RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM STRUKTURER OCH SKATTESATSER I FRÅGA OM PUNKTBESKATTNING AV CIGARETTER OCH ANDRA TOBAKSVAROR.

Innehåll

Sammanfattning

I. Gemenskapens punktskattesystem

1. Allmänt

2. Punktskatter på cigaretter

3. Punktskatter på andra tobaksvaror än cigaretter

II. Granskning av skattestrukturer och skattesatser

1. Allmänt

2. Kommissionens första rapport

3. Kommissionens andra rapport

III. Den tredje granskningens omfattning

1. Allmänt

2. Den inre marknadens funktion

A. Allmänt

B. Cigaretter

C. Andra tobaksvaror än cigaretter

3. Punktskatternas realvärde

A. Cigaretter

B. Andra tobaksvaror än cigaretter

4. Fördragets allmänna mål

5. Översynens periodicitet

IV. Slutsatser

Bilageförteckning

Sammanfattning

Denna rapport innehåller en kortfattad beskrivning av gemenskapens gällande ordning för punktskatter på tobaksvaror, som infördes den 1 januari 1993 och ändrades något 1999. I denna föreskrivs gemensamma skattestrukturer som skall tillämpas av medlemsstaterna. Den omfattar även ett system med minimiskattesatser för tobaksvaror och harmoniserade förfaranden för innehav och handel med varor som omfattas av punktskatter.

I rapporten påminns om skyldigheten att granska strukturer och skattesatser i fråga om den punktbeskattning som fastställs i direktiven om tillnärmning av punktskatter. Kommissionens tidigare rapporter, från 1995 och 1998, redovisas också.

Den nuvarande lagstiftningen granskas ingående mot bakgrund av målet att den inre marknaden skall fungera korrekt, skattesatsernas realvärde och de allmänna målen för fördraget. En analys av utvecklingen av priser och punktskatter på tobaksvaror i Europeiska unionen visar att det fortfarande föreligger stora skillnader mellan medlemsstaterna. I syfte att påskynda harmoniseringen av skattenivåerna i medlemsstaterna undersöks därför i rapporten konsekvenserna av eventuella ändringar i de befintliga reglerna samtidigt som huvuddragen i regelverket bibehålls oförändrade. Dessutom måste konkurrerande tobaksvaror beskattas på ett liknande sätt såvida de inte har speciella egenskaper som berättigar tillämpningen av olika skattesatser. När det gäller punktskatternas realvärde är det lämpligt att säkerställa att de särskilda minimibeloppen följer inflationsutvecklingen. Slutligen, när det gäller fördragets allmänna mål och med tanke på de utmärkande egenskaperna hos tobaksvaror, uppmärksammas frågan om hälsoskydd och sambandet mellan detta skydd och priset på dessa produkter särskilt.

De viktigaste slutsatserna av granskningen av strukturer och skattesatser i fråga om punktbeskattningen är följande:

-Ett fast minimibelopp, uttryckt i euro, bör införas utöver det nuvarande kravet på procentuell minimipunktbeskattning.

-Medlemsstaterna bör ges större flexibilitet att ta ut en minimipunktskatt på cigaretter.

-Definitionen av cigarrer bör ändras.

-Minimisatserna för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter behöver gradvis justeras.

I. Gemenskapens punktskattesystem

1. Allmänt

1.1 Punktskatter är konsumtionsskatter som tas ut på varor såsom cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak. Punktbeskattningen av tobak är en viktig inkomstkälla för medlemsstaterna eftersom den motsvarar mellan 0,32 och 1,90 % av bruttonationalprodukten (se bilaga A). Eftersom det står medlemsstaterna fritt att fastställa beskattningsnivåerna nationellt under förutsättning att de respekterar gemenskapens miniminivåer varierar skattesatserna kraftigt mellan medlemsstaterna. När medlemsstaterna fastställer skattenivåerna tar de hänsyn till sådana faktorer som hälsa, jordbrukspolitik, bedrägeri och sysselsättning, förutsatt att dessa faktorer inte hindrar den inre marknaden från att fungera korrekt.

1.2 Nuvarande system infördes den 1 januari 1993 och var resultatet av diskussioner som förts sedan 1985 i och med vitboken om den inre marknadens fullbordande. Kommissionen föreslog där fullständigt harmoniserade skattesatser på tobaksvaror. Detta godtogs dock inte av rådet och endast skattestrukturerna harmoniserades. Man fastställde också minimiskattesatser. Genom direktiv 1999/81/EG [1] infördes 1999 vissa tekniska ändringar utan att punktskatternas struktur ändrades.

[1] Rådets direktiv 1999/81/EG av den 29 juli 1999 om ändring av direktiv 92/79/EEG om tillnärmning av skatt på cigaretter, direktiv 92/80/EEG om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter och direktiv 95/59/EG om andra skatter än omsättningsskatter som påverkar förbrukningen av tobaksvaror (EGT L 211, 11.8.1999, s. 47).

1.3 De produkter som omfattas av punktskatter handlas mellan medlemsstaterna med uppskjuten punktbeskattning. [2] Den som vill handla med varor inom ramen för detta system skall erhålla tillstånd i den medlemsstat där man har sitt säte, och ett administrativt dokument skall åtfölja sändningen. I enlighet med principerna för den inre marknaden har man gett enskilda personer större frihet att köpa beskattade varor för eget bruk i valfri medlemsstat och transportera dem till en annan medlemsstat utan att betala skatt igen.

[2] Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT L 76, 23.3.1992, s. 1), senast ändrat genom direktiv 2000/44/EG av den 30 juni 2000 (EGT L 161, 1.7.2000, s. 82).

2. Punktskatter på cigaretter

2.1 Enligt gemenskapens nuvarande regler [3] skall medlemsstaternas punktskatter på cigaretter innehålla en proportionell (värderelaterad) komponent beräknad på grundval av det maximala detaljhandelspriset och en särskild komponent (per produktenhet). Dessa två komponenter skall tillsammans utgöra minst 57 % av detaljhandelspriset inklusive alla skatter för cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen. Detta kallas nedan "57-procentsregeln". Punktskattens särskilda komponent får inte understiga 5 % eller överstiga 55 % av den totala beskattningen efter sammanräkning av den proportionella skatten, den särskilda punktskatten och omsättningsskatten på cigaretter. När man väl har fastställt de två komponenterna för denna kategori av cigaretter skall de tillämpas på cigaretter av samtliga prisklasser.

[3] Rådets direktiv 95/59/EG av den 27 november 1995 om andra skatter än omsättningsskatter som påverkar förbrukningen av tobaksvaror (EGT L 291, 6.12.1995, s. 40), ändrat genom direktiv 1999/81/EG av den 29 juli 1999 (EGT L 211, s. 47).

2.2 I artikel 4 i rådets direktiv 92/79/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatt på cigaretter föreskrivs att rådet minst vart tredje år med början senast den 31 december 2000, på grundval av en rapport och, vid behov, ett förslag från kommissionen skall granska den sammanlagda minimipunktskatten samt punktskattestrukturerna och därefter, efter samråd med Europaparlamentet, enhälligt anta nödvändiga åtgärder. Kommissionens rapport och rådets granskning skall ta hänsyn till den inre marknadens korrekta funktion och fördragets vidare syften.

3. Punktskatter på andra tobaksvaror än cigaretter

3.1 Gemenskapens nuvarande regler [4] omfattar följande produkter: cigarrer och cigariller, finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter samt annan röktobak. Minimipunktskatter för dessa produkter fastställs i artikel 3 i direktiv 92/80/EEG. Medlemsstaterna kan antingen tillämpa en proportionell skatt beräknad på grundval av högsta detaljhandelspris, en särskild skatt eller en kombination av dessa, inom vissa fastställda ramar.

[4] Rådets direktiv 92/80/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter (EGT L 316, 31.10.1992, s. 10), ändrat genom direktiv 1999/81/EG av den 29 juli 1999 (EGT L 211, s. 47).

3.2 Den 1 januari 2001 gäller följande minimisatser:

- Cigarrer och cigariller: 5 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 10 euro per 1000 stycken eller per kilogram.

- Finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter: 30 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 25 euro per kilogram.

- Övriga slag av röktobak: 20 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 19 euro per kilogram.

I vilket fall som helst får medlemsstaterna fritt välja mellan att tillämpa en helt proportionell skatt, uteslutande en särskild skatt eller en kombination av dessa två skattetyper.

3.3 I artikel 4 i rådets direktiv 92/80/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter föreskrivs att rådet minst vart tredje år med början senast den 31 december 2000, på grundval av en rapport och, vid behov, ett förslag från kommissionen skall granska punktskatterna och därpå, efter samråd med Europaparlamentet, enhälligt anta nödvändiga åtgärder. Kommissionens rapport och rådets granskning skall ta hänsyn till den inre marknadens korrekta funktion, skattesatsernas realvärde och fördragets vidare syften.

II. Granskning av skattestrukturer och skattesatser

1. Allmänt

1.1. Såsom har nämnts ovan föreskrivs i direktiven om tillnärmning av skatterna att skattesatserna och punktskatternas struktur skall ses över vart tredje år. Kommissionen skall lägga fram en rapport, med eller utan förslag om ändring av direktiven.

2. Kommissionens första rapport

2.1 I september 1995 lade kommissionen fram en första rapport, vilken behandlade tobak, alkoholhaltiga drycker och mineraloljor. [5]

[5] KOM(95) 285 slutlig, 13.9.1995.

2.2 I den första rapporten påpekades det att den tillnärmning som hade skett generellt var mycket liten. I rapporten angavs ett antal områden där ändringar kunde vara motiverade, men slutsatsen var att det behövdes en mera ingående analys och samråd med de berörda parterna innan de slutliga besluten fattades. Bland de frågor som framhölls var problem med det sätt på vilket minimibeskattningen av cigaretter uttrycks och vissa bedrägeriproblem med finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter.

2.3 Europaparlamentet antog sitt yttrande om kommissionens granskning den 19 september 1996 och uppmanade där kommissionen att utforma lagförslag i syfte att lösa de problem som påvisats i kommissionens rapport.

3. Kommissionens andra rapport

3.1 Inom ramen för samrådsförfarandet med berörda parter och för att utarbeta den andra rapporten beslutade kommissionen att organisera en konferens om punktskatterna i Lissabon i november 1995. Denna konferens utgjorde den första etappen i ett kontinuerligt samrådsförfarande. Målet för denna konferens var att utvärdera tillämpningen av det gemensamma punktskattesystem som tillämpats sedan januari 1993 och att mer specifikt hjälpa kommissionen att utforma den framtida politiken i fråga om punktbeskattning.

3.2 I den andra rapporten, som kommissionen lade fram i maj 1998 [6], föreslogs att det endast krävdes några tekniska anpassningar av gemenskapens nuvarande lagstiftning. Efter att ha samrått med de nationella myndigheterna och branschorganisationerna och med tanke på att föregående granskning ägt rum ganska nyligen, kom kommissionen fram till att strukturer och skattesatser kunde vara oförändrade.

[6] KOM(98) 320 slutlig, 15.5.1998.

3.3. När det gällde cigaretter föreslog kommissionen att medlemsstaterna borde ges större flexibilitet när det gäller att justera den sammanlagda minimipunktskatten vid en förändring av detaljhandelspriset på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen eller av mervärdesskatten. En liknande flexibilitet borde skapas för justeringar av punktskattens särskilda komponent när denna komponent uttrycks som en procentandel av detaljhandelspriset. Därutöver föreslogs medlemsstaterna få möjlighet att införa en minimiskatt för cigarrer, cigariller och röktobak. De särskilda minimibeloppen för andra tobaksvaror än cigaretter skulle justeras efter inflationen.

3.4. Rapporten åtföljdes av ett förslag till direktiv om ändring av den befintliga tobakslagstiftningen för att införa de rekommenderade tekniska anpassningarna. Den 25 februari 1999 godkände Europaparlamentet [7] förslaget utan att begära något annat än en ändring av periodiciteten för granskning av skattesatserna och strukturerna för punktbeskattning av tobaksvaror. Den 29 juli 1999 antog rådet förslaget som direktiv 1999/81/EG.

[7] EGT C 153, 1.6.1999, s. 37.

III. Den tredje granskningens omfattning

1. Allmänt

1.1 I denna rapport skall beaktas huruvida den inre marknaden kan fungera korrekt, punktskatternas realvärde och fördragets vidare syften.

1.2. Utöver dessa allmänna överväganden ombads kommissionen av ett stort antal medlemsstater, i ett uttalande i protokollet när rådets direktiv 1999/81/EG antogs, [8] att överväga en mera grundläggande omprövning av skattesatserna och strukturerna för punktbeskattning av tobaksvaror. Delegationernas uttalande skall ses mot bakgrund av de diskussioner som ägde rum i rådet i slutet av 1998 och början av 1999 om omfattningen av och innehållet i den andra granskningen, vilken begränsades till tekniska anpassningar av den gällande lagstiftningen.

[8] "Den belgiska, danska, tyska, franska, irländska, nederländska, österrikiska, portugisiska, finska, svenska respektive brittiska delegationen väntar sig att kommissionen, i sin nästa granskningsrapport enligt artikel 4 i direktiv 92/79/EEG och direktiv 92/80/EEG, lägger fram tillräckligt underlag för att kunna fortsätta med en allmän översyn av strukturerna och skattesatserna för tobaksvaror".

1.3. Kommissionen höll med om att det borde göras en mera djupgående granskning av punktskattestrukturen för tobaksvaror, som inbegrep samråd med nationella myndigheter och företags- och intressegrupper, eftersom systemet inte hade ändrats på flera år.

1.4. Ett brett samrådsförfarande föregick denna granskning. Kommissionen bad medlemsstaterna lämna synpunkter på en eventuell allmän översyn av skattesatser och strukturer för punktbeskattning av tobaksvaror i ett frågeformulär. Svaren användes som grund för därpå följande bilaterala diskussioner mellan de nationella myndigheterna och de berörda enheterna inom kommissionen. Under diskussionerna informerades de respektive medlemsstaterna om de problem som togs upp och de kommentarer och förslag som framlades av de övriga medlemsstaterna. Även branschorganisationerna uppmanades att lämna yttranden och fick möjlighet att diskutera frågan under bilaterala möten. Kommissionen tittade också närmare på fördragets övriga syften, t.ex. i fråga om folkhälsa, jordbrukspolitik och sysselsättning. Vidare anser kommissionen att det krävs en högre grad av skattekonvergens för att förbättra punktskattesystemet och den inre marknadens funktion före Europeiska unionens kommande utvidgning.

2. Den inre marknadens funktion

A. Allmänt

2.1. Systemen för kommersiella sändningars rörlighet inom gemenskapen medger den medlemsstat som är destinationsland att tillämpa sitt skattesystem samtidigt som gränskontrollen kan avskaffas. På det hela taget har inga stora problem beträffande systemets funktion rapporterats.

2.2. En analys av utvecklingen av priserna och punktskatterna på tobaksvaror i Europeiska unionen visar att det fortfarande föreligger stora skillnader mellan medlemsstaterna. Cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen är nära fyra gånger så dyra (med alla skatter inberäknade) i Förenade kungariket som i Spanien. Skillnaden i punktskattebördan mellan de båda länderna är uttryckt i euro över 400 %. När tillverkarna fastställer prisnivån på sina produkter i en viss medlemsstat tar de med flera faktorer i beräkningen, t.ex. produktionskostnader, lokal köpkraft, produktens konkurrenskraft på marknaden och beskattningsnivån. Hur var och en av dessa faktorer påverkar slutpriset kan inte beräknas exakt. Skillnader i punktskatterna bidrar otvivelaktigt till prisskillnader men är inte den enda förklaringen. Pris- och skatteskillnader mellan medlemsstaterna överstiger vida skillnaderna mellan medlemsstaterna i bruttonationalprodukt per capita, uttryckt i köpkraftsstandard (PPS), som, utom när det gäller Luxemburg, högst ligger på ca 75 % (se bilaga B).

2.3. Som redan påpekas i den föregående rapporten förekommer storskaliga bedrägerier inom tobakssektorn. I svaren på frågeformuläret gav många medlemsstater i stor utsträckning prisskillnaderna skulden för utbredningen av bedrägeri och smuggling. De är förvissade om att en tillnärmning av skattesatserna i EU skulle bidra till att minska bedrägerierna inom EU, men detta är inte i sig tillräckligt utan måste åtföljas av andra åtgärder för bedrägeribekämpning. I den föregående rapporten riktades uppmärksamheten också på vad högnivågruppen för bedrägerier inom tobaks- och alkoholsektorerna kommit fram till, och det klargjordes vilket intresse medlemsstaterna skulle ha i att i samarbete med kommissionen vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra rekommendationerna i rapporten. Några av medlemsstaterna har uppgivit att bedrägerierna inom gemenskapen till följd av dessa ansträngningar förefaller ha minskat på senare år. Å andra sidan tycks bedrägerier där icke-medlemsländer är involverade ha tilltagit. I vissa medlemsstater har smugglingen av tobaksvaror från grannländer i Östeuropa, där priser och skatter är låga, ha nått alarmerande proportioner, med störningar på den inhemska marknaden. Därför är det nödvändigt att medlemsstaterna och kommissionen fortsätter att genomföra rekommendationerna från högnivågruppen för bedrägerier inom tobaks- och alkoholsektorerna och att en lämplig balans mellan kravet på underlättande av handeln och kravet på effektiv kontroll behålls.

2.4. Dessutom uppmuntrar de stora skillnaderna i detaljhandelspriserna inom EU till inköp i de medlemsstater där skatten är låg för förbrukning i det land där de är bosatta och som mycket ofta är en medlemsstat med hög skatt. Detta är helt legitimt och faktiskt en av fördelarna med den inre marknaden, så länge varorna inhandlas av enskilda personer för eget bruk. Allvarliga problem kan dock uppstå när gränspasseringarna blir mer frekventa och kvantiteterna överstiger inköparnas egna behov. I detta fall skall punktskatten tas ut i destinationsmedlemsstaten (artiklarna 8 och 9 i direktiv 92/12/EEG), men det är svårt att se till att resande efterlever denna bestämmelse. Dessutom bedriver kriminella organisationer storskalig smuggling i allt större utsträckning. Försäljning via Internet, varigenom konsumenterna köper tobaksvaror som säljaren skickar till dem och punktskatten betalas i den medlemsstat där säljaren är etablerad (vanligtvis en medlemsstat med låga priser och skattesatser) i stället för i den medlemsstat där varorna förbrukas (vanligtvis en medlemsstat med höga priser och skattesatser), tycks också öka. Vid försäljning via Internet iakttar försäljarna ofta inte skyldigheten enligt artikel 10 i direktiv 92/12/EEG att betala punktskatten i destinationsmedlemsstaten i de fall de punktskattepliktiga produkterna sänds eller transporteras direkt eller indirekt av försäljaren till privatpersoner i en annan medlemsstat. Olika system, som bygger på att man försöker utnyttja skatteskillnaderna mellan medlemsstaterna och vilkas överensstämmelse med gällande bestämmelser är tvivelaktig, har inrättats av såväl säljare som köpare.

B. Cigaretter

2.5. De punktskattesatser som medlemsstaterna tillämpar på cigaretter redovisas i bilaga C. Det sätt på vilket den sammanlagda minimiskatten uttrycks (i procent av detaljhandelspriset) kan ge en felaktig uppfattning om graden av harmonisering av punktskatterna. Även om skillnaden mellan den högsta nivån på 65,14 % och den lägsta nivån på 50,47 % (se kolumn 12 i tabellen rörande cigaretter i bilaga C) förefaller vara liten, är den punktskatt som tas ut på cigaretter i absoluta termer mer än fyra gånger högre i den medlemsstat som har den högsta beskattningen än i den medlemsstat som har den lägsta beskattningen. Sverige, som beviljats undantag från 57-procentsregeln fram till den 31 december 2002, tillämpar EU:s femte högsta beskattning i absoluta termer.

Punktskatt på cigaretter

2.6. Den 57-procentiga punktskatten på cigaretter avser cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen, enligt de uppgifter som varje medlemsstat fastställer den 1 januari varje år. Medlemsstaterna fastställer denna klass antingen på grundval av de fiskala märken som säljs för cigaretter eller på grundval av tillgänglig försäljningsstatistik. Om prisklassen ändras den 1 januari ett visst år måste medlemsstaterna kontrollera om de fortfarande uppfyller 57-procentsregeln. Enligt uppgifter från medlemsstaterna ingår cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen i allmänhet inte i marknadssegmentet för lågpriscigaretter.

2.7. Vid samrådet tycktes de flesta av medlemsstaterna föredra 57-procentsregeln för cigaretter, fastän några av dem fäste uppmärksamheten på dess brister och påpekade att endast tillämpning av en minimisats inte skulle åstadkomma någon nämnvärd harmonisering. 57-procentsregeln har inte hindrat att de stora skillnaderna i skattesatserna och detaljhandelspriserna finns kvar. Detta visar sig i Sveriges svårigheter att uppfylla kraven beträffande minimibeskattningen trots att cigarettpriserna är bland de högsta i EU.

2.8. Trots att 57-procentsregeln för beskattning av cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen har vissa brister har systemet också vissa fördelar. Det möjliggör jämförelse av den sammanlagda punktbeskattningen i de olika medlemsstaterna, som enligt gällande regler kan välja mellan ett särskilt och ett värderelaterat beskattningssystem.

2.9. Genom direktiv 1999/81/EG medges medlemsstaterna större flexibilitet när det gäller att justera den sammanlagda minimipunktskatten vid en förändring av detaljhandelspriset på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen eller av mervärdesskatten. Medlemsstater där skattenivån ligger på eller strax över minimiskatten på 57 % anser detta fördelaktigt. Olyckligtvis föreskrivs i ändringen ingen lösning på lång sikt för medlemsstater med höga skatter, vilka ligger på ca 57 %, eftersom dessa måste höja skatterna för att återigen uppfylla 57-procentsregeln senast från och med det andra året som följer på det år under vilket regeln inte längre uppfylldes. Detta krav på att öka skatten utan annan anledning än för att uppfylla 57-procentsregeln kan medföra ökade skatteskillnader inom EU om medlemsstater med låg punktskatt inte behöver höja sina skatter för att uppfylla 57-procentsregeln.

2.10. Man måste hitta en mera principiell lösning, vilket också några av medlemsstaterna och handeln föreslog. Efter diskussioner med medlemsstaterna tittade kommissionen på olika sätt att förbättra de befintliga bestämmelserna. Vare sig medlemsstaterna eller handeln anser att drastiska förändringar av det befintliga systemet, t.ex. en genomgående reform av punktbeskattningens struktur, behövs. Med detta i åtanke anser kommissionen att större överensstämmelse mellan skattenivåerna i de olika medlemsstaterna, för att begränsa bedrägeri och smuggling, borde uppnås utan att komplicera det befintliga systemet ytterligare och med hänsyn tagen till de strukturella och historiska skillnaderna mellan medlemsstaterna.

2.11. För närvarande måste en minimipunktskatt på 57 % tas ut på detaljhandelspriset (inberäknat alla skatter) på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen, vilket inkluderar mervärdesskatt. En möjlighet skulle vara att tvinga medlemsstaterna att ta ut en sammanlagd minimiskatt uttryckt som en sammantagen procentuell mervärdesskatt och punktskatt på detaljhandelspriset (inberäknat alla skatter) för cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen.

2.12. En sådan metod har emellertid sina begränsningar och skulle inte lösa alla problem. Om högskatteländerna skulle tvingas höja sina skatter för att uppfylla det nya minimivärdet, skulle skatte- och prisskillnaderna inom EU öka. Dessutom måste procentsatsen för minimipunktskatten fastställas även med hänsyn till fördragets allmänna mål, t.ex. i fråga om folkhälsa, vilket innebär att den sammantagna skatten skulle bli ca 73 % av detaljhandelspriset (inberäknat alla skatter) för cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen. Denna procentandel erhålls genom att den genomsnittliga effektiva mervärdesskattesats som tillämpas på cigaretter i EU läggs till den 57-procentiga minimiskatten på detaljhandelspriset. Det bör påpekas att Luxemburg, enligt det sjätte momsdirektivet, fortfarande får tillämpa en 12-procentig övergångsskatt på tobaksvaror. En kombinerad skatt skulle dock få vissa märkliga följder. Fem medlemsstater, av vilka vissa redan har höga skattesatser, skulle tvingas öka sina punktsatser ännu mer, medan andra medlemsstater, som har låga punktskatter, skulle kunna behålla sin skattenivå oförändrad. Kommissionen är därför inte alls övertygad om att detta alternativ skulle förbättra skattekonvergensen inom EU.

2.13. Ett giltigt alternativ till den gällande bestämmelsen skulle vara att införa ett fast minimibelopp uttryckt i euro utöver den 57-procentiga minimiskatten på detaljhandelspriset för att garantera en miniminivå för punktskatter på cigaretter i samtliga medlemsstater.

2.14. Medlemsstaternas punktskatter skulle då behöva uppfylla två krav: 57-procentsregeln och ett minimibelopp uttryckt i euro per 1000 cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen. Tanken bakom detta nya krav är att de medlemsstater som har relativt låga prisnivåer kan uppfylla 57-procentskravet men bibehålla en mycket låg sammanlagd punktskatt uttryckt i euro. Ett sådant tilläggsbelopp i euro föreslogs eller stöddes av flera medlemsstater i deras svar på frågeformuläret eller vid de bilaterala diskussionerna. Kommissionen anser att ett fast minimibelopp av detta slag skulle minska incitamentet till smuggling avsevärt genom att punktskatten därigenom skulle få en undre gräns.

2.15. I stället för att fastställa minimibeloppet i euro på grundval av den genomsnittliga inkomsten från punktskatten på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen, som är ca 90 euro per 1000 cigaretter, föreslår kommissionen det avsevärt lägre beloppet 70 euro för att merparten av medlemsstaterna inte skall behöva höja sina punktskattesatser. Att beloppet fastställs till 70 euro innebär att endast ett fåtal medlemsstater måste höja sina punktskatter. Eftersom detaljhandelspriserna på cigaretter brukar stiga med inflationen, ökar punktskatten automatiskt bara genom att en given medlemsstat tillämpar de gällande satserna. Om inflationstakten i en medlemsstat i framtiden är 2-3 % om året skulle priserna exempelvis öka med ca 7-8 % på 3 år utan någon förändring av punktskatterna i landet. Dessutom räknas 57-procentsregeln och det fasta beloppet fram i förhållande till den mest efterfrågade prisklassen, och den på detta sätt fastställda skattenivån tillämpas sedan på cigaretter i alla prisklasser. För medlemsstater där ett omedelbart införande av detta minimibelopp i euro skulle skapa problem av ekonomiska anledningar kan ett införande i etapper över en begränsad tidsperiod övervägas. Med tanke på att priserna på cigaretter - inbegripet skatter - är mycket lägre i de flesta av kandidatländerna än i EU, skulle en sådan övergångsperiod även kunna övervägas för deras del vid inträde.

2.16. Eftersom ett av kommissionens mål är att åstadkomma en större tillnärmning av punktskattebördan på cigaretter, behövs dock en undantagsbestämmelse för att medlemsstater med högre skatter inte skall behöva höja punktskatten hela tiden för att uppfylla 57-procentsregeln. Det är faktiskt inte logiskt att en medlemsstat som Sverige, med mycket hög punktskatt, behöver ett undantag från 57-procentsregeln, medan andra medlemsstater, med mycket låg punktskatt, inte finner någon svårighet att följa den 57-procentiga punktskatten. Om ett sådant undantag tidigare inte hade beviljats skulle punktskatten reellt sett ha varit mycket högre och den nationella marknaden troligtvis störts av omfattande bedrägerier och smuggling. I stället för att ständigt förlänga undantaget från 57-procentsregeln för denna medlemsstat och för att andra medlemsstater inte skall begära samma sak måste man finna en mera hållbar, enklare lösning. En sådan lösning kan vara att införa en ny punktskatt på hög nivå, ovanför vilken medlemsstaterna inte längre behöver följa 57-procentsregeln. De medlemsstater som tillämpar en effektiv punktskatt på minst 100 euro per 1000 cigaretter för den mest efterfrågade prisklassen skulle därför inte behöva tillämpa 57-procentsregeln.

2.17. Siffrorna 70 och 100 euro skall ses mot bakgrund av den 57-procentiga minimiskatten, och kommissionen anser det nödvändigt att ompröva dem varje gång den granskar skattesatserna och strukturerna för punktbeskattning enligt artikel 4 i direktiv 92/79/EEG och direktiv 92/80/EEG för att upprätthålla det ursprungliga förhållandet mellan det fasta beloppet och den 57-procentiga skatten.

2.18. Kommissionen anser att ovanstående ändringar kommer att medföra en högre grad av skattekonvergens mellan medlemsstaterna och i sig förbättra den inre marknadens funktion samt minska snedvridningen av konkurrensen mellan medlemsstaterna. Genom dessa ändringar blir det också möjligt att införliva fördragets vidare syften, i synnerhet skyddet av folkhälsan, i skattepolitiken, såsom förklaras närmare i avsnitt 4 nedan.

Nivån på punktskattens särskilda del

2.19. För närvarande måste medlemsstaterna tillämpa såväl en särskild som en proportionell (värderelaterad) punktskatt på cigaretter. Punktskattens särskilda komponent får inte understiga 5 % eller överstiga 55 % av den totala skattebelastningen på dessa cigaretter bestående av den proportionella och den särskilda punktskatten samt omsättningsskatten.

2.20. Genom dessa procentsatser ges medlemsstaterna tillräcklig flexibilitet att fritt bestämma båda skattedelarnas relativa betydelse med hänsyn till egenskaperna på deras hemmamarknader för cigaretter, förutsatt att de följer 57-procentsregeln. Vare sig medlemsstaterna eller handeln visade något verkligt intresse av att ändra de befintliga procentsatserna och några var faktiskt uttryckligen emot en ändring. Kommissionen kommer därför inte att föreslå någon ändring av den befintliga punktskattestrukturen för cigaretter.

Minimipunktskatt på cigaretter

2.21. Billiga cigaretter har vid ett antal tillfällen dykt upp på medlemsstaternas hemmamarknader, ofta med negativa verkningar.

2.22. För närvarande får medlemsstaterna enligt artikel 16.5 i direktiv 95/59/EG ta ut en minimipunktskatt på cigaretter förutsatt att denna inte medför en höjning av den totala skattebelastningen till mer än 90 % av den totala skattebelastningen på den mest populära priskategorin. Detta innebär att varje cigarettpaket som säljs till en konsument måste belastas med åtminstone en minimipunktskatt. Syftet med regeln är att ge medlemsstaterna en viss intäkt och säkerställa att cigaretter inte säljs till priser som ligger alltför långt under normala marknadsnivåer.

2.23. En del medlemsstater berättade att denna mekanism inte alltid var tillräcklig för att förhindra en dramatiskt ökad tillgång på cigaretter i de lägre prissegmenten på marknaden och ville att den minimipunktskatt som kan tas ut på dessa cigaretter skulle höjas. Även om vissa andra stater ännu inte har känt ett behov att tillämpa eller införa en minimiskatt på cigarretter ansåg även dessa att en höjning av gränsvärdet i artikel 16.5 någon gång kan visa sig fördelaktig, även om den endast sker för att förhindra dramatiska prissänkningar.

2.24. Förekomsten av billiga cigaretter på marknaden kan leda till illojal konkurrens och locka ungdomar att röka. Därför kommer kommissionen att föreslå en ändring i de gällande bestämmelserna som tillåter medlemsstaterna att ta ut en minimiskatt på cigaretter, förutsatt att denna inte överstiger den punktskatt som tas ut på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen. Genom att det införs en sådan bestämmelse i det gällande direktivet får medlemsstaterna ökade möjligheter att ta itu med priskrig.

C. Andra tobaksvaror än cigaretter

2.25. I bilaga D redovisas de punktskatter som medlemsstaterna tar ut på cigarrer, cigariller, rulltobak och annan röktobak. Cigarrförbrukningen står för knappt 1 % av den totala förbrukningen av alla tobaksvaror i EU. Marknaden för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter står för ca 7 % av den totala EU-marknaden för tobaksvaror. Marknaden för annan röktobak utgör mindre än 1 % av den totala marknaden.

2.26. Den inre marknaden för dessa produkter fungerar i allmänhet ganska bra. Genom direktiv 1999/81/EG tillåts medlemsstaterna införa en minimipunktskatt på cigarrer och röktobak, något som tidigare endast var tillåtet i begränsad utsträckning för finskuren tobak. I kombination med att det i direktiv 92/80/EEG fastställs miniminivåer för skattesatserna ger detta medlemsstaterna stor flexibilitet att ta med nationella överväganden i beräkningen när de fastställer skattenivåerna. Eftersom direktiv 1999/81/EG inte antogs förrän helt nyligen är det hittills endast ett fåtal medlemsstater som utnyttjat denna bestämmelse eller kan tänkas göra det inom en snar framtid.

Cigarrer och cigariller

2.27. Flera medlemsstater har informerat kommissionen om det senaste årets ökade försäljning av en produkt som i själva verket funnits i många år på tobaksmarknaden. När det gäller funktion, smak, filter och presentation kan den betraktas som en cigarett eller cigarettersättning, men den är inte vit som en cigarett utan har samma färg som en cigarr eller cigarill, och täckbladet är fyllt med skuren tobak i stället för en riven blandning. Tillverkningsprocessen liknar den som används för cigaretter. Enligt gällande lagstiftning beskattas produkten i medlemsstaterna med samma skattesats som cigarrer och cigariller, vilken är avsevärt lägre än skattesatsen för cigaretter. Denna produkt konkurrerar inte bara med cigaretter, den stör också marknaden för cigarrer och cigariller. Eftersom den är billigare än cigaretter blir den alltmer attraktiv för ungdomar. För att undvika att dessa produkter beskattas med den låga skattesatsen för cigarrer och cigariller i stället för med skattesatsen för cigaretter föreslår kommissionen en ändring av definitionen av cigarrer och cigariller i artikel 3 i direktiv 95/59/EG för att utesluta dessa produkter från denna definition. En sådan ändring skulle också säkerställa en enhetlig beskattning av dessa produkter och begränsa tillämpningen av den lägre minimisatsen till cigarrer och cigariller, som är mera arbetskrävande att tillverka än cigaretter.

Finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter

2.28. De stora skillnaderna i medlemsstaternas skattenivåer för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter i kombination med stora skillnader i priserna före skatt uppmuntrar till smuggling mellan grannländer och orsakar snedvridning på den inre marknaden. Såsom det påpekades i den föregående granskningen är det i viss mån högskatteländernas sak att lösa problemet genom att sänka sina nationella skattesatser eller effektivisera sina kontroller. Å andra sidan är det också stora skillnader på gemenskapsnivå mellan den 57-procentiga minimipunktskatten på detaljhandelspriserna på cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen och minimiskatten på endera 30 % av detaljhandelspriset eller 25 euro per kilogram för finskuren tobak.

2.29. Dessa två produkter har olika egenskaper och ändå konkurrerar de på sätt och vis med varandra. På alla marknader i EU finns de som röker finskuren tobak övervägande i socioekonomiska grupper med lägre inkomster än cigarettrökares. När cigarettpriserna stiger kan de rökare som inte längre har råd med de dyrare cigaretterna gå över till rulltobak i stället. Ur hälsosynpunkt är båda produkterna skadliga, så de stora skillnaderna i miniskatterna på dessa produkter är knappast berättigade på gemenskapsnivå.

2.30. Vid de bilaterala diskussionerna med medlemsstaterna framgick det att många av dem upprätthåller ett visst förhållande mellan skatten på finskuren tobak och cigaretter trots att de inte är skyldiga att göra det. När de fastställer detta förhållande tar de hänsyn till skillnaden mellan halvfärdiga och färdiga produkter, köpkraften hos de olika grupperna av rökare, skillnaderna i tillverkningspris för de två produkterna och den relativt arbetskrävande tillverkningsprocessen för finskuren tobak.

2.31. Kommissionen anser att minimiskatten för finskuren tobak i högre grad bör anpassas till regeln om minimiskatt på 57 % för cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen. Med tanke på de båda produkternas olika egenskaper förefaller det rimligt att fastställa minimipunktskatten för finskuren tobak till ungefär två tredjedelar av minimipunktskatten för cigaretter. Därigenom skulle minimiskatten på finskuren tobak höjas från 30 till 39 %. En höjning av den särskilda minimiskatten med samma procentsats som den värderelaterade minimiskatten skulle ge en ny särskild minimipunktskatt på 33 euro.

2.32. Dessa nya minimiskatter återspeglar sålunda praxis i det stora flertalet medlemsstater (se bilaga E). De medlemsstater som för närvarande inte upprätthåller ett sådant förhållande mellan sina skatter på cigaretter och finskuren tobak eller som har mycket låga skattenivåer kommer att få tid på sig att anpassa sig till de nya minimiskatterna. Kommissionen föreslår därför en stegvis ökning av minimiskatterna från och med nu och fram till år 2004 på följande sätt:

-Den 1 januari 2001: 30 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 25 euro per kilogram.

-Den 1 januari 2002: 33 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 28 euro per kilogram.

-Den 1 januari 2003: 36 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 30 euro per kilogram.

-Den 1 januari 2004: 39 % av detaljhandelspriset, inklusive alla skatter, eller 33 euro per kilogram.

3. Punktskatternas realvärde

3.1 Granskningen bör också omfatta punktskatternas realvärde. Det är därför lämpligt att granska medlemsstaternas ändringar av skattesatserna för att se i vilken mån inflationen återspeglas i dessa. I allmänhet beaktar de nationella myndigheterna inflationen då de utarbetar sin budget. Man kan anta att dessa myndigheter -- allt annat lika -- i allmänhet höjer punktskatterna för att ta hänsyn till inflationen, och vissa justerar till och med punktskatterna före inflationen.

A. Cigaretter

3.2 Enligt den gällande lagstiftningen har minimiskatten på cigaretter fastställts till 57 % av detaljhandelspriset (inklusive alla skatter) för cigaretter i den mest efterfrågade prisklassen i varje medlemsstat enligt uppgifter per den 1 januari varje år. Eftersom denna minimiskatt uttrycks som en procentandel av detaljhandelspriset följer den inflationen automatiskt och behöver därför inte justeras.

B. Andra tobaksvaror än cigaretter

3.3 Som anges i punkt 3.2 i kapitel I uttrycks de minimiskatter som är tillämpliga på cigarrer, cigariller, rulltobak och annan röktobak både som en procentandel av detaljhandelspriset och som ett särskilt belopp.

3.4 De flesta medlemsstaterna tillämpar skattesatser som huvudsakligen - om inte uteslutande - grundar sig på en proportionell komponent, vilket garanterar att inflationen beaktas mer eller mindre automatiskt. Dessutom har de medlemsstater som tillämpar en specifik skatt i allmänhet anpassat sina skattenivåer efter inflationen.

3.5 För att vidmakthålla det 1992 för första gången fastställda förhållandet mellan komponenterna justerades de särskilda minimibeloppen vid 1998 års granskning på grundval av inflationen. Eftersom det i granskningen och det åtföljande förslaget till direktiv rekommenderades en femårig granskningsperiod för skattesatserna och strukturerna för punktbeskattning av tobaksvaror förutsågs en justering på grundval av inflationen redan för åren 1999-2000, och de särskilda minimibeloppen för andra tobaksvaror än cigaretter var från och med den 1 januari 2001 följande:

- 10 euro för cigarrer och cigariller.

- 25 euro för rulltobak.

- 19 euro för annan röktobak.

4. Fördragets allmänna mål

4.1. Av fördraget framgår tydligt att det är gemenskapens sak att besluta om åtgärder i syfte att upprätta den inre marknaden, inbegripet bestämmelser om harmonisering av lagstiftningen om punktskatter, i den mån en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerställa att den inre marknaden upprättas och fungerar. I artikel 152 i fördraget fastställs också att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder [9], och i artikel 127 anges att målet att uppnå en hög sysselsättningsnivå skall beaktas när gemenskapens politik och verksamhet utformas och genomförs.

[9] I artikel 152 fastställs ordagrant följande:

4.2. Punktskatter är främst ett instrument för att skapa intäkter på nationell nivå, men beslutsfattandet på detta område måste ta fördragets allmänna mål i beaktande och försöka förena dessa med en förbättring av den inre marknadens funktion. Med tanke på tobaksvarornas egenskaper krävs att man särskilt uppmärksammar frågan om hälsoskydd och sambandet mellan skyddet av konsumenternas hälsa och priset på dessa produkter.

4.3. Rökning är en av de främsta sjukdoms- och dödsorsakerna i EU, där en halv miljon människor årligen dör till följd av tobakskonsumtionens skadliga inverkan. Dödstalet kommer att fortsätta att öka kraftigt, och enligt statistik från Världshälsoorganisationen och Internationella centret för cancerforskning kommer rökning även i fortsättningen att i gemenskapen vara den främsta enskilda orsaken till dödsfall som kan undvikas.

4.4. Genom att skattenivån för tobaksvaror påverkar slutpriset på varorna har den givetvis en betydande effekt för konsumtionen. Skatten skall ses som en viktig beståndsdel i en politik som syftar till att minska tobakskonsumtionen. Den måste ingå i en generell förebyggande och avrådande strategi som exempelvis skulle innehålla regler beträffande tillsatsämnen i tobaksvaror, cigaretternas tjär- och nikotinhalt, försäljningen av cigaretter och andra tobaksvaror till ungdomar och åtgärder för att hindra rökning på offentliga platser.

4.5. Under samråden med medlemsstaterna framgick det att de alla är mycket medvetna om att tobak utgör en hälsorisk. Samtliga lägger stor vikt vid frågan om hälsoskydd, men även om de har ett gemensam mål - att minska tobakskonsumtionen - tar alla för närvarande inte itu med saken på samma sätt. De är alla ense om att det är nödvändigt med en minimiskatt på dessa produkter inom EU och får ett starkt stöd från de intressegrupper som företräder folkhälsan. Vissa har redan en hög skattenivå och anser att det är nödvändigt med andra åtgärder för att begränsa konsumtionen eftersom höga skatter orsakar allvarliga problem med smuggling. Ett flertal medlemsstater ansåg att skatteökningar var den bästa metoden för att minska rökningen, särskilt bland ungdomar. Punktskatterna måste skapa vissa intäkter, och om prisskillnaderna blir alltför stora kan intäkterna påverkas av smuggling. Även om hälsoskäl spelar en viktig roll när punktskatterna fastställs tar vissa medlemsstater också hänsyn till andra viktiga faktorer, inbegripet sysselsättning och budgetresurser.

4.6. Såväl finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter som cigaretter är skadliga för hälsan, men det är svårt att göra några exakta jämförelser eftersom halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid i finskurna tobaksvaror, som konsumenterna gör själva, varierar avsevärt beroende på faktorer som tobaksvikt, papperstyp och om filter används eller ej. Branschen, som stöder sig på vissa studier, hävdar dock att tjärhalten i finskurna tobaksvaror i stort sett motsvarar den i fabrikstillverkade cigaretter. Ur hälsosynpunkt bör därför de två produkterna beskattas likadant, med vederbörlig hänsyn till deras respektive egenskaper.

4.7. Om syftet på folkhälsoområdet är att minska konsumtionen genom att behålla en hög beskattningsnivå, kan detta motverkas genom att tobaksvarorna undandras denna beskattning, vilket redan framgår av den föregående rapporten. Om försäljningen av tobaksvaror sker på annat sätt än genom normala kanaler (med betalning av skatt i den medlemsstat där detta verkligen skall ske), kan den dessutom undandra sig andra regler, t.ex. rörande förbud mot försäljning till minderåriga, halter av tjära, nikotin och kolmonoxid, tillsatser, märkning etc. Detta måste beaktas då man planerar att höja dessa skatter. De konsumenter som inte har råd att köpa tobak på laglig väg men som inte kan avstå från tobak frestas att handla på den svarta marknaden, och medlemsstaterna med externa gränser ser som regel smugglingen av billiga, lågt beskattade tobaksvaror som ett hot. I vissa fall kan olaglig försäljning av smuggelcigaretter utgöra en ökad hälsorisk eftersom det inte är möjligt att kontrollera deras kvalitet och innehåll.

4.8. Målet är att förena alla ovanstående syften genom att fastställa en rimlig miniminivå för beskattning på EU-nivå, med beaktande av bl.a. den inre marknadens funktion och skyddet av konsumenternas hälsa. Över denna miniminivå står det medlemsstaterna fritt att bestämma punktskattens nivå mot bakgrund av nationella mål och prioriteringar.

4.9 Världshälsoorganisationen håller för närvarande på med att förhandla om en internationell ramkonvention<TF16>santé </TF><TF15>Hälsa</TF><TF16>convention </TF><TF15>Konvention</TF> om rökning och annat tobaksbruk. I oktober 1999 fick kommissionen ett mandat från rådet att på gemenskapens vägnar delta i dessa förhandlingar. Det kan noteras att utkastet till konvention innehåller bestämmelser om beskattning av tobak och tobakssmuggling. Förhandlingsrundan om denna text planeras äga rum i april-maj 2001.

5. Översynens periodicitet

5.1. Både i artikel 4 i direktiv 92/79/EEG om tillnärmning av skatt på cigaretter och i artikel 4 i direktiv 92/80/EEG om tillnärmning av skatter på andra tobaksvaror än cigaretter föreskrivs att rådet på förslag från kommissionen skall granska punktbeskattningens struktur och skattesatser minst vart tredje år.

5.2 En ingående undersökning av den inre marknadens funktion och skattesatserna och strukturerna för punktbeskattning av olika tobaksvaror har utförts för denna granskning. Som framgår av föreliggande rapport är vissa större ändringar av den gällande lagstiftningen nödvändiga och rapporten åtföljs därför av ett förslag om ändring av de aktuella direktiven.

5.3. Kommissionen anser att en treårsperiod är alltför begränsad för att man skall kunna få nödvändigt perspektiv vid bedömning av ändringar i medlemsstaternas lagstiftning. En period på fyra år tycks vara lämpligare för att utvärdera hur den inre marknaden fungerar och effekterna av eventuella lagändringar.

5.4. Av den anledningen anser kommissionen att artikel 4 i båda direktiven bör ändras för att möjliggöra en granskning vart fjärde år. Med hänsyn till den tid som åtgår för diskussioner i rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén, skulle det vara logiskt att föreskriva att fyraårsperioden för nästa granskning skall påbörjas när diskussionerna om den föregående granskningen i rådet har avslutats. Det säger sig självt att kommissionen när som helst före utgången av fyraårsperioden kan komma med förslag på eget initiativ om den anser att detta är nödvändigt eller om förändringar på tobaksmarknaden behöver beaktas.

5.5. Eftersom nästa granskning inte kommer att äga rum förrän 2005 tänker kommissionen föreslå en ökning av den särskilda minimiskatten på andra tobaksvaror än cigaretter (inflationsjusterade skatter har redan fastställts från och med den 1 januari 2001; se punkt 3.5 ovan).

5.6. En ytterligare justering av den särskilda punktskatten för dessa produkter är nödvändig för att beakta inflationen under perioden 1 januari 2001 till 31 december 2002. På grundval av uppgifter från Eurostat kan inflationstakten uppskattas till ungefär 1,9 % om året eller 3,8 % för hela denna period. Om man tillämpar denna procentsats på de särskilda minimibelopp som beräknats enligt punkterna 2.32 och 3.5 erhålls följande minimibelopp efter avrundning till närmaste högre heltal:

- För cigarrer och cigariller: Den 1 januari 2003: 11 euro.

- För finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter:

-Den 1 januari 2003: 31 euro.

-Den 1 januari 2004: 34 euro.

- För övrig röktobak: Den 1 januari 2003: 20 euro.

5.7. I sitt förslag om ändring av direktiv 92/80/EEG kommer kommissionen att inbegripa denna tidsplan för skattehöjningar.

IV. Slutsatser

1.1. Denna granskning av strukturer och skattesatser i fråga om punktbeskattningen av tobaksvaror leder till slutsatsen att det krävs ett antal viktiga ändringar av den gällande lagstiftningen, även om det inte skapas något nytt system och huvuddragen i regelverket bibehålls. De planerade ändringarna är resultatet av kommissionens djupgående undersökning av skattesatserna och strukturerna i fråga om punktskatter på tobaksvaror, som inbegripit samråd med nationella myndigheter och företags- och intressegrupper.

1.2. När det gäller cigaretter anser kommissionen att medlemsstaterna bör tillämpa såväl regeln om en procentuell minimipunktskatt som ett fast minimibelopp uttryckt i euro. De medlemsstater som redan tar ut en hög punktskatt bör dock ges större flexibilitet då de fastställer sina skattesatser. Medlemsstaterna kommer också att ges större flexibilitet då de tar ut en minimipunktskatt på cigaretter.

1.3 Kommissionen anser också att den gällande definitionen av cigarrer bör ändras så att en speciell cigarettliknande produkt skall kunna omfattas av cigarettskatt.

1.4. Minimiskatten för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter bör gradvis anpassas till cigarettskatten.

1.5. De särskilda minimibeloppen för andra tobaksvaror än cigaretter bör justeras efter inflationen.

1.6. Punktbeskattningens strukturer och skattesatser bör granskas vart fjärde år i stället för vart tredje.

BILAGA

Bilageförteckning

Bilaga A: Intäkter från punktskatter på tobaksvaror i procent av bruttonationalprodukten (1999)

Bilaga B: Bruttonationalprodukten vid gällande marknadspris i tusentals PPS

Bilaga C: Medlemsstaternas nuvarande skattesatser för cigaretter

Bilaga D: Medlemsstaternas nuvarande skattesatser för andra tobaksvaror än cigaretter

-Bilaga D.1: cigarrer och cigariller

-Bilaga D.2: finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter

-Bilaga D.3: övrig röktobak

Bilaga E: Skattesatser för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter i procent av skattesatserna för cigaretter

Bilaga A

INTÄKTER FRÅN PUNKTSKATTER PÅ TOBAKSVAROR I PROCENT AV BRUTTONATIONALPRODUKTEN (1999)

>Plats för tabell>

Denna tabell innehåller intäkterna från punktskatter på samtliga tobaksvaror: cigaretter, cigarrer, cigariller och röktobak. Moms ingår inte i de angivna siffrorna.

Bilaga B

Bruttonationalprodukten vid gällande marknadspris i tusentals PPS (köpkraftsstandard)

>Plats för tabell>

Källa : Eurostat

Bilaga C

Cigaretter

>Plats för tabell>

PT: Portugal får tillämpa en reducerad skattesats, som är upp till 50 % lägre än den sammanlagda minimiskatten, på cigaretter som förbrukas i de mest avlägsna områdena av Azorerna och Madeira och är tillverkade av småskaliga tillverkare vars års produktion var för sig inte överstiger 500 ton (artikel 3.2 i direktiv 92/79/EEG) .

Bilaga D.1.

Cigarrer och cigariller

>Plats för tabell>

Allmän kommentar: Skattesatserna och beloppen gäller för alla produkter som hör till den berörda gruppen av tobaksprodukter, utan åtskillnad inom varje grupp med hänsyn till kvalitet, presentation, varornas ursprung, använt material, de berörda företagens egenskaper eller något annat kriterium (artikel 3.2 i direktiv 92/80/EEG).

DE, DK, SE: *Den särskilda punktskatten anges per 1000 stycken.

Bilaga D.2

Finskuren tobak (avsedd för rullning av cigaretter)

>Plats för tabell>

Allmän kommentar: Skattesatserna och beloppen gäller för alla produkter som hör till den berörda gruppen av tobaksprodukter, utan åtskillnad inom varje grupp med hänsyn till kvalitet, presentation, varornas ursprung, använt material, de berörda företagens egenskaper eller något annat kriterium (artikel 3.2 i direktiv 92/80/EEG).

Bilaga D.3.

Övrig röktobak

>Plats för tabell>

Bilaga E

Skattesatser för finskuren tobak avsedd för rullning av cigaretter i procent av skattesatserna för cigaretter - år 2000

>Plats för tabell>