MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

Om samarbete i rättsliga och inrikes frågor inom ramen för det östliga partnerskapet

Inledning

I Stockholmsprogrammet, som antogs av Europeiska rådet den 2 december 2009[1], underströks betydelsen av den externa dimensionen av politiken på området rättsliga och inrikes frågor för att de mål som fastställts i programmet ska kunna genomföras med framgång och att denna politik måste vara samstämmig med alla andra aspekter av Europeiska unionens utrikespolitik.

EU:s åtgärder inom den externa dimensionen av rättsliga och inrikes frågor har ökat kontinuerligt under de senaste åren. De har vägletts bland annat av 1) respekt för demokratin, grundläggande rättigheter och rättsstatsprincipen , 2) principen om partnerskap med tredjeländer , särskilt med grannländerna, och 3) ökad samordning och ökat utbyte av information om EU:s och medlemsstaternas åtgärder och fullständigt utnyttjande av alla tillgängliga instrument.

I Stockholmsprogrammet uppmanas kommissionen att lägga fram en plan för hur man ska gå vidare i samarbetet på området rättsliga och inrikes frågor med länderna inom det östliga partnerskapet. Behovet av ett sådant samarbete poängterades ytterligare i det gemensamma meddelandet från kommissionen och den höga representanten av den 25 maj 2011, Ny respons på ett grannskap i förändring [2], och slutsatserna från rådets (utrikes frågor) möte den 20 juni 2011, som godkändes av Europeiska rådet vid dess möte i juni. Framsteg på detta område har efterlysts även i samband med den pågående översynen av den övergripande strategin för migration.

Att underlätta direkta kontakter mellan människor och samtidigt främja de grundläggande rättigheterna , stärka rättsstatsprincipen, stärka rättsväsendet och inleda samarbete på det rättsliga området har visat sig vara en viktig förutsättning för att upprätthålla fred och stabilitet och har positiva effekter på den ekonomiska, kulturella och sociala utvecklingen i alla berörda länder.

Detta har varit en av de vägledande principerna för det östliga partnerskapet som upprättades vid toppmötet i Prag år 2009 av EU och Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Moldavien och Ukraina. Ett viktigt mål för det östliga partnerskapet är en förbättrad, väl hanterad rörlighet för medborgarna under säkra förhållanden . Detta mål inbegriper förenklade viseringsförfaranden och återtagandeavtal som ett första steg. När sådana avtal har ingåtts och genomförts i praktiken kommer EU och partnerländerna att stegvis och från fall till fall införa viseringsfria system, förutsatt att det finns förutsättningar för en väl hanterad och säker rörlighet. Toppmötet om det östliga partnerskapet som äger rum i Warszawa den 29–30 september 2011 bör bekräfta de viktigaste målen och ge nya impulser till partnerskapet, bl.a. när det gäller rättsliga och inrikes frågor.

Narkotika utgör ett komplext problem ur såväl hälso- och säkerhetssynpunkt som ur social synpunkt och kräver därför åtgärder på flera av områdena för rättsliga och inrikes frågor. Hanteringen av narkotikaproblemet bör därför spela en fortsatt stor roll i samarbetet inom det östliga partnerskapet.

Dialogen och samarbetet med de östliga partnerländerna rörande rättsliga och inrikes frågor är redan väl utvecklade, på både bilateral och multilateral nivå. Det finns därför inget behov av att införa nya ramar utan det gäller snarare att konsolidera , förenkla och komplettera de befintliga ramarna .

Detta meddelande bygger på erfarenheterna och lärdomarna från de första åren av samarbetet inom det östliga partnerskapet och innehåller konkreta förslag till en vidareutveckling av det politiska och operativa samarbetet för att upprätta ett gemensamt område för rättsliga och inrikes frågor som omfattar EU och de östliga partnerländerna , nämligen att

- konsolidera de befintliga ramarna för dialog och samarbete, bl.a. genom att fastställa principerna för samarbetet, och

- analysera de framsteg som gjorts hittills och föreslå riktlinjer för hur samarbetet, inbegripet dess tematiska prioriteringar, ska kunna förstärkas ytterligare.

KONSOLIDERA DEN BEFINTLIGA INSTITUTIONELLA RAMEN FÖR DIALOG OCH SAMARBETE: PRINCIPER OCH STRUKTURER

Principer för samarbete

Konsolideringen av det befintliga samarbetet i rättsliga och inrikes frågor med de östliga partnerländerna bör bygga på följande fyra huvudprinciper :

Differentiering – Den vidare utvecklingen av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor med varje östligt partnerland bör vara betingad av landets framsteg i sitt reformprogram på detta område och hur landet genomför all relevant politik. Framstegen kommer att övervakas i nära samarbete med partnerlandet.

Villkorlighet – Samarbetet med de östliga partnerländerna bör byggas ut gradvis, på villkor att de gör framsteg och samarbetar framgångsrikt på de överenskomna områdena.

Samstämmig politik – Samarbetet i rättsliga och inrikes frågor med dessa länder bör ses mot bakgrund av EU:s övergripande utrikespolitik och överensstämma med EU:s politik på andra relevanta områden och samarbetet med andra länder i regionen.

Regionalt samarbete – Regionalt samarbete är av avgörande betydelse för att möta gränsöverskridande utmaningar på området rättsliga och inrikes frågor och bör därför uppmuntras ytterligare.

Utöver ovanstående principer är det med tanke på kontakter mellan människor och ökad rörlighet viktigt med dialog och samarbete med samt stöd till organisationer i det civila samhället, däribland invandrargrupper, och lokala myndigheter , både från EU och de östliga partnerländerna, och detta bör därför få en framträdande plats i samarbetet i rättsliga och inrikes frågor.

Strukturer för samarbetet

Bilateral nivå

För att undvika överlappande diskussioner inom olika forum föreslås följande tillvägagångssätt:

- Strukturer inom ramen för partnerskaps- och samarbetsavtal (och framtida associeringsavtal ), särskilt relevanta underkommittéer och politiska dialoger, bör fortsätta att vara den huvudsakliga ramen för att diskutera bilateralt samarbete i rättsliga och inrikes frågor. Parallellt med detta bör särskilda dialoger om mänskliga rättigheter upprätthållas och stärkas.

- Underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor bör vid sina möten diskutera arbetet i de gemensamma kommittéerna för återtagande och förenklade viseringsförfaranden , liksom framstegen i dialogerna om visering , när dessa väl har inletts.

- Partnerskapen för rörlighet bör vid behov fortsätta att fungera som ram för dialog och operativt samarbete om migration i alla dess aspekter: laglig migration, bekämpning av olaglig migration samt migration och utveckling. Mötena inom ramen för partnerskapen för rörlighet bör helst hållas i anslutning till mötena för underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor och resultaten bör tas upp på dagordningen för de senare. Alla östliga partnerländer bör i princip ha möjlighet att ingå ett partnerskap för rörlighet, beroende på landets framsteg och migrationssituation[3].

- I linje med den pågående utvärderingen av den övergripande strategin för migration, och för att åstadkomma en bättre tematisk jämvikt, bör de befintliga partnerskapen för rörlighet ytterligare främja samarbete på området migration och rörlighet . För att uppnå detta behövs ett fortsatt engagemang från alla berörda parter både på politisk nivå och i fråga om genomförandet. Det bör utvecklas ett verktyg för att övervaka de långsiktiga effekterna av partnerskapen för rörlighet på migrationsströmmar, migrationshantering och annan relevant politik i partnerländerna och EU. Regelbunden övervakning kommer också att göra det möjligt att kartlägga brister och behov som kan åtgärdas inom ramen för partnerskapen för rörlighet. För att övervakningsverktyget ska vara målinriktat och verkningsfullt bör det vara enhetligt och överensstämma med andra verktyg och ramar.

- Högprioriterade områden , t.ex. bekämpning av organiserad brottslighet, inbegripet människohandel, samt människorättsfrågor och korruption, bör diskuteras systematiskt inom de befintliga ramarna, i synnerhet i underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor och/eller de särskilda dialogerna om mänskliga rättigheter och partnerskapen för rörlighet, när sådana har ingåtts, för att det praktiska samarbetet inom det östliga partnerskapet ska stärkas .

- Samarbetet om narkotika bör fortsätta inom ramen för de befintliga bilaterala politiska dialogerna med Ukraina. De bilaterala dialoger som det polska ordförandeskapet har inlett (med Armenien, Moldavien, Azerbajdzjan och Georgien) bör tjäna som förebild och institutionaliseras , så att sådana forum kan upprätthållas med alla östliga partnerländer.

- Ökat samarbete med relevanta organ (Frontex, Europol, Eurojust, Europeiska polisakademin, Europeiska stödkontoret för asylfrågor och byrån för grundläggande rättigheter) bör främjas ytterligare och fortsätta att vara en återkommande punkt på dagordningen i underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor och mötena inom ramen för partnerskapen för rörlighet. Andra institutioner och byråer, t.ex. Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen och Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, skulle kunna delta i samarbetet i relevanta frågor.

Regional och multilateral nivå

Flera regionala forum där EU:s medlemsstater och de östliga partnerländerna medverkar fungerar som plattformar för utbyte av information och bästa praxis samt genomförande av konkreta gränsöverskridande initiativ (se bilagan). För att ramen för regionalt och multilateralt samarbete ska kunna rationaliseras och göras effektivare rekommenderas följande:

- För att garantera lämplig politisk vägledning och samordning bör det övervägas att inom ramen för det östliga partnerskapet sammankalla särskilda möten om rättsliga och inrikes frågor på ministernivå . Sådana möten skulle vid behov kunna hållas på årsbasis i syfte att granska framstegen och tillhandahålla riktlinjer för framtiden.

- För att rationalisera ramen för regional dialog och regionalt samarbete bör rättsliga och inrikes frågor även fortsättningsvis tas upp regelbundet inom partnerskapets multilaterala plattform för demokrati, god samhällsstyrning och stabilitet och de därtill knutna panelerna[4], samt andra relevanta plattformar, t.ex. plattform 4 för dialog om kontakter mellan människor. Ett bidrag till detta mål vore att inrätta en ny panel om migration och asyl , med syftet att införliva de bästa metoderna och lärdomarna från Söderköpingsprocessen i det östliga partnerskapet.

- Eftersom Prag- och Budapestprocesserna i stor utsträckning överlappar varandra är det tillrådligt att den senare införlivas i Pragprocessen. De två processerna skulle komplettera varandra geografiskt , så att Östeuropa och Centralasien skulle omfattas av Pragprocessen och ”Sidenvägen”, dvs. Iran, Pakistan och Afghanistan, skulle omfattas av Budapestprocessen. Det skulle även fortsättningsvis vara synnerligen viktigt att Turkiet deltar i Budapestprocessen.

Samordning och ekonomiskt stöd

För att det östliga partnerskapet ska bli mer operativt är det också nödvändigt med effektiv samordning mellan EU:s och medlemsstaternas åtgärder. Det bör inrättas en enkel övervakningsmekanism för åtgärder som vidtagits av alla aktörer, vilket inbegriper årlig rapportering om verksamheten på området rättsliga och inrikes frågor.

En ytterligare förstärkning av det regionala samarbetet mellan EU och de östliga partnerländerna är ett av de viktigaste målen på området rättsliga och inrikes frågor under de kommande åren och förutsätter ett betydande och flexibelt ekonomiskt stöd . Detta inbegriper särskilt ökat stöd till utbyggnad av nätverk mellan EU och de östliga partnerländerna och till projekt och program för att hantera gränsöverskridande frågor och liknande frågor som rör båda regionerna. EU bör också överväga att inta en starkare roll i samordningen av biståndet på området, t.ex. genom att inrätta mekanismer för samråd rörande rättsliga och inrikes frågor.

FRAMTIDA DIALOG OCH SAMARBETE I RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR: TEMATISKA PRIORITERINGAR

En förstärkning av partnerskapet på området rättsliga och inrikes frågor förutsätter att en lång rad åtgärder vidtas. EU och dess medlemsstater bör fortsätta att uppmuntra och stödja de östliga partnerländerna i genomförandet av alla nödvändiga åtgärder. Detta inbegriper kapacitetsuppbyggnad, utbyte av information och bästa praxis , samt vid behov och i överensstämmelse med fördelningen av befogenheter, lagstiftningsåtgärder och politiska åtgärder rörande migration och rörlighet, säkerhet, dataskydd samt rättvisa och grundläggande rättigheter. När så är möjligt bör de åtgärder som anges nedan återspeglas i de associeringsavtal som håller på att förhandlas fram.

Migration, rörlighet och asyl

Insamling, analys och faktisk användning av uppgifter vid evidensbaserat beslutsfattande

Betydande arbete och resurser har redan investerats i en förbättring av systemen för insamling och analys av uppgifter i de östliga partnerländerna. En utvidgad migrationsprofil håller på att utarbetas som en del av partnerskapet för rörlighet med Moldavien, och för alla andra östliga partnerländer inom det EU-finansierade projektet ”att bygga migrationspartnerskap”. Exaktheten i de tillgängliga uppgifterna om migration och, i förlängningen, det evidensbaserade beslutsfattandets riktighet blir dock kraftigt lidande till följd av bristen på relevant, lättillgänglig och tillförlitlig statistik i regionen, av den dåliga kvaliteten på befintliga data och de olika definitioner, statistiska metoder och indikatorer som används på olika håll i regionen.

De nationella statistikinstituten bör stödjas så att de kan bygga upp sin kapacitet att ta fram relevant statistik och påta sig rollen som samordnare av den statistiska verksamheten. Vidare bör de östliga partnerländerna uppmanas att harmonisera sina statistiska indikatorer och metoder i framtiden. EU bör främja genomförandet av harmoniserade undersökningar av migration i Hims-format[5] i de östliga partnerländerna för att samla in uppgifter om migration, inklusive underliggande orsaker till och konsekvenser av migration.

Det bör också främjas att migrationsrelaterade frågor vid behov, och med full respekt för principen om statistisk konfidentialitet , tas med i nationella folkräkningar och nationella hushållsundersökningar , för att på så sätt få fram en tillförlitlig och stabil källa med jämförbara uppgifter.

EU bör uppmuntra och stödja de östliga partnerländerna så att de kan ta det fulla ansvaret för sina migrationsprofiler, för att dessa också ska kunna användas som verktyg för att förbättra politikens samstämmighet och utvärderingen av politiken .

Dessutom borde det göras mer för att främja samarbete mellan forskningsinstitut som arbetar med migration i EU och i de östliga partnerländerna.

Laglig migration, integration och migration och utveckling

Med hjälp av laglig migration kan man, förutsatt att den är väl hanterad, tillgodose arbetsmarknadens behov i både ursprungs- och destinationsländerna. Den kan också i praktiken bidra till att minska olaglig migration, eftersom migranterna får tillgång till lagliga alternativ. EU och dess medlemsstater har arbetat tillsammans med de östliga partnerländerna för att underlätta laglig migration på grundval av bilaterala initiativ och avtal samt inom ramen för partnerskapen för rörlighet.

För att lägga en grund för framtida åtgärder på dessa områden genomför EU för närvarande en studie av kostnaderna och nyttan av arbetskraftsinvandringen till EU från de östliga partnerländerna.

EU och dess medlemsstater bör, i överensstämmelse med arbetsmarknadens behov i enskilda medlemsstater, överväga att öppna ytterligare lagliga migrationskanaler för migranter från de östliga partnerländerna. Samtidigt bör det vidtas åtgärder för att hantera kompetensslöseri och förlust av kompetens och humankapital, t.ex. mekanismer för matchning av utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden , cirkulär migration , ett stärkt samarbete om överföring av socialförsäkringsrättigheter och erkännande av kompetens och kvalifikationer . I detta avseende bör Europeiska yrkesutbildningsstiftelsens roll framhållas.

Partnerskapen för rörlighet är särskilt användbara när det gäller att främja ökad rörlighet och förbättra hanteringen av migrationen. I detta sammanhang bör medlemsstaterna särskilt överväga att underlätta laglig migration och rörligheten inom EU för studerande, universitetslärare och forskare .

Det bör också vidtas åtgärder för att förhindra kompetensflykt från de östliga partnerländerna. EU och dess medlemsstater bör därför tillsammans med partnerländerna grundligt undersöka de möjligheter som ges genom cirkulär migration och genom att involvera utflyttade grupper i utvecklingen av sina ursprungsländer .

Integrationen av migranter i värdsamhällena är en utmaning för både EU:s medlemsstater och de östliga partnerländerna. För detta krävs samarbete mellan myndigheter på såväl lokal, regional som nationell nivå, samt med det civila samhället, inbegripet migrantorganisationer.

EU bör öka sitt stöd till de östliga partnerländerna för att förbättra deras kapacitet att inom ramen för den offentliga politiken, särskilt socialpolitiken, tillgodose migranternas behov. Dessutom bör EU uppmana länderna att öka medvetenheten hos lokalbefolkningen och invandrargrupper när det gäller att bekämpa främlingsfientlighet och se till att rättigheter respekteras . En annan fråga för vidare samarbete är att utforma politik för att svara på behoven hos migranters familjemedlemmar som har stannat i hemlandet och för att avhjälpa andra sociala konsekvenser av utvandringen för lokala samhällen.

Penningöverföringar från utvandrare är en viktig inkomstkälla för de östliga partnerländerna. År 2009 uppgick utvandrade arbetstagares remitteringar till Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Moldavien och Ukraina till sammanlagt närmare 4 miljarder euro[6].

Med tanke på den roll som penningöverföringarna spelar för ekonomin i de östliga partnerländerna bör EU och partnerländerna bygga vidare på det arbete som hittills gjorts för att minska kostnaderna för överföringarna och främja en hållbar användning av dessa medel. Den traditionella inriktningen på penningöverföringar bör kompletteras med initiativ inriktade på sparande och kanalisering av sparandet till investeringar i ursprungsländerna så att medel kan göras tillgängliga som såddkapital för investerare och företagare, särskilt i små och medelstora företag.

De östliga partnerländerna står inför liknande utmaningar när det gäller laglig migration, och samarbete på detta område kan bidra till lämpliga lösningar.

När det gäller samarbete om migration mellan de östliga partnerländerna kan det övervägas att stödja möjliga initiativ på regional nivå, bland annat insamling, harmonisering, analys och utbyte av uppgifter som är relevanta för migration eller att inrättande av ett nätverk för information om migration för ökat samarbete och utbyte av bästa praxis mellan ländernas migrationsmyndigheter. Initiativ som syftar till att öka rörligheten för personer mellan de östliga partnerländerna bör också uppmuntras.

Bekämpande av olaglig invandring och samarbete om återtagande, återvändande och återanpassning

Att ett land återtar sina egna medborgare som inte har laglig rätt att resa in eller vistas i ett annat land är en princip enligt internationell sedvanerätt som bör följas av alla länder. EU:s återtagandeavtal innehåller bestämmelser för att underlätta och påskynda förfaranden för att återta personer som vistas på en EU-medlemsstats territorium utan tillstånd. Sådana avtal utgör ett viktigt verktyg i bekämpningen av olaglig migration och utgör således ett viktigt steg mot ökad rörlighet. Hittills har tre östliga partnerländer (Ukraina, Moldavien och Georgien) undertecknat återtagandeavtal med EU, parallellt med avtal om förenklade viseringsförfaranden.

EU bör fortsätta att utveckla sitt samarbete om återtagande med de övriga partnerländerna och sträva efter att ingå återtagandeavtal, parallellt med avtal om förenklade viseringsförfaranden, med Armenien, Azerbajdzjan och Vitryssland . Kommissionen har redan bemyndigats att förhandla fram ett återtagandeavtal med Vitryssland. Parallellt med det här meddelandet lägger kommissionen fram förslag om liknande bemyndiganden när det gäller Armenien och Azerbajdzjan. De nödvändiga förhandlingsdirektiven bör antas av rådet så snart som möjligt.

EU bör dessutom fortsätta att stödja de östliga partnerländerna i deras insatser för kapacitetsuppbyggnad för att förhindra och bekämpa olaglig migration och hjälpa återvändande personer med en hållbar återanpassning.

Underlätta rörlighet för korta vistelser

Viseringsfria resor är ett mål för alla sex östliga partnerländer, vilket bör erkännas genom att aktivt samarbeta för att detta mål ska uppnås. En dialog om viseringsliberalisering bör kunna inledas, under förutsättning att partnerländerna samarbetar med EU om återtagande (vilket inbegriper ett verkningsfullt genomförande av återtagandeavtal med EU), att de effektivt och korrekt genomför avtalet om förenklade viseringsförfaranden och aktivt engagerar sig i dialog och samarbete inom alla de områden som omfattas av det här meddelandet.

Avtal om viseringslättnader är ett viktigt instrument som syftar till att underlätta rörligheten för korta vistelser och utgör ett första steg mot en liberalisering av viseringsbestämmelserna. Hittills har tre avtal om viseringslättnader trätt i kraft: med Moldavien, Ukraina och Georgien.

Både EU och respektive partnerland bör se till att avtalen om viseringslättnader genomförs verkningsfullt och korrekt . Särskilt för Moldavien och Ukraina är det viktigt att snabbt avsluta de pågående förhandlingarna om nya, mer omfattande avtal om viseringslättnader.

I enlighet med sina politiska åtaganden bör EU också ingå liknande avtal med de övriga östliga partnerländerna, dvs. Armenien, Azerbajdzjan och Vitryssland. Förhandlingsdirektiv för Vitryssland har redan antagits och de nödvändiga förhandlingsdirektiven för Armenien och Azerbajdzjan bör antas av rådet så snart som möjligt.

EU:s medlemsstater bör samtidigt intensifiera det pågående arbetet inom det lokala Schengensamarbetet i alla de östliga partnerländerna. Detta bör göras med sikte på största möjliga harmonisering av förfarandena för utfärdande av viseringar och fullt utnyttjande av de möjligheter som ges i viseringskodexen, t.ex. att undanta vissa kategorier av personer från viseringsavgiften och utfärda viseringar för flera inresor med lång giltighetstid för vissa kategorier, bl.a. studerande, universitetslärare, forskare och affärsmän. För att ytterligare underlätta ansökningsförfarandet för viseringar bör EU:s medlemsstater sträva efter att förbättra den konsulära täckningen i de östliga partnerländerna.

Dialogen om viseringar utgör en ram för att diskutera förutsättningarna för en liberalisering av viseringar, och den möjliggör viseringsfritt resande för kortare vistelser mellan EU och det land som berörs. Den bygger på att partnerlandet uppfyller en rad riktmärken som rör olika rättsliga och inrikes frågor. Efter den inledande fasen förs viseringsdialogerna på grundval av skräddarsydda handlingsplaner i två faser. EU har hittills lagt fram två sådana handlingsplaner för viseringsliberalisering för östliga partnerländer: för Ukraina i november 2010 och för Moldavien i januari 2011.

Handlingsplanerna är inriktade på de viktigaste områden som rör rättsliga och inrikes frågor såsom dokumentsäkerhet, gränsförvaltning, migrationshantering, asylpolitik, allmän ordning och säkerhet, inklusive bekämpningen av organiserad brottslighet och människohandel, samt relevanta yttre förbindelser och grundläggande rättigheter. De innehåller en första uppsättning kriterier som avser den politiska ramen (lagstiftning och planering) och en andra uppsättning mer specifika riktmärken som hänger samman med ett effektivt och hållbart genomförande av relevanta åtgärder för att åstadkomma konkreta resultat på fältet.

Detta slag av handlingsplaner för viseringsliberalisering kan fungera som lämpliga förebilder för andra östliga partnerländer, förutsatt att de tar hänsyn till varje lands specifika karaktär och framsteg och den regionala samstämmigheten .

EU kommer att fortsätta att stödja Ukraina och Moldavien i deras ansträngningar att genomföra handlingsplanerna om viseringsliberalisering. Kommissionen kommer regelbundet att rapportera till rådet och Europaparlamentet om de framsteg som görs i genomförandet av handlingsplanerna. De första utvärderingsrapporterna om Ukraina och Moldavien läggs fram parallellt med detta meddelande.

Fungerande system för asyl och internationellt skydd i överensstämmelse med internationella skyldigheter

De flesta östliga partnerländer har gjort vissa framsteg när det gäller att anta relevant lagstiftning för att tillhandahålla internationellt skydd för dem som behöver det. Trots detta finns det fortfarande betydande luckor i fråga om såväl lagstiftning som dess genomförande. EU har hjälpt de östliga partnerländerna att stärka sin skyddskapacitet, bland annat genom det regionala skyddsprogram som omfattar Vitryssland, Moldavien och Ukraina. Programmets andra fas inleddes 2011.

EU kommer att fortsätta att uppmana de östliga partnerländerna att färdigställa den relevanta lagstiftningsramen och se till att den genomförs på ett verkningsfullt sätt . Länderna kommer också fortsättningsvis att stödjas i att vidareutveckla institutioner och utbilda personal som deltar i arbetet för att fastställa flyktingstatus. EU kommer vidare att hjälpa till att utveckla den nationella politiken för integrering av flyktingar . Stödet kommer vid behov att tillhandahållas i samarbete med Europeiska stödkontoret för asylfrågor, som bör stödja partnerländerna på alla områden av det praktiska samarbetet i frågor som rör asyl.

Integrerad gränsförvaltning

Tillsammans med internationella organisationer, t.ex. Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa och Internationella organisationen för migration, och andra givarländer, har EU stött de östliga partnerländerna genom flera initiativ som rör gränsförvaltning, t.ex. EU:s gränsövervakningsuppdrag för Ukraina och Moldavien och projektet för integrerad gränsförvaltning i södra Kaukasus . EU:s flaggskeppsinitiativ inom ramen för det östliga partnerskapet utgör den politiska ramen för ett projekt för integrerad gränsförvaltning som finansieras med medel från det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet. Genom projekten strävar man efter att stärka den operativa kapaciteten genom operativa och länderspecifika insatser för kapacitetsuppbyggnad och stöd till att upprätta moderna utbildningssystem i dessa länder[7]. Även om betydande framsteg har gjorts på området krävs det ytterligare ansträngningar för att utarbeta övergripande utbildningsstrategier för sektorn och förbättra den institutionella kapaciteten , särskilt för att gränsövergångarna ska förvaltas effektivt.

Frontex spelar en viktig roll för en effektiv gränsförvaltning och det operativa samarbetet håller på att byggas ut i fråga om informationsutbyte, riskanalys, utbildning, gemensamma insatser och pilotprojekt. Hittills har Frontex ingått samarbetsöverenskommelser med de behöriga myndigheterna i Moldavien, Georgien, Ukraina och Vitryssland. Tack vare detta deltar gränsbevakningstjänstemän från dessa länder redan som observatörer i gemensamma insatser som samordnas av Frontex och drar nytta av några av de utbildningsprodukter som tagits fram av Frontex i samarbete med EU:s medlemsstater.

Det bör ges stöd till att utarbeta och genomföra nationella strategier för integrerad gränsförvaltning i alla östliga partnerländer, inom ramen för befintliga initiativ.

Ingåendet av samarbetsöverenskommelser mellan Frontex och de behöriga myndigheterna i Armenien och Azerbajdzjan kommer att bidra till att förbättra genomförandet av det integrerade gränsförvaltningskonceptet och öka samverkansförmågan mellan gränsbevakningstjänstemän från EU:s medlemsstater och från dessa två länder.

När det gäller riskanalys skulle upprättandet av regionala nätverk liknande det på västra Balkan (Webran) kunna undersökas och utvecklas ytterligare.

Allmän ordning och säkerhet

Inre säkerhet kan inte åstadkommas isolerat från resten av världen, och i synnerhet gäller detta det omedelbara europeiska grannskapet. Det är därför viktigt att se till att det råder samstämmighet och komplementaritet mellan de inre och yttre aspekterna av EU:s säkerhet . Enligt både den europeiska säkerhetsstrategin[8] och strategin för den inre säkerheten[9] är förbindelserna med våra partner av grundläggande betydelse i kampen mot allvarlig och organiserad brottslighet och terrorism.

Säkra rese- och identitetshandlingar

En förbättring av dokumentsäkerheten är ett nödvändigt steg för att kunna dra nytta av förenklade viseringsförfaranden med EU. Vissa av de östliga partnerländerna har börjat utfärda biometriska pass för sina medborgare och har arbetat på att säkra utfärdandeprocessen , särskilt när det gäller referenshandlingar, införande av uppgifter och personalisering, vilket är av avgörande betydelse för att personaliserade handlingar ska vara trovärdiga internationellt och nationellt.

EU bör intensifiera utbytet av bästa praxis med de östliga partnerländerna på området dokumentsäkerhet, med särskild inriktning på att införa biometri i identitetshandlingar och resedokument och att säkerställa effektivitet och integritet i personaliseringsprocessen och nödvändiga förfaranden för uppgiftsskydd . EU bör uppmuntra och stödja länderna när det gäller att säkra förfarandena för utfärdande av handlingar och den övergripande identitetshanteringen, inbegripet lämpliga register.

Bekämpning av människohandel

Enligt FN:s senaste rapport[10] är ett betydande antal av offren för människohandel för sexuellt utnyttjande och de personer som bedriver denna handel i Europa medborgare i de östliga partnerländerna. I Europols senaste bedömning[11] understryks att kriminella grupper som är baserade i dessa länder är inblandade i människohandel, vid sidan annan brottslig verksamhet.

Att bekämpa människohandel är en viktig prioritering för EU och på detta område är dialogen och samarbetet med de östliga partnerländerna redan väl utvecklade. Samarbetet inbegriper förebyggande och bekämpning av människohandel och skydd av dess offer, och EU och dess medlemsstater samt Europol har stött flera projekt för att bistå länderna i kampen mot denna form av brottslighet.

EU bör uppmana de östliga partnerländer som ännu inte har ratificerat FN:s Palermoprotokoll mot människohandel och Europarådets konvention om åtgärder mot människohandel att göra detta, och se till att de internationella instrumenten utnyttjas till fullo i kampen mot alla olika former av människohandel, såsom människohandel för sexuellt utnyttjande, arbetskraftsexploatering, slaveriliknande arbete i hemmet och påtvingat tiggeri.

EU bör sträva efter att ytterligare stärka samarbetet med de östliga partnerländerna i kampen mot människohandel. EU bör särskilt samarbeta nära med länderna för att stärka deras förmåga att erbjuda skydd och stöd till offer för människohandel . Detta bör ske i synnerhet genom att upprätta partnerskap mellan regeringar, icke-statliga organisationer och den privata sektorn för att upprätta mekanismer och förfaranden i syfte att bättre skydda och bistå offer för människohandel och se till att de tryggt kan återvända till sina ursprungsländer samt för att förebygga människohandel. Detta samarbete bör bygga på ett synsätt där man tar hänsyn till mänskliga rättigheter och barns rättigheter och till betydelsen av integrering av ett jämställdhetsperspektiv.

Bekämpa organiserad brottslighet

Ökad rörlighet gynnar inte bara medborgarna, den underlättar också indirekt den verksamhet som bedrivs av gränsöverskridande kriminella nätverk . Det finns redan ett väl utvecklat samarbete mellan EU och de östliga partnerländerna för att ta itu med detta problem. Eftersom den organiserade brottsligheten finner nya kanaler och former krävs det ett fortlöpande samarbete för att den ska kunna bekämpas på ett övergripande sätt. De mest omfattande kriminella företeelserna i regionen är smuggling av narkotika, punktskattepliktiga varor (inbegripet cigaretter), varumärkesförfalskade varor och människohandel.

Samarbete, särskilt på operativ nivå, mellan Europol och de östliga partnerländerna är ett sätt att öka effektiviteten i bekämpningen av allvarlig och organiserad brottslighet och terrorism. Europol har redan ingått strategiska avtal med Ukraina och Moldavien [12].

För att ytterligare stärka samarbetet i kampen mot organiserad brottslighet bör EU uppmana de östliga partnerländerna att uppfylla de villkor som ställts upp, särskilt i fråga om dataskydd, för att kunna inleda strategiskt samarbete med Europol eller för att uppgradera de nuvarande avtalen om strategiskt samarbete till avtal om operativt samarbete .

EU bör stödja regionalt samarbete på säkerhetsområdet och i kampen mot organiserad brottslighet. Relevanta initiativ är t.ex. förbättrat polis- och tullsamarbete genom gemensam utbildning , bland annat i samarbete med Europeiska polisakademin (Cepol) och Europol, utbyte av bästa praxis , gemensamma utredningar , i synnerhet vid utredning av gränsöverskridande brott, gemensamma tullaktioner som samordnas av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning osv. I detta sammanhang bör man ytterligare främja och utveckla initiativ såsom EuroEastpolisen, som syftar till att öka samarbetet när det gäller att förbättra den inre säkerheten i EU och partnerländerna, och cigarettarbetsgruppens årliga konferenser som anordnas av byrån för bedrägeribekämpning. Cepol bör, utöver sina kurser, bidra med sina befintliga gemensamma kursplaner. Det bör övervägas att ingå överenskommelser om samarbete med relevanta institutioner för yrkesinriktad utbildning i de berörda länderna.

EU:s insatser och åtgärder i kampen mot smuggling vid den östra gränsen bör nära samordnas med de östliga partnerländerna, bland annat genom att fullt ut genomföra handlingsplanen för bekämpning av smuggling av cigaretter och alkohol längs EU:s östra gräns[13].

EU bör fortsätta att bistå partnerländerna i att stärka kapaciteten hos de straffrättsliga myndigheterna så att de på ett verkningsfullt sätt, och med stöd av Europarådet, kan samarbeta mot it-brottslighet via det östliga partnerskapets multilaterala plattform om demokrati, god samhällsstyrning och stabilitet. EU bör dessutom uppmana länderna att ratificera och fullt ut genomföra Europarådets konvention om it-brottslighet (ETS nr 185). Konventionen bör tjäna som en vägledning och ram för alla länder som strävar efter att utveckla övergripande nationell lagstiftning mot it-brottslighet.

EU bör uppmana de östliga partnerländerna att ytterligare stärka sin institutionella kapacitet att bekämpa kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära (CBRN) risker, särskilt genom ett aktivt deltagande i initiativet om CBRN-kunskapscentrum.

Bekämpning av ekonomisk brottslighet, inbegripet finansiering av terrorism

Bekämpning av penningtvätt utgör ett viktigt sätt att motverka organiserad och annan brottslighet. Internationellt samarbete är avgörande på detta område eftersom dagens penningflöden knappast hejdas av några gränser.

Bekämpning av finansiering av terrorism är en av de viktigaste delarna i EU:s arbete för att bekämpa terrorism. Det är en fråga som diskuteras regelbundet i internationella och multilaterala forum, t.ex. arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF) och FN. De flesta av de östliga partnerländerna inte är medlemmar i FATF, men de är medlemmar i regionala organ av motsvarande karaktär (vilket även är fallet för 12 av EU:s medlemsstater). Det är viktigt att länderna deltar aktivt i dessa organ för att deras nationella system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism ska anpassas till internationella normer. EU bör uppmana länderna att upprätthålla ett nära samarbete med FATF och relevanta regionala organ av motsvarande karaktär.

Finansunderrättelseenheterna (FIU) är en viktig del av systemen för att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. EU bör uppmana de östliga partnerländerna att stärka sina finansunderrättelseenheter och främja samarbete med finansunderrättelseenheterna i EU:s medlemsstater.

EU bör uppmana de östliga partnerländerna att ratificera och genomföra 2005 års konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt om finansiering av terrorism (ETS nr 198).

EU bör främja genomförandet av FN:s globala strategi för terrorismbekämpning , som antogs av FN:s generalförsamling 2006 och utgör en övergripande ram för att hantera hotet från terrorism.

EU bör också samarbeta med de östliga partnerländerna för att förhindra radikalisering och rekrytering till terroristverksamhet.

Bekämpning av korruption

Bekämpning av korruption är ytterst relevant för alla andra tematiska prioriteringar. Om man inte ingriper effektivt mot korruptionen kan den undergräva samarbetet och det ömsesidiga förtroendet på alla andra områden. I kommissionens meddelande om bekämpning av korruption inom EU[14] betonas att stöd för att stärka kapaciteten i grannländerna för att bekämpa korruption kommer att vara en av de centrala aspekterna av EU:s övergripande stöd till dessa partnerländer. Vidare framhålls i det gemensamma meddelandet från unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och Europeiska kommissionen Ny respons på ett grannskap i förändring att nivåerna för EU:s stöd till partnerländerna kommer att anpassas enligt ländernas framsteg i fråga om politiska reformer och uppbyggnaden av en djupgående demokrati, vilket inbegriper ett åtagande från regeringarna att bekämpa korruption.

De östliga partnerländerna är nu parter i relevanta europeiska och internationella instrument mot korruption. Alla östliga partnerländer deltar i Europarådets grupp av stater mot korruption (Greco) och alla har ratificerat eller godkänt Förenta nationernas konvention mot korruption . Dessutom deltar alla dessa länder i OECD:s nätverk för korruptionsbekämpning för Östeuropa och Centralasien.

Deltagandet i dessa övervakningsorgan för bekämpning av korruption måste kompletteras med ett effektivt genomförande av relevanta rättsliga instrument, inbegripet tillräcklig uppföljning av organens rekommendationer dessa och relevanta politiska åtaganden. EU kommer därför att uppmana de östliga partnerländerna att i tid genomföra de återstående rekommendationerna från Greco och att aktivt delta i översynsmekanismen inom ramen för FN:s konvention mot korruption, som främjar insyn i utvärderingsförfarandet och medverkan från det civila samhället. EU kommer också att uppmana de östliga partnerländerna att spela en aktiv roll i nätverket för korruptionsbekämpning för Östeuropa och Centralasien och, när det gäller de länder som omfattas av Istanbulhandlingsplanen mot korruption, vidta ytterligare åtgärder för att se till att handlingsplanen genomförs effektivt.

Dessutom bör främjandet av en kultur präglad av integritet fortsätta att vara en del av EU:s samarbetsprogram med de östliga partnerländerna på områden såsom gränsförvaltning, tull, brottsbekämpning och rättsväsendet.

På det hela taget bör EU främja ett ökat deltagande från det civila samhällets sida när det gäller att anta, genomföra och övervaka relevanta lagstiftningsåtgärder och politiska åtgärder, eftersom det är en avgörande förutsättning för en sund och effektiv ram för korruptionsbekämpning.

Hantering av narkotikaproblemet

Narkotika fortsätter att ha högsta prioritet i EU:s samarbete med de östliga partnerländerna. I EU:s narkotikastrategi (2005–2012) och EU:s handlingsplan mot narkotika (2009–2012) bekräftas EU:s åtagande att tillhandahålla stöd till tredjeländer, så att de effektivare kan minska både tillgång och efterfrågan. Särskild vikt kommer att fästas vid att förbättra samarbetet med de länder som omfattas av det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet. Även om vissa framsteg kan noteras finns det fortfarande stora brister när det gäller förebyggande åtgärder, skademinskning och behandling . Dessutom är några av de östliga partnerländerna viktiga transitländer för narkotika som kommer till EU från Asien.

EU bör uppmana de östliga partnerländerna att samarbeta aktivt med det civila samhället , särskilt när det gäller förebyggande åtgärder för utsatta grupper och högspecialiserat stöd på hälsoområdet och det sociala området för att minska skadeverkningar hos riskmissbrukare av narkotika. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt sambandet mellan hiv/aids och narkotikamissbruk genom injicering, vilket är ett problem även i de angränsande EU-medlemsstaterna. De östliga partnerländerna bör därför få stöd för att utveckla och genomföra övergripande och väl avvägda nationella narkotikastrategier och övergripande handlingsplaner mot narkotika . Dessa bör syfta till att minska både efterfrågan och tillgången, sörja för en bättre samordning mellan myndigheter och organ som arbetar med narkotikarelaterade frågor och inbegripa program och tjänster för att minska efterfrågan, som bygger på de senaste vetenskapliga rönen och bästa praxis och som till fullo respekterar mänsklig värdighet och mänskliga rättigheter.

Kommissionen är också angelägen om att arbeta tillsammans med de östliga partnerländerna för att bromsa narkotikahandeln, särskilt smuggling av heroin från Afghanistan och smuggling till Afghanistan av kemikalier som används för framställning av narkotika. Stöd till uppbyggnaden av kapaciteten hos de olika brottsbekämpande myndigheterna (polis, tull, rättsväsende osv.) är därför av avgörande betydelse. Man bör också sträva efter att förebygga avledning av narkotikaprekursorer som används för olaglig framställning av narkotika och psykotropa ämnen.

Vid behov bör en utbyggnad av kapaciteten för att övervaka narkotikasituationen stödjas, bland annat genom att främja samarbete med Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk .

Rättvisa och grundläggande rättigheter

Rättsstatsprincipen och reformering av domstolsväsendet

Rättsstatsprincipen är både en grundläggande princip och ett övergripande mål för EU i samarbetet med de östliga partnerländerna. EU fäster stor vikt vid stegvisa reformer av statliga institutioner för att förbättra effektiviteten i rättsväsendet och allmänhetens förtroende för det. Ett starkt rättssystem kan bli en viktig faktor för att främja tillväxt. De flesta länder har gjort betydande framsteg när det gäller att reformera rättsväsendet, men betydande brister kvarstår .

EU är redo att övervaka reformen av rättsväsendet ännu noggrannare, samtidigt som man uppmuntrar och stöder de östliga partnerländerna så att de kan stärka sina rättsliga system ytterligare och säkerställa rättsväsendets oberoende, opartiskhet , effektivitet och ansvarighet samt tillgången till rättslig prövning.

Grundläggande rättigheter

EU fäster stor vikt vid ett omfattande samarbete om skydd för de grundläggande rättigheterna. Respekten för de grundläggande rättigheterna enligt den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och definitionen i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, Helsingforsslutakten och Parisstadgan för ett nytt Europa, ligger till grund för EU:s inrikes- och utrikespolitik.

Samarbetet med de östliga partnerländerna är inriktat på att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna, inbegripet barnets rättigheter, yttrandefrihet, mötesfrihet och föreningsfrihet samt rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Att främja och integrera ett jämställdhetsperspektiv och bekämpa diskriminering bör, såsom grundläggande principer i EU-lagstiftningen, också tas med bland målen i samarbetsplanen, med särskild hänsyn till etniskt ursprung, funktionshinder, religion och övertygelse, sexuell läggning samt ålder.

Att införa internationella och regionala normer för mänskliga rättigheter står i centrum för samarbetet med dessa länder. Bekämpning av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling är ett övergripande mål för samarbetet.

EU kommer att fortsätta att uppmuntra de östliga partnerländerna att regelbundet diskutera frågor om mänskliga rättigheter i de relevanta underkommittéerna för mänskliga rättigheter. Bättre resultat när det gäller mänskliga rättigheter är också en grundläggande förutsättning[15] för den fortsatta utvecklingen av EU:s förbindelser med dessa länder.

Mot bakgrund av den pågående fördjupningen av förbindelserna med de östliga partnerländerna kommer EU att förstärka sin övervakning i fråga om grundläggande rättigheter och att samtidigt uppmuntra och stödja länderna när det gäller att ytterligare stärka skyddet av grundläggande rättigheter, både i enskilda fall och i frågor som rör internationella rättsinstrument på människorättsområdet.

Civilrättsligt och straffrättsligt samarbete[16]

De flesta östliga partnerländer har undertecknat och ratificerat en rad relevanta internationella konventioner om civilrättsligt och straffrättsligt samarbete. Det finns dock fortfarande stora skillnader när det gäller ländernas anslutning till konventionerna, och flera länder har ännu inte genomfört konventionerna fullt ut .

EU bör fortsätta att uppmuntra alla östliga partnerländer att delta i de multilaterala ramar som har upprättats för samarbete i civilrättsliga och straffrättsliga frågor. EU bör ytterligare uppmuntra och stödja länderna när det gäller att till fullo genomföra relevanta internationella konventioner om samarbete i civilrättsliga och straffrättsliga frågor (t.ex. rörande utlämning eller ömsesidig rättslig hjälp) efter att konventionerna har ratificerats, särskilt inom ramen för Europarådet och FN. Detta kräver särskilt fortsatta insatser för att förbättra samordningen och samarbetet mellan domstolsväsendet och alla brottsbekämpande myndigheter , bland annat i form av investeringar i utbildning, mänskliga resurser och it-verktyg. EU bör i samarbetet med de östliga partnerländerna ha som målsättning att förstärka rättsstatsprincipen genom ytterligare insatser och kontinuerlig uppföljning, och att utveckla gemensamma standarder i enlighet med vad som överenskommits i gemensamma internationella forum (t.ex. Europarådet).

Skydd av personuppgifter

På alla områden av samarbetet mellan EU och de östliga partnerländerna som inbegriper utbyte av personuppgifter är det av avgörande betydelse att det, såväl lagstiftningsmässigt som i fråga om institutionell kapacitet, finns ett solitt system som garanterar den enskildes rätt till skydd för sina personuppgifter. Särskilt på området rättsliga och inrikes frågor är tydliga regler för skyddet en nödvändig förutsättning för det operativa samarbetet, både med EU:s medlemsstater och med EU-organ, t.ex. Europol och Eurojust. Insamlingen och utbytet av en allt större mängd personuppgifter på området rättsliga och inrikes frågor, t.ex. biometriska kännetecken eller individers personliga identifieringsnummer i databaser, förutsätter likaså tydliga regler som garanterar rätten till skydd av personuppgifter för enskilda. Det är därför nödvändigt att anta övergripande nationell lagstiftning om skydd av personuppgifter och genomföra den i praktiken, bland annat att genom inrätta en fullständigt oberoende offentlig tillsynsmyndighet för skydd av personuppgifter.

På detta område är resultaten blandade i de östliga partnerländerna. Några av dem har redan ratificerat de relevanta internationella konventionerna och infört relevant lagstiftning, medan andra ännu inte har upprättat en sund rättslig ram för skydd av personuppgifter. Ett effektivt genomförande av instrument för skydd av personuppgifter är fortfarande en utmaning i hela regionen.

EU bör uppmana de östliga partnerländerna att, för att garantera den enskildes rätt till skydd för sina personuppgifter, ratificera relevanta internationella konventioner, anta lämpliga lagar om skydd av personuppgifter och se till att de genomförs i praktiken , särskilt genom att inrätta oberoende tillsynsmyndigheter på området .

SLUTSATSER

Ett kontinuerligt förtroendebaserat samarbete inom det östliga partnerskapet, både på strategisk och operativ nivå, är avgörande för att öka rörligheten och främja direkta kontakter mellan människor och samtidigt ta itu med de utmaningar och hot som inte hejdas av nationsgränser, t.ex. terrorism, organiserad brottslighet, korruption och människohandel, och för att hjälpa EU:s grannländer att förankra väsentliga värderingar och principer som rör mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstaten .

EU och dess medlemsstater kommer att öka det tekniska och finansiella stödet till de östliga partnerländerna för att befästa de reformer som dessa länder nyligen har inlett på området för rättsliga och inrikes frågor.

Kommissionen är övertygad om att de föreslagna riktlinjerna kommer att göra det möjligt för EU och länderna inom det östliga partnerskapet att ytterligare stärka det politiska och operativa samarbetet inom partnerskapet på området rättsliga och inrikes frågor och göra framsteg på vägen mot att inrätta ett gemensamt område för rättsliga och inrikes frågor , i linje med slutsatserna och rekommendationerna i kommissionens och den höga representantens gemensamma meddelande av den 25 maj 2011, Ny respons på ett grannskap i förändring , och rådets slutsatser om den europeiska grannskapspolitiken från juni 2011.

Bilaga

Allmän översikt över ramarna för dialog och samarbete i rättsliga och inrikes frågor mellan EU och länderna inom det östliga partnerskapet

1. Befintliga ramar för dialog och samarbete på bilateral nivå

Dialogen och samarbetet mellan EU och länderna inom det östliga partnerskapet har en lång tradition och en bred räckvidd. De bygger främst på de partnerskaps- och samarbetsavtal som har undertecknats med Ukraina, Moldavien, Georgien, Armenien och Azerbajdzjan, inbegripet de relevanta underkommittéerna och de regelbundna dialogerna inom olika sektorer. Rättsliga och inrikes frågor, inbegripet mänskliga rättigheter, har alltid varit en viktig del av denna ram, inom vilken ett stort antal initiativ har genomförts på detta område. De främsta forumen för dialogen med de östliga partnerländerna är underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor och dialogerna om mänskliga rättigheter [17]. Partnerskaps- och samarbetsavtalen kommer i framtiden att ersättas med associeringsavtal, om vilka förhandlingar för närvarande pågår. Det har dessutom utvecklats flera dialoger där rättsliga och inrikes frågor diskuteras, t.ex. partnerskapen för rörlighet (som för närvarande finns med Moldavien och Georgien, sedan 2008 respektive 2009), dialogerna om visering med Ukraina och Moldavien och de relevanta strukturer som har upprättats och möten som har hållits i dessa sammanhang.

Partnerskapen för rörlighet är ett verktyg för den övergripande strategin för migration och de har fått sin inspiration av denna. De utgör en politisk ram för en ökad och skräddarsydd dialog samt samarbete med tredjeländer om laglig migration, migration och utveckling samt bekämpning av olaglig invandring, inklusive återtagande.

Dialogen om visering är en ram för diskussion om villkoren för liberalisering av viseringsbestämmelserna och möjliggör viseringsfritt resande för korta resor mellan EU och det berörda landet. Denna ram är beroende av att partnerlandet uppnår en rad riktmärken som rör olika rättsliga och inrikes frågor, på grundval av en skräddarsydd handlingsplan i två faser. EU har hittills lagt fram två sådana handlingsplaner för viseringsliberalisering för östliga partnerländer: för Ukraina i november 2010 och för Moldavien i januari 2011. Handlingsplanerna för viseringsliberalisering är inriktade på viktiga områden såsom dokumentsäkerhet, gränsförvaltning, migrationshantering, asylpolitik, allmän ordning och säkerhet, inklusive bekämpning av organiserad brottslighet och människohandel, samt relevanta yttre förbindelser och grundläggande rättigheter. De innehåller en första uppsättning kriterier som avser den politiska ramen (lagstiftning och planering) och en andra uppsättning mer specifika riktmärken som hänger samman med ett effektivt och hållbart genomförande av relevanta åtgärder för att åstadkomma konkreta resultat på fältet.

EU och Ukraina kom överens om en särskild handlingsplan för rättsliga och inrikes frågor 2001 och den sågs över 2007. EU och Ukraina sammanträder också varje år på ministernivå för att diskutera rättsliga och inrikes frågor.

En bilateral politisk dialog om narkotikafrågor förs regelbundet med Ukraina. Politiska dialoger med Armenien, Moldavien, Azerbajdzjan och Georgien har anordnats för första gången på initiativ av det polska ordförandeskapet.

EU har dessutom utvecklat särskilda avtalsförhållanden i rättsliga och inrikes frågor med vissa östliga partnerländer genom att ingå avtal om återtagande och förenklade viseringsförfaranden (Georgien, Moldavien och Ukraina[18]) och inrättat gemensamma kommittéer inom ramen för dessa avtal. Förhandlingar om nya, mer omfattande avtal om förenklade viseringsförfaranden med Moldavien och Ukraina inleddes i maj 2011.

Vitryssland deltar i den multilaterala verksamheten inom ramen för det östliga partnerskapet. En gemensam interimsplan för Vitryssland är under utarbetande. Rättsliga och inrikes frågor står dessutom på dagordningen i flera forum på regional nivå där alla eller en del av EU:s medlemsstater och de östliga partnerländerna deltar.

En analys av de olika ramarna för dialog och samarbete i rättsliga och inrikes frågor mellan EU och de östliga partnerländerna på bilateral nivå visar en mångfasetterad situation , såtillvida att samma frågor diskuteras inom mer än en ram. Bilden kompliceras ytterligare av att vissa av ramarna till sin karaktär är rättsligt bindande (partnerskaps- och samarbetsavtal, återtagandeavtal, avtal om viseringslättnader), vissa är mer operativa (t.ex. samarbetsplattformar), och andra ramar är av både politisk (dialoger på ministernivå) och operativ karaktär (partnerskap för rörlighet, dialoger om viseringar med tillhörande handlingsplaner). Vissa ramar täcker endast en del av agendan för rättsliga och inrikes frågor (partnerskapen för rörlighet) och andra utgör en del av en mer omfattande dialogstruktur (underkommittéerna för rättsliga och inrikes frågor).

2. Befintliga ramar för dialog och samarbete på regional och multilateral nivå

Flera regionala forum där EU:s medlemsstater och de östliga partnerländerna deltar erbjuder plattformar för utbyte av information och bästa praxis samt att genomföra konkreta gränsöverskridande initiativ. Det förekommer emellertid en viss överlappning mellan dem i fråga om deras tematiska och geografiska räckvidd .

När det gäller migrationsfrågor deltar både EU och de östliga partnerländerna i ett flertal processer. Alla de östliga partnerländerna och vissa av EU:s medlemsstater deltar i Söderköpingsprocessen , som inleddes 2001 och syftar till utbyte av erfarenheter om asyl, internationellt skydd, migration och gränsförvaltning mellan vissa EU-länder och ursprungligen Moldavien, Ukraina och Vitryssland. Sedermera har även Armenien, Azerbajdzjan och Georgien anslutit sig.

Alla östliga partnerländer deltar också i Pragprocessen ( Att bygga migrationspartnerskap ), där EU:s medlemsstater, länder i östra och sydöstra Europa samt Centralasien medverkar. Syftet för denna är att stärka samarbetet mellan de deltagande länderna i fråga om alla aspekter av migrationshantering. En större ministerkonferens kommer att äga rum den 3–4 november 2011 i Poznan, där de länder som deltar förväntas anta en handlingsplan.

Budapestprocessen är ett rådgivande forum där EU:s medlemsstater, länder i östra och sydöstra Europa, länder i Centralasien samt Förenta staterna, Kanada och Australien deltar. Dess främsta syfte är utbyte av information och erfarenheter i fråga om laglig och olaglig migration, asyl, visering, gränsförvaltning, människohandel och smuggling av migranter, återtagande och återvändande.

Bekämpning av gränsöverskridande brottslighet är en av de frågor som diskuteras inom ramen för Svartahavssynergin , som syftar till att stärka samarbetet mellan länderna kring Svarta havet. Ett av de östliga partnerländerna, nämligen Moldavien, deltar i det sydösteuropeiska samarbetsinitiativets (Seci) regionala centrum för bekämpande av gränsöverskridande brottslighet , som är en regional organisation som sammanför polis- och tullmyndigheter från 13 länder i sydöstra Europa. Den stöder de nationella tullmyndigheterna och de nationella brottsbekämpande myndigheterna genom informationsutbyte, kunskapsutveckling, gemensam planering och gemensamma insatser med avseende på gränsöverskridande brottslighet.

Inom ramen för det östliga partnerskapet har en rad multilaterala plattformar inrättats. I tre av dessa, nämligen plattformen för demokrati, god samhällsstyrning och stabilitet (1), plattformen för ekonomisk integration och konvergens med EU:s politik (2) och plattformen för kontakter mellan människor (4) behandlas vissa ämnen på området rättsliga och inrikes frågor. Inom ramen för plattform 1 har tre särskilda paneler inrättats: panelen för integrerad gränsförvaltning, panelen för bekämpning av korruption och panelen för ett bättre fungerande rättsväsende.

I panelen för integrerad gränsförvaltning ges de östliga partnerländerna och EU:s medlemsstater tillfälle att utbyta erfarenheter och rapportera om framsteg i fråga om strategier och handlingsplaner för integrerad gränsförvaltning. Den ser till att utbildningsinsatser bygger på ett strategiskt och programorienterat förhållningssätt till integrerad gränsförvaltning och att de differentieras på grundval av de enskilda partnerländernas framsteg med att utveckla en strategi för integrerad gränsförvaltning. För att bidra till en bättre praxis inom gränsförvaltningen har panelen också stött åtgärder för att mäta allmänhetens tillfredsställelse med gränskontrollerna i de östliga partnerländerna.

Panelen för bekämpning av korruption har till syfte att med hjälp av en multilateral strategi underlätta utbyte av information och bästa praxis om uppbyggnad av integritet samt förebyggande och lagföring av korruption i de östliga partnerländerna. Målet är ett bättre genomförande av internationella åtaganden, särskilt de som har ingåtts inom ramen för Europarådet och FN:s konvention mot korruption. I denna panel deltar bl.a. de östliga partnerländerna, EU-medlemsstater och EU-institutioner, Europarådet och företrädare för det civila samhället. Bekämpning av korruption ingår också som ett samarbetsområde i det instrument för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen ( Human Rights, Democracy and Rule of Law Facility ), som finansieras av Europeiska kommissionen och genomförs av Europarådet.

Panelen för ett bättre fungerande rättsväsende inrättades med hjälp av Europarådet, med det östliga partnerskapet som multilateral ram, för att svara på behoven inom rättsväsendet. Panelen och dess konkreta åtgärder kommer att underlätta utbytet av information och bästa praxis när det gäller en effektiv rättsskipning, för att främja att partnerländerna efterlever internationella normer, i synnerhet de som fastställs i Europarådets och FN:s konventioner på området.

[1] Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd. 17024/09.

[2] Gemensamt meddelande till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Ny respons på ett grannskap i förändring , 25.5.2011, KOM(2011) 303.

[3] Hittills har två partnerskap för rörlighet undertecknats med östliga partnerländer (Moldavien och Georgien) och ett tredje kommer förmodligen snart att undertecknas (Armenien) (se bilaga).

[4] Panelen för integrerad gränsförvaltning, panelen för korruptionsbekämpning och panelen för ett bättre fungerande rättsväsende.

[5] Hims-projektet (Household International Migration Surveys) utarbetades inom ramen för Medstat-programmet för tekniskt bistånd till de sydliga länderna i den europeiska grannskapspolitiken och syftar till att samla in uppgifter om migration, inbegripet underliggande orsaker till och konsekvenser av migration.

[6] Världsbankens Migration and Remittances Factbook 2011 .

[7] Genom det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet finansieras också två pilotprojekt under 2011 som syftar till att a) stärka övervakningskapaciteten och det gränsöverskridande samarbetet vid gränsen mellan Vitryssland och Ukraina och b) förbättra gränsförvaltningskapaciteten vid gränsen mellan Georgien och Armenien.

[8] Europeiska säkerhetsstrategin ”Ett säkert Europa i en bättre värld” antogs 2003 och sågs över 2008.

[9] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: EU:s strategi för den inre säkerheten i praktiken : Fem steg mot ett säkrare Europa , KOM(2010) 673 slutlig.

[10] http://www.unodc.org/documents/Global_Report_on_TIP.pdf.

[11] EU Organised Crime Threat Assessment OCTA 2011.

[12] Undertecknades den 4 december 2009 respektive den 12 februari 2007.

[13] Action plan to fight against smuggling of cigarettes and alcohol along the EU Eastern border, 24 juni 2011, SEK(2011) 791 slutlig (ej översatt till svenska).

[14] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén: Fighting Corruption in the EU (ej översatt till svenska), 6.6.2011, KOM (2011)308 slutlig.

[15] T.ex. är utbetalningen av EU:s makroekonomiska stöd beroende av att myndigheterna i partnerlandet fortsätter att respektera rättsstatsprincipen, demokrati och mänskliga rättigheter.

[16] Dessa aspekter av samarbetet med de östliga partnerländerna på detta område kommer att utvecklas ytterligare i ett meddelande från kommissionen om den externa dimensionen av rättsliga frågor som väntas i slutet av 2011.

[17] EU har utvecklat särskilda heltäckande dialoger om mänskliga rättigheter med vissa östliga partnerländer (Armenien, Vitryssland, Georgien och Moldavien). När det gäller Azerbajdzjan behandlas människorättsfrågor i den gemensamma underkommittén för rättsliga och inrikes frågor samt mänskliga rättigheter, och en hel dag har ägnats åt diskussioner om människorättsfrågorna. I Ukrainas fall har dessa frågor sedan 2011 ägnats en hel dag i underkommittén för rättsliga och inrikes frågor.

[18] Avtalen undertecknades den 10 oktober 2007, den 22 november 2010 respektive den 18 juni 2007. Kommissionen har bemyndigats att förhandla om likadana avtal med Vitryssland och kommer snart att lägga fram ett förslag om motsvarande bemyndiganden med avseende på Azerbajdzjan och Armenien.