A4-0166/95

Resolution om en sammanhängande sysselsättningsstrategi för Europeiska unionen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Romfördraget, i synnerhet artiklarna 2, 3a, 103.2 och 118 däri,

- med beaktande av artikel 135 i arbetsordningen,

- med beaktande av sitt beslut av den 20 juli 1994 om upprättande av ett tillfälligt utskott för sysselsättning ((EGT nr C 261, 19.9.1994, s. 27)), och detta utskotts antal ledamöter, mandat, befogenheter och ansvar, och i synnerhet tredje stycket av punkt 2 i detta beslut,

- med beaktande av Europeiska rådets beslut vid sammanträdena i Edinburgh, Köpenhamn, Bryssel, på Korfu, i Essen och Cannes.

- med beaktande av vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (KOM(93)0700),

- med beaktande av kommissionens rapport «Sysselsättning i Europa 1994" (KOM(94)0381),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet om uppföljningen av Europeiska rådets möte i Essen om sysselsättning (KOM(95)0074),

- med beaktande av sina resolutioner av den 9 mars 1994 om kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 124)), den 10 mars 1994 om sysselsättningen i Europa ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 224)), den 1 december 1994 om en åtgärdsplan för sysselsättningspolitik att antas vid Europeiska rådets möte i Essen ((EGT nr C 363, 19.12.1994, s. 62.)) och den 7 april 1995 om kommissionens ekonomiska årsrapport för 1995 och rådets rapport om genomförandet av de övergripande riktlinjerna för den ekonomiska politiken ((Protokollet från dett datum del II,punkt 7.)),

- med beaktande av rapporten från Internationella arbetsbyrån om sysselsättningen i världen 1995 som erkänner att höga arbetslöshetsnivåer skapar en mängd problem såsom växande ojämlikhet och social utslagning, ökad ekonomisk osäkerhet och mänskligt lidande och som drar slutsatsen att stora fördelar skulle uppnås genom ett förnyat åtagande från alla nationer i syfte att skapa full sysselsättning,

- med beaktande av det gemensamma yttrandet upprättat av den sociala dialogens makroekonomiska grupp med titeln «Arbetsmarknadens parters riktlinjer för att omvandla den ekonomiska återhämtningen til en hållbar och arbetsskapande tillväxtprocess» av den 16 maj 1995, undertecknat av Europeiska fackliga samorganisationen (EFS), samarbetsorganisationen för europeiska arbtesgivarföreningar och industriförbund (UNICE) och centret för offentlit företagande (ECPE).

- med beaktande av betänkandet från tillfälliga utskottet för sysselsättning och yttrandena från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och utskottet för regionalpolitik (A4-0166/95), och

A. I vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning lade det fram förslag vars mål var att skapa 15 miljoner nya arbeten i Europeiska unionen före sekelskiftet.

B. Europeiska unionen måste även fortsättningsvis vara engagerad i arbetet mot detta mål om inte medborgarna ska tappa förtroendet för unionen; ett misslyckande skulle undergräva folkets stöd för den europeiska integrationen som sådan.

C. Kampen mot social utslagning som tar hänsyn till de arbetslösa och långtidsarbetslösa måste få högsta prioritet bland nationella åtgärder och gemenskapsaktioner inberäknat strukturfonderna, de nya gemenskapsinitiativen och det fjärde fattigdomsprogrammet.

D. En ekonomisk och monetär union kommer så småningom att skapa ett stabilare ekonomiskt klimat och underlätta för arbetsskapande åtgärder, men steget dit kommer att kräva kompletterande åtgärder för att stödja sysselsättningsskapandet och garantera social sammanhållning.

E. Att återfå en hög sysselsättningsnivå är ett sätt att minska skulder och årliga underskott, genom att arbetslöshetsunderstödet minskas och direkta och indirekta skatteinkomster uppkommer från nya arbetstagare.

F. För att uppnå målsättningen med 15 miljoner nya arbeten som anges i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning krävs det att Europeiska unionen antar en sammanhängande sysselsättningsstrategi som först och främst måste grundas på erkännandet om att de insatser som görs av Europeiska unionen, medlemsstaterna, regionala och lokala myndigheter och arbetsmarknadens parter måste förena effektiva åtgärder på vare lämplig nivå; finanspolitisk samordning kommer utan tvekan att bli ett viktigt medlet för att uppnå detta.

G. En sammanhängande sysselsättningsstrategi kräver också att politiken inte enbart inriktas på att genomföra strukturreformer som är avsedda att förbättra tillväxtens sysselsättningsintensitet, utan också på att säkerställa att en sådan tillväxt i sig är hållbar och miljövänlig och ökar det europeiska näringslivets kapacitet.

H. Det ökade antalet beslut att omstrukturera, omlokalisera och lägga ned transnationella företag har inte enbart gett upphov till en allmänt minskad sysselsättning utan också till ett klimat av växande osäkerhet bland såväl arbetstagare som befolkningen i allmänhet.

I. Betydelsen av utbildning och yrkesutbildning som en väsentlig del av sysselsättningspolitiken måste betonas och de beslut som rådet nyligen fattat på detta område välkomnas.

J. I enlighet med principen om olika ansvarsnivåer på detta område måste sysselsättningsstrategier åtföljas av ett kontroll-, samordnings- och samarbetsförfarande där utförandet skall ställas mot överenskomna kriterier. Detta förfarande skall vara så öppet som möjligt.

K. De beslut som fattades vid Europeiska rådet i Essen koncentreras kring vissa aspekter på strukturreformerna, men de lyckas ändå inte nå fram till ett genomförande av den sysselsättningsstrategi som redan överenskommits för Europeiska unionen och som inte bara bör främja de transeuropeiska näten utan också erbjuda europeisk investeringshjälp till små och medelstora företag inom ramen för en balanserad regionalpolitik.

L. Dessa tidigare beslut behöver kompletteras, och det gör också besluten från Essen, i synnerhet beträffande Europeiska unionens och dess institutioners roll i investerings- och sysselsättningspolitiken, tillväxtaspekterna på sysselsättningsskapande och inrättandet av ett övervakningsförfarande varigenom medlemsstaternas åtgärder kan utvärderas.

I. POLITIK

1. anser att målet i Delors vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, om skapandet av 15 miljoner nya, varaktiga arbetstillfällen och halvera arbetslösheten måste vara en av de främsta prioriteringarna för unionen, medlemsstaterna, regionala och lokala myndigheter och arbetsmarknadens parter, och att den massarbetslösheten hotar den sociala och ekonomiska sammanhållningen, acceptansen för och utvecklingen mot vidare europeisk integrering och fortsatta det demokratiska systemets framtid,

2. uppmanar Europeiska rådet och kommissionen att skriva in rätten till arbete i fördraget vid översynen vid regeringskonferensen 1996.

3. anser att en enhetlig sysselsättningsstrategi måste betyda att all politik som har betydelse för sysselsättningen, dvs. ekonomi-, finans-, struktur-, miljö-, industri-, handels- och socialpolitik, integreras i en överordnad politik som syftar till att skapa arbetstillfällen; uppmanar Europeiska unionen och medlemsstaterna att anta ett sådant integrerat angreppssätt och att tillse att var och ens strategier kompletterar varandra; även om ett sådant integrerat angreppssätt måste betonas ställer parlamentet nedan upp de områden det anser vara de viktigaste,

4. noterar att gemenskapen ger omfattande finansiellt stöd till socio-ekonomisk utveckling genom strukturfonderna, sammanhållningsfonden och gemenskapsinitiativ och insisterar på att medlemsstaterna och gemenskapen införlivar dessa medel på ett effektivt och samordnat sätt i sina sysselsättningsstrategier och särskilt beaktar olika målgrupper som har speciellt svårt att hitta eller tillvarata sysselsättningsmöjligheter liksom små och medelstora företag och lokala ekonomiska aktörer,

5. anmodar kommissionen och rådet att göra allt de kan för att förverkliga de stora infrastrukturprojekten som kommer att utgöra en ny början för den europeiska integreringen och kampen mot arbetslöshet; beklagar att man misslyckats med detta både i Essen och Cannes,

6. anser att en enhetlig sysselsättningsstrategi måste betona jämlikhet mellan kvinnor och män; kvinnors svårigheter att få jobb utgör för närvarande ett stort problem som kommer att uppmärksammas särskilt; jämlikhet beträffande betald och icke-betald arbetstid måste utgöra en viktig del av denna strategi,

7. uppmanar kommissionen att bemöda sig om att införa en sociallagstiftning i enlighet med det franska ordförandeskapets memorandum i Världshandelsorganisationen; uppmanar kommissionen att tillämpa reglerna för att upphöra med gemenskapens system för förmånshandel när det gäller alla former av tvångsarbete och export av produkter som tillverkats i fängelser,

8. uppmanar komissionen och medlemsstaterna att anmoda företag på gemenskapsnivån att avstå från att fatta beslut, som arbetstagarna inte informerats om tidigare, om vilka inga tidigare överläggningar har förts och som inte åtföljs av en trovärdig omskolningsplan i enlighet med inventionerna i direktiv 94745/EG ((EGT nr L 254, 30.9.1994, s. 64.)) och som har negativa effekter på sysselsättningen,

a) makroekonomisk politik

9. erkänner att konvergenskriterierna i Fördraget om Europeiska unionen innebär att medlemsstaterna måste föra en sund budget- och valutapolitik; förväntar sig att detta kommer att leda till ett stabilare ekonomiskt klimat och därmed öka investeringarna och sysselsättningen; anser dock att utvecklingen mot en ekonomisk och monetär union måste balanseras med en aktiv sysselsättningsstrategi och att detta kommer att kräva ytterligare finansieringsinstrument på EU-nivå för att leva upp till investerings- och sysselsättningsmålen; gratulerar därför Europeiska rådet för dess förutseende när det beslutade att inrätta Europeiska investeringsfonden (EIF) och införa unionsobligationer och anhåller om att dessa instrument utnyttjas så effektivt och ändamålsenligt som möjligt och, vid behov, utvidgas för att bibehålla offentliga och privata investeringar, öka antalet små och medelstora företag, skapa jobb och motverka konvergensplanernas möjliga deflationseffekt,

10. ber kommissionen att genomföra en löpande utvärdering för att klargöra sambandet mellan sysselsättningspolitik och annan ekonomisk politik, i synnerhet monetär politik och räntepolitik, samt att utröna hur denna politik kan bidra till en bibehållen hög nivå av aktivitet och därmed en låg nivå av arbetslöshet,

11. anser att politik som syftar till att bibehålla och öka både tillväxt och investeringar i mänskligt och fysiskt kapital bland annat bör omfatta en dubblering av anslagen till forskning och utveckling (FoU) och därmed föra upp Europa på samma nivå som de ekonomiska områden som direkt konkurrerar med Europeiska unionen; målet för en sådan politik bör vara att 3 % av Europeiska unionens BNP skall gå till FoU senast år 2000,

12. noterar uppgifterna i kommissionens årliga ekonomirapport 1995 och dess slutsatser att tillväxt kan bibehållas i den europeiska ekonomin till och med år 2000; anmodar dock kommissionen att publicera sina egna beräkningar av både de potentiella deflationseffekterna av uppfyllandet av de ekonomiska konvergenskriterierna och möjligheterna att motverka detta genom att utöka inlånings- och utlåningsmöjligheterna för Europeiska investeringsfonden och unionsobligationerna,

b) förkortad arbetstid och nya metoder att organisera arbetet

13. erkänner att investeringar och ekonomisk tillväxt i sig själv inte är tillräckligt för att uppnå målet om 15 miljoner nya jobb men anser att bland annat en bättre fördelning av tillgängliga arbetstillfällen skulle kunna bidra till en lösning på kort sikt,

14. anser att system för ledighet av familjeskäl, personliga skäl eller för studier samt främjande av deltidsarbete och förkortning av arbetstiden, vare sig det gäller per dag, vecka, år eller över hela livet, även om det inte är den enda lösningen ändå utgör en möjlighet att få en bättre överensstämmelse mellan tillgång och efterfrågan på arbete och att leva upp till kraven på förbättrad livskvalitet och en rikare fritid,

15. anser att de exempel på företag som efter interna förhandlingar har förkortat arbetstiden bekräftar att sådana lösningar är verkningsfulla när det gäller nyanställningar och nya arbetstillfällen men uppmärksammar att det är långt kvar innan detta sprids tillräckligt för att bidra till en global lösning av problemet; anser att denna blockering också beror - förutom på kvalitativa hinder - på arbetsgivarnas oförmåga att klara ökade kostnader för varje producerad enhet, vilket skulle hota deras konkurrenskraft, och att arbetstagarnas, i synnerhet de som inte har så höga inkomster, inte har råd att avstå ifrån en betydande del av sin inkomst utan lönejustering som kompensation,

16. anser därför att målet med arbetstidsförkortning bättre skulle kunna uppnås om ett stödsystem med indirekta och direkta bidrag infördes, antingen för att finansiera nyanställningar eller för att kompensera löneminskningar, i första hand för låglönegrupper; anser att detta stöd i de flesta medlemsstater kan finansieras med hjälp av de besparingar som skulle ske av kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringarna när arbetslösa anställs; medlemsstaterna kan göra det möjligt att återbetala arbetslöshetsstödet på detta sätt men bör framför allt inte fastställa de exakta villkoren för arbetstidsförkortning eller för partiell eller total lönekompensation som istället bör fastställas i avtal mellan arbetsmarknadens parter,

17. anmodar kommissionen att inbjuda arbetsmarknadens parter och att rapportera om effekten av det direktiv om vissa aspekter på arbetstid som skall genomföras i alla medlemsstater senast den 23 november 1996, anmodar vidare kommissionen att fortsätta sina diskussioner med arbetsmarknadens parter och/eller sina undersökningar av verksamheter eller branscher som hittills inte omfattas av direktivet,

18. är övertygat om att införandet av olika möjligheter till ledighet, av familjeskäl, personliga skäl eller för studier, motsvarar ett reellt behov hos människor att bättre kunna förena yrkesliv med ett socialt liv och familjeliv; är övertygat om att dessa möjligheter till ledighet kommer att öka flexibiliteten inom arbetslivet, och att sådana möjligheter att göra ett avbrott i karriären ger upphov till arbetstillfällen för arbetslösa som kan ersätta de som tagit ledigt; anmodar därför arbetsmarknadens parter att sluta ett avtal om detta på europeisk nivå,

19. anser att den interna flexibiliteten hos företag och i organiserandet av arbetet endast kan förbättras om hänsyn tas till den särskilda situationen inom varje produktionssektor och varje enskilt företag; anser att detta måste spegla behovet av att förbättra livskvaliteten; anser därför att arbetsmarknadens parter måste spela en viktig roll i förändringsprocessen, genom förhandlingar och konsensus hellre än påtvingade lösningar,

20. uppmanar arbetsmarknadens parter, medlemsstaterna och unionen att vidta åtgärder för att främja deltidsarbete, förkortad års- och livsarbetstid, avbrott i yrkeslivet, betald ledighet för vidareutbildning och andra former av arbetstidsförkortning, samtidigt som man säkrar att dessa åtgärder inte äventyrar företagens konkurrenskraft eller arbetstagares sociala skydd och att de tjänster som arbetstagarna är beroende av tillhandahålls,

21. varnar för den överdrivna förhoppningen att arbetstidsförkortningar kan omsättas i en hundraprocentig minskning av arbetslösheten då det därur resulterande utbudet av arbetskraft inte möter en motsvarande konkret efterfrågan, och fordrar vidare specifika ansträngningar för att man på bästa sätt skall kunna omsätta arbetstidsförkortning i skapandet och tillsättandet av nya arbeten,

22. anmodar kommissionen att prioritera överlämnandet av en rapport om en möjlig kompromiss mellan förtidspensionering och rekrytering av långtidsarbetslösa,

23. rekommenderar att antagandet av nya och mer flexibla arbetssätt och anpassningen till nya metoder för att organisera arbetet skall främjas inom ramen för referensvillkoren för strukturfondernas nya målområde 4 och ADAPT-initiativet, för att förbättra effektiviteten och utveckla mänskliga resurser; anser dock att åtgärder för att göra arbetsorganisationen mer flexibel skall åtföljas av motsvarande nya bestämmelser för styrning av arbetsmarknaden, om nödvändigt på europeisk nivå, för att undvika riskerna för social utslagning och för att införandet av flexibla arbetsmetoder skall bli föremål för ett avtal mellan arbetsmarknadens parter,

24. bekräftar ånyo sin åsikt att avregleringen av arbetsmarknaden i sig inte är ett medel för att skapa nya arbeten och att den absolut inte får leda till en ökning av antalet «andra klassens arbeten» som kännetecknas av mycket låga löner, dåliga arbetsvillkor, brist på säkerhet och begränsade förmåner,

25. anser att en arbetsmarknadsflexibilitet som definieras utifrån anpassningsförmåga och villighet att anta nya arbetssätt eller metoder för att organisera arbetet kan gynna både arbetstagare och arbetsgivare och är en viktig faktor för att garantera att europeiska företag förblir konkurrenskraftiga och att mänskliga resurser är det som är mest effektivt,

26. upprepar sin uppmaning till åtgärder på europeisk nivå för att underlätta rörligheten över gränserna av arbetsskäl, i synnerhet i gränsområden, genom att undanröja de många kvarvarande hindren rörande beskattning, socialförsäkringar och tillgång till sociala tjänster och sjukvård och uppmanar till införandet av en «Europeisk utvärdering» för att fastställa effekten av planerade nationella åtgärder för arbetare i unionen som bor på ena sidan av en gräns och arbetar på den andra,

c) Nya sysselsättningsområden och förbättrad kvalitet på arbetsuppgifternas innehåll

27. anser att Europeiska rådet i Essen gjorde rätt i att rekommendera medlemsstaterna att främja initiativ till att skapa arbetstillfällen som tar hänsyn till nya behov och anser att det finns stor sysselsättningspotential inom området för yrkesmässiga tjänster inriktade på hemmet och familjen samt inom social-, kultur-, fritids- och i synnerhet miljöområdena, men för att detta skall uppnås måste medlemsstaterna bedriva - och Europeiska unionen måste uppmuntra - innovativ politik; betonar framför allt att medlemsstaterna måste införa en politik, i synnerhet en skattepolitik, som är utformad såväl för att uppmuntra privat efterfrågan på sociala, kulturella och miljömässiga varor som för att stimulera utbudet genom att främja partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn och uppmuntra till initiativ från kooperativ och frivilligorganisationer, vilket skulle göra det möjligt att samtidigt uppnå målet med att förbättra effektiviteten och kvaliteten på sociala, kulturella samt miljömässiga tjänster och att främja sysselsättningen,

28. uppmanar kommissionen att på grundval av forskning och undersökningar som redan genomförts, inge en omfattande rapport om den erfarenhet som finns på detta område i de olika länderna samt att även utarbeta förslag till metoder som kan tillämpas för att i unionen och medlemsstaterna utveckla dessa nya områden för ekonomiska och sociala initiativ,

29. påpekar att produktivitet och ekonomisk lönsamhet inom sådana sektorer som utbildning, sjukvård eller sociala tjänster inte kan mätas enligt samma kriterier som produktivitet och ekonomisk lönsamhet inom andra produktionssektorer, även om arbetsledning av dessa sektorer kan ske på ett effektivt sätt så att deras sysselsättningspotential utvecklas samtidigt som kvaliteten på tjänsterna förbättras,

30. påpekar att trots de små medel som avsatts till de tre fattigdomsprogrammen har viss framgång uppnåtts i skapandet av sysselsättning, och upprepar därför sin uppmaning till rådet att slutligen antaga det fjärde fattigdomsprogrammet för att visa solidaritet med de mest missgynnade grupperna i samhället,

31. anser att utvecklingen av en sektor som är inriktad på regionala och sociala krav, något av en tredje sektor mellan den handelsinriktade privata sektorn och den offentliga sektorn, som väsentligen är organiserad utifrån social nyttoorganisationer och kooperativ, utgör en viktig uppgift inför framtiden,

32. anser dessutom att det också finns både sysselsättningsskapande och sysselsättningsbesparande potential att hämta i tillämpningen av ny informationsteknologi, under förutsättning att denna teknologi används omdömesgillt vid all tillämpning i den privata, ideella och offentliga sektorn så att möjligheterna och alternativen ökar för alla medborgare och inte bara för en priviligierad minoritet,

33. kräver för att man skall kunna stödja utvecklingen av medlemsstaternas politik att kommissionen tillsammans med berörda råd organiserar forum för utbyte av idéer, initiativ och god praxis beträffande nya sysselsättningsområden, och föreslår att rådet skall tillhandahålla lämplig finansiering till medlemsstatsprojekt inom detta område,

d) Små och medelstora företag

34. är övertygat om att små och medelstora företag, och i synnerhet mycket små företag, har den största sysselsättningsskapande potentialen av alla företag, och uppmärksammar att rekommendationerna från toppmötet i Essen över hela linjen har betydelse för små och medelstora företag, och rekommenderar medlemsstaterna att ägna särskild uppmärksamhet åt de små och medelstora företagens behov och intressen då de fleråriga programmen för de områden som utpekades i Essen-besluten genomförs,

35. insisterar på att stöd skall ges till den ekonomiska utvecklingen av små och medelstora företag i allmänhet och till innovativa små och medelstora företag, som exporterar, rekryterar och utbildar arbetskraft och vars verksamhet står i överensstämmelse med miljön, i synnerhet och yrkar att detta sker genom skapandet av en lämplig skatte-, social-, administrativ, och juridisk struktur som främjar goda rekryteringsbeslut; noterar i detta sammanhang den särskilda vikten av fullbordandet av den inre marknaden, bland annat på områdena tekniska föreskrifter standardisering och certifiering, skapandet av bättre finansieringsmöjligheter, gränsöverskridande samarbete mellan företag, tillgång till offentliga kontrakt och till gemenskapens politik inom områden som forskning och utveckling, strukturfonder och gemenskapsinitiativ, både för grundandet och expansionen av små och medelstora företag, och av en stabil, tydlig och genomförbar lagstiftning och en förenkling av byråkratiska formaliteter, uppmanar kommissionen att utveckla ett speciellt program för utbildning av företagsledningarna i små- och medelstora företag, och hänvisar dessutom till behovet av att medlemsstaterna i högre grad betonar företagarandan,

36. framhåller att de höga lönekostnaderna inom speciellt servicesektorn är särskilt betungande för vissa små och medelstora företag, en reducerad mervärdesskattesats på arbetsintensiva tjänster kan lätta något på denna börda,

37. kräver att unionen och dess finansiella mellanhänder, som till exempel Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden, bedriver en mer aktiv politik för att stödja regionala kreditinstitutioner i samarbete med regionala utvecklingskontor för att främja och förstärka den lokala företagarandan, denna metod kan också användas för att föra fram lokala riskkapitalmarknader (aktiebörser) och för att ansluta dem till nationella och europeiska nätverk,

e) indirekta lönekostnader

38. välkomnar idén om tidsbestämda bidrag till arbetskostnaderna för de långtidsarbetslösas återinträde på arbetsmarknaden och förslagen att göra offentliga arbetsförmedlingar effektivare, göra dem mer attraktiva för arbetsgivarna och för att göra det möjligt för arbetssökande att hålla sig underrättade om behovet av arbete,

39. uppmärksammar dessutom att privata arbetsförmedlingar också kan fylla en funktion vid rekryteringen av personer til lediga arbeten,

40. uppmanar medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att huvudsakligen utnyttja produktivitetsförbättringarna till att skapa nya arbetstillfällen,

41. framhåller att finansieringen av socialförsäkringssystemen inte längre kan tillåtas ha en hämmande effekt på sysselsättningen i den utsträckning som nu är fallet,

42. anser att det vore lämpligt om Europeiska unionen genomför en samordnad politik gentemot medlemsstaterna, i syfte att harmonisera lönestrukturerna beträffande beskattning och bidrag vilka skulle minskas selektivt, för att effektivt kunna stimulera rekrytering, genom införandet av kompenserande skatter som tex miljöskatt,

43. anser att indragningarna på utgiftssidan måste åtföljas av försök att finna nya finansieringskällor för de sociala trygghetssystemen, inklusive kompenserande åtgärder för att undvika oönskade effekter för inkomstfördelningen, i synnerhet för de hushåll och personer som är mest behövande,

44. konstaterar att det råder konsensus beträffande behovet av att minska den del av arbetskraftkostnaden som inte utgörs av lönen och att vissa medlemsstater redan har vidtagit åtgärder inom detta område, genom att ersätta minskade skatteintäkter med en omfördelning av avgifter från bidrag till andra områden, tror att resultaten av dessa omfördelningar bör studeras noggrant och att resultatet bör offentliggöras och spridas i stora upplagor,

45. anser det lämpligt med anledning av utvecklingen på den inre marknaden, att på Europanivå fortsätta diskussioner om alternativa finansieringsformer och att följande möjligheter föreligger i dagsläget, koldioxidskatt, skatt på spekulativa kapitalrörelser, förskottsuttag av skatt på kapitalinkomster och särskilda mervärdesskattesatser,

f) Yrkesutbildning och utveckling av mänskliga resurser

46. påpekar att yrkesutbildningen förblir attraktiv endast när den förmedlar förutsättningar för ett livslångt lärande och utvidgar möjligheterna till utvecklingen av arbetsmöjligheterna för individen, och att den endast är framtidsinriktad när den avstår från en för tidig specialisering så att personer inte låser sig vid yrken som visar sig sakna framtidsmöjligheter,

47. kräver därför att man:

- genom fortlöpande modernisering av innehållet i och kraven på yrkesutbildningen garanterar och utvecklar kvaliteten på densamma och uppmuntrar kreativitet och personligt engagemang

- gör utbildningen attraktiv genom en stimulans i form av alternerande system,

- på motsvarande sättbidrar till förbättrade möjligheter för män och kvinnor att kombinera yrkesliv och föräldraskap,

- förbättrar kvinnors allmänna möjligheter att aktivt delta i det ekonomiska och sociala livet,

- genom en tätare koppling mellan utbildning, ytterligare kvalifikationer förvärvade under utbildningen och vidareutbildning, utvecklar innehålls- och tidsmässigt sammanhängande överskådliga utbildningsvägar,

- skapar bättre befordringsmöjligheter för arbetstagare genom införande av ett system för vidareutbildning och livslångt lärande,

- ökar överskådligheten över möjligheterna till vidareutbildning,

- förbättrar det finansiella stödet till vidareutbildning såväl som information om utbildnings-, befordrings- och vidareutbildningsmöjligheter,

- ökar möjligheterna för alla ungdomar att få praktik,

- håller vägen till en yrkesutbildning öppen, för ungdomar som trots all hjälp ändå inte inleder en yrkesutbildning, och för vuxna utan examen,

- erbjuder äldre, inte fullt arbetsföra eller mindre kvalificerade arbetstagare speciella utbildnings- respektive vidareutbildningsmöjligheter,

- vid nyinrättande av yrkesutbildningar utgår från den långsiktiga nyttan av tillgången till ett brett yrkesval

g) Ekonomisk demokrati

48. påpekar att en ökad produktivitet i hög grad är sammanbundna med information, konsultation och deltagande av företagets arbetstagare i beslutsprocessen, speciellt där en övergång till mer flexibla produktionsmetoder avses, tror att ett sådant deltagande av arbetstagarna i företaget på lokal, regional, nationell och EU-nivå bör integreras i de nya modeller för ekonomisk och social utveckling vilka måste utarbetas för att bibehålla och utveckla konkurrenskraften hos företagen i unionen, påpekar i detta sammanhang betydelsen, ur metod- och innehållsmässig synpunkt, av dokumentet av den 16 maj 1995 om riktlinjerna för arbetsmarknadens parter för att förvandla återhämtningen till en hållbar och arbetsskapande tillväxtprocess

49. påpekar betydelsen av att en social dialog förs på alla nivåer, betonar att trovärdigheten hos den europeiska politiken för små och medelstora företag kommer att allvarligt äventyras om kommissionen inte vidtar snabba åtgärder för att försäkra sig om de små och medelstora företagens företrädares fulla deltagande, på alla nivåer, i den Europeiska sociala dialogen,

h) Den offentliga sektorn

50. anser, framförallt mot bakgrund av de utmaningar som den ekologiska omvandlingen och nya teknologier innebär, att omdefinieringen och skapandet av en framåtsträvande offentlig sektor utgör en av de politiska huvudfrågorna som kommer att ha betydelse för sysselsättningspolitiken, jämlikheten mellan män och kvinnor och samhällets sociala skyddsnät,

II. FÖRFARANDEN

51. anser att arbetsmarknadspolitiken och den ekonomiska politiken inte kan bedömas separat från varandra, att samarbete mellan medlemsstaterna, Europeiska unionens institutioner skall uppmuntras och att sysselsättning skall ha en central ställning inom gemenskapspolitiken,

52. noterar kommissionens meddelande till rådet av den 8 mars 1995 om uppföljningen av Europeiska rådet i Essen om sysselsättning, som utgör grunden för inrättandet av ett övervakningsförfarande varigenom man kan bevaka sysselsättningspolitiken, och som ger ett avgörande svar på de idéer som läggs fram i artiklarna 30 och 39 i resolutionen av den 1 december 1994, anser dock att detta bara är ett första steg i riktning mot upprättandet av ett förfarande som utvärderar medlemsstaternas och unionens agerande för att uppnå sysselsättning och social enhet,

53. rekommenderar, med tanke på den stora utmaningen att uppnå både de finansiella konvergenskriterierna för en gemensam valuta och sysselsättningsmålen i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (eller enligt fördraget om Europeiska unionen: «en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd och livskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna»), att den ekonomiska årsrapporten och sysselsättningsrapporten också bör sändas till medlemsstaternas nationella och regionala parlament för kännedom, och med tanke på en uppföljning,

54. föreslår, beträffande det övervakningsförfarande under det första halvåret som anges i kommissionens meddelande att

- kommissionen offentliggör sin ekonomiska årsrapport så tidigt som möjligt på året och att denna rapport skall omfatta en redogörelse för genomförandet av de allmänna ekonomiska riktlinjer som antagits året innan,

- Europaparlamentets ursprungliga yttrande bör skickas till de nationella parlamenten så att de kan beakta det vid sina egna diskussioner om rapporten,

- socialministrarna bör delta i utformningen av de ekonomiska riktlinjerna under förutsättning att dessa kommer att omfatta ett större och mer utvecklat kapitel om sysselsättning

- kommissionen redogör för och diskuterar sina prioriteringar beträffande de ekonomiska riktlinjerna inför ett gemensamt sammanträde med utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och utskottet för socialfrågor och sysselsättning,

- kommissionen inte antar sin rekommendation för riktlinjerna innan parlamentet antar sitt betänkande i frågan,

- rådet så snart som möjligt sänder det slutgiltiga förslaget till riktlinjer till parlamentet,

- båda parterna på arbetsmarknaden involveras

55. beträffande övervakningsförfarandet under andra halvåret

- yrkar på att kommissionen offentliggör sin sysselsättningsrapport i juli och sin översiktsrapport i september

- förväntar sig att kommissionen redogör för och diskuterar sina prioriteringar beträffande översiktsrapporten inför ett gemensamt sammanträde med utskottet för socialfrågor och sysselsättning och utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik,

- förväntar sig att översiktsrapporten omfattar en bedömning av medlemsstaternas sysselsättningspolitik, dels ur helhetssynvinkel och dels vad gäller genomförandet av medlemsstaternas fleråriga program,

- föreslår att bidragen från rådet för sociala frågor och från ekofin- rådet skulle kunna samordnas bättre om dessa råd höll ett gemensamt sammanträde under denna period,

- anser att kommissionens rapport till Europeiska rådet och slutsatserna från Europeiska rådet bör utformas som «riktlinjer för sysselsättningen» (i likhet med de ekonomiska riktlinjerna) som föreslår förbättringar av medlemsstaternas sysselsättningspolitik i allmänhet och de fleråriga programmen i synnerhet,

- föreslår att båda parterna på arbetsmarknaden involveras

56. betonar att den ständiga kommittén för sysselsättning bör ha en framstående roll i det nya övervakningsförfarandet, och hoppas att detta kommer att bli huvudpunkten i det nya förslaget om att höja statusen för denna kommitté vilket utlovats av kommissionen i det sociala åtgärdsprogrammet, och uttalar sin önskan om att få bli representerad i den ständiga kommittén för sysselsättning som en del i förslaget att stärka dess roll,

57. anser att ett övervakningsförfarande måste förses med mätbara kriterier för att kunna mäta genomförandet och ställa upp mål där så är lämpligt; föreslår att kriterierna bör förknippas med både sysselsättningspolitik i allmänhet och de fem åtgärdsområden som fastställdes i Essen,

58. föreslår för de fem Essenområdena att medlemsstaternas politiska åtgärder i arbetet för att uppfylla Europeiska rådets rekommendationer och åtaganden effektivt bör övervakas och bedömas, och att medlemsstaterna måste utvärdera sina åtgärder och redogöra för hur specifika förändringar i politiken bidrar till att uppnå politikens mål,

59. anser att parlamentet fullt ut måste delta i det nya övervakningsförfarandet, för att säkerställa att arbetet för att uppfylla politikens mål fullföljs, och ålägger därför de två ständiga utskott som främst är engagerade i sysselsättningspolitiken, utskottet för socialfrågor och sysselsättning och utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, tillsammans med övriga ständiga utskott som har intresse av sysselsättningsfrågor att

- utarbeta ett gemensamt betänkande om kommissionens ekonomiska årsrapport och rekommenderade ekonomiska riktlinjer för parlamentets sammanträdesperiod i maj månad varje år,

- utarbeta ett gemensamt betänkande om översiktsrapporten för parlamentets sammanträdesperiod i november månad varje år,

- inbjuda att i samarbete med alla övriga relevanta utskott utarbeta de riktlinjer enligt vilka ovanstående krav organiseras,

60. förklarar att ett permanent avskaffande av arbetslösheten och uppnående av full sysselsättning kräver så omfattande sociala omstruktureringar att de inte kan åstadkommas genom de rekommendationer som görs här, det skulle förutsätta radikala förändringar av alla de värderingar som genomsyrar det ekonomiska livet i dagens Europa; uppmanar alla dem som tror på humanistiska värden att förena sina krafter för att uppnå de förändringar som krävs,

61. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och medlemsstaternas regeringar och parlament.