A4-0009/98

Resolution om kommissionens grönbok om allmänna principer för livsmedelslagstiftningen i Europeiska unionen (KOM(97)0176 - C4-0213/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens grönbok (KOM(97)0176 -C4-0213/97),

- med beaktande av kommissionens meddelande om konsumenters hälsa och livsmedelssäkerhet (KOM(97)0183),

- med beaktande av resultatet av två konferenser som organiserades gemensamt av Europaparlamentet och kommissionen: köttmjölskonferensen den 1-2 juli 1997 i Bryssel) samt konferensen om livsmedelslagstiftning och livsmedelspolitik (den 3-4 november 1997 i Bryssel),

- med beaktande av betänkandet från utskottet från miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, yttrandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling samt yttrandet från fiskeriutskottet (A4-0009/98).

A. Kommissionens grönbok syftar till att inleda en diskussion bland allmänheten om den aktuella situationen för livsmedelslagstiftningen på gemenskapsnivå. Det gäller här särskilt att ta reda på om den nuvarande rättsliga situationen motsvarar konsumenternas, producenternas (jordbruk och industri) och handelns behov.

B. Den lagstiftning som för närvarande övervägs om ansvar och garanti för alla produkter inklusive primära produkter förutsätter ingående samråd med de grupper som berörs av detta.

C. Kommissionens grönbok har lagts fram vid en tidpunkt som markeras av förändringar i organisationsstrukturen för kommissionens enheter och för den vetenskapliga rådgivningen, och under en omvärdering av områdena livsmedelssäkerhet och konsumentskydd som utlösts av BSE-krisen.

D. Det ovannämnda meddelandet från kommissionen om konsumenters hälsa och livsmedelssäkerhet som antogs samtidigt som kommissionens grönbok om livsmedelslagstiftningen utgör en mycket viktig komplettering.

E. Kommissionens uppföljningsrapport om resultaten från undersökningskommittén om BSE, liksom rapporten från tillfälliga utskottet för uppföljning av rekommendationer beträffande BSE, bör beaktas i lagförslagen och uttömmande svar bör ges på all den kritik som utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd riktat mot den preliminära rapport som Europeiska kommissionen lagt fram,

F. Den under regeringskonferensen i Amsterdam beslutade ändringen av artiklarna 129 (särskilt artikel 129.4b) och 129a i fördraget utgör en väsentlig utvidgning av och rättslig grund för gemenskapspolitiken vad gäller förebyggande hälsoskydd och konsumentskydd.

G. Kommissionen har skilt vetenskaplig rådgivning och kontroll från utarbetande av livsmedelspolitiken, och antagit en arbetsinstruktion för alla kommissionens enheter för att säkerställa att konsumentskydd och skydd av folkhälsan systematiskt integreras i utarbetande och genomförande av livsmedelspolitiken. Detta är dock inte tillräckligt för att garantera livsmedelssäkerhet.

H. Genom slutandet av med WTO-avtalet ökar den yttre dimensionen allt mer i betydelse även inom ramen för den europeiska livsmedelslagstiftningen.

I. Samma krav skall ställas på import och export av livsmedel från och till tredje länder som på livsmedel som producerats inom gemenskapen för den inre marknaden.

J. Den kommande reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken samt av Agenda 2000 med förberedelserna på en utvidgning av gemenskapen österut bör utföras i samverkan med det principiella ramverk som upprättats som ett resultat av grönboken.

K. Den höga nivån på folkhälsan är i avgörande grad beroende av tillämpning av stränga hygienbestämmelser på livsmedelsområdet och det veterinära området.

L. Europeiska gemenskapernas kommission har redan påbörjat glädjande åtgärder för att konsolidera 14 särdirektiv på området för framställning och saluföring av animala livsmedel.

M. De flesta medlemsstater tillämpar inte direktiv 92/117/EEG om skyddsåtgärder mot zoonoser (till exempel salmonella), vilket leder till rådets skrämmande och oacceptabla reaktion att försena datumen för genomförandet.

N. Livsmedelskvaliteten är även i mycket hög grad beroende av miljöns tillstånd (till exempel dricksvattnet, kvaliteten på mark och luft samt avfallshantering) och därmed av miljölagstiftningen.

O. I det förgångna gjordes redan betydande framsteg vad gäller att upprätta en inre marknad med hög konsumentskyddsnivå, och även i framtiden kommer det fortfarande att vara mycket viktigt att säkerställa fri rörlighet för varor.

P. Kvaliteten är dessutom till stor del beroende på jordbruks- och uppfödningsmetoderna eftersom den intensiva produktionen oundvikligen kräver att kemiska produktionselement, läkemedel och olika tillsatser utnyttjas, vars rester sedan återfinns i livsmedlen.

Q. Det är angeläget att utforma den för närvarande mycket oöverskådliga livsmedelslagstiftningen i gemenskapen på ett överskådligt och användarvänligt sätt och på så sätt bidra till att öka konkurrensförmågan och utveckla den inre marknaden vidare.

R. Kommissionen skall granska på vilket sätt de nationella myndigheterna tillämpar de relevanta föreskrifterna i de respektive medlemsländerna, och planerar ett meddelande om gemenskapsföreskrifternas genomförande.

S. Den europeiska industrins konkurrensförmåga och exportmöjligheterna för de producerade livsmedlen hänger nära samman med kvalitetsfrågor.

T. Ömsesidiga erkännanden främjar den fria rörligheten för varor och gynnar därmed mångfalden hos utbudet och spridningen av regionala specialiteter

U. Frivilliga överenskommelser eller åtaganden på industrins eget initiativ är ett bra instrument för att komplettera allmänna principer och lagstadgade miniminormer för att garantera konsumentskyddet, den nödvändiga insynen i avtalen måste dock beaktas, samt de små och medelstora företagens speciella situation, dessutom måste man se till att dessa arrangemang tillhandahåller det nödvändiga konsumentskyddet.

V. Den lagstiftning som nu övervägs om ansvar och garantier för alla produkter inklusive primära produkter är ett viktigt steg för att återvinna konsumenternas förtroende.

W. Vissa frågor i grönboken har redan diskuterats så ingående att lagstiftningsförslag skulle kunna utarbetas (till exempel ramdirektiv om livsmedel), medan andra däremot behöver bearbetas ytterligare inom ramen för ett meddelande från kommissionen (till exempel livsmedelspolitiken).

X. Många sjukdomar, framför allt kroniska sjukdomar, är kostrelaterade.

Y. Livsmedel är ingen vara vilken som helst, eftersom konsumenterna också förknippar många, ofta mycket personliga känslor och värderingar med sin kost.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens grönbok som ett viktigt bidrag för att inleda en diskussion om såväl den aktuella situationen som framtiden för gemenskapens livsmedelslagstiftningen,

2. uppmanar kommissionen att lägga fram förslag till tydliga och omfattande definitioner av de använda begreppen (till exempel livsmedel, utsläpp på marknaden, konsument, tillsatsämne, och så vidare), som måste gälla enhetligt också för alla special- och detaljföreskrifter,

3. uppmanar kommissionen att lägga fram förslag som inför en allmän juridisk skyldighet att enbart marknadsföra livsmedel som är säkra, hälsosamma och tjänliga som människoföda,

4. uppmanar kommissionen att samtidigt lägga fram förslag till utformning av gemenskapens livsmedelspolitik vad gäller hälsosam kost och livsmedelskvalitet,

5. uppmanar kommissionen att inom ramen för sina handlingsprogram för förebyggande hälsovård främja kost- och hälsovårdsfostran så att konsumenten står bättre rustad att ta del av de olika informationskällorna, och kan göras medvetna val såväl ifråga om köpmönster som vid utformningen av sin kosthållning, och uppmanar dessutom kommissionen att säkerställa att konsumenterna har tillgång till hälsosam och högkvalitativ föda,

6. konstaterar att den snabbt växande marknaden för regionala produkter innebär att det måste fastställas principer för säkerhet, hälsa och märkning och uppmanar kommissionen att lägga fram förslag i denna fråga,

Förenkling och översyn av befintliga gemenskapsbestämmelser

7. betonar att valet av instrument - lagstiftning, ömsesidiga erkännanden, frivilliga avtal - alltid skall ske på ett sådant sätt att livsmedelssäkerhet och förebyggande hälsoskydd bibehålls på det mest effektiva och användarvänliga sättet,

8. stöder uppfattningen, så som den läggs fram i grönboken, att en reglerad livsmedelssektor är av avgörande betydelse för att säkerställa en hög nivå på konsumentskydd och skydd för folkhälsan, och att de befintliga säkerhetskontrollerna skall behållas,

9. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att utfärda förordningar med artikel 100a i EG-fördraget som rättslig grund på alla områden som kräver absolut enhetlighet, till exempel på områdena för märkningsbestämmelser och dricksvattenkvalitet,

10. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag om ett ramdirektiv på livsmedelsområdet,

11. uppmanar kommissionen att på lämpligt sätt komplettera respektive anpassa det ramdirektiv som skall utarbetas om livsmedelslagstiftningen till hygienlagstiftningen, och därmed skapa större säkerhet för tillämpningen inom livsmedelslagstiftningen,

12. uppmanar kommissionen att under översynen av gemenskapsbestämmelserna i synnerhet ge akt på motsägelser och luckor i lagstiftningen och i förekommande fall lägga fram lämpliga förslag till reformer, framför allt på områden såsom godkännande och märkning (tillverkningsmetoder, nya tillsatsämnen, enzymer, vitamintillsatser, genetiskt modifierade organismer, hälsodeklarationer för livsmedel, allergivänlighet); denna översyn bör syfta till att öka överskådligheten och ge en nödvändig konsolidering av lagstiftningen,

13. uppmanar kommissionen att öka insynen i gemenskapens lagstiftning och förstärka den strukturerade dialogen med företrädare för konsumenterna, jordbrukssektorn, industrin och handeln,

14. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att förbättra kommittéförfarandets klarhet och öppenhet,

15. uppmanar kommissionen att säkerställa en effektiv tillämpning av bestämmelserna om den inre marknaden på det icke harmoniserade området av livsmedelssektorn och att därvid i synnerhet beakta konsumenternas behov,

16. uppmanar kommissionen att säkerställa att principen om ömsesidigt erkännande tillämpas konsekvent; därvid är en i hela gemenskapen enhetlig kodifiering i enlighet med Europeiska gemenskapernas domstols föreskrifter oavvislig,

Att säkerställa hög skyddsnivå

a) Vetenskapliga grunder

17. betonar att man i varje fall måste utgå från att livsmedel som är tillåtna och saluförda måste uppfylla kraven enligt principen om kvalitet, säkerhet och förebyggande hälsoskydd,

18. uppmanar med anledning härav kommissionen att inrätta en organisationsstruktur för samordning som säkerställer att livsmedel som kan innebära en fara för konsumenterna inte släpps ut på marknaden samt att inrätta ett nätverk för att varna för livsmedel och ett system för brådskande tillbakadragande av produkter från marknaden,

19. välkomnar kommissionens idé att inrätta ett särskilt forum som öppet skall diskutera gemenskapslagstiftningens genomförande och tillämpning och där - förutom kommissionens och medlemsstaternas företrädare - även lämpliga producent-, industri-, handels- och konsumentorganisationer deltar, anser dock att även Europaparlamentets ledamöter skall delta för att säkerställa lagstiftningens sammanhang,

20. uppmanar kommissionen att fortsätta sitt arbete med att omorganisera de vetenskapliga kommittéerna i riktning mot ökande insyn, fackkunskap och mer oberoende medlemmar,

21. erkänner att det är viktigt att säkerställa att de vetenskapliga kommittéerna har tillräckliga resurser och sådant stöd så att de kan utföra sina uppgifter enligt högsta möjliga standarder, och uppmanar kommissionen att erkänna behovet av företrädare för konsumenterna i dessa kommittéer,

22. slår fast att gemenskapens livsmedelslagstiftningen vilar på principen om förebyggande hälso- och konsumentskydd; betonar att politiken på detta område bör baseras på en vetenskaplig riskbedömning som vid behov kompletteras av solid riskhantering, grundad på försiktighetsprincipen,

23. välkomnar inrättandet av en riskbedömningsenhet och uppmanar kommissionen att säkerställa att lämpliga och konsekventa metoder för riskbedömning utvecklas och tillämpas,

24. anser att den riskbedömningsenhet som omtalas bör verka inom ramen för ett institutionellt system i vilket de vetenskapliga kommittéerna, de myndigheter som är ansvariga för produktgodkännande och det samordnade varningssystemet för livsmedel skall ingå,

25. uppmanar kommissionen att omedelbart beakta nya vetenskapliga rön och att låta utföra långtidsstudier; understryker dessutom behovet av att snabbt och effektivt anpassa den befintliga lagstiftningen till nya vetenskapliga upptäckter,

26. uppmanar kommissionen att inte bara utveckla politikens form och innehåll på grundval av vetenskapliga insikter och försiktighetsprincipen, utan också på grundval av konsumentskyddet,

b) Ansvar

27. uppmanar kommissionen att reda ut oklarheter som uppträder i samband med det primära ansvaret, till exempel omfattningen av jordbrukarens ansvar eller frågan om ett gemensamt ansvar eventuellt skall träda in om produktens tillverkare inte längre kan identifieras, respektive om man inte längre kan påvisa vid vilken punkt hygienbestämmelserna försummades,

28. uppmanar kommissionen att fortsätta att förbättra spårbarheten längs med hela näringskedjan,

29. anser att det är en grundläggande princip att livsmedelsproducenter och odlare skall tillhandahålla vetenskapliga bevis för att deras produkter inte utgör någon risk för konsumenternas hälsa,

30. slår fast att det för det primära ansvaret måste finnas ytterligare information om de ursprungsmaterial som använts i jordbruket (till exempel utsäde, växtskyddsmedel, gödningsmedel, djurfoder och så vidare), och att det måste säkerställas att tillverkarna av dessa ursprungsmaterial för jordbruket å sin sida ansvarar för sina produkter i enlighet med direktiv 85/374/EEG,

31. håller med om att ansvarsskyldighet för livsmedelssäkerhet skall accepteras vid varje steg i näringskedjan, men insisterar på att varje aktör i kedjan är ansvarig för produktens kvalitet när den lämnas över till nästa del i kedjan, det vill säga att jordbruksproducenterna är ansvariga för vad som lämnar gårdens grindar, och har fullständigt ansvar om de säljer direkt till allmänheten: om distributörer, livsmedelsbearbetningsföretag, tillverkare och detaljhandel som har erhållit råvaror, vegetabiliska eller med animaliskt ursprung som uppfyller föreskriven standard däremot begår ett fel som leder till en produkt behäftad med fel, bör ansvaret endast accepteras bakåt till den punkt där bestämmelserna bröts eller risken togs,

32. uppmanar kommissionen att granska om det är nödvändigt med handelsavtal på det primära livsmedelsområdet i form av «Incoterms», för att tydliggöra var ansvaret lämnas över,

33. understryker att ansvaret för livsmedlens säkerhet och hälsosamhet måste graderas allt efter ansvarsområde och att var och en som släpper ut livsmedel på marknaden i princip borde vara straff- eller förvaltningsrättsligt ansvarig i enlighet med dennes verkliga inflytande,

34. uppmanar kommissionen att presentera ett förslag om en allmän skyldighet om livsmedelssäkerhet och hälsa som tydliggör livsmedelsföretagens ansvar för produktsäkerheten,

35. uppmanar kommissionen att se till att alla aktörer som till fullo efterlever gemenskapens livsmedelslagstiftning har möjlighet att överklaga varje talan som väckts mot dem enligt direktivet om produkter med säkerhetsbrister,

c) «Från ax till limpa»-konceptet

36. förespråkar starkt det integrerade «från ax till limpa»-konceptet och slår fast att «från ax till limpa»-konceptet också måste innehålla information om produktions- (till exempel djurens foder) och tillverkningssätt för att fortsätta vara trovärdigt, och förespråkar att fullständig information om produktions- och tillverkningssätt skall ges inom ramen för detta koncept, för att konsumenternas förtroende skall återvinnas,

37. uppmanar kommissionen att genom konkreta lagstiftningsinitiativ genomföra principen om det integrerade «från ax till limpa»-konceptet på områdena för ansvar och kontroll,

38. uppmanar kommissionen att ställa rådet inför rätta för att inte ha beaktat tidsfristen den 1 januari 1995 för att fatta beslut om de åtgärder som krävs för att bekämpa salmonella hos värphöns,

39. uppmanar kommissionen att inom ramen för det integrerade konceptet «från ax till limpa» göra miljöskyddet till utgångspunkt och integrera en hållbar livsmedelsproduktion som målsättning för livsmedelspolitiken,

40. uppmanar kommissionen att utvidga direktivet om ekologisk odling till att även gälla animaliska produkter,

d) Genomförande och kontroll

41. anser att kommissionen i större utsträckning bör utöva sin kontrollerande uppgift i egenskap av «fördragens väktare» och agera snabbare mot medlemsstater som inte uppfyller sina skyldigheter enligt fördraget,

42. uppmanar medlemsstaterna att effektivt genomföra gemenskapslagstiftningen i nationell lagstiftning och att tillse att sanktionerna för brott mot gemenskapslagstiftning är likvärdiga, och lika verksamma som sanktioner som föreskrivs i de motsvarande nationella bestämmelserna,

43. uppmanar till ökat finansiellt stöd från EU:s fonder till ekologiska och hållbara jordbruksmetoder vilka utgör ett attraktivt och hälsosamt alternativ till intensivt jordbruk för konsumenterna och miljön,

44. yrkar på stränga bestämmelser gällande djurfoder på gemenskapsnivå; detta gäller särskilt för den kvantitativa innehållsdeklarationen för ingredienser,

45. rekommenderar att det bör finnas tydliga bestämmelser och rådgivning om användning och innehåll i konstgjorda medel som används för grödor, såsom pesticider, herbicider och konstgödsel, för att säkerställa att kemiska rester i växtprodukter och i grund- och ytvatten med god marginal hålls under de tillåtna maximinivåerna för att säkerställa konsumenternas hälsa,

46. anser att djurens välbefinnande ger ett betydande bidrag till de animaliska livsmedelsprodukternas kvalitet och säkerhet, och att man inte kan behandla lagstiftning om djurskydd inklusive den som gäller slakthus och transporter, utan att ta hänsyn till livsmedelslagstiftningen som helhet,

47. anser att det bör finnas strikt lagstiftning för att förhindra att boskap utfodras med antibiotika i förebyggande syfte - där det inte är absolut nödvändigt - istället för att behandla specifika veterinära sjukdomar, för att säkerställa att rester av sådan antibiotika inte sprids i naturen och genom näringskedjan, och underminerar antibiotikans effekter när man bekämpar bakterieinfektioner hos människor,

48. uppmanar kommissionen att se över EU-lagstiftningen om användning av antibiotika i djurfoder i syfte att undvika all annan användning än användning för terapeutiska ändamål,

49. erkänner att europeiska jordbrukare är stolta över sin effektiva produktion av några av världens bästa primära livsmedelsprodukter, som kan utgöra grunden för de europeiska medborgarnas hälsosamma föda, och behovet av ett tydligt ramverk för lagstiftningen för att upprätthålla och förbättra de befintliga höga standarderna, även genom att främja kontakter mellan alla aktörer i produktionskedjan och tillämpa klara bestämmelser för märkningen av produkternas ursprung,

50. uppmanar medlemsstaterna att bättre fullgöra sina uppgifter inom ramen för livsmedelskontroller och uppmanar kommissionen att komplettera den interna handboken för livsmedelsinspektörer med fortbildningsarrangemang och seminarier på unionsnivå,

51. uppmanar kommissionen att även i fortsättningen ge det gemensamma forskningscentret och/eller Europeiska standardiseringskommittén i uppdrag att utarbeta planer för standardprovtagningar och -provtagningsmetoder,

52. anser att veterinära och fytosanitära bestämmelser, inklusive regelbundna kontroller på plats i medlemsstaterna och i tredje land som exporterar djur eller produkter med animalt ursprung till gemenskapen, är en avgörande beståndsdel för att säkerställa de europeiska livsmedlens kvalitet och säkerhet,

53. uppmanar kommissionen att, för att öka förståelsen av HACCP-systemet (systemet med kritiska kontrollpunkter för analys av faror), hjälpa de små och medelstora företagen med för dem lämpligt expertbistånd, bland annat i överensstämmelse med rekommendationerna i direktivet om livsmedelshygien (93/43/EEG),

54. begär uttryckligen att alla livsmedel som importeras från tredje land skall uppfylla samma normer som gäller för livsmedel från Europeiska unionen; understryker att främjande av internationella handelsförbindelser på livsmedelsområdet inte får ske på bekostnad av skyddet av folkhälsan, djurskyddet och omsorgen om livsmiljön inom Europeiska unionen,

55. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag till konsolidering och kodifiering av direktivet om märkning 79/112/EEG, som grundar sig på den gällande principen med funktionell märkning, det vill säga att den obligatoriska märkningen av livsmedel måste innehålla nödvändig information om hur produkterna skiljs åt och om hur de skall användas,

56. uppmanar kommissionen att i syfte att garantera den inre marknadens funktion och människors hälsa åtgärda idag konstaterade brister i tillämpningen av existerande kontrollmetoder till förmån för en mer enhetlig och strikt kontroll,

57. accepterar värdet av riskanalyser och system av typen «kritiska kontrollpunkter för analys av faror» (HACCP), men anser inte att de kan ersätta klara bestämmelser utan en fullständig bedömning av deras följder och konsekvenser i synnerhet för små jordbrukare och små företag för bearbetning av livsmedel,

58. uppmanar kommissionen att granska i vad mån HACCP-systemet verkligen kan tillämpas i små och medelstora företag och i jordbruksföretag,

59. rekommenderar en förbättring av reglerna för insamling och sammanställning av information om zoonoser, för att fastställa om dessa zoonoser utgör ett verkligt problem eller inte och om det krävs åtgärder för särskilda zoonos,

e) Information till konsumenterna

60. uppmanar kommissionen att utöver enkla och tydliga märkningsbestämmelser även utveckla andra informationskällor för konsumenterna (till exempel nya media),

61. uppmanar kommissionen att inom ramen för direktiv 92/117/EEG verka för en i medlemsstaterna striktare och snabbare hantering av konstaterade smittohärdar, för att minimera risken för smitta som överförs från djur till människor,

62. uppmanar kommissionen att klargöra och utvärdera de befintliga märkningsbestämmelserna och utifrån resultaten lägga fram ett förslag till tydliga, begripliga och översiktliga märkningsbestämmelser,

63. förespråkar idén att gå från vertikala till horisontella direktiv i syfte att uppnå större samstämmighet och klarhet i livsmedelslagstiftningen, men fäster uppmärksamheten på att en sådan förstärkning av samstämmigheten inte får skada de höga standarder för skydd och kvalitet som gäller för närvarande och som endast kan garanteras på ett tillfredsställande sätt genom en lagstiftning som utformas specifikt i förhållande till produkter,

64. välkomnar förslaget att gå ifrån angivande av sammansatta ingredienser och uppmanar till fullständig märkning av alla ingredienser med effektiv information för de allt fler som lider av livsmedelsallergier,

65. insisterar på att livsmedel som säljs i lösvikt skall märkas på ett för konsumenterna tydligt och förståeligt sätt,

66. uppmanar kommissionen att lägga fram lagstiftning om reklampåståenden om livsmedel för att bland annat säkerställa att hänvisningar om hälsofrämjande effekter, «hälsodeklarationer för livsmedel», endast godkänns om dessa kan kontrolleras och bekräftas av en oberoende unionsinrättning och uppmanar dessutom kommissionen att även i framtiden förbjuda reklampåståenden, enligt vilka ett livsmedel är lämpligt för att behandla, bota eller förebygga en sjukdom; däremot skall påståenden om näringsinnehåll och hälsosam kostföring samt dessas betydelse för hälsan respektive för att minska en sjukdomsrisk vara tillåtna om de grundar sig på tillräckliga och erkända vetenskapliga bevis, och om de kan kontrolleras och bekräftas av en oberoende unionsinrättning,

67. uppmanar kommissionen att underlätta tillgången till en näringsrik kost genom standardiserad, fullständig och tydlig märkning i hela EU, som grundar sig på konsumentforskning i syfte att utarbeta den utformning som är mest användbar för konsumenterna,

68. stödjer avsikten att se över direktivet om märkning av livsmedels näringsinnehåll så snart som möjligt för att öka dess enhetlighet och tydlighet,

69. bekräftar på nytt det allt överskuggande behovet av ett försiktigt tillvägagångssätt i fråga om värdering och utvärdering av ansökningar om att få saluföra genetiskt modifierade organismer avsedda att introduceras i näringskedjan och uppmanar till tydlig identifiering av genetiskt modifierade livsmedel eller livsmedelsingredienser genom konsekvent, förståelig och informativ märkning i de fall där de godkänts för användning,

70. ser med stor oro på att kommissionen hittills misslyckats att anta genomförandebestämmelser som möjliggör en klar och enhetlig märkning vilket är nödvändigt för att ge verklig effekt åt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 258/97 om nya livsmedel och livsmedelsingredienser (vilket parlamentets resolution av den 12 juni 1997 ((EGT C 200, 30.6.1997, s. 147.)) i denna fråga uppmanade till) och inte heller säkerställt någon överenskommelse om detaljerade förslag om märkning av genetiskt modifierad soja och majs vilket föreskrivs i artikel 3 i kommissionens förordning (EG) nr 1813/97 om obligatoriska uppgifter vid märkning av vissa livsmedel som framställs av genetiskt modifierade organismer utöver de uppgifter som föreskrivs i direktiv 79/112/EEG,

71. föreslår i detta sammanhang att ett effektivt system för märkning av genetiskt modifierade organismer skall grunda sig på att ursprunget är gentekniska metoder, och inte på godtyckliga mätningar av rester i slutprodukten,

72. begär skyndsam utveckling av detaljerade gemenskapskriterier för positiv märkning av livsmedel och livsmedelsingredienser som framställts utan genteknik, vilket tillåts i stycke 10 i ingressen i förordningen om nya livsmedel och överensstämmer med det utestängande som är tilltänkt för användning av genteknik inom ekologiskt jordbruk,

Den externa dimensionen

73. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att göra sitt yttersta för att de pågående förhandlingarna om gemenskapens medlemsskap i Codex Alimentarius-kommittén skall leda till ett positivt resultat,

74. noterar att Codex Alimentarius inte accepterar konsumenternas oro som en grund för att upprätta internationella standarder och uppmanar kommissionen att inleda en diskussion om hur kommissionens nya vetenskapliga kommittéer och Codex Alimentarius vetenskapliga utskott skall samarbeta i framtiden för att säkerställa att sådan oro beaktas,; uppmanar också kommissionen att göra sitt yttersta för att ändra beslutsförfarandena i Codex Alimentarius på ett sådant sätt att de är bättre anpassade till den verkliga effekt som Codex-normer har sedan WTO inrättats,

75. uppmanar kommissionen att lägga fram nödvändiga förslag i syfte att välja det sätt på vilket kommande lagstiftning beaktar andra kriterier än vetenskapliga som kan påverka konsumenternas acceptans av livsmedel; betonar behovet av att uttryckligen behandla sådana kriterier i övervägande delen av lagstiftningen så att Europeiska unionen med större utsikter till framgång kan göra rimliga politiska val som kan stå fast i ett internationellt sammanhang,

76. uppmanar kommissionen att aktivt arbeta för riktig demokratisk kontroll och insyn, liksom för ökat deltagande av konsumenterna i alla skeden i beslutsfattandet i Codex Alimentarius,

77. uppmanar kommissionen att föregripa Världshandelsorganisationens instansers eventuella ifrågasättande av gemenskapens livsmedelslagstiftning genom att begära att dess vetenskapliga kommittéer lägger fram fullständiga argument som grundar sig på försiktighetsprincipen,

78. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att prioritera konsumenternas säkerhet och att säkerställa att framtida handelsavtal och förhandlingar inom ramen för WTO skall erkänna betydelsen av berättigad oro från konsumenterna, inklusive etisk och religiös oro rörande vissa produktionsmetoder,

79. uppmanar kommissionen att när handelsavtalen inom ramen för WTO och Codex Alimentarius skall förnyas låta besluten om konsumentsäkerhet, -skydd och -hälsa såsom dessa har fastställts i Europa, vara utgångspunkt för diskussionen,

80. yrkar på att kommissionen under inga förhållanden avskaffar förbudet mot import av hormonbehandlat kött, och om det är nödvändigt som en nödåtgärd, också accepterar att man måste betala eventuella böter och avgifter,

81. uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna att begära en översyn av Världshälsoorganisationens avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder för att bekräfta försiktighetsprincipens och de absoluta hälso- och säkerhetskraven företräde före frihandelsprincipen,

82. uppmanar kommissionen att arbeta för att säkerställa en proportionellt sett större delaktighet från konsumenterna inom Codex Alimentarius beslutsprocess,

83. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att anstränga sig för att utveckla kriterier som erkänner konsumenternas oro - vid sidan om vetenskapliga fakta och försiktighetsprincipen - som en möjlig grund för livsmedelspolitiken,

84. uppmanar kommissionen att se över de gällande lagstiftningstexterna så att där tydligt framgår att de grundar sig på försiktighetsprincipen och på principen om företräde för konsumenternas krav på hälsa och säkerhet och uppmanar dessutom kommissionen att införliva motiveringen till åtgärden i texten till lagstiftningsförslag, till exempel försiktighetsprincipen eller konsumentskydd,

85. uppmanar kommissionen att vid förberedelserna inför utvidgningen av Europeiska unionen i tillräcklig utsträckning beakta att kandidatländerna godkänner det gemensamma regelverket i de delar som avser livsmedelsbestämmelser och kopplingen mellan jordbrukspolitik, folkhälsa och livsmedelspolitik,

86. anser att kontroll av import från tredje land måste upprätthållas noggrant och utökas till att omfatta kontroll av olika produktionskriterier såsom hygien, djurskydd och kompatibilitet med sociala och miljömässiga krav samt import av levande slaktboskap,

87. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaternas regeringar.