Särskild rapport EU:s anslag till anläggningar 
för rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse i Donaus 
avrinningsområde: mer 
måste göras för att hjälpa 
medlemsstaterna att 
uppfylla EU:s politiska mål 
när det gäller avloppsvattenSV 2015  nr 02
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN

EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tfn +352 4398-1
E-post: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet  
via Europa-servern (http://europa.eu).
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2015
Print ISBN 978-92-872-2445-3 ISSN 1831-0990 doi:10.2865/429949 QJ-AB-15-006-SV-C
PDF ISBN 978-92-872-2431-6 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/9991 QJ-AB-15-006-SV-N
EPUB ISBN 978-92-872-2463-7 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/6566 QJ-AB-15-006-SV-E
© Europeiska unionen, 2015
Kopiering tillåten med angivande av källan.
För all användning eller återgivning av figur 1 måste tillstånd sökas direkt hos innehavaren av upphovsrätten.
Printed in Luxembourg
EU:s anslag till anläggningar 
för rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse i Donaus 
avrinningsområde: mer 
måste göras för att hjälpa 
medlemsstaterna att 
uppfylla EU:s politiska mål 
när det gäller avloppsvatten
(i enlighet med artikel 287.4 stycket i EUF‑fördraget)Särskild rapportSV 2015  nr 02
02
 Granskningsteam
I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets ‑ och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda budget ‑
områden eller förvaltningsteman. Vi väljer ut och utformar granskningsuppgifterna så att de ska få största möjliga effekt 
och bedömer riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller utgifterna, 
framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.
Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning II  – under ledning av revisionsrättens ledamot Henri Grethen  – 
som är specialiserad på utgiftsområdena strukturpolitik, transporter och energi. Revisionen leddes av ledamoten George 
Pufan, med stöd av chefen för George Pufans kansli Patrick Weldon, attachén vid George Pufans kansli Mircea Radulescu, 
enhetschef Alain Vansilliette, granskningsledare Marion Colonerus och revisorerna Zuzana Gullova, Attila Horvay‑Kovacs, 
Jean‑François Hynderick, Dana Moraru, Radka Papouskova, Tomasz Plebanowicz och Olivier Prigent.
Från vänster till höger: Mircea Radulescu, Alain Vansilliette, Olivier Prigent, 
George Pufan, Zuzana Gullova, Patrick Weldon, Attila Horvay‑Kovacs och 
Tomasz Plebanowicz.

03
 Innehåll
Punkt
 Ordförklaringar
I–VII  Sammanfattning
1–11  Inledning
1–7 Bakgrund
8 –11  EU:s medfinansiering av infrastruktur för avloppsvatten
12–17  Revisionens omfattning och inriktning samt revisionsmetod
18–105  Iakttagelser
18–33  Efterlevnad av tidsfristerna i direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse
21–29  Medlemsstaterna höll i allmänhet tidsfristerna i direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse 
när det gällde insamlingen av avloppsvatten men inte när det gällde rening
30–31  Kommissionen har endast ofullständiga uppgifter om situationen i tätorter med mindre än 2 000 pe
32–33  Kommissionen följer upp fall av bristande efterlevnad i tre av de fyra medlemsstater som besöktes
34–44 Användningen av tillgängliga EU‑anslag under programperioden 2007–2013
36–41  Alla tillgängliga anslag inom de operativa programmen 2007–2013 utnyttjades inte
42–44  Output ‑ och resultatindikatorernas mål hade oftast inte uppnåtts i slutet av 2013
45–88  Ändamålsenligheten hos de EU‑medfinansierade anläggningarna för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
46–71  Resultat för anläggningar för rening av avloppsvatten från tätbebyggelse
72–88  Användning av det slam som produceras av anläggningar för rening av avloppsvatten från tätbebyggelse
89–105  Finansiell hållbarhet för de EU‑medfinansierade anläggningarna för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
95–99  Användarnas avloppsvattenavgifter möjliggjorde full kostnadstäckning i endast 11 % av fallen
100–101  Avloppsvattenavgifterna låg under den överkomlighetsgräns som kommissionen nämnt i 92 % av fallen 
med endast delvis kostnadstäckning
102–105  De finansiella reserverna räcker inte för att garantera att infrastrukturen förnyas
04 Innehåll
10 6 –119  Slutsatser och rekommendationer
 Bilaga I  — Omgivningen vid rening av avloppsvatten från tätbebyggelse
 Bilaga II — Förteckning över granskade reningsverk
 Bilaga III  —  Tidsfrister för genomförandet av direktivet om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
 Kommissionens svar
05
 Ordförklaringar
Anläggning för rening av avloppsvatten från tätbebyggelse : Infrastruktur som tillhandahåller en serie 
reningsprocesser som syftar till att sänka föroreningsnivån i utsläpp från tätbebyggelse till en godtagbar nivå innan 
det släpps ut i vattenrecipienten.
Avloppsnät : Fysisk infrastruktur, inklusive rör, pumpar, rensgaller, kanaler osv. som används för att transportera 
avlopp från den punkt där det uppkommer till eventuell rening eller bortskaffande.
Avloppsvatten : Allt vatten vars kvalitet har påverkats negativt. Det forslas vanligtvis i ett avloppsnät och renas 
i ett reningsverk. Renat avloppsvatten släpps ut i vattenrecipienten via ett utflöde. Avloppsvatten som genereras 
i områden utan tillgång till ett offentligt avloppsnät använder individuella system, t.ex. septiktankar.
Avloppsvattenavgift (tariff) : Avgift som betalas av dem som släpper ut avloppsvatten i ett avloppsnät eller till ett 
reningsverk, dvs. de som använder avloppsreningstjänsten. Avloppsvattenavgifterna kan variera för olika användare 
(som hushåll och industrier).
Avrinningsområde : Landområde från vilket all ytvattenavrinning strömmar genom en sekvens av åar, floder och, 
möjligen, sjöar till havet vid ett enda flodutlopp, eller vid en enda flodmynning eller ett enda delta.
Biokemisk syreförbrukning (BOD5): Den mängd syre som förbrukas av mikroorganismer för att avlägsna de 
biologiskt nedbrytbara organiska och minerala ämnen som finns i vattnet. BOD5 används vanligtvis för att mäta 
syreförbrukningen uttryckt i milligram syre per liter efter fem dagar. Ju högre BOD5‑värdet är desto större är 
mikroorganismernas syreförbrukning och miljöförstöringen.
Direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse : Rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 
syftar till att skydda miljön från skadlig inverkan till följd av utsläpp av avloppsvatten från tätorter och vissa 
industrisektorer. Enligt direktivet ska avloppsvatten i tätorter med en personekvivalent (pe) som överstiger 2 000 
samlas in och renas och mer långtgående rening ske i tätorter med mer än 10 000 pe i känsliga områden. Lämplig 
rening ska också säkerställas vid utsläpp i sötvatten eller flodmynningar i alla tätorter med mindre än 2 000 pe där 
det finns ledningsnät.
Egenkontroller : I denna rapport (i) kontroller som utförs regelbundet av en operatör inom ramen för den dagliga 
driften av en anläggning för rening av avloppsvatten från tätbebyggelse för att övervaka kvaliteten på utsläppt 
spillvatten och avloppsslammets innehåll och (ii) de kontroller som utförs av industrier för att övervaka kvaliteten 
på spillvatten som släpps ut i ett offentligt avloppsnät.
Europeiska regionala utvecklingsfonden : Europeiska regionala utvecklingsfonden syftar till att stärka den 
ekonomiska och sociala sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att avhjälpa de viktigaste regionala 
obalanserna med hjälp av finansiellt stöd till upprättandet av infrastruktur och produktiva sysselsättningsskapande 
investeringar, framför allt till företag.
Eutrofiering : En ökning av halten av näringsämnen i vatten, särskilt kväve ‑ eller fosforföreningar, som leder till 
ökad tillväxt av alger, något som i sin tur leder till att syrehalten i vattnet minskar och till att inhemska vattenväxter, 
fiskar och andra vattenlevande djur försvinner.
Förhandsvillkor : I samband med utarbetandet av operativa program som medfinansieras av de europeiska 
struktur ‑ och investeringsfonderna under programperioden 2014–2020 ska medlemsstaterna bedöma om i förväg 
fastställda förhandsvillkor uppfylls. Om de inte uppfylls måste handlingsplaner utarbetas för att se till att de är 
uppfyllda senast den 31 december 2016.
06 Ordförklaringar
Instrumentet för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen (Ispa) : Finansiellt instrument 
(första verksamhetsår: 2000) som hjälpte kandidatländerna att förbereda anslutningen. Det gav stöd till 
infrastrukturprojekt inom EU:s prioriterade områden miljö och transport. Efter anslutningen (2004 för tio länder och 
2007 för två länder) omvandlades Ispa‑projekten till sammanhållningsfondsprojekt.
Kemisk syreförbrukning (COD) : Den mängd syre som förbrukas för att på kemisk väg oxidera organiska och 
minerala ämnen i vattnet. Denna parameter uttrycks i milligram syre per liter.
Känsligt område : Medlemsstaterna ska beteckna en vattenförekomst som känslig om den tillhör någon av följande 
grupper: i) Vattenförekomst eller del av vattenförekomst där eutrofieringsrisk föreligger. ii) Vattenförekomst avsedd 
för framställning av dricksvatten som kan innehålla en alltför stor koncentration av nitrat. iii) Områden där mer 
långtgående rening är nödvändig för att uppfylla rådsdirektiven. Känsliga områden måste utses korrekt eftersom 
detta styr vilken typ av avloppsrening man bör använda för att reducera de eutrofieringsframkallande ämnena.
Låggradig rening : Mekanisk fas som innebär en första separering av stora avfallspartiklar från avloppsvattnet.
Mer långtgående rening/tertiär rening av avloppsvatten : Den biologiska/kemiska fas som i enlighet med 
direktivet tillämpas vid behov för att minska halterna av näringsämnen (kväve och fosfor) i renat avloppsvatten 
innan det släpps ut i recipienter som riskerar att eutrofieras
Normala områden : Vattenförekomst eller avsnitt av vattenförekomst som inte riskerar att eutrofieras.
Operativt program : Ett operativt program anger en medlemsstats prioriteringar och särskilda mål och hur 
finansieringen (EU‑finansiering och nationell offentlig och privat medfinansiering) kommer att användas under 
en viss period (vanligtvis sju år) för att finansiera projekt. Projekten måste bidra till att ett antal mål som anges för 
det prioriterade området i det operativa programmet uppfylls. Det finns program för var och en av fonderna på 
sammanhållningsområdet (dvs. Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska 
socialfonden). Ett operativt program utarbetas av medlemsstaten och måste godkännas av kommissionen innan 
några betalningar kan göras från EU:s budget. Det kan bara ändras under den aktuella perioden om båda parterna 
är överens.
Personekvivalent (pe) : Kvantitativt uttryck för avloppsvattnets föroreningsbelastning uttryckt 
i antalet ”ekvivalenta” personer som skulle producera avfall i samma storleksordning. En pe motsvarar 
föroreningsbelastningen hos det avlopp som genereras av en invånare och motsvarar den mängd biologiskt 
nedbrytbart organiskt material som har en biokemisk syreförbrukning på 60 g löst syre per dygn under fem dygn.
Principen att förorenaren betalar : Princip som anges i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt 
(artikel 191.2). När det gäller avloppsvatten innebär detta att de som släpper ut avloppsvatten ska betala för de 
föroreningar som uppstår (exempel: hushåll betalar för reningstjänsten via avloppsvattenavgiften och reningsverk 
betalar en föroreningsavgift).
07 Ordförklaringar
Programperiod : Den fleråriga ram inom vilken strukturfonderna och Sammanhållningsfonden planeras och 
genomförs.
Sammanhållningsfonden : Sammanhållningsfonden syftar till att stärka den ekonomiska och sociala 
sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att finansiera miljö ‑ och transportprojekt i medlemsstater vars 
bruttonationalprodukt per capita är mindre än 90 % av genomsnittet i unionen.
Sekundär rening : Biologisk fas som innebär rening av avloppsvatten för att avlägsna biologiskt nedbrytbara 
organiska föroreningar.
Total mängd suspenderade ämnen (TSS) : Mängd minerala och organiska partiklar suspenderade i vattnet som 
kan samlas in med hjälp av ett filter med viss porositet. Denna parameter uttrycks också i milligram per liter.
Tätort : Ett område där befolkningen eller den ekonomiska aktiviteten är så koncentrerad att spillvatten från 
tätbebyggelse kan samlas in och ledas till en anläggning för rening av avloppsvatten från tätbebyggelse eller till ett 
slutligt utsläppsställe.
Utflöde : Renat avloppsvatten som släpps ut i vattenförekomster.
Utsläppstillstånd : I denna rapport, tillstånd som utfärdas till dem som släpper ut avloppsvatten i enlighet med 
nationell lagstiftning. Tillstånden för anläggningar för rening av avloppsvatten innehåller bland annat information 
om anläggningens kapacitet och de gränsvärden som ska följas för ett antal parametrar och föroreningar.
08
 Sammanfattning
I
Avloppsvatten och avloppsslam från tätorter kan 
påverka kvaliteten på Europas sjöar, floder, kustvat ‑
ten, jordar och grundvatten. EU har därför antagit ett 
antal direktiv och även medfinansierat uppförandet 
av anläggningar för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse genom Sammanhållningsfonden och 
Europeiska regionala utvecklingsfonden.
II
Vår revision inriktades på fyra medlemsstater i Donaus 
avrinningsområde (Tjeckien, Ungern, Rumänien och 
Slovakien). Vi analyserade framstegen i fråga om 
genomförandet av direktivet om rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse och resultaten när det gällde 
rening av avloppsvatten, hantering av producerat 
avloppsslam och infrastrukturens finansiella hållbarhet 
för ett urval av 28 reningsverk som medfinansierades 
av EU.
III
Vår slutsats är att bidragen från Europeiska regionala 
utvecklingsfonden/Sammanhållningsfonden under 
programperioden 2007–2013 har spelat en central 
roll och inneburit att insamlingen och reningen av 
avloppsvatten har gått framåt men inte tillräckligt för 
att tidsfristerna för rening av avloppsvatten ska hållas. 
Vi rekommenderar att kommissionen skärper rappor ‑
teringskraven och att medlemsstaterna inför lagar som 
garanterar att hushållen snabbt ansluts till offentliga 
avloppsnät.
IV
Vi noterade att de tillgängliga medlen under program ‑
perioden 2007–2013 har utnyttjats långsamt och att de 
operativa programmens indikatorer inte gör det möj ‑
ligt att stämma av i vilken utsträckning direktivet har 
genomförts. Vi rekommenderar att medlemsstaterna 
tillhandahåller uppdaterad information om vilka finan ‑
siella resurser som behövs för att direktivet ska uppfyl ‑
las fullt ut och om potentiella finansieringskällor.V
De granskade EU‑medfinansierade anläggningarna för 
rening av avloppsvatten från tätbebyggelse uppfyllde 
till största delen de krav på utflödet som angavs 
i deras utsläppstillstånd och kraven i direktivet (i 
förekommande fall). Cirka en tredjedel av anläggning ‑
arna är dock överdimensionerade (också med hänsyn 
till planerade framtida anslutningar). Kommissionen 
och medlemsstaterna bör se till att anläggningarnas 
storlek är lämplig. Dessutom rekommenderar vi att de 
åtgärdar problemet med överbelastning på grund av 
dagvatten eftersom de kan påverka vattenkvaliteten 
negativt och att anläggningsoperatörerna utnyttjar 
alla möjligheter att sänka sina driftskostnader. Vi 
rekommenderar dessutom att kommissionen bedömer 
om koncentrationsgränserna i direktivet är lämpliga 
mot bakgrund av de tekniska framsteg som skett 
sedan 1991 när direktivet om rening av avloppsvatten 
antogs.
VI
De granskade reningsverken hanterade slam på lämp ‑
ligt sätt förutom i en medlemsstat. Det finns emeller ‑
tid inte alltid bindande krav när det gäller föroreningar 
vid alla typer av slamanvändning. Vi rekommenderar 
att kommissionen och medlemsstaterna fastställer kri ‑
terier för alla typer av användning och vidtar nödvän ‑
diga åtgärder för att se till att föroreningar övervakas 
noggrant.
VII
Den finansiella hållbarhet som uppnåtts för den 
EU‑medfinansierade infrastrukturen var inte helt 
tillfredsställande. Vi rekommenderar kommissionen 
att uppmuntra medlemsstaterna att tillämpa en 
ansvarsfull prispolitik när det gäller avloppsvatten och 
fastställa avgifter som inte ligger under den överkom ‑
lighetgräns på 4 % som kommissionen har nämnt. 
Vidare bör medlemsstaterna vidta åtgärder för att 
säkerställa att det kommer att finnas tillräckliga medel 
för nödvändigt underhåll och nödvändig förnyelse.
09
 Inledning 
Bakgrund
01 
Målet för EU:s vattenpolitik är i första 
hand att se till att det finns tillräck ‑
ligt med vatten av god kvalitet för 
människornas behov och för miljön 
i hela EU. Vattenförorening är enligt 
EU‑medborgarna ett av de största 
miljöproblemen.
02 
Denna rapport gäller Donaus avrin ‑
ningsområde som är det största avrin ‑
ningsområdet i Europa (801 463 km2) 
och berör 19 länder. Det är utsatt för 
vattenförorening från flera olika källor.
03 
En av källorna till vattenförorening 
är utsläpp av delvis renat eller orenat 
avloppsvatten från tätorter. Enligt 1991 
års direktiv om rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse1 ska medlemssta ‑
terna inom en viss tidsfrist säkerställa 
att alla tätorter har ledningsnät som tar 
hand om avloppsvatten från tätbebyg ‑
gelse och att det insamlade avlopps ‑
vattnet är föremål för tillräcklig rening.
04 
Det avloppsslam som produceras av 
anläggningarna för rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse kan vara 
skadligt för vatten och mark, främst 
för att det innehåller tungmetaller. Det 
är därför inte längre tillåtet att släppa 
ut slam i ytvatten och enligt direkti ‑
vet om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse ska slam återanvändas. 
Spridning av avloppsslam på jord ‑
bruks  mark2 regleras genom direktivet 
om avloppsslam3, som innehåller 
regler för provtagning och analys av 
avloppsslam och jord och som sätter 
upp gränser för halter av tungmetaller 
och den största mängd tungmetaller  
som årligen får tillföras marken.05 
En kortfattad översikt över processen 
för avloppsrening och utsläpp av slam 
finns i  bilaga I .
06 
Ramdirektivet om vatten4 har som 
främsta mål att en god yt ‑ och grund ‑
vattenstatus ska uppnås senast 2015. 
Det viktigaste verktyget för att ge ‑
nomföra direktivet är förvaltningspla ‑
nen för avrinningsdistrikt.  Senast 2009 
skulle varje medlemsstat ha utarbetat 
förvaltningsplaner för avrinningsdi ‑
strikt och ett åtgärdsprogram för varje 
avrinningsdistrikt inom sitt territori ‑
um5. Programmet skulle bland annat 
innehålla de nödvändiga åtgärderna 
för att genomföra EU:s lagstiftning 
för skydd av vatten (t.ex. direktivet 
om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse).
07 
Enligt 2013 års allmänna miljöhand ‑
lingsprogram för unionen till 20206 ska 
utsläppen av kväve och fosfor minska, 
inklusive utsläppen av avloppsvatten 
från tätbebyggelser och industrier 
och från gödselmedelanvändning. På 
samma sätt anger 2012 års strategi7 för 
att skydda Europas vattenresurser att 
en nödvändig åtgärd är att förbättra 
efterlevnaden när det gäller rening av 
avloppsvatten med hjälp av långsikti ‑
ga investeringsplaner.1 Rådets direktiv 91/271/EG av 
den 21 maj 1991 om rening av 
avloppsvatten från tät ‑
bebyggelse (EGT L 135, 
30.5.1991, s. 40).
2 Markförorening kan leda till 
vattenförorening antingen 
genom att föroreningar läcker 
ut i grundvatten eller genom 
avrinning.
3 Rådets direktiv 86/278/EEG av 
den 12 juni 1986 om skyddet 
för miljön, särskilt marken, när 
avloppsslam används i 
jord  bruket (EGT L 181, 4.7.1986, 
s. 6).
4 Europaparlamentets och 
rådets direktiv 2000/60/EG av 
den 23 oktober 2000 om 
upprättande av en ram för 
gemenskapens åtgärder på 
vattenpolitikens område (EGT 
L 327, 22.12.2000, s. 1).
5 När en medlemsstat har delar 
av olika avrinningsområden 
inom sitt territorium (t.ex. har 
Tjeckien delar av Donaus 
avrinningsområde samt delar 
av avrinningsområdena för 
floderna Oder och Elbe), ska 
förvaltningsplaner fastställas 
för varje del (avrinnings ‑  
distrikt).
6 Europaparlamentets och 
rådets beslut nr 1386/2013/EU 
av den 20 november 2013 om 
ett allmänt miljöhandlings ‑
program för unionen till 2020 
Att leva gott inom planetens 
gränser  (EUT L 354, 28.12.2013, 
s. 171).
7 COM(2012) 673 final, 
14.11. 2012.
10 Inledning
8 Artikel 17.1 i fördraget om 
Europeiska unionen och 
artikel 317 i fördraget om 
Europeiska unionens 
funktionssätt.
9 Från den 1 januari 2007 till den 
25 juni 2010 var beloppet 
25 miljoner euro för 
miljörelaterade projekt.EU:s medfinansiering av 
infrastruktur för 
avloppsvatten
08 
Kostnaderna för att uppföra, uppgra ‑
dera och modernisera reningsverk 
och avloppsnät berättigar till med ‑
finansiering från EU från Europeiska 
regionala utvecklingsfonden och 
Sammanhållningsfonden. Europeiska 
jordbruksfonden för landsbygdsut ‑
veckling kan också bidra med medfi ‑
nansiering när landsbygden berörs. De 
medlemsstater som anslöt sig till EU 
2004 och 2007 hade från 2000 fram till 
anslutningsdatumet tillgång till medel 
under instrumentet för strukturpolitis ‑
ka åtgärder inför anslutningen (Ispa). 
Ispa‑projekten blev sammanhållnings ‑
fondsprojekt när dessa medlemsstater 
anslöt sig.
09 
EU‑anslagen till infrastruktur för av ‑
loppsvatten inom Europeiska regio ‑
nala utvecklingsfonden och Samman ‑
hållningsfonden uppgick till cirka 
12,9  miljarder  euro för programperio ‑
den 2000–2006 och 14,6  miljarder  euro 
för programperioden 2007–2013.10 
Medfinansierade infrastrukturpro ‑
jekt (se ruta 1 ) genomförs med delad 
förvaltning där kommissionen har det 
yttersta ansvaret för genomförandet 
av EU:s budget8. Under programperio ‑
den 2000–2006 godkände kommis ‑
sionen, förutom de operativa program ‑
men, medlemsstaternas ansökningar 
om projekt inom Europeiska regionala 
utvecklingsfonden som tillsammans 
kostade över 50 miljoner euro samt 
alla sammanhållningsfondsprojekt och 
Ispa‑projekt. Under programperioden 
2007–2013 var det utöver programmen 
endast ”större projekt” (dvs. projekt 
som kostar mer än 50 miljoner euro) 
som behövde godkännas av kommis ‑
sionen9. I beslutet om medfinansiering 
av ett projekt anges bidragsbeloppet 
(stödnivån) och de finansieringsvillkor 
som ska uppfyllas.
11 Inledning
11 
Två av kommissionens generaldirekto ‑
rat spelar en viktig roll när det gäller 
avloppsrening:
a) Generaldirektoratet för miljö 
ansvarar för EU:s miljöpolitik när 
det gäller vatten och även rening 
av avloppsvatten. Det ska övervaka 
genomförandet av den aktuella 
lagstiftningen (t.ex. tidsfrister ‑
na för när målen i direktivet om 
rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse ska vara uppfyllda) 
och även vid behov inleda över ‑
trädelseförfaranden. Det ger råd 
till generaldirektoratet för regio ‑
nal‑ och stadspolitik när kvaliteten 
på förslag till operativa program 
undersöks. Det rådfrågas även när 
större projekt och sammanhåll ‑
ningsfondsprojekt bedöms.b) Generaldirektoratet för regio ‑
nal‑ och stadspolitik ansvarar för 
EU‑budgeten för regionalpolitik, 
inom vilken projekt som gäller 
avloppsvatten kan medfinansieras.Exempel på ett medfinansierat projekt som vi besökte
I Ungern handlade ett projekt om att i) anlägga ett 
nytt avloppsnät i några områden i tätorten och ut ‑
vidga det befintliga avloppsnätet i andra områden, 
ii) uppgradera anläggningen för rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse så att den avlägsnar nä ‑
ringsämnen och iii) tillhandahålla en ny anläggning 
för rening av avloppsslam.
Projektet godkändes av kommissionen i december 
2004 och togs i drift i december 2011. De totala 
kostnaderna för projektet var 48,3 miljoner euro, 
varav EU‑stödet uppgick till 36,2 miljoner euro.Ruta 1
Bild 1 – Reningsverk (Ungern–Zalaegerszeg).
Källa:  Revisionsrätten.
12
 Revisionens omfattning och 
inriktning samt revisionsmetod
12 
Genom revisionen bedömde vi om 
Europeiska regionala utvecklingsfon ‑
dens/Sammanhållningsfondens anslag 
till rening av avloppsvatten är ända ‑
målsenliga och hjälper medlemsstater ‑
na att uppnå EU:s politiska mål när det 
gäller avloppsvatten. Vi avser att be ‑
handla problem kring genomförandet 
av ramdirektivet om vatten i Donaus 
avrinningsområde i andra rapporter.
13 
Revisionen inriktades på fyra med ‑
lemsstater i Donaus avrinningsområde 
som täcker in den övre, mellersta och 
nedre delen av avrinningsområdet: 
Tjeckien, Ungern, Rumänien och 
Slovakien10.
14 
Vi försökte besvara fyra frågor:
a) Höll medlemsstaterna tidsfrister ‑
na för efterlevnad av direktivet 
om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse?
b) Utnyttjade medlemsstaterna de 
tillgängliga medlen under pro ‑
gramperioden 2007–2013 på lämp ‑
ligt sätt?
c) Fungerade de EU‑medfinansiera ‑
de anläggningarna för rening av 
avloppsvatten från tätbebyggelse 
ändamålsenligt?
d) Är de EU‑medfinansierade anlägg ‑
ningarna för rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse finansiellt 
hållbara?15 
EU:s totala bidrag till avloppsrenings ‑
projekt i de fyra medlemsstaterna 
var 2,1  miljarder  euro för program ‑
perioden 2000–200611 och 5,8 mil ‑
jarder  euro12 för programperioden 
2007–2013.
16 
Revisionen byggde på en bedömning 
av
a) de senaste uppgifterna om: 
andelen anslutna per tätort, 
reningsverkens reningseffektivi ‑
tet och antalet tätorter som ännu 
inte uppfyllde kraven i direktivet 
om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse,
b) de resultat som uppnåtts vid 28 
anläggningar för rening av av ‑
loppsvatten från tätbebyggelse. 
Eftersom anläggningarna skulle 
vara i drift hade de flesta projekten 
i urvalet fått EU‑finansiering under 
programperioden 2000–2006. I  bi-
laga II  finns en förteckning över de 
reningsverk som granskades och 
som alla hade en kapacitet på över 
2 000 personekvivalenter (pe).10 En del av Tjeckien, en stor del 
av Slovakien och hela 
Rumänien och Ungern ligger 
i Donaus avrinningsområde.
11 I de besökta medlemsstaterna 
finansierades projekt genom 
Ispa från 2000 till anslutnings‑
datum och därefter från 
Europeiska regionala 
utvecklingsfonden och 
Sammanhållningsfonden.
12 Uppgifter per den 
31 december 2013 
(baserade på årliga 
genomföranderapporter).
13 Revisionens omfattning och 
inriktning samt revisionsmetod
17 
Bevis inhämtades med hjälp av 
granskning och analys av dokument 
(t.ex. nationella strategier, genomför ‑
anderapporter, rättsakter, statistik och 
resultatuppgifter från anläggnings ‑
operatörer), intervjuer med tjänstemän 
vid kommissionen och i medlemssta ‑
terna och med företrädare för ägarna 
och operatörerna av reningsverken. 
Vi besökte 14 av de 28 reningsverken 
i urvalet mellan mars 2013 och januari 
2014 och detaljgranskade dokumen ‑
tation om de 14 anläggningar vi inte 
besökte. De bedömningskriterier som 
användes vid revisionen förklaras när ‑
mare i de olika avsnitten av rapporten.
14
 Iakttagelser
Efterlevnad av 
tidsfristerna i direktivet 
om rening av 
avloppsvatten från 
tätbebyggelse
18 
Enligt direktivet om rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse
— måste alla tätorter med mer än 
2 000 pe ha ledningsnät eller, om 
det inte är motiverat att anlägga 
ett sådant, individuella system 
eller andra lämpliga system13 som 
medför ett motsvarande skydd för 
miljön (artikel 3 i direktivet),
— måste avloppsvattnet i alla tätor ‑
ter med mer än 2 000 pe undergå 
sekundär rening så att utflödet 
från reningsverken kan respek ‑
tera koncentrationsgränserna för 
biokemisk syreförbrukning (BOD5), 
kemisk syreförbrukning (COD) och 
totalt suspenderat material (TSS) 
(artikel 4),
— måste avloppsvattnet i alla tätorter 
med mer än 10 000 pe i känsliga 
områden14 undergå mer långtgå ‑
ende rening så att utflödet från 
reningsverken kan respektera 
koncentrationsgränserna för to ‑
talkväve15 (Ntot) och totalfosfor (Ptot) 
(artikel 5),
— måste lämplig rening garanteras 
i alla tätorter med mindre än 2 000 
pe där det finns ledningsnät vid 
utsläpp i sötvatten eller flodmyn ‑
ningar (artikel 7).19 
Datumen då de ovan nämnda kraven 
skulle vara uppfyllda var olika för de 
fyra medlemsstater som besöktes (se 
bilaga III ). Om en medlemsstat inte 
följer EU‑lagstiftningen har kommis ‑
sionen befogenhet att inleda ett över ‑
trädelseförfarande och i sista hand 
hänskjuta ärendet till EG‑domstolen.
20 
Vi granskade huruvida
— de mellanliggande och/eller slutli ‑
ga tidsfristerna respekterades när 
det gällde tätorter med mer än  
2 000 pe,
— det fanns information om huruvida 
lämplig rening var garanterad när 
det gällde tätorter med mindre än 
2 000 pe där det finns ledningsnät,
— kommissionen vidtog några åt ‑
gärder vid fall av bristande efter ‑
levnad av tidsfristerna i direktivet 
om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse.13 Exempelvis kan en kloakbrunn 
anses vara ett individuellt 
system.
14 Områden som definierats som 
sådana på grundval av 
kriterierna i direktivet om 
rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse (se ordlistan ).
15 Med totalkväve menas 
summan av totalt 
Kjeldahlkväve (organiskt N + 
NH3), nitratkväve (NO3) och 
nitritkväve (NO2).
15 Iakttagelser
Medlemsstaterna höll 
i allmänhet tidsfristerna 
i direktivet om rening 
av avloppsvatten från 
tätbebyggelse när det 
gällde insamlingen av 
avloppsvatten men inte när 
det gällde rening
Tre av de fyra medlemsstaterna 
höll sina tidsfrister för 
insamling av avloppsvatten
21 
När det gällde insamling av avloppsvat ‑
ten (artikel 3 i direktivet) visade vår ana ‑
lys av uppgifter som medlemsstaterna 
lämnat till kommissionen16 att av de fyra 
besökta medlemsstaterna låg endast 
Rumänien något efter tidsplanen i slutet 
av 2012 i förhållande till landets mellan ‑
liggande tidsfrister (se tabell 1 ).22 
Vi noterar dock att det av medlemssta ‑
ternas uppgifter inte går att utläsa om 
de individuella system som samlar in 
delar av belastningen ger ett liknan ‑
de skydd för miljön som ledningsnät. 
För vissa tätorter är den belastning 
som går till individuella system hög, 
i vissa fall upp till 100 % av tätortens 
belastning. I mitten av 2014 begärde 
kommissionen närmare information 
från Tjeckien, Ungern och Slovakien 
om hur de nationella myndigheterna 
säkerställer att individuella system ger 
ett liknande skydd för miljön.16 Uppgifter som lämnades 2014 
om situationen vid referens ‑
datumet den 31 december 
2012 för Tjeckien, Rumänien 
och Slovakien och den 31 
december 2011 för Ungern.Tabell 1Efterlevnad av direktivets tidsfrister för insamling av avloppsvatten (per den 
31 december 2012)
Medlemsstat KravResultat:
procentandel av tätorter1 med ledningsnät,
inklusive den belastning2 som samlas in genom individuella system
Tjeckien 100 % av tätorterna senast 2010100 %;
7 % av avloppsvattenmängden samlas in genom individuella system.
Ungern154 tätorter:
(31 % av det totala antalet) senast 2010100 %;
14 % av avloppsvattenmängden samlas in genom individuella system.
Rumänien61 % av belastningen skulle samlas in 
senast 2010Endast sex tätorter uppfyller kraven helt. De mellanliggande tidsfristerna gäller dock 
avloppsvattenmängden: i slutet av 2012 samlades i realiteten 60,2 % in.
1 % av belastningen samlas in genom individuella system.
Slovakien291 tätorter:
(82 % av det totala antalet) senast 2010100 %;
13 % av avloppsvattenmängden samlas in genom individuella system och 0,4 % samlas 
inte in på något sätt.
1  Kommissionen anser att en tätort uppfyller kraven om den belastning som samlas in genom ledningsnät uppgår till minst 98 % av den totala 
belastning som tätorten genererar och om den belastning som inte samlas in inte är större än 2 000 pe.
2 Belastningen är det organiskt nedbrytbara materialet från en tätort uttryckt i pe.
Källa:  Kommissionens analys av uppgifter från medlemsstaterna.
16 Iakttagelser
23 
Vidare innebär inte alltid det faktum 
att det finns ledningsnät att alla hus ‑
håll som skulle kunna vara anslutna 
faktiskt är det. Till exempel kan hushåll 
föredra att fortsätta med individuella 
system av kostnadsskäl. För att hus ‑
hållen garanterat ska ansluta sig till 
avloppsnätet har alla de fyra besökta 
medlemsstaterna lagstadgade krav 
och i några fall utdöms böter om man 
inte ansluter sig (se tabell 2 ). Tre av 
de fyra medlemsstaterna anger dock 
inga tidsfrister för anslutning eller så är 
kraven otydligt formulerade. Det kan 
göra det svårare att ändamålsenligt 
verkställa skyldigheten att ansluta sig 
till ett befintligt avloppsnät. Vid denna 
revision kontrollerades inte hur de 
nationella myndigheterna verkställde 
skyldigheterna.Ingen av de fyra besökta 
medlemsstaterna höll 
tidsfristerna för rening av 
avloppsvatten
24 
När det gällde renat avloppsvatten 
drar vi utifrån kommissionens analys 
av uppgifter från medlemsstaterna 
slutsatsen att alla de fyra besökta 
medlemsstaterna i olika utsträckning 
hade missat de tidsfrister som gällde 
efterlevnad17 av angivna koncentra ‑
tionsgränser för vissa parametrar 
i slutet av 2012 (se tabell 3  för mellan ‑
liggande tidsfrister för Ungern, Rumä ‑
nien och Slovakien och bilaga III  för 
samtliga tidsfrister). Med tanke på att 
Slovakien och Rumänien var så sena 
med att hålla de mellanliggande tids ‑
fristerna och att länderna måste hitta 
andra finansieringskällor (se punkterna 
39 och 40) kommer det att bli mycket 
svårt för dem att hålla sina slutliga 
tidsfrister, som är 2015 respektive 2018.17 Kontrollen av rättslig 
efterlevnad är hierarkiskt 
uppbyggd. Det innebär att 
bristande efterlevnad av 
kraven på insamling (artikel 3 
i direktivet) leder till bristande 
efterlevnad av skyldigheten 
att tillhandahålla rening 
(artikel 4 och, när den är 
tillämplig, artikel 5) även om 
kvaliteten på avloppsvattnet 
uppfyller direktivets krav. På 
samma sätt anses en tätort 
som inte uppfyller kvalitets ‑
normerna för sekundär rening 
uppfylla artikel 5 (mer 
långt  gående rening).Tabell 2Nationell lagstiftning för att säkerställa anslutning till ett befintligt avloppsnät
Medlemsstat Rättsliga bestämmelser
TjeckienKommunerna kan göra det obligatoriskt att ansluta sig och ålägga böter om detta inte sker. Vid nybyggnation eller 
renovering måste avloppsvattnet renas eller tas om hand. Inga tidsfrister har angetts.
UngernSkyldighet att ansluta sig inom 90 dagar från det att det finns ett ledningsnät. Böter ska betalas (i form av skatt) om 
anslutning inte sker.
RumänienSkyldighet att ansluta byggnader där socioekonomisk verksamhet utförs. Reningsverksoperatörerna kan bötfällas om 
nya användare inte ansluts tillräckligt snabbt.
SlovakienÄgare av fastigheter som genererar avloppsvatten är skyldiga att ansluta fastigheten om de inte har tillstånd att rena 
avloppsvattnet på annat sätt (men inga tidsfrister har angetts). Böter ska betalas om fastigheten inte ansluts.
Källa:  Europeiska revisionsrättens analys av nationell lagstiftning.
17 Iakttagelser
25 
Enligt direktivet (artikel 5. 4) behöver 
dock inte kraven för enskilda renings ‑
verk (avlägsnande av Ntot och Ptot) till ‑
lämpas i känsliga områden om det kan 
visas att den sammanlagda belastning 
som tillförs samtliga reningsverk (över 
2 000 pe) i området reduceras med 
åtminstone 75 % för både Ntot och Ptot.26 
Enligt anslutningsfördraget ansågs 
endast en liten del av Ungern (sex tät ‑
orter) vara ett känsligt område där det 
skulle finnas mer långtgående rening 
senast 2008. Men till följd av en över ‑
enskommelse mellan Rumänien och 
Ungern informerade Ungern i mars 
2009 kommissionen om att landet 
kommer att tillämpa bestämmelserna 
i artikel 5.4 i slutet av 2018 för den 
totala belastningen som kommer in 
till alla anläggningar (motsvarande 
498 tätorter). Enligt de uppgifter som 
de ungerska myndigheterna lämnat 
till kommissionen hade halterna i den 
belastning som kommer in till renings ‑
verk minskat med 73,1 % för Ntot och 
74,4 % för Ptot i slutet av 2012 (i slutet 
av 2010 var motsvarande siffror 71,5 
respektive 79,5 %).Tabell 3Efterlevnad av tidsfristerna i direktivet om rening av avloppsvatten 
(per den 31 december 2012)
MedlemsstatEfterlevnad när det gäller sekundär rening (kon ‑
centrationsgränser för BOD5, COD och TSS)Efterlevnad när det gäller mer långtgående rening 
i känsliga områden (koncentrationsgränser för Ntot 
och Ptot)
Krav Resultat Krav Resultat
Tjeckien594 tätorter  
(senast 2010)512 (86 %)132 tätorter  
(senast 2010)83 (63 %)
Ungern154 tätorter  
(senast 2010)130 (84 %)6 tätorter (senast 2008) 5 (83 %)
Se punkterna 25 och 26.
RumänienBelastning (i pe)
10 829 595 (senast 2010)
12 953 045 (senast 2013)Belastning (i pe)
8 184 225
(76 % (jämfört med 2010))
(63 % (jämfört med 2013))Belastning (i pe)
7 688 721 (senast 2010)
9 196 314 (senast 2013)1 530 828 (20 %)
(17 %)
Slovakien258 tätorter  
(senast 2012)236 (92 %)81 tätorter  
(senast 2010)41 (51 %)
Källa:  Kommissionens analys av uppgifter från medlemsstaterna.
18 Iakttagelser
Ändringar av antalet tätorter 
och belastningsuppgifter som 
medlemsstaterna rapporterar 
påverkar direktivets 
tillämplighet
27 
Tätort definieras som ett område där 
befolkningen eller de ekonomiska 
aktiviteterna är så koncentrerade att 
utsläpp från tätbebyggelse kan samlas 
in och ledas till ett reningsverk eller ett 
utsläppsställe. Det är upp till med ‑
lemsstaterna att definiera tätorterna, 
framför allt vilka delar som ska tillhöra 
en tätort.
28 
Direktivets krav på medlemsstaterna 
är striktare när det gäller tätorter med 
mer än 2 000 pe. Vår analys visade att 
antalet tätorter med mer än 2 000 pe och motsvarande belastning har för ‑
ändrats väsentligt över tiden i Tjeck ‑
ien, Ungern och Rumänien. Den största 
förändringen har skett i Rumänien 
(29 % minskning av antalet tätorter 
och 17 % minskning av belastningen) 
(se tabell 4 ). Om en tätort inte längre 
ligger över 2 000 pe innebär det att 
kraven på utflödet (dvs. koncentra ‑
tionsgränser) inte längre ska följas (se 
punkt 18) och att direktivets tidsfrister 
därför inte längre ska tillämpas på 
tätorten.
29 
Med tanke på det stora antalet tätorter 
i de 28 medlemsstaterna kan kommis ‑
sionen inte följa varje enskilt fall för 
att vara säker på att de rapporterade 
ändringarna av antalet tätorter i med ‑
lemsstaterna är korrekta och leder till 
att direktivet tillämpas korrekt.Tabell 4Ändringar som rapporterats till kommissionen om antalet tätorter och belastning
MedlemsstatÄndrat antal 
(över 2 000 pe)Ändrad belastning
(över 2 000 pe)Kommentarer
Tjeckien2008: 618
2012: 598
= 3 % minskning 2008: 8 429 183
2012: 7 590 604
= 10 % minskning Främst tätorter vars storlek minskade till under 
2 000 pe.
Ungern2005: 404
2007: 497
2012: 498
= 23 % ökning sedan 2005, 
och samma antal sedan 20072005: 9 643 155
2007: 13 231 718
2012: 11 665 187
= 12 % minskning sedan 2007De uppgifter som rapporterats till kommissionen 
stämmer inte överens med uppgifterna i det unger ‑
ska dekretet 173/2014 (VII. 18.) där 566 tätorter och 
en belastning på 10 767 713 pe anges.
Rumänien2007: 2  620
2012: 1 852
= 29 % minskning 2007: 25 838 316
2012: 21 409 175
= 17 % minskning Tätorter vars storlek minskade till under 2 000 pe och 
ändringar av tätorternas sammansättning.
Slovakien Ingen ändring sedan 2005: 3562005: 5 054 900
2008: 5 259 370
2012: 5 072 755
= 4 % minskning sedan 2008
Källa:  Revisionsrättens analys av uppgifter som medlemsstaterna lämnat till kommissionen.
19 Iakttagelser
Kommissionen har endast 
ofullständiga uppgifter om 
situationen i tätorter med 
mindre än 2 000 pe
30 
För att fastställa förvaltningsplaner 
för avrinningsdistrikt enligt ramdirek ‑
tivet för vatten ska medlemsstaterna 
bedöma om de föroreningar som 
genereras av tätorter (även tätorter 
under 2 000 pe) har sådan inverkan 
på vattenförekomster att det kräver 
uppföljning (se punkt 6). Dessutom ska 
förvaltningsplanerna för avrinningsdi ‑
strikt innehålla åtgärder för att säker ‑
ställa genomförandet av direktivet om 
rening av avloppsvatten från tätbe ‑
byggelse. För tätorter med mindre än 
2 000 pe kräver kommissionen utöver 
detta ingen annan särskild rappor ‑
tering från medlemsstaterna enligt 
direktivet om rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse (dvs. om de tätbe ‑
byggelser som berörs och hur de följer 
artikel 7).
31 
Vi konstaterade att kommissionen 
endast har ofullständiga uppgifter 
om situationen i tätorter med mindre 
än 2 000 pe. När det gäller Tjeckien, 
Ungern och Slovakien anger inte 
förvaltningsplanerna för avrinnings ‑
distrikt hur många av dessa tätorter 
som påverkar vattenkvaliteten. Varken 
Tjeckien eller Ungern lämnade heller 
någon information om antalet tätorter 
som hade ledningsnät men saknade 
reningsverk. Under 2013, i samband 
med bedömningen av förvaltnings ‑
planer för avrinningsdistrikt, begärde 
kommissionen särskilda uppgifter för 
Tjeckien och Slovakien. Detta visar 
att kommissionen får begära infor ‑
mation om dessa tätorter. Men den information som togs emot och var 
tillgänglig om Tjeckien och Ungern gör 
inte att kommissionen kan kontrollera 
efterlevnaden av artikel 7 i direkti ‑
vet om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse.
Kommissionen följer upp fall 
av bristande efterlevnad i tre 
av de fyra medlemsstater 
som besöktes
32 
Vartannat år ska medlemsstaterna rap ‑
portera till kommissionen om framste ‑
gen med genomförandet av direktivet 
om rening av avloppsvatten från tätbe ‑
byggelse. I juni 2014 skulle situationen 
i slutet av 2012 rapporteras (eller 2011 
om det inte fanns senare uppgifter). 
Kommissionen offentliggör därefter en 
övergripande genomföranderapport: 
de två senaste rapporterna utarbeta ‑
des inom 18 månader från medlems ‑
staternas sista inlämningsdatum18.
33 
I juli 2014 begärde kommissionen in ‑
formation från Tjeckien och Slovakien 
och i oktober 2014 från Ungern baserat 
på de uppgifter som medlemsstater ‑
na hade lämnat 2012. Den begärda 
informationen gällde bristande efter ‑
levnad i slutet av 2010 (Tjeckien och 
Slovakien) eller 2009 (Ungern)19, men 
under tiden hade ytterligare tidsfrister 
passerats och mer uppdaterad infor ‑
mation hade kommit in (se punkt 32). 
Vi anser därför att ändamålsenligheten 
i processen som den nu fungerar kan 
ifrågasättas. I mars 2015 höll kommis ‑
sionen på att bedöma den information 
som lämnats som svar på begäran.18 Senast offentliggjorda 
rapport: Sjunde rapporten om 
genomförandet av direktivet 
om rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse , 
COM(2013) 574 final, 7.8.2013.
19 Rumänien hade ännu inte nått 
fram till någon av sina 
mellan  liggande tidsfrister vid 
referensdatumet den 
31 december 2012 och 
efterlevnaden skulle alltså 
ännu inte bedömas. Men 
enligt situationen den 
31 december 2021 (se tabell 3 ) 
höll Rumänien inte sin första 
tidsfrist 2010.
20 Iakttagelser
Användningen av 
tillgängliga EU‑anslag 
under programperioden 
2007–2013
34 
Investeringar som gäller avloppsvatten 
medfinansieras i allmänhet av EU inom 
ramen för de operativa programmen 
2007–2013, i synnerhet de övergripan ‑
de miljöprogrammen. Var och en av de 
fyra medlemsstaterna har ett sådant 
övergripande operativt program. 
Tillsammans tillhandahöll de en total 
budget på 4,9 miljarder euro i EU‑an ‑
slag till investeringar inom området 
avloppsvatten.
35 
Vi undersökte
— utnyttjandegraden för de anslag 
som fanns tillgängliga för investe ‑
ringar inom området avloppsvat ‑
ten under de operativa program ‑
men 2007–2013 i slutet av 2013,
— om de angivna output ‑ och 
resultatindikatorernas mål hade 
uppnåtts i slutet av 2013.Alla tillgängliga anslag inom 
de operativa programmen 
2007–2013 utnyttjades inte
36 
I alla fyra medlemsstaterna är de 
medel (EU‑medel och nationella 
medel) som tillhandahålls inom ramen 
för operativa program (i synnerhet 
inom de övergripande miljöprogram ‑
men) den största källan till finansiering 
av projekt som gäller avloppsvatten.
37 
Det anses att medlemsstaten har 
gjort åtaganden för anslag inom ett 
operativt program när ett beslut om 
beviljande av stöd till ett visst projekt 
har fattats. Vi konstaterade att det 
i slutet av 2013 inte hade gjorts åtag ‑
anden för stora delar av de tillgängliga 
EU‑medlen och nationella medlen för 
investeringar i rening av avloppsvatten 
i Tjeckien, Ungern och Slovakien (se 
tabell 5 ).
38 
Vidare visar vår analys att nivån på be ‑
talningar till stödmottagare (ersättning 
för uppkomna kostnader) var låg, vilket 
tyder på att byggarbetena för många 
projekt inte var avslutade i slutet av 
2013. EU‑anslag som kommissionen 
har gjort åtaganden för men som med ‑
lemsstaterna inte har använt till betal ‑
ningar inom två (och i vissa fall tre) år 
från det att åtagandet gjordes kommer 
dock inte längre att vara tillgängliga 
för användning20.20 Artikel 93 i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006 
av den 11 juli 2006 om 
allmänna bestämmelser för 
Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden 
samt om upphävande av 
förordning (EG) nr 1260/1999 
(EUT L 210, 31.7.2006, s. 25).
21 Iakttagelser
39 
Det sista datum som stödberättigande 
utgifter kan deklareras till kommis ‑
sionen för att motsvarande EU‑bidrag 
ska betalas ut är den 31 december 
2015. Med tanke på att genomföran ‑
det går så långsamt drar vi slutsatsen 
att flera projekt inte kommer att vara 
klara inom den tidsfristen och att det, 
från och med 2016, kommer att krävas 
ytterligare medel (nationella medel 
eller EU‑medel) för att de ska kunna 
slutföras. Tabell 5Utnyttjandet av anslag till investeringar i avloppsvatten inom operativa 
miljöprogram 2007–2013 (per den 31 december 2013)
MedlemsstatAnslag för vilka det 
gjorts åtaganden 
(godkända projekt) i % 
av budgetenUtbetalda medel
Risk för att anslag kom ‑
mer att gå förlorade i % av budgeteni % av de anslag för vil ‑
ka det gjorts åtaganden
Tjeckien1 160 miljoner euro
60 % och
1 850 miljoner euro
95 %4 52 % 87 %
JA(1 012 miljoner euro)
Ungern1382 miljarder forinter  
(eller 1 290 miljoner euro)
83 % 23 % 28 %
JA 105 miljarder forinter  
(eller 354  miljoner  euro)
Rumänien2 4 439 miljoner euro
141 % 30 % 21 %JA(954  miljoner  euro)
Slovakien3 719 miljoner  euro
86 % 40 % 46 %
JA(332  miljoner  euro)
1 Uppgifterna för Ungern gäller maj 2013. Beloppen i forinter räknades om till euro med följande växelkurs: 1 euro = 296,11 forinter (maj 2013).
2 Uppgifterna för Rumänien avser vattenförsörjning och avloppsvatten. Uppdelad information finns inte tillgänglig.
3  Uppgifterna för Slovakien avser endast EU‑medel, medan de för de övriga tre medlemsstaterna avser de sammanlagda offentliga medlen (dvs. 
EU‑medel och nationella medel).
4  Ett antal projekt hade godkänts för medfinansiering men bidragsöverenskommelsen hade inte undertecknats. Om man tar hänsyn till dessa 
hade åtaganden gjorts för 95 % av anslagen.
Källa:  Revisionsrättens analys av de årliga genomföranderapporterna om de aktuella operativa programmen.
22 Iakttagelser
40 
Det långsamma genomförandet inne ‑
bär att det finns risk för att de tillgäng ‑
liga EU‑medlen inte kommer att ha 
utnyttjats helt vid utgången av 2015. Vi 
noterar att projekt som kan delas upp 
i separata arbetsmoment kan få anslag 
under programperioden 2014–2020 för 
de moment som kommer att genom ‑
föras under den tidsperioden. Vår 
övergripande slutsats är därför att an ‑
slagen inom programperioden 2014–
2020 (både EU‑medel och nationella 
medel) till investeringar inom området 
avloppsvatten i Ungerns fall riskerar 
att inte räcka till för att garantera att 
direktivet för tätorter över 2 000 pe 
genomförs, och att det för Rumänien 
och Slovakien är högst sannolikt att de 
inte gör det. Medlemsstaterna kommer 
därför att bli tvungna att hitta andra 
finansieringskällor.
41 
Vår analys visade också att alla fyra 
medlemsstaterna använde lämpliga 
kriterier för att välja ut projekt för 
finansiering inom de operativa mil ‑
jöprogrammen 2007–2013. Tätorterna 
avgjorde dock själva om och när de 
skulle lägga fram ett projekt eller inte. 
Därför är en av orsakerna till att några 
större tätorter (som måste ha mer 
långtgående rening) ännu inte efter ‑
lever direktivet om rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse att de inte 
har lämnat in projektansökningar och 
alltså inte begärt finansiering.Output ‑ och resultat ‑
indikatorernas mål hade 
oftast inte uppnåtts i slutet 
av 2013
42 
De operativa program för 2007–2013 
som lagts fram av medlemsstater ‑
na och godkänts av kommissionen 
innehåller output ‑, resultat ‑ och effekt ‑
indikatorer för att ändamålsenligheten 
och effektiviteten hos de medel som 
betalats ut under programmen ska 
kunna utvärderas.
43 
Vi noterar att målen för de indikatorer 
som anges i de operativa miljöpro ‑
grammen inte är av den karaktären 
att det går att visa i vilken grad målen 
i direktivet om rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse uppnås.
23 Iakttagelser
44 
Tidsfristen för att nå de mål som 
anges i de operativa programmen är 
2015. Situationen i slutet av 2013 är 
en mellanliggande situation men den 
visar att många av målen då var långt 
ifrån uppfyllda (se tabell 6 ). Situatio ‑
nen kommer att förbättras under de 
återstående två åren eftersom många projekt ännu håller på att genomföras. 
Trots detta och med tanke på de stora 
skillnaderna mellan de uppsatta målen 
och genomförandet 2013 anser vi att 
vissa av målen var klart överoptimisti ‑
ska (t.ex. indikator nr 2 för Tjeckien och 
indikator nr 1 för Rumänien).Tabell 6Måluppfyllelse per den 31 december 2013 inom de operativa miljöprogrammen 
2007–2013
Medlemsstat Indikatorer Mål för 2015 Måluppfyllelse
Tjeckien1. Längd på nya och förbättrade avloppsnät (km) 1202 294
(> 100  %)
2. Antal nya, förbättrade och effektiviserade anläggningar 35094
(27 %)
3. Antalet nya personer som har anslutits till avloppsnätet 741 000459 266
(62 %)
Ungern1. Antal hushåll som kan anslutas till avloppsnätet 400  000141 689
(35 %)
2. Skapad vattenreningskapacitet (i pe) 3 550 000195 124
(5 %)
3. Antal invånare som berörs av projekt för rening av avlopps ‑
vatten (i miljoner)1.30,2
(15 %)
Rumänien1. Antal nya och förbättrade anläggningar 17025
(15 %)
2. Korrekt renat avloppsvatten (% av den totala 
avloppsvattenvolymen)6035
(58 %)
Slovakien1. Antal nya och förbättrade anläggningar 6430
(47 %)
2. Antal pe som är anslutna till det nya avloppsnätet 331 29513 883
(4 %)
Källa:  Revisionsrättens analys av de årliga genomföranderapporterna om de aktuella operativa programmen.
24 Iakttagelser
Ändamålsenligheten hos 
de EU‑medfinansierade 
anläggningarna för 
rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
45 
Vår bedömning omfattar 28 anlägg ‑
ningar för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse och bygger på följande 
två aspekter:
a) Det resultat som uppnåtts när det 
gäller rening av avloppsvatten.
b) Hanteringen av det avloppsslam 
som produceras som ett resultat av 
att avloppsvattnet renas.Resultat för anläggningar för 
rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
46 
Anläggningar för rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse som tar 
emot avloppsvatten från hushåll och 
industrier måste respektera koncen ‑
trationsgränser för renat utsläpp som 
anges i deras utsläppstillstånd. Till ‑
ståndet fastställs på grundval av natio ‑
nell lagstiftning, och anläggningsope ‑
ratörerna ska säkerställa efterlevnaden 
genom regelbundna kontroller som 
de själva utför. De tillåtna koncentra ‑
tionsgränserna och övervakningsfrek ‑
vensen anges i direktivet (se punkt 
18). Industrier ska också respektera 
koncentrationsgränser för det av ‑
loppsvatten som släpps ut i offentliga 
avloppsnät.
Bild 2 och 3  – Utsläpp av renat avloppsvatten (Ungern–Budapest; Tjeckien–Blansko).
Källa:  Revisionsrätten.
25 Iakttagelser
47 
Vi granskade om
— övervakningen av och kvaliteten 
på utsläpp från anläggningar 
för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse uppfyllde kraven 
i direktivet och/eller de nationella 
utsläppstillstånden,
— avloppsnäten och/eller anlägg ‑
ningarna för rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse hade klarat 
kraftiga regn på lämpligt sätt,
— anläggningsoperatörerna hade ga ‑
rantier för att koncentrationsgrän ‑
serna respekterades av industrier 
som släppte ut avloppsvatten i ett 
offentligt avloppsnät,
— kapaciteten hos de granskade 
anläggningarna för rening av 
avloppsvatten från tätbebyggelse 
räckte för de faktiska behoven,— driftskostnaderna för anläggningar 
för rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse var motiverade 
i förhållande till den rening som 
tillhandahölls och anläggningens 
storlek.
EU:s utsläppskrav 
respekterades av de 
anläggningar som skulle följa 
dem
48 
Vår granskning av efterlevnaden av 
övervaknings‑  och utsläppskraven 
byggde på de laboratorieanalyser 
som utfördes av anläggningsopera ‑
törerna (egenkontroller) under 2012. 
Granskningen visar att alla anlägg ‑
ningar utom en uppfyllde kraven 
i direktivet om rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse när det gällde 
provtagningsfrekvensen.
Bild 4 och 5  – Vattenprover och resultat (Tjeckien–Blansko; Ungern–Budapest).
Källa:  Revisionsrätten.

26 Iakttagelser
49 
Vi noterade att tre medlemsstater 
hade koncentrationsgränser som i vis ‑
sa fall var striktare än dem som anges 
i direktivet (se tabell 7 ). När rapporten 
skrevs planerade kommissionen inte 
att föreslå en uppdatering av gränser ‑
na i direktivet.50 
Direktivets krav på utsläpp skulle 
tillämpas av 16 av de 28 anläggningar 
som granskades (57 %). I samtliga 16 
fall uppfylldes kraven (se tabell 8 ). 
Dessutom respekterade 25 av de 28 
anläggningarna (89 %) de gränsvärden 
som anges i deras nationella tillstånd.Tabell 7Nationell lagstiftning om koncentrationsgränser som går längre än kraven 
i direktivet
Medlemsstat Striktare koncentrationsgränser
TjeckienBOD5, COD och TSS: gränsvärdena är striktare och det finns även gränsvärden för anläggningar vars kapacitet understiger 2 000 pe
Gränsvärden för Ptot finns även för anläggningar med en kapacitet mellan 2 000 och 10 000 pe.
Ungern BOD5, COD, TSS: gränsvärden finns även för anläggningar vars kapacitet understiger 2 000 pe.
Rumänien Inga gränsvärden går längre än kraven i direktivet.
Slovakien BOD5, COD, TSS: gränsvärden finns även för anläggningar vars kapacitet understiger 2 000 pe.
Källa:  Europeiska revisionsrättens analys av nationell lagstiftning.Tabell 8Utsläpp som uppfyller kraven i direktivet och i tillstånd
MedlemsstatAntal undersökta 
anläggningarDirektivet om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse Tillståndet respekteras
Respekteras Ej tillämpligt
Tjeckien 4 4 4
Ungern 7 3 4 7
Rumänien 12 4 8 9
Slovakien 5 5 5
TOTALT 28 16 12 25
Källa:  Revisionsrättens analys.
27 Iakttagelser
51 
För fyra anläggningar i Ungern och 
åtta anläggningar i Rumänien var inte 
alla krav i direktivet tillämpliga (i syn ‑
nerhet de som gällde Ntot och Ptot) när 
rapporten skrevs:
— Ungern valde att fastställa pro ‑
centuella minskningar av Ntot och 
Ptot för hela landet i stället för att 
tillämpa gränsvärden vid varje en ‑
skild anläggning (se punkt 26). Tre 
av de fyra berörda anläggningarna 
hade teknisk kapacitet att avlägs ‑
na näringsämnen (Ntot och Ptot) 
och därmed förbättra utsläpps ‑
kvaliteten men var inte skyldiga 
att göra det enligt det nationella 
tillståndet.
— Rumäniens tidsfrist för att uppfyl ‑
la kraven i direktivet för tätorter 
över 10 000 pe är slutet av 2015. 
Vid sju av dessa åtta anläggningar 
kommer det att krävas ytterligare 
arbete för att det ska bli möjligt att 
avlägsna näringsämnen.Situationen när det gäller 
överbelastning kan inte bedömas 
eftersom det saknas kvantitativ 
information
52 
Om kapaciteten hos ett avloppsnät 
och en reningsanläggning inte räcker 
till vid kraftiga regn kan s.k. över ‑
belastning uppstå då inte endast 
regnvattnet utan även orenat avlopps ‑
vatten släpps ut direkt i en vatten ‑
förekomst, vilket inverkar negativt 
på vattenkvaliteten. Detta sker i syn ‑
nerhet när avloppsnätet är byggt för 
kombinerad insamling, dvs. det samlar 
upp regnvattenöverskottet och även 
hushålls‑  och industrispillvatten (se 
figur 1 ). 20 av de 28 granskade anlägg ‑
ningarna (71 %) hade avloppsnät som 
till största delen eller helt var kom ‑
binerade. Vi medger att kommuner 
i vissa fall, av tekniska skäl kopplade 
till avloppsnätets struktur, inte kan 
anlägga ett separat nät (separering av 
avloppsvatten och regnvatten).
28 Iakttagelser
53 
Enligt direktivet skulle medlemssta ‑
terna besluta om åtgärder för att 
begränsa vattenförorening på grund 
av överbelastning genom att t.ex. ange 
utspädningsgrader21, ett godtagbart 
antal överbelastningstillfällen per år 
eller kapacitet för flödet vid torr vä ‑
derlek22. I allmänhet har de granskade 
reningsverken stormvattentankar vid 
anläggningen där det inkommande 
vatten som överstiger anläggningens 
kapacitet kan lagras tills stormperi ‑
oden är över och vattnet kan renas 
i anläggningen. När det gäller överbe ‑
lastningen vid stormperioder för de 28 
anläggningarna fann vi att— överbelastningens volym hade 
uppmätts av anläggningsopera ‑
törerna och låg på en godtagbar 
nivå (mellan 1 och 5 % av det årliga 
inflödet av avloppsvatten) i åtta 
fall (29 %),
— det inte förekom överbelastning 
enligt anläggningsoperatörerna 
i 14 fall (50 %),
— det saknades uppgifter eftersom 
inga mätningar hade gjorts i sex 
fall (21 %).Figur 1Illustration av överbelastning vid kraftigt regn
© Green Learning Station, Civic Garden Center of Greater Cincinnati, Diagram of Combined Sewer 
System  (diagram över ett kombinerat avloppssystem).21 Förhållandet mellan 
kvanti  teten avloppsvatten och 
kvantiteten regnvatten.
22 Det flöde som en anläggning 
ska kunna rena under en 
period med torrt väder, dvs. 
när det inte regnar.
Residential 
Wastew aterBusiness
Wastew ater 
Roof &
Area
DrainsRoof &
Area
Drains 
 
Sewer Sewer
Public
Waterway Street Storm
Drains 
Treated W ater
Combined
Sewer Outfall  
 Weir Wall
Over/f_low
Structure
Flow to W astewater
Treatment Facility Comb ined Sanitary
Waste & S torm W ater Combined Sewer 
 Wastew ater
Treatment
Facility 
 
Artwork modeled after
St. Louis MS D - C lean Rivers Healthy
Communities Program ill ustration 
 
29 Iakttagelser
54 
Dessa siffror måste emellertid tolkas 
med försiktighet eftersom överbelast ‑
ning även kan inträffa i avloppsnätet 
så att den mängd vatten som når 
reningsverket redan kan ha minskat. 
Det fanns ingen kvantifierad in ‑
formation om överbelastning i av ‑
loppsnät i någon av de fyra besökta 
medlemsstaterna.
55 
Vi noterade också att det i Tjeckien, 
Ungern och Rumänien inte fanns lag ‑
stadgade krav på vare sig ett godtag ‑
bart antal och en godtagbar volym när 
det gällde överbelastning eller på en 
utspädningsgrad. Sådana krav finns 
i Slovakien och avgör vilken storlek 
överbelastningstankarna ska ha. 
Emellertid måste varken överbelast ‑
ningens volym eller utspädningsgrad 
övervakas.
56 
Kommissionen beslutade 2014 att inle ‑
da en studie av huruvida bestämmel ‑
serna i medlemsstaternas lagstiftning 
om överbelastning överensstämmer 
med EU:s krav i direktivet om rening av 
avloppsvatten från tätbebyggelse från 
1991.85 % av anläggnings‑
operatörerna kon ‑
trollerade på plats hur 
industrierna respekterade 
koncentrationsgränserna
57 
Industrier kan släppa ut sitt avlopps ‑
vatten i ett offentligt avloppsnät så att 
det renas vid en anläggning för rening 
av avloppsvatten från tätbebyggelse. 
Enligt direktivet om rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse måste med ‑
lemsstaterna säkerställa att sådana 
utsläpp är föremål för förhandsregle ‑
ring och/eller särskilda tillstånd.
58 
För att reningsprocesserna inte ska 
hindras av vissa föroreningar och att 
utsläpp från anläggningar för rening 
av avloppsvatten från tätbebyggelse 
inte innehåller föroreningar som är 
skadliga för miljön måste industrier 
respektera koncentrationsgränser för 
ett antal föroreningar. När det gäller 
rättsliga bestämmelser varierar situa ‑
tionen i medlemsstaterna: Ungern och 
Rumänien har fastställt gränsvärden 
för ett antal parametrar och Tjeckien 
och Slovakien har endast fastställt 
vägledande gränsvärden för andra 
ämnen än dem som är särskilt farliga. 
Koncentrationsgränserna för dessa 
ämnen fastställs av den operatör som 
driver avloppsnätet/reningsverket 
i driftsbestämmelserna.
30 Iakttagelser
59 
Förhållandet mellan operatören av ett 
avloppsnät och en viss industrianlägg ‑
ning regleras genom ett kontrakt som 
också kan ange koncentrationsgränser 
som är striktare än vad lagstiftningen 
kräver.
60 
I Tjeckien, Ungern och Rumänien (se 
tabell 9 ) är industrier som släpper ut 
avloppsvatten i ett offentligt avlopps ‑
nät enligt lag skyldiga att göra egen ‑
kontroller av sina utsläpp. Resultaten 
överlämnas i allmänhet till operatören. 
I Rumänien finns inget rättsligt krav på 
att resultaten ska rapporteras23 men 
anläggningsoperatörerna kan ha ett 
sådant krav i kontrakten.61 
Vi konstaterar att operatören av ett 
reningsverk kan bedöma tillförlitlig ‑
heten hos de kontroller som utförs av 
industrier på två sätt (se tabell 9 ):
— Vattenproverna från industrier ska 
analyseras av godkända labo ‑
ratorier: den nationella lagstift ‑
ningen innehöll inget sådant 
krav. Operatören kan dock införa 
ett sådant krav i kontraktet med 
industrianläggningen.
— Operatören gör kontroller på plats: 
lagstiftningen i Tjeckien, Rumänien 
och Slovakien innehöll ett sådant 
krav.23 Med undantag för laboratorier 
och enheter inom det 
medicinska och veterinära 
området.Tabell 9Nationell lagstiftning om kontroller av industriellt avloppsvatten som släpps ut i ett 
avloppsnät
MedlemsstatKrav på att industrier gör 
egenkontrollerKrav på att kontroller utförs av 
godkända laboratorierKrav på att anläggningsopera ‑
törer gör kontroller på plats vid 
industrianläggningar
Tjeckien Ja NejJa
(frekvens inte fastställd)
Ungern JaNej (med undantag för vissa typer av 
anläggningar)Nej
Rumänien Ja NejJa
(frekvens inte fastställd)
Slovakien Nej NejJa
(lägsta frekvens angiven)
Källa:  Revisionsrättens analys av nationell lagstiftning.
31 Iakttagelser
62 
Vår utvärdering av ett urval industrier 
per anläggning byggde på laboratorie ‑
analyser som utförts av operatörerna 
själva och på de analyser som operatö ‑
rerna fick från de industrier som gjorde 
utsläppen. Information om eventuella 
böter undersöktes också.
63 
26 av de 28 anläggningar för rening 
av avloppsvatten från tätbebyggelse 
som vi granskade renade industriellt 
avloppsvatten. Vid 22 av de 26 re ‑
ningsverken (85 %) gjorde operatö ‑
rerna kontroller på plats. För tre av de 
fyra återstående anläggningarna hade 
operatörerna resultaten av de egen ‑
kontroller som utförts av dem som 
släpper ut industriellt avfall som också 
analyserats av godkända laboratorier.
64 
Om en industri överskrider sina kon ‑
centrationsgränser bötfälls den av 
reningsverksoperatören: i Ungern och 
Rumänien anges bötesbeloppet (som 
varierar beroende på det förorenande 
ämnet) i den nationella lagstiftningen 
medan bötesbeloppet om koncentra ‑
tionsgränserna överskrids i Tjeckien 
och Slovakien anges i kontraktet mel ‑
lan operatören och industrin. I Ung ‑
ern och Rumänien är bötesbeloppet 
kopplat till den mängd föroreningar24 
som släpps ut mellan två mätningar 
(under ett år) medan det i Tjeckien och 
Slovakien i allmänhet beräknas på den 
mängd föroreningar som släpps ut på 
mätdagen25. Vi anser att det belopp 
som ska betalas i sådana fall sannolikt 
är lågt och den avskräckande effekten 
därmed begränsad.Omkring en tredjedel av de 
granskade reningsverken är 
överdimensionerade
65 
Vi bedömde kapacitetsutnyttjandet 
uttryckt i pe (dvs. kapaciteten att rena 
en viss föroreningsbelastning)26 och 
konstaterade att man vid nio av de 28 
kontrollerade anläggningarna (32 %) 
utnyttjar mindre än 50 % av kapacite ‑
ten (se figur 2 ). Ytterligare nio anlägg ‑
ningar (32 %) utnyttjar mellan 51 och 
60 % av sin kapacitet. Detta är särskilt 
ett problem i Rumänien där åtta av 
tolv anläggningar utnyttjar mindre än 
50 % av kapaciteten. Det är inte effek ‑
tivt att använda knappa ekonomiska 
resurser till att investera i anläggningar 
med stor överskottskapacitet, oavsett 
om medlen kommer från EU eller från 
medlemsstaten.
66 
Vår utvärdering av en annan indikator 
bekräftar denna bedömning: när det 
gäller den hydrauliska kapaciteten 
(dvs. inflödet uttryckt i liter per sekund 
och/eller kubikmeter per timme) ut ‑
nyttjar 16 av de granskade 28 anlägg ‑
ningarna (57 %) mindre än 60 % av sin 
kapacitet. Bedömningen baserades på 
en jämförelse mellan vattentillrinning ‑
en (m³) och anläggningens genom ‑
snittliga kapacitet (i torrt väder)27.24 Dvs. den kvantitet som släppts 
ut utöver den godkända 
kvantiteten (volymen 
multiplicerad med en 
koncentration uttryckt i t.ex. 
mg/l).
25 Kontrakten anger i regel en 
standardperiod (från fem till 
30 dagar beroende på 
kontraktet) när den exakta 
tidsperiod under vilken 
gränsvärdena överskreds inte 
kan anges.
26 Jämförelse mellan den 
föroreningsbelastning 
(uttryckt i pe) som faktiskt 
renas under ett år och den 
föroreningsbelastning som en 
anläggning har kapacitet att 
rena (se bilaga II , kolumnen 
”Planerad kapacitet i pe”).
27 Eftersom tillrinningen kan 
innehålla avloppsvatten men 
även klart vatten (dvs. 
regn ‑ och grundvatten som 
inte behöver renas) tog vi 
hänsyn till andelen klart 
vatten när vi utvärderade 
kapacitetsutnyttjandet.
32 Iakttagelser
67 
Vidare konstaterade vi att för 22 av de 
28 anläggningarna (79 %) är andelen 
klart vatten (dvs. regn ‑ och grundvat ‑
ten) av det totala inflödet över 30 % 
(mellan 32 och 85 %). Detta ökar ut ‑
nyttjandet av den hydrauliska kapaci ‑
teten; klart vatten ingår i inflödet men 
behöver inte renas. I denna fråga
— är vi medvetna om att en viss 
mängd regnvatten kan ledas till 
reningsverken eftersom det inte 
alltid går att ersätta kombinerade 
avloppsnät med separata nät (se 
punkt 52),— konstaterar vi att grundvattenin ‑
filtrationen kan minskas om näten 
renoveras genom att ledningar 
och inspektionsbrunnar tätas. 
Om man tog hänsyn till sådana 
bygg ‑ och anläggningsarbeten när 
anläggningarna utformas skulle 
den hydrauliska kapaciteten kunna 
minskas, i vissa fall betydligt (se 
ruta 2 ).Figur 2Kapacitetsutnyttjandet uttryckt i pe
Källa:  Revisionsrättens analys.51-60 %
> 60 %
Antal anläggningar< 50 %Rumänien
Slovakien
Ungern
Tjeckien
12 10 8 6 4 2 0
33 Iakttagelser
68 
Även om de flesta anläggningar pla ‑
nerar för en framtida ökning av antalet 
anslutna personer är de nya anslut ‑
ningarna få till antalet och de kommer 
därför inte att ändra den procentu ‑
ella andelen för utnyttjad kapacitet 
i någon större utsträckning. Vidare 
kan den industriella verksamheten 
visserligen komma att öka igen på lång 
sikt men nya industrier förväntas vara 
utrustade med egna system för rening 
av avloppsvatten.Vissa driftskostnader kan 
minskas
69 
Driftskostnader28 kan vara en indikator 
på de medfinansierade tillgångarnas 
operativa effektivitet och spelar en 
roll när vattenavgifter ska fastställas. 
Vi jämförde därför kostnaderna 2012 
på grundval av de bokföringsuppgif ‑
ter som erhållits för de 28 granskade 
anläggningarna.28 Summan av följande 
kostnader: arbetskostnad, 
kostnad för material (inklusive 
kostnader för kemikalier), 
energikostnad, kostnad för 
transport och bortskaffande 
av slam och övriga kostnader. 
I kategorin ”övriga kostnader” 
beaktades endast de under  ‑ 
hållskostnader och kostnader 
för laboratorie  analys som lagts 
ut på entreprenad. Avskriv ‑
nings  kostnad togs till exempel 
inte med.Bild 6 – Del av infrastruktur som sällan används (Rumänien–Galati).
Källa:  Revisionsrätten.
Exempel på att en stor andel grundvatten behandlas i ett reningsverk
För en anläggning i Rumänien ligger det hydrauliska kapacitetsutnyttjandet mellan 60 och 85 %. Emellertid är 
cirka hälften av det vatten som kommer till anläggningen grundvatten som inte behöver renas. Om avlopps ‑
nätet vore mera vattentätt skulle mindre grundvatten komma in i avloppsnätet och det hydrauliska kapaci ‑
tetsutnyttjandet skulle sjunka till omkring 40 %. Som jämförelse kan nämnas att grundvatteninfiltrationen för 
några anläggningar i urvalet endast var 10 till 20 % av det totala inflödet.Ruta 2
34 Iakttagelser
70 
Driftskostnaderna påverkas av den 
typ av rening som tillhandahålls (mer 
långtgående rening kostar mer) och 
anläggningens storlek. Jämförelsen 
visar dock att det finns stora skillnader 
mellan anläggningarna (se figur 3 ).Figur 3Driftskostnader (i euro/pe) per anläggning
Anm. : Två anläggningar togs inte med eftersom de hade komponenter som snedvrider jämförelsen.
Anläggningar som gjorde mer långtgående rening men inte respekterade de koncentrationsgränser som anges i direktivet ingår i kategorin 
”Sekundär rening”.
Källa:  Revisionsrättens analys.euro/pe
ReningsverkFörsta kvartilenMedianTredje kvartilen
ZYX WVUTSRQPONMLKJI HGFEDCBA25
20
15
10
5
0Låggradig reningSekundär reningMer långtgående rening/tertiär rening
71 
Vi konstaterar att driftskostnaderna 
kan sänkas för flera av de granskade 
anläggningarna, vilket illustreras av 
följande exempel:
— När det gäller kostnaderna för 
transport och bortskaffande av 
avloppsslam finns det betydan ‑
de prisskillnader mellan de 28 
granskade anläggningarna. I nio fall översteg kostnaden 100  euro 
per ton för torrsubstans och i sex 
fall låg kostnaden mellan 50 och 
100 euro per ton. Priset på denna 
kostnadskomponent spelar en 
viktig roll eftersom dess andel av 
den totala kostnaden för att driva 
anläggningen kan vara betydande 
(i genomsnitt omkring 10 % men 
i extrema fall upp till 30 eller 50 %).
35 Iakttagelser
— Energikostnaden utgör i genom ‑
snitt omkring 30 % av den totala 
kostnaden för de 28 granskade 
anläggningarna. Hälften av re ‑
ningsverken använde avloppsslam 
för att producera energi, i allmän ‑
het genom anaerob nedbrytning. 
Deras energikostnader låg oftast 
under genomsnittet på 30 % av de 
totala kostnaderna.
— I detta sammanhang var Europeis ‑
ka miljöbyråns slutsats i en rapport 
från 201429 att användningen av 
indikatorer för att mäta de euro ‑
peiska vattenföretagens resultat 
betydligt skulle förbättra förståel ‑
sen av de aktuella utmaningarna 
när det gäller resurseffektivitet. 
En jämförelse av sådana indika ‑
torer skulle på ett användbart 
sätt kunna ligga till grund för en 
riktmärkning.Användning av det slam som 
produceras av anläggningar 
för rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
72 
Reningen av avloppsvatten leder 
till att det produceras avloppsslam. 
Avloppsslam är att betrakta som avfall 
enligt avfallsdirektivet30. Enligt detta 
direktiv är återanvändning, material ‑
återvinning och återvinning av avfall 
att föredra framför bortskaffande av 
avfall genom deponering, förbränning 
eller permanent förvaring31. EU upp ‑
muntrar användningen av avloppsslam 
som gödselmedel i jordbruket.29 Teknisk rapport nr 5/2014 
Performance of water utilities 
beyond compliance  (vatten ‑
företagens resultat utöver 
efterlevnad).
30 Europaparlamentets och 
rådets direktiv 2008/98/EG av 
den 19 november 2008 om 
avfall och om upphävande av 
vissa direktiv (EUT L 312, 
22.11.2008, s. 3).
31 Avfallshierarkin infördes 
genom artikel 4 i direktiv 
2008/98/EG.
Bild 7 –  Producerat avloppsslam (Tjeckien–Blansko).
Källa:  Revisionsrätten.

36 Iakttagelser
73 
Vi granskade om
— avloppsslam återanvändes i stället 
för att bortskaffas,
— koncentrationsgränserna för 
vissa parametrar för avloppsslam, 
framför allt tungmetaller, hade 
respekterats av operatörerna av 
anläggningarna för rening av av ‑
loppsvatten från tätbebyggelse,
— våra tidigare rekommendationer 
på detta område hade genomförts 
av kommissionen.
Avloppsslam återanvänds 
i stället för att bortskaffas i tre 
av de fyra medlemsstaterna
74 
Vår utvärdering av de 28 reningsver ‑
ken omfattade 2012 års slamproduk ‑
tion32 och byggde på en genomgång 
av avtalen mellan anläggningsoperatö ‑
rerna och avfallshanteringsföretag och 
relevanta bokföringsuppgifter. Gransk ‑
ningen omfattade inte besök på de 
företag som tog hand om slammet för 
att säkerställa att företagen hanterade 
det korrekt.
75 
Vi konstaterade att anläggningarna 
i Tjeckien, Ungern och Slovakien i all ‑
mänhet hade avtal med ett eller flera 
avfallshanteringsföretag som antingen 
hanterade slammet själva eller flyttade 
det till andra användare. Enligt avtalen 
använde avfallshanteringsföretagen 
främst slammet för framställning av 
kompost, rekultivering eller produk ‑
tion av biogas.76 
I Rumänien deponeras och/eller för ‑
varas allt slam eller delar av slammet 
vid elva av de tolv granskade anlägg ‑
ningarna på själva anläggningen. Att 
förvara slam på anläggningen är inte 
hållbart på lång sikt.
77 
Enligt Rumäniens nationella strategi 
för avfallshantering (2003–2013) ska 
50 % av slammet användas i jordbruket 
eller brännas senast 2020. En ny strate ‑
gi för hantering av avloppsslam lades 
fram av de rumänska myndigheterna 
i februari 2012 men hade ännu inte 
godkänts när granskningen gjordes.
78 
Medlemsstaterna lämnade uppgif ‑
ter per den 31 december 2012 till 
kommissionen om användningen av 
avloppsslam. Uppgifterna bekräftar att 
återanvändning är det alternativ som 
föredras i tre av de fyra medlemsstater 
som besöktes (se figur 4 ).32 Det slam som producerades 
av de reningsverk som 
undersöktes i de fyra 
medlemsstaterna motsvarar 
följande andelar av den totala 
slamproduktionen: 0,78 % 
i Tjeckien, 45 % i Ungern, 52 % 
i Rumänien och 10 % 
i Slovakien.
37 Iakttagelser
Tillämpliga koncentrations ‑
gränser respekterades oftast
79 
Enligt direktivet om avloppsslam som 
handlar om användningen av avlopps ‑
slam i jordbruket ska operatörerna av 
reningsverk övervaka 33 avloppsslam ‑
mets innehåll för att säkerställa att 
koncentrationsgränserna följs, i syn ‑
nerhet när det gäller tungmetaller.
80 
Nationell lagstiftning kan dessutom gå 
längre än direktivet om avloppsslam 
och ha fler parametrar och striktare 
gränser och ange koncentrations ‑
gränser för annan användning än på 
jordbruksmark. Vår analys av nationell 
lagstiftning visar följande:— När avloppsslam används i jord ‑
bruket var gränserna i den na ‑
tionella lagstiftningen i alla fyra 
medlemsstaterna striktare för 
många parametrar än i direktivet 
om avloppsslam. Alla fyra med ‑
lemsstaterna anger också gränser 
för ytterligare parametrar som t.ex. 
arsenik.
— När avloppsslam används som 
ingångsmaterial för att producera 
kompost har Tjeckien och Slova ‑
kien gränser för ingångsmaterialet 
i form av en teknisk norm.Figur 4Användningen av avloppsslam per den 31 december 2012 uttryckt i procent av den 
totala mängden producerat slam
Anm .: I Tjeckien användes under 2012 ca 32 % av slammet för att framställa kompost (kategori: återanvändning: annan). I Slovakien användes un ‑
der 2012 63 % av slammet för att framställa kompost (kategori: återanvändning: jord och jordbruk). För Rumänien inbegriper kategorin ”deponi: 
annan” tillfällig lagring på anläggningen.
Källa : Revisionsrättens analys av uppgifter som medlemsstaterna lämnat till kommissionen.2 %Deponi: annanDeponi: förbränningDeponi: avfallslagringÅteranvändning: annanÅteranvändning: jord och
jordbrukTjeckien
Slovakien
Ungern
Rumänien
100 % 80 % 60 % 40 % 20 % 0 %71 %
21 %
14 %22 %
65 %
63 %
33 I artikel 9 och bilaga II i direktiv 
86/287/EEG specificeras de 
parametrar, koncentrations ‑
gränser och antalet prover per 
år som ska genomgå laboratorie ‑ 
analyser.
38 Iakttagelser
— Vid deponering anger rådets för ‑
ordning34 från 2002 de gränsvär ‑
den för utlakning som godtas 
för deponier. Vi noterar att annat 
biologiskt nedbrytbart avfall än 
kommunalt avfall och vätska och 
avfall som ger ifrån sig vätska (allt ‑
så även avloppslam) enligt Tjeck ‑
iens lagstiftning inte får läggas 
i deponi35. Deponering är tillåten 
i Ungern, Rumänien och Slovakien.81 
Eftersom avloppsslam kan användas 
som ingångsmaterial för kompostpro ‑
duktion analyserade vi även den gäl ‑
lande lagstiftningen för kompostan ‑
vändning och noterade att situationen 
i medlemsstaterna varierar eftersom 
det för närvarande inte har fastställts 
några koncentrationsgränser på EU‑ni ‑
vå (se tabell 10 ).34 Rådets beslut 2003/33/EG av 
den 19 december 2002 om 
kriterier och förfaranden för 
mottagning av avfall vid 
avfallsdeponier i enlighet med 
artikel 16 i och bilaga II till 
direktiv 1999/31/EG (EGT L 11, 
16.1.2003, s. 27).
35 Vyhláška 294/2005 Sb (Dekret 
294/2005 Sb) .
36 Assessment of feasibility of 
setting bio‑waste recycling 
targets in the EU, including 
subsidiarity aspects  (bedöm ‑
ning av om det är möjligt att 
fastställa mål för återvinning 
av biologiskt avfall, med 
subsidiaritetsaspekter), 
slutrapport daterad den 
31 mars 2011, producerad 
inom ramkontrakt ENV.G.4/
FRA/2008/0112 av vito vision 
on technology  tillsammans 
med Bio Intelligence Service  
och ARCADIS .Tabell 10Lagstiftning om koncentrationsgränser för kompost
Tjeckien Ungern Rumänien Slovakien
Ja
— kompost på jordbruksmark
—  kompost som används för 
rekultivering
—  kompost som saluförs som 
gödselmedelJa
—  kompost som saluförs som 
gödselmedel
Inga regler för rekultivering eller 
användning på annan mark än 
jordbruksmarkIngen Ja
—  kompost som saluförs som 
gödselmedel
Inga regler för rekultivering eller 
användning på annan mark än 
jordbruksmark
Källa:  Revisionsrättens analys av nationell lagstiftning.
82 
Vår granskning av de 28 reningsan ‑
läggningarnas efterlevnad av kon ‑
centrationsgränser byggde på de 
laboratorieanalyser som utfördes av 
anläggningsoperatörerna under 2012. 
Den visar att när det fanns gränser (se 
punkt 80) följdes de av alla anlägg ‑
ningar i Tjeckien, Ungern och Slova ‑
kien. I Rumänien följdes gränserna av 
en av tre anläggningar (33 %) där av ‑
loppsslam användes på jordbruksmark. 
För de två andra anläggningarna om ‑
fattade analyserna inte alla parametrar. 
Vidare respekterade inte sex av de 
sju anläggningar (86 %) som skickade 
avloppsslam till deponier gränsen för 
torrhalt. Dessutom omfattade tre av 
de sju anläggningarnas (43 %) analyser 
inte alla parametrar.83 
Det faktum att det saknas gränser för 
avloppsslam och kompost vid viss 
typ av användning (rekultivering och 
annan mark än jordbruksmark) kan 
utgöra ett hot för markens kvalitet och 
följaktligen för vattenkvaliteten ge ‑
nom avrinning och dränering. Att det 
inte finns EU‑kriterier för kompost som 
saluförs som gödselmedel innebär 
också att samma miljöskydd inte kan 
garanteras i hela EU. I en studie som 
gjorts på uppdrag av kommissionen 
sägs också att den låga kvaliteten på 
kompost i några länder har identifie ‑
rats som det största hindret för en 
ytterligare utveckling av marknaden36.
39 Iakttagelser
37 Särskild rapport nr 3/2009 
Ändamålsenligheten 
i strukturåtgärdsutgifterna för 
rening av avloppsvatten 
avseende programperioderna 
1994–1999 och 2000–2006 
(http://eca.europa.eu ).
38 SWD(2014) 209 final, 2.7.2014 
Ex‑post evaluation of five Waste 
Stream Directives  (efterhands‑
utvärdering av fem avfalls  flödes ‑ 
 direktiv).
39 Europaparlamentets och 
rådets förordning (EG) 
nr 2003/2003 av den 
13 oktober 2003 om 
gödselmedel (EUT L 304, 
21.11.2003, s. 1).
40 Slutrapporten Evaluation of 
Regulation (EC) 2003/2003 
relating to fertilisers  (utvär ‑
dering av förordning (EG) 
2003/2003 om gödselmedel) 
som utarbetades för 
kom  missionen av Centre for 
Strate  gy and Evaluation 
Services  i november 2010.
41 Giftiga syntetiska kemikalier.Direktivet om avloppsslam 
uppdateras först när 
kommissionen har ändrat 
förordningen om gödselmedel
84 
Vi rekommenderade i särskild rapport 
nr 3/200937 att kommissionen bör 
överväga om det är dags att göra en 
översyn av direktivet om avloppsslam. 
Kommissionen har gjort en heltäck ‑
ande utvärdering38 av flera avfallsflö ‑
desdirektiv, däribland direktivet om 
avloppsslam, för att fastställa om den 
rättsliga ramen är lämplig för sitt syfte. 
Slutsatsen i utvärderingen 2014 var att 
det är tveksamt om direktivet om av ‑
loppsslam är relevant i sin nuvarande 
form. De standarder och krav som fast ‑
ställs i direktivet har inte ändrats eller 
uppdaterats på närmare 30 år. Det sägs 
vidare att eventuella framtida beslut 
om ändring av direktivet bör skjutas 
upp till dess att en ändrad förordning 
om gödselmedel har antagits39.85 
Slutsatsen i en efterhandsutvärdering 
201040 av hur den gällande förord ‑
ningen om gödselmedel fungerar var 
att förordningen bör utvidgas till att 
omfatta inte bara oorganiska gödsel ‑
medel utan även organiska gödselme ‑
del och jordförbättringsmedel. Det fö ‑
reslogs även att det införs övre gränser 
för förorenande ämnen i gödselmedel. 
Under 2015 funderar kommissionen 
över om man ska föreslå en ändrad 
gödselmedelförordning.
86 
Kommissionens gemensamma forsk ‑
ningscentrum presenterade 2012 re ‑
sultatet av en bred genomgång i hela 
EU av förekomsten av och nivåerna 
på utvalda beståndsdelar i avlopps ‑
slam. Enligt rapporten finns det inga 
vetenskapliga bevis för att införa nya 
gränsvärden för klassiska organiska 
föroreningar eller nya föroreningar 
med undantag för perfluorerade 
alkylsyror41.Bild 8 – Laboratorieutrustning för tester vid en reningsanläggning (Ungern–Szeged).
Källa:  Revisionsrätten.

40 Iakttagelser
87 
Andra uppsatser och studier42 pekar på 
de potentiella riskerna med mikroplast. 
Mikroplast kan till viss del avlägsnas 
i reningsverk och de borttagna delarna 
hamnar då i avloppsslammet. När 
avloppsslam sprids ut på marken kan 
mikroplast hamna i vattenmiljön via 
avrinning.
88 
När det gäller kompost rekommende ‑
rade vi i särskild rapport nr 20/201243 
att kommissionen tillsammans med 
medlemsstaterna utarbetar kvalitets ‑
normer för kompost för att gynna 
framväxandet av en marknad för 
kompost. Kommissionens gemensam ‑
ma forskningscentrum offentliggjorde 
i början av 2014 ett tekniskt förslag om 
kriterier för när avfall upphör att vara 
avfall44 avseende biologiskt nedbryt ‑
bart avfall som är föremål för biologisk 
rening. I studien föreslogs dock att av ‑
loppsslam ska undantas som kompost ‑ 
och rötrestmaterial. Det återstår att se 
om och hur förslaget om ändring av 
förordningen om gödselmedel kom ‑
mer att innebära att man inför de fö ‑
reslagna kriterierna och en mekanism 
för att gradvis ta med kategorier som 
inte omfattas av det tekniska förslaget 
såsom avloppsslam.Finansiell hållbarhet för 
de EU‑medfinansierade 
anläggningarna för 
rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
89 
För att vattentjänster ska bli finansiellt 
hållbara måste kostnaderna täckas. 
Finansiell hållbarhet garanteras när 
inkomsterna från tillhandahållandet av 
tjänsten räcker för att täcka drifts ‑ och 
underhållskostnader och även kapi ‑
talkostnader så att investeringar kan 
förnyas. Enligt ramdirektivet om vatten 
(artikel 9) ska medlemsstaterna senast 
2010 se till att de olika vattenanvänd ‑
ningsverksamheterna adekvat bidrar 
till kostnadstäckningen för vatten ‑
tjänster. Genom prissättningen på 
avloppsvatten (tariffer) bidrar de som 
utnyttjar avloppsvattentjänsterna till 
kostnadstäckningen. Principen om att 
förorenaren betalar45 innebär dessut ‑
om att förorenare (i detta fall de som 
släpper ut avloppsvatten, t.ex. hushåll 
och industrier) ansvarar för de förore ‑
ningar som de orsakar och därför ska 
bära kostnaden för att minska förore ‑
ningarna (i detta fall genom rening av 
avloppsvattnet).
90 
Eftersom vatten inte är en kommersiell 
produkt som alla andra beräknas av ‑
gifterna på grundval av prissättnings ‑
mekanismer som i allmänhet fastställs 
i nationell lagstiftning.42 Se till exempel: 1) pilotstudie 
utförd av Alfred‑Wegener‑  
institutet, pressmeddelande 
från den 30 oktober 2014 
(www.awi.de ) och 2) uppsats 
om potentiella risker med 
mikroplast i färskvattenmiljön 
som publicerades den 29 
september 2013 på www.
stowa.nl  (Stichting Toegepast 
Onderzoek Waterbeheer ).
43 Särskild rapport nr 20/2012 Är 
strukturåtgärdsfinansieringen 
av infrastrukturprojekt för 
kommunal avfallshantering 
ändamålsenlig när det gäller att 
hjälpa medlemsstaterna att 
uppfylla EU :s avfallspolitiska 
mål?  http://eca.europa.eu .
44 Kriterier som visst specifikt 
avfall måste uppfylla för att 
inte längre klassificeras som 
avfall.
45 Artikel 191.2 i fördraget om 
Europeiska unionens 
funktionssätt (konsoliderad 
version).
41 Iakttagelser
91 
När medlemsstaterna fastställer 
avloppsvattenavgifter kan de beakta 
sociala, miljömässiga och ekonomiska 
effekter46 för att försöka se till att kost ‑
naden för vattentjänster blir rimlig. 
I kommissionens riktlinjer47 anges 4 % 
av hushållsinkomsten som en allmänt 
accepterad nivå på rimlig kostnad, dvs. 
den sammanlagda vattenkostnaden 
(dricksvatten och avloppsvatten) kan 
motsvara 4 % av hushållsinkomsten.
92 
För programperioderna 2000–2006 
och 2007–2013 angav kommissionens 
vägledning48 att vattenavgifterna 
skulle täcka minst drifts ‑ och under ‑
hållskostnaderna liksom en stor del av 
tillgångarnas avskrivningskostnader. 
Avskrivning kan sägas representera 
den framtida kostnaden för att förnya 
infrastrukturen.
93 
För programperioden 2014–2020 blev 
det obligatoriskt att följa principen 
om kostnadstäckning genom att ett 
förhandsvillkor måste uppfyllas. För 
att operativa program ska godkännas 
för programperioden 2014–2020 måste 
det därför finnas ”ett lämpligt bidrag 
från de olika vattenanvändningarna 
till kostnadstäckning för vattentjänster 
[...]”. Det är dock upp till medlems ‑
staterna att definiera vad som är ”ett 
lämpligt bidrag”.94 
Vi granskade om
— avloppsvattenavgiften täckte 
avskrivning och drifts ‑ och under ‑
hållskostnader för tillgångarna,
— avloppsvattenavgiften kunde höjas 
när täckningen av drifts ‑ och un ‑
derhållskostnader var otillräcklig,
— ägarna av infrastrukturen hade 
ackumulerat tillräckliga finansiel ‑
la reserver för att kunna ersätta/
förnya infrastrukturen när dess 
ekonomiska livstid var över.
Användarnas avlopps ‑
vattenavgifter möjliggjorde 
full kostnadstäckning 
i endast 11 % av fallen
95 
Vi analyserade hur 2012 års avlopps ‑
vattenavgifter hade fastställts för de 
28 reningsverk som granskades. Av ‑
gifternas olika kostnadskomponenter 
jämfördes med de finansiella uppgif ‑
terna från anläggningsoperatörerna 
och infrastrukturägarna. Vi fann endast 
tre fall av full kostnadstäckning (11 %). 
Övriga 89 % av fallen hade endast 
delvis kostnadstäckning.46 Artikel 9 i ramdirektivet för 
vatten.
47 The new programming period 
2007–2013 : Guidance on the 
methodology for carrying out 
cost‑benefit analyses  (den nya 
programperioden 2007–2013: 
vägledning om metoden för 
att göra kostnadsnytto ‑
analyser), arbetsdokument nr 
4, 8/2006.
48 The new programming period 
2000 ‑2006 : Technical paper 
1 – Application of the polluter 
pays principle ‑  Differentiating 
the rates of Community 
assistance for Structural Funds, 
Cohesion Fund and ISPA 
infrastructure operations’  
(6.12.99) (den nya program ‑
perioden 2000–2006: tekniskt 
dokument 1 – Tillämpning av 
principen förorenaren 
betalar  – Differentiering av 
gemenskapens stödinsatser 
för infrastrukturverksamheter 
som finansieras genom 
strukturfonderna, Samman ‑
hållningsfonden och Ispa). För 
programperioden 2007–2013, 
se föregående fotnot.
42 Iakttagelser
96 
Vi noterar att tre medlemsstater 
har särskilda lagar som begränsar 
kostnadstäckningen:
— I Tjeckien49 och Slovakien50 dras 
avskrivningskostnaden helt eller 
delvis bort för den del av tillgång ‑
arna som finansieras av bidrag 
(EU‑bidrag och nationella bidrag).
— I Ungern infördes krav på sänkning 
av vattenavgifterna 201351 och 
Slovakien har begränsningar som 
gäller höjning av avgifterna52.
97 
Mot denna bakgrund anser vi också att 
det kan finnas en risk för att anlägg ‑
ningsoperatörer inte utför nödvändigt 
underhåll för att de vill bevara den 
kortsiktiga lönsamheten. Det skulle 
kunna minska reningsverkens operati ‑
va hållbarhet. Det ingick inte i vår re ‑
vision att bedöma om underhållskost ‑
naderna 2012 motsvarade de verkliga 
underhållsbehoven.
98 
Ytterligare en komponent som kan 
påverka fastställandet av avgiften är 
hur man fastställer EU:s bidrag till ett 
infrastrukturprojekt. Ett EU‑bidrag är 
bara motiverat om de inkomster som 
projektet genererar inte räcker för 
att täcka investeringskostnader och 
operativa kostnader. Finansierings ‑
underskottet (dvs. skillnaden mellan 
diskonterade investeringskostnader 
och diskonterade nettoinkomster), 
som ska beräknas med hjälp av en kostnadsnyttoanalys, kan finansie ‑
ras med offentliga medel (däribland 
EU‑bidrag). Metoden motverkar 
tillämpningen av principen om kost ‑
nadstäckning eftersom den innebär att 
högre inkomster från avloppsvatten ‑
verksamheten (dvs. ju högre avgifterna 
är) leder till att de bidrag som investe ‑
raren kan förvänta sig att få blir lägre.
99 
I motsats till tidigare programperioder 
måste inte de som ansöker om EU‑bi ‑
drag för programperioden 2014–202053 
göra en kostnadsnyttoanalys av sitt 
projekt för att bedöma finansierings ‑
underskottet. De kan i stället tilläm ‑
pa en inkomstprocentsats enligt en 
schablonsats som fastställs till 25 % 
i förordningen54. Finansieringsun ‑
derskottet blir då 75 % oavsett vilka 
inkomster projektet genererar. Om 
den genererade inkomsten täcker mer 
än 25 % av kostnaderna kommer med 
andra ord bidraget inte att minska 
i motsvarande grad.49 För EU‑finansierade projekt 
ska avloppsvattenavgiften 
höjas tills hela avskrivningen 
är garanterad genom att man 
tar hänsyn till överkomlig ‑
hetsgränsen (som fastställts till 
2 % av hushållsinkomsten).
50 Avskrivningen av den del av 
tillgångarna som förvärvats 
med bidrag före 2011 ingår 
inte i avgiftsberäkningen. Som 
en följd av ett dekret från 2011 
kan man dock ta hänsyn till 
avskrivningar av alla tillgångar 
som förvärvats från och med 
2011 med högst 2 % (vilket 
motsvarar en livslängd på 50 
år). I själva verket godkände 
kommissionen inte ”större 
projekt” under program ‑
perioden 2007–2013 förrän 
2011 års dekret hade godkänts 
eftersom den ansåg att 
hållbarhet inte garanterades 
med den tidigare lag ‑ 
stiftningen.
51 I Ungern fastställde kommu ‑
nerna själva avloppsvatten ‑
avgifterna fram till 2011. 
Ändrad lagstiftning 
specificerade att avgifterna för 
2012 bara fick höjas med högst 
4,2 % jämfört med avgifterna 
för 2011. Avgifterna för 2013 
(första halvåret) skulle vara 
samma som avgifterna 2012 
och avgifterna för andra 
halvåret 2013 och 2014 fick 
inte vara högre än 90 % av 
avgifterna 2012.
52 Avgiften för 2014 kommer att 
fortsätta gälla för 2015 och 
2016 om inte en prisjustering 
begärs och motiveras av 
väsentligt ändrade 
ekonomiska parametrar.
53 Kravet gäller fortfarande för 
”större projekt” som ska 
godkännas av kommissionen 
(se punkt 10). Under 
program  perioden 2014–2020 
gäller det projekt vars totala 
stödberättigande kostnad 
överstiger 50  miljoner  euro.
54 Artikel 61.3 och bilaga V i 
Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) nr 
1303/2013 av den 
17 december 2013 om 
gemensamma bestämmelser 
för Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden, 
Sammanhållningsfonden, 
Europeiska jordbruksfonden 
för landsbygdsutveckling och 
Europeiska havs ‑ och 
fiskerifonden som omfattas av 
den gemensamma strategiska 
ramen, om allmänna 
43 Iakttagelser
Avloppsvattenavgifterna 
låg under den överkomlig ‑
hetsgräns som kommis ‑
sionen nämnt i 92 % av 
fallen med endast delvis 
kostnadstäckning
100  
De genomsnittliga avloppsvattenav ‑
gifterna i de fyra besökta medlemssta ‑
terna anges i  figur 5 .101  
I 23 av de 25 fall (92 %) där full kost ‑
nadstäckning inte nåddes låg de totala 
avgifterna som användarna betalade 
för dricks ‑ och avloppsvattentjänster 
under den överkomlighetgräns på 
4 % av hushållsinkomsten som kom ‑
missionen har nämnt. I sju av dessa 
fall (30 %) låg avloppsvattenavgiften 
under det nationella genomsnittet för 
avloppsvattenavgifter.Figur 5Genomsnittliga avloppsvattenavgifter 2012
Avloppsvattenavgifter i euro/m3
Ungern
Tjeckien
Slovakien
Rumänien
1,4 1,2 1,0 0,8 0,6 0,4 0,2 0,0
Anm .: Avgifterna räknades om till euro med följande växelkurser: 1 euro = 291,86 ungerska forinter, 
25 tjeckiska kronor och 4,45 rumänska leu.
Källa:  Uppgifter från de nationella statistikkontoren i Tjeckien och Ungern, vattenforskningsinstitu ‑
tet i Slovakien och rumänska myndigheter.bestämmelser för Europeiska 
regionala utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden 
samt om upphävande av 
rådets förordning (EG) nr 
1083/2006 (EUT L 347, 
20.12.2013, s. 320).
44 Iakttagelser
De finansiella reserverna 
räcker inte för att garantera 
att infrastrukturen förnyas
102  
Generellt ansvarar ägaren av infra ‑
struktur för att den förnyas55. Vid tolv 
av de 28 reningsverk som granskades 
(43 %) byggde ägarna upp reserver56 
för att finansiera förnyelse. Situationen 
varierade (se tabell 1 1 ) beroende på 
vilken organisatorisk struktur som valts 
för förvaltningen av avloppsvatten ‑
tjänster. När ägaren är en kommun och 
det inte finns ett rättsligt krav på att 
förvaltningen av vattenrelaterad infra ‑
struktur ska redovisas separat blir det 
så att inkomster och utgifter för den 
verksamheten blandas med inkomster 
och utgifter för kommunens övriga 
verksamheter.
103  
För de granskade anläggningarna, 
även de som hade byggt upp reserver 
eller där medlen redovisades separat, 
kommer reserverna inte att räcka för 
att garantera att infrastrukturen förny ‑
as i framtiden på grund av den avgifts ‑
politik som tillämpas (se punkterna 95 
och 96).104  
När det gäller driftsbolagens finansiel ‑
la situation tillåter lagstiftningen om 
fastställande av vattenavgifter (Ungern 
har ingen sådan lagstiftning) att bola ‑
gen gör en vinst57, vilket är en förut ‑
sättning för att bygga upp reserver. 
För 26 av driftsbolagen (93 %) är hela 
eller majoriteten av kapitalet offent ‑
ligägt, i allmänhet av samma kommu ‑
ner som äger infrastrukturen.
105  
I praktiskt taget alla fall kunde drifts ‑
bolagen, som ofta även förvaltar 
dricksvattenanläggningar och mer än 
ett reningsverk, bygga upp vissa finan ‑
siella reserver. Dessa medel skulle kun ‑
na bidra till att finansiera förnyandet 
av infrastrukturen om driftsbolagens 
ägare inte använder dem för andra 
behov än vattenförvaltning. Faktum är 
att nio av de 28 driftsbolagen (32 %) 
betalade ut utdelning under perioden 
2010–2012.Tabell 11Situationen när det gäller de finansiella reserver som byggts upp av 
infrastrukturägarna
Ägaren är en kommun (eller en 
grupp av kommuner)Ägaren är ett bolag som har inrättats av kommunen (eller av en grupp 
av kommuner)
Bolaget sköter inte driften av 
anläggningenBolaget sköter också driften av 
anläggningen
19 fall (68 %) 4 fall (14 %) 5 fall (18 %)
Reserver har byggts upp16 % Ja
84 % Inte specificerat eller nejJaJa
(se punkt 105)
Tillräckliga reserver Nej Nej Nej55 Om infrastrukturen ägs och 
drivs av olika enheter får 
operatören inkomsterna från 
det renade avloppsvattnet. 
Denna inkomst ska operatören 
använda för att täcka sina 
kostnader för drift och 
underhåll, och för att betala 
hyra till den som äger 
infrastrukturen. Den hyra som 
anges i hyresavtalet ska räcka 
för att täcka ägarens 
kostnader för avskrivningar 
och andra kostnader.
56 Redovisas i balansräkningen 
under reserver eller 
balanserade vinstmedel.
57 Tjeckien har en bestämmelse 
om att vinsten ska vara rimlig. 
För 2013 fanns det en 
lag  stadgad formel för hur en 
rimlig vinst skulle beräknas. 
I Slovakien begränsas vinsten 
till ett visst belopp per m3.
45
 Slutsatser och 
rekommendationer
106  
Anslagen från Europeiska regionala 
utvecklingsfonden/Sammanhållnings ‑
fonden till anläggningar för rening 
av avloppsvatten från tätbebyggelse 
under programperioderna 2000–2006 
och 2007–2013 har spelat en avgöran ‑
de roll för medlemsstaternas framsteg 
när det gäller att uppfylla kraven 
i direktivet om rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse. Förseningar 
förekom dock i alla de fyra medlems ‑
stater som behandlas i denna rapport 
och EU‑anslagen utnyttjades långsamt. 
Vid nästan alla de medfinansierade an ‑
läggningarna för rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse var reningen av 
avloppsvatten tillfredsställande men vi 
anser att närmare en tredjedel av an ‑
läggningarna är överdimensionerade. 
I de flesta medlemsstater som besök ‑
tes var de nationella utsläppskraven 
striktare än kraven i direktivet, vilket 
pekar på att direktivet kan behöva ses 
över. Vi fann även brister i förvaltning ‑
en av överbelastning och hanteringen 
av avloppsslam. Slutligen är avlopps ‑
vattenavgifterna i många fall för låga 
för att säkerställa den finansiella 
hållbarheten hos den medfinansierade 
infrastrukturen.
Efterlevnad av tids‑
fristerna i direktivet om 
rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
107  
Alla fyra medlemsstaterna som be ‑
handlas i denna rapport har gjort stora 
framsteg när det gäller att uppfylla 
kraven i direktivet om rening av av ‑
loppsvatten från tätbebyggelse, men 
det fanns förseningar inom specifika 
områden:— Tidsfristerna för insamling av 
avloppsvatten i tätorter över 2 000 
pe (där utsläppskrav ska tilläm ‑
pas) hölls i alla de fyra granskade 
medlemsstaterna utom Rumänien 
som ligger något efter tidsplanen 
i förhållande till landets mellanlig ‑
gande tidsfrister. Alla fyra med ‑
lemsstaterna har lagar med krav på 
hushåll att ansluta sig till befintliga 
avloppsnät. De berörda nationella 
myndigheterna har dock svårt att 
tillämpa kraven på ett ändamåls ‑
enligt sätt eftersom lagarna är vagt 
formulerade.
— Ingen av de besökta medlemssta ‑
terna respekterade tidsfristerna för 
rening av avloppsvatten i tätorter 
över 2 000 pe. Vi konstaterade 
även att antalet sådana tätorter 
hade sjunkit betydligt i några av de 
granskade medlemsstaterna. Färre 
tätorter behövde därför uppfylla 
kraven i direktivet.
— När det gäller tätorter under 
2 000 pe, som också får EU‑anslag, 
har kommissionen endast ofull ‑
ständig information eftersom det 
saknas särskild rapportering och 
medlemsstaternas information 
i förvaltningsplanerna för avrin ‑
ningsdistrikt inte är fullständig.
46 Slutsatser och rekommendationer
108  
För närvarande håller kommissionen 
på att följa upp situationen när det 
gäller efterlevnad av direktivet om 
rening av avloppsvatten från tätbebyg ‑
gelse i tre av de fyra medlemsstater 
som omfattas av denna rapport. Vår 
analys visar att denna process tar lång 
tid: medlemsstaterna har i allmänhet 
18 månader (och i vissa fall 30 måna ‑
der) på sig att rapportera uppgifter till 
kommissionen som sedan har ytterli ‑
gare 18 månader på sig att avsluta sin 
analys och rapportera.
Rekommendation 1
Kommissionen bör
a) kräva att tätorter under 2 000 pe 
som har ledningsnät rapporterar 
huruvida avloppsvattnet renas 
på lämpligt sätt mot bakgrund 
av kraven i artikel 7 i direktivet 
om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse och, om så inte är 
fallet, huruvida lämpliga åtgärder 
finns med i förvaltningsplanerna 
för avrinningsdistrikt,
b) kontrollera medlemsstaternas 
rapportering om antalet tätor ‑
ter över och under 2 000 pe när 
det har skett stora förändringar, 
särskilt mellan de olika kategorier ‑
na; kontrollen skulle kunna ingå 
i kommissionens uppföljning med 
medlemsstaterna,c) uppmana medlemsstaterna att 
fastställa en tydlig rättslig skyl ‑
dighet för hushåll att ansluta sig 
till befintliga avloppsnät; informa ‑
tion om andelen anslutna hus ‑
håll bör ingå i den regelbundna 
rapporteringen,
d) förkorta den tid som behövs för att 
bedöma efterlevnaden av direk ‑
tivet om rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse genom att krä ‑
va att medlemsstaterna rapporte ‑
rar uppgifter inom sex månader (i 
enlighet med artikel 15 i direktivet) 
från det datum då kommissionen 
begär att få information om situa ‑
tionen när det gäller genomföran ‑
de (referensdatum). Kommissionen 
bör även försöka förkorta sin egen 
rapporteringstid.
e) undersöka om det på liknande 
sätt finns utdragna rapporterings ‑
perioder för andra direktiv på 
miljöområdet.
Användningen av till ‑
gängliga EU‑anslag under 
programperioden 
2007–2013
109  
Medlemsstaterna var mycket sena 
med att godkänna och genomföra 
EU‑medfinansierade projekt för rening 
av avloppsvatten under programpe ‑
rioden 2007–2013. Det medför en risk 
för att de tillgängliga EU‑medlen kan 
gå förlorade och skulle kunna innebära 
att medlemsstaterna måste tillhan ‑
dahålla andra medel (nationella eller 
privata) för att ett antal projekt ska 
kunna slutföras.
47 Slutsatser och rekommendationer
110  
Medlemsstaternas uppskattningar av 
de återstående finansieringsbehoven 
för att slutföra de projekt som krävs för 
att direktivet ska efterlevas överskri ‑
der i åtminstone två av de fyra med ‑
lemsstaterna de tillgängliga anslagen 
inom de operativa miljöprogrammen 
2014–2020.
Rekommendation 2
Kommissionen bör
a) begära att medlemsstaterna 
tillhandahåller uppdaterad infor ‑
mation om de belopp som de kom ‑
mer att behöva för att kunna hålla 
tidsfristerna för genomförande i di ‑
rektivet om rening av avloppsvat ‑
ten från tätbebyggelse för tätorter 
över 2 000 pe och tätorter under 
2 000 pe där det finns ledningsnät,
b) begära att medlemsstaterna ser 
till att de tätorter som inte ef ‑
terlever direktivet genomför de 
projekt som krävs för att garantera 
efterlevnaden,Ändamålsenligheten hos 
de EU‑medfinansierade 
anläggningarna för 
rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
Resultat för anläggningar för 
rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
111 
Utflödet från alla anläggningar för 
rening av avloppsvatten från tätbe ‑
byggelse respekterade koncentra ‑
tionsgränserna i direktivet om rening 
av avloppsvatten från tätbebyggelse 
för tätorter där det skulle tillämpas. 
I två medlemsstater hade antingen 
tidsfristen för tillämpning ännu inte 
gått ut eller så var gränsvärdena inte 
tillämpliga på enskilda anläggningar. 
89 % av anläggningarna respekterande 
de gränser som anges i deras tillstånd. 
Vi noterade även att dessa gränser 
bygger på nationell lagstiftning och/
eller anläggningstillstånd som i några 
fall är striktare än direktivet.
112  
När det gäller överbelastning vid kraf ‑
tigt regn som påverkar recipientens 
vattenkvalitet saknas det dock gene ‑
rellt information om parametrarna för 
kvantitet och vattenkvalitet. Vi noterar 
att kommissionen nyligen inledde en 
studie om detta.
48 Slutsatser och rekommendationer
113  
I de flesta fall (89 %) kontrollerade 
anläggningsoperatörerna på urvals ‑
basis att koncentrationsgränserna för 
avloppsvatten från industrier respek ‑
terades. I Slovakien kompletterade 
dock inte anläggningsoperatörerna 
resultaten av sina kontroller (som kun ‑
de ske så sällan som en gång per år) 
med att begära att få resultaten av de 
egenkontroller som industrierna själva 
gjorde.
114  
Omkring en tredjedel av de under ‑
sökta anläggningarna för rening av 
avloppsvatten från tätbebyggelse är 
överdimensionerade och några av dem 
renar en för hög andel grundvatten. 
Det beror både på brister i anlägg ‑
ningarnas utformning (såsom orealis ‑
tiska antaganden om hushållens och 
industrins behov av avloppsrening) 
och ändringar i befolkningen sedan 
arbetena hade inletts.
115  
De stora variationerna när det gäller 
reningsanläggningarnas driftskostna ‑
der (i synnerhet när det gäller energi ‑
förbrukning och transport och depo ‑
nering av avloppsslam) tyder på att 
dessa kostnader kan minskas.Rekommendation 3
Kommissionen bör
a) bedöma om koncentrationsgrän ‑
serna i direktivet är lämpliga mot 
bakgrund av de tekniska framsteg 
som skett sedan 1991 när direkti ‑
vet om rening av avloppsvatten 
antogs,
b) bedöma om reglerna när det gäller 
antal och frekvens för de natio ‑
nella miljöinspektionsorganens 
kontroller och de böter som ska 
betalas av industrier som inte res ‑
pekterar koncentrationsgränserna 
är tillräckligt avskräckande i linje 
med kommissionens meddelande 
från 201258,
c) bedöma behovet av att göra det 
obligatoriskt för medlemsstaterna 
att mäta överbelastningar och anta 
regler för tillåtet antal och tillåten 
kvalitet på överbelastningar,
d) inte godkänna ”större projekt” och 
begära att medlemsstaterna inte 
godkänner projekt inom ett ope ‑
rativt program om inte storleken 
på reningsverket utformas med 
hänsyn till möjligheten att minska 
grundvatteninfiltrationen: kost ‑
naden för att investera i tätning 
av avloppsnätet kan vara lägre än 
kostnaden för att investera i en 
reningsanläggning med högre 
kapacitet,58 COM/2012/095 final, 
Meddelande från kommis ‑
sionen till Europaparlamentet, 
rådet, Europeiska ekonomiska 
sociala kommitten samt 
Regionkommittén Större nytta 
av EU :s miljöåtgärder : att stärka 
förtroendet genom bättre 
kunskap och reaktionsförmåga.
49 Slutsatser och rekommendationer
e) uppmana medlemsstaterna att un ‑
dersöka och sprida information om 
möjligheterna att sänka kostna ‑
derna genom att producera energi 
från avloppsslam eller använda 
avloppsslammet som värdefullt 
råmaterial för att återvinna fosfor; 
det kan även innebära att man ber 
reningsverksoperatörerna delta 
i riktmärkning för att identifiera 
anläggningar som kan höja kost ‑
nadseffektiviteten och de kost ‑
nadskomponenter som man bör 
inrikta sig på.
Användning av det slam som 
produceras av anläggningar 
för rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
116  
I tre av de fyra medlemsstaterna är 
det vanligast att man återanvänder 
avloppsslam. I Rumänien deponeras 
dock större delen av avloppsslammet 
eller så behålls det vid anläggningen, 
vilket inte är hållbart i längden.
117  
När slam används på jordbruksmark 
eller deponeras har det fastställts 
koncentrationsgränser på EU‑nivå för 
vissa substanser, t.ex. tungmetaller. 
Vid denna typ av användning var med ‑
lemsstaternas övervakning i allmänhet 
lämplig, med vissa undantag i Rumä ‑
nien. Situationen är annorlunda vid 
andra typer av användning (som när 
slam är ingångsmaterial för kompost eller används på annan mark än jord ‑
bruksmark). För detta har inga krav 
specificerats på EU‑nivå för att skydda 
miljön. Vi noterar att även kommis ‑
sionen anser att direktivet om avlopps ‑
slam är föråldrat i detta avseende men 
att den har för avsikt att först uppdate ‑
ra förordningen om gödselmedel.
Rekommendation 4
Kommissionen bör
a) villkora slutbetalningar för ”större 
projekt” som godkänns inom ett 
operativt program till att det finns 
en lämplig lösning för återanvänd ‑
ning av avloppsslam och begära 
att medlemsstaterna gör på sam ‑
ma sätt när det gäller projekt som 
godkänns på deras nivå, det skulle 
man kunna göra i en särskild klau ‑
sul i bidragsöverenskommelserna 
för programperioden 2014–2020,
b) utifrån en genomgång av om 
gränsvärdena för föroreningar och 
koncentrationer är lämpliga föreslå 
att direktivet om avloppsslam 
eller andra direktiv eller förord ‑
ningar som rör avloppsvatten eller 
markkvalitet anpassas och begära 
att medlemsstaterna ser till att 
all återanvändning av slam noga 
övervakas avseende föroreningar.
50 Slutsatser och rekommendationer
Denna rapport antogs av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Henri 
GRETHEN som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 10 juni 2015.
 För revisionsrätten
 Vítor Manuel da Silva Caldeira  
 ordförande
Finansiell hållbarhet för 
de EU‑medfinansierade 
anläggningarna för 
rening av avloppsvatten 
från tätbebyggelse
118  
De avloppsvattenavgifter som togs ut 
av hushållen och industrin är vid 89 % 
av anläggningarna för låga för att man 
ska kunna förnya infrastrukturen när 
den förväntade ekonomiska livstiden 
går ut. I de flesta fall ligger avgifterna 
fortfarande långt under överkomlig ‑
hetsgränsen på 4 % av hushållsinkom ‑
sterna. Situationen har delvis uppkom ‑
mit på grund av nationell lagstiftning: 
i två medlemsstater kan man inte fullt 
ut ta hänsyn till avskrivningskostna ‑
derna när avgifterna fastställs, och 
två medlemsstater har tak för årliga 
avgiftsökningar. När kostnaderna inte 
täcks fullt ut av dem som använder 
avloppsvattentjänsterna måste den 
del som inte täcks betalas av andra, 
vilka till största delen är allmänheten 
i form av betalda skatter. Dessutom 
kan anläggningsoperatörerna till följd 
av denna situation komma att skära 
ned på det löpande underhållet, vilket 
förkortar tillgångarnas ekonomiska 
livslängd och/eller försämrar kvaliteten 
på det renade vattnet.119  
I två tredjedelar av de fall som vi 
undersökte fanns det ingen informa ‑
tion om huruvida infrastrukturägarna 
byggde upp tillräckliga finansiella 
reserver för att underhålla och så 
småningom förnya infrastrukturen 
för vatten och avloppsvatten. Detta 
beror på att tillgångarna inte delas 
upp när kommuner äger infrastruktur. 
Operatörerna av reningsanläggningar 
bygger upp vissa reserver med hjälp av 
ackumulerade vinster.
Rekommendation 5
Kommissionen bör
a) uppmana medlemsstaterna att til l‑
lämpa en ansvarsfull prissättnings ‑
politik när det gäller avloppsvatten 
och att när det behövs anpassa 
lagstiftningen för prissättning av 
vatten så att avgifterna inte kan 
ligga under den allmänt acceptera ‑
de överkomlighetsgränsen på 4 %,
b) uppmuntra medlemsstaterna att 
se till att offentliga ägare, som 
kommuner garanterar att det finns 
tillräckliga medel för underhåll 
och förnyelse av infrastruktur för 
vatten och avloppsvatten.
51
 Bilagor Bilaga IOmgivningen vid rening av avloppsvatten från tätbebyggelse
Orenat avloppsvatten
Transport av avloppsslamÅteranvändning
för förbränning
DeponeringÅteranvändning inom
jordbruket på landsbygden Avrinning av olämpligt
använda gödselmedel
i floden
Tätort som inte är ansluten
och som släpper
ut avloppsvattnet direkt i flodenAnsluten tätortDjurbesättningLedning håller på att byggas
Anläggning för rening av utsläpp från tätbebyggelse1. Förbehandling
(mekanisk)2. Låggradig rening
(mekanisk)3. Sekundär rening (biologisk)Orenat/delvis
renat
avloppsvatten
kommer
in till
anläggningen
FLODRenat
avloppsvattenRening av avloppsslammet (torkning) före deponering
4. Tertiär
(biologisk/kemisk och kvartär
(UV) rening)Överskottsslam
Avlägsnande
av
näringsämnen
UV-
behandlingSiktning
Sand- och
olje-
avskiljning 
Tester för kvalitetskontrollSläpper ut avloppsvatten
(med lämplig förbehandling)
till det kommunala
avloppssystemet
Källa : Europeiska revisionsrätten.
52 Bilagor
Förteckning över granskade reningsverk
Medlemsstat PlatsPlanerad kapacitet 
i peTotala utgifter1
(i euro)Totalt EU‑bidrag
(i euro)Bidragsandel i % av 
de totala utgifterna
TjeckienBludov 4 115 38 312 039,31 26 818 427 ,32 70 %
Zubri 47 000 43 395 472,68 29 508 921,03 68 %
Bzenec 22 607 27 294 593,37 17 732 842,00 65 %
Blansko 29 376 27 294 593,37 17 732 842,00 65 %
UngernSzeged 230 000 94 637 207 ,86 33 325 000,00 35 %
Zalaeger‑Szeg 180 000 48 350 946,27 36 263 208,96 75 %
Györ 375 000 17 560 130,00 7 250 000,00 41 %
Dunakeszi 82 5002 954  395,002
(914 976 000 forinter)1 942 002,002
(601 438 000 forinter)66 %
Budapest 1 600  000 438 526 042,48 278 661 500,00 64 %
Debrecen 675 000 87 304 362,28 50 636 530,12 58 %
Sopron 165 000 18 594 829,58 9 297 414,79 50 %
RumänienBraila 247 700 43 984 313,64 32 988 235,23 75 %
Bucharest Glina 1 654 110 105 765 515,60 68 747 585,14 65 %
Buzau 235 000 26 964 178,91 19 953 492,39 74 %
Constanta North 308 125 69 251 771,60 49 669 303,00 72 %
Craiova 385 000 71 894 883,75 52 783 500,00 73 %
Galati 360 000 72 053 837 ,40 42 000 000,00 58 %
Iasi 933 300 45 550 042,28 34 162 531,71 75 %
Oradea 250 000 18 570 208,73 12 999 145,77 70 %
Pitesti 320 000 46 879 803,82 31 312 500,00 67 %
Ramnicu Valcea 130 000 28 119 004,10 21 089 253,08 75 %
Satu Mare 180 000 31 789 308,31 22 570 408,90 71 %
Tmisoara 440 000 41 187 160,13 29 242 884,13 71 %
SlovakienTrencin 30 000 7 935 751,09 3 967 875,55 50 %
Povazska Bystrica 45 000 12 299 508,09 6 149 754,04 50 %
Trnava 211 700 29 711 033,08 10 193 516,00 34 %
Vranov 34 900 51 823 026,31 34 020 640,00 66 %
Presov 91 275 65 699 239,14 40 566 608,00 62 %
1  Några projekt innehöll flera delprojekt (t.ex. uppgradering av reningsverk på flera platser och byggande av avloppsnät på flera platser) och 
därför gäller den totala kostnaden projektet som helhet och inte bara det granskade reningsverket.
2 Beloppet i forinter räknades om till euro med följande växelkurs: 1 euro = 309,7 forinter (genomsnitt för maj 2014).Bilaga II
53 Bilagor Bilaga IIITidsfrister för genomförandet av direktivet om rening av avloppsvatten från 
tätbebyggelse
Medlemsstat Mellanliggande måldatum att hålla Slutlig tidsfrist för övergångsperioden
Tjeckien1 maj 2004 – för 18 tätorter > 10 000 pe
31 december 2006 – 36 tätorter31 december 2010
Ungern31 december 2008 – för tätorter i känsliga områden med > 10 000 pe
31 december 2010 – för tätorter i normala områden med > 15 000 pe31 december 2015
31 december 2008  – för biologiskt 
nedbrytbart spillvatten från anläggningar 
inom de industrisektorer som anges i bilaga 
III i direktivet.
År 2009 åtog sig Ungern att uppfylla artikel 5.4 i direktivet senast 2018 .
RumänienLedningsnät
31 december 2010 – 61 % av belastningen i pe
31 december 2013 – 69 % av belastningen i pe
31 december 2015 – 80 % av belastningen i pe
31 december 2013 – alla tätorter > 10 000 pe
31 december 2018 Sekundär rening eller motsvarande (eller mer långtgående rening för känsliga 
områden)
31 december 2010 – 51 % av belastningen i pe
31 december 2013 – 61 % av belastningen i pe
31 december 2015 – 77 % av belastningen i pe
31 december 2015 – alla tätorter > 10 000 pe
Slovakien31 december 2004 – för 83 % av den totala biologiskt nedbrytbara 
belastningen
31 december 2008 – för 91 % av den totala biologiskt nedbrytbara 
belastningen
31 december 2010 – alla tätorter > 10 000 pe
31 december 2012 – för 97 % av den totala biologiskt nedbrytbara belastningen31 december 2015
54 Kommissionens  
svar
V
När det gäller anläggningarnas storlek anser kommis ‑
sionen att det är upp till medlemsstaterna att besluta 
om detta, med tanke på att direktivet inte innehåller 
några särskilda anvisningar på detta område (se kom ‑
missionens svar på punkt 65).
I allmänhet bestäms anläggningarnas storlek på 
grundval av ett flertal faktorer, inbegripet en säker ‑
hetsmarginal för att alltid efterleva direktivet, hante ‑
ring av säsongsbundna aktiviteter/variationer såsom 
turism, industriverksamhet eller kraftigt regn samt 
kapacitet för att hantera eventuella framtida anslut ‑
ningar av nya samhällen, befolkningsökning osv.
Sedan 2007 kan medlemsstaterna genom Jaspers 
(gemensamt stöd till projekt i de europeiska regio ‑
nerna) få hjälp att förbättra kvaliteten på större 
projektansökningar, inklusive deras tekniska aspek ‑
ter, innan de lämnar in sin ansökan om bidrag från 
fonderna.
När det gäller överbelastning, se kommissionens svar 
på punkterna 54–56.
När det gäller bedömning av koncentrations ‑
gränser, se kommissionens svar på punkt 49 och 
rekommendation 3 a.
VI
Kommissionen stöder revisionsrättens 
rekommendation.
VII
Kommissionen stöder denna rekommendation och 
anser att den delvis har genomförts eftersom med ‑
lemsstaterna måste ha en lämplig prispolitik när det 
gäller avloppsvatten enligt artikel 9.1 i ramdirektivet 
om vatten och förhandsvillkor 6.1 i bilaga XI till förord ‑
ningen om gemensamma bestämmelser (förordning 
(EU) nr 1303/2013).
Kommissionen anser även att den nivå på 4 % som 
hushållen anses ha råd med ska ses som vägledande.Sammanfattning
III
Kommissionen har i nuläget inte för avsikt att skärpa 
rapporteringskraven i direktivet om rening av avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse (direktiv 91/271/EEG, nedan 
kallat direktivet ) när det gäller tätorter under 2 000 pe, 
eftersom det inte finns några krav gällande insamling 
och rening för dessa tätorter enligt artiklarna 3, 4 
och 5 i direktivet. I ramdirektivet om vatten (direktiv 
2000/60/EG) kräver kommissionen emellertid att med ‑
lemsstaterna tillhandahåller viss information, oavsett 
tätorternas storlek. Dessutom bör pilotprogrammet 
”Strukturerade ramar för genomförande och infor ‑
mation” ( Structured Implementation and Information 
Framework , SIIF) förbättra rapporteringens kvalitet (se 
kommissionens svar på punkt 29).
Kommissionen erinrar om att den rättsliga ramen 
redan innehåller krav på att hushåll är anslutna till nät 
eller har individuella eller andra lämpliga system när 
det gäller tätorter över 2 000 pe.
IV
Huvudmålen för Europeiska regionala utvecklingsfon ‑
den (Eruf) och Sammanhållningsfonden för pro ‑
gramperioden 2007 ‑2013 är att minska skillnaderna 
i socioekonomisk utveckling mellan EU:s regioner, 
inte nödvändigtvis att bidra till att tidsfristerna som 
anges i direktivet hålls. Detta är i stället de berörda 
medlemsstaternas ansvar, oberoende av nivån på till ‑
delade medel. Därför kan det hända att bidragen från 
Eruf och Sammanhållningsfonden under perioden 
2007 ‑2013 inte är tillräckliga för att åtgärda alla behov 
på området avloppsinfrastruktur inom tidsfristerna 
i direktivet.
När det gäller behovet av att stämma av i vilken 
utsträckning direktivet har genomförts betonar 
kommissionen att sådan information tillhandahålls 
och uppdateras av medlemsstaterna vartannat år 
i händelse av ändringar, i enlighet med artikel 17 
i direktivet.
Kommissionens svar 55
28
Kommissionen noterar att minskningarna i den 
genererade belastningen på 10–15 % i medlems ‑
staterna kan anses godtagbara eftersom tätorter är 
”levande” enheter i ständig förändring (t.ex. på grund 
av utflyttning eller nedläggning av fabriker). En jämn 
belastning (pe) över flera år kan däremot tyda på att 
uppgifterna inte uppdateras som sig bör. Minskningen 
av antalet tätorter är en logisk följd av den minskade 
belastningen och av tätorternas föränderliga karaktär. 
Det är viktigare att följa upp utvecklingen när det 
gäller antalet pe än ändringarna när det gäller antalet 
tätorter.
Belastningsminskningen i Rumänien uppträdde sam ‑
tidigt med de första genomföranderesultaten (den 
åttonde rapporteringen) och kan i princip betraktas 
som icke godtagbar. Inom ramen för pilotprogrammet 
SIIF som startades 2013 kommer kommissionen att 
begära information från myndigheter om anledning ‑
arna till sådana omfattande förändringar (även sådana 
som påverkar antalet tätorter) och vidta lämpliga 
åtgärder på grundval av denna information (se kom ‑
missionens svar på punkt 29). Rumänien kommer att 
ingå i fas III som påbörjas 2015.
29
Kommissionen har lanserat pilotprogrammet SIIF 
för att förbättra organisationen och hanteringen av 
uppgifter/information på nationell nivå och informera 
beslutsfattare, berörda parter och allmänheten om 
hur lagstiftningen tillämpas i praktiken, i enlighet 
med bestämmelserna i direktiven om tillgång till 
information och Inspire (2003/4/EG och 2007/2/EG). 
Programmet ska främst hjälpa till att uppnå eller vid ‑
hålla efterlevnad genom att inrikta sig på att begära 
uppgifter och information från tätorter med bris ‑
tande efterlevnad och utforma it‑system som kopplar 
samman olika källor till information (gällande miljö, 
socioekonomiska faktorer, bidrag, rättsliga aspek ‑
ter osv.). För närvarande deltar Cypern, Litauen och 
Slovenien i programmet, och det finns planer på att 
inkludera ytterligare fyra länder i programmet (bland 
annat Rumänien).Kommissionen stöder emellertid inte den andra 
delen av denna rekommendation (dvs. att tillräckliga 
medel ska sättas undan för nödvändigt underhåll och 
nödvändig förnyelse), detta eftersom ansvaret för att 
se till att dessa medel sätts undan i brist på en särskild 
rättslig ram tillfaller avloppsinfrastrukturens ägare 
och/eller operatörer, och därmed medlemsstaterna 
själva.
Iakttagelser
22
Kommissionen håller för närvarande på att gå igenom 
de svar som den mottagit till följd av den formella 
begäran om information som den skickat ut till dessa 
länder. I detta sammanhang undersöker kommis ‑
sionen om det är nödvändigt att göra en uppföljning 
för att kontrollera om individuella system ger ett 
liknande skydd för miljön.
23
Kommissionen noterar att denna iakttagelse vän ‑
der sig till de berörda medlemsstaterna. Anslutning 
av hushåll till offentliga avloppsnät regleras inte av 
direktivet. Det är upp till medlemsstaterna att genom 
sin nationella lagstiftning ansluta eller tillämpa indivi ‑
duella eller andra lämpliga system för att säkerställa 
efterlevnad av artikel 3 i direktivet.
26
Överenskommelsen mellan Ungern och Rumänien 
gjordes i enlighet med den möjlighet som ges i arti ‑
kel 9 i direktivet.
Artikel 5.4 avser dessutom en sammanlagd minskning 
av fosfor och kväve för det avloppsvatten som tillförs 
samtliga reningsverk i området, även de som betjänar 
tätorter med över 10 000 pe.
Kommissionens svar 56
31
Kommissionens efterlevnadsstrategi enligt direkti ‑
vet inriktas på de största utsläppen av föroreningar 
i vattenförekomster. På grund av detta kräver kom ‑
missionen inte att medlemsstaterna rapporterar om 
tätorter under 2 000 pe, eftersom det inte finns några 
krav på insamling och rening för dessa enligt artik ‑
larna 3, 4 och 5 i direktivet. I ramdirektivet om vatten 
kräver kommissionen emellertid att medlemsstaterna 
tillhandahåller information om vattenförekomster 
som är föremål för betydande påverkan från avlopps ‑
vatten från tätbebyggelse (oavsett tätorternas storlek) 
och om de åtgärder som genomförs för att uppnå god 
status. Följaktligen kan medlemsstaterna besluta om 
ytterligare åtgärder för tätorter under 2 000 pe från 
fall till fall.
33
Kommissionen anser att effektiviteten i processen inte 
kan ifrågasättas: Via de särskilda begäranden till med ‑
lemsstaterna som gjordes 2014 som revisionsrätten 
hänvisar till har de nyaste tillgängliga uppgifterna för 
tidsfristerna 2009–2010 begärts från medlemsstater ‑
nas myndigheter. I praktiken innebär det att infor ‑
mation om efterlevnad av de tidsfrister som gick ut 
2009–2010 kommer att uppdateras av myndigheterna 
med nyare uppgifter (år för vilket uppgifter begärts: 
2012 eller 2013). Utöver uppgifterna från den åttonde 
rapporteringen (referensåren 2011–2012) kommer 
kommissionen att ha möjlighet att bedöma efterlevna ‑
den med de nya förfallna tidsfristerna. Dessa uppdate ‑
ringar kommer att göra det möjligt för kommissionen 
att, om det anses lämpligt, inleda överträdelseförfa ‑
randen vid behov. Som revisionsrätten påpekar håller 
kommissionen för närvarande på att bedöma den 
information som inkommit från medlemsstaterna.
37
Kommissionen anser att åtagandegraden på program ‑
nivå för samtliga fyra berörda medlemsstater i slutet 
av 2013, som visas i tabell 5, är tillfredsställande.När det gäller de medlemsstater som omfattas av SIIF, 
och särskilt för Rumänien, har kommissionen för avsikt 
att följa upp utvecklingen vad gäller den belastning 
som genereras i tätorterna under de kommande åren, 
för att få en bättre förståelse för om ändringarna är 
berättigade eller inte.
30
Kommissionen påpekar att direktivet inte kräver 
rapportering från medlemsstaterna om tätorter under 
2 000 pe. (Begäran om rapportering från kommis ‑
sionen enligt artikel 15 i direktivet avser uppgifter 
om insamling och rening för tätorter över 2 000 pe.) 
Medlemsstaterna lämnar in ytterligare rapporter 
till kommissionen enligt artikel 16 i direktivet med 
allmän information om hanteringen av ”utsläppen av 
avloppsvatten från tätbebyggelse eller slam”.
Av proportionalitetsskäl, och för att inte öka rapporte ‑
ringsbördan, kräver kommissionen inte rapportering 
för tätorter under 2 000 pe i någon av artiklarna 15, 16 
och 17 i direktivet. Kommissionen efterfrågar inte hel ‑
ler information som inte är nödvändig för att kontroll ‑
era efterlevnaden av artiklarna 3, 4 och 5 i direktivet.
I ramdirektivet om vatten kräver kommissionen att 
medlemsstaterna tillhandahåller information om vat ‑
tenförekomster som är föremål för betydande påver ‑
kan från avloppsvatten från tätbebyggelse (oavsett 
tätorternas storlek) och om åtgärder för att uppnå 
god status, inbegripet kvantitativa indikatorer för t.ex. 
minskning av utsläppta föroreningsmängder. Kom ‑
missionen kommer att förlita sig på bestämmelserna 
i ramdirektivet om vatten för kontroll av tätorter enligt 
artikel 7 i direktivet.
Kommissionens svar 57
41
Kommissionen noterar att enligt artikel 14 i rådets för ‑
ordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 ska den 
del av Europeiska unionens budget som anslås till fon ‑
derna genomföras inom ramen för delad förvaltning 
mellan medlemsstaterna och kommissionen. Inom 
denna ram ska det slutliga urvalet av projekt göras 
av medlemsstaterna, som måste se till att de utvalda 
projekten är förenliga med de relevanta programdo ‑
kument för 2007–2013 som antagits av kommissionen 
samt att de efterlever EU‑lagstiftningen (t.ex. direkti ‑
vet). Om inga projektansökningar har lämnats in/god ‑
känts för vissa större tätorter menar kommissionen att 
det kan bero på att de inte har ansetts vara tillräckligt 
”mogna” för att uppfylla urvalskriterierna (t.ex. vad 
gäller tekniska aspekter och hur redo de är för att 
genomföras).
43
I allmänhet fastställs grundläggande/gemensamma 
utfallsindikatorer samt programspecifika utfalls ‑ och 
resultatindikatorer för alla program för perioden 
2007–2013, och deras mål återspeglar vanligtvis den 
typ av åtgärder som tilldelats stöd (utfallsindikator) 
eller det förväntade resultatet för potentiella stödmot ‑
tagare (resultatindikator).
44
Kommissionen instämmer i att det finns en risk för att 
vissa av indikatorernas mål inte hinner uppfyllas innan 
programmet avslutas (i slutet av 2015). Situationen när 
det gäller uppfyllande av målen ser emellertid olika ut 
i de olika medlemsstaterna, och de bör i alla händelser 
ses över då programmet avslutats eftersom de flesta 
projekt för rening av avloppsvatten inte påbörjades 
förrän 2014.38
Kommissionen medger att utnyttjandegraden 
i slutet av 2013 i samtliga berörda medlemsstater 
var relativt låg, vilket har lett till en risk för återta ‑
gande på programnivå (artikel 93 i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006). Det bör emellertid understrykas 
att det finns objektiva skäl till detta, exempelvis ett 
behov av att stärka den tekniska, rättsliga och admi ‑
nistrativa kapaciteten i de berörda medlemsstaterna. 
Kommissionen påpekar också att betalningarna för de 
flesta projekt brukar göras under de sista genomför ‑
andeåren (dvs. 2014 och 2015), eftersom tidsfristen för 
ansökan om stöd går ut i slutet av 2015.
39
Kommissionen är medveten om att ett antal pro ‑
jekt kanske inte kommer att kunna slutföras den 
31 december 2015 och att de kan komma att delas in 
i två olika arbetsmoment (se även kommissionens svar 
på punkt 40 nedan). Därför inrättades en insatsgrupp 
för genomförande i slutet av 2014, som bland annat 
ska snabba på genomförandet i de fyra medlemssta ‑
terna och ta itu med risken för återtagande.
40
Med tanke på att flera projekt kan komma att delas 
upp på två olika programperioder och för att under ‑
lätta för medlemsstaterna har kommissionen föresla ‑
git en ändring av programmens avslutanderiktlinjer 
som antogs den 30 april 2015 (kommissionens beslut 
C(2015) 2771 om ändring av beslut C(2013) 1573). 
Huvudsyftet är att skapa större flexibilitet på vissa 
områden, inbegripet ett genomförande i faser av de 
oavslutade programmen från 2016 och framåt.
När det gäller Slovakien och Rumänien, och i mindre 
utsträckning även Ungern, är kommissionen fullt med ‑
veten om att det troligtvis inte kommer att bli möjligt 
att uppfylla alla behov på området avloppsvat ‑
tenrening, trots de betydande anslagen för program ‑
perioden 2014–2020.
Kommissionens svar 58
58
Kommissionen betonar att medlemsstaterna är skyl ‑
diga att se till att utsläpp från industrin till ledningsnät 
och anläggningar för rening av avloppsvatten från tät ‑
bebyggelse uppfyller kraven i artikel 11 och bilaga 1 C 
i direktivet, medan detaljerade bestämmelser om 
koncentrationsgränser regleras genom nationell 
lagstiftning.
64
Kommissionen betonar att det är upp till medlems ‑
staterna att besluta om hur de ska kontrollera utsläpp 
från industrier.
65
Direktivet innehåller inga bestämmelser om anlägg ‑
ningars storlek. I artikel 4 föreskrivs det endast att 
belastningen ska beräknas på grundval av den 
maximala genomsnittliga veckobelastning som 
tillförs reningsverket under ett år. Därför är det upp till 
medlemsstaterna att fatta beslut om anläggningarnas 
storlek.
Även om det är möjligt att projekten kan ha varit 
överdimensionerade då revisionen genomfördes, 
anser kommissionen att den slutgiltiga bedömningen 
av och beslutet om en anläggnings exakta utformning 
och storlek bör göras med hänsyn till de senaste stan ‑
darderna och ett antal komplexa faktiska och hypote ‑
tiska parametrar.
I allmänhet bestäms anläggningarnas storlek på 
grundval av ett flertal faktorer, inbegripet en säker ‑
hetsmarginal för att alltid efterleva direktivet, hante ‑
ring av säsongsbundna aktiviteter/variationer såsom 
turism, industriverksamhet eller kraftigt regn samt 
kapacitet för att hantera eventuella framtida anslut ‑
ningar av nya samhällen, befolkningsökning osv.
Sedan 2007 kan medlemsstaterna genom Jaspers 
(gemensamt stöd till projekt i de europeiska regio ‑
nerna) få hjälp att förbättra kvaliteten på större 
projektansökningar, inklusive deras tekniska aspek ‑
ter, innan de lämnar in sin ansökan om bidrag från 
fonderna.49
Kommissionen anser att det faktum att vissa med ‑
lemsstater tillämpar striktare koncentrationsgränser 
än de som anges i direktivet inte nödvändigtvis 
innebär att det finns ett behov av att se över de lag ‑
stadgade gränserna i direktivet. Det står medlemssta ‑
terna fritt att tillämpa striktare krav än de som fast ‑
ställs i direktivet. Dessutom måste medlemsstaterna 
också efterleva andra relevanta direktiv1 på området 
vattenskydd/vattenkvalitet.
54
Kommissionen har uppmärksammat detta problem och 
har inlett en studie om överbelastning (se punkt 56) som 
ska möjliggöra insamling av mer detaljerad information 
om överbelastning på medlemsstatsnivå och därmed 
tillåta mer korrekta slutsatser om relaterade uppgifter.
Kommissionen har redan tagit itu med ett mycket 
stort föroreningsproblem orsakat av överbelastning 
i London och Whitburn och har i samband med detta 
inlett ett överträdelseförfarande inför Europeiska uni ‑
onens domstol (mål C‑301/10 av den 18 oktober 2012). 
Med tanke på att det inte finns några konkreta krav 
gällande överbelastning i direktivet, där det endast 
sägs att ”medlemsstaterna [ska] besluta om åtgärder 
för att begränsa... dagvattenbräddning” (bilaga 1 A), 
måste kommissionen först samla in bevis gällande de 
sorters åtgärder som används på medlemsstatsnivå, 
deras effektivitet och praktiska användning innan den 
kan ta itu med föroreningar från överbelastning på ett 
systematiskt sätt på EU‑nivå.
Gemensamt svar från kommissionen 
på punkterna 55 och 56
Kommissionen anser att den studie som det hänvisas 
till i punkt 56 kommer att möjliggöra en mer djupgå ‑
ende bedömning av situationen i varje medlemsstat, 
vilket för närvarande inte är möjligt. På grundval av 
slutsatserna kan kommissionen besluta att undersöka 
de medlemsstater där den funnit att dålig hantering 
av överbelastning kan leda till problem med förore ‑
ningar orsakade av obehandlat avloppsvatten.
1 Särskilt ramdirektivet om vatten (2000/60/EG) och dess 
dotterdirektiv om grundvatten (direktiv 2006/118/EG) och 
prioriterade ämnen (direktiv 2008/105/EG om miljökvalitetsnormer) 
samt, bland annat, dricksvattendirektivet (direktiv 98/83/EG), 
badvattendirektivet (direktiv 2006/7/EG), ramdirektivet om en 
marin strategi (2008/56/EG), livsmiljödirektivet (92/43/EEG) (särskilt 
artikel 6) och förordning (EG) nr 854/2004 (särskilt bilaga II.A.6).
Kommissionens svar 59
76
Kommissionen håller med om principen att slam inte 
ska förvaras på själva anläggningen och snabbt ska 
transporteras till en slutdestination.
83
Kommissionen överväger en översyn av förordningen 
om gödselmedel (förordning (EG) nr 2003/2003). Ett 
av de alternativ som den överväger är att fastställa 
juridiskt bindande gränsvärden för tungmetaller och 
att eventuellt omfatta avloppsslam som uppfyller 
kriterierna för användning som gödselmedel i den 
ändrade förordningen om gödselmedel.
84
Kommissionen överväger inte för närvarande att 
föreslå en översyn av direktivet om avloppsslam. Den 
kommer att fatta ett beslut om en eventuell översyn 
av förordningen om gödselmedel innan den beslutar 
om en översyn av direktivet om avloppsslam.
87
Kommissionen instämmer i att allt fler studier visar 
att mikroplast påverkar områden med både söt ‑ och 
saltvatten och att avloppsvatten kan vara en källa till 
utsläppen.
88
Kommissionen överväger om den ska föreslå en änd ‑
ring av förordningen om gödselmedel under 2015 (se 
även punkterna 83 och 84).
95
Kommissionen påpekar att det i ramdirektivet om 
vatten (artikel 9) krävs att medlemsstaterna ska säker ‑
ställa att de olika vattenanvändningsverksamheterna 
ger ett tillräckligt bidrag till en kostnadstäckning för 
vattentjänster senast 2010.67
Kostnaden för att minska klart vatten måste undersö ‑
kas, med tanke på att en stor minskning skulle kunna 
bli mycket kostsam. När andelen klart vatten i inflödet 
är hög måste det undersökas hur den kan minskas på 
ett kostnadseffektivt sätt.
67 Andra strecksatsen
Kommissionen instämmer i att detta skulle kunna vara 
ett alternativ i de fall där det understöds av en lämplig 
kostnadsnyttoanalys som jämför den beräknade reno ‑
veringskostnaden med de förväntade fördelarna.
71 Första strecksatsen
Kommissionen anser att kostnaderna för hantering 
av avloppsslam beror dels på typen av behandling 
som väljs, dels på slutdestinationen för det slam som 
kommer från anläggningen.
71 Tredje strecksatsen
Kommissionen stöder användning av riktmärkning för 
att förbättra vattenföretagens miljöresultat. I sitt svar 
på det europeiska medborgarinitiativet Right2Wa ‑
ter (COM(2014) 177 final) lovade kommissionen att 
undersöka idén om riktmärkning av vattenkvalitet 
och tjänster på detta område och den anordnade ett 
möte med flera berörda parter i september 2014. Inom 
denna dialog lades tonvikten vid en bred användning 
av begreppet ”riktmärkning”. Man bör göra en klar 
åtskillnad mellan ökad öppenhet som ett mål i sam ‑
band med medborgarinitiativet och riktmärkning som 
ett verktyg för att stödja förvaltningen. I den senare 
meningen används riktmärkning för företag och 
riktmärkningsnätverk för att man ska kunna bedöma 
resultat genom att jämföra dem med liknande enhe ‑
ter, med användning av en stor mängd uppgifter och 
indikatorer. Kommissionens roll i denna process är 
emellertid begränsad till att underlätta dialogen om 
utbyte av bästa praxis.
Kommissionens svar 60
97
Kommissionen anser också att det kan finnas en risk 
för att anläggningsoperatörer inte utför nödvändigt 
underhåll av lönsamhetsskäl. I brist på en särskild 
rättslig ram är det emellertid medlemsstaterna som 
ansvarar för operatörernas effektivitet.
98
Kommissionen anser att ett lämpligt avgiftssystem 
inte bara är viktigt i samband med Eruf‑bidrag men 
också önskvärt för verksamhetens långsiktiga eko ‑
nomiska hållbarhet. Effekterna som kan motverka 
tillämpningen av principen om kostnadstäckning 
kommer att mildras avsevärt eftersom de potentiella 
stödmottagarna under programperioden 2014–2020 
inte måste göra en kostnadsnyttoanalys för att fast ‑
ställa finansieringsunderskottet utan i stället kan välja 
att tillämpa en inkomstprocentsats enligt en scha ‑
blonsats på 25 %.
99
Om medlemsstaterna väljer att tillämpa en inkomst ‑
procentsats enligt en schablonsats på 25 % i enlighet 
med artikel 61.3 a i förordning (EU) nr 1303/2013 måste 
kommissionen följa bestämmelserna inom denna 
rättsliga ram.
Gemensamt svar på punkterna 101–105
Se kommissionens svar på punkt 98.Slutsatser och rekommendationer
106
Kommissionen anser att den låga utnyttjandegraden 
i slutet av 2013 exempelvis kan ha berott på ett behov 
av att stärka de fyra berörda medlemsstaternas tek ‑
niska, rättsliga och administrativa kapacitet samt det 
faktum att betalningarna för de flesta projekt brukar 
göras under de sista genomförandeåren (dvs. 2014 
och 2015), eftersom tidsfristen för ansökan om stöd 
går ut i slutet av 2015.
Kommissionen instämmer i att ett lämpligt avgifts ‑
system inte bara är viktigt i samband med Eruf‑bi ‑
drag men också önskvärt för den samfinansierade 
avloppsinfrastrukturens ekonomiska hållbarhet. Enligt 
förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 
förväntas effekterna som motverkar tillämpningen 
av principen om kostnadstäckning mildras gradvis, 
eftersom medlemsstaterna måste uppfylla förhands ‑
villkor 6.1 gällande vatten genom att tillhandahålla 
bevis för att bestämmelserna om täckning av kostna ‑
derna för vattentjänster i artikel 9 i ramdirektivet om 
vatten efterlevs när vatteninfrastruktur samfinansieras 
av fonderna.
Kommissionen noterar revisionsrättens slutsats att 
nästan en tredjedel av de undersökta anläggningarna 
är överdimensionerade. Se vidare kommissionens svar 
på punkt 65.
107 Andra strecksatsen
När det gäller minskningen av antalet tätorter anser 
kommissionen att det är viktigare att följa upp utveck ‑
lingen när det gäller antalet pe än ändringen i antalet 
tätorter. Kommissionen har för avsikt att följa upp situ ‑
ationen i Rumänien inom ramen för pilotprogrammet 
SIIF (se kommissionens svar på punkterna 28 och 29).
Kommissionens svar 61
Rekommendation 1 c)
Kommissionen stöder denna rekommendation och 
anser att den redan genomförs när det gäller tätorter 
över 2 000 pe. I sådana tätorter måste det enligt direk ‑
tivet finnas ledningsnät eller individuella eller andra 
lämpliga system.
Rekommendation 1 d)
Kommissionen stöder denna rekommendation.
Fördröjningen mellan det begärda referensåret och 
offentliggörandet av kommissionens rapport beror 
på många olika processfaktorer och rättsliga faktorer, 
både på medlemsstats ‑ och kommissionsnivå (t.ex. 
medlemsstaternas interna processer, kvalitetskontroll 
av insamlade uppgifter, antal berörda tätorter och 
prioritering). Kommissionen anser att medlemssta ‑
ternas nuvarande rapporteringssystem inte tillåter 
kortare tidsfrister för rapporteringen, vilket i annat fall 
skulle vara önskvärt eftersom de nationella systemen 
förlänger kommissionens egen rapporteringstid. 
Kommissionen arbetar för att förbättra sin egen 
rapporteringstid och samla in nyare uppgifter från 
medlemsstaterna genom att utveckla ett pilotprojekt 
som omfattar vissa utvalda medlemsstater, närmare 
bestämt rapporteringsverktyget SIIF.
Rekommendation 1 e)
Kommissionen stöder denna rekommendation.
Oberoende av denna revision kommer kommissionen 
att genomföra en bred översyn av rapporteringskra ‑
ven i EU:s miljölagstiftning inom ramen för agendan 
för bättre lagstiftning2.
2 COM(2015) 215 final. Bättre lagstiftning för bättre resultat ‑ en 
EU‑agenda, av den 19 maj 2015.107 Tredje strecksatsen
Kommissionen anser att den samlar in den informa ‑
tion som är nödvändig och ändamålsenlig enligt 
direktivet. Den får också begära ytterligare informa ‑
tion för särskilda ändamål enligt ramdirektivet om vat ‑
ten (se kommissionens svar på punkterna 30 och 31).
108
Kommissionen påpekar att processen tar såpass lång 
tid eftersom den berör ett så stort antal tätorter i hela 
EU. SIIF:s rapporteringsverktyg bör emellertid för ‑
bättra rapporteringsprocessen på nationell nivå.
Inom ramen för den åttonde rapporteringen enligt 
direktivet har kommissionen begärt dataset för 2011 
och 2012.
Rekommendation 1 a)
Kommissionen stöder inte denna rekommendation.
Kommissionen har för närvarande inte för avsikt att 
skärpa direktivets rapporteringskrav för tätorter under 
2 000 pe som har ledningsnät. I ramdirektivet om 
vatten kräver kommissionen emellertid att medlems ‑
staterna tillhandahåller information om vattenföre ‑
komster som är föremål för betydande påverkan från 
avloppsvatten från tätbebyggelse (oavsett tätorternas 
storlek) och om de åtgärder som vidtas för att uppnå 
god ekologisk och kemisk status.
Rekommendation 1 b)
Kommissionen stöder denna rekommendation. 
Kommissionen har för närvarande inte för avsikt att 
inrätta en systematisk kontroll av antalet tätorter 
under 2 000 pe via den regelbundna rapporteringen 
enligt artiklarna 15 och 17 i direktivet. Den kom ‑
mer emellertid att följa upp fall där den har upp ‑
märksammats på betydande förändringar eller där 
dessa har identifierats på annat sätt, såsom genom 
pilotprogrammet SIIF.
Kommissionens svar 62
När det gäller tätorter över 2 000 pe är den redan 
genomförd, eftersom ett sådant krav redan finns 
i artikel 17 i direktivet. Artikel 17 har som syfte att 
inrätta rapportering som gör det möjligt att stämma 
av i vilken utsträckning direktivet har genomförts. 
Denna information tillhandahålls och uppdateras av 
medlemsstaterna vartannat år i händelse av föränd ‑
ringar, i enlighet med artikel 17 i direktivet. Dessutom 
kan medlemsstaterna med hjälp av den nya rappor ‑
teringsmallen (som antogs via beslut nr 431/2014/EU 
av den 26 juni 2014) rapportera om genomförandet 
av program, inbegripet information om planerade 
investeringar, relaterad användning av medel och 
tidsfrister för varje inrapporterat projekt. Ett av målen 
med pilotprogrammet SIIF är att göra denna informa ‑
tion tillgänglig för allmänheten.
När det gäller tätorter under 2 000 pe anser kommis ‑
sionen att ett sådant krav skulle innebära en oskälig 
ökning av rapporteringsbördan och i slutändan riskera 
att leda till oriktigheter i de uppgifter som medlems ‑
staterna rapporterar in. Dessutom innehåller direktivet 
inga rapporteringskrav för dessa tätorter.
Rekommendation 2 b)
Kommissionen stöder denna rekommendation.
Programmen för perioden 2014–2020 inriktas främst 
på tätorter över 2 000 pe. Detta är också syftet med 
rapporteringskraven i artikel 17 i direktivet (se även 
svaret på led a ovan).
111
Kommissionen anser att det är upp till medlemssta ‑
terna att fatta beslut om anläggningstillstånd.109
Kommissionen är också medveten om att det finns 
en risk för återtagande av medel på program ‑
nivå i enlighet med artikel 93 i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006 när det gäller de fyra medlemsstater 
som granskats. Några av de huvudsakliga skälen till 
det försenade genomförandet behandlas i kommissio ‑
nens svar på punkterna 38 och 106.
En insatsgrupp för genomförandet inrättades i slutet 
av 2014. Denna ska bland annat snabba på genomför ‑
andet i de fyra medlemsstaterna och ta itu med risken 
för återtagande.
För att garantera ett oproblematiskt slutförande av 
ett antal projekt har kommissionen också föreslagit en 
ändring av programmens avslutanderiktlinjer för att 
tillåta större flexibilitet på vissa områden, inbegripet 
ett genomförande i faser av de oavslutade program ‑
men från 2016 och framåt (se även kommissionens 
svar på punkt 40).
110
Huvudmålen för Europeiska regionala utvecklingsfon ‑
den (Eruf) och Sammanhållningsfonden för program ‑
perioden 2007–2013 är att minska skillnaderna i den 
socioekonomiska utvecklingen mellan EU:s regioner, 
inte nödvändigtvis att bidra till att tidsfristerna som 
anges i direktivet hålls. Detta är i stället de berörda 
medlemsstaternas ansvar och är oberoende av nivån 
på tilldelade medel. Därför kan det hända att bidra ‑
gen från Eruf och Sammanhållningsfonden under 
perioden 2007–2013 inte är tillräckliga för att åtgärda 
alla behov på området avloppsinfrastruktur inom de 
tidsfrister som anges i direktivet.
Rekommendation 2 a)
Kommissionen stöder delvis denna rekommendation.
Kommissionens svar 63
Rekommendation 3 c)
Kommissionen stöder denna rekommendation och 
kommer att undersöka denna möjlighet mot bak ‑
grund av resultaten av den relevanta studie som 
nyligen påbörjades.
Rekommendation 3 d)
Kommissionen stöder revisionsrättens 
rekommendation.
I enlighet med förordningen för programperioden 
2014–2020 kommer kommissionen att förlita sig på 
oberoende expertbedömningar (inbegripet Jaspers) 
för att se till att reningsverk har en lämplig storlek. 
Det är emellertid upp till medlemsstaterna själva att 
besluta om de vill genomföra en kostnadsnyttoanalys.
Rekommendation 3 e)
Kommissionen stöder denna rekommendation. 
Kommissionen vill emellertid påpeka att det inte finns 
några juridiska krav på medlemsstaterna om att de ska 
tillämpa de befintliga förfarandena eller delta i rikt ‑
märkning (se även kommissionens svar på punkt 71).
116
Kommissionen anser att det inte är hållbart att depo ‑
nera avloppsslam eller behålla detta vid anläggningen 
i långa perioder, vilket är fallet i Rumänien. Detta 
borde inte accepteras inom samfinansierade projekt.
117
Kommissionen överväger en översyn av förordningen 
om gödselmedel (förordning (EG) nr 2003/2003). Ett 
av de alternativ som den överväger är att fastställa 
juridiskt bindande gränsvärden för tungmetaller och 
att eventuellt omfatta avloppsslam som uppfyller 
kriterierna för användning som gödselmedel i den 
ändrade förordningen om gödselmedel.114
Direktivet reglerar inte anläggningarnas storlek, med 
undantag för det generella kravet i artikel 4. Det är 
också viktigt att notera att denna typ av infrastruktur 
har en lång livstid och att vilken storlek som är den 
rätta inte bara kan bedömas utifrån ett kortsiktigt 
perspektiv. I allmänhet bestäms anläggningarnas 
storlek på grundval av ett flertal faktorer såsom en 
säkerhetsmarginal för att efterleva direktivet på lång 
sikt, hantering av säsongsbundna aktiviteter/variatio ‑
ner såsom turism, kraftiga inflöden på grund av regn 
samt kapacitet för eventuella framtida anslutningar på 
grund av befolkningsökning (se även kommissionens 
svar på punkt 65).
Rekommendation 3 a)
Kommissionen stöder inte denna rekommendation. 
För närvarande har kommissionen inte för avsikt att 
inleda en undersökning om huruvida koncentrations ‑
gränserna i direktivet är lämpliga eller att se över 
direktivet inom en nära framtid.
Rekommendation 3 b)
Kommissionen stöder inte denna rekommendation.
När kommissionen förberedde sitt meddelande om 
miljötillsyn 2012 gjorde den en bred bedömning av 
regler, kontroller och övervakning i samband med EU:s 
miljölagstiftning. Under bedömningen visade det sig 
att det fanns lite tillgänglig information om kapacite ‑
ten hos tillsynssystemen i många av medlemsstaterna 
och att användningen av påföljder varierade3. Kom ‑
missionen anser att typen, antalet och frekvensen 
för nationell kontroll och tillsyn bör fastställas av 
medlemsstaternas myndigheter mot bakgrund av 
förekommande risker. När det gäller böter genomförs 
för närvarande överensstämmelsekontroller av den 
lagstiftning i medlemsstaterna som används för att 
genomföra direktiv 2008/99/EG4 som bland annat 
innehåller bestämmelser om påföljder för fysiska och 
juridiska personer när det gäller de allvarligaste över ‑
trädelserna av miljölagstiftning, inbegripet de som är 
relevanta för direktivet.
3 http://ec.europa.eu/environment/legal/law/pdf/Final%20
report%20inspections.pdf
4 Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/99/EG av den 
19 november 2008 om skydd för miljön genom straffrättsliga 
bestämmelser, EUT L 328, 6.12.2008, s. 28 ‑37.
Kommissionens svar 64
Rekommendation 5 a)
Kommissionen stöder denna rekommendation. Med ‑
lemsstaterna måste ha en lämplig prissättningspolitik 
när det gäller avloppsvatten enligt artikel 9.1 i ram ‑
direktivet om vatten och förhandsvillkor 6.1 i bilaga 
XI till förordningen om gemensamma bestämmelser 
(förordning (EU) nr 1303/2013).
Med tanke på de många dimensionerna när det gäller 
värdet på vatten och det faktum att den nivå på 4 % 
som hushållen anses ha råd med är vägledande beto ‑
nar kommissionen emellertid att fastställandet av den 
slutliga kostnaden är medlemsstaternas ansvar.
Rekommendation 5 b)
Kommissionen stöder inte denna rekommendation.
I brist på en särskild rättslig ram tillfaller ansvaret för 
att se till att tillräckliga medel sätts undan för under ‑
håll och förnyelse avloppsinfrastrukturens ägare och/
eller operatörer, och därmed medlemsstaterna själva.Rekommendation 4 a)
Kommissionen stöder inte denna rekommendation. 
Kommissionen uppmanar systematiskt medlemssta ‑
terna att inkludera lämpliga lösningar för hantering av 
avloppsslam i sina ansökningar om stöd från fonderna 
för större projekt. Kommissionen kan emellertid 
inte tvinga medlemsstaterna till detta med hjälp av 
den befintliga ramlagstiftningen, eftersom den inte 
innehåller några krav på att medlemsstaterna villkorar 
slutbetalningarna för program till att det finns en 
lämplig lösning för återanvändning av avloppsslam.
Rekommendation 4 b)
Kommissionen stöder delvis denna rekommendation. 
Kommissionen överväger för närvarande inte att 
föreslå en översyn av direktivet om avloppsslam. Den 
kommer att fatta beslut om en eventuell översyn av 
förordningen om gödselmedel innan den beslutar om 
en översyn av direktivet om avloppsslam.
118
Kommissionen påpekar att det i ramdirektivet om 
vatten (artikel 9) krävs att medlemsstaterna ska säker ‑
ställa att de olika vattenanvändningsverksamheterna 
ger ett tillräckligt bidrag till en kostnadstäckning för 
vattentjänster senast 2010.
Kommissionen anser att ett lämpligt avgiftssystem 
inte bara är viktigt i samband med Eruf‑bidrag men 
också önskvärt för verksamhetens långsiktiga eko ‑
nomiska hållbarhet. Effekterna som kan motverka 
tillämpningen av principen om kostnadstäckning 
kommer att mildras avsevärt eftersom de potentiella 
stödmottagarna under programperioden 2014–2020 
inte måste göra en kostnadsnyttoanalys för att fast ‑
ställa finansieringsunderskottet utan i stället kan välja 
att tillämpa en inkomstprocentsats enligt en scha ‑
blonsats på 25 %.
HUR HITTAR MAN EU:S PUBLIKATIONER?
Gratispublikationer
 Ett enskilt exemplar  
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
 Flera exemplar/aﬃscher/kartor  
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),  
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),  
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)  
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).
(*) Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen). 
Avgiftsbelagda publikationer
 Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Avloppsvatten och avloppsslam kan påverka kvaliteten på 
vatten och jordar. EU har därför antagit ett antal direktiv och 
även medfinansierat ledningsnät och anläggningar för 
rening av avloppsvatten.
Revisionsrätten granskade genomförandet av direktivet om 
rening av avloppsvatten i fyra medlemsstater i Donaus 
avrinningsområde. Vi undersökte även hur ett urval av 
28 reningsverk renade avloppsvatten, hanterade slam och 
garanterade finansiell hållbarhet.
Revisionsrätten lämnar rekommendationer om 
rapportering, sätt att göra reningsverken mer 
ändamålsenliga och hållbara, koncentrationsgränsernas 
betydelse, användning av slam och övervakning av 
föroreningar i  slam.
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN