[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 25.1.2006

KOM(2006) 23 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Tematiskt program för främjande av demokrati och mänskliga rättigheter i världen inom ramen för den kommande budgetplanen för perioden 2007–2013

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Bakgrund 3

2.1. Analys av temat 3

2.2. Den gällande ramen för politik och samarbete 4

2.3. Erfarenheter från det europeiskt initiativ för demokrati och mänskliga rättigheter 5

2.4. Varför ett tematiskt program är motiverat 6

3. Huvuddragen i det tematiska programmet för främjande av demokrati och de mänskliga rättigheterna i världen 7

3.1. Omfattning och mål 7

3.2. Riktlinjer och prioriteringar 8

3.2.1. Att öka respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna där de är mest i farozonen och ge stöd till och visa solidaritet med offer för förtryck eller våld 8

3.2.2. Att stärka det civila samhällets roll i fråga om främjande av de mänskliga rättigheterna och demokratiska reformer genom att stödja konfliktförebyggande och genom att bredda det politiska deltagandet och den politiska representationen 9

3.2.3. Att stärka de internationella systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och främjande av demokrati 10

3.2.4. Att bygga upp förtroende för den demokratiska valprocessen genom vidareutveckling av valövervakning 11

3.3. Principer för planeringen 12

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Tematiskt program för främjande av demokrati och mänskliga rättigheter i världen inom ramen för den kommande budgetplanen för perioden 2007–2013

1. INLEDNING

Med målet att rationalisera och förenkla den nuvarande lagstiftningen som reglerar gemenskapens yttre åtgärder har Europeiska kommissionen föreslagit sex nya instrument inom budgetplanen för 2007–2013. Tre instrument (humanitärt bistånd, stabilitet och makroekonomiskt bistånd) är av övergripande natur för att tillgodose särskilda behov och omständigheter. Tre instrument (instrumentet inför anslutningen, stöd till den europeiska grannskapspolitiken och utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete) har utformats för genomförandet av särskilda politiska initiativ och har fastställda geografiska täckningsområden. I framtiden kommer dessa instrument att utgöra rättslig grund för gemenskapens utgifter till programmen för externt samarbete, däribland de tematiska programmen, och kommer att ersätta de gällande tematiska förordningarna.

Enligt dessa förslag ger de tematiska programmen ett särskilt mervärde och omfattar aktiviteter som kompletterar de geografiska programmen, som förblir den viktigaste ramen för gemenskapens samarbete med tredjeländer[i].

Kommissionen har förbundit sig att inleda diskussioner med Europaparlamentet och rådet om omfattningen, målen och prioriteringarna för varje tematiskt program på grundval av formella meddelanden till de båda institutionerna. Denna process kommer att mynna ut i de politiska riktlinjerna för de följande etapperna av planeringen, framför allt de tematiska strategidokument som ska utarbetas enligt bestämmelserna för de ovannämnda instrumenten.

Detta meddelande behandlar det tematiska programmet för främjande av demokrati och de mänskliga rättigheterna i världen. Det bygger vidare på de synpunkter som framkommit vid ett offentligt samråd som kommissionen anordnat[ii]. Samråden kommer att fortsätta under de kommande etapperna av planeringen. I samarbete med Europaparlamentet, medlemsstaterna och partnerorganisationer som arbetar med det tematiska programmet kommer kommissionen också att försöka uppnå en bredare reflexion och debatt om EU:s roll för demokratisering och främjande av de mänskliga rättigheterna[iii].

2. BAKGRUND

2.1. Analys av temat

Demo krati och skyddet av de mänskliga rättigheterna är universella värden som eftersträvas för sin egen skull. De anses också vara nödvändiga för att effektivt arbeta med fattigdomsbekämpning och uppnå millennieutvecklingsmålen. De är ett vitalt redskap för konfliktförebyggande och konfliktlösning och en nödvändig förutsättning för att bekämpa terrorism[iv]. Demokratiska ansvarsprocesser är också nyckelfaktorer för att garantera insyn i den offentliga sektorns arbete och bekämpa korruption.

Demokrati och skyddet av de mänskliga rättigheterna är oupplösligt sammankopplade: de grundläggande friheterna yttrandefrihet och föreningsfrihet är en förutsättning för politisk pluralism och den demokratiska processen, medan demokratisk kontroll och maktdelning är viktiga för ett oberoende rättsväsen och rättsstaten, vilka i sin tur krävs för ett effektivt skydd av de mänskliga rättigheterna. De mänskliga rättigheterna kan ses i ljuset av allmänt accepterade internationella normer, medan demokrati måste ses som en process, något som växer fram inifrån och som rör alla delar av samhället och en rad institutioner som bör garantera deltagande, representation, lyhördhet och ansvarighet. Uppgiften att bygga och bevara en kultur för de mänskliga rättigheterna och att få demokratin att fungera för medborgarna – vilket är särskilt angeläget och svårt i framväxande demokratier – är i själva verket en utmaning utan slut som först och främst tillkommer folket i det berörda landet.

På senare år har vi upplevt växande förväntningar, ett ökande engagemang och en öppnare debatt om främjande av demokrati och mänskliga rättigheter på alla nivåer. Det har gjorts framsteg, i synnerhet tack vare en mobilisering av det lokala civila samhället och internationella påtryckningar: många länder har rört sig mot öppnare samhällen och rättvisare val. Det finns större engagemang och ökad medvetenhet hos allmänheten samt mer lagstiftning och bättre tillämpning av denna i en rad människorättsfrågor; i utvecklingsstrategier läggs mer vikt vid lokalsamhällena, och de bidrar till att öka de svagas och marginaliserades delaktighet. Det återstår emellertid många utmaningar: politiska eliter tar alltför sällan ansvar och lyssnar inte på medborgarnas förväntningar och de hemfaller ibland åt förtryck av oliktänkande och oppositionella. Etniska och religiösa motsättningar och klassmotsättningar i samhället kan förvärras snarare än kanaliseras i den demokratiska debatten, vilket sår fröet till konflikter och underminerar pluralism och respekt för de mänskliga rättigheterna.

Demokrati- och människorättsfrågor har blivit ett ständigt inslag i EU:s utrikespolitik och yttre åtgärder i form av politisk dialog och krav och genom att dessa frågor integreras i samarbetsprogrammen och i särskilda projekt. Omfattande människorättsbaserade utvecklingsstrategier[v] blir allt vanligare, liksom stöd till samhällsuppbyggnad, ”god offentlig förvaltning” och utveckling av det civila samhället. Det rör sig om utvecklingspolitik där man ser till att partnerlandet tar ansvar för utvecklings- och demokratiseringsprocessen med deltagande av regeringar och alla ledande lokala aktörer, däribland parlamenten.

Säkerhetsfrågor och kampen mot terrorismen har tenderat att dominera den internationella dagordningen, men detta har även lett till att man börjat framhålla våldets grundorsaker och betydelsen av att garantera de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och en deltagande demokrati för att undvika att alienera samhällsgrupper och skapa osäkra förhållanden. Genom konfliktförebyggande har alltså en ny dimension tillkommit i utvecklingsstrategierna och i arbetet med det civila samhället.

2.2. Den gällande ramen för politik och samarbete

EU:s politik till stöd för demokrati och mänskliga rättigheter i tredjeländer har genom åren utformats och vidareutvecklats i kommissionsmeddelanden, resolutioner från Europaparlamentet och rådsslutsatser. Enligt mandaten i fördragen[vi] är målet att utveckla och befästa demokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna nu ett inslag i allt samarbete med tredjeländer.

Människorättsfrågorna står högt på dagordningen och de tas upp i en årlig EU-rapport om de mänskliga rättigheterna, särskilda kommissionsmeddelanden, resolutioner och rapporter från parlamentet och gemensamma ståndpunkter från rådet avseende specifika människorättsfrågor[vii]. Rådet har också framhållit vikten av integrering av mänskliga rättigheter och demokratisering i utrikespolitiken och de yttre åtgärderna och betydelsen av dialog med det civila samhället. I utvidgningsprocessen har Köpenhamnskriteriet i fråga om ”stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter” särskild tyngd inom föranslutningsstrategin. Dessa mål kommer igen på olika sätt i stabiliserings- och associeringsprocessen[viii] och i den europeiska grannskapspolitiken[ix]. I Cotonouavtalet och i EU:s politik om styre och utveckling[x] ingår skydd och främjande av mänskliga rättigheter och demokrati som aspekter som ska integreras i landstrategier, dialoger och andra relevanta instrument. Detta återspeglades nyligen i samförståndet om EU:s utvecklingspolitik[xi], EU:s Afrikastrategi[xii] och kommissionens senaste förslag som rör EU:s förbindelser med Latinamerika[xiii].

Verktygen för genomförandet av EU:s politik för demokrati och mänskliga rättigheter sträcker sig från politisk dialog och diplomati till olika instrument för ekonomiskt och tekniskt samarbete. Det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR) har till specifik uppgift att bidra till att uppnå människorätts- och demokratimål på internationell och nationell nivå, och komplettera åtgärder inom gemenskapens olika nationella och regionala samarbetsprogram. Initiativet bygger för närvarande på två förordningar[xiv] och den politiska ramen läggs fast i kommissionens meddelande från 2001[xv] och tillhörande ståndpunkter från rådet och Europaparlamentet[xvi] (se 2.3).

Med en växande roll för gemenskapen i fråga om krishantering på senare år har aspekter på mänskliga rättigheter och demokrati även betonats i konfliktförebyggande, fredsskapande operationer och återuppbyggnad efter konflikter. Mekanismen för akuta ingripanden[xvii], som också arbetar med det civila samhället och andra lokala aktörer inom mänskliga rättigheter och demokratibyggande, kompletterar det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter genom att stödja akuta insatser som svar på verkliga eller potentiella konfliktsituationer.

2.3. Erfarenheter från det europeiskt initiativ för demokrati och mänskliga rättigheter

Det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter har sedan sin tillblivelse vidareutvecklats och har dokumenterats och utvärderats flera gånger[xviii]. Med utgångspunkt i förmågan att agera utan krav på värdregeringens medgivande, som är dess styrka, har initiativets huvudverksamhet varit att hjälpa det civila samhället att främja mänskliga rättigheter och demokrati. Dess partner är främst internationella och lokala civilsamhällesorganisationer[xix], men omfattar även internationella mellanstatliga organ med särskild sakkunskap.

Det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter har försökt att ta upp en rad teman som speglar EU:s riktlinjer för människorättsfrågor[xx], men även andra specifika mål, uppdrag och förslag från rådet och parlamentet, som främst rör de mänskliga rättigheterna[xxi]. Fokus har legat på ”enfrågeprojekt”, som bedöms från fall till fall. Även om deras gemensamma effekter eller synergieffekter på nationell nivå inte har varit uppenbara, har de flesta projekt, sett enskilt, varit av hög kvalitet och uppnått positiva resultat, ofta under svåra förhållanden.

Skilt från arbetet med det civila samhället har det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter gett betydande stöd till internationella instrument och mekanismer för mänskliga rättigheter och det internationella straffrättsliga systemet, inklusive Internationella brottmålsdomstolen (ICC) och andra tillfälliga internationella brottmålsdomstolar. Detta är i överensstämmelse med EU:s politiska mål[xxii] och speglar EU:s starka engagemang för multilateralism.

Det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter har även varit det instrument genom vilket kommissionen har utvecklat EU:s roll som en av de ledande aktörerna i fråga om valövervakning, utifrån de principer och förfaranden som lades fast i meddelandet om EU:s stöd till och övervakning av val från och som rådet godkände 2001[xxiii].

Inom det nuvarande programmet för det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter för 2005–2006 samlas dessa olika slags åtgärder inom fyra övergripande ”kampanjer” – främjande av rättvisa och rättsstatsprincipen, av en kultur för mänskliga rättigheter, av den demokratiska processen, samt av jämlikhet, tolerans och fred[xxiv]. Det omfattar 68 länder, där det bedrivs mikroprojekt i 54 av dem (främjande av deltagande från lokala civilsamhällesorganisationer).

En mängd uppdrag och höga förväntningar har lett till en än bredare uppsättning av mål, frågor och berättigade länder för det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, medan den stora överinteckningen[xxv] har ökat trycket på att prioritera hårdare och se till att projekten kompletterar nationella program bättre. För det nya tematiska programmet finns det möjlighet att se över och finslipa målen och metoderna för att lägga fast prioriteringar.

2.4. Varför ett tematiskt program är motiverat

Ett separat tematiskt program som är gemensamt för alla fyra nya instrument är motiverat, eftersom främjande av demokrati och mänskliga rättigheter finns bland målen och de berättigade åtgärderna för de tre geografiska instrumenten (europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet, instrumentet för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete och instrumentet inför anslutningen) samt även för stabilitetsinstrumentet. Möjligheter till specifika interventioner kommer att uppstå inom ramen för de geografiska programmen. Demokrati och mänskliga rättigheter är typiska frågor av globalt intresse och relevans. Därför uppstår ett behov för gemenskapen att ha kapacitet att utforma och stödja specifika mål och åtgärder på internationell nivå som varken är geografiskt kopplade eller krisrelaterade[xxvi]. Dessutom kräver globala kampanjer i fråga om mänskliga rättigheter och demokrati ett transnationellt tillvägagångssätt och kan inbegripa operationer både inom EU och i en rad partnerländer[xxvii]. För operationer såsom EU:s valövervakning krävs ett enda tematiskt program för att garantera konsekvens i politiken, ett enhetligt förvaltningssystem och gemensamma standarder för verksamheten.

Den handlingsfrihet som ett tematiskt program ger är viktigt för samarbetet med det civila samhällets organisationer på nationell nivå, framför allt när det gäller demokrati- och människorättsfrågor. Ett tematiskt program har även flexibiliteten och förmågan att bemöta ändrade förhållanden eller att främja innovation, i motsats till den långsiktiga planeringen för de geografiska programmen. Då programmet är gemensamt för alla fyra instrument och därmed interkontinentalt i omfattning kan det även erbjuda fördelar i form av ökad trovärdighet för partnerorganisationer och extra synlighet för EU.

3. HUVUDDRAGEN I DET TEMATISKA PROGRAMMET FÖR FRÄMJANDE AV DEMOKRATI OCH DE MÄNSKLIGA RÄTTIGHETERNA I VÄRLDEN

3.1. Omfattning och mål

Det övergripande målet för det nya tematiska programmet, som ger kontinuitet med och bygger vidare på erfarenheterna från det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, är att bidra till att utveckla och befästa demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna i tredjeländer, i enlighet med EU:s politik och riktlinjer. Programmets omfattning är global, och gäller en liknande rad frågor och länder som det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, men är ändå mer strategiskt och flexibelt än detta. Det ska fortsätta att vara ett komplement till de geografiska programmen och i synnerhet stödja en integrerad syn på demokratibyggande och skyddet av de mänskliga rättigheterna med en koppling till säkerhet och utveckling. Tonvikten ligger på stöd till det civila samhället så att det kan bli en effektiv kraft för dialog och reform. Programmet ska därför främst arbeta med och via det civila samhället. Detta ska, liksom när det gäller det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, ge programmet dess specifika profil.

De två strategiska målen för programmet är följande:

- Att öka respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna där de är mest i farozonen och ge stöd till och visa solidaritet med offer för förtryck eller våld

- Att stärka det civila samhällets roll i fråga om främjande av de mänskliga rättigheterna och demokratiska reformer genom att stödja konfliktförebyggande och genom att bredda det politiska deltagandet och den politiska representationen

Programmet ska inte kräva något godkännande från regeringarna i de berörda länderna och ska ge särskilt ekonomiskt och tekniskt bistånd till operationer som inte kan genomföras på ett lämpligt eller effektivt sätt inom andra EG-program[xxviii]. Det ska ha förmåga att stödja verksamhet på internationell, regional, nationell och lokal nivå. Inom EU ska det även kunna stödja verksamhet med direkt anknytning till brott mot de mänskliga rättigheterna i tredjeländer, exempelvis hjälp till rehabilitering av tortyroffer från tredjeländer.

Programmet har en konfliktförebyggande- och konfliktlösningsdimension och ska på lämpligt sätt interagera med de insatser för krishantering som föreslås inom det nya stabilitetsinstrumentet. Det kompletterar de geografiska programmen och de andra tematiska programmen, i synnerhet de som rör icke-statliga aktörer, mänsklig och social utveckling och migration och asyl, vilka integrerar skyddet av de mänskliga rättigheterna och understödjer den demokratiska processen på olika sätt[xxix].

Programmet ska ha som ett kompletterande mål att spegla EU:s fortsatt starka engagemang i multilateralt samarbete i fråga om demokrati och mänskliga rättigheter:

- Att stärka de internationella systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och främjande av demokrati

Slutligen kommer programmet, precis som var fallet med det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, att omfatta valövervakning, som även fortsättningsvis kommer att vara ett betydelsefullt område för EU:s verksamhet till stöd för demokrati och mänskliga rättigheter. Det tematiska programmet utgör ramen för en enda, enhetlig politik och ledning av EU:s uppdrag för valövervakning i världen med följande mål:

- Att bygga upp förtroendet för den demokratiska valprocessen genom vidareutveckling av valövervakning

3.2. Riktlinjer och prioriteringar

3.2.1. Att öka respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna där de är mest i farozonen och ge stöd till och visa solidaritet med offer för förtryck eller våld

Det allmänna syftet enligt detta strategiska mål är att vidga den politiska sfär där det civila samhället kan utvecklas, bidra till pluralismen i samhället och främja de mänskliga rättigheterna och demokrati. Fokus ligger på situationer där det råder allvarlig brist på grundläggande friheter, där det är svårt för det civila samhället att verka och där det finns litet utrymme för politisk pluralism. I vissa länder är det staten som förtrycker, i andra hotas grundläggande friheter och mänskliga rättigheter till följd av en svag stat, en stat i sammanbrott eller våldsamma konflikter. Sådana situationer kan uppstå i länder som EU ännu inte har några avtalsreglerade förbindelser med eller i partnerländer med vilka det allmänna samarbetet delvis eller helt är avbrutet eller i andra svaga stater och svåra partnerskap[xxx].

Tonvikten ligger på främjande av de grundläggande yttrande- och föreningsfriheterna och skyddet av människorättsförsvarare, eftersom dessa är grundförutsättningarna för normal verksamhet inom det civila samhället och för alla steg i riktning mot demokrati[xxxi]. Åtgärderna bör, där så är möjligt, präglas av ett holistiskt förhållningssätt, där man framhåller kopplingarna mellan de olika friheter som ligger till grund för ett öppet samhälle och grundprincipen att ”alla mänskliga rättigheter är universella, odelbara och beroende av varandra och sammanhängande”[xxxii]. Alla åtgärder bör vara inriktade på konfliktförebyggande och kan, enligt varje lands särskilda förhållanden, även gälla särskilda människorättsfrågor[xxxiii]. Åtgärder för det civila samhället på nationell nivå kan inom ramen för detta mål gälla allt från information och utbildning till dialog med nyckelaktörer i det berörda landet eller mer inriktat försvar av människorättsförsvarare. Det specifika målet kan vara ratificering av internationella konventioner och ändringar i lagstiftningen, tillämpning av lagar och rättsprocessen, korrekt genomförande av fria och rättvisa val eller rent generellt frågor om lag och ordning. Sådana frågor kan redan ha varit föremål för en samordnad EU-åtgärd som svar på en krissituation (enligt förslaget om stabilitetsinstrumentet), och med hjälp av det tematiska programmet kan man understödja en mer varaktig insats från det civila samhället inom konfliktförebyggande och konfliktlösning.

Regionala projekt kan övervägas där det är möjligt att effektivt utnyttja grupptryck från inflytelserika aktörer i grannländerna eller via regionala organ.

Omständigheterna kring varje situation kommer att avgöra vilka slags åtgärder som är möjliga och hur långt det är möjligt att involvera lokala civilsamhällesorganisationer, så att man inte utsätter någon partner för risker och inte skapar ytterligare motstånd mot demokratiska reformer. Icke-statliga organisationer på internationell eller regional nivå, eller i vissa fall, mellanstatliga organ, kan ibland tjäna som förmedlare till det lokala civila samhällets aktörer och människorättsförsvarare.

Programmet måste vara så flexibelt att det med dess hjälp går att bemöta ändrade omständigheter och tillvarata möjligheter att agera när sådana uppstår.

Ett separat mål, inom ramen för det allmänna strategiska målet, gäller solidaritet med offer för förtryck , i synnerhet stöd till rehabilitering av tortyr- och misshandelsoffer. Programmet ska fortsätta med samma slags stöd som under åren getts till rehabiliteringscentrum, både inom EU och utanför. Det är ett konkret uttryck för EU:s solidaritet och kompletterar den allmänna kampen och det politiska agerandet mot tortyr på nationell och internationell nivå. I nya utvärderingar från mars 2005 och november 2003[xxxiv] har man föreslagit ett antal åtgärder för att effektivisera rehabiliteringsprocesser.

3.2.2. Att stärka det civila samhällets roll i fråga om främjande av de mänskliga rättigheterna och demokratiska reformer genom att stödja konfliktförebyggande och genom att bredda det politiska deltagandet och den politiska representationen

Det allmänna syftet inom ramen för detta strategiska mål är att arbeta tillsammans med det civila samhället, i de länder där friheten och manöverutrymmet så medger, och hjälpa det civila samhället att utveckla sammanhållning och bli en effektiv kraft för demokratisering, konfliktförebyggande och skydd för de mänskliga rättigheterna. Med detta tillvägagångssätt avses också att uppmuntra samarbete mellan olika civilsamhällesorganisationer och hjälpa dem att inte bara driva enfrågekampanjer (som tenderar att splittra upp det civila samhällets insatser). Kompletterande stöd till småskaliga initiativ från lokala civilsamhällesorganisationer ingår också under denna rubrik.

Verksamhet på följande tre nivåer samlas under denna rubrik:

På nationell nivå ligger tonvikten på stöd till dialog och samarbete med det civila samhället, till exempel följande:

- Samarbete bland civilsamhällesorganisationer så att de kan ge varandra ömsesidigt stöd, bygga breda koalitioner mellan olika regioner, samhällen och identitetsgrupper och förmå socioekonomiska aktörer att stödja gemensamma dagordningar rörande mänskliga rättigheter och demokratiska reformer. Detta kan omfatta gemensamt kampanjarbete eller utbildning, samarbete om övervakning av mänskliga rättigheter och politiska reformer osv. Ämnena behöver inte bestämmas på förhand, eftersom de ska bygga på lokala prioriteringar, men bör omfatta övergripande frågor som jämställdhet, grundläggande arbetsnormer och rättigheter för ursprungsbefolkningar, barn och andra utsatta grupper.

- Dialog inom det civila samhället i djupt splittrade samhällen, där man för samman ett brett spektrum av aktörer[xxxv] för att analysera, diskutera och bygga konsensus kring kontroversiella politikområden (t.ex. minoriteter, amnesti och försoning, religion och politik). Konfliktförebyggande och jämställdhet är mycket viktiga aspekter i detta sammanhang.

- Initiativ från det civila samhällets sida att utveckla dialogen med politiska partier, valda representanter och institutioner, t.ex. med sikte på att bredda den politiska representationen och det politiska deltagandet (inklusive ökad delaktighet för kvinnor och andra underrepresenterade grupper) och öka lyhördheten och ansvarigheten. En flerpartistrategi, med deltagande av alla större partier med ett demokratiskt engagemang, är normen. Direkt stöd till att utveckla partisystem ingår inte.

På regional eller transnationell nivå bör tonvikten ligga på samarbete för att öka värdet på och förbättra effektiviteten hos åtgärder på nationell nivå. Fokus kan ligga på exempelvis följande frågor:

- Samarbete mellan civilsamhällesorganisationer från specifika regioner som härjas av konflikter med transnationella återverkningar (t.ex. området kring de stora sjöarna, området kring Manofloden och Västra Balkan).

- Samarbete och dialog om politiska frågor som det råder djup oenighet kring och som bäst kan tas upp till diskussion på transnationell nivå (t.ex. religiösa minoriteter och sekularism, försoning och rättvisa).

- Stöd till kapacitetsuppbyggnad som kan ge ett påvisbart mervärde och effektivisera transnationella nätverk av civilsamhällesorganisationer (t.ex. samarbete för att framställa material på gemensamma regionala språk).

På lokal nivå bör det finnas bidrag för småskaliga initiativ från lokala civilsamhällesorganisationer, som ges på samma villkor som nuvarande anslag till mikroprojekt, men som är mer tillgängliga för små civilsamhällesorganisationer[xxxvi]. Detta bör bidra till att stärka det civila samhällets representativitet, genom att exempelvis stödja verksamheten i nya civilsamhällesorganisationer om bildas av grupper vars intressen dittills varit underrepresenterade, eller på annat sätt bidra till att öka delaktigheten för sådana grupper (som kan vara från avlägsna områden, minoriteter eller marginaliserade osv.). De särskilda behoven och prioriteringarna för dialogen med det civila samhället kan definieras noggrannare i samråd med företrädare för det civila samhället ute på fältet. Detta bör även underlätta samstämmigheten med den geografiska planeringen och stärka det lokala egenansvaret för demokratiseringsprocessen[xxxvii].

När det gäller geografiska prioriteringar för detta strategiska mål är det uppenbart att insatserna kan gälla ett stort antal länder. Hellre än att sprida ut resurserna ännu mer än idag bör insatserna under den första fasen inriktas på de länder som redan har goda erfarenheter av mikroprojekt inom det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, som redan är tämligen öppna samhällen och där EG-stöd till det civila samhället kan vara effektivt. För vissa länder bör det vara genomförbart att lägga fast en tidshorisont på 5–7 år för att uppnå vissa mål för varaktigheten och konsolideringen av det civila samhällets arbete. Detta kan diskuteras och förberedas tillsammans med viktiga aktörer i det berörda landet.

3.2.3. Att stärka de internationella systemet för skydd av de mänskliga rättigheterna, rättsstatsprincipen och främjande av demokrati

Det allmänna målet i fråga om denna rubrik är att, liksom det gjorts inom det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter, fortsätta att bidra till de internationella instrumentens effektivitet i enlighet med EU:s politiska prioriteringar. Det nya programmet kan bidra till driften av följande, om det inte omfattas av andra ekonomiska instrument och program:

- Viktiga instrument för mänskliga rättigheter, via lämpliga organ och mekanismer inom FN, exempelvis UNHCR, CEDAW, ILO osv.

- Internationella straffrättsliga mekanismer såsom Internationella brottmålsdomstolen[xxxviii].

- Regionala instrument för mänskliga rättigheter.

- Regionala nätverk för utbildning av specialister från utvecklingsländer i tillämpning av internationella instrument för mänskliga rättigheter.

- Specifika internationella instrument utformade för att stödja initiativ för demokratiuppbyggnad[xxxix]. Stödet kan utökas till att omfatta gemensamma initiativ tillsammans med regionala organisationer såsom Europarådet.

- Det civila samhällets kampanjer om specifika människorättsfrågor, i synnerhet om de rör FN-initiativ (t.ex. Världskonferensen mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och intolerans).

Prioriteringar inom ramen för denna rubrik ska beslutas med utgångspunkt i EU:s mål och i dialog med relevanta organisationer. Det civila samhällets organisationer och nätverk kan också agera som genomförandepartner i detta sammanhang.

3.2.4. Att bygga upp förtroende för den demokratiska valprocessen genom vidareutveckling av valövervakning

Valövervakning är ett mycket känsligt område, på vilket EU har skaffat sig en hög profil och auktoritet. Detta har stärkt dess ställning i politiska dialoger, samt bidragit till främjande av de mänskliga rättigheterna och demokrati. Valövervakningen har bidragit till professionalism och insyn i administrationen av valet, motverkat oegentligheter och fusk och ökat förtroendet för valprocessen. Europeiska kommissionens samordnings- och ledningsroll har garanterat en hög grad av konsekvens i EU:s olika valövervakningsuppdrag, tack vare enhetlig metodik och planering och även politiskt oberoende och synlighet. Huvudmålet när det gäller denna rubrik är att fortsätta att liksom inom det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter använda det tematiska programmet som ett redskap till stöd för EU:s valövervakningskapacitet. Det kan också bidra till att bygga upp kapacitet för valövervakning på regional och nationell nivå.

EU:s valövervakningsuppdrag kan förbättras när det gäller planering och genomförande. Kommissionen har antagit de nyligen överenskomna globala principerna för internationell valövervakning[xl] och kommer att fortsätta att samarbeta med andra organ med erfarenhet av valövervakning som Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE). Inom det nya programmet bör man fortsätta att fokusera på ett begränsat antal val, där kriterierna för användbarhet, tillrådlighet och genomförbarhet är uppfyllda, medan kvaliteten på valövervakningen förbättras och antalet val som övervakas stegvis ökas. Prioriteringar för valövervakningsuppdragen kommer även fortsättningsvis att beslutas utifrån tidpunkten för valen och den politiska utvecklingen samt de överväganden som framfördes i meddelandet om EU:s stöd till och övervakning av val som rådet godkände 2001[xli].

Övervakning av aspekter i tidigare led (t.ex. registrering av väljare och kandidater) och mediebevakning kan vidareutvecklas, rapporteringen kan bli noggrannare och hjälp med uppföljning kan organiseras mer systematiskt i syfte att ge ytterligare stöd till demokratisering och människorättsfrågor. Övervakningsuppdrag anpassade efter konfliktsituationer och val som följer efter konflikter måste även utvecklas ytterligare.

Om kapacitetsuppbyggnad avseende valövervakning på regional nivå inte omfattas av ett geografiskt program kan det tematiska programmet också bidra till sådana insatser, precis som nu sker via regionala organisationer, som Afrikanska unionen (AU), eller i framtiden i andra regioner, t.ex. i arabvärlden. Programmet bör, på liknande sätt, bidra till att stödja såväl lokal övervaknings- och bevakningskapacitet som bredare initiativ för att öka deltagandet i och förtroendet för valprocessen[xlii].

3.3. Principer för planeringen

Kommissionen kommer att anta ett fyraårigt (2007–2010) och därefter ett treårigt (2011–2013) tematiskt strategidokument (planeringsdokument), efter kommittéförfarandet. Med utgångspunkt i denna fleråriga planering ska kommissionen anta årliga handlingsprogram med angivande av specifika mål, prioriterade åtgärder som ska få stöd, förväntade resultat samt ungefärliga belopp, med beaktande av relevanta initiativ som finansieras av andra program. Programmet kommer att förvaltas av kommissionen, med hjälp av alla tillgängliga hjälpmedel i enlighet med budgetförordningen och genomförandebestämmelserna[xliii].

I fråga om halvtidsöversynen kommer en extern utvärdering av åtgärderna under de första tre åren (2007–2009) att genomföras som underlag för förberedelserna inför det andra tematiska strategidokumentet (2011–2013). Rapporterna kommer att överlämnas till och diskuteras med medlemsstaterna och Europaparlamentet.

BILAGA: Fotnoter

[i] Se meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om ”Yttre åtgärder via tematiska program inom ramen för den kommande budgetplanen för perioden 2007–2013” - KOM(2005) 324, 3.8.2005.

[ii] För feedback, se http://europa.eu.int/comm/external_relations/consultations/er.htm

[iii] Det årliga forumet för icke-statliga organisationer om de mänskliga rättigheterna kan vidareutvecklas med detta mål och andra kompletterande initiativ övervägas.

[iv] Se exempelvis den mycket utförliga redogörelsen i FN-rapporten ”In Larger Freedom” från 2005.

[v] Se FN-programmet för reform 1997 och den gemensamma rapporten från flera FN-organ, ”Common Understanding”, om en människorättsbaserad syn på utvecklingssamarbete från maj 2003.

[vi] Artikel 11.1 i EU-fördraget samt artiklarna 177.2 och 181a.1 i EG-fördraget.

[vii] Riktlinjer för EU:s policy gentemot tredje land i fråga om dödsstraff, juni 1998. Riktlinjer för EU:s policy mot tredje land i fråga om tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. april 2001. EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt, december 2003. EU:s riktlinjer om människorättsförsvarare, juni 2004.

[viii] Jfr toppmötet i Zagreb i november 2000 http://europa.eu.int/comm/enlargement/intro/sap/summit_zagreb.htm

[ix] Jfr strategidokumentet KOM(2004) 373, 12.5.2004, samt rådets slutsatser av den 14 juli 2004.

[x] Jfr kommissionens meddelande KOM(2003) 615, 20.10.2003, samt rådets slutsatser av den 17 november 2003.

[xi] Jfr meddelande om Europeiska unionens utvecklingspolitik ”Dokument om europeiskt samförstånd”, KOM(2005) 311, 13.7.2005, samt gemensam förklaring från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik, ”Europeiskt samförstånd”, antagen den 22 november 2005.

[xii] ”EU och Afrika: Mot ett strategiskt partnerskap”, antaget av Europeiska rådet den 15–16 december 2005.

[xiii] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet med titeln ”Ett stärkt partnerskap mellan Europeiska unionen och Latinamerika” - KOM(2005) 636, 8.12.2005.

[xiv] Rådets förordning (EG) nr 975/1999, ändrad genom förordning (EG) nr 1882/2003 och förordning (EG) nr 2240/2004, samt rådets förordning (EG) 976/1999, ändrad genom förordning (EG) nr 907/2003 och förordning (EG) nr 2242/2004.

[xv] ”Europeiska unionens roll i arbetet för att främja mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land”, KOM(2001) 252, 8.5.2001, samt kommissionens arbetsdokument SEK(2004) 1041, 30.7.2004.

[xvi] Jfr rådets slutsatser om mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land av den 25 juni 2001, Europaparlamentets resolution av den 25 april 2002 samt rådets slutsatser av den 23 februari 2004.

[xvii] Rådets förordning (EG) nr 381/2001 av den 26 februari 2001 om inrättande av en mekanism för akuta ingripanden.

[xviii] Jfr den senaste tematiska utvärderingen som gäller stöd från det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter rörande rasism, främlingsfientlighet och minoritetsprojekt http://europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#eidhr. Se även den senaste allmänna utvärderingen av EIDHR ”No lasting peace and prosperity without democracy and human rights” (juli 2005), som beställdes av Europaparlamentets underutskott för mänskliga rättigheter inom utskottet för utrikesfrågor (AFET) och som utfördes under ledning av Netherlands Institute for Multiparty Democracy (NIMD) http://www.nimd.org/upload/publications/2005/epfinal.doc

[xix] Med begreppet ”civilsamhällesorganisation” avses ett brett spektrum av parter från det civila samhället, däribland fackföreningar, arbetsgivarorganisationer, trosbaserade grupper, tankesmedjor osv.

[xx] Se fotnot 9.

[xxi] Det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter har under åren högprioriterat och uppmärksammat avskaffandet av dödsstraffet, kampen mot tortyr samt kampanjer mot rasism och diskriminering av minoriteter. Man har också inriktat sig på kvinnors, barns och ursprungsbefolkningars rättigheter. Initiativet stödjer yttrande- och föreningsfriheten och pluralism inom medierna, och främjar människorättsförsvarares rättigheter. Man har ett särskilt uppdrag att ge stöd till skydd för tortyroffer och deras rehabilitering, där man hjälper projekt både inom och utanför EU. Det är även en viktig bidragsgivare till specialiserad högre utbildning om mänskliga rättigheter. Dessutom har initiativet i viss mån stött utveckling av det civila samhället, demokratisk kultur och pluralism och demokratisk institutionsuppbyggnad.

[xxii] Jfr. ”Revised Action plan to follow-up on the common position on the International Criminal Court”, rådets gemensamma ståndpunkt av den 16 juni 2003 om den internationella brottmålsdomstolen, Europaparlamentets resolution om rådets (allmänna frågor) ståndpunkt angående Internationella brottmålsdomstolen av den 24 oktober 2002.

[xxiii] Kommissionens meddelande om EU:s stöd till och övervakning av val - KOM(2000) 191, 11.4.2000, rådets slutsatser av den 31 maj 2001 samt Europaparlamentets resolution av den 15 mars 2001.

[xxiv] ”European Initiative for Democracy and Human Rights – Programming for 2005 and 2006” - C(2004) 4475, 6.12.2004. De fyra kampanjerna är uppdelade på 17 olika åtgärder, med ytterligare tre övergripande teman (barn och kvinnor, ursprungsbefolkningar och konfliktförebyggande).

[xxv] Förhållandet mellan projektansökningar och utvalda projekt var 10 till 1 för ansökningsomgången 2004.

[xxvi] Det kan exempelvis omfatta stöd till FN-initiativ, global kamp för och multilateralt samarbete om demokrati och mänskliga rättigheter som har ett globalt perspektiv. Mot bakgrund av erfarenheterna från det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga rättigheter kan andra exempel vara stöd till inrättande och drift av internationella instrument för mänskliga rättigheter och straffrätt.

[xxvii] Så är exempelvis fallet rörande skydd och rehabilitering av offer för misshandel och tortyr. Det finns få andra instrument för att bemöta det ständiga stödbehovet på detta område.

[xxviii] Utbildning och tekniskt bistånd för kapacitetsuppbyggnad av nationella offentliga institutioner, såsom rättsväsen, valmyndigheter eller parlament, är viktiga aspekter av samarbete om demokrati och mänskliga rättigheter, men utgör normalt sett en del av ett större geografiskt program som beslutats tillsammans med de berörda regeringarna. Detsamma gäller vanligen för bistånd till regionala mellanstatliga organ.

[xxix] Planerade åtgärder inom dessa tematiska program, exempelvis deltagande av icke-statliga aktörer i utvecklingsstrategier, främjande av sociala rättigheter, skydd för migranter mot exploatering och utanförskap, ska alltså inte ingå i det tematiska programmet för demokrati och mänskliga rättigheter.

[xxx] Vilka länder som kan komma ifråga kommer utan tvivel att skifta över tid, då vissa länder genomgår regimskiften och blir mer demokratiska, och då andra – som tidigare var friare – återfaller i större förtryck och inskränkningar av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna eller drabbas av oroligheter.

[xxxi] Åtgärder via det civila samhället ska komplettera andra EU-verktyg, såsom politisk dialog, diplomati, sanktioner osv., som utövar påtryckningar på regeringar att vidta åtgärder för att utsträcka yttrande- och föreningsfriheten och upprätta eller återupprätta rättsstaten.

[xxxii] Wiendeklarationen och handlingsprogrammet som antogs av Världskonferensen om mänskliga rättigheter den 25 juni 1993 (Vienna Consensus), UNGA-dokument A/CONF.157/23 av den 12 juli 1993, särskilt paragraf 5 och paragraf 8.

[xxxiii] Särskilda frågor kan omfatta de mänskliga rättigheter som ingår i EU-riktlinjerna, exempelvis tortyr, dödstraff, barn i väpnade konflikter, människorättsförsvarare och andra utsatta grupper. De kan också omfatta mediefrihet, fackföreningarnas frihet, tvångsarbete, kvinnors rättigheter och jämställdhet, människohandel, stigmatisering och diskriminering (på grund av ras, religiös och etnisk tillhörighet och kasttillhörighet, sexuell läggning, sjukdom, funktionshinder osv.).

[xxxiv] Jfr europa.eu.int/comm/europeaid/projects/eidhr/documents_en.htm#evaluations

[xxxv] Social dialog kan spela en särskild roll i detta sammanhang.

[xxxvi] Antagandet är att förenklade förfaranden kommer att införas för bidrag till små belopp under 25 000 euro, vilket gör det möjligt för små civilsamhällesorganisationer att delta i förslagsomgångar för mikroprojekt, i enlighet med kommissionens förslag att ändra artikel 164 i förordningen med genomförandebestämmelser till budgetförordningen - SEK(2005) 1240, 12.10.2005.

[xxxvii] Situationerna varierar så samråd av detta slag kan vara försöksprojekt och vidareutvecklas i samband med senare planering för 2007–2010 och för 2011–2013.

[xxxviii] Stödet kan utvidgas till internationella och nationella tribunaler som inrättas enligt fredsavtal som slutits efter internationell medling, om de inte får stöd via stabilitetsinstrumentet.

[xxxix] Till exempel FN:s nyinrättade demokratifond.

[xl] ”The Declaration of Principles for International Election Observation and a Code of Conduct for International Observers” som godkändes inom ramen för FN den 27 oktober 2005.

[xli] KOM(2000) 191, 11.4.2000, samt rådet slutsatser av den 31 maj 2001.

[xlii] Parallella initiativ för valstöd för att utveckla lokal kapacitet i fråga om hållbar och professionell valadministration och valinfrastruktur bör vanligen stödjas i god tid genom geografiska program.

[xliii] Ändringar av budgetförordningen och genomförandebestämmelserna enligt vad som föreslås i KOM(2005) 181, 3.5.2005 och SEK(2005) 1240, 12.10.2005, kan effektivisera det tematiska programmet.