SV Europeiska unionens officiella tidning C 60/13

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2016/C 60/08)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1).

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

”ZAGORSKI PURAN”

EU-nr: HR-PGI-0005-01234 – 27.5.2014

SUB ( ) SGB ( X )

1. Namn

”Zagorski puran”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Kroatien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Produkttyp

Klass 1.1 Färskt kött (och slaktbiprodukter)

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken namnet i punkt 1 är tillämpligt

”Zagorski puran” är en produkt som erhålls genom slakt av 6–8 månader gamla frigående kalkoner av den autoktona kroatiska Zagorje-rasen.

”Zagorski puran” saluförs färsk eller fryst som en hel slaktkropp med hals och inkråm eller som en halv slaktkropp. Med inkråm menas lever och rensad magsäck som saluförs vid sidan av slaktkroppen, medan hjärtat, njurarna och andningsorganen är kvar inuti slaktkroppen. ”Zagorski puran” slaktas under perioden 1 oktober–30 april.

Kalkon som art är registrerad i databasen FAOSTAT (http://faostat3.fao.org/home), och Zagorjekalkon som ras är registrerad i FAO:s centrala databaser DAD-IS (http://dad.fao.org/) och FABIS (http://efabis.tzv.fal.de/).

Produkten har följande egenskaper:

— Slaktkroppar av kalkoner av honkön kan väga upp till 3,5 kg, medan slaktkroppar av kalkoner av hankön kan väga upp till 5,5 kg.

— Saluförda slaktkroppar får inte ha några synliga skador.

— Det får inte finns några fjädrar kvar på slaktkropparna.

— Slaktkroppen ska ha en enhetlig färg, från blekgul till ljusgul.

— Slaktkropparna har ett vitrosa kött, men färgen övergår till mörkrosa i lårköttet.

— Det fettlager som syns i öppningarna i slaktkroppens hals och mage är gult.

— Bröstbenets naturliga form framträder på slaktkroppen och syns som en ”bula” på slaktkroppens främre del.

— Denna ”bula” på slaktkroppens främre del är tydligare hos hanarna än hos honorna.

— Vid beröring känns huden fast och hård. Benen ligger tätt mot kroppen.

Köttet hos ”Zagorski puran” äts endast efter att ha tillagats. Köttet är väldigt saftigt på grund av den höga fetthalten i musklerna och är mört. Köttet har den milda och behagliga doft och smak som är typisk för tillagat kött, utan oönskade inslag. Köttet i det tillagade kalkonbröstet är vitt, medan köttet i framkvartsparten är brunt.

I Hrvatsko zagorje lever fyra sorters Zagorjekalkon som används för framställning av ”Zagorski puran” och som skiljer sig åt på fjäderdräktens färg: bronsfärgad, svart, grå respektive ljus.

DNA-analyser har bekräftat att äggalbumingenen hos alla sorters Zagorjekalkon förblivit oförändrad under åren, medan negativ miljöinverkan gett upphov till vissa mindre skillnader i de fenotypiska egenskaperna. Mätningar och jämförelser har likaledes bekräftat att de olika sorterna av Zagorjekalkon inte skiljer sig åt i fråga om skelettets och musklernas uppbyggnad, eller i fråga om köttets kvalitet.

3.3 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung) och råvaror (endast för bearbetade produkter)

Uppfödningen av Zagorjekalkonerna sker i två etapper under året. Under den första etappen fram till kycklingens åttonde levnadsvecka kan traditionellt foder och/eller foderblandningar användas. Det traditionella fodret består vanligen av en blandning av kokta ägg, färskost, mjölk, majsgryn och gröna växter (nässlor, alfalfa osv.).

Under den andra etappen, fram till kycklingens trettioandra levnadsvecka, består fodret huvudsakligen av grönbete kompletterat med majs och/eller foderblandningar.

3.4 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Kalkoner av den autoktona kroatiska Zagorje-rasen som är avsedda för slakt och för att saluföras under namnet ”Zagorski puran” ska hållas, födas upp och utfodras inom det geografiska område som anges i punkt 4.

Produktionsetapper:

Reproduktion och uppfödning av kycklingar

Uppfödning av Zagorjekalkoner

Utfodring av Zagorjekalkoner

3.5 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning osv. av den produkt som det registrerade namnet avser

—

3.6 Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser

Vid sidan av namnet ”Zagorski puran” ska innehållet i den förpackade produkten tydligt anges på förpackningen. På förpackningar av hela slaktkroppar av kalkoner av hankön står på en separat rad orden ”meso purana” (”kött av kalkon av hankön”), medan för kalkoner av honkön motsvarande lydelse är ”meso purice” (”kött av kalkon av honkön”). På förpackningar med halva slaktkroppar läggs orden ”polovica” (”en halv slaktkropp”) och ”sa iznutricama” (”med inkråm”) eller ”bez iznutrica” (”utan inkråm”) till vid sidan av orden ”meso purana” respektive ”meso purice”.

Inga andra ord som t.ex. ”domaći” (”lokal”), ”tradicionalni” (”traditionell”), ”pravi” (”genuin”), ”autohtoni” (”autokton”) eller ”izvorni” (”ursprunglig”) får läggas till vid sidan av namnet ”Zagorski puran” i märkningen.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Området Hrvatsko zagorje omfattar länen Krapina-Zagorje och Varaždin i deras helhet och de delar av Zagreb-länet som gränsar till länen Krapina-Zagorje och Varaždin, nämligen kommunerna Brdovec, Marija Gorica, Pušća, Dubravica, Luka, Jakovlje, Bistra och Bedenica.

5. Samband med det geografiska området

Grundläggande för produkten ”Zagorski puran” är dess goda rykte som beror på köttets höga kvalitet. Det finns ett antal texter bevarade som nämner det goda rykte som produkten ”Zagorski puran” har, och som handlar om export av produkten. Dessa texter visar på sambandet mellan produktens namn (köttets kvalitet är ett resultat av att kalkonerna får gå fritt utomhus) och det geografiska området där uppfödningen sker, nämligen Hrvatsko zagorje.

Hrvatsko zagorje är ur geografisk synvinkel en kuperad och böljande dal, med en rik skogsvegetation och kullar. Klimatet är fuktigt och kontinentalt med måttligt varma somrar och kalla, regniga vintrar. På grund av den övervägande kuperade terrängen har området inte varit lämpligt för intensiv odling av åkergrödor eller intensiv boskapsuppfödning. Det har i stället lämpat sig för uppfödning av Zagorjekalkon. Majs är det spannmål som odlas mest och används som foder för Zagorjekalkonen. På grund av överbefolkning i de bebodda områdena och brist på tillgänglig åkermark har jordbruksföretagen i Hrvatsko Zagorje traditionellt varit små, vilket överlag fortfarande är fallet.

De små jordbruksföretagen föder upp Zagorjekalkon på traditionellt vis genom att låta kalkonerna gå fritt utomhus. Den traditionella uppfödningen bygger på att Zagorjekalkonerna tillbringar huvuddelen av sina liv utomhus. De rör sig fritt på ängar och i fruktträdgårdar och dungar där de förutom på grönbete även livnär sig på insekter, gräshoppor och daggmaskar som är en kompletterande proteinkälla.

Det kontinentala klimatet i Hrvatsko zagorje med sina tydliga årstider passar också Zagorjekalkonens livsrytm, vilket avspeglas i uppfödningsetapperna under hela året. Under den varma delen av året (vår–sommar) är förhållandena goda för fortplantning och kläckning. Efter detta följer uppfödningens ”varma etapp” när de unga kalkonerna hålls inomhus. Denna etapp varar ungefär fram till kalkonens åttonde levnadsvecka. Under denna etapp utfodras kalkonerna uteslutande av uppfödarna. Vid slutet av den ”varma etappen”, medan kalkonerna fortfarande föds upp inomhus, framträder vårtliknande utväxter (”bobice”) på de unga fåglarnas huvud och hals, vilket är ett tecken på att kalkonerna håller på att bli resistenta mot sjukdom. Uppfödarna känner igen denna period utifrån sin erfarenhet av kalkonuppfödning och bestämning av kalkonens ålder, eftersom man när fåglarna levt ungefär åtta veckor inte längre mäter deras ålder i veckor och månader utan snarare efter hur deras utseende förändras. När de vårtliknande utväxterna har framträtt släpps kalkonerna ut i det fria så att de själva kan leta efter föda. Därmed inleds uppfödningens ”kalla etapp” där kalkonerna klarar sig själva utan uppfödarens hjälp.

Uppfödningstidens slut sammanfaller med den tid då helgerna vid kalenderårets slut och början på nästa år (jul och nyår) närmar sig, då i stort sett alla fullvuxna kalkoner, med undantag för de som tillhör avelsflockar, slaktas och saluförs som hela eller halva slaktkroppar. Denna traditionella uppfödningsmetod, som omfattar en hel årscykel, har bevarats fram till våra dagar.

Zagorjekalkoner har fötts upp i Hrvatsko zagorje sedan andra halvan av femtonhundratalet. Enligt dokument från myndigheterna i Venedig, som citeras av Georg Kodinetz, professor vid institutet för djuruppfödning vid fakulteten för agronomi vid universitetet i Zagreb, fördes de första Zagorjekalkonerna in i Hrvatsko zagorje från Italien och den första grillade kalkonen serverades hos Paulinermunkarna i Lepoglava vid Jungfru Marie himmelsfärd 1561, varefter uppfödning inleddes i området.

Uppsvinget för produktionen av ”Zagorski puran” är nära knutet till exporten av produkten. Exporten inleddes i slutet av artonhundratalet och var som störst under nittonhundratrettiotalet.

Att Zagorjekalkoner föds upp som frigående medför att de växer relativt långsamt och det tar minst sex månader innan de kan slaktas. De skiljer sig därmed från hybridkalkoner som kan slaktas redan efter tre månaders gödning (examensarbete av Kerep, Regresijske analize u opisivanju rasta pura, 2014).

Att kalkonerna hämtar sin föda utomhus gör att slaktkroppar av typen ”Zagorski puran” har blekgult till ljusgult skinn och klart synligt, gult underhudsfett. Slaktkroppar av djur av hybridrasen ”Nicholas” har en blekt ljus färg utan pigmentering och saknar nästan underhudsfett. Analyser har bekräftat att köttet i bröstdelen av ”Zagorski puran” har en fetthalt på 10,32 %, medan motsvarande halt hos saluförda hybridraser är 6,91 % (Analytisk rapport, Euroinspekt Croatiakontrola, 2014).

Just tack vare att de fritt hämtar sin föda utomhus och växer i naturlig takt har de kalkoner som används för att framställa ”Zagorski puran” en kraftig kroppsbyggnad och innehåller en relativt stor mängd gulfärgad fettvävnad. På grund av det större fettinnehållet har Zagorjekalkonen en högre fetthalt i musklerna, vilket gör att tillagat kött av ”Zagorski puran” är klart saftigare och mörare jämfört med kalkoner av hybridras (Analytisk rapport, Fakulteten för livsmedel och bioteknik, Universitetet i Zagreb, 2015).

I sin avhandling citerar Zlatko Janječić ett vetenskapligt arbete av R. Latinović (1987), där kalkonkött delas in i fyra kategorier: I (bröstkött), II (lårkött), III (vingkött) och IV (ryggkött). Enligt denna klassificering och på grundval av egen forskning fastställer Zlatko Janječić att större delen av köttet i ”Zagorski puran” faller i kategorierna II, III och IV, medan köttet i hybridraserna ”Nicholas” och ”Jonson” främst faller i kategori I. Slaktkroppar av ”Zagorski puran” består i genomsnitt till 31,52 % av bröstkött, medan motsvarande andel i hybridrasen ”Nicholas” är 37,58 %. Visserligen är köttet i kategori I (bröstkött) det som värderas högst, men eftersom ”Zagorski puran” traditionellt tillagas hel i ugnen oberoende av slaktkroppens storlek, har uppdelningen och klassificeringen inte någon kommersiell betydelse för ”Zagorski puran”. Detta gäller dock inte för hybridkalkoner, som väljs ut för kommersiell industriell produktion på grundval av slaktkroppens storlek (Avhandling av Zlatko Janječić, 2002, Fenotipske i genotipske odlike Zagorskih purana [Fenotypiska och genotypiska egenskaper hos ”Zagorski puran”]).

I litteraturen nämndes produktnamnet ”Zagorski puran” för första gången i början av 1900-talet. Även om Zagorjekalkonen registrerades i FAO:s sortregister som en erkänd ras år 2000 har namnet ”Zagorski puran” traditionellt använts i dagligt tal och används än i dag (Handlingar som innehas av Zadruge PZ Puran zagorskih brega, Krapina, 2004–2014). ”Zagorski puran” är det namn som vanligen används när man skriver om kalkonrätter i receptbroschyrer och specialiserade tidskrifter (broschyren Gastroturizam, 2011, och tidskriften Meso nr 6, 2009).

”Zagorski puran” har alltid varit erkänd som en specialitet på marknaden, med kött av särskild kvalitet, och varit knuten till regionen Hrvatsko zagorje och uppfödningsmetoden där man låter kalkoner gå fritt utomhus. Följande citat bekräftar det goda rykte och den höga kvalitet som ”Zagorski puran” har:

Georg Kodinetz skriver om export: ”Enligt exportörerna är de bästa varorna kalkoner av han- och honkön av typen ’Zagorski puran’ från Hrvatsko zagorje”(Kodinetz, Beitrag zur Kenntnis der Rasse und der Entwicklung des Zagorianer Truthuhnes (Meleagris gallopavo) i C. Kronacher, Zeitschrift für Tierzüchtung und Züchtungsbiologie, Berlin, 1940).

De slovenska tidskrifterna ”Slovenec” och ”Domoljub” skriver: ”I Kroatien finns det en särskild delikatess som är känd som ’Zagorski puran’ och är välkänd på alla marknader i världen. Den har exporterats till Storbritannien, Schweiz, Tyskland, Italien och Belgien och till och med till Frankrike där man, trots att det där finns utmärkta kalkoner och inte råder brist på kalkonkött, uppskattar kvaliteten på de kroatiska kalkonerna” (Slovenec, ”Gospodarstvo”, 1941, Domoljub, ”Kaj je novega?”, 1941).

En enkät som genomfördes 2010 visar också att ”Zagorski puran” är ett känt namn och att produkten är knuten till det geografiska området. När de fick välja vilket påstående som bäst passade in på produkten ”Zagorski puran” valde de flesta konsumenter påståendet att dess kött är hälsosamt och högkvalitativt (90 %). På frågan om vilken kroatisk region som konsumenterna förknippar med kalkoner svarade 61 % att de förknippar dem med Hrvatsko zagorje. När det tillfrågades om de hört talas om ”Zagorski puran” svarade 87 % av konsumenterna jakande (Anketa Valicon, Žnidar et al., 2011).

Hänvisning till offentliggörandet av produktspecifikationen

(artikel 6.1 andra stycket i denna förordning)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/PURANI/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda%20ZAGORSKI%20PURAN.pdf

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.