EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 18.6.2015 COM(2015) 294 final 2015/0133(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av en unionsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken

(omarbetning) {SWD(2015) 118 final}



MOTIVERING 1.Bakgrund till förslaget 1.1.Motiv och syfte Uppgiftsinsamlingen är en viktig del av genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken (GFP), då den utgör en grund för en politik som bygger på bästa möjliga vetenskapliga utlåtanden. Uppgifter behövs för att utvärdera tillståndet för fiskbestånden, lönsamheten för de olika segmenten inom sektorn och fiskets och vattenbrukets effekter på ekosystemet. Uppgifter behövs också för att utvärdera EU-politiken: fiskeriförvaltningsåtgärder, strukturella finansieringsåtgärder till stöd för områden som är beroende av fiske och vattenbruk, mildrande åtgärder för att minska fiskets negativa effekter på ekosystemet. Av detta skäl inrättades en gemenskapsram för insamling och förvaltning av uppgifter inom fiskerisektorn år 2000, som efter att ha reformerats 2008, resulterade i ramförordningen om uppgiftsinsamling (uppgiftsinsamlingsramen). Uppgiftsinsamlingsramen var ett viktigt steg mot en harmoniserad uppsättning EU-regler som styr insamling av biologiska, miljörelaterade, tekniska, och socioekonomiska uppgifter om fiske-, vattenbruks- och beredningssektorerna. 2013 års reform av den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) måste kompletteras med anpassningar avseende de vetenskapliga utlåtanden som stöder den och därmed också av de uppgifter som behövs för detta. Detta är särskilt relevant för att uppnå maximalt hållbart uttag (MSY) senast 2020 så att fisket kan förvaltas med beaktande av dess inverkan på ekosystemet och för att gradvis införa en landningsskyldighet. Reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kräver också ändringar av det sätt på vilket information erhålls, t.ex. genom att vissa av Europeiska unionens uppgifter regionaliseras och decentraliseras till medlemsstaterna inom ramen för regionalt samarbete. Som en del av sitt arbetsprogram för 2015 har kommissionen meddelat att man kommer att inrikta sina insatser på att få den senaste reformen av den gemensamma fiskeripolitiken att fungera smidigt, och att den viktigaste prioriteringen för fisket är att ta vara på samverkansfördelar mellan befintlig lagstiftning. Avsikten med detta förslag är att bygga vidare på något som redan fungerar (och därmed bevara en hög grad av kontinuitet) och samtidigt uppfylla de nya kraven. Det åtföljs av ett arbetsdokument 1.2.Förenlighet med befintliga bestämmelser inom politikområdet: anpassning till reformen av den gemensamma fiskeripolitiken Vid antagandet av förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken, begärde rådet och Europaparlamentet att kommissionen ”påskyndar antagandet av ett förslag till ändring av förordning (EG) nr 199/2008, så att de principer och mål för datainsamling som är nödvändiga för att stödja den reformerade gemensamma fiskeripolitiken och som avses i den nya förordningen om den reformerade gemensamma fiskeripolitiken så snart som möjligt ska kunna genomföras i praktiken”. Det bifogade förslaget syftar till att nå detta mål genom följande åtgärder: Anpassning till nya uppgiftsbehov: Tillämpningsområdet för uppgiftsinsamlingsramen bör anpassas till behov som är en strikt följd av översynen av förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken enligt vad som anges i artikel 25. Detta kräver justeringar avseende en gradvis övergång till maximalt hållbart uttag (MSY), fiskets inverkan på ekosystemen (t.ex. skyddade arter, livsmiljöer på havsbotten), miljöeffekter och andra effekter av vattenbruk (illustreras genom information om dödlighet/förluster, användning av läkemedel), och effekterna av landningsskyldigheten. Samråden har visat att vissa uppgifter har samlats in men inte används, även när det gäller vissa bestånd som förvaltas på nivån för maximalt hållbart uttag. Över 400 bestånd omfattas av den nuvarande uppgiftsinsamlingsramen, men det är inte alla som kräver den mest detaljerade typen av beståndsbedömning och kommer därför inte att kräva uppgiftsinsamling av mest omfattande och frekvent slag. Översynen av uppgiftsinsamlingsramen bör därför också garantera att uppgifterna samlas in enligt en kostnads- och nyttoanalys som visar vilken precision som uppnås enligt vetenskapliga modeller och tillhörande risknivå. Exempelvis kan man i stället för att utföra undersökningar varje år göra dem vart tredje år. En sådan analys bör bygga på en diskussion mellan fiskeriförvaltningsansvariga, uppgiftsinsamlare och leverantörer av vetenskaplig utlåtanden för att avhjälpa en situation där datakraven huvudsakligen fastställts som en kompilering av uppgiftsbehoven för enskilda bestånd, vilket lett till att mängden uppgifter som samlas in för vissa bestånd och dessa uppgifters omfattning inte överensstämmer med slutanvändarnas (däribland de fiskeriförvaltningsansvariga) behov. Detta kommer att uppnås genom att man för första gången inför kriterier för beståndsprioritering, t.ex. ekonomisk och social betydelse, nyttjandenivå för beståndet eller förekomsten av förvaltnings- eller skyddsplaner. Kriterierna bör användas vid utarbetandet och senare vid översynen av EU:s fleråriga program, som i detalj genomför uppgiftsinsamlingsförordningen. Ett exempel på detta är rödspätta i Östersjön, ett bestånd för vilket man samlar in fler uppgifter än vad som behövs för att övervaka beståndet. Stärkt regionalt samarbete: I linje med regionaliseringen av den gemensamma fiskeripolitiken, där mer skräddarsydda beslut om fiskeriförvaltning kommer att fattas genom samarbete mellan medlemsstater inom samma marina region, bör uppgiftsinsamlare planera sin verksamhet i samverkan med regionala slutanvändare av uppgifter och i allt större utsträckning fördela arbetsuppgifterna över medlemsstaternas gränser. 1.3.Förenlighet med unionens politik på andra områden Förslaget innebär också en harmonisering och samordning med liknande datainsamlingspolitik på miljöområdet och inom ramen för det statistiska regelverket (se nedan under förenkling). 2.Rättslig grund, subsidiaritet och proportionalitet 2.1.•Rättslig grund Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2 om fiske, som även är den rättsliga grunden för den gemensamma fiskeripolitiken.

2.2.•Subsidiaritet Inte relevant här eftersom EU har exklusiv behörighet på fiskeripolitikens område. 2.3.•Proportionalitet: Avsikten med detta förslag till rättsakt är att upprätta en ram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter och det går därmed inte utöver vad som är nödvändigt och lämpligt för att uppnå det grundläggande målet att förbättra kvalitet, åtkomst/tillträde och tillgänglighet när det gäller uppgifter inom fiskerisektorn 2.4.•Val av regleringsform: Denna regleringsform har valts mot bakgrund av de positiva erfarenheterna med det nuvarande rättsliga instrumentet (se nästa kapitel om utvärderingar i efterhand och samråd med berörda parter). 3.Resultat av utvärderingar i efterhand, samråd med berörda parter och konsekvensbedömningar 3.1.Utvärdering i efterhand, samråd med berörda parter och andra studier Flera studier, utvärderingar, en särskild efterhandsutvärdering och ett seminarium för berörda parter utgör grunden för detta förslag. I arbetsdokumentet ges en sammanfattning av de samråd och undersökningar som genomförts. Kommissionen drar följande slutsatser på grundval av detta: Uppgiftsmängd: Uppgiftsinsamlingsramen har ökat mängden fiskeriuppgifter avsevärt och anses generellt sett vara ändamålsenlig. Framför allt är uppgiftsinsamlingsramen en EU-omfattande ram med harmoniserade förfaranden och som har möjliggjort utvecklingen av tidsserier med uppgifter. Det nuvarande uppgiftsinsamlingssystemet har emellertid fokuserat på att i första hand får fram uppgifter för fiskeriförvaltningen, medan det inom den reformerade gemensamma fiskeripolitiken även kommer att behövas uppgifter till stöd för flera nya eller stärkta politiska mål: övergången till en ekosystembaserad fiskeriförvaltning, den nya emfasen på att utveckla ett hållbart vattenbruk, en förbättrad konsekvensbedömning av beslut om fiskeriförvaltningen. Uppgifternas kvalitet anses i dag vara relativt god men det finns utrymme för förbättringar. Förfarandena för kvalitetssäkring och kvalitetskontroll varierar kraftigt mellan medlemsstaterna och bör i allmänhet stärkas ytterligare, i synnerhet när det gäller socioekonomiska uppgifter. Tillgången till uppgifter är det område som kräver störst framsteg. Följande huvudfrågor kan urskiljas: i) Den process genom vilken slutanvändare begär uppgifter från medlemsstaterna (uppgiftsförfrågningar) är för tungrodd och resursintensiv, ii) medlemsstaternas efterlevnad av bestämmelserna om tillhandahållande av uppgifter till slutanvändare har inte alltid varit tillfredsställande, även vad gäller att tillhandahålla uppgifter i tid, iii) åtkomsten till uppgifter om fiskeverksamhet varierar mellan medlemsstaterna på grund av skilda åtkomstregler, vilket delvis beror på begränsningar av möjligheten att använda uppgifterna för flera olika ändamål och iv) uppgifter som samlas in enligt uppgiftsinsamlingsramen är underutnyttjade på grund av åtkomstsvårigheter, vilket innebär stora förluster i potentiella användningsområden för uppgifterna och onödiga investeringar när samma uppgifter samlas in för andra ändamål (t.ex. inom fysisk planering på det marina området). Tillgången till uppgifterna bör därför ökas och förenklas. Eftersom behovet av information om den marina miljön ökar, bör den möjlighet som ligger i att samla in uppgifter för flera olika ändamål tas tillvara. Flexibilitet: Uppgiftsinsamlingsramen har gjort det möjligt att fastställa gemensamma regler för alla medlemsstater, och de politiska beslutsfattarna kan nu (även på nationell nivå) basera sina beslut på likvärdiga och jämförbara uppgifter. Uppgiftsinsamlingsramens rättsliga struktur anses allmänt vara alltför föreskrivande och detaljerad, vilket leder till ett tungrott system med otillräcklig förmåga att svara på föränderliga behov. Det är därför nödvändigt att bättre inbegripa slutanvändare i utformningen och genomförandet av uppgiftsinsamlingsramen och säkerställa en närmare koppling mellan uppgifter som behövs och uppgifter som samlas in. Komplexitet: Uppgiftsinsamlingsramen betraktas allmänt som alltför komplicerad, både vad gäller den rättsliga ramen och formerna för genomförandet. En källa till att den är komplicerad och ineffektiv är allt dubbelarbete som sker på grund av de datakrav som ingår både i uppgiftsinsamlingsramen och annan EU-lagstiftning, t.ex. kontrollförordningen och EU:s statistikförordningar. Det faktum att samma rådata måste skickas i olika aggregationsformer till olika slutanvändare uppfattas som ännu en källa till komplexitet och ineffektivitet. Ett annat område är behovet att öka samverkan med målen inom annan EU-lagstiftning. Detta gäller främst för ramdirektivet om en marin strategi, som syftar till att uppnå ”god miljöstatus” i alla EU:s marina vatten till 2020 och kommer att utvärderas bland annat med hjälp av elva kvalitativa deskriptorer, varav vissa har direkt eller indirekt anknytning till fisket. Omarbetningen av uppgiftsinsamlingsramen bör garantera att uppgifter även kan användas för att genomföra ramdirektivet om en marin strategi. Regionalt samarbete anses allmänt som en av de viktigaste fördelarna med uppgiftsinsamlingsramen och bör stärkas ytterligare i linje med den inriktning som GFP-reformen fått. I syfte att stödja regionaliseringen av fiskeriförvaltningsåtgärderna genom adekvata vetenskapliga utlåtanden på regional nivå är det viktigt att ytterligare främja samarbetet mellan medlemsstaterna på området uppgiftsinsamling. En separat konsekvensbedömning ansågs inte nödvändig med tanke på den stora databas med tillgängliga undersökningar som finns och eftersom det gjordes en konsekvensbedömning av uppgiftsinsamlingsramen med avseende på den gemensamma fiskeripolitiken när avsikten var att uppgiftsinsamlingsramen skulle ingå i denna. 3.2.Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling av det nuvarande systemet Översynen av uppgiftsinsamlingsramen är en del av kommissionens program för lagstiftningens ändamålsenlighet (Refit-programmet), som syftar till att minska byråkratin och regelbördan. Detta innebär att uppgiftsinsamlingsramen måste förenklas på olika nivåer. 3.2.1.Få bort överlappningar och ta vara på samverkansfördelar mellan EU:s lagstiftning.

Det främsta syftet med förslaget är att anpassa uppgiftsinsamlingsramen och annan relevant EU-lagstiftning om insamling av fiskeriuppgifter till varandra för att få bort överlappningar och därmed minska kostnaderna för hela systemet för marina data. Uppgiftsinsamlingsramen kommer endast att skapa skyldigheter avseende uppgiftsinsamling i den mån de inte redan ingår i annan EU-lagstiftning, och blir därigenom helt klart EU:s viktigaste instrument för att tillhandahålla biologiska, socioekonomiska och miljörelaterade uppgifter om fisket, medan kontrollförordningen kommer att fortsätta att tillhandahålla grundläggande uppgifter om fiskeverksamhet (landningar, fångster och ansträngning) och statistikförordningarna kommer att tillhandahålla central produktionsstatistik om vattenbruks- och beredningssektorerna. Efter denna anpassning kommer kommissionen att utarbeta de nödvändiga förslagen för att ändra även dessa förordningar, om det skulle behövas för tillämpningen av den gemensamma fiskeripolitiken. Förslaget har också för avsikt att maximera samverkanseffekterna med miljölagstiftningen. Den nuvarande uppgiftsinsamlingsramen ger inte tillräckliga uppgifter när det gäller vissa aspekter av fiskets påverkan på ekosystemen, men dessa uppgifter behövs för ett effektivt genomförande av ramdirektivet om en marin strategi. Detta gäller till exempel oavsiktlig fångst av skyddade arter (fåglar, havsdäggdjur, sköldpaddor m.m.), effekter på näringsvävar (predatorbytesdjursrelationer) och fiskets inverkan på livsmiljöer. Relevanta uppgifter om dessa tre områden kan samlas in genom befintliga eller modifierade mekanismer inom uppgiftsinsamlingsramen och kan därför, till minimala kostnader, även tjäna syftet att öka kunskaperna om den marina miljön. Samverkanseffekter bör också eftersträvas med infrastrukturen för rumslig information i gemenskapen (Inspire), där medlemsstaterna åläggs att upprätta förenliga system för utbyte och lagring av uppgifter för ändamål som rör EU:s miljöpolitik samt politik och verksamheter som kan påverka miljön. 3.2.2.Minska mängden föreskrifter på EU-nivå utan att äventyra uppgifternas kvalitet Lagstiftningen bör vara mer resultatinriktad och ge medlemsstaterna större flexibilitet när det gäller genomförandet. Genom att, inom ramen för det regionala samarbetet, garantera en tidigare och mer omfattande medverkan från medlemsstaternas sida när det gäller beslut om vilka metoder som ska följas eller vilka kvalitetsmål som ska uppfyllas, kan uppgiftsinsamlingsramen förenklas i väsentlig utsträckning och systemet för uppgiftsinsamling göras mer flexibelt. Detta kan också uppnås genom att de viktigaste slutanvändarna av uppgifter inom en region (t.ex. Ices, GFCM) får delta i utarbetandet av datakraven i syfte att säkerställa att dessa bättre svarar mot deras behov, exempelvis i samband med fastställandet av långsiktiga förvaltningsplaner. I framtiden kommer detta i första hand att diskuteras av medlemsstaterna och slutanvändarna på regional nivå, medan den vetenskapliga kvaliteten fortsatt kommer att säkerställas genom STECF:s (vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen) deltagande. Samtidigt är det fortfarande nödvändigt att uppnå förbättringar vad gäller kvalitet och tillförlitlighet, så att uppgifterna kan garanteras en hög kvalitet. Ett sätt är att tillämpa riktlinjerna för europeisk statistik och det europeiska statistiksystemets ram för kvalitetssäkring. 3.2.3.Minskad detaljstyrning från kommissionens sida (färre beslut och rapporter om detaljer) För närvarande beskriver de nationella programmen i detalj vad som ska åstadkommas i varje medlemsstat samt hur och av vem. Målet är att minska allt detta betydligt. I och med övergången från treåriga till fleråriga EU-program och nationella program kommer medlemsstaterna att kunna planera sitt arbete över en längre period. Detta kommer också att leda till en minskad administrativ börda för kommissionen och medlemsstaterna vad gäller det årliga antagandet av finansieringsbeslut och arbetsplaner. På samma sätt kommer processen och formatet för rapportering att förenklas avsevärt (se nedan). 3.2.4.Samla in en gång, använda flera gånger Uppgiftsförfrågningarna har ökat med tiden och det kommer de att fortsätta att göra eftersom fiskets och vattenbrukets påverkan på de marina ekosystem i allt högre grad kommer att behöva vara väl beskriven, och effekterna av mänsklig verksamhet på den marina miljön i allt högre grad behöver vara välövervakade. Översynen av uppgiftsinsamlingsramen är en möjlighet dels att säkerställa bättre tillgång till fiskeriuppgifter för en bredare krets av berörda parter och dels att med hjälp av den senaste tekniska utvecklingen minska den börda som uppgiftsförfrågningar innebär för medlemsstaterna. I syfte att uppnå detta dubbla mål görs, genom ett första förslag, uppgiftsinsamlingsramen till det huvudsakliga rättsliga instrument genom vilket medlemsstaterna tillhandahåller alla uppgifter som uppgiftsanvändarna (slutanvändare och andra berörda parter) behöver, oavsett upphovet till den rättsliga skyldighet enligt vilken uppgifterna samlas in (uppgiftsinsamlingsramen eller annan EU-lagstiftning), såvida inte andra rättsliga instrument redan ger tillgång till uppgifterna (t.ex. de flesta statistiska förordningar). Det är viktigt att inga allmänna åtgärder vidtas för att a priori begränsa åtkomsten till uppgifter, vare sig från vetenskapliga användares eller andra berörda parters sida. Om skyddet av personuppgifter står på spel, måste det säkerställas att EU:s regler om uppgiftsskydd tillämpas. I händelse av konflikt mellan skyddet av personuppgifter och allmänhetens intresse av tillgång till uppgifter, bör alternativ utvecklas av dataadministratörer snarare än att uppgifterna helt enkelt innehålls eller aggregeras i onödig utsträckning. Det andra förslaget bygger på befintliga erfarenheter av samkörning av uppgifter på regional nivå i syfte att i hög grad förenkla tillhandahållandet av uppgifter till användarna. Den nya ramen bör stärka samarbetet mellan medlemsstaterna för att ta fram kompatibla system för utbyte och lagring av uppgifter och format i linje med dem som överenskommits enligt direktiv 2007/2/EG och främja kompatibilitet mellan dataformat som används enligt annan unionslagstiftning (t.ex. fiskerikontroll, ramdirektivet om en marin strategi). Ett upphörande med att föreskriva medel och slutresultat ger möjlighet att avsevärt minska den nuvarande bördan i samband med uppgiftsförfrågningar. Dessa förslag kommer att uppfylla det mandat som fastställs i den nya förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken (artikel 25) samt följa upp kommissionens meddelande om innovation i den blå ekonomin: tillgången till uppgifter för forskare och andra berörda parter måste garanteras, utom under omständigheter där skydd och sekretess krävs enligt tillämplig EU-lagstiftning. Eftersom en sådan utveckling kräver tid för att kunna bli effektiv och samråden om hur den bäst utformas fortfarande pågår, bör förordningen om uppgiftsinsamlingsramen endast innehålla allmänna bestämmelser som återspeglar denna utveckling. Mer detaljerade bestämmelser kommer att utarbetas i ett senare skede, när medlemsstaterna har nått enighet om de lämpligaste lösningarna. 4.Budgetkonsekvenser Inga som inte redan föreskrivs i EHFF. 5.Andra inslag 5.1.Genomförandeplaner och övervaknings-, utvärderings- och rapporteringsarrangemang och andra kompletterande åtgärder Förutom de ändringar som krävs på förordningens om uppgiftsinsamlingsramen nivå har kommissionen identifierat en uppsättning kompletterande åtgärder som kommer att inledas för att garantera att lagstiftningens mål verkligen uppnås. Först kommer ett nytt koncept att utarbetas för EU:s fleråriga program, som kommer att antas av kommissionen efter det att förordningen har trätt i kraft. Det framtida programmet kommer att vara mindre föreskrivande för medlemsstaterna och mer flexibelt vad gäller mellanliggande ändringar. Endast kärnvariabler, som förblir stabila under hela perioden, kommer att ingå i det fleråriga programmet, samtidigt som kompletterande variabler diskuteras och rekommenderas av regionala grupper av medlemsstater, tillsammans med detaljerade krav för hur uppgifterna ska samlas in.

För det andra kommer kommissionen att vid utarbetandet av EU:s nya fleråriga program bedöma kostnaden för insamling av vissa uppgifter, samt deras räckvidd, detaljnivå och aggregeringsnivå. Med hänsyn till slutanvändarnas behov kommer kommissionen att systematiskt bedöma huruvida uppgifter kan samlas in mindre ofta eller genom alternativa metoder som kan vara lämpligare för den typ av information som behövs (t.ex. en särskild studie). För det tredje kommer den årliga rapporteringen att förenklas. Denna rapportering har hittills varit betungande och har inte utnyttjats för att finna lösningar på problemen. Dessa rapporter kommer att bli mindre beskrivande, rapporteringen kommer främst att bestå av fakta och siffror och vara mindre repetitiv. För det fjärde finns det sedan 2014 betydande EU-medel i Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) som är avsatta för att göra det möjligt för medlemsstaterna att förbättra uppgiftsinsamlingen. Programmen diskuteras med medlemsstaterna och kommissionen uppmanar dem att fokusera på att förbättra sina nuvarande system för uppgiftsinsamling (särskilt att effektivisera organisationen och förbättra systemen för lagring och överföring av uppgifter), investera i bättre kvalitetskontroll och bana väg för en anpassning till nya datakrav. Dessutom har kommissionen redan infört bidrag inom ramen för direkt förvaltning för att ytterligare stärka det regionala samarbetet. Finansiering kommer att göras tillgänglig för grupper av medlemsstater som planerar att genomföra gemensamma åtgärder och därigenom bygga upp kapacitet för att genomföra uppgiftsinsamlingsramens nya bestämmelser om regionalt samarbete när dessa träder i kraft. Slutligen förbereder kommissionen aktivt en förbättrad övervakning av medlemsstaternas genomförande. Även om medlemsstaternas efterlevnad av uppgiftsinsamlingsramen i allmänhet har varit god sedan införandet, har det förekommit problem med att fastställa och/eller genomföra skyldigheterna. Detta beror i allmänhet på problem med administrativ kapacitet eller organisation. Bättre resultat kan uppnås genom olika vägar. Inom ramen för EHFF kommer medlemsstaterna att åläggas att, i tidigare led, visa sin administrativa förmåga att genomföra uppgiftsinsamlingsramen genom mekanismen för förhandsvillkor. EHFF innehåller också bestämmelser avseende ”efterföljande led” som gör det möjligt för kommissionen att avbryta, hålla inne eller återkräva EU-medel i fall av bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler (vilket för närvarande även gäller enligt uppgiftsinsamlingsramen). Men än viktigare är att kommissionen kommer att ändra sin strategi för övervakning av medlemsstaternas genomförande genom att ge prioritet åt att förebygga fall av bristande efterlevnad och avhjälpa brister i ett tidigt skede. Detta kommer att uppnås genom att man lägger större vikt vid systemrelaterade problem som leder till att uppgifter inte lämnas in, och genom närmare samarbete med slutanvändare i fråga om deras synpunkter på medlemsstaternas leverans av uppgifter. Ytterst kommer kommissionen inte att avstå från att inleda överträdelseförfaranden om så krävs. 5.2.Ingående redogörelse för specifika bestämmelser i förslaget De ändringar av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 199/2008 som vidtas innebär att ett antal artiklar i förordningen måste ersättas, strykas eller ändras. Om dessa ändringar hade vidtagits genom en ändringsrättsakt, skulle de tillämpliga reglerna ha spritts mellan den ursprungliga rättsakten och ändringsrättsakten och endast kunna identifieras genom en jämförelse av de två rättsakterna. Ett införande av nya regler i den ursprungliga rättsakten skulle i vissa fall dessutom leda till alltför långa artiklar och därmed motverka läsbarheten. Därför anser kommissionen att det är lämpligt att göra en omarbetning av förordning (EG) nr 199/2008, för att säkerställa att de tillämpliga reglerna är tydliga och begripliga. I de fall artiklarna har fått ett nytt nummer visas sambandet mellan de gamla och de nya artikelnumren i en tabell i en bilaga. När det gäller sakinnehållet ändrar detta förslag endast de artiklar där ändringar krävs på grund av att nya behov uppstått till följd av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. Artiklar som är överflödiga stryks och artiklar och element som har visat sig vara ändamålsenliga och kostnadseffektiva enligt tidigare erfarenheter lämnas orörda. De centrala bestämmelserna i det nuvarande systemet bör behållas: upprättandet av ett flerårigt EU-program som genomförs genom nationella uppgiftsinsamlingsplaner, centrala skyldigheter i form av åtaganden från medlemsstaternas sida när det gäller insamling, lagring, skydd av och tillhandahållande av uppgifter, bestämmelser om rättigheter och skyldigheter för slutanvändare av uppgifter och bestämmelser om samarbete inom och mellan medlemsstaterna samt med och mellan vetenskapliga organ och förvaltningsorgan. De föreslagna ändringarna jämförda med den nuvarande förordningen om uppgiftsinsamlingsramen presenteras på följande sätt: Artikel 1 För tydlighetens skull och för att undvika överlappningar görs det skillnad mellan uppgifter som samlas in enligt denna förordning, för vilka regler för insamling, förvaltning och utnyttjande har definierats, och uppgifter som samlas in enligt annan unionslagstiftning, för vilka endast regler för utnyttjande definieras i denna förordning. Detta tillvägagångssätt är inte nytt men distinktionen har blivit tydligare. Uppgifter som samlas in inom ramen för andra rättsliga ramar omfattar bland annat förordning (EU) nr 1224/2009 (uppgifter om fiskeverksamhet), förordning (EG) nr 295/2008, förordning (EG), nr 762/2008 (statistik om vattenbruk), direktiv 2008/56/EG (ramdirektiv om en marin strategi), direktiv 2000/60/EG (ramdirektivet om vatten), direktiv 2009/147/EG (fågeldirektivet), direktiv 92/43/EEG (habitatdirektivet), förordning (EG) nr 1921/2006 (fångst- och landningsstatistik), förordningarna (EG) nr 216/2009, (EG) nr 217/2009, (EG nr 218/2009 (fångststatistik), förordning (EG) nr 26/2004 (register över fiskefartyg), förordning nr 812/2004 (förordningen om valar), förordning (EG) nr 1100/2007 (ålförordningen), förordning (EG) nr 1967/2006 (Medelhavsförordningen), förordning (EU) nr 1343/2011 (införlivande AKFM) och förordning (EG) nr 2347/2002 (tillträdesordningen vid djuphavsfiske), förordning (EU) nr 1236/2010, rådets beslut (EU) nr 717/2010 (genomförande av multilaterala avtal om kontroll) och förordning (EG) nr 1006/2008 (fisketillståndsförordningen). Dessa rättsakter anges inte i artiklarna, men tas upp i ett skäl som exempel. Artikel 2 Bestämmelser för att säkerställa efterlevnaden av reglerna om skydd av personuppgifter är undantagna från den nuvarande förordningen. Artikel 3 Även om insamlingen av uppgifter om fritidsfiske endast utgör en begränsad del av de nuvarande kraven är den nuvarande definitionen alltför begränsande. Den bör omfatta alla typer av fritidsfiske, inte bara fiske som avser ”rekreation eller sport”. De definitioner som används i olika rättsakter bör i möjligaste mån anpassas till varandra, som exempelvis definitionen av ett fiskefartyg. När det gäller marina regioner definieras dessa visserligen i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken, men definitionen motsvarar inte de geografiska regioner som tillämpas i uppgiftsinsamlingsramen eftersom definitionen kan grundas på andra hänsyn än vetenskapliga hänsyn. Det därför viktigt att fastställandet av marina regioner i samband med uppgiftsinsamling kan göras på grundval av vetenskapliga hänsyn när det rör sig om gemensamma bestånd.

Förordningen om uppgiftsinsamlingsramen bör inte längre fastställa de metoder som ska användas för insamling av uppgifter. En definition av en viss metod såsom ”fiskeflottbaserad provtagning” bör därför strykas. Artikel 4 Förordningen om uppgiftsinsamlingsramen bör endast fastställa grundläggande bestämmelser och kriterier om vad som måste samlas in. En viktig utmaning är att finna den lämpligaste rättsliga formen för en välavvägd balans mellan flexibilitet (till exempel en smidig anpassning av uppgiftsinsamlingsprogrammen till nya behov) och förutsägbarhet (till exempel behovet att garantera att centrala uppgifter kommer att samlas in under en tillräckligt lång tidsperiod för att medge utveckling av stabila tidsserier). Å ena sidan bör förordningen om uppgiftsinsamlingsramen framför allt säkerställa att innehållet i det fleråriga EU-programmet, samt eventuella ändringar av detta, grundas på vissa principer som fastställs i artikel 25 i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken. Det är inte nödvändigt att upprepa dessa bestämmelser, men kopplingen sker via skälen. Å andra sidan bör exakta variabler, arter, segment, dimensioner, inbegripet täckning och aggregeringsnivå (vad som ska samlas in) och metoder (hur man samlar in) specificeras i en delegerad akt från kommissionen (vad som ska samlas in) eller först diskuteras av medlemsstaterna i regionala grupper (hur man samlar in). Den första aspekten utgör därför det fleråriga EU-programmets huvudsakliga funktion, medan den andra aspekten, det vill säga medlemsstaternas åtaganden, bör återspeglas i deras arbetsplaner. Det finns för närvarande inga kriterier i förordningen om uppgiftsinsamlingsramen som vägleder inrättandet av det fleråriga EU-programmet. Införandet av kriterier syftar till att införa mer insyn och en rationell strategi vid urvalet av uppgiftsbehov. Regionala samordningsgrupper, medlemsstaternas experter och EU-experter i STECF kommer att rådfrågas innan kommissionen antar det fleråriga EU-programmet genom en delegerad akt. Artikel 5 Punkterna 1 och 3: De uppgifter som ska ingå i det fleråriga EU-programmet är inte de uppgifter som samlas in enligt annan EU-lagstiftning. Punkt 2: De olika kategorierna av uppgiftsbehov specificeras. Det är dessa kategorier som ska ingå i det fleråriga EU-programmet. När det gäller fiskeriuppgifter, kommer det exakta behovet att härledas ur följande centrala hänsyn: –Överensstämmelse med unionens och dess medlemsstaters internationella skyldigheter. –Datakrav för bestånd som förvaltas inom ramen för EU:s lagstiftning. De exakta datakraven, inbegripet variabler och periodicitet, ska vara de som krävs för att uppnå målen i relevant EU-lagstiftning. Exemplen omfattar följande: den gemensamma fiskeripolitikens mål vad gäller maximalt hållbart uttag, de relevanta långsiktiga förvaltnings- eller utkastplanerna på EU-, regional eller nationell nivå, förordningarna om fiskemöjligheter, minimireferensstorlekar som anges i förordning (EG) nr 1967/2006 (Medelhavsförordningen), förordning (EG) nr 2347/2002 (tillträdesordningen för djuphavsfiske) och förordning (EG) nr 1100/2007 (ålförordningen). Datakrav för bestånd som för närvarande inte förvaltas enligt EU:s lagstiftning men är av stor social eller ekonomisk betydelse. I detta sammanhang kan fritidsfisket ingå där så är lämpligt, t.ex. när detta väntas få en betydande inverkan på fiskeridödligheten och när det inte redan omfattas av artikel 55 i förordning (EU) nr 1224/2009 (kontrollförordningen). –Socioekonomiska uppgifter om fiskerisektorn samlas in främst genom uppgiftsinsamlingsramen, och är absolut avgörande för att bedöma och övervaka dess genomförande. –Uppgifter som behövs för att utvärdera fiskeriverksamhetens inverkan på det marina ekosystemet. Här ingår följande: uppgifter om bifångster av icke-målarter, i synnerhet arter som skyddas enligt internationell rätt eller unionsrätten, uppgifter om fiskets påverkan på marina naturtyper och uppgifter om fiskets påverkan på näringsvävar. Uppgifter om fiskeverksamhet (fångst, landning, ansträngning och kapacitet) behövs för biologisk och ekonomisk analys. För att få fram sådana uppgifter använder forskare delvis censusdata som registrerats eller samlats in enligt kontrollförordningen. För närvarande finns det dock stora luckor som behöver fyllas genom uppgiftsinsamlingsramen, såsom mindre flottsegment och landningar under 50 kg. Denna situation kommer att bestå till dess att kontrollförordningen tillåts omfatta även dessa variabler. Vad gäller vattenbruk behövs det variabler för hållbarhet med tanke på den gemensamma fiskeripolitikens mål om en hållbar utveckling för vattenbruket, i synnerhet vad gäller vattenbrukets effekter och effektivitet, där parametrar som dödlighet/förluster och användning av läkemedel kan användas. De överlappningar som finns mellan uppgiftsinsamlingsramen och de statistiska förordningarna när det gäller primäruppgifter om produktion kommer att undanröjas genom ett system där de centrala kraven vad gäller insamlingen av produktionsuppgifter kommer att täckas av de statistiska förordningarna och där kompletterande socioekonomiska uppgifter och miljömässiga uppgifter/hållbarhetsuppgifter vid behov kommer att täckas av uppgiftsinsamlingsramen, när de inte redan samlas in enligt annan lagstiftning. När det gäller beredningssektorn samlas uppgifter som erhålls om fiskberedning för närvarande in både inom ramen för uppgiftsinsamlingsramen och enligt förordningen om statistik över företagsstrukturer, som en del av kategorin jordbruk/bearbetning av livsmedel. I framtiden kommer uppgiftsinsamlingsramen endast att ange ytterligare krav på insamling av uppgifter när de inte redan anges i förordningarna om statistik över företagsstrukturer. Punkterna 4 och 5: När det gäller forskningsstudier bör förteckningen, i nuläget, anges i det fleråriga EU-programmet, då det behövs en ram för samarbetet mellan medlemsstaterna och vetenskapliga institut eftersom många studier drivs på internationell nivå. Det har fastställs en ram med kriterier för när studier måste genomföras, men i det fleråriga EU-programmet får det fastställas tröskelvärden för fiskeverksamhet under vilka medlemsstaterna inte behöver delta. För att skapa jämvikt mellan den arbetsbörda det innebär att upprätta en provtagningsplan och fördelarna med att ha tillgång till uppgifterna, bör uppgiftsinsamlingsramen innehålla en bestämmelse om möjligheten att bevilja medlemsstaterna undantag från provtagning vad gäller vissa uppgifter. Den fleråriga EU-planen bör ange de villkor enligt vilka medlemsstaterna kan beviljas undantag från provtagning. Artikel 6

Punkt 1: Bestämmelserna om formerna för genomförandet av unionsprogrammet måste uppdateras mot bakgrund av den nyligen antagna förordning (EU) nr 508/2014 om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). Sedan 2014 sker programplaneringen för uppgiftsinsamling på grundval av de regler som fastställts inom ramen för EHFF. Medlemsstaterna ska lämna in ett operativt program enligt EHFF som innehåller ett avsnitt om uppgiftsinsamling (artikel 18.1 p). Programmet bör innehålla en beskrivning av uppgiftsinsamlingsverksamheten, av metoderna för uppgiftslagring, av uppgiftshantering och uppgiftsutnyttjande samt en beskrivning av kapaciteten att garantera en sund ekonomisk och administrativ förvaltning av de insamlade uppgifterna. Avsnittet om uppgiftsinsamling i det operativa programmet kommer att innehålla mer allmän information om ovannämnda ämnen, och kommer att vara mindre detaljerat än i de nuvarande nationella programmen. Programmet kommer att antas av kommissionen och kommer att ligga till grund för medlemsstaternas skyldigheter, liksom för EU:s samfinansiering av dessa verksamheter. Med andra ord kommer programplaneringen av uppgiftsinsamlingen hädanefter endast att kräva ett enda strategiskt kommissionsbeslut för en sjuårsperiod, i stället för två på varandra följande detaljbeskrivande treåriga beslut om de nationella programmen som dessutom är kopplade till årliga finansieringsbeslut. Det operativa programmet enligt EHFF kommer att kompletteras av en nationell arbetsplan innehållande mer detaljerade uppgifter om de aktiviteter som ska utföras. Arbetsplanen är avsedd att läggas fram årligen, såvida inte den nationella arbetsplanen från det föregående året fortfarande gäller (artikel 21). Den kommer att antas av kommissionen genom förenklade förfaranden. När kommissionen fastställer genomförandebestämmelserna för inlämningen av den nationella handlingsplanen kommer den att dra lärdom av tidigare erfarenheter och förenkla förfarandet för inlämning och godkännande av ansökningar samt för rapportering om arbetsplanerna, för att på så sätt maximera fördelarna med den förenkling som följer med den nya utformningen. Punkt 2: Mot bakgrund av ovanstående bör arbetsplanens innehåll beskrivas i denna förordning. Förfarande, format och tidtabeller kan specificeras ytterligare i en genomförandeakt i enlighet med artikel 22.1 d i förordning (EU) nr 508/2014. I artikel 21 i förordning (EU) nr 508/2014 hänvisas till artikel 4.4 i förordning (EG) nr 199/2008, men efter antagandet av denna förordning vore det bättra att hänvisa till hela artikel 4. Punkt 3: Vad gäller fastställandet av metoder för uppgiftsinsamling, behövs nya bestämmelser för att beskriva vilka steg medlemsstaterna bör följa och vad de bör beakta. Det krävs bland annat samordning för att undvika dubbelarbete och för att dra nytta av stordriftsfördelar. Kommissionens roll kommer endast att bestå i att kontrollera om de resulterande arbetsplanerna är förenliga med medlemsstaternas skyldigheter och om de är tillräckligt täckande. STECF kommer att rådfrågas innan arbetsplanerna godkänns. Artikel 7 Den nationella kontaktpersonens roll och uppgifter, som tidigare föreskrevs i förordning (EG) nr 665/2008, anges närmare. Artikel 8 Punkt 1: Den process genom vilken uppgiftsbehoven bestäms är starkt förankrad i regionalt samarbete. En kontinuerlig process som samordnas av regionala samordningsgrupper kommer att äga rum i varje region och den bör bygga på redan existerande mekanismer för regionala samordningsmöten. Dessa grupper kommer att bestå av experter från medlemsstaterna och kommissionen samt av berörda slutanvändare av uppgifter (punkt 2) och de kommer att själva att besluta om sin arbetsordning (punkt 3). I syfte att upprätthålla en viss grad av enhetlighet och för att se till att alla marina regioner efterlever de övergripande principerna, kommer uppgiftsinsamling som berör alla regioner att samordnas av kommissionen (punkt 4). Samordningen inom de regionala samordningsgrupperna kan leda till gemensamma rekommendationer i form av ett utkast till en regional arbetsplan gällande förfaranden, metoder, kvalitetssäkring och kvalitetskontroll för insamling och behandling av uppgifter. Denna innovation skulle kunna ge betydande fördelar när det gäller den allmänna kvaliteten på och anpassningar av uppgiftsinsamlingsförfarandet, samt bättre balans mellan insamlade uppgifter och regionala behov i fråga om vetenskaplig rådgivning. Av förenklingsskäl skulle de regionala arbetsplanerna kunna ersätta delar av de nationella arbetsplanerna. Liksom de nationella arbetsplanerna måste de regionala arbetsplanerna godkännas av kommissionen efter samråd med STECF (punkterna 5 och 6). När kommissionen fastställer den fleråriga EU-planen kommer den att samråda med de regionala samordningsgrupperna (jfr artikel 3) och på samma sätt bör medlemsstaterna, när de utarbetar sina arbetsplaner, först samråda med varandra inom de regionala samordningsgrupperna (artikel 4). De bör även ändra arbetsplanerna i linje med gemensamma rekommendationer från de regionala samordningsgrupperna eller i linje med regionala arbetsplaner (punkt 6). Vid behov kan bestämmelserna för regional samordning förtydligas ytterligare i genomförandeakter (punkt 7). Artiklarna 9 och 10 Hänvisningar till nationella program bör ersättas med hänvisningar till arbetsplaner och hänvisningar till finansiella bestämmelser bör strykas eftersom de täcks av EHFF. Kommissinens samråd med STECF om medlemsstaternas arbetsplaner och årliga rapporter är jämförbara med den nuvarande samråden om de nationella programmen och bör fortsättas i syfte att kontrollera att medlemsstaterna uppfyller sina skyldigheter. En genomförandeakt från kommissionen kommer att möjliggöra ytterligare förenkling av rapporteringsformat och -verktyg. Strykning av de tidigare artiklarna 8, 9, 10, 11, 12, 15, 18 och 19 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 508 om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) förändrade strukturen för det ekonomiska stödet till medlemsstaternas uppgiftsinsamling och är EU:s enda finansieringsinstrument för medlemsstaternas uppgiftsinsamling. Det är därför nödvändigt att ändra förordning (EG) nr 199/2008 i enlighet med detta och stryka alla bestämmelser om finansiellt stöd från EU i uppgiftsinsamlingsförordningen (i f.d. artikel 8). EU-reglerna bör inte längre närmare fastställa de metoder som ska användas för insamling av uppgifter. Bestämmelser om särskilda metoder för uppgiftsinsamling bör därför strykas (i f.d. artiklarna 9, 10, 11 och 12). Dessa metoder kommer att utarbetas i EU:s expertgrupper, i de regionala samordningsgruppernas gemensamma rekommendationer eller i regionala arbetsplaner.

F.d. artikel 9 bör också strykas eftersom den föreskriver provtagningsmetoder för vilka det numera finns bättre alternativ och vilka kan beslutas på regional nivå. Bestämmelserna i f.d. artikel 10 omfattas nu av den föreslagna artikel 11. F.d. artikel 11 kan strykas eftersom dess bestämmelser i punkterna 1 och 2 omfattas av de föreslagna artiklarna 3 och 4 och dess bestämmelser i punkterna 3 och 4 omfattas av den föreslagna artikel 6 F.d. artikel 12 bör strykas eftersom dess bestämmelser omfattas av artikel 5. F.d. artikel 15 stryks, eftersom den blir överflödig genom de nya artiklarna 1 och 4 samt skäl 5. F.d. artiklarna 18 och 19 stryks, eftersom de grupperas i artikel 16. Artikel 11 För att säkerställa att medlemsstaterna genomför uppgiftsinsamlingsramen på ett enhetligt och effektivt sätt, är det nödvändigt att fastställa centrala krav som fartygens befälhavare måste uppfylla med avseende på uppgiftsinsamlares rättigheter och skyldigheter. Dessa krav bygger vidare på befintliga bestämmelser i förordning (EG) nr 199/2008 och kan specificeras ytterligare i genomförandeakter Artiklarna 16 och 17 Artikel 16 och 17 är avsedda att ersätta de f.d. artiklarna 18 och 19 för att säkerställa överensstämmelse med artikel 25.2 e i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken, i syfte att ge verkan åt principen om tillgänglighet inom fastställd tid och till alla berörda parter. I fall då skydd och konfidentialitet krävs enligt tillämplig unionsrätt bör nödvändiga garantier ges för att säkerställa detta. Primära uppgifter definieras som uppgifter om enskilda fartyg, fysiska eller juridiska personer eller enskilda stickprov (artikel 2 e). Primära uppgifter kan innehålla personuppgifter om identifierade personer eller personer som kan identifieras, direkt eller indirekt, t.ex. fartygsägare. Medlemsstaterna är skyldiga att se till att primära uppgifter ”lagras på ett säkert sätt i elektroniska databaser” och ”behandlas konfidentiellt” (artikel 12 a). Bestämmelser om sådana primära uppgifter ändras inte genom detta förslag. Reglerna om uppgiftsskydd är emellertid relevanta i de fall då närmare uppgifter som tas från systemet i ett specifikt analyssyfte skulle kunna ge ett resultat som kan identifiera en fysisk person. Detaljerade uppgifter är uppgifter baserade på primära uppgifter i en form som innebär att fysiska eller juridiska personer inte kan identifieras direkt eller indirekt. Aggregerade uppgifter är resultatet av en sammanslagning av primära eller detaljerade uppgifter för specifika analysändamål. Enligt den nuvarande förordningen är medlemsstaterna skyldiga att tillhandahålla dessa uppgifter på begäran till slutanvändare och andra berörda parter. Denna princip befästs i artikel 16 i förslaget. Det är i allmänhet osannolikt att dessa uppgifter skulle innebära att en fysisk person identifieras, men i fråga om mycket små datamängder kan det finnas en risk för att detta sker. Förslaget innehåller därför en bestämmelse som innebär att skyddsåtgärder måste vidtas om det finns datamängder som innebär direkt eller indirekt risk för att personuppgifter lämnas ut. Närmare bestämt gäller följande: Punkt 1 erinrar om principen om att leverera uppgifter i tid och behovet av att undvika onödiga begränsningar. Punkt 2 lägger till kravet att medlemsstaterna ska se till att lämpliga säkerhetsåtgärder, såsom en högre aggregeringsnivå eller avidentifiering av uppgifter om de inbegriper information om identifierade eller identifierbara fysiska personer. I punkt 2 föreskrivs det också om delegerade akter i syfte att definiera vilken typ av skyddsåtgärder som behövs. Punkt 3 föreskriver en skyldighet att säkerställa att slutanvändare som är involverade i vetenskaplig rådgivning om fiske får uppgifter inom relativt korta tidsfrister, eftersom de måste ge utlåtanden i god tid till fiskeriförvaltare och i vissa fall till miljöansvariga. Andra berörda parter såsom rådgivande nämnder som inrättats enligt artikel 43 i förordning (EU) nr 1380/2013, forskarvärlden eller allmänheten, vilka berörs av uppgifter som är av intresse för offentliggörande i vetenskapliga sammanhang, för offentlig debatt och för berörda parters deltagande i utformningen av politiken, bör också kunna vara säkra på att få de uppgifter som de behöver inom en viss tidsfrist. I punkterna 3 och 4 bibehålls en befintlig föreskrift från artikel 20.3 I artikel 17 införs ett krav för att öka kompatibiliteten mellan systemen för utbyte och lagring av uppgifter i syfte att underlätta utbyte av uppgifter mellan medlemsstater, slutanvändare och kommissionen. Med detta följer också ett krav om att underlätta spridning av information till andra berörda parter (punkt 1). I förordningen fastställs inte i vilken form sådant utbyte av uppgifter skulle ske, eftersom de tekniska möjligheterna behöver undersökas ytterligare. Under alla omständigheter bör parterna i sådana uppgiftssystem säkerställa skyddet av personuppgifter och därför införa lämpliga säkerhetsåtgärder såsom en högre aggregeringsnivå eller avidentifiering av uppgifter, när uppgifterna inbegriper uppgifter om identifierade eller identifierbara fysiska personer (punkt 2). Artikel 24

Artikel 24 uppdaterar hänvisningen till kommitténs namn efter antagandet av den nya förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken och en bestämmelse har lagts till om rapportering till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av denna förordning. Strykning av artikel 25, införande av artikel 23, ändring av f.d. artikel 27, hädanefter artikel 24 Förordningen om uppgiftsinsamlingsramen antogs före Lissabonfördragets ikraftträdande, och regler om delegering och kommittéförfaranden måste därför uppdateras. 6.Tidsplan Förordning (EG) nr 199/2008 är inte tidsbegränsad och kommer att förbli i kraft tills den ändras. EU:s nuvarande fleråriga program, liksom de 23 medlemsstaternas nationella program, löper däremot ut den 31 december 2016. Det är därför viktigt att ändringen av uppgiftsinsamlingsramen antas i god tid så att EU:s nya fleråriga program och medlemsstaternas arbetsplaner kan antas före utgången av 2016, med hänsyn till de förberedelser och samråd som behövs mellan medlemsstaterna på regional nivå och med vetenskapliga organ som STECF. ê 199/2008 (anpassad) (anpassad) 2015/0133 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av en gemenskapsram Ö unionsram Õ för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken

(omarbetning) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING, med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen Ö Europeiska unionens funktionssätt Õ, särskilt artikel 37 Ö 43 Õ .2, med beaktande av Ö Europeiska Õ kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, Ö efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten Õ, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, efter att ha hört Regionkommittén, Ö i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, Õ och

av följande skäl: ò ny (1)Ett antal ändringar ska göras av rådets förordning (EG) nr 199/2008. Den förordningen bör av tydlighetsskäl omarbetas. (2)Den gemensamma fiskeripolitiken har reformerats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013. Målen för den gemensamma fiskeripolitiken och kraven för insamling av uppgifter inom fiskerisektorn fastställs i artiklarna 2 och 25 i den förordningen. Vidare har Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 508/2014 reformerat strukturen för det finansiella stödet till medlemsstaternas insamling av uppgifter. ê 199/2008 skäl 1 (anpassad) I rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken föreskrivs det att den vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (nedan kallad STECF) regelbundet ska lämna utlåtanden om förvaltningen av levande akvatiska resurser, inklusive biologiska, ekonomiska, miljömässiga, sociala och tekniska överväganden. ê 199/2008 skäl 2 (anpassad) Såväl i FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations uppförandekodex för ansvarsfullt fiske som i avtalet om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande fiskbestånd betonas behovet av att utveckla forskning och insamling av uppgifter för att förbättra den vetenskapliga kunskapen om sektorn. ê 199/2008 skäl 3 (anpassad) (3)I linje med målen för den gemensamma fiskeripolitiken när det gäller bevarande, förvaltning och utnyttjande av levande akvatiska resurser i icke-gemenskaps Ö unionsÕvatten, måste gemenskapen Ö unionen Õ ta del i de ansträngningar som görs för att bevara fiskeresurserna, särskilt i enlighet med de bestämmelser som antagits enligt partnerskapsavtalen om fiske eller av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna. ê 199/2008 skäl 4 (anpassad) Den 23 januari 2003 antog rådet slutsatser rörande kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om fastställande av gemenskapens handlingsplan för att integrera miljöskyddskraven i den gemensamma fiskeripolitiken med riktlinjer, förvaltningsåtgärder och ett arbetsprogram i riktning mot en ekosystembaserad strategi för fiskeriförvaltning. ê 199/2008 skäl 5 (anpassad) Den 13 oktober 2003 antog rådet slutsatser rörande kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om förbättrad vetenskaplig och teknisk rådgivning för förvaltningen av gemenskapens fiske, där det ingår en beskrivning av gemenskapens behov av vetenskaplig rådgivning och fastställs samrådsmekanismer samt där man anger på vilka områden systemet behöver förstärkas och föreslår möjliga lösningar på kort till medellång sikt samt på längre sikt.

ê 199/2008 skäl 6 (anpassad) Rådets förordning (EG) nr 1543/2000 av den 29 juni 2000 om upprättande av en gemenskapsram för insamling och förvaltning av uppgifter av grundläggande betydelse för den gemensamma fiskeripolitiken behöver ses över så att en strategi för flottbaserad fiskeriförvaltning kan beaktas tillsammans med behovet av att utarbeta en ekosystembaserad strategi, att förbättra fiskeriuppgifternas kvalitet och fullständighet och att skapa ett bredare tillträde till dessa samt behovet av att effektivisera stödet till utarbetande av vetenskapliga utlåtanden och att främja samarbetet mellan medlemsstater. ê 199/2008 skäl 7 (anpassad) Den nuvarande lagstiftningen på området insamling och förvaltning av fiskeriuppgifter omfattar bestämmelser om insamling och förvaltning av uppgifter som rör fiskefartyg, deras verksamhet och fångster samt om prisövervakning, vilka bör beaktas i denna förordning för att effektivisera insamlingen och utnyttjandet av dessa uppgifter inom hela den gemensamma fiskeripolitiken och för att undvika överlappningar i insamlingen av uppgifter. De nuvarande förordningarna är följande: rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken , rådets förordning (EG) nr 788/96 av den 22 april 1996 om medlemsstaternas inlämning av statistik över vattenbruksproduktion , kommissionens förordning (EG) nr 2091/98 av den 30 september 1998 om segmentering av fiskeflottan i gemenskapen och av fiskeansträngningen i förhållande till de fleråriga utvecklingsprogrammen , rådets förordning (EG) nr 104/2000 av den 17 december 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter , rådets förordning (EG) nr 2347/2002 av den 16 december 2002 om särskilda tillträdeskrav och därmed förbundna villkor vid fiske efter djuphavsbestånd , rådets förordning (EG) nr 1954/2003 av den 4 november 2003 om förvaltningen av fiskeansträngningen för vissa fiskezoner och fisketillgångar inom gemenskapen , kommissionens förordning (EG) nr 2244/2003 av den 18 december 2003 om närmare föreskrifter för det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg , kommissionens förordning (EG) nr 26/2004 av den 30 december 2003 om registret över gemenskapens fiskeflotta , rådets förordning (EG) nr 812/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder när det gäller oavsiktlig fångst av valar vid fiske , Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1921/2006 av den 18 december 2006 om rapportering av statistiska uppgifter om landade fiskeriprodukter i medlemsstaterna , rådets förordning (EG) nr 1966/2006 av den 21 december 2006 om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys och rådets förordning (EG) nr 1100/2007 av den 18 september 2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål . ò ny (4)För tydlighetens skull och för att undvika överlappningar är det viktigt att skilja mellan uppgifter som samlas in enligt denna förordning, för vilka regler för insamling, förvaltning och utnyttjande har definierats, och uppgifter som samlas in enligt annan unionslagstiftning, för vilka endast regler för utnyttjande definieras i denna förordning. (5)Uppgifter som samlas in enligt andra rättsliga ramar: Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EC, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1921/2006, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 295/2008, Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 762/2008, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2009, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 217/2009, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 218/2009, Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1236/2010, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1343/2011 , rådets direktiv 92/43/EEG, rådets förordning (EG) 2347/2002, rådets förordning (EG) 812/2004, rådets förordning (EG) nr 1967/2006, rådets förordning (EG) nr 1100/2007, rådets förordning (EG) nr 1006/2008, rådets förordning (EU) nr 1224/2009, kommissionens förordning (EG) nr 26/2004 och kommissionens förordning (EU) nr 717/2010. ê 199/2008 skäl 15 (6)De skyldigheter som är knutna till tillgången till de uppgifter som täcks av denna förordning bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation, och inte heller skyldigheterna enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1367/2006 av den 6 september 2006 om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ. ê 199/2008 skäl 8 (anpassad) De uppgifter som samlas in för vetenskaplig bedömning bör omfatta information om flottorna och deras verksamhet, biologiska uppgifter om fångster, inklusive fångst som kastats över bord, information från studier av fiskbestånden och den miljöpåverkan som kan bli följden av fisket för det marina ekosystemet. Insamlingen bör också omfatta uppgifter som förklarar prisbildning, andra uppgifter som kan underlätta bedömningen av fiskeriföretagens, vattenbrukets och beredningsindustrins ekonomiska situation samt uppgifter om sysselsättningsutvecklingen inom dessa sektorer. ê 199/2008 skäl 9 (anpassad) Den ekosystembaserade strategin för fiskeriförvaltning bör gradvis införas för att de levande akvatiska resurserna ska kunna skyddas, bevaras och utnyttjas på ett hållbart sätt. Mot bakgrund av detta är det nödvändigt att samla in uppgifter för att bedöma fiskets följder för det marina ekosystemet.

ê 199/2008 skäl 10 (anpassad) Gemenskapens program för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter om fiskeresurserna bör genomföras under medlemsstaternas direkta ansvar. Medlemsstaterna bör därför utarbeta nationella program i linje med gemenskapens program. ò ny (7)Lagring, behandling och utbyte av uppgifter bör alltid och på alla nivåer garantera att skyldigheterna med avseende på skydd av personuppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 iakttas. (8)För att garantera rättslig klarhet bör denna förordning innehålla en uppsättning definitioner. (9)Definitionen av fritidsfiske bör omfatta allt icke-kommersiellt fiske, oberoende av specifikt syfte, så att den täcker alla former av fiske som kan påverka fiskbestånden. (10)Definitionen av slutanvändare bör anpassas till definitionen av slutanvändare av vetenskapliga uppgifter som förekommer i förordning (EU) nr 1380/2013 och som även omfattar vetenskapliga organ som intresserar sig för fiskeriförvaltningens miljöaspekter. (11)Definitionen av marina regioner bör grundas på vetenskapliga överväganden. (12)Denna förordning bör möjliggöra för unionen och dess medlemsstater att uppnå de mål och principer som fastställs i artikel 25 i förordning (EU) nr 1380/2013. Därför behövs ett flerårigt unionsprogram för att samordna uppgiftsinsamlingen i alla medlemsstater. Det är lämpligt att fastställa centrala krav och kriterier för upprättandet av ett sådant flerårigt unionsprogram, samt vilka samråd som måste hållas innan programmet antas. (13)Slutanvändarnas uppgiftsbehov bör identifieras och det bör anges vilka uppgifter som måste samlas in inom ramen för denna förordning. I dessa uppgifter bör det ingå ekosystemuppgifter som rör fiskets inverkan och uppgifter om hållbarheten inom vattenbruket. För att minimera den administrativa bördan är det också nödvändigt att se till att de uppgifter som samlas in inom ramen för denna förordning inte samtidigt samlas in enligt annan EU-lagstiftning. (14)Uppgiftsbehovet för fiskeripolitik som inte regleras direkt av förordning (EU) nr 1380/2013, till exempel inom ramen för förordning (EG) nr 1100/2007 och förordning (EG) nr 2347/2002, bör också omfattas av denna förordning. (15)Medlemsstaterna bör genomföra det fleråriga unionsprogrammet på nationell nivå genom att låta den huvudsakliga uppgiftsinsamlingsverksamheten ingå som ett avsnitt i det operativa programmet enligt artikel 18.1 p i förordning (EU) nr 508/2014, kompletterat av en arbetsplan i enlighet med artikel 21 i den förordningen. Kraven rörande innehållet i arbetsplanerna bör fastställas i denna förordning. (16)De olika steg som medlemsstaterna bör följa och de aspekter som de bör beakta vid fastställandet av metoder för uppgiftsinsamling i arbetsplanerna, bör beskrivas. För att se till att medlemsstaterna kan genomföra denna förordning effektivt och enhetligt är det också nödvändigt att fastställa centrala krav vad gäller nationella samordningsarrangemang, uppgiftsinsamlares rättigheter och fartygens befälhavares skyldigheter. (17)Kommissionen måste godkänna medlemsstaternas program och arbetsplaner och ändringar av dessa, i enlighet med artikel 19.1 och artikel 21.1 i förordning (EU) nr 508/2014. Enligt artikel 22 i den förordningen får kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa regler om förfaranden, format och tidsplaner för godkännandet av dessa program och arbetsplaner. (18)Arbetsplanerna bör utvärderas efter ett samråd med vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen, för att säkerställa att de uppfyller minimikraven enligt denna förordning. (19)För kontroll av medlemsstaternas genomförande av uppgiftsinsamlingsverksamheten krävs det att medlemsstaterna rapporterar till kommissionen i ett särskilt angivet format. ê 199/2008 skäl 11 (anpassad) (20)Det är nödvändigt att medlemsstaterna samarbetar sinsemellan och med tredjeländer för att samordna sina nationella program Ö arbetsplaner Õ med avseende på insamlingen av uppgifter rörande samma marina regioner och regioner som täcker relevanta inre farvatten.

ê 199/2008 skäl 12 (anpassad) Det bör fastställas prioriteringar på gemenskapsnivå liksom förfaranden för insamling och behandling av uppgifter inom gemenskapen i syfte att, genom införande av en stabil flerårig regional ram, garantera ett alltigenom konsekvent system med optimerad kostnadseffektivitet. ò ny (21)Mot bakgrund av målet för den gemensamma fiskeripolitiken att ge mer ansvar till medlemsstaterna och att bättre involvera slutanvändarna i uppgiftsinsamlingen, bör den regionala samordningen utvidgas från att bara omfatta ett enda möte till en kontinuerlig process som samordnas av regionala samordningsgrupper för varje marin region. (22)Medlemsstaterna bör fastställa hur de samlar in data, men för att kunna kombinera data på regional nivå bör minimikrav för uppgifternas kvalitet, täckning och kompatibilitet fastställas av medlemsstaterna på regional nivå. När det finns en allmän överenskommelse om metoderna på regional nivå, bör de regionala samordningsgrupperna lägga fram en regional arbetsplan för antagande av kommissionen. (23)Unionslagstiftningen bör inte längre närmare fastställa de metoder som ska användas för insamling av uppgifter. Bestämmelserna om särskilda metoder för insamling av uppgifter bör därför ersättas med en beskrivning av den process som bör användas för att fastställa dessa metoder. Processen bör framför allt omfatta samarbete mellan medlemsstaterna och uppgiftsanvändare i regionala samordningsgrupper, samt validering från kommissionens sida genom arbetsplaner som lämnats in av medlemsstaterna. ê 199/2008 skäl 13 (anpassad) (24)De uppgifter som avses i denna förordning bör läggas in i nationella databaser så att de blir tillgängliga för kommissionen och kan överföras till Ö göras tillgängliga för Õ slut Ö uppgifts Õanvändarena. Det ligger i Ö alla uppgiftsanvändares Õ forskarsamhällets intresse att uppgifter som inte möjliggör identifiering av enskilda personer finns Ö bör vara Õ tillgängliga Ö utan begränsningar Õ för alla parter som har intresse av analys av sådana uppgifter. ê 199/2008 skäl 14 (anpassad) (25)För att Ö fiskeriförvaltningsansvarigas behov Õ specifika frågor ska kunna tillgodoses behandlas i samband med Ö vetenskapliga utlåtanden om Õ förvaltningen av fiskeresurserna krävs bearbetning av detaljerade uppgifter. I detta sammanhang bör medlemsstaterna överföra Ö göra Õ de uppgifter som krävs för vetenskaplig analys Ö tillgängliga Õ och se till att de har teknisk kapacitet att göra det. Vid behov kan detaljerade uppgifter före överföringen läggas samman så att de uppnår den aggregationsnivå som anges i begäran om uppgifter från slutanvändaren. ò ny (26)Enligt artikel 25.2 e i förordning (EU) nr 1380/2013 är det nödvändigt att garantera tillgängliggörande i god tid av relevanta data och de olika metoder som används för att samla in dem till organ som av forsknings- eller förvaltningsskäl är intresserade av vetenskapliga analyser av data om fiskesektorn och till alla intressenter, utom i fall då skydd och konfidentialitet krävs enligt tillämplig unionsrätt. (27)För att ge full verkan åt artikel 25.2 e i förordning (EU) nr 1380/2013 bör medlemsstaterna inrätta lämpliga processer och elektronisk teknik som garanterar tillgången till data och samarbeta med andra medlemsstater, kommissionen och slutanvändare för att ta fram kompatibla system för lagring och utbyte av uppgifter, med beaktande av kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/2/EG. Ytterligare informationsspridning bör också säkerställas, både på nationell och europeisk nivå. Under alla omständigheter bör lämpliga skyddsåtgärder, såsom en högre aggregeringsnivå eller avidentifiering av uppgifter, införas för de fall där uppgifterna innehåller information som rör identifierade eller identifierbara fysiska personer, med beaktande av uppgiftsbehandlingens olika syften, uppgifternas art och de potentiella risker som är förknippade med behandlingen av personuppgifter. (28)Det är nödvändigt att se till att slutanvändare inom relativt korta tidsfrister får tillgång till de uppgifter de behöver för att i god tid kunna ge utlåtanden som möjliggör hållbart fiske. Andra intressenter bör också kunna vara säkra på att få tillgång till data inom en viss tidsfrist.

ê 199/2008 skäl 16 (anpassad) (anpassad) Skyddet för enskilda vid behandling av personuppgifter inom ramen för denna förordning regleras av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter . ê 199/2008 skäl 17 (anpassad) Genomförandet av nationella program för insamling och förvaltning av uppgifter om fiskeresurserna medför avsevärda utgifter. Det är bara på gemenskapsnivå som sådana program kan utnyttjas fullt ut. Därför bör gemenskapen bidra ekonomiskt till medlemsstaternas kostnader, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 861/2006 av den 22 maj 2006 om gemenskapens finansieringsåtgärder för genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken och havsrättsligt arbete . ê 199/2008 skäl 18 (anpassad) Om kommissionen konstaterar att de berörda utgifterna är knutna till oegentligheter, bör det göras finansiella korrigeringar i enlighet med artikel 28 i förordning (EG) nr 861/2006. ê 199/2008 skäl 19 (anpassad) Det är mycket viktigt att de nationella programmen genomförs korrekt, särskilt att tidsfristerna respekteras och att de insamlade uppgifterna kvalitetskontrolleras, valideras och överförs. Av denna anledning bör gemenskapens ekonomiska bidrag göras beroende av respekt för tidsfrister, kvalitetskontroll, efterlevnad av överenskomna kvalitetsnormer och uppgiftslämning. Det bör därför införas ett system för ekonomiska sanktioner vid underlåtelse att iaktta dessa villkor. ê 199/2008 skäl 20 (29)För att förbättra tillförlitligheten när det gäller de vetenskapliga utlåtanden som behövs för att genomföra den gemensamma fiskeripolitiken bör medlemsstaterna och kommissionen samordna sitt arbete och samarbeta inom ramen för de berörda internationella vetenskapliga organen. ê 199/2008 skäl 21 (anpassad) Det bör ges prioritet åt att säkerställa att lämpliga vetenskapliga experter deltar i de expertgrupper som utför de vetenskapliga utvärderingar som behövs för att genomföra den gemensamma fiskeripolitiken. ê 199/2008 skäl 22 (30)Forskarsamhället bör konsulteras och de som arbetar inom fiskerinäringen samt andra intressegrupper bör informeras om tillämpningen av bestämmelserna om uppgiftsinsamling. De organ som bör lämna de utlåtanden som krävs är vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF), inrättad genom kommissionens beslut 2005/629/EG , den rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk, inrättad genom kommissionens beslut 1999/478/EG , och de regionala rådgivande nämnderna, inrättade enligt artikel 43 i förordning (EU) nr 1380/2013 genom rådets beslut 2004/585/EG .

ò ny (31)I syfte att komplettera och ändra vissa icke-väsentliga delar av denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på antagandet av det fleråriga unionsprogrammet och skyddsåtgärder när det gäller skydd av personuppgifter. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (32)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelserna i den här förordningen med avseende på de regionala samordningsgruppernas godkännande av eller vägran att godkänna utkastet till gemensam rekommendation, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. (33)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelserna i den här förordningen med avseende på regional samordning, utvärderingen av resultaten av arbetsplanerna, tillträdet till provtagningsplatser och datasystemens interoperabilitet, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011. (34)För att uppnå det grundläggande målet att förbättra kvaliteten, åtkomsten och tillgängligheten när det gäller uppgifter inom fiskerisektorn är det, i enlighet med proportionalitetsprincipen, nödvändigt och lämpligt att fastställa en ram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter. I enlighet med artikel 5.4 i EU-fördraget går denna förordning går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen. ê 199/2008 skäl 23 (anpassad) (anpassad) Förvaltningskommittén bör säkerställa ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen i syfte att underlätta en korrekt tillämpning av denna förordning. De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter . ê 199/2008 skäl 24 (anpassad) På grundval av tidigare erfarenheter och nya behov bör förordning (EG) nr 1543/2000 upphävas och ersättas med den här förordningen, ê 199/2008 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER ê 199/2008 (anpassad) Artikel 1

Syfte Ö och tillämpningsområde Õ ê 199/2008 1. Genom denna förordning fastställs regler om: a) insamling och förvaltning, inom ramen för fleråriga program, av biologiska, tekniska, miljörelaterade och socioekonomiska uppgifter rörande fiskerisektorn; b) utnyttjande av uppgifter om fiskerisektorn, inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, för vetenskaplig analys.. 2 I denna förordning fastställs också bestämmelser för förbättring av de vetenskapliga utlåtanden som behövs för genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken. ò ny 1. I denna förordning fastställs regler för insamling, förvaltning och utnyttjande av biologiska, tekniska, miljörelaterade, ekonomiska och sociala uppgifter rörande fiskerisektorn inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. 2. För uppgifter som ska samlas in inom ramen för andra rättsakter fastställs i denna förordning endast regler för utnyttjande av dessa uppgifter. 3. För uppgifter som samlas in enligt denna förordning inom ramen för fleråriga program och för uppgifter som behövs för att komplettera de uppgifter som avses i punkt 2, fastställs i denna förordning regler för insamling, förvaltning och utnyttjande. ê 199/2008 (anpassad) 43. Denna förordning ska inte påverka skyldigheterna enligt direktiv 95/46/EG, förordning (EG) nr 45/2001, Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG och förordning (EG) nr 1367/2006 . ò ny Artikel 2 Personuppgifter Behandling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter som samlas in enligt denna förordning och som innehåller personuppgifter ska följa direktiv 95/46/EG och förordning (EG) nr 45/2001.

ê 199/2008 (anpassad) Artikel 23 Definitioner I denna förordning gäller följande definitioner: a) fiskerisektor: verksamhet knuten till kommersiellt fiske, fritidsfiske, vattenbruk och industrier som bereder fiskeriprodukter. b) vattenbruk: uppfödning eller odling av vattenorganismer med metoder som är avsedda att öka produktionen av organismen i fråga utöver miljöns naturliga kapacitet. Organismerna förblir en fysisk eller juridisk persons egendom under uppfödningen eller odlingen och till och med skörden. c) fritidsfiske: icke-kommersiellt fiske efter levande akvatiska resurser som bedrivs som rekreation eller sport. d) marina regioner: de ett geografiskta områden som fastställs i bilaga I till rådets beslut 2004/585/EG och de områden Ö artikel 4.2 i förordning (EU) nr 1380/2013, ett område Õ som fastställts av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna Ö eller ett område som definieras i den genomförandeakt som nämns i artikel 5.6 Õ . e) primära uppgifter: uppgifter om enskilda fartyg, fysiska eller juridiska personer eller enskilda stickprov. f) metauppgifter: uppgifter som ger kvalitativ och kvantitativ information om de insamlade primära uppgifterna. g) detaljerade uppgifter: uppgifter baserade på primära uppgifter i en form som innebär att fysiska eller juridiska personer inte kan identifieras direkt eller indirekt. h) aggregerade uppgifter: resultatet av en sammanslagning av primära eller detaljerade uppgifter för specifika analysändamål. i) slutanvändare: organ med forsknings- eller förvaltningsrelaterat intresse av vetenskaplig analys av uppgifter inom fiskerisektorn. j) fiskeflottbaserad provtagning: undersökningar av biologiska, tekniska och socioekonomiska uppgifter baserade på fastställda regionala typer av fiske och flottsegment. k)j) gemenskapens Ö unions Õfiskefartyg: ett fartyg enligt definitionen i artikel 3 d 4.1.5 i förordning (ECEU) nr 2371/20021380/2013. KAPITEL II INSAMLING Ö OCH Õ , FÖRVALTNING OCH UTNYTTJANDE AV UPPGIFTER INOM RAMEN FÖR FLERÅRIGA PROGRAM Avsnitt 1 Gemenskapsprogram och nationella Ö Fleråriga unionsÕ program

ê 199/2008 Artikel 3 Gemenskapsprogram 1. Ett flerårigt gemenskapsprogram för insamling, förvaltning och utnyttjande av biologiska, tekniska, miljörelaterade och socioekonomiska uppgifter om a) kommersiellt fiske som bedrivs av gemenskapens fiskefartyg, i) i gemenskapens vatten, inbegripet kommersiellt fiske efter ål och lax i inre farvatten, ii) utanför gemenskapens vatten, b) fritidsfiske som bedrivs i gemenskapens vatten, inbegripet fritidsfiske efter ål och lax i inlandsvatten, c) vattenbruk med anknytning till marina arter, även ål och lax, som bedrivs inom medlemsstaternas och gemenskapens vatten, d) industrier som bereder fiskeriprodukter, ska utformas i enlighet med förfarandet i artikel 27.2. 2. Gemenskapsprogrammet ska utarbetas för perioder om tre år. Den första perioden ska omfatta åren 2009 och 2010. Artikel 4 Nationella program 1. Utan att det påverkar medlemsstaternas nuvarande skyldigheter avseende uppgiftsinsamling enligt gemenskapslagstiftningen, ska dessa samla in primära biologiska, tekniska, miljörelaterade och socioekonomiska uppgifter inom ramen för ett flerårigt nationellt program (nedan kallat det nationella programmet) som utarbetats i enlighet med gemenskapsprogrammet. 2 Det nationella programmet ska, enligt föreskrifterna i avsnitt 2, främst omfatta följande: a) Fleråriga provtagningsprogram. b) Ett system för övervakning till havs av kommersiellt fiske och fritidsfiske, när så är nödvändigt. c) Ett system för forskning till havs.

d) Ett system för förvaltning och utnyttjande av uppgifterna för vetenskapliga analyser. 3. De förfaranden och metoder som ska användas vid insamling och analys av uppgifter samt vid bedömningen av uppgifternas riktighet och exakthet ska ingå i de nationella programmen. 4. Medlemsstaterna ska lägga fram sina nationella program för godkännande av kommissionen. De ska skicka dem elektroniskt senast det datum, i det format och till den adress som kommissionen ska fastställa i enlighet med förfarandet i artikel 27.2. 5. De första nationella programmen ska omfatta verksamheten för åren 2009 och 2010. Artikel 5 Samordning och samarbete 1. Medlemsstaterna ska samordna sina nationella program med andra medlemsstater i samma marina region och göra allt som står i deras makt för att samordna sina åtgärder med tredjeländer med överhöghet eller jurisdiktion i vatten i samma marina region. I detta syfte får kommissionen anordna regionala samordningsmöten för att bistå medlemsstaterna med samordningen av deras nationella program och genomförandet av insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter i samma region. 2. För att ta hänsyn till eventuella rekommendationer på regional nivå på de regionala samordningsmötena, ska medlemsstaterna i förekommande fall lägga fram ändringar av sina nationella program under programperioden. Ändringarna ska skickas till kommissionen senast två månader före det år då de kommer att genomföras. 3. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 27.2. ò ny Artikel 4 Upprättande av fleråriga unionsprogram 1. Kommissionen ska ges befogenhet att, i enlighet med artikel 23, anta delegerade akter som upprättar fleråriga unionsprogram för insamling och förvaltning av biologiska, tekniska, miljörelaterade, sociala och ekonomiska uppgifter rörande fiskerisektorn. 2. Fleråriga unionsprogram ska upprättas efter samråd med de regionala samordningsgrupper som avses i artikel 8, vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och andra relevanta vetenskapliga rådgivande organ. 3. Vid upprättandet av fleråriga unionsprogram ska kommissionen ta hänsyn till följande: a)Informationsbehovet för förvaltningen av den gemensamma fiskeripolitiken. b) Behovet av uppgifter och uppgifternas relevans för beslut om fiskeriförvaltning och skydd av ekosystem, inbegripet känsliga arter och livsmiljöer. c) Behovet av att stödja konsekvensbedömningar av politiska åtgärder. d) Kostnader och fördelar.

e) Befintliga tidsserier. f) Behovet av att undvika att samma uppgifter samlas in flera gånger (dubbelarbete). g) Regionala särdrag. h) Unionens och dess medlemsstaters internationella skyldigheter. Artikel 5 Innehållet i de fleråriga unionsprogrammen 1. Fleråriga unionsprogram ska fastställa följande: a)Datakrav för att uppnå målen i artikel 25 i förordning (EU) nr 1380/2013. b) En förteckning över obligatoriska forskningsstudier. c) Tröskelvärden under vilka medlemsstaterna inte behöver samla in uppgifter eller utföra forskningsstudier, baserade på deras fiskeverksamhet. 2. De uppgifter som avses i punkt 1 a ska omfatta följande: a)Biologiska uppgifter om alla bestånd som fångas eller fångas som bifångst inom unionens kommersiella fiske och, i tillämpliga fall, fritidsfiske i unionens vatten och i vatten utanför unionen, i syfte att möjliggöra ekosystembaserad förvaltning och bevarande när så krävs för att den gemensamma fiskeripolitiken ska fungera. b)Uppgifter om ekosystem, i syfte att bedöma effekterna av unionens fiske på de marina ekosystemen i unionens vatten och i vatten utanför unionen, däribland uppgifter om bifångster av icke-målarter, i synnerhet arter som skyddas enligt internationell rätt eller unionsrätten, uppgifter om fiskets påverkan på marina naturtyper och uppgifter om fiskets påverkan på näringsvävar. c) Uppgifter om unionsfartygens verksamhet i unionens vatten och i vatten utanför unionen, däribland uppgifter om de nivåer som unionsflottan ligger på när det gäller fiske, fiskekapacitet och fiskeansträngning. d) Socioekonomiska uppgifter om fisket, i syfte att möjliggöra en bedömning av socioekonomiska resultat inom unionens fiskesektor. e) Socioekonomiska uppgifter och uppgifter om hållbarhet inom vattenbruket, i syfte att möjliggöra en bedömning av socioekonomiska resultat och hållbarhet inom unionens vattenbrukssektor, inbegripet dess miljöpåverkan. f) Socioekonomiska uppgifter om beredningsindustrin, i syfte att möjliggöra en bedömning av socioekonomiska resultat inom denna sektor. 3. De uppgifter som avses i punkt 1 a ska endast samlas in enligt denna förordning om de inte samlas in enligt andra unionsrättsliga ramar. 4. Den förteckning över obligatoriska forskningsstudier som avses i punkt 1 b ska upprättas med beaktande av följande krav: a) Informationsbehovet för förvaltningen av den gemensamma fiskeripolitiken.

b) Informationsbehovet till följd av internationella överenskommelser om samordning och harmonisering. c)Informationsbehovet för utvärderingen av förvaltningsplaner, däribland övervakningen av ekosystemvariabler. d) Informationsbehovet för en tillräcklig täckning av beståndsområden. e) Undvikande av att samma arbete utförs inom ramen för olika studier. (f) Undvikande av avbrott i datahistoriken för studien. 5.Reglerna om olika medlemsstaters deltagande i forskningsstudierna enligt punkt 1 b ska baseras på medlemsstaternas relativa andel i beståndsnyttjandet. Avsnitt 2

Medlemsstaternas genomförande av det fleråriga unionsprogrammet Artikel 6 Nationella arbetsplaner 1. Utan att det påverkar medlemsstaternas nuvarande skyldigheter avseende uppgiftsinsamling enligt unionsrätten ska medlemsstaterna samla in uppgifter inom ramen för ett operativt program, enligt vad som avses i artikel 18 i förordning (EU) nr 508/2014, och en arbetsplan som upprättats i enlighet med det fleråriga unionsprogrammet och i enlighet med artikel 21 i förordning (EU) nr 508/2014. 2. Medlemsstaternas arbetsplaner ska innehålla en detaljerad beskrivning av följande: a) Den frekvens med vilken uppgifterna kommer att samlas in. b)Uppgiftskällan samt förfaranden och metoder för att samla in och behandla uppgifter till de datamängder som kommer att vara tillgängliga för slutanvändare. c) Den ram för kvalitetssäkring och kvalitetskontroll som ska garantera adekvat kvalitet på uppgifterna i enlighet med artikel 13. d) Hur och när uppgifterna behövs. e) Arrangemangen för det internationella och regionala samarbetet, inbegripet bilaterala och multilaterala avtal för att uppnå målen i denna förordning. f) Hur unionens och medlemsstaternas internationella skyldigheter har beaktats. 3. Vid utarbetandet av arbetsplanen ska varje medlemsstat samordna sina insatser med andra medlemsstater, framförallt i samma marina region, för att säkerställa tillräcklig och effektiv täckning och undvika dubbelarbete vid uppgiftsinsamling. 4. Varje medlemsstat ska säkerställa att dess arbetsplan är förenlig med tillämpliga gemensamma rekommendationer från de regionala samordningsgrupperna när sådana gemensamma rekommendationer har godkänts av kommissionen i form av en regional arbetsplan i enlighet med artikel 8.

Artikel 7 Nationella kontaktpersoner 1.Varje medlemsstat ska utse en nationell kontaktperson och underrätta kommissionen om detta. Den nationella kontaktpersonen ska fungera som ett nav i informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaterna rörande utarbetandet och genomförandet av arbetsplanerna. 2.Den nationella kontaktpersonen ska dessutom ha följande uppgifter: a) Samordna utarbetandet av den årliga rapport som avses i artikel 10. b)Säkerställa överföringen av information inom medlemsstaten. (c)Säkerställa att berörda experter deltar i möten som anordnas av kommissionen och i berörda regionala samordningsgrupper enligt artikel 8. 3.Om flera organ i en medlemsstat deltar i genomförandet av arbetsplanen ska den nationella kontaktpersonen ansvara för samordningen av det arbetet. Artikel 8 Samordning och samarbete 1. I enlighet med artikel 25 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska medlemsstaterna samordna sina åtgärder med andra medlemsstater och göra de ansträngningar som krävs för att samordna sina åtgärder med tredjeländer som har överhöghet eller jurisdiktion över vatten i samma region. För detta ändamål ska en regional samordningsgrupp inrättas av relevant medlemsstat i varje marin region. 2. Regionala samordningsgrupper ska bestå av experter från medlemsstaterna och kommissionen samt av berörda slutanvändare av uppgifter. 3. Regionala samordningsgrupper ska utarbeta och komma överens om regler för sin verksamhet. 4. Regionala samordningsgrupper ska samordna sinsemellan och med kommissionen när frågorna berör flera regioner. 5. Regionala samordningsgrupper får utarbeta gemensamma rekommendationer i form av ett utkast till en regional arbetsplan gällande förfaranden, metoder, kvalitetssäkring och kvalitetskontroll för insamling och behandling av uppgifter enligt vad som avses i artikel 5.2 a och b och 5.4, samt regionalt samordnade insamlingsstrategier. I samband med detta ska de regionala samordningsgrupperna, om relevant, beakta STECF:s utlåtande. Dessa rekommendationer ska lämnas in till kommissionen, som ska kontrollera om de gemensamma rekommendationerna i utkastet är förenliga med bestämmelserna i denna förordning och med unionens fleråriga program och, om så är fallet, godkänna den regionala arbetsplanen genom genomförandeakter. 6. När regionala arbetsplaner har godkänts av kommissionen ska de ersätta de relevanta delarna i de arbetsplaner som utarbetats av varje medlemsstat. Medlemsstaterna ska uppdatera sina arbetsplaner i enlighet med detta.. 7. Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler om förfaranden, format och tidtabeller för inlämning och godkännande av regionala arbetsplaner, enligt vad som avses i punkt 5. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2. ê 199/2008 (anpassad)

Artikel 69 Utvärdering och godkännande av nationella program Ö arbetsplaner Õ 1. Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn (STECF) ska utvärdera a) de nationella programmen Ö arbetsplanernas Õ och deras eventuella ändringars förenlighet med artiklarna 46 och 58, och b) den vetenskapliga relevansen hos de uppgifter som ska omfattas av de nationella programmen Ö arbetsplanerna Õ för ändamålen i artikel 1.1 samt de föreslagna metodernas och förfarandenas kvalitet. 2. Om den utvärdering av STECF:s utvärdering, referred to in paragraph 1, visar att ett nationellt program Ö en arbetsplan Õ inte är förenligt med artiklarna 46 och 58 eller inte säkerställer den vetenskapliga relevansen hos uppgifterna eller en tillräcklig kvalitet för de föreslagna metoderna och förfarandena ska kommissionen omedelbart informera den berörda medlemsstaten om detta och föreslå ändringar av det programmet Ö den arbetsplanen Õ. Därefter ska den berörda medlemsstaten lämna in entt revideradt nationellt program Ö arbetsplan Õ till kommissionen. 3. Kommissionen ska godkänna de nationella programmen Ö arbetsplanerna Õ och de ändringar som gjorts däri i enlighet med artikel 85.2 på grundval av STECF:s utvärdering och den kostnadsbedömning som gjorts av kommissionens egna avdelningar. Artikel 710 Utvärdering och godkännande av resultaten av de nationella programmen Ö arbetsplanerna Õ 1. Medlemsstaterna ska årligen rapportera till kommissionen om genomförandet av sina nationella program Ö arbetsplaner Õ. De ska lämna in rapporterna senast det datum, i det Ö Kommissionen får anta genomförandeakter för att fastställa regler för förfaranden, Õ format och till den adress Ö tidtabeller för inlämning och godkännande av årsrapporter. Dessa genomförandeakter Õ som kommissionen ska fastställa Ö antas Õ i enlighet med Ö gransknings Õförfarandet i artikel 2724.2. 2. STECF ska utvärdera a) genomförandet av de nationella program Ö arbetsplaner Õ som kommissionen godkänt i enlighet med artikel 6.3, och b) kvaliteten på de av medlemsstaterna insamlade uppgifterna. 3. Kommissionen ska bedöma genomförandet av de nationella programmen Ö arbetsplanerna Õ på grundval av a) STECF:s utvärdering, b) konsultationer av lämpliga regionala fiskeriförvaltningsorganisationer där gemenskapen är avtalsslutande part eller observatör samt berörda internationella vetenskapliga organ,. och c) den kostnadsbedömning som gjorts av kommissionens egna avdelningar.. ê 199/2008 Artikel 8

Ekonomiskt stöd från gemenskapen 1. Det ekonomiska stödet från gemenskapen för nationella program ska genomföras i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 861/2006. 2. De grundläggande uppgifter som avses i artikel 9 i förordning (EG) nr 861/2006 ska endast täcka de delar av medlemsstaternas nationella program som genomför gemenskapens program. 3. Ekonomiskt stöd från gemenskapen för nationella program ska endast beviljas om bestämmelserna i denna förordning följs fullt ut. 4. Efter att ha gett de berörda medlemsstaterna möjlighet att yttra sig får kommissionen under följande omständigheter avbryta och/eller återta det ekonomiska stödet från gemenskapen: a) Den utvärdering som avses i artikel 7 visar att genomförandet av ett nationellt program inte är förenligt med denna förordning. ê Corrigendum, EUT L 96, 16.4.2010, s. 8 b) De konsultationer som avses i artikel 7.3 b visar att medlemsstaterna inte har lämnat uppgifter i enlighet med artiklarna 16.4 och 20.1. ê 199/2008 c) Kvalitetskontroll och behandling av uppgifter har inte gjorts i enlighet med artikel 14.2 och artikel 17. 5. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 får kommissionen, efter att ha gett de berörda medlemsstaterna möjlighet att yttra sig, även minska det ekonomiska stödet från gemenskapen under följande omständigheter: a) Det nationella programmet har inte lämnats in till kommissionen senast det datum som fastställts i enlighet med artikel 4.4. (b) Rapporten har inte lämnats in till kommissionen senast den dag som fastställts i enlighet med artikel 7.1. c) En officiell begäran om uppgifter har gjorts av en slutanvändare, men uppgifterna har inte lämnats i enlighet med artikel 20.2 och 20.3 till den berörda slutanvändaren eller kvalitetskontrollen och behandlingen av dessa uppgifter har inte skett i enlighet med artikel 14.2 och artikel 17. 6. Den minskning av det ekonomiska stödet från gemenskapen som avses i punkterna 4 och 5 ska stå i proportion till graden av bristande efterlevnad. Minskningen av gemenskapens ekonomiska stöd enligt punkt 5 ska tillämpas gradvis över tiden och får inte överstiga 25 % av de nationella programmens totala årskostnad. 7. Närmare bestämmelser om tillämpningen av den minskning som avses i punkt 6 ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 27.2. AVSNITT 23 Krav rörande förfarandet för uppgiftsinsamling

Artikel 9 Provtagningsprogram 1. Medlemsstaterna ska upprätta fleråriga nationella provtagningsprogram. 2. De fleråriga nationella provtagningsprogrammen ska i synnerhet innehålla: a) en provtagningsplan för biologiska uppgifter grundad på fiskeflottbaserad provtagning som, när så är lämpligt, även omfattar fritidsfiske, b) en provtagningsplan för ekosystembaserade uppgifter som gör det möjligt att bedöma fiskerisektorns påverkan på de marina ekosystem som ska uppskattas och som underlättar övervakningen av tillståndet för det marina ekosystemet, c) en provtagningsplan för socioekonomiska uppgifter som gör det möjligt att bedöma den ekonomiska situationen inom fiskerisektorn och analysera dess prestanda ur ett tidsperspektiv samt att genomföra konsekvensanalyser av vidtagna eller föreslagna åtgärder. 3. De protokoll och de metoder som används för upprättande av nationella provtagningsprogram ska ges av medlemsstaterna och ska i möjligaste mån vara a) stabila ur ett tidsperspektiv, b) standardiserade inom regioner, c) förenliga med de kvalitetsnormer som fastställts av de berörda regionala fiskeriförvaltningsorganisationer där gemenskapen är avtalsslutande part eller observatör samt berörda internationella vetenskapliga organ. 4. Det ska vid behov göras systematiska bedömningar av de insamlade uppgifternas riktighet och exakthet. ê 199/2008 (anpassad) Artikel 1011 Tillträde till provtagningsplatser 1. Medlemsstaterna ska se till att provtagningsansvariga som utsetts av det organ som ansvarar för genomförandet av det nationella programmet Ö uppgiftsinsamlare Õ, för att de ska kunna utföra sina uppdrag, har tillträde till Ö alla landningar, fartyg och andra provtagningsplatser, företagsregister och alla andra nödvändiga uppgifter Õ., a) alla landningar samt, i förekommande fall, omlastningar och överföringar till vattenbruk, b) fartygs- och företagsregister som sköts av offentligrättsliga organ som är relevanta för insamlingen av ekonomiska uppgifter, c) ekonomiska uppgifter om fiskerirelaterade företag.

Artikel 11 Övervakning till havs av kommersiellt fiske och fritidsfiske 1. När så krävs för insamling av uppgifter enligt nationella program, ska medlemsstaterna utforma och genomföra övervakning till havs av kommersiellt fiske och fritidsfiske. 2. Övervakningsuppgifterna till havs ska fastställas av medlemsstaterna. 32. Befälhavarna på gemenskapens Ö unionens Õ fiskefartyg ska godta provtagningsansvariga Ö vetenskapliga observatörer Õ ombord, vilka arbetar enligt systemet för övervakning till havs och vilka har utsetts av det organ som ansvarar för genomförandet av det nationella programmet, och samarbeta med dessa så att de kan utföra sina uppdrag ombord på gemenskapens Ö unionens Õ fiskefartyg Ö, utan att det påverkar internationella skyldigheter Õ . ò ny 3. Kommissionen får anta genomförandeakter med närmare föreskrifter om följande: a)De insamlingsställen och de uppgifter för vilka medlemsstaterna ska säkerställa att uppgiftsinsamlare har tillträde, enligt vad som avses i punkt 1. b) De villkor enligt vilka befälhavare på unionens fiskefartyg är skyldiga att ta ombord vetenskapliga observatörer, enligt vad som avses i punkt 2, inklusive alternativa metoder för uppgiftsinsamling, och regler för hur medlemsstaterna ska övervaka och rapportera om dessa villkor och metoder. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 24.2. ê 199/2008 (anpassad) 4. Befälhavarna på gemenskapens fiskefartyg kan endast vägra att ta ombord provtagningsansvariga som arbetar enligt systemet för övervakning till havs om de kan påvisa en uppenbar utrymmesbrist ombord på fartyget eller av säkerhetsskäl i enlighet med nationell lagstiftning. I sådana fall ska uppgifterna samlas in genom ett program för egen provtagning som utförs av besättningen ombord på gemenskapens fiskefartyg och som utformats och kontrollerats av det organ som ansvarar för genomförandet av det nationella programmet. Artikel 12 Forskningsstudier till havs 1. Medlemsstaterna ska utföra forskningsstudier till havs för att utvärdera beståndsrikedomen och beståndens utbredning, oberoende av de uppgifter som lämnas av det kommersiella fisket, samt för att bedöma fiskeverksamhetens påverkan på miljön. 2. En förteckning över forskningsstudier till havs som berättigar till ekonomiskt stöd från gemenskapen ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 27.2. KAPITEL III avsnitt 4

Process för uppgiftsförvaltning

Artikel 1312 Lagring av uppgifter Medlemsstaterna ska a) se till att primära uppgifter som samlats in inom ramen för nationella program Ö arbetsplaner Õ lagras på ett säkert sätt i elektroniska databaser samt vidta alla nödvändiga åtgärder för att garantera att de behandlas konfidentiellt, b) se till att metauppgifter med anknytning till de primära socioekonomiska uppgifter som samlats in inom ramen för nationella program Ö arbetsplaner Õ lagras på ett säkert sätt i elektroniska databaser, ê 199/2008 c) vidta alla nödvändiga tekniska åtgärder för att förhindra att uppgifterna förstörs på grund av slarv eller oegentligheter, oavsiktligt går förlorade, ändras, sprids eller kommer obehöriga till del. ê 199/2008 (anpassad) (anpassad) Artikel 1413 Kvalitetskontroll och validering av uppgifter 1. Medlemsstaterna ska ansvara för att de primära uppgifter som samlas in inom ramen för de nationella programmen Ö arbetsplanerna Õ, och de detaljerade och aggregerade uppgifter som tas fram ur de primära uppgifterna och överförs till slutanvändarna är kvalitativa och fullständiga. 2. Medlemsstaterna ska se till att a) primära uppgifter som samlats in inom ramen för nationella program Ö arbetsplaner Õ genomgår kvalitetskontroll enligt lämpliga förfaranden, i syfte att utesluta förekomst av felaktigheter, b) detaljerade och aggregerade uppgifter som tagits fram ur primära uppgifter som samlats in inom ramen för nationella program Ö arbetsplaner Õ valideras innan de överförs till slutanvändarna, c) de kvalitetssäkringsförfaranden som tillämpas på primära uppgifter samt på detaljerade och aggregerade uppgifter enligt leden a och b utarbetas i enlighet med de förfaranden som antagits av internationella vetenskapliga organ, regionala fiskeriförvaltningsorganisationer and , STECF Ö och regionala samordningsgrupper som avses i artikel 8Õ . KAPITEL IVIII UTNYTTJANDE AV UPPGIFTER SOM SAMLATS IN INOM RAMEN FÖR DEN GEMENSAMMA FISKERIPOLITIKEN

ê 199/2008 Artikel 15 Uppgifter som omfattas av förordningen 1. Detta kapitel ska tillämpas när det gäller alla uppgifter som samlas in a) i enlighet med förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 788/96, (EG) nr 2091/98, (EG) nr 104/2000, (EG) nr 2347/2002, (EG) nr 1954/2003, (EG) nr 2244/2003, (EG) nr 26/2004, (EG) nr 812/2004, (EG) nr 1921/2006, (EG) nr 1966/2006 och (EG) nr 1100/2007, b) inom ramen för den här förordningen, när det gäller i) uppgifter om fartygsverksamhet baserade på information från satellitövervakning och andra övervakningssystem med föreskrivet format, ii) uppgifter som möjliggör en tillförlitlig uppskattning av den totala fångstvolym per fastställd regional fiskerityp och flottsegment, geografiskt område och tidsperiod, inklusive fångst som kastas över bord, och, i förekommande fall, uppgifter om fångster inom fritidsfisket, iii) alla biologiska uppgifter som behövs för att bedöma tillståndet i fråga om de bestånd som fiskas, iv) de uppgifter om ekosystemet som behövs för att utvärdera fiskeriverksamhetens inverkan på det marina ekosystemet, v) socioekonomiska uppgifter från fiskerisektorn. 2. Medlemsstaterna ska undvika dubbelarbete vid insamlingen av de uppgifter som avses i punkt 1. Artikel 1614 Åtkomst till och överföring av primära uppgifter 1. För att det ska vara möjligt att verifiera existensen av de primära uppgifter som insamlats i enlighet med artikel 64.1 och som inte är socioekonomiska uppgifter ska medlemsstaterna se till att kommissionen har åtkomst till de nationella elektroniska databaser som avses i artikel 1312 a. 2. För att det ska vara möjligt att verifiera de socioekonomiska uppgifter som insamlats i enlighet med artikel 64.1 ska medlemsstaterna se till att kommissionen har åtkomst till de nationella elektroniska databaser som avses i artikel 1312 b. ê 199/2008 (anpassad) 3. Medlemsstaterna ska ingå avtal med kommissionen för att se till att kommissionen har effektiv och obehindrad åtkomst till deras nationella elektroniska databaser enligt punkterna 1 och 2, om inte annat följer av skyldigheter enligt andra gemenskaps Ö unions Õbestämmelser. 4. Medlemsstaterna ska se till att de primära uppgifter som samlas in inom ramen för forskn