Yttrande från Regionkommittén om:

- "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond", och - "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond"

(1999/C 51/03)

BAKGRUND

- Kommissionens dokument "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond - Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av bilaga II till förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond" (KOM(98) 130 slutlig - 98/0104 (AVC) - 98/0118 CNS) ().

- Rådets beslut av den 19 maj 1998 att i enlighet med artiklarna 130 d och 198 c i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

- Presidiets beslut av den 13 maj 1998 att ge utskott 1 "Regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser" i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

- Det utkast till yttrande (CdR 235/98 rév.) som antogs av utskott 1 den 30 september 1998 (föredragande: Grigórios Apostolákos och Seán O'Neachtain).

- Rådets förordning (EG) nr 1164/94 om inrättandet av en sammanhållningsfond () och kommissionens meddelande Agenda 2000 (KOM(97) 2000 slutlig).

- Regionkommitténs yttranden om sammanhållningspolitiken och miljön (CdR 134/96 fin) () respektive lokala och regionala myndigheters syn på strukturpolitiken (CdR 131/97 fin) ().

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 26:e plenarsession den 18-19 november 1998 (sammanträdet den 19 november) följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Syftet med Sammanhållningsfonden, som inrättades 1994 i enlighet med Maastrichtfördraget, var att hjälpa de medlemsstater som har det sämre ställt att förbereda sig inför EMU och med den budgetdisciplin som detta innebär, samtidigt som man minskar utvecklingsskillnaderna och ökar dessa staters förutsättningar för tillväxt och välstånd. Fonden utgör i grund och botten ett instrument för att kompensera de svagaste medlemsstaterna för de omfattande utgifter de har på grund av de infrastrukturprojekt som krävs för en social och ekonomisk tillväxt samtidigt som de försöker få kontroll över sina budgetunderskott.

1.2. Den 16 mars 1998 offentliggjorde kommissionen ett förslag om ändring av förordning (EG) nr 1164/94 om inrättande av en sammanhållningsfond. Förslaget innebär inte någon genomgripande reform, utan snarare en anpassning av fonden på ett antal nyckelpunkter. Som fastställts i kommissionens meddelande Agenda 2000 skall Sammanhållningsfonden även fortsättningsvis ge stöd till de fyra nuvarande mottagarländer som enligt kriteriet att deras BNP per capita ligger under 90 % av genomsnittet för gemenskapen är berättigade till stöd, dvs. Grekland, Irland, Portugal och Spanien. Sammanhållningsfonden kommer att tilldelas anslag på ca 21 miljarder ecu (1999 års priser) för perioden 2000-2006, uppdelat på 3 miljarder per år.

Ändringar föreslås främst på följande områden:

- De makroekonomiska villkoren kommer att fortsätta gälla. Deltagande medlemsstater måste se till att det inte uppstår onödiga underskott i de offentliga finanserna. Även de stater som deltar i euro-samarbetet måste uppfylla villkor som föreskrivs i stabilitets- och tillväxtpakten. Om det skulle visa sig att dessa villkor inte uppfylls kommer kommissionen att intervenera och avbryta finansieringen.

- Kommissionen föreslår att kompletterande privata finansieringsmöjligheter skall utnyttjas i större utsträckning.

- För att effektivare kunna tillämpa principen om "förorenaren betalar" vill kommissionen kunna anpassa interventionssatsen så att tillämpningen av denna princip inte hämmas.

- Medlemsstaternas ansvar vad gäller den finansiella kontrollen skall stärkas. Medlemsstaterna skall garantera att projekten förvaltas på ett korrekt sätt. Skulle det uppstå oegentligheter åligger det medlemsstaten i fråga att vidta nödvändiga administrativa eller rättsliga åtgärder. Medlemsstaterna ansvarar för att medel som utbetalats på basis av eller i samband med oegentligheter återbetalas.

- För att kunna säkerställa det miljömässigt bästa alternativet kommer man att kräva noggrannare utvärdering av projektalternativ och deras miljökonsekvenser.

- Kommissionen föreslår en förenklad finansiell förvaltning - samtidigt som förvaltningen och kontrollen av utbetalningarna skärps.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommissionens beslut att behålla Sammanhållningsfonden trots genomförandet av EMU välkomnas av Regionkommittén. Den första rapporten om ekonomisk och social sammanhållning inom EU (som utkom i november 1996) visar att de strukturpolitiska åtgärderna har haft en starkt utjämnande effekt. Regionkommittén inser vilken avgörande betydelse som Sammanhållningsfonden haft i synnerhet för konvergensen mellan medlemsstaterna, men är också medveten om att ingen av dessa stater ännu nått upp till tröskeln, dvs. till en BNP på minst 90 % av gemenskapsgenomsnittet.

2.2. Regionkommittén kan konstatera att framsteg har gjorts i sammanhållningsländerna på områdena transport (som är ett viktigt område med tanke på dessa länders perifera läge) och miljötjänster (där dessa länder i vissa fall har släpat efter i fråga om genomförande av EU-direktiv), samtidigt som betydande arbete återstår för att förbättra infrastrukturerna på dessa områden. I några av sammanhållningsländerna uppvisar infrastrukturen fortfarande stora brister. Kravet på fortsatta förbättringar samt konflikten mellan att investera i sådana infrastrukturer och behovet av att hålla tillbaka budgetutgifterna för såväl de som deltar i euro-samarbetet som de som inte deltar (med tanke på bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten) utgör grunden till att Sammanhållningsfonden bör behållas.

2.3. Regionkommittén anser även att Sammanhållningsfonden fortfarande har en roll att spela vad gäller att få till stånd en miljömässigt hållbar utveckling i mottagarländerna. Med hänvisning till att Amsterdamfördraget slår fast att EU skall verka för en hållbar utveckling och skydd av miljön anser Regionkommittén att Sammanhållningsfonden utgör ett nyckelinstrument för att ta till vara medlemsstaternas intressen på områdena miljöskydd (främst skydd och förvaltning av vattenresurserna) och insamling, hantering och återvinning av avfall.

2.4. Regionkommittén är införstådd med att de föreslagna ändringarna görs med tanke på effektivitet, balans och ökat miljöskydd samt att ändringarnas blygsamma omfattning är ett uttryck för att verksamheten inom ramen för Sammanhållningsfonden hittills varit förhållandevis framgångsrik. Regionkommittén ifrågasätter dock utvecklingen på ett antal punkter: allmänna finansieringsaspekter, ökat utnyttjande av privat finansiering, vissa aspekter av "förorenaren betalar"-principen samt en del av de föreslagna ändringarna vad gäller finansiell förvaltning.

2.5. En del av de föreslagna ändringarna i förordningen innebär en utökning av sammanhållningens miljödimension. Regionkommittén ger sitt fulla stöd för att kravet på att fullständiga miljökonsekvensbedömningar skall utföras för projekten skärps, att varje alternativ undersöks tillfredsställande samt att man försöker införa lämpliga skattemässiga åtgärder och avgifter som innebär att kostnader på grund av föroreningar och miljöskador betalas av dem som bär ansvaret för dessa.

2.6. Regionkommittén är införstådd med att insatser för att främja tillväxt och konvergens vad gäller produktiviteten och reallönenivåerna i sammanhållningsländerna kan utgöra ett hot mot miljön. Kommittén vill dock framhålla att sammanhållningsländerna redan har reella kostnader för att försöka balansera denna tillväxt med miljöskyddsåtgärder. Samtidigt som Regionkommittén välkomnar en ökad betoning på "förorenaren betalar"-principen anser man att det behövs fler riktlinjer om hur detta skall genomföras i praktiken.

2.7. Regionkommittén är medveten om att ändringarna på det finansiella området har föreslagits med tanke på ökad effektivitet och förenkling, men menar dock att de föreslagna ändringarna kan få konsekvenser för lokala och regionala myndigheter i egenskap av verkställande organ.

2.8. Regionkommittén ser med särskild oro på en eventuell skyldighet att återbetala oanvända medel från Sammanhållningsfondens budget. Regionkommittén anser att villkoren i denna bestämmelse bör ses över så att oanvända medel kan dirigeras om till andra lämpliga sammanhållningsprojekt.

2.9. Regionkommittén noterar att kommissionen föreslår en ändring av inte bara förordning (EG) nr 1164/94 (något som kräver enhällighet i rådet) utan även av bilagorna (vilket kräver kvalificerad majoritet). Det är Regionkommitténs förhoppning att en ändring av bilagorna inte kommer att undergräva Sammanhållningsfondens syfte genom att sådana ändringar införs som inte kan antas enhälligt av rådet.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Sammanhållningsfondens räckvidd och verksamhet (artikel 2)

3.1.1. Regionkommittén delar visserligen uppfattningen att kriteriet för stödberättigande skall tillämpas strikt, men anser att det kan komma att bli nödvändigt med övergångsbestämmelser efter år 2003. Till skillnad mot de reformerade strukturfonderna ger de nuvarande bestämmelserna för Sammanhållningsfonden inget utrymme för en gradvis avveckling av stödet och det föreskrivs att stödet kommer att avbrytas inte bara för nya projekt utan även för stadier i ett projekt (då ett viktigt projekt delats upp i stadier) så snart som kriteriet för berättigande överskridits. Kommittén menar att ett abrupt avbrytande av stöd från Sammanhållningsfonden kan få negativa följder i många regioner. Det vore eventuellt lämpligt att efter den granskning som skall genomföras efter halva tiden år 2003 införa en övergångsperiod då stödet gradvis avvecklas. Därmed skulle sammanhållningsländerna skyddas mot en ekonomisk och social chock, deras framsteg befästas och en anpassning till nya förhållanden underlättas. Genom att införa vissa begränsade övergångsvillkor efter år 2003 kan man säkra de framsteg som gjorts i sammanhållningsländerna.

3.2. Villkorat stöd (artikel 6)

3.2.1. Regionkommittén ställer sig bakom kommissionens fortsatta betoning på villkorat stöd. Kommittén anser att det finns behov av fortsatta makroekonomiska åtgärder med inriktning på stabilitet och tillväxt. Principen om villkorat stöd måste tillämpas utan att utvecklingen i sammanhållningsländerna störs.

3.3. Ökat utnyttjande av privat finansiering som komplement

3.3.1. Regionkommittén skulle godta att de föreslagna förändringarna av förordningen skulle säkerställa att man i större utsträckning använder privat finansiering i storskaliga projekt som kan generera inkomster. Detta skulle öka hävstångs- och multiplikatoreffekten av gemenskapens finansiering. Regionkommittén anser det vara nyttigt att uppmuntra privata investeringar för att på så sätt göra strukturpolitiken effektivare och främja multiplikatoreffekten. ReK har redan poängterat detta i sitt yttrande om regionernas och kommunernas åsikter om utformningen av den europeiska strukturpolitiken ().

3.3.2. Regionkommittén önskar dock poängtera att de privata och regionala/lokala aktörernas intressen kan vara olika och att detta kan utgöra ett hinder för privat finansiering. Det är ofta svårt att uppmuntra sådana investeringar i transport- och miljörelaterade tjänster i mera avlägsna delar av länder. Man bör också säkerställa att det finns ett skäligt utbud av infrastruktur och tjänster och man bör notera att lokala och regionala myndigheter i vissa fall har de bästa förutsättningarna att finansiera och upprätthålla denna form av infrastruktur.

3.3.3. Regionkommittén anser att man bör främja partnerskap mellan privata och offentliga aktörer men att besluten om huruvida projekten kan generera inkomster och lämpar sig för privata engagemang, trots en positiv syn på dessa partnerskapsåtaganden, skall fattas på medlemsstatsnivå i samarbete med de berörda lokala och regionala myndigheterna.

3.4. Miljöaspekter: Effektivare tillämpning av principen förorenaren betalar (artikel 7) och effektivare utvärdering av alternativ och miljökonsekvenser (artikel B)

3.4.1. Regionkommittén anser att en framgångsrik sammanhållningspolitik förutsätter att man skyddar och förbättrar miljön samt att man minskar de miljöskillnader som råder mellan olika regioner. Därför välkomnar ReK den ökade betoningen av miljöaspekter i Sammanhållningsfonden.

3.4.2. I detta sammanhang upprepar Regionkommittén sin synpunkt, som framfördes i yttrandet om sammanhållningspolitiken och miljön (), om att det för att uppnå en miljömässigt hållbar utveckling är viktigt att kommissionen säkerställer att 50/50-fördelningen mellan investeringar i miljö- och transportinfrastruktur upprätthålls och efterföljs. För att garantera att hänsyn tas till de särskilda behoven och förhållandena i varje region måste man dock även fortsättningen kunna göra undantag i väl motiverade fall och tillämpa förordningen med viss flexibilitet i fråga om lika fördelning.

3.4.3. Kommittén välkomnar ändringarna som gör det möjligt för kommissionen att anpassa Sammanhållningsfondens stödnivåer i syfte att främja principen om att förorenaren betalar. Detta minskar motviljan i sammanhållningsländerna mot att tillämpa korrekt prissättningspolitik.

För att kunna analysera den nya betoningen i förordningen av principen om att förorenaren betalar måste dock vissa aspekter klargöras. För det första behövs det klarare regler om fastställandet av stödsatsen. Beslutet om stödsatsen borde fattas i samråd med medlemsstaten och de berörda regionala och lokala myndigheterna. För det andra, trots att principen om att förorenaren betalar är ett centralt element i unionens gällande miljöpolitik, skulle den totala tillämpningen av principen om att förorenaren betalar kunna vara betungande för flera sammanhållningsländer där man har tillämpat avgifter endast i mindre utsträckning. ReK anser därför att tillämpningen av principen "förorenaren betalar" måste betraktas som obligatorisk, men att det också i fortsättningen måste vara möjligt att göra undantag för fall där det är uppenbart att de lokala förhållandena ännu inte medger att principen genomförs (fullt ut).

Med hänsyn till dessa synpunkter skulle Regionkommittén gärna få närmare besked om hur kommissionen kommer att verkställa detta element i förordningen. Regionkommittén anser att man borde införa riktlinjer på gemenskapsnivå om principen om att förorenaren betalar och om hur denna skall tillämpas i olika projekt.

3.4.4. Regionkommittén anser att förslagen i den ändrade förordningen om att införa mera omfattande utvärderingar av icke valda alternativ samt miljöpåverkan kan medverka till att säkerställa att utvecklingen av infrastrukturen och ekonomin inte sker på bekostnad av en orörd miljö. Regionkommittén finner dock att en fullständig och komplett utvärdering av olika alternativ kunde ha negativa ekonomiska och personalrelaterade följder för lokala och regionala myndigheter och därför önskar kommittén att man skulle sätta upp riktlinjer om hur många alternativ som skall utvärderas samt hur omfattande dessa utvärderingar skall vara.

3.5. Finansiell kontroll (artikel 12)

3.5.1. Regionkommittén välkomnar de föreslagna ändringarna som förbättrar möjligheten att tillämpa subsidiaritetsprincipen. Man har konstaterat att decentralisering av makt också medför större ansvar för medlemsstaterna.

3.6. Begrepp som bör klargöras (artikel A)

3.6.1. Bestämmelserna om genomförande kommer att ändras så att de också omfattar definitioner av sådana begrepp som projekt, grupper av projekt och projektstadier. Regionkommittén välkomnar detta klargörande och hoppas att det förenklar finansieringen av stora projekt och att det ger upphov till ett mera strategiskt synsätt vid tillhandahållandet av infrastruktur i medlemsstaterna.

3.6.2. Regionkommittén betonar dock att ett antal projekt, i synnerhet vad gäller miljöfrågor, har haft en stor betydelse för miljökvaliteten trots att de har varit småskaliga p.g.a. situationen i flera sammanhållningsländer. Det finns sålunda ett behov av att säkerställa att ovannämnda definitioner inte äventyrar finansieringen av mindre men synnerligen viktiga projekt (som behandlas i artikel 10 punkt 3 i förordning (EG) nr 1164/94). Vi föreslår därför att punkt 2(a) i artikel A som definierar begreppet projekt skall ändras så att ett projekt bör uppfylla alla kriterier i artikel 10.5 i förordning (EG) nr 1164/94 och inte endast kriteriet i första strecksatsen i nämnda artikel såsom kommissionen föreslår. Detta kommer att säkerställa att man vid definitionen av ett projekt inte endast bedömer dess ekonomiska och sociala fördelar utan att man också tar hänsyn till de lokala myndigheternas egna prioriteringar och projektets bidrag till och förenlighet med andra gemenskapsåtgärder.

3.7. Finansiell förvaltning (artiklarna C och D)

3.7.1. Regionkommittén ser positivt på att man skall ändra förordningen om Sammanhållningsfonden och inte ersätta förordningen med en ny samt att man skall bibehålla den administrativa delen huvudsakligen intakt. Detta kommer att göra det möjligt att inleda den nya perioden friktionsfritt vilket resulterar i att förordningen kan tillämpas oavbrutet ända från att den ursprungligen infördes år 1994.

3.7.2. Regionkommittén välkomnar kommissionens förslag om att man skall presentera budgetåtaganden i början av varje budgetår. Detta kommer att frånta en del av den osäkerhet som hänför sig till stödåtaganden; det gör det möjligt för lokala och regionala myndigheter att bättre samordna sina egna budgetlinjer och det ger personerna i planeringsprocessen en förhållandevis klar uppfattning om hur mycket ekonomiskt stöd de kan förvänta sig från gemenskapen.

3.7.3. Kommissionen föreslår att man skall införa åtgärder som sanktionerar projekt som inte genomförs, så att medel som har tilldelats sådana projekt skall kunna återutdelas. Den ändrade förordningen gör det möjligt att återta finansieringen från ett projekt som inte har inletts inom två år från det uppskattade inledningsdatumet, med undantag för välgrundade fall. Regionkommittén instämmer i att det finns ett behov av en strängare kontroll av inledningsdatum för projekt och av att säkerställa möjligheten att medlen kan återutdelas. Detta är viktiga förutsättningar för ett effektivt utnyttjande av medlen och för stödens fortsatta legitimitet.

Regionkommittén framhåller att lokala och regionala myndigheter kan stöta på svårigheter och förseningar vid planeringen och den juridiska behandlingen av större infrastrukturprojekt samt vid tvångsinlösen och hörande av allmänheten. Oförutsedda förseningar kan i synnerhet uppstå då tredje parter blandar sig in i förfarandet, varvid inledningsdatum för projektet kan förskjutas.

Regionkommittén anmodar kommissionen att med hänsyn till dessa svårigheter förbinda sig att ta hänsyn till de särskilda omständigheterna kring varje enskilt projekt och att tillämpa detta förslag på ett flexibelt sätt.

3.7.4. I ändringarna föreslås att utbetalningar inte får gynna projektets första år. Kommissionen föreslår att man under det första året får betala ut ett förskott på högst 10 %. Regionkommittén finner att sänkningen av det högsta möjliga första förskottet från 50 % till 10 % kan - vid projektets inledningsskede - anstränga statsbudgeter och regionala och lokala myndigheters budgeter (i synnerhet de med knappa resurser).

3.7.5. Regionkommittén anser också att summan som överförs som sista betalning (20 % i de flesta fall, 10 % i viktiga projekt) ger upphov till en orimlig belastning på lokala myndigheters budgeter.

3.7.6. Regionkommittén anser att perioden på "två månader efter mottagandet av en godtagbar ansökan", inom vilken kommissionen skall betala ut stödet, bör vara bindande och inte gälla "i allmänhet".

3.7.7. I ändringarna av förordningen föreslås att utbetalningarna efter det första förskottet skall betalas/ersättas mot redovisning av styrkta kostnader. Ersättningarna kommer att förutsätta att projektet uppfyller vissa fastställda villkor som bl.a. omfattar en bedömning hur projektet framskrider med hänsyn till vissa specificerade granskningspunkter. Kommittén finner att den mera omfattande finansiella förvaltningen och kontrollen kan öka trycket på lokala och regionala myndigheter med hänsyn till de snäva tidsramarna man nu fastställer för rapporteringen samt med hänsyn till hur mycket mer detaljerade dessa rapporter bör vara. Även om Regionkommittén inser fördelarna med närmare granskning och mer detaljerade rapporter skulle kommittén nog hävda att de föreslagna tidsgränserna orättmätigt kommer att belasta lokala och regionala myndigheters administrativa och ekonomiska resurser.

3.8. Övervakning och utvärdering (Artikel F)

3.8.1. Regionkommittén betonar vikten av att regionala och lokala myndigheter deltar i övervakningskommittéerna. Det är av avgörande betydelse att övervakning och utvärdering ses som ett uttryck för partnerskap (som inom strukturfonderna) och att lokala och regionala myndigheter görs delaktiga i alla faser av Sammanhållningsfonden från det att man bestämmer prioriteringsordning till övervakning och utvärdering.

3.8.2. Med tanke på de omfattande kostnader som övervakning och utvärdering av projekt under Sammanhållningsfonden innebär för nationella, regionala och lokala myndigheter skulle Regionkommittén gärna se att delar av dessa utgifter kan ses som stödberättigade.

3.8.3. Regionkommittén välkomnar den ytterligare informationen om fondens effekter på sysselsättningen som en del av kommissionens årliga rapport om fonden.

4. Slutsatser

4.1. Regionkommittén välkomnar med tillfredsställelse en fortsättning av Sammanhållningsfonden och är övertygad om att den kommer att fortsätta att spela en betydelsefull roll när det gäller att åtgärda det underskott i infrastruktur som råder i de fyra medlemsstater som får medel från fonden. ReK välkomnar också beslutet att förändra och inte ersätta den nuvarande förordningen och anser att detta kommer att möjliggöra en friktionsfri övergång mellan de två finansieringsperioderna.

4.2. ReK välkomnar den större tonvikten på partnerskap mellan den privata och den offentliga sektorn men anser att beslut angående projekts möjligheter att generera inkomster och hur lämpliga de är som mottagare av privat finansiering skall göras på medlemsstatsnivå i samråd med de berörda lokala och regionala myndigheterna.

4.3. Regionkommittén rekommenderar att riktlinjer införs om hur principen "förorenaren betalar" skall tillämpas. ReK rekommenderar också att principen "förorenaren betalar" - trots det värde för miljön som principen har - inte bör vara ett krav för alla projekt och att det måste vara möjligt att göra undantag för fall där tillämpning av principen förorsakar problem som inte står i proportion till fördelarna.

4.4. För att få allmänhetens stöd för principen "förorenaren betalar", särskilt på det inrikespolitiska planet, vill Regionkommittén uppmana kommissionen att stöda finansiering av information och projekt som skall öka medvetenheten (antingen från andra källor eller från fondens tekniska bistånd). Detta skulle uppmuntra förändringar i producent- och konsument-beteende vilket är en mycket viktig faktor i införandet och handhavandet av marknadsbaserade instrument.

4.5. Regionkommittén anser att den framtida finansieringen av småskaliga projekt skall säkerställas. ReK:s argument är att oavsett behovet att finansiera stora projekt och säkerställa ett strategiskt arbetssätt vad gäller projektutveckling, kan ett antal småskaliga projekt vara av speciell vikt för sammanhållningsländerna. Det är av avgörande betydelse att de lokala förvaltningarna fastställer sina egna prioriteringar vad gäller detta.

4.6. Regionkommittén är bekymrad över kommissionens beslut att dra bort icke använda medel från Sammanhållningsfonden. Regionkommittén anser att detta ärende behöver ges mer eftertanke. Regionkommittén är övertygad om att icke använda medel bör överföras till andra sammanhållningsprojekt.

4.7. Regionkommittén vill uttrycka sin oro vad gäller det sänkta taket för förskottsutbetalningar till projekt från 50 % till 10 %. ReK uppmanar kommissionen att överväga att öka de föreslagna förskottsutbetalningarna från 10 % till 30 %, för att säkerställa att tillräckliga medel finns tillgängliga i projektens inledningsskede.

4.8. ReK anser vidare att de belopp som hålls inne som slutlig betalning inte skall uppgå till mer än 5 %. Detta skulle säkerställa att finansiering finns tillgänglig under arbetets gång och skulle underlätta genomförandet av projekt.

4.9. ReK är överens med kommissionen om att det är rimligt att finansieringen dras in för de projekt som inte startat senast två år efter deras förväntade startdatum. ReK stöder dock kommissionens synpunkt att detta i välmotiverade fall inte skall behöva inträffa och vill uppmana kommissionen att bedöma varje projekt enskilt och flexibelt.

4.10. I och med den ökade bedömningen, övervakningen och utvärderingen som skisseras i den ändrade förordningen, skulle Regionkommittén välkomna möjligheten att räkna med sådan bedömning, övervakning och utvärdering som utgifter som är berättigade till samfinansiering av Sammanhållningsfonden.

4.11. Regionkommittén vill uppmana kommissionen att säkerställa att de lokala och regionala myndigheterna involveras i alla fondens faser från det att man sätter upp prioriteringar till övervakning och uppföljning.

4.12. Slutligen, mot bakgrund av de förfaranden som beskrivs i förordningen för att ändra både förordningen och dess bilagor, skulle ReK vilja ha en försäkring att förändringar av bilagorna inte kommer att undergräva Sammanhållningsfondens filosofi genom att förändringar införs utan att bli föremål för enhällig omröstning i rådet.

4.13. Regionkommittén uppmanar kommissionen att se över förslaget till ändring av förordningen om inrättandet av en sammanhållningsfond tillsammans med förslaget till rådets förordning om ändring av bilaga II till denna förordning och i och med detta beakta Regionkommitténs förslag.

Bryssel den 19 november 1998.

Regionkommitténs ordförande

Manfred DAMMEYER

() EGT C 159, 26.5.1998, s. 7.

() EGT L 130, 25.5.1994, s. 1.

() EGT C 34, 3.2.1997, s. 22.

() EGT C 64, 27.2.1998, s. 5.

() CdR 131/97 fin. - EGT C 64, 27.2.1998, s. 5.

() CdR 134/96 fin. - EGT C 34, 3.2.1997, s. 22.