om genomförandet av arbetet inom ramen för stödprogrammet för kärnkraftsavveckling i Bulgarien, Litauen och Slovakien under 2016 och tidigare år

I enlighet med denna reviderade förvaltningsmetod har varje medlemsstat utsett en programsamordnare (minister eller statssekreterare) som ska ansvara för planering, samordning och övervakning av avvecklingsprogrammen på nationell nivå. Programsamordnarna ska lämna in årliga arbetsprogram som kommissionen antar tillsammans med finansieringsbesluten, i enlighet med det granskningsförfarande som fastställs i artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011.

För Ignalinaprogrammet och Bohuniceprogrammet går alltså EU-medlen via två kanaler.

I denna rapport ges en översikt över de framsteg som gjorts under 2016 och tidigare år inom ramen för Europeiska unionens stödprogram för kärnkraftsavveckling i Bulgarien, Litauen och Slovakien. Rapporten uppfyller rapporteringskraven i tillämpliga rådsförordningar, och ligger till grund för antagandet av stödprogrammens årliga arbetsprogram för 2017. Inom den nuvarande fleråriga budgetramen (2014–2020) har kommissionen rapporterat två gånger om detta ämne.,

I den nuvarande fleråriga budgetramen har en utveckling med ökad samfinansiering kunnat konstateras. Utbetalningarna från nationella källor väntas uppgå till 44 miljoner euro 2016 och 2017. Under samma period väntas Ignalina IDSF och CPMA utbetala 176 miljoner euro, vilket innebär en samfinansiering på 20 % från litauiska resurser under 2016 och 2017.

Det viktigaste resultatet var den fördjupade bedömningen av tillförlitligheten hos berörda medlemsstaters finansieringsplaner för ett säkert slutförande av avvecklingen. Undersökningen bekräftade kommissionens ursprungliga positiva slutsatser (dvs. att avvecklingsplanerna är fullständiga, relevanta och heltäckande, att det finns en adekvat samlad uppskattning av kostnaderna för avvecklingsprogrammen och tillräckliga resurser för att nå målen för budgetramen för perioden 2014–2020 samt att finansieringen är heltäckande). Även finansieringsbrister efter 2020 analyserades, särskilt i fråga om Litauen. Undersökningen visade att de tre ekonomierna bevisligen är kapabla att fullgöra finansieringen av sina program via nationella finansiella resurser, som antingen innebar en försumbar effekt eller, i Litauens fall, motsvarade ca 0,3–0,5 % av statens årliga budget under sju år.

Under 2016 har kommissionen framgångsrikt genomfört alla åtgärder i enlighet med 2015 års internrevision av programmens förvaltning och övervakning.

Varje medlemsstat har kommittéer som svarar för övervakning och rapportering. En företrädare för kommissionen samt programsamordnarna är medordförande i dessa kommittéer. Genomförandeorganen övervakar programmen på daglig basis. Kommissionen följer dessutom projektgenomförandet via skrivbordsgranskning och kontroller på plats två gånger per år. Som ytterligare stöd för denna process har kommissionen uppmanat stödmottagarna att införa ett förvaltningssystem för fysiska framsteg som kan mäta resultat och framsteg på ett objektivt sätt.

-Infrastrukturen för hantering av avfall lämpar sig för de pågående nedmonterings- och dekontamineringsarbetena, men ytterligare anläggningar kommer att behövas i framtiden. Slutförvaringsmetoden för lågaktivt avfall (> 90 % av den totala volymen av radioaktivt avfall) håller på att utarbetas, och den nationella slutförvaringsanläggningen börjar uppföras under 2017. Byggandet av de båda anläggningarna för minskning av volymen av högaktivt radioaktivt avfall och för fragmentering och dekontaminering har också fortskridit bra, och idrifttagandet beräknas ske under 2017.

Avvecklingen kontrolleras sedan 2013 av det bulgariska statliga företaget för radioaktivt avfall (SERAW), som är en särskild avvecklingsorganisation med ansvar för en säker hantering av radioaktivt avfall på Bulgariens territorium. SERAW, som står under tillsyn av energiministeriet, är den koncessionshavare/operatör som ansvarar för avvecklingen av kärnkraftverket Kozloduj, enheterna 1–4, och för den framtida nationella slutförvaringsanläggningen.

Enheterna 1–4 i kärnkraftverket Kozloduj är reaktorer av typen VVER 440/230. Enheterna 1 och 2 stängdes under 2002 och enheterna 3 och 4 under 2006.

Alla reaktorer har stängts, och alla härdar utom en är tömda på bränsle. Viktiga etappmål har nåtts under 2016. Licens har utfärdats för avveckling av enheterna 3 och 4 i Kozloduj, och tömningen av bränsle i Ignalina har återupptagits. De tre medlemsstaterna har nu kommit så långt i nedmonteringsarbetet att processen är oåterkallelig.

I artikel 2 i de båda förordningarna, definieras de viktigaste specifika målen för avvecklingsprogrammen under finansieringsperioden 2014–2020. Dessa mål beskrivs närmare i genomförandeförfaranden8, där grundscenarier fastställts för varje avvecklingsprogram fram till respektive sluttillstånd.

Resultat

Under 2016 var det samlade resultatet i stort sett tillfredsställande. Nedmonteringen av metallkomponenter i turbinhallen uppgick till 93 % av de planerade värdena, och mängden rivningsavfall av betong överskred den planerade (ett halvår före i tidsplanen). Nedmonteringen i reaktorbyggnaderna har dock ännu inte genererat den mängd material som man räknat med.

Många avvecklingsprojekt följde tidsplanen på ett tillfredsställande sätt. I samband med vissa projekt kunde förseningar emellertid inte undvikas. Som framgår av förra årets rapportering4 är programmets risker generellt sett administrativa och rättsliga snarare än tekniska. Dessa risker hade kunnat utgöra ett hot mot programmets kritiska linje. De hanterades därför i 2016 års arbetsprogram och kunde därmed minskas. Framför allt slutfördes miljökonsekvensbedömningen för byggandet av den nationella slutförvaringsanläggningen med framgång.

Sedan 2014 har de fysiska framsteg i programmet som uppnåtts genom ekonomiskt stöd från unionen legat i linje med de faktiska kostnaderna, vilket visar att lönsamheten är tillfredsställande.

4.2Litauen – kärnkraftverket Ignalina

Kärnkraftverket Ignalina består av två RBKM 1500-reaktorer: Enheterna 1 och 2 stängdes under 2004 respektive 2009.

Det statsägda litauiska kärnkraftverket Ignalina är den koncessionshavare/operatör som ansvarar för anläggningarna under avveckling och för avfallshanteringsanläggningarna. Företaget står under energiministeriets kontroll. Under det senaste året har Ignalina ytterligare anpassat sin struktur till en effektiv avvecklingsorganisation, med en starkare projektförvaltning.

Programmets grundscenario

De viktigaste inslagen i Ignalinaprogrammets grundscenario är att sluttillstånd för tidigare industriellt exploaterad mark ska uppnås senast 2038 till en total beräknad kostnad på 3,377 miljarder euro. I den slutliga avvecklingsplanen20 redogörs i detalj för programmets grundscenario. Planen godkändes av Litauens energiminister den 25 augusti 2014.

Framsteg

På referensdatumet för rapportering hade tillfredsställande framsteg gjorts i förhållande till målen:

-Avlägsnandet av använda bränsleelement från bassängerna för använt bränsle i enheterna 1 och 2 inleddes i september 2016.

-Villkoren i drifttillståndet för enhet 1 i kärnkraftverket Ignalina ändrades i oktober 2015 så att ytterligare nedmontering och dekontaminering av utrustning blir tillåten.

-Nedmonterings- och dekontamineringsarbetena i turbinhallen har framskridit till 99 % i enhet 1 och till över 30 % i enhet 2, vilket motsvarar 19 576 ton nedmonterad och dekontaminerad utrustning från 2014 till slutet av juni 2016. Detta är nästan 50 % av målet för den fleråriga budgetramen.

-Den nya anläggningen för torr lagring av använt kärnbränsle har tagits i drift.

-Infrastrukturen för hantering av avfall lämpar sig för nuvarande behov av nedmonterings- och dekontamineringsarbete, men ytterligare anläggningar kommer att behövas i framtiden. Slutförvaringsmetoden för lågaktivt avfall (> 90 % av den totala volymen av radioaktivt avfall) håller på att utarbetas, och utformningen av slutförvaret ovan mark väntas godkännas under 2017. De nya anläggningarna för hantering av fast avfall och lagring kommer att beställas under 2018.

Resultat

Under 2016 skedde nedmonteringen av utrustning i fullgod takt i turbinhallarna och i de servicebyggnader som knyter samman turbinhallarna och reaktorbyggnaderna. Hanteringen av avfall var också tillfredsställande och låg i linje med eller överträffade målet.

Överföringen av de första behållarna med använt kärnbränsle från reaktorbyggnaderna till det nya mellanlagret genomfördes som planerat.

För närvarande finns inga större avtalstvister som påverkar programmet, men tidsplanen behöver följas bättre inom vissa områden, till exempel när det gäller slutförandet av beställningen av de nya anläggningarna för hantering av fast avfall och lagring.