörda landet, inbegripet ekonomiskt stöd, det allmänna systemet för utvecklingsländer 
eller tekniskt bistånd, för att främja det industriella samarbetet och minska eller undanröja 
gemenskapens egna kvarstående importhinder. 
d) Förbättrad samordning mellan olika aktörer 
32. Detta innebär inte endast möjlighet till en hög grad av insyn hos samtliga berörda 
aktörer (olika enheter hos kommissionen, medlemsstaternas förvaltningar, 
industrisammanslutningar och enskilda företag), men även att de alla måste göra en 
kraftansträngning för att säkerställa de övrigas engagemang och deltagande. 
33 För en bättre samordning mellan medlemsstaterna kommer följande att krävas: 
— Ett fortlöpande och snabbt utbyte av upplysningar om problem rörande tillträde till 
marknaderna i tredje land. Kommissionen kommer förutom sina periodiska rapporter 
om marknadstillträde att regelbunden informera rådet (huvudsakligen genom 113-
kommittén) om alla åtgärder som den vidtar för att lösa de specifika problem som 
den föreläggs. Kommissionen räknar med upplysningar från medlemsstaterna för att 
bättre kunna fastställa prioriterade åtgärder. 
— En större samordning av medlemsstaternas och gemenskapens åtgärder vid 
utformningen och planeringen av program i fråga om tredje land som syftar till att 
uppnå förhandlingsmålen om marknadstillträde. Det har visat sig att vissa, enskilda 
medlemsstatsintressen har kunnat försvaras bättre genom samordnade 
gemenskapsåtgärder. Den ekonomiska nyttan av förbättrat marknadstillträde 
motiverar att nödvändiga samarbetsinsatser görs för att garantera att gemenskapen 
kan stå endad i internationella handelsförhandlingar. 
34. Följande åtgärder kan vidtas för att i högre grad engagera industrin 
13 
— Industrin (inbegripet enskilda företag och industriella sammanslutningar) anmodas 
att underrätta kommissionen om de problem som den vill finna en lösning på. Denna 
information skall vara förtrolig och endast lämnas för praktisk tillämpning - dvs. 
undanröjande av hinder. 
— En fortlöpande och ömsesidig återkoppling i fråga om åtgärder som vidtas och 
resultat som uppnås för att säkerställa ett kontinuerligt informationsutbyte. 
— Ett ökat deltagande av företagsledare vid kommissionsledamöters resor till tredje 
land vilket skall ske från fall till fall och i två syften, å ena sidan för att främja 
samarbete och förbindelser med näringslivet i tredje land och å andra sidan för att 
bistå kommissionen vid utvärderingen av vilka marknader som skall prioriteras 
avseende tillträde. 
35. Kommissionen har i detta syfte beslutat att upprätta och göra reklam för 
kontaktställen till vilka företag, enskilt eller genom sina sammanslutningar, kan hänskjuta 
sina problem med marknadstillträde i tredje land. Uppgifter från den grupp av 
Euroinfocentrer som är specialiserad på yttre förbindelser kommer att vara särskilt viktiga. 
Dessa Euroinfocentrer har ett nära samarbete med europeiska företag som är verksamma 
på marknader i tredje land och är således fullt medvetna om hinder i fråga om tillträde. 
Dessutom skulle de kunna tjäna som distributionscentraler för att till företagen sprida 
information om EU:s verksamhet på detta område. Industrin skall noggrant informeras om 
de instrument som står till förfogande för att förbättra tillträdet till marknader i tredje 
land. I medlemsstaterna kommer Euroinfocentrer att informera industrin, särskilt små och 
medelstora företag, om möjligheterna till gemenskapsåtgärder och vart de skall vända sig. 
Industrin kan även tillställa kommissionen (antingen genom beskickningen i den berörda 
medlemsstaten eller representationskontoren utomlands, eller direkt till kommissionens 
huvudkontor i Bryssel) alla upplysningar rörande problem med marknadstillträde. Särskild 
omsorg skall ägnas de möjligheter som små och medelstora företag har att kunna dra 
direkta fördelar av de åtgärder som vidtas för att öppna marknader. 
36. Kommissionens representationskontor utomlands kommer också att intensifiera sitt 
arbete med att hjälpa EU-företag att lösa problem med marknadstillträde. Kontorens 
handelsrådgivare skall ägna mycket arbete åt handelsfrågor och underrätta kommissionen 
om hinder och åtgärder. De skall även ansvara för kontakterna mellan medlemsstaternas 
handelsrådgivare, handelskontor och europeiska sammanslutningar som företräder 
näringslivet för att kunna göra en bedömning av situtationen i fråga om marknadstillträde 
och uppnå en bättre samordning av diplomatisk verksamhet. De skulle även kunna bidra 
till att möjliggöra gemensamma åtgärder för att främja handeln med europeiska varor och 
tjänster genom målinriktade initiativ som är anpassade till de lokala marknadernas särdrag 
och förutsättningar. 
ii) Det multilaterala programmet 
37 Gemenskapen har fört en konsekvent politik till stöd och främjande av multilaterala 
förhandlingar och system. Effektiva multilaterala system utgör den bästa garantin för att 
våra exportörer och investerare skyddas mot illojala protektionistiska åtgärder. De olika 
14 
mmmmmmmmmmmm 
förhandlingsrundorna har under GATT lett till en tidigare aldrig skådad minskning av 
tullhinder och andra hinder under de senaste femtio åren. Avslutandet av Uruguayrundan 
och skapandet av WTO är en avgörande hållpunkt i denna process. Gemenskapen behöver 
nu arbeta vidare på konsolidering och effektiv tillämpning av de nya reglerna. Eftersom 
ekonomin utvecklas snabbt och den internationella handeln alltmer fokuseras på områden 
som endast delvis omfattas av det nuvarande systemet måste dock det multilaterala 
systemet hålla jämna steg med denna utveckling om det även fortsättningsvis skall kunna 
tillhandahålla våra affärsintressen utomlands ett bättre marknadstillträde. 
38. Ett viktigt steg i stärkandet av det multilaterala handelssystemet är att säkerställa att 
sådana viktiga handelspartners som ännu inte är medlemmar i WTO ansluter sig till 
organisationen samt att uppmuntra mindre utvecklade länder till ytterligare integration. 
Unionen kan också samarbeta med andra WTO-länder, särskilt de länder med vilka 
unionen har bilaterala avtal, för att få deras stöd för sina WTO-mål. Dessutom bör de 
multilaterala åtgärderna särskilt koncentreras till konsolidering av Uruguayrundans 
regelverk, ytterligare åtgärder för att öppna marknader och utvidgning av liberaliserade 
system, så att de även omfattar nya områden som exempelvis investeringar allt medan de 
multilateralt även angriper vissa av den internationella handelns problem. 
a) Genomförande och konsolidering av Uruguayrundans regelverk 
31. Med hänsyn till Uruguayrundans omfattning kommer genomförandet på vissa 
områden att pågå fram till år 2005. Denna process kommer att kräva en noggrann 
övervakning för att en konsolidering av det befintliga regelverket skall kunna säkerställas. 
Nedan ges några exempel på vad som står på spel. 
* Offentliga subfederativa organ: 
Ett av gemenskapens viktigaste mål för Uruguayrundan var att offentliga sub­
federativa myndigheter skulle underställas WTO:s bestämmelser. Trots att arbetet 
med att uppnå detta mål har rönt stor framgång i samtliga berörda 
förhandlingsgrupper har vissa av gemenskapens viktigare handelspartners ännu inte 
vidtagit de tillämpningsåtgärder som är nödvändiga. Situationen har nu blivit 
bekymmersam vad beträffar offentlig upphandling, standarder, tjänster och åtgärder 
i fråga om investeringar i samband med handeln (TRIM:s, Trade Related Investment 
Measures). 
* Regional integration 
Med hänsyn till de ökande integrationsförsöken i Amerika och Asien ligger det i 
gemenskapens intresse att strikt tillämpa de bestämmelser som gör det möjligt att 
förena den allt större geografiska koncentrationen i handelsförbindelserna med de 
multilaterala principerna (dvs. med vår egen rätt till tillträde på andra regionala 
grupperingars marknader). Gemenskapen bör därför på ett aktivt sätt delta i WTO:s 
arbete inom detta område. 
* TRIP:S (Trade Related intellectual Property Rights/handelsrelaterad immaterialrätt) 
Utvecklingsländerna har en tidsfrist fram till år 2005 för att genomföra de åtaganden 
som gjorts i Marrakesh. Ett snabbare genomförande kan eventuellt säkerställas. 
15 
* Turkiet har i samband med tullunionen visat sig vara berett att vidta snabbare 
åtgärder. Kommissionen ger tekniskt bistånd till andra länder (inbegripet Kina). 
Jordbruk 
Gemenskapen är en av de viktigaste exportörerna av jordbruksprodukter. 
Tillsammans med andra WTO-medlemmar har den åtagit sig att gradvis libéralisera 
handeln med jordbruksprodukter. Gemenskapen har därför stort intresse av att se till 
att WTO-medlemmarna respekterar sina åtaganden inom detta område, särskilt de 
åtaganden som gäller minskning av subventionerad export och marknadstillträde, 
samtidigt som den har för avsikt att fullgöra sina egna åtaganden. Tillämpningen och 
förvaltningen av tullkvoter och den särskilda skyddsmekanismen är områden som 
behöver övervakas extra noga. 
b) Andra åtgärder för att öppna marknader 
40 På några områden har Uruguayrundan haft en viss> men dock otillräcklig, framgång. 
På dessa områden bör man söka att öppna marknaderna ytterligare: 
* Finansiella tjänster 
Genom ett interimistiskt avtal som är giltigt i 18 månader från och med den 1 juli 
1996 har medlemmarna i WTO den 28 juli antagit ett första "paket" av åtaganden 
i fråga om liberalisering av finansiella tjänster. Detta avtal, som gemenskapen har 
tagit initiativet till, har med rätta blivit väl mottaget eftersom det är av betydelse för 
det multilaterala systemet. Kommissionen måste dock arbeta på att förbättra det 
nuvarande "åtagandepaketet" på grundval av klausulen om mest gynnad nation, om 
möjligt redan innan det interimistiska avtalet löper ut i december 1997. 
* Grundläggande telekommunikation 
Förhandlingarna om grundläggande telekommunikation är synnerligen viktiga för 
gemenskapen eftersom de torde ge möjligheter att dra nytta av den inre liberalisering 
som den 1 januari 1998 skall vara slutförd i gemenskapen. Gemenskapen förväntar 
sig att dess viktigaste partners skall göra betydande åtaganden inom ramen för 
klausulen om mest gynnad nation före förhandlingarna avslutas den 20 april 1996. 
* Sjötransport 
Dessa förhandlingar, som utgör ett av de oavslutade ärendena inom Uruguayrundan, 
inleddes i Genève i maj 1994. Gemenskapen strävar efter att få de mest betydande 
sjöfartsnationerna att göra viktiga åtaganden i fråga om tillgång till internationella 
frakter och stödtjänster samt till hamnar och hamntjänster. 
* Bestämmelser och områden för G ATS 
Tidsfrister har fastställts för utarbetandet av en skyddsklausul (1998) och 
bestämmelser om offentlig upphandling av tjänster (1997). Det föreligger behov av 
subventionsbestämmelser (ingen tidsfrist) och av ytterligare bestämmelser för att 
förhindra att inhemska bestämmelser om yrkesmässiga kvalifikationer utgör hinder 
för handeln (t.ex. på området för redovisning eller andra yrkesmässiga tjänster). I 
fråga om skyddet av privata och personliga uppgifter vill kommissionen dessutom 
16 
förbättra den nuvarande situtationen enligt artikel XIV i GATS för att kunna uppnå 
fri rörlighet grundad på lika nivåer av skydd för personuppgifter. 
Ursprungsbestämmelser 
Det arbete med harmonisering av ursprungsreglerna som föreskrivs inom ramen för 
WTO-avtalet har redan påbörjats och beräknas vara avslutat under år 1998. Jämsides 
med detta multilaterala arbete är kommissionen på det inre planet engagerad i att på 
ett avgörande sätt förenkla det stora antalet preferentiella ursprungsbestämmelser som 
för närvarande skiljer sig från avtal till avtal. Detta arbete syftar till att upprätta ett 
enhetligt regelverk för samtliga europeiska förmånsbehandlingar avseende ursprung, 
såväl europeiskt ursprung som ursprung i medelhavsländerna utanför 
gemenskapen.En granskning av gemenskapens intresse av en multilateral förenkling 
på detta område tycks således vara synnerligen lämplig. 
Tullar 
Med en genomsnittlig tullsänkning på mer än 33 % slår Uruguayrundans resultat det 
rekord som nåddes vid den föregående GATT-rundan. Den sänkning som 
gemenskapens handelspartners godtagit för en rad prioriterade produkter, t.ex. 
textilier och beklädnadsvaror, glas, keramik, läder och skor, är dock mycket mindre 
än vad den europeiska industrin krävde. Varje förändring av tulltaxorna skulle därför 
kunna fås att gynna gemenskapen om den utförs strikt på grundval av en fördjupad 
analys av våra intressen inom varje sektor. 
Offentlig upphandling 
Gemenskapens regelverk i fråga om offentlig upphandling ligger i hög grad till grund 
för det nya avtalet. Genom avtalet kommer således nya marknader att öppnas för 
våra exportörer hos unionens viktigaste partners, särskilt på områdena för tjänster och 
byggtjänster. Förteckningen över de upphandlingsenheter som omfattas av avtalet har 
av vissa signatärer även utvidgats till att omfatta subfederala myndigheter och privata 
företag med monopolställning eller med särskilda privilegier. 
Trots dessa obestridliga framsteg måste det konstateras att den offentliga 
upphandlingen inte har liberaliserats på multilateral nivå annat än mellan det lilla 
antalet signatärer till det multilaterala avtalet. Dessutom har de avtalsslutande 
parterna föreskrivit undantag för vissa enheter där ömsesidighet inte är säkerställd. 
Förutom det multilaterala avtalet har förhandlingarna om liberalisering av 
marknaderna för offentlig upphandling av tjänster nyligen påbörjats i enlighet med 
artikel XIII i GATS. Dessa förhandlingar, som äger rum mellan parterna i GATS, 
syftar till ett avtal om bestämmelser i fråga om öppnandet av marknaderna för 
offentlig upphandling av tjänster på multilateral nivå. Påbörjandet av detta arbete 
skulle kunna vara ett lämpligt tillfälle att samtidigt på nytt ta upp arbetet med att 
multilateralt utvidga avtalet om statliga uppköp av varor. 
Ministerkonferensen i Singapore skulle kunna utgöra ett nytt steg i riktning mot att 
alla statliga uppköp omfattas av avtalet om offentlig upphandling. Under tiden bör 
17 
mHtÊwmmmÊMÊÊmm 
största möjliga ansträngningar göras för att omedelbart förmå så många WTO-
medlemmar som möjligt att ansluta sig till det nuvarande avtalet. 
* Immaterialrätt 
Förhandlingarna i Uruguayrundan om handel srelaterad immaterialrätt (TRIPs) gör det 
möjligt för europeiska produkter med högt förädlingsvärde att utan risk bryta sig in 
på marknaderna i utvecklingsländerna, men i synnerhet på marknaderna i de "nya 
industrialiserade ekonomierna". 
Ytterligare ansträngningar bör dock göras inom ramen för WTO, för att t.ex. anpassa 
WTO-bestämmelserna om upphovsrätt till det världsomspännande 
informationssamhällets behov och påskynda de internationella förhandlingarna om 
harmonisering av patentlagar, som för närvarande har kört fast. Uppmärksamhet bör 
också fästas vid en förstärkning av skyddet för geografiska beteckningar. I detta 
sammanhang utgör kommissionens antagande av grönboken om upphovsrätt och till 
upphovsrätt närstående rättigheter inom ramen för informationssamhället ett 
betydande bidrag till den pågående debatten. Förhandlingar om detta pågår redan 
inom ramen för Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO). 
c) Nya områden för liberalisering 
41. Till följd av ministerkonferensen i Marrakech har GATT-sekretariatet, på grundval 
av de förslag som de olika ministrarna lagt fram, upprättat en lång förteckning över 
förslag till områden som WTO-medlemmarna bör ta upp till diskussion. Vid 
Singaporekonferensen skulle multilaterala förhandlingar om eller arbetsprogram för 
vissa av dessa områden kunna påbörjas. Gemenskapen bör förbereda sig noggrant 
inför detta, särskilt på följande områden: 
* Handel och investeringar 
Gemenskapen har sedan många år tillbaka en ledande ställning vad beträffar 
investeringsvolym i utlandet. En liberalisering och ett skydd av investeringar på 
global nivå är således av största intresse för gemenskapen. 
Förhandlingar som syftar till ingåendet av ett multilateralt avtal om investeringar har 
nyligen börjat inom ramen för OECD. Detta arbete, genom vilket begrepp och 
möjliga åtgärder skall klarläggas, är naturligtvis av stort intresse för gemenskapen. 
Deltagande i OECD-förhandlingarna, som i huvudsak är begränsat till 
industriländerna, gör det dock inte möjligt att uppnå målet med en global 
liberalisering av investeringar, vilket unionens råd redan har konstaterat. Detta är 
anledningen till att OECD:s ministerråd även har yttrat sig till förmån för åtgärder 
på två fronter, dels inom ramen för OECD, dels inom ramen för WTO. 
Gemenskapen, som är den som mest berörs av dessa åtgärder, bör från och med nu 
inom WTO hävda principerna om faktiskt tillträde till marknaden, nationell 
behandling och icke-diskriminering. Dessutom bör fullständig insyn ges i befintliga 
restriktioner. Slutligen bör det multilaterala avtalet om investeringar föras in i WTO-
familjen och underställas dess tvistlösningssystem. 
18 
Således bör alla ansträngningar göras för att skapa gynnsamma förutsättningar för 
inledande av förhandlingar om investeringar inom ramen för WTO. I detta syfte 
skulle en informell arbetsgrupp kunna inrättas för att förbereda de konkreta beslut 
som skall fattas i Singapore. 
* Handel och konkurrens 
Ett antal länder, särskilt i tredje världen, säkerställer inte genom lagstiftning den fria 
konkurrensen för sina företag. Även om en sådan nationell konkurrenslagstiftning 
finns hos de viktigaste aktörerna i världshandeln, så är den dock innehållsmässigt 
mycket varierande. Antitrustmyndigheternas praktiska tillämpning av lagstiftningen 
skiljer sig slutligen mycket i fråga om stringens. 
För handelns vidkommande utmynnar dessa olikheter i märkbara skillnader i fråga 
om faktiskt tillträde till marknaden. I expertgruppens rapport om konkurrenspolitiken 
i det nya handelssystemet noteras i detta avseende att "antikonkurrensförfaranden 
som tolereras av en konkurrensmyndighet leder ibland till att tillträdet till den 
berörda marknaden stängs".6 Företag som verkar på eller från en marknad med en 
slapp tillämpning av antitrustlagstiftningen åtnjuter en oberättigad handelsfördel i 
jämförelse med de företag som underställs stränga konkurrensbestämmelser. 
Eftersom det enligt expertgruppens rapport "är svårt att tänka sig uppkomsten av en 
situation med jämlika konkurrensförhållanden som endast är grundad på en samling 
nödvändigtvis heterogena bilaterala avtal"7, ligger det i gemenskapens intresse att en 
samling grundläggande och tvingande bestämmelser jämte ett bra tvistlösningssystem 
utarbetas på detta område. 
Detta är ett långsiktigt mål, men redan nu kan dock ansträngningar göras för att få 
de av WTO:s medlemsländer som förfogar över en konkurrenslagstiftning att strängt 
tillämpa denna. 
I Singapore kommer det att vara möjligt att göra framsteg på detta område och att 
nå en överenskommelse om en utvidgad dagordning om vi till dess lyckas uppnå ett 
samförstånd mellan industriländerna och de utvecklingsländer som utmärks av 
framåtskridande eller annars är betydelsefulla. 
* Handel och miljö 
Marrakech-konferensen har inrättat en kommitté för noggrannare analys av denna 
fråga. Dess uppgift är att finna lösningar som gör det möjligt att förena 
miljöskyddsmålen med den internationella handelns krav i fråga om varor och 
tjänster. 
Konkurrenspolitiken i det nya handelssystemet: en förstärkning av samarbetet och bestämmelserna 
pa internationell nivå. Europeiska kommissionen: Bryssel 1995, s. 8. 
Idem, s. 19. 
19 
nmmmmmmmmmmmmmm 
Denna kommitté har i uppdrag att särskilt granska sambandet mellan internationella 
handelsregler och handelsåtgärder som vidtas i enlighet med miljökonventioner, 
liksom hur handeln påverkas av vissa instrument för miljöpolitik, t.ex. miljöskatter, 
miljömärkning och föreskrifter i fråga om förpackning och återvinning. Sambandet 
mellan miljökonventionerna och WTO.s regler är en ytterst viktig fråga. I vissa avtal 
om miljöskydd, t.ex. Montreal protokoll et, Baselkonventionen och CITES, förutses 
faktiskt behovet av att begränsa handeln med vissa produkter i syfte att skydda 
miljön och sådana begränsningar kan även tillämpas på länder som inte är anslutna 
till dessa avtal. 
WTO:s handels- och miljökommitté har fått i uppgift att utarbeta en rapport som 
skall läggas fram vid WTO:s första ministerkonferens. Det ligger i gemenskapens 
intresse att denna rapport är tillräckligt omfattande och leder till konkreta 
rekommendationer som kan antas i Singapore. Rapporten bör särskilt förutse en 
tolkning eller revidering av de tillämpliga bestämmelserna i GATT och, om så är 
nödvändigt, i GATS och innehålla politiska lösningar som gör det möjligt att beakta 
ekologiska hänsyn utan att därigenom orsaka en "grön protektionism". 
Handel och sociala förhållanden 
Vissa grundläggande sociala rättigheter, t.ex. förbudet mot tvångsarbete och 
barnarbete eller den garanterade föreningsfriheten och friheten till 
kollektivförhandlingar är allmänt erkända inom ramen för ILO8. Det är därför 
självklart att sådana grundläggande sociala aspekter beaktas vid den övergripande 
bedömningen av förbindelserna med tredje land samt vid utformningen av de olika 
politiska åtgärder i vilka den sociala dimensionen är av särskild betydelse. 
Beträffande handeln har idén att om få till stånd positiva incitament i fråga om 
grundläggande sociala rättigheter redan börjat materialiseras genom de allmänna 
preferenssystemen (GSP) i vissa industriländer, inbegripet de som Europeiska 
unionens ministerråd antog i december 1994. 
Kommissionen har vid flera tillfällen hävdat9 att den sociala utvecklingsnivån i första 
hand är avhängig den ekonomiska utvecklingsnivån och, även om det absolut är 
berättigat att debattera sociala frågor i multilaterala sammanhang, att det inte på 
något sätt är fråga om att frånta utvecklingsländerna den komparativa fördel som de 
har i fråga om kostnader för arbetskraften. 
Dessa rättigheter och principer betraktas tillsammans med principen om icke-diskriminering i 
arbetslivet som de fem grundläggande sociala rättigheterna inom ILO och återspeglas i flera ILO-
konventioner (nr 5 och 138 om minimiålder, nr 29 och 105 om tvångsarbete, nr 87 om 
föreningsfrihet, nr 98 om kollektivförhandlingar och nr 111 om icke-diskriminering). De frågor 
som här tas upp täcker inte de mera omfattande frågorna om respekt för de grundläggande 
mänskliga rättigheterna och fall av allvarliga kränkningar av dessa rättigheter, vilkas roll i EU:s 
yttre förbindelser behandlas i meddelande KOM(95)216 slutl. av den 23 maj 1995. 
Se Vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, kapitel 6.5.f 
20 
Å andra sidan kan vissa metoder som strider mot de grundläggande sociala 
rättigheterna, t.ex. förhindrande av föreningsfrihet eller utnyttjandet av tvångsarbete, 
inte finna sitt berättigande i den ekonomiska utvecklingsnivån. I de internationella 
forum där dessa frågor för närvarande diskuteras vinner denna åsikt terräng. Det bör 
därför råda allt större samförstånd om att det inte längre skall anses som 
protektionistiskt att kräva att sådana rättigheter respekteras. 
Gemenskapen bör därför agera på ett mycket progressivt sätt i denna fråga och föra 
diskussioner om dessa frågor på multilateral nivå med samtliga berörda länder. 
Ministerkonferensen i Singapore i december 1996 skulle kunna gripa tag i denna 
fråga och upprätta en arbetsgrupp inom WTO för att granska alla relevanta aspekter 
av sambandet mellan handeln och de sociala förhållandena. Det arbete som för 
närvarande pågår inom OECD och ILO borde kunna lägga grunden till en objektiv 
och väl grundad debatt. 
* Sambandet händel-finanser-valuta 
I enlighet med deklarationen om samstämmighet som återfinns i Uruguayrundans 
slutakt, anmodas WTO att "fullfölja och utveckla samarbetet med de internationella 
organisationer som är ansvariga för monetära och finansiella frågor" för att IMF, 
Världsbanken och WTO skall kunna bedriva en "konsekvent och ömsesidigt 
stödjande politik". 
Denna samstämmighet har inte utgjort en central fråga i WTO:s hittillsvarande 
arbete. Det verkar därför helt naturligt att gemenskapen, som är den drivande kraften 
bakom beaktandena om samstämmighet inom ramen för GATT, tar initiativ till att 
förnya detta arbete för att ge Singaporekonferensen en grundval för konkreta 
diskussioner. I detta sammanhang skulle förslag kunna formuleras i syfte att, inom 
ramen för uppdraget, bidra till målet med en större monetär stabilitet. 
42 WTO:s första ministerkonferens är ett lämpligt tillfälle att ge ny kraft åt 
arbetsprogrammet. Europa måste arbeta hårt under de närmaste månaderna för att 
säkerställa att ministerkonferensen i Singapore får möjlighet att fatta konkreta beslut om 
de nya WTO-åtgärder som krävs för att utveckla nya bestämmelser och nya perspektiv 
i fråga om marknadsöppning. För att fastställa realistiska mål för WTO får dock 
förberedelserna inför Singaporemötet inte endast koncentreras till de beslut som skall 
fattas i december, men även till WTO:s och världhandelns behov fram till och med de 
första åren i nästa sekel. 
43 Förutom de förhandlingsfrågor som redan tagits upp på dagordningen, måste 
diskussionerna även på ett lämpligt sätt omfatta mer allmänna frågor, särskilt behovet av 
att i högre grad integrera utvecklingsländerna i handelssystemet. Förutom fastställandet 
av nya åtgärder för att stödja och främja utvecklingsländernas integration i det 
multilaterala systemet kräver detta nytänkande, inte endast i fråga om dagordningen och 
WTO:s arbetsmetoder, utan även i fråga om de handikapp - t.ex. orimliga skulder - som 
hindrar utvecklingsländer från att dra full nytta av Uruguayrundans fördelar. 
21 
44 Detta kommer enligt kommissionen att utgöra de huvudsakliga frågeställningarna på 
multilateral nivå under de kommande åren. Det sätt på vilket de kommer att lösas 
kommer även att påverka WTO:s trovärdighet som maktorgan för att öppna 
världekonomin. WTO-institutionerna finns nu på plats och förhandlingar om de frågor 
som kvarstår från Uruguay rundan har redan påbörjats. WTO måste dock bevisa sin 
kapacitet att bli det huvudsakliga forumet för diskussion och beslutsfattande i fråga om 
dessa nya utmaningar. 
5. Sammanfattning: Nästa steg 
45. En större tillgång till marknader över hela världen bör vara ett av de huvudsakliga 
målen för gemenskapens ansträngningar under de kommande månaderna och åren. Det 
är nödvändigtvis en långsiktig process att söka uppnå en betydande ökning av tillgången 
till marknader. Med befintliga bestämmelser kommer gemenskapen endast att kunna lösa 
brådskande problem och utveckla nya bestämmelser för undanröjande av andra hinder för 
handel och investeringar, om den noggrant analyserar sina egna prioriteringar och nära 
samarbetar med sina handelspartners, oavsett om det rör sig om industri- eller 
utvecklingsländer. Vi bör koncentrera oss på åtgärder som svarar mot industrins krav och 
prioriteringar och som leder till konkreta och direkta fördelar för våra exportörer och 
investerare. Gemenskapen bör i detta syfte följa de riktlinjer som anges nedan: 
— EU har markerat takten för den ekonomiska integrationen av den inre marknaden och 
har tagit ledningen för den multilaterala utvidgningen av ekonomisk integration, 
särskilt genom Uruguay rundan. EU måste upprätthålla detta politiska 
ställningstagande och säkerställa att dess partners ger sitt fulla erkännande till 
denna politik genom att i gengäld öppna sina marknader. 
— Vi kommer ditt fullt ut respektera våra åtaganden, inbegripet de nya förpliktelser som 
följer av Uruguay rundan. Vi kommer att lägga ner stort arbete på att säkerställa att 
våra partners så snart som möjligt genomför sina åtaganden. Om utvecklingsländerna 
behöver tekniskt stöd för detta, kommer vi att försöka bistå dem. 
— Kommissionen kommer att samarbeta med medlemsstaterna och särskilt med de 
europeiska företagen för att tydligare kunna identifiera de huvudsakliga hinder som 
möter vår export och våra investeringar i tredje land. Vi kommer att fastställa 
prioriterade mål och är beredda att på ett mer samordnat sätt utveckla alla yttre 
ekonomiska och politiska instrument för att skapa nya marknadsmöjligheter för 
exportörer och investerare i hela världen. Om hinder kan undanröjas genom att 
befintliga internationella bestämmelser åberopas, kommer detta att göras. Om 
bilaterala eller multilaterala förhandlingar krävs, kommer dessa att föras. 
— EU måste ge WTO sitt fulla stöd i dess egenskap av motor för det öppna 
handelssystemet. Vi måste fullt ut bidra till att den fungerar som institution. Vi måste 
redan nu och under tiden fram till ministermötet i Singapore i december 1996 
samarbeta med våra partners för att stärka den multilaterala processen och ge den ny 
kraft. 
22 
BHHI^PPW^W^^^wPy 
— Vid utformningen av dagordningen för WTO-förhandlingarna kommer vi att 
prioritera de frågor som kan skapa nya möjligheter för det europeiska näringslivet 
på marknaderna i tredje land. Med hjälp av industrin kommer vi att arbeta med att 
senast till WTO:s ministermöte uppnå enighet om dessa prioriteringar. Om vi skall 
lyckas med dessa ambitiösa mål, måste vi dock redan nu förbereda WTO:s 
arbetsprogram fram till år 2 000 och därefter. 
46 Detta meddelande utgör en första analys av Europeiska unionens prioriteringar i fråga 
om omedelbar marknadsöppning, pågående förhandlingar och diskussionen om det 
framtida programmet för WTO. Den kommer att finslipas och utvecklas ytterligare med 
beaktande av reaktionerna från medlemsstaterna, Europaparlamentet, näringslivet, 
konsument- och andra organisationer och från våra partners i tredje land. 
23 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 53 slutlig 
SV «2 U 
Katalognummer : CB-CO-96-067-SV-C 
ISBN 92-78-00561-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg