[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 20.9.2010

KOM(2010) 473 slutlig

2010/0246 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om saluföring och användning av sprängämnesprekursorer

(Text av betydelse för EES)

SEK(2010) 1041 SEK(2010) 1040

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Med den föreslagna förordningen tar man itu med problemet med att vissa kemikalier som är tillgängliga på marknaden för allmänheten missbrukas på så sätt att de används som prekursorer för hemmagjorda sprängämnen. Hemmagjorda sprängämnen är favoritverktyget för terrorister och andra brottslingar när de genomför attacker. Huvudsyftet med de föreslagna åtgärderna är att minska risken för sådana attacker genom att hindra att allmänheten har tillgång till vissa högkoncentrerade kemikalier. |

120 | Allmän bakgrund Hemmagjorda sprängämnen, som tillverkas med hjälp av vissa lättillgängliga kemiska prekursorer, är ett favoritvapen för dem som utför terroristattacker. EU besparas inte heller dessa attacker, vilket dokumenteras av Europols rapporter om den rådande situationen och tendenserna inom terrorismen i Europa (TE-SAT-rapporterna). För närvarande har allmänheten relativt lätt tillgång till dessa kemikalier också i koncentrationer som är tillräckliga för att tillverka en kraftig sprängladdning. Problemet förvärras av att EU-marknaden för kemikalier är stor och diversifierad, med många slutanvändare. Inom försörjningskedjan för prekursorer, och särskilt i det sista ledet (försäljning till slutanvändare), är man i allmänhet inte tillräckligt medveten om vilken risk det innebär att personer som är involverade i grov kriminell verksamhet och terrorism försöker komma över prekursorer. Vissa aktörer i försörjningskedjan, särskilt i slutledet, har sålt prekursorer till terrorister eller andra brottslingar i kvantiteter som borde ha väckt misstankar. Flera lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder har visserligen vidtagits på internationell, europeisk och nationell nivå, men antingen är de inte specifikt inriktade på de säkerhetsrisker som vissa kemikalier förknippas med eller också omfattar de inte hela EU. Det innebär att prekursorer som kanske omfattas av restriktioner eller kontroll i ett land är lätta att få tag på i ett annat. Detta medför inte bara ett säkerhetsproblem utan kan också hindra den inre marknaden från att fungera smidigt. |

130 | Gällande bestämmelser Förordning (EG) nr 1907/2006[1] (Reach) omfattar säkerhetsaspekterna på kemikalier men berör, med ett undantag, inte säkerhetsproblemen i samband med kemiska prekursorer för sprängämnen. Bilaga XVII till Reach-förordningen[2] förbjuder försäljning till allmänheten av ammoniumnitrat (en av de prekursorer som ger anledning till oro) som innehåller mer än 16 viktprocent kväve. Detta instrument föreskriver dock ingenting om tillståndssystem eller rapportering av misstänkta transaktioner, och omfattar endast en av de prekursorer som definieras som högriskprekursor i handlingsplanen för bättre sprängämnessäkerhet. Rådets direktiv 91/414/EEG[3] fasar ut försäljningen av ogräsbekämpningsmedel som innehåller klorater, men omfattar endast en viss specifik användning av dessa kemikalier, och endast en av de kemiska prekursorer för sprängämnen som ger anledning till oro. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslaget ligger i linje med de politiska mål som anges i Europeiska unionens strategi för kampen mot terrorism[4], handlingsplanen för bättre sprängämnessäkerhet[5] och Stockholmsprogrammet — Ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd[6]. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Den föreslagna politiken bygger på det arbete som den ständiga kommittén för prekursorer utfört och de rekommendationer den lagt fram. Det är fråga om en tillfällig rådgivande kommitté bestående av experter från myndigheter i EU-medlemsstaterna och företrädare för den privata sektorn, med en företrädare för kommissionen som ordförande. Den har hittills sammanträtt tio gånger för att ge kommissionen råd om de ämnen som omfattas av denna förordning och för att diskutera andra åtgärder rörande sprängämnesprekursorer. Den 13 februari 2009 antog kommittén sin årsrapport för 2008, som innehöll konkreta rekommendationer för att öka säkerheten kring prekursorer. Rekommendationerna låg till grund för en konsekvensanalys. Kommittén deltog aktivt i utarbetandet av analysen och kommittémedlemmarna (som kom både från den privata och den offentliga sektorn) konsulterades regelbundet. Dessutom anordnades en företagsenkät på Internet och två workshoppar för berörda aktörer för att följa upp bedömningen av de alternativa strategier som föreslås i konsekvensanalysen. Det samråd som ägde rum medan den förberedande analysen utarbetades omfattade också samråd med en del små och medelstora företag, framför allt hexaminproducenter, som skulle påverkas mest av eventuella åtgärder rörande prekursorer. |

212 | Sammanfattning av svaren och hur de har beaktats Samrådet med externa och interna aktörer ledde till stort samförstånd om vilket alternativ som är att föredra och man uppnådde en praktisk och realistisk jämvikt mellan säkerhetshänsyn å ena sidan och näringslivets, detaljhandelns och konsumenternas intressen å andra sidan. I den slutliga förslagstexten har hänsyn tagits till farhågor som uttryckts av den del av branschen och de små och medelstora företag som påverkas mest (främst tillverkare av hexaminbaserade bränsletabletter). |

Extern experthjälp |

221 | Berörda fackområden/berörd sakkunskap Förslaget grundar sig i stor utsträckning på säkerhetsforskning och tester som genomförts i flera EU-medlemsstater. Branschföreträdare bidrog med marknadsexpertis om kemikalier och användningen av kemikaliska produkter. |

222 | Metoder Resultaten av säkerhetsforskningen och testerna beaktades av den ständiga kommittén för prekursorer när den utarbetade sina rekommendationer för Europeiska kommissionen, och inkluderades i konsekvensanalysen och utvärderingen av enskilda strategiska alternativ i samband med den konsekvensanalys som utfördes av en extern konsult. |

223 | De viktigaste organisationer och experter som rådfrågats Europeiska kemiindustrirådet (CEFIC), den europeiska branschorganisationen för kemikaliehandlare (FECC), sakkunniga vid de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna samt olika konsultföretag — GHK, Rand Europe, Comstratos. |

2249 | Sammanfattning av synpunkter som inkommit och beaktats |

225 | Man kan inte helt utesluta risken för att vissa kemiska prekursorer används för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen, men den minskar märkbart om tillgången på sådana kemikalier begränsas för allmänheten över vissa gränsvärden för koncentration. De gränsvärden som föreslås grundar sig på säkerhetsforskning och testresultat och på en analys av hur allmänheten använder de kemiska ämnena i fråga. |

226 | Offentliggörande av expertsynpunkter Den förberedande studien om en konsekvensanalys av lagstadgade restriktioner och andra restriktioner rörande kemiska prekursorer för sprängämnen (Preparatory Study to Inform an Impact Assessment of Potential Legislative and Non-Legislative Restrictions on Chemical Precursors to Explosives) har delats ut till ledamöterna av den ständiga kommittén för prekursorer (och via dem till myndigheter och branschaktörer i medlemsstaterna), och den kan erhållas från kommissionen på begäran. |

230 | Konsekvensanalys De alternativ som övervägdes omfattade frivilliga åtgärder inom den privata sektorn (industri och detaljhandel), individuella lagstiftningsåtgärder i enskilda medlemsstater, lagstiftningsåtgärder på EU-nivå eller en kombination av dessa alternativ. Frivilliga åtgärder inom industri och detaljhandel skulle omfatta rapportering av misstänkta transaktioner, upplysningskampanjer för anställda om säkerhetsriskerna i samband med de kemikalier som ger anledning till oro samt höjd säkerhet inom hela försörjningskedjan för dessa kemikalier. De insatser som Europeiska kommissionen gjorde tillsammans med flera europeiska sammanslutningar under 2008 visar att sådana åtgärder visserligen är önskvärda men inte ensamma kan garantera att det eftersträvade målet om höjd säkerhet uppnås, eftersom det inte kan garanteras att åtgärderna genomförs på ett enhetligt sätt och att man når ut till alla berörda aktörer i EU. Vissa medlemsstater har redan vidtagit frivilliga åtgärder eller lagstiftningsåtgärder för att minska tillgången på kemiska prekursorer för sprängämnen, eller en kombination av båda dessa åtgärdstyper. Andra medlemsstater överväger sådana åtgärder men väntar sig att EU ska ta på sig ledarrollen. Dessa olikheter visar att ett enhetligt tillvägagångssätt på EU-nivå är önskvärt för att hindra att olika regleringsnivåer ger upphov till säkerhetsluckor på den inre marknaden med dess fria rörlighet av varor och personer. En grundlig konsekvensanalys och samrådsprocess har genomförts för flera alternativa lagstiftningsåtgärder på EU-nivå. Det bästa alternativet har inga kända negativa konsekvenser för miljön och inverkar positivt på säkerheten, men skulle dock få vissa negativa ekonomiska konsekvenser i form av genomförandekostnader särskilt för detaljhandelssektorn och för myndigheter i medlemsstaterna. De ekonomiska konsekvenserna och de negativa konsekvenserna för konsumenterna är dock relativt lindriga eftersom konsumtionen av prekursorer för icke-professionellt bruk utgör endast omkring 1,5 % av konsumtionen av de aktuella kemikalierna i EU, och eftersom alternativa produkter finns tillgängliga i de flesta fall. Det kommer fortfarande att vara möjligt att köpa kemikalier med koncentrationer som överstiger gränsvärdena, men det kommer att kräva tillstånd. Bransch- och detaljhandelsorganisationer som säljer till allmänheten och de myndigheter som ansvarar för tillståndssystemet kommer därför att ha störst kostnader för att följa de nya bestämmelserna. |

231 | Kommissionen utförde konsekvensanalysen i enlighet med sitt arbetsprogram. Rapporten om konsekvensanalysen finns tillgänglig på http://ec.europa.eu/governance/impact/index_en.htm. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

305 | Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Huvudsyftet med den föreslagna åtgärden är att minska allmänhetens tillgång till högriskkemikalier med koncentrationsnivåer som gör dem lätta att missbruka för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen. Man ska uppnå detta genom att förbjuda försäljning till allmänheten av kemikalier som överskrider vissa gränsvärden för högsta tillåtna koncentration. Kemikalier med högre koncentrationer skulle endast få säljas till användare som kan dokumentera ett legitimt behov – dessa användare skulle få tillstånd att köpa kemikalien i fråga. Försäljningen av dessa kemikalier och blandningar av dem och försäljningen av produkter som innehåller problematiska kemikalier för vilka gränsvärden för tillåtna koncentrationer inte kan fastställas kommer också att omfattas av kravet på rapportering av misstänkta transaktioner. Tanken är att den föreslagna lagstiftningsåtgärden ska åtföljas av frivilliga åtgärder som industrin och detaljhandelssektorn vidtar för att höja säkerheten och öka riskmedvetenheten genom hela försörjningskedjan. |

310 | Rättslig grund Artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. |

320 | Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen är tillämplig i den mån som förslaget inte avser ett område där Europeiska unionen är ensam behörig. |

De åsyftade målen för förslaget kan inte i tillräcklig utsträckning nås av medlemsstaterna. Skälen till detta är följande: |

321 | Flera lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder vidtas visserligen på internationell, europeisk och nationell nivå, men antingen är de inte specifikt inriktade på de säkerhetsrisker som vissa kemikalier förknippas med eller också omfattar de inte hela EU. Det innebär att prekursorer som kanske omfattas av restriktioner eller kontroll i ett land är lätta att få tag på i ett annat. Förutom konsekvenserna för säkerheten kan en sådan situation orsaka snedvridningar på marknaden, vilket i sin tur skapar ojämlika konkurrensvillkor i EU inom detta område. |

323 | Det finns indikationer på att terroristgrupper tar med i beräkningen att olika medlemsstater tillämpar olika strategier. Ett typexempel är ETA, som gömt undan stora mängder sprängämnesprekursorer utanför Spanien, framför allt i Frankrike och Portugal. Samtidigt finns det ännu inga klara bevis för att terrorister har ändrat sitt köpbeteende därför att medlemsstaterna har olika bestämmelser. Att det saknas sådana indikationer kan också bero på att de aktuella kemikalierna för närvarande är lättillgängliga i de flesta medlemsstater. |

Förslagets mål kan bättre uppnås med EU-åtgärder av följande skäl: |

324 | De rådande skillnaderna mellan de system som tillämpas på kemiska prekursorer för sprängämnen påverkar inte bara säkerheten negativt utan har också en snedvridande inverkan på den inre marknadens funktion. De inverkar negativt på gränsöverskridande handel och annan ekonomisk verksamhet som bedrivs av producenter och andra aktörer i försörjningskedjan som är verksamma i mer än ett land. Åtgärder på EU-nivå skulle bidra till att eliminera sådana negativa effekter. Nyligen genomförda attacker och misslyckade eller förhindrade attacker har visat att terrorismen sträcker sig utöver de medlemsstater som traditionellt varit utsatta för terroristattacker (t.ex. Spanien, Storbritannien, Frankrike) och håller på att sprida sig till andra EU-länder. Incidenternas art visar också att terrorister kan förbereda en attack i ett land och slå till i ett annat. EU är inte säkrare än sin svagaste länk. Därför behövs det åtgärder på EU-nivå och en samordnad strategi för hela EU, till fördel för samtliga berörda aktörer. Medlemsstaterna har via sina företrädare i ständiga kommittén för prekursorer påpekat att de föredrar en samlad EU-strategi i denna fråga för att kunna skapa likvärdiga förutsättningar. Detta synsätt får också stöd från organisationer på EU-nivå som företräder den kemiska industrin. Samrådet med dessa organisationer har varit omfattande i samband med kommitténs arbete och utarbetandet av konsekvensanalysen. Vissa medlemsstater har uppgett att de avvaktat med åtgärder i väntan på ett initiativ från EU. |

325 | Dessa åtgärder kommer att skapa en mer harmoniserad säkerhetssituation för kemikalier som används för att tillverka hemmagjorda sprängämnen. |

327 | Förslaget är begränsat till en kort förteckning över kemiska ämnen och blandningar av dessa, och till försäljningen av dessa till allmänheten (dvs. inte till professionella användare eller i transaktioner mellan företag). Dessutom är tillgången till vissa ämnen begränsad för allmänheten endast om de överstiger vissa gränsvärden för tillåtna koncentrationer, och sådana ämnen kan fortfarande fås mot uppvisande av myndighetstillstånd (som bevisar legitim användning). I bilagan till förordningen anges tydligt vilka ämnen och gränsvärden det rör sig om. Den rådande situationen visar att nationella bestämmelser på detta område leder till olikheter snarare än till större enhetlighet, vilket är till skada för säkerheten. På grund av mångfalden av nationella bestämmelser kan sådana kemikalier köpas i en medlemsstat och lätt transporteras och eventuellt missbrukas för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen i en annan medlemsstat. |

Förslaget är sålunda förenligt med subsidiaritetsprincipen. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

331 | Det föreslagna lagstiftningsinstrumentet har en klart begränsad räckvidd. Det ger medlemsstaterna större utrymme att utarbeta tillståndssystem i överensstämmelse med befintliga strukturer och att införa lämpliga straff. Samtliga ekonomiska aktörer skulle omfattas av samma regler. Instrumentet kan flexibelt anpassas till hotbildens utveckling och till ökade kunskaper om kemiska ämnen (t.ex. när det gäller forskningsresultat) genom att ämnen läggs till eller stryks ur bilagorna genom ett delegationsförfarande. Man valde en förordning som rättsinstrument för att undvika behovet av nationella genomförandeåtgärder i 27 medlemsstater varje gång bilagorna ändras. |

332 | Den ekonomiska bördan för Europeiska unionen och de enskilda medlemsstaterna kommer att minimeras då befintliga strukturer kan användas för att genomföra förordningen. Dessutom begränsas förordningens tillämpningsområde till de mest problematiska kemiska prekursorerna, som i de flesta fall kan ersättas med andra alternativa produkter för att tillgodose konsumenternas behov. Detta kommer sannolikt att hålla antalet ansökningar om tillstånd på en låg nivå. För att skapa jämvikt mellan säkerhetsfrågor och industrins, detaljhandelns och de brottsbekämpande myndigheternas kapacitet att rapportera om misstänkta transaktioner kommer man att engagera alla dessa aktörer i utarbetandet av relevant vägledning. De negativa ekonomiska effekterna för industrin och detaljhandeln kommer att vara minimala då konsumtionen av dessa kemikalier över de tillåtna gränsvärdena är mycket liten totalt sett (1,5 % av den totala konsumtionen i EU av kemikalierna i fråga), då det skulle bli möjligt att köpa dessa kemikalier mot uppvisande av tillstånd och då det är sannolikt att allmänheten i större utsträckning skulle börja använda ersättande kemikalier. För att förhindra att bördan i inledningsskedet blir alltför stor för myndigheterna och försörjningskedjan för de berörda kemikalierna kommer förordningen att innehålla en bestämmelse om en övergångsfas för genomförandet. Detta är nödvändigt också för att företag och konsumenter ska kunna göra av med sina gamla förråd av kemikalierna i fråga för att minimera den ekonomiska förlusten, men också för att de nationella myndigheterna ska kunna införa det tillståndssystem som ingår som en komponent i det valda alternativet. Konsekvenser för grundläggande rättigheter De föreslagna bestämmelserna granskades ingående för att garantera att de är fullt förenliga framför allt med de grundläggande rättigheterna och principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till skydd för personuppgifter, näringsfrihet, rätten till egendom och principen om icke-diskriminering. Skyldigheten att rapportera om misstänkta transaktioner och det tillståndssystem som föreskrivs i förordningen kräver behandling av personuppgifter. Detta medför ett allvarligt ingrepp i privatlivets helgd och rätten till skydd för personuppgifter. För att ingreppet ska vara lagligt måste det uppfylla de relevanta villkoren i EU-lagstiftningen. Ingreppet måste således överensstämma med lagen, syftet måste vara att uppnå ett berättigat allmänt intresse som är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle, det måste vara nödvändigt för att nå detta mål och stå i proportion till det mål som eftersträvas, dvs. målet kan inte nås genom mindre begränsande åtgärder. Förslaget kräver uttryckligen att behandlingen av personuppgifter inom ramen för denna förordning alltid ska följa EU:s dataskyddsföreskrifter, dvs. direktiv 95/46/EG[7] och nationell dataskyddslagstiftning som genomför detta direktiv. När det gäller näringsfrihet och rätten till egendom är förslaget ett välavvägt sätt att nå de uppställda målen, särskilt med tanke på andra alternativ som granskats i konsekvensanalysen, t.ex. ett totalförbud mot försäljning av ämnena i fråga till allmänheten oavsett koncentrationsnivåer. Andra, eventuellt mindre inkräktande alternativ ansågs vara mindre effektiva. Tillämpningsområdena för tillståndssystemen fastställs i förordningen genom att de aktuella kemikalierna förtecknas i bilaga I och genom tydlig angivelse av de koncentrationsnivåer över vilka ett tillstånd krävs för att få köpa kemikalien i fråga. Kravet på rapportering av misstänkta transaktioner gäller endast de kemikalier som förtecknas i bilagorna och kommer att grunda sig på en riskbedömning som görs av de ekonomiska aktörerna. Enligt förslaget ska det utarbetas tydliga och konkreta riktlinjer som ska hjälpa de ekonomiska aktörerna att bedöma om en transaktion är av misstänkt art. Riktlinjerna ska garantera att en alltför bred tolkning av konceptet undviks. Därmed vill man minimera mängden personuppgifter som översänds till de brottsbekämpande myndigheterna och förhindra eventuella godtyckliga eller diskriminerande metoder. Samtidigt kommer tillståndssystemet och skyldigheten att rapportera misstänkta transaktioner att göra det möjligt för ekonomiska aktörer att fortsätta handeln med samtliga prekursorer, vilket begränsar konsekvenserna för näringsfriheten. Rätten till egendom kommer inte att påverkas eftersom företagen och allmänheten kommer att kunna använda sin lagligen förvärvade egendom också i fortsättningen. Slutligen planeras tillräckligt långa övergångsperioder för att allmänheten och de ekonomiska aktörerna ska hinna anpassa sig till de nya kraven, vilket ytterligare minskar konsekvenserna för egendomsrätten och näringsfriheten. |

Val av regleringsform |

341 | Föreslagen regleringsform: Förordning. |

342 | Övriga regleringsformer vore olämpliga av följande skäl: Artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som är den lämpligaste rättsliga grunden med tanke på åtgärdens räckvidd, ger möjlighet att välja mellan en förordning och ett direktiv. För att uppnå maximal harmonisering för de kemikalier (och i tillämpliga fall deras koncentrationsnivåer) som berörs är en förordning ett lämpligare rättsligt instrument. Harmonisering är önskvärt inte endast ur säkerhetssynpunkt utan också för att det ska finnas enhetliga regler som de ekonomiska aktörerna kan följa. Med en förordning kan man dessutom undvika behovet av nationella genomförandeåtgärder varje gång ändringar görs i förteckningen över kemiska ämnen i bilagorna (med anledning av förändringar i hotbilden). |

BUDGETKONSEKVENSER |

Förslaget påverkar inte Europeiska unionens budget. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

Simulering, pilotfas och övergångsperiod |

507 | Den föreslagna rättsakten kommer att omfatta en övergångsperiod. |

Översyn/ändring/tidsbegränsning |

531 | Förslaget innehåller en bestämmelse om översyn. |

560 | Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) Förslaget avser en fråga som rör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och bör därför gälla även EES. |

2010/0246 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om saluföring och användning av sprängämnesprekursorer

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till medlemsstaternas parlament,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[8],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[9],

efter att ha hört Europeiska datatillsynsmannen[10], och

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. I handlingsplanen för bättre sprängämnessäkerhet, som antogs av rådet den 18 april 2008[11], uppmanas kommissionen att inrätta en ständig kommitté för prekursorer som, med hänsyn tagen till lönsamhetseffekterna, ska överväga åtgärder och utarbeta rekommendationer om regler för sprängämnesprekursorer som finns tillgängliga på marknaden.

2. Ständiga kommittén för prekursorer, som kommissionen inrättade 2008, identifierade olika sprängämnesprekursorer som kan komma att användas vid terroristattacker och rekommenderade lämpliga åtgärder på unionsnivå.

3. Vissa medlemsstater har redan antagit lagar och andra författningar om utsläppande på marknaden, tillhandahållande och innehav av vissa kemiska ämnen och blandningar som kan användas som sprängämnesprekursorer.

4. Dessa lagar och andra författningar, som uppvisar skillnader sinsemellan och kan ge upphov till handelshinder inom Europeiska unionen, bör harmoniseras så att fri rörlighet för kemiska ämnen och blandningar på den inre marknaden kan garanteras, samtidigt som allmänheten tillförsäkras en hög skyddsnivå när det gäller hälsa och säkerhet.

5. Eftersom varje ändring av ett direktiv och dess bilagor kräver nationellt införlivande i 27 medlemsstater och eftersom alla ekonomiska aktörer bör omfattas av samma regler, är det lämpligare att använda en förordning som rättsligt instrument för att reglera saluföring och användning av sprängämnesprekursorer.

6. Hemmagjorda sprängämnens tillförlitlighet och sprängstyrka bör minskas genom fastställande av gränsvärden för högsta tillåtna koncentrationer av vissa ämnen. Om sådana ämnen har koncentrationer som överstiger gränsvärdena bör allmänheten få använda dem endast om de har tillstånd till det. Sådana ämnen bör endast tillhandahållas personer som har ett sådant tillstånd.

7. Eftersom det vore oproportionerligt att förbjuda användningen av sprängämnesprekursorer i yrkesmässig verksamhet bör åtgärder som avser import, saluföring och användning av dessa sprängämnesprekursorer endast gälla allmänheten.

8. Det är inte tekniskt genomförbart att fastställa gränsvärden för koncentrationsnivåer för hexamin som ingår i bränsletabletter. Man bör besluta om åtgärder för att underlätta rapporteringen av misstänkta transaktioner i detaljhandelsledet med hexaminbaserade bränsletabletter och andra prekursorer som det inte finns säkra och lämpliga alternativ för.

9. Eftersom handeln med sprängämnesprekursorer kan leda till olaglig tillverkning av provisoriska sprängladdningar bör medlemsstaterna fastställa regler om påföljder vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning. Dessa påföljder ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.

10. Av förenklingsskäl bör de befintliga bestämmelserna om ammoniumnitrat tas in i denna förordning, medan punkterna 2 och 3 i post 58 i bilaga XVII till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (REACH)[12] bör utgå.

11. Denna förordning kräver att personuppgifter behandlas och även lämnas ut till tredje man i fall av misstänkta transaktioner. Detta medför ett allvarligt ingrepp i den grundläggande rätten till skydd för privatlivet och skydd för personuppgifter. Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[13] reglerar medlemsstaternas behandling av personuppgifter inom ramen för denna förordning. Det bör följaktligen ses till att den grundläggande rätten till skydd för personuppgifter för personer vilkas personuppgifter behandlas genom tillämpning av bestämmelserna i denna förordning säkerställs på vederbörligt sätt; detta gäller särskilt behandlingen av personuppgifter i samband med beviljandet av tillstånd och rapportering av transaktioner som anses vara misstänkta.

12. Eftersom de kemiska ämnen som terrorister och andra brottslingar använder för att tillverka hemmagjorda sprängämnen kan förändras snabbt, bör det vara möjligt att ta med andra ämnen i det system som föreskrivs i denna förordning, ibland med kort varsel.

13. Kommissionen bör därför bemyndigas att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt i syfte att ändra bilagorna till denna förordning.

14. Eftersom syftet med denna förordning, dvs. att begränsa allmänhetens tillgång till kemikalier som kan användas för att tillverka hemmagjorda sprängämnen, på grund av åtgärdens omfattning inte kan uppnås i tillräckligt hög grad av medlemsstaterna och därför kan uppnås bättre på unionsnivå, kan Europeiska unionen anta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen. I enlighet med proportionalitetsprincipen går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

15. Denna förordning står framför allt i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till skydd för personuppgifter, näringsfrihet, rätten till egendom och principen om icke-diskriminering. Medlemsstaterna bör tillämpa förordningen i enlighet med dessa rättigheter och principer.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs harmoniserade regler för tillhandahållande på marknaden av ämnen eller blandningar som kan missbrukas för olaglig tillverkning av sprängämnen, i syfte att begränsa allmänhetens tillgång till dessa ämnen och blandningar.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning är tillämplig på de ämnen som förtecknas i bilagorna och på blandningar som innehåller sådana ämnen.

2. Denna förordning ska inte tillämpas på

a) artiklar som definieras i artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006[14],

b) pyrotekniska artiklar som definieras i Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/23/EG[15], pyrotekniska artiklar som enligt nationell lagstiftning är avsedda för att användas av försvarsmakten, de brottsbekämpande myndigheterna eller brandkåren, utrustning som omfattas av rådets direktiv 96/98/EG[16], pyrotekniska artiklar som är avsedda att användas inom flyg- och rymdindustrin samt tändhattar avsedda för leksaker,

c) ämnen som förtecknas i bilagorna och blandningar innehållande sådana ämnen som används av försvarsmakten eller de brottsbekämpande myndigheterna.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning avses med

16. tillhandahållande : leverans antingen mot betalning eller kostnadsfritt,

17. användning : bearbetning, formulering, lagring, behandling, blandning eller tillverkning av en produkt eller något annat nyttjande,

18. enskild person : varje fysisk person som agerar i syften som faller utanför hans eller hennes näringsverksamhet, affärsverksamhet, hantverk eller yrke,

19. misstänkt transaktion : varje transaktion som rör de ämnen som förtecknas i bilagorna, eller blandningar som innehåller dessa ämnen, om det finns rimliga skäl att misstänka att ämnet eller blandningen i fråga är avsedd för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen,

20. icke förtecknat ämne : varje ämne som inte finns upptaget i bilagan men beträffande vilket det har fastställts att det använts för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen,

21. ekonomisk aktör : varje fysisk eller juridisk person eller offentligt organ eller grupp av sådana personer och/eller organ som utför arbeten, levererar produkter eller tillhandahåller tjänster på marknaden,

22. jordbrukare : en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, oavsett gruppens eller dess medlemmars juridiska ställning enligt nationell lagstiftning, vars jordbruksföretag ligger inom gemenskapens territorium, enligt artikel 52 i fördraget om Europeiska unionen, och som bedriver jordbruksverksamhet,

23. jordbruksverksamhet : produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter, inbegripet skörd, mjölkning, djuruppfödning och djurhållning för animalieproduktion, och verksamhet för att bevara god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden i enlighet med artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 1782/2003[17].

Artikel 4

Import, tillhandahållande, innehav och användning

1. Ämnen som förtecknas i bilaga I, eller blandningar som innehåller dessa ämnen, får inte tillhandahållas, innehas av eller användas av enskilda personer, om ämnets koncentration i den form det tillhandahålls överstiger det gränsvärde som föreskrivs i bilaga I.

2. Trots det som sägs i punkt 1 får de ämnen som förtecknas i bilaga I, eller blandningar som innehåller dessa ämnen, tillhandahållas, innehas av eller användas av enskilda personer, förutsatt att personen i fråga kan uppvisa ett tillstånd att förvärva ämnet, eller en blandning som innehåller ämnet, utfärdat av en behörig myndighet i en medlemsstat.

3. Om en enskild person avser att importera de ämnen som förtecknas i bilaga I, eller blandningar som innehåller dessa ämnen, till Europeiska unionens tullområde, och ämnets eller blandningens koncentration i den form ämnet eller blandningen importeras överstiger det gränsvärde som föreskrivs i bilaga I, ska den personen kunna uppvisa ett tillstånd enligt punkt 2 för införseltullkontoret. Ifall det råder tvivel om huruvida ett tillstånd som utfärdats i enlighet med punkt 2 är äkta eller korrekt eller om det krävs ytterligare rådgivning ska tullmyndigheten kontakta de behöriga myndigheter som den berörda medlemsstaten utsett att utfärda tillstånd i enlighet med artikel 5.

4. Trots det som sägs i punkt 1 får ammoniumnitrat och blandningar som innehåller ammoniumnitrat tillhandahållas jordbrukare och innehas av jordbrukare för användning som gödselmedel i jordbruksverksamhet i koncentrationer som överstiger det gränsvärde som föreskrivs i bilaga I.

5. En ekonomisk aktör som tillhandahåller ett ämne eller en blandning till en enskild person som har ett tillstånd enligt punkt 2 ska förvissa sig om att tillståndet är giltigt och registrera transaktionen.

6. En ekonomisk aktör som avser att tillhandahålla allmänheten de ämnen som förtecknas i bilaga I eller blandningar som innehåller dessa ämnen ska, om ämnet i den form det tillhandahålls har en koncentration som överstiger det gränsvärde som föreskrivs i bilaga I, ange tydligt på förpackningen att köp, innehav eller användning av ämnet eller blandningen i fråga kräver tillstånd enligt punkt 2.

Artikel 5

Tillstånd

1. Varje medlemsstat ska fastställa regler för beviljande av det tillstånd som föreskrivs i artikel 4.2. När den behöriga myndigheten i medlemsstaten överväger om den ska bevilja tillstånd ska den framför allt ta hänsyn till huruvida ämnet ska användas för ett legitimt ändamål. Tillståndet ska avslås om det finns rimliga skäl att betvivla att den tilltänkta användningen är legitim.

2. Den behöriga myndigheten får antingen begränsa tillståndets giltighet till högst tre år eller ålägga tillståndshavaren att med minst tre års mellanrum visa att villkoren för beviljande av tillståndet fortfarande är uppfyllda. De berörda ämnena ska nämnas i tillståndet.

3. De behöriga myndigheterna får kräva att de som ansöker om tillstånd ska betala en avgift för sin ansökan. Sådana avgifter får inte överstiga kostnaderna för att behandla ansökan.

4. Den behöriga myndigheten får dra in eller återkalla tillståndet om det finns rimliga skäl att anta att villkoren för beviljande av tillståndet inte längre är uppfyllda.

5. Överklaganden av beslut som fattats av den behöriga myndigheten och tvister som gäller uppfyllandet av tillståndsvillkoren ska behandlas av det organ som är ansvarigt enligt nationell lagstiftning.

6. Tillstånd som beviljats av de behöriga myndigheterna i en medlemsstat ska gälla i samtliga medlemsstater. Kommissionen kan, efter samråd med den ständiga kommittén för prekursorer, utarbeta riktlinjer om tekniska detaljer i tillstånden för att underlätta det ömsesidiga erkännandet av tillstånd.

Artikel 6

Rapportering av misstänkta transaktioner och stölder

1. Misstänkta transaktioner med de ämnen som förtecknas i bilagorna, eller med blandningar som innehåller dessa ämnen, ska rapporteras i enlighet med denna artikel.

2. Varje medlemsstat ska inrätta en nationell kontaktpunkt med ett tydligt angivet telefonnummer och en e-postadress för rapportering av misstänkta transaktioner.

3. Ekonomiska aktörer som har anledning att tro att en planerad transaktion som omfattar en eller flera av de ämnen som förtecknas i bilagorna, eller blandningar som innehåller dessa ämnen, är en misstänkt transaktion, ska omedelbart rapportera detta – och om möjligt kundens identitet – till den nationella kontaktpunkten i den medlemsstat där transaktionen planerades.

4. Ekonomiska aktörer ska rapportera om alla andra misstänkta transaktioner med icke förtecknade ämnen och med blandningar som innehåller sådana ämnen.

5. Ekonomiska aktörer ska också rapportera omfattande stölder av ämnen som förtecknas i bilagorna och blandningar som innehåller sådana ämnen till den nationella kontaktpunkten i den medlemsstat där stölden har ägt rum.

6. För att underlätta samarbetet mellan behöriga myndigheter och ekonomiska aktörer, särskilt vad avser icke förtecknade ämnen, ska kommissionen efter samråd med den ständiga kommittén för prekursorer utarbeta riktlinjer till stöd för den kemiska försörjningskedjan och hålla dessa riktlinjer uppdaterade. Riktlinjerna ska särskilt innehålla följande:

a) Information om hur misstänkta transaktioner kan kännas igen och rapporteras.

b) En regelbundet uppdaterad förteckning över icke förtecknade ämnen så att försörjningskedjan frivilligt kan övervaka handeln med dessa ämnen.

c) Annan användbar information.

7. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska se till att riktlinjerna enligt punkt 6 och förteckningen över icke förtecknade ämnen regelbundet sprids på ett sätt som de behöriga myndigheterna anser vara lämpligt med hänsyn till syftet med riktlinjerna.

Artikel 7

Uppgiftsskydd

Varje medlemsstat ska se till att sådan behandling av personuppgifter som sker genom tillämpning av denna förordning är förenlig med direktiv 95/46/EG[18]. Varje medlemsstat ska särskilt se till att direktiv 95/46/EG följs vid sådan behandling av personuppgifter som krävs för beviljande av tillstånd enligt artiklarna 4 och 5 i denna förordning och vid rapportering av misstänkta transaktioner enligt artikel 6 i denna förordning.

Artikel 8

Påföljder

Varje medlemsstat ska föreskriva påföljder för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.

Artikel 9

Ändring av bilagorna

Av hänsyn till utvecklingen på området missbruk av kemiska ämnen som prekursorer för sprängämnen, eller på grundval av forskning och testning, kan kommissionen besluta om ändringar av bilagorna genom delegerade akter enligt artiklarna 10, 11 och 12. Om det är nödvändigt av tvingande, brådskande skäl, särskilt vid en plötslig ändring av riskbedömningen i fråga om missbruk av kemiska ämnen för tillverkning av hemmagjorda sprängämnen, ska artikel 13 gälla.

Artikel 10

Utövande av delegering

1. Befogenheterna att anta sådana delegerade akter som avses i artikel 9 ska tilldelas kommissionen på obestämd tid.

2. När kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt underrätta Europaparlamentet och rådet.

3. Kommissionens befogenheter att anta delegerade akter gäller på de villkor som fastställs i artiklarna 11 och 12.

Artikel 11

Återkallande av delegering

1. Delegeringen av de befogenheter som avses i artikel 9 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.

2. Den institution som inlett ett internt förfarande för att besluta om återkallande av delegering ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommissionen i rimlig tid innan ett slutligt beslut fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som kan komma att återkallas och de eventuella skälen därtill.

3. Beslutet om återkallande avslutar delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet. Det får verkan omedelbart, eller vid ett senare, i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan trätt i kraft. Beslutet ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

Artikel 12

Invändning mot delegerade akter

1. Europaparlamentet och rådet får göra invändning mot en delegerad akt inom två månader från den dag akten överlämnats till dem. På Europaparlamentets eller rådets initiativ får fristen förlängas med en månad.

2. Om varken Europaparlamentet eller rådet vid fristens utgång invänt mot den delegerade akten ska den offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft på därför utsatt dag.

3. Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan fristen löper ut, såvida både Europaparlamentet och rådet har underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra invändningar.

4. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot en delegerad akt får den inte träda i kraft. Den institution som invänt mot en delegerad akt ska ange skälen därtill.

Artikel 13

Skyndsamt förfarande

1. En delegerad akt som antagits enligt det skyndsamma förfarandet ska träda i kraft utan dröjsmål och ska tillämpas så länge ingen invändning görs i enlighet med punkt 2. Akten ska överlämnas till Europaparlamentet och rådet tillsammans med en motivering av varför det skyndsamma förfarandet tillämpas.

2. Europaparlamentet och rådet får inom en frist på sex veckor från den dag akten överlämnades göra invändning mot den delegerade akten. Akten upphör i så fall att tillämpas. Den institution som invänt mot en delegerad akt ska ange skälen därtill.

Artikel 14

Ändring av bilaga XVII till förordning (EG) nr 1907/2006

I bilaga XVII till förordning (EG) nr 1907/2006[19] ska punkterna 2 och 3 i kolumn 2 i post 58 i tabellen med beteckning på ämne, ämnesgrupp eller blandning samt villkor utgå.

Artikel 15

Övergångsbestämmelse

Innehav och användning av de ämnen som förtecknas i bilaga I, eller blandningar av dessa ämnen, över de gränsvärden för koncentration som föreskrivs i bilaga I ska fortsätta att vara tillåtet för enskilda personer till [ 36 månader efter antagandet ].

Artikel 16

Översyn

Denna förordning ska ses över [ 5 år efter antagandet ].

Artikel 17

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft [ 18 månader efter antagandet ].

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i […] den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[…] […]

[pic] |

BILAGA 1

Ämnen, eller blandningar innehållande dessa ämnen, som inte får tillhandahållas enskilda personer i koncentrationer som överstiger de gränsvärden som anges nedan

Ämnets namn och nummer i registret för Chemical Abstracts Service | Minimi-halt | KN-nummer för isolerade kemiskt definierade föreningar som uppfyller kraven i anmärkning 1 till kapitel 28 respektive 29 i Kombinerade nomenklaturen {se förordning (EG) nr 948/2009 av den 30 september 2009 (EUT L 287, 31.10.2009} | KN-nummer för en blandning eller beredning utan beståndsdelar (t.ex. kvicksilver, ädla metaller eller sällsynta jordartsmetaller eller radioaktiva ämnen) som innebär klassificering under ett annat KN-nummer {se förordning (EG) nr 948/2009 av den 30 september 2009 (EUT L 287, 31.10.2009)} |

Väteperoxid (CAS-nr 7722-84-1) | 12 viktprocent | 2847 00 00 | 3824 90 97 |

Nitrometan (CAS-nr 75-52-5) | 30 viktprocent | 2904 20 00 | 3824 90 97 |

Salpetersyra (CAS-nr 7697-37-2) | 3 viktprocent | 2808 00 00 | 3824 90 97 |

Kaliumklorat (CAS-nr 3811-04-9) | 40 viktprocent | 2829 19 00 | 3824 90 97 |

Kaliumperklorat (CAS-nr 7778-74-7). | 40 viktprocent | 2829 90 10 | 3824 90 97 |

Natriumklorat (CAS-nr 7775-09-9) | 40 viktprocent | 2829 11 00 | 3824 90 97 |

Natriumperklorat (CAS-nr 7601-89-0). | 40 viktprocent | 2829 90 10 | 3824 90 97 |

Ammoniumnitrat (CAS-nr 6484-52-2) | 16 viktprocent kväve i förhållande till ammoniumnitratet | 3102 30 10 (i vattenlösning) 3102 30 90 (annat) | 3824 90 97 |

BILAGA II

Ämnen, eller blandningar innehållande dessa ämnen, som omfattas av skyldigheten att rapportera misstänkta transaktioner

Ämnets namn och nummer i registret för Chemical Abstracts Service | KN-nummer för isolerade kemiskt definierade föreningar som uppfyller kraven i anmärkning 1 till kapitel 28, anmärkning 1 till kapitel 29 respektive anmärkning 1 b till kapitel 31 i Kombinerade nomenklaturen {se förordning (EG) nr 948/2009 av den 30 september 2009 (EUT L 287, 31.10.2009} | KN-nummer för blandningar eller beredningar utan beståndsdelar (t.ex. kvicksilver, ädla metaller eller sällsynta jordartsmetaller eller radioaktiva ämnen) som innebär klassificering under ett annat KN-nummer {se förordning (EG) nr 948/2009 av den 30 september 2009 (EUT L 287, 31.10.2009)} |

Hexamin (CAS-nr 100-97-0) | 2921 29 00 | 3824 90 97 |

Svavelsyra (CAS-nr 7664-93-9) | 2807 00 10 | 3824 90 97 |

Aceton (CAS-nr 67-64-1) | 2914 11 00 | 3824 90 97 |

Kaliumnitrat (CAS-nr 7757-79-1). | 2834 21 00 | 3824 90 97 |

Natriumnitrat (CAS-nr 7631-99-4). | 3102 50 10 (naturligt) 3102 50 90 (annat) | 3824 90 97 3824 90 97 |

Kalciumnitrat (CAS-nr 10124-37-5) | 2834 29 80 | 3824 90 97 |

Ammoniumkalciumnitrat (CAS-nr 15245-12-2) | 3102 60 00 | 3824 90 97 |

[1] EUT L 396, 30.12.2006, s. 1.

[2] Ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 552/2009 (EUT L 164, 26.6.2009, s. 7).

[3] EGT L 230, 19.8.1991, s.1.

[4] 14469/3/05 REV 3.

[5] 8109/08.

[6] EUT C 115, 4.5.2010, s. 1.

[7] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[8] EUT C […], […], s. […].

[9] EUT C […], […], s. […].

[10] Yttrande från …..EUT C …..

[11] 8311/08.

[12] EUT L 396, 30.12.2006, s.1.

[13] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[14] EUT L 396, 30.12.2006.

[15] EUT L 154, 14.6.2007.

[16] EGT L 46, 17.2.1997.

[17] EUT L 270, 21.10.2003.

[18] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[19] EUT L 396, 30.12.2006.