SV Europeiska unionens officiella tidning C 159/7

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

2013/C 159/06

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1).

ANSÖKAN OM ÄNDRING

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (2)

ANSÖKAN OM ÄNDRING ENLIGT ARTIKEL 9

”CHAOURCE”

EG-nr: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SGB ( ) SUB ( X )

1. Rubrik i produktspecifikationen som berörs av ändringen

—  Produktens beteckning — ☒ Produktbeskrivning —  Geografiskt område — ☒ Bevis på ursprung — ☒ Framställningsmetod —  Samband — ☒ Märkning — ☒ Nationella krav —  Annat (specificera)

2. Typ av ändring(ar)

— ☒ Ändring av sammanfattande dokument eller sammanfattning —  Ändring i specifikationen för en registrerad SUB eller SGB för vilken varken det sammanfattande dokumentet eller sammanfattningen har offentliggjorts —  Ändring i specifikationen som inte kräver någon ändring i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet (artikel 9.3 i förordning (EG) nr 510/2006) —  Tillfällig ändring i specifikationen till följd av att de offentliga myndigheterna har infört obligatoriska sanitära eller fytosanitära åtgärder (artikel 9.4 i förordning (EG) nr 510/2006)

3. Ändring(ar)

3.1 Ändring av punkt 2) Produktbeskrivning

— Råvara: Skyldighet att bearbeta helmjölk vars sammansättning inte har ändrats. Detta i syfte att förhindra att fetter eller proteiner tillförs eller tas bort.

— Fetthalten i produkten har minskats för att undvika en icke-traditionell hög andel fetter.

— Ytmögel: Det preciseras att ytan domineras av Penicillium Candidum och att Geotrichum kan förekomma.

— En beskrivning av de organoleptiska egenskaperna har tillfogats.

— Ostens form: de två storlekarna har beskrivits närmare och kompletterats med kontrollerbara målvärden.

3.2 Ändring av punkt 4) Bevis på ursprung

På grund av ändringar i den nationella lagstiftningen har rubriken ”Bevis för att produkten har sitt ursprung i det avgränsade geografiska området” konsoliderats och omfattar nu de krav på anmälan och registrering som rör produktens spårbarhet och kontroll av produktionsförhållandena.

Bevis som gör det lättare att spåra mjölken och ostarna har lagts till för att garantera ursprunget hos de produkter som omfattas av beteckningen. Ursprungsbeteckningens produktspecifikation ska kontrolleras enligt en kontrollplan som tagits fram av ett kontrollorgan.

Under denna rubrik har det också lagts till flera bestämmelser om register och handlingar som garanterar att ostarna är spårbara.

3.3 Ändring av punkt 5) Framställningsmetod

Mjölkproduktion: Denna del har ändrats för att styrka sambandet med produktionsområdet genom en beskrivning av djurens och deras foders ursprung. Ändringen gäller ett krav på att minst 80 % av djuren ska vara födda i området och en beskrivning av olika regler som definierar den självständiga foderförsörjningen i området. Dessa regler rör även skötseln av betesmarkerna och andelen gräs i foderransonen (genom fastställande av en minsta mängd betesmark för kvigorna och mjölkdjuren) liksom krav beträffande fodermedel och tillskott.

Osttillverkning: Allmänna bestämmelser för de olika tillverkningsstegen i form av kontrollerbara målvärden (temperatur och varaktighet beträffande mogning, löpläggning, vassleavgivning, torkning och mognadslagring, definition av pH-värdena för formningen och löpläggningen).

3.4 Ändring av punkt 8) Märkning

För att produkten ska märkas på ett bättre sätt och bli mer lättläslig för konsumenten så föreslås ett visst antal regler (användning av EU:s symbol för SUB och gruppens logotyp etc.).

3.5 Ändring av punkt 9) Nationella krav

En tabell över de huvudsakliga kontrollpunkterna har förts in i produktspecifikationen.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (3)

”CHAOURCE”

EG-nr: FR-PDO-0217-0940-24.01.2012

SGB ( ) SUB ( X )

1. Beteckning

”Chaource”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Frankrike

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Produkttyp

Klass 1.3. Ost

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i (1) är tillämplig

”Chaource” är en mjuk och utpräglad mjölkost med en vitmögeltäckt skorpa. Den framställs uteslutande av helmjölk från kor, där man varken tillsatt eller tagit bort några fetter eller proteiner.

Den salta massan har en torrsubstanshalt på minst 40 % och torrsubstansen innehåller minst 48 % fett.

Skorpan ska i stor utsträckning vara täckt med vitmögel av typen Penicillium Candidum. En marmorerad eller kantig yta på grund av Geotrichum tillåts.

Den doftar lätt av svamp och kan utveckla fruktiga aromer, bland annat av hasselnöt, och en lätt smak av färsk svamp.

Osten är cylinderformad med plana kanter, och framställs i två storlekar:

— En stor ost med en vikt på 450–700 gram som genomgått en minsta mognadslagring och som karakteriseras av formens inre diameter på 110–115 mm.

— En liten ost med en vikt på 250–380 gram som genomgått en minsta mognadslagring och som karakteriseras av formens inre diameter på 85–90 mm.

3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)

Den mjölk som används för framställningen av ”Chaource” består av helmjölk från kor, där man varken tillsatt eller tagit bort några fetter eller proteiner. De enda fetterna och proteinerna är de som förekommer i mjölksyrakulturen, med en högsta gräns på 3 %. Mjölken ska samlas in, lagras och bearbetas separat från all annan mjölk, antingen genom att insamlingskretsloppet och bearbetningslokalerna är helt åtskilt eller att mjölken och de bearbetade produkterna hålls helt åtskilda från mjölkinsamlingen till ostarnas mognadslagring, om produktionen sker i en och samma anläggning.

3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)

Den årliga genomsnittliga andelen foder som produceras vid jordbruksföretaget ska stå för minst 75 % av torrsubstansen i mjölkkobesättningens totala foderranson. Dessutom står den genomsnittliga andelen foder från det geografiska området för beteckningen ”Chaource” för minst 85 % av torrsubstansen i mjölkkobesättningens totala foderranson.

De mjölkproducerande korna har tillgång till betesmarker under minst 5 månader om året. De förfogar under denna period över en minsta gräsyta på 20 ar per mjölkproducerande ko. Vid grönfoderutfodring som komplement till betningen får de ytor som är avsedda för denna utfodring inte överskrida 10 ar per mjölkproducerande ko.

Andelen gräs i de mjölkproducerande kornas foder har fastställts till minst 30 % av torrsubstansen i grovfodret. Andelen gräs i kvigornas foder, som beräknas separat från den för mjölkkorna, har fastställts till minst 30 % av torrsubstansen i grovfodret. Dessa krav gäller året runt.

Det årliga genomsnittliga andelen tillskott i mjölkkornas foder uppgår till mindre än 27 % av torrsubstansen i den totala foderransonen.

Mjölkkornas totala foderranson definieras som allt grovfoder och alla tillskott som distribueras tillsammans.

En lista över godkända fodermedel och koncentrerade foder finns i produktspecifikationen.

Efter avvänjningen och innan den första mjölkningen måste kvigorna gå på bete under minst 4 månader i det område som omfattas av den geografiska ursprungsbeteckningen.

3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Mjölkproduktionen, tillverkningen och mognadslagringen måste ske i det geografiska området.

3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.

—

3.7 Särskilda regler för märkning

Märkningen måste innehålla namnet på ursprungsbeteckningen liksom Europeiska unionens symbol för SUB.

Inga andra uttryck eller uppgifter som åtföljer denna ursprungsbeteckning tillåts på märkningen, i reklam, på fakturor eller i handelsdokument, med undantag för följande:

— Varumärken.

— Uppgifterna ”artisanal” (hantverksmässigt beredd) eller ”fabrication artisanale” (hantverksmässig tillverkning), som är reserverade för de hantverksmässiga bearbetare som erkänns i lagstiftningen om hantverksverksamhet.

— Uppgifterna ”affiné par” (mognadslagrad av) eller ”affineur” (mognadslager) eller någon annan uppgift som hänvisar till produktens mognadslagring.

— Logotypen för organisationen ”Syndicat de Défense du Fromage de Chaource”.

Dessutom ska namnet på och den fullständiga adressen till den sista godkända operatören, dvs. mognadslagret, för ursprungsbeteckningen ”Chaource” finnas på märkningen.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Produktionsområdet täcker ett mycket begränsat geografiskt område i departementen Aube och Yonne, som omfattar den fuktiga regionen i Champagne, med kommunen Chaource i dess mitt.

Departementet Aube

Kantoner som helt ingår i området: Aix-en-Othe, Bar-sur-Seine, Bouilly, Chaource, Ervy-le-Châtel, Mussy-sur-Seine, Les Riceys och Troyes (sju kantoner).

Departementet Yonne

Kantoner som helt ingår i området: Ancy-le-Franc, Crusy-le-Châtel, Flogny-la-Chapelle, Tonnerre.

Kommuner som helt ingår i området: Bagneaux, Boeurs-en-Othe, Cérilly, Chigy, les Clérimois, Coulours, Flacy, Foissy-sur-Vanne, Fontaine-la-Gaillarde, Fournaudin, Maillot, Malay-le-Grand, Malay-le-petit, Noé, Saint-Clément, Saligny, Sens, les Sièges, Theil-sur-Vanne, Vareilles, Vaudeurs, Villeneuve-l'Archevêque, Villiers-Louis, Voisines.

Kommuner som delvis ingår i området: Arces-Dilo (den del som ligger norr om riksväg 5), Cerisiers (den del som ligger norr om riksväg 5), Lailly (den del som ligger söder om länsväg 28), La Postolle (den del som ligger söder om länsväg 28), Soucy (den del som ligger söder om riksväg 439), Thorigny-sur-Oreuse (den del som ligger söder om länsväg 28), Vaumort (den del som ligger norr om riksväg 5).

5. Samband med det geografiska området

5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området

A. Naturliga faktorer

Området för ursprungsbeteckningen har definierats utifrån produktionsområdet kring Chaourçois och liknande angränsande områden. Detta område omfattar den fuktiga regionen Champagne, med kommunen Chaource i dess mitt. Det avgränsas i norr av Forêt d'Aumont och Seine, i syd av Forêt de Maulnes och Armançon, i väster av kalkstensplatån i Pays d'Othe och i öst av floden Sarce.

Området kännetecknas av en tät alv som främst består av kalksten och lera. En mängd små floder rinner genom terrängen och vattenkällorna är många.

Denna lilla region isoleras framför allt av den skog som ligger mellan två stora kommunikationsleder, nämligen

— Troyes-Saint-Florentin, och

— Vallée de la Seine

Lerjordarna i området är nästan alltid täckta av naturliga ängsmarker. Då de ständigt är fuktiga är de gynnsamma för gräsväxter och oanvändbara och olämpliga för odling. I vissa områden, t.ex. de fuktiga dalarna, skjuts betningen ofta upp i början av säsongen, vilket leder till ett gräs som tappar sina näringsvärden och försämrar mjölken (”Procès Verbal de l’Assemblée Générale du Contrôle Laitier”, den 23 januari 1937).

På grund av de många olika jordtyperna i området, och således den typ av jordbruk som kan bedrivas där, har systemen med växtodling i kombination med djuruppfödning brett ut sig. ”Chaource” har tack vare uppfödningen gjort det möjligt att än idag bedriva traditionell jordbruksverksamhet i detta område som påverkas av ett hårt kontinentalt klimat.

B. Mänskliga faktorer

När det gäller ostens introduktion i regionen hade den under medeltiden en nära koppling till de många klostren och kommanderierna. Munkarna var i själva verket de enda som hade tillgång till den gräsmark och de skogsområden som krävdes för att utfodra boskapen och producera mjölk och ost. De flesta avstod från att äta kött och ersatte detta ofta med ost, vilket på så sätt utvecklade uppfödningen och kunskapen om osttillverkningen.

Kvinnorna i regionen drog nytta av denna sakkunskap under 1600- och 1700-talet, i syfte att producera ostar som endast var avsedda att konsumeras i hemmet. Ostframställningen utgjorde en av många dagliga sysslor, vilket gjorde att man endast kunde lägga lite tid på denna. Mjölkningen skedde på morgonen eller på kvällen och sedan lät man mjölken ysta sig på naturlig väg innan den samlades in i slutet av dagen eller nästa morgon. Osten tillverkades med fetmjölk, dvs. med oskummad mjölk (inte med mjölk där grädden skummats av). Ostmassan kunde rinna av långsamt utan någon särskild tillsyn, vilket passade de kvinnliga lantbrukarna.

Detta produktionssystem har gett osten dess mjölkiga karaktär och gett upphov till dess långa tillverkningssteg (ystningstid, spontan och långsam avrinning).

Osten åts på flera olika sätt, antingen färsk eller torkad. Färskosten föredrogs ofta på sommaren på grund av sin fräscha karaktär men också av praktiska skäl. Mognadslagringen varierade i förhållande till svårigheterna med att bevara osten, vilket oftast hör ihop med temperaturen: När förhållandena var missgynnsamma åt man ostarna färska för att undvika att de blev dåliga och när förhållandena var gynnsamma kunde de sparas i upp till två månader. Dessa konsumtionsvanor kvarstår än idag och har gett upphov till två olika oststorlekar som utvecklats på något olika sätt.

De ostar som inte konsumerades på bondgården såldes på marknaderna. Det finns spår av denna handel från 1829 (oktober 1929, ”Tableau des foires existantes dans le département de l’Aube”). Mestadels samlades ostarna in av osthandlare som sålde dem vidare på de lokala marknaderna och även i Frankrikes största städer: Paris, Lyon, Dijon, Toulouse, Reims, Metz, Douai, Clermont-Ferrand, Annecy och Lons-le-Saunier.

När jordbruket utvecklades under 1800- och 1900-talet förbättrades mjölkavkastningen, vilket gjorde det möjligt att öka mjölkproduktionen. Försäljningen på marknaderna utvecklades. Tillverkningen och försäljningen av dessa ostar förblev således begränsad och de kvinnliga lantbrukarna föredrog att leverera sin mjölk till de lokala mejerierna. På grund av bristen på gårdstillverkad ost började osthandlarna att engagera sig i tillverkningen. I början av 1960-talet hade den hantverksmässiga osttillverkningen slutligen ersatt gårdstillverkningen.

Produktionsmetoden och den råvara som används gör det fortfarande möjligt för tillverkarna att erhålla ett mervärde i förhållande till de torra och mindre ostar som kommer från den delvis skummade mjölk (där grädden tagits bort) som framställs i omgivningen.

5.2 Specifika uppgifter om produkten

A. Produktens särskilda egenskaper

”Chaource” tillverkas uteslutande av helmjölk från kor.

Osten är torrsaltad och ostmassan krämig, mjuk och samtidigt ganska fast. En särskild egenskap är att den mognar från kanten och inåt, vilket framhäver kontrasten mellan dess krämiga yttre och den fina och lätt korniga texturen i kärnan.

Skorpan är i stor utsträckning täckt med vitmögel av typen Penicillium Candidum.

Osten doftar lätt av svamp och kan utveckla fruktiga aromer, bland annat av hasselnöt, och en lätt smak av färsk svamp.

Det är den enda osten från mjölkproducerande kor med en vitmögeltäckt skorpa som är formad som en hög cylinder med plana kanter. Denna form är framför allt kopplad till användningen av formar som är mycket högre än de är breda, som gör det möjligt att rymma en stor mängd ostmassa. Formarna främjar en spontan avrinning, helt enkelt på grund av tyngdkraften och således utan något utvändigt ingripande.

B. Tidigare användning av namnet och anseende

Den muntliga traditionen kommer från den första delen av 1800-talet. Under denna period tillverkade de kvinnliga lantbrukarna från Chaourçois med hjälp av mjölken från sina kor en ost som redan då kallades för ”ost från Chaource”.

Redan 1872 beskrev Dr Pourriau i sin bok ”La Laiterie”, och sedan M. Huguier-Truelle 1883 i ”Le Petit Guide de la fermière de l’Aube”, ostarna från ”Chaource” och de främsta reglerna för tillverkningen av dessa.

5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)

Definitionen av det geografiska området har fastställts utifrån det traditionella området för tillverkningen av osten ”Chaource” och uppfödningen av mjölkboskap.

Den både kalkhaltiga och lerbaserade jorden har lett till jordbruk som kombinerar växtodling och djuruppfödning, med en inriktning mot betesodling i vissa områden med lerjordar och i dalarna med flodslätter.

Uppfödningsmetoderna påverkas direkt av typen av klimat, jordmånen i området och områdets geografiska läge. På så sätt har dess läge, mitt i ett område med flera olika boskapsraser, medfört ett minskat intresse när det gäller kornas raser, till förmån för de inhemska djuren. För att maximera de lokala resurserna har jordbruken blivit självförsörjande. Detta har gjort att man kan använda sig av foder (fodermedel och tillskott) som produceras på gårdarna eller i det närliggande området (minst 75 % av fodret kommer från gården och 85 % från området). Följaktligen har gräset fått en stor betydelse för djurens foder, i form av betesmark (mer än 20 ar per ko under minst 5 månader, eller i konserverad form mer än 30 % av fodermedlets användbara torrsubstans). Eftersom det ofta kommer från naturligt bevattnade ängsmarker är kvaliteten på detta gräs inte tillräcklig för att producera mjölk som lämpar sig för ostbearbetning, vilket har gjort att man måste komplettera fodret med andra energirika fodermedel och tillskott.

Den sämre mjölken, men även och framför allt de kvinnliga lantbrukarnas behov av att anpassa sig efter sina sysslor, gjorde det naturligt att inrikta sig på en produktion av mjölkost där man använder helmjölk (som leder till ostar med minst 48 % fett i förhållande till torrsubstansen). Jordbruksarbetet var omfattande och varierande och kvinnorna kunde bara lägga begränsad tid på ostproduktionen. De behövde således ett självständigt system som var anpassat efter det dagliga livet och som krävde lite tillsyn. Detta förklarar det faktum att tillverkningsstegen är så långa och förenklade (ystning i minst 12 timmar, spontan och långsam avrinning). Mognadslagringen anpassades också efter det dagliga livet: ostarna åts i allmänhet färska under somrarna på grund av deras uppfriskande mjölkiga smak och av uppenbara konserveringsskäl, och mer lagrade när förhållandena var gynnsamma. Dessa konsumtionsvanor kvarstår och har lett till två typer av produkter med liknande lagringstid: små lagrade ostar och större ostar, mögeltäckta och med en mer tydlig mjölksmak.

Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen

(artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006 (4))

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CDCChaource.pdf

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Ersatt av förordning (EU) nr 1151/2012.

(3) Ersatt av förordning (EU) nr 1151/2012.

(4) Se fotnot 3.