1. Inledning

Alla EU-invånare ska ha rätt att ha tillgång till grundläggande banktjänster i hela EU, oberoende av nationalitet eller var de är bosatta, eftersom detta har blivit en viktig förutsättning för att delta i det ekonomiska och sociala livet. Det har dock inte alla. Förbättrad tillgång till grundläggande banktjänster skulle göra det möjligt för alla konsumenter att dra full nytta av den inre marknaden genom att t.ex. främja fri rörlighet för personer och underlätta köp av varor över gränserna.

Otydlig information om bankavgifter gör det dessutom svårt för konsumenterna att göra välinformerade val om vilket konto som ger dem det bästa värdet. Eftersom erbjudanden är svåra att jämföra tenderar EU-konsumenterna att dra sig för att byta till ett annat betalkonto, som kanske skulle vara mer lämpat för deras behov. EU-konsumenter som försöker skaffa banktjänster över gränserna hindras vidare av det finns krav eller metoder på de inhemska marknaderna som är till nackdel för utlänningar. Följden är att konkurrensen inom sektorn för banktjänster till privatkunder hämmas. Dessa problem och deras effekter är förknippade med varandra både för den enskilda individens ekonomi och för ekonomin i stort. Syftet med denna konsekvensbedömning är att försöka lösa dessa problem och därigenom uppnå följande:

i. Förbättra den inre marknadens funktion och undvika snedvridning av konkurrensen inom banktjänster till privatkunder. Marknadsaktörernas olika konkurrensvillkor leder till minskad konkurrens och missade möjligheter. Utan ingripande finns det risk för att tillhandahållandet av betalkonton blir ännu mer splittrat, vilket hotar den långsiktiga marknadsintegrationen.

ii. Ge konsumenterna möjlighet att göra välinformerade val. På en konkurrenskraftig och effektivt fungerande inre marknad med en hög konsumentskyddsnivå skulle EU‑medborgarna ha tillgång till alla nödvändiga verktyg och därigenom ha möjlighet att söka efter de bästa produkterna för sina behov, både i sitt eget land och i en annan medlemsstat.

iii. Ge alla europeiska medborgare möjlighet att dra fördel av den inre marknaden genom att främja ekonomisk och finansiell integration och genom grundläggande banktjänster som är tillgängliga i hela EU. Tillgång till grundläggande bankkontotjänster underlättar finansiell integration, vilket ger alla konsumenter möjlighet att delta på och dra fördel av den inre marknaden (inklusive dess digitala miljö). Att förbättra tillgången till denna viktiga tjänst är en åtgärd inom den europeiska plattformen mot fattigdom och social utestängning (ett flaggskeppsinitiativ inom Europa 2020-strategin), vars syfte är att bekämpa social utestängning.[1]

Denna konsekvensbedömning är inriktad på betalkonton som innehas av konsumenter. Konton som innehas av företag, inklusive småföretag och mikroföretag, ingår inte i konsekvensbedömningen, såvida de inte innehas personligen. Konsekvensbedömningen omfattar inte sparkonton, som kan ha mer begränsade betalningsfunktioner.

2. Bakgrund

Försök att lösa dessa problem har gjorts tidigare. År 2007 bad kommissionen EBIC (European Banking Industry Committee) att göra det lättare för konsumenterna att flytta sina konton från en bank till en annan. EBIC svarade genom att utarbeta gemensamma principer för byte av bankkonto.[2] De nationella banksammanslutningarna skulle ha infört de gemensamma principerna senast vid utgången av 2009. Undersökningar har dock visat att de gemensamma principerna inte genomförts i tillräcklig utsträckning[3] och att de inte undanröjer alla hinder för rörlighet över gränserna.

I augusti 2010 bad kommissionen EBIC att förbättra tydligheten, jämförbarheten och överblickbarheten i fråga om kontoavgifter och att se till att avgiftsinformationen är lättillgänglig för konsumenterna. Trots stora ansträngningar att komma överens om en principbaserad självregleringskodex för betaltjänstleverantörer hade initiativet inte lett till några resultat i slutet av 2011.

I juli 2011 antog kommissionen en rekommendation om tillgång till ett grundläggande betalkonto[4] med principer för att garantera konsumenterna tillgång till ett konto i hela EU. Trots att medlemsstaterna uppmanades att följa rekommendationen senast i januari 2012 har endast tre medlemsstater[5] ett regelverk som överensstämmer med rekommendationen. Tillgång till kontotjänster är också viktigt för att bekämpa social utestängning.[6]

Mot bakgrund av denna bristfälliga självreglering och reglering har Europeiska rådet och Europaparlamentet understrukit vikten av att se till att den inre marknaden fungerar för alla medborgare. I sin resolution om en inre marknad för européer[7] uppmanade Europaparlamentet kommissionen att senast i juni 2011 lägga fram ett lagstiftningsförslag om garanterad tillgång till vissa grundläggande banktjänster och om förbättrad insyn och jämförbarhet i fråga om bankavgifter senast i slutet av 2011. I mars 2012 välkomnade Europeiska rådet kommissionens planer på att föreslå en ny omgång åtgärder för betalkonton i syfte att öppna nya tillväxtområden på den inre marknaden. I ett betänkande från Europaparlamentet med rekommendationer till kommissionen om tillgång till grundläggande banktjänster[8] uppmanar parlamentet kommissionen att lägga fram lagstiftningsförslag på området senast i januari 2013.

I inremarknadsakt II, som antogs den 3 oktober 2012, är ett lagstiftningsinitiativ om bankkonton i EU en av de tolv prioriterade åtgärder som ska generera reella effekter i praktiken och öka människors och företags tillförsikt att de kan utnyttja den inre marknaden till sin fördel.[9] Syftet är att ”ge alla EU‑invånare tillgång till ett grundläggande betalkonto, säkerställa att bankavgifter är överblickbara och jämförbara, och förenkla byte av bankkonto”.[10] Kommissionen har vidare aviserat ett förslag om överblickbarhet och jämförbarhet i fråga om bankavgifter och byte av bankkonto som en del av sitt arbetsprogram för 2013.[11]

3. Problemformulering 3.1. Tillgång till grundläggande banktjänster

Det uppskattas att 30–68 miljoner EU-invånare inte har något betalkonto.[12] Många av dem som saknar betalkonto behöver inte eller vill inte ha ett sådant konto.[13] Det kan delvis bero på psykologiska faktorer. Många konsumenter avskräcks helt enkelt av priset, kontonas byråkratiska komplikationer m.m. Uppskattningsvis hälften av dem som inte har något bankkonto skulle dock vilja ha ett konto.[14] Anledningarna till att konsumenter inte kan få tillgång till ett konto varierar.

Ineffektivt, inkonsekvent eller obefintligt regelverk

Trots att medlemsstaterna har uppmanats att följa rekommendationen om tillgång till ett grundläggande betalkonto[15] senast i januari 2012 och att kommissionen aviserat en uppföljning vid halvårsskiftet 2012 har bristfällig reglering gjort att rekommendationen tillämpas suboptimalt. Dess effekter på marknaden har uteblivit, vilket framgår av rapporter från Europeiska kommissionen och Europaparlamentet[16].

Begränsad banklönsamhet från vissa konsumentgrupper

Dålig överensstämmelse mellan kontoleverantörens och konsumentens incitament har lett till att konsumentens ansökan om ett bankkonto avslagits. Detta har särskilt gällt utsatta konsumenter som kan uppfattas som olönsamma av bankerna och många rörliga konsumenter om vilka mycket lite information kan vara tillgänglig.

Begränsad och dyrare tillgång till produkter och tjänster

En konsument som saknar konto kan upptäcka att det är svårare och dyrare att köpa någon annan finansiell produkt eftersom betalkonton ofta fungerar som sluss till andra finansiella produkter och tjänster, exempelvis hemförsäkring. Sådana konsumenter har begränsade möjligheter att utnyttja e‑handel, eftersom det krävs ett kreditkort eller en banköverföring för de flesta transaktioner. Andra betalningssätt är oftast dyrare och mindre bekväma.[17] En undersökning visade att 22 % av de konsumenter som nyligen fått bankkonto hade handlat via telefon eller internet sedan de öppnat sitt konto.[18]

Låg medvetenhet om tillgången på grundläggande betalkonton

I de medlemsstater där det finns grundläggande betalkonton marknadsförs dessa ofta inte aktivt därför att kontoleverantörernas och konsumenternas incitament inte är anpassade till varandra.

Diskriminerande regler om tillgång till betalkonton

Huvudorsaken till att konsumenter förvägras ett konto är att de saknar regelbunden inkomst. 40 % av konsumenterna som fick avslag uppgav detta som orsak. Andra vanliga skäl till avslag är att de berörda är utlänningar samt att det saknas tillräcklig dokumentation.

Lågt förtroende för det finansiella systemet bland konsumenterna

Vissa utsatta konsumenter kan dra sig för att öppna ett konto på grund av risken att ett positivt saldo tas i beslag om de är skuldsatta.

Begränsningar av användningen av grundläggande betaltjänster

Att grundläggande betalkonton har varierande egenskaper skapar hinder för den inre marknaden, t.ex. att ett grundläggande betalkonto bara kan användas för inhemska överföringar eller bankomater. Detta är ett stort problem för rörliga och utsatta konsumenter som bor i gränsområden eller arbetar och bor i olika medlemsstater.

3.2. Presentation av bankavgifter och lättjämförbara bankavgifter

Betalkontonas egenskaper och strukturen för prissättning av dem har en inneboende komplexitet som leder till informationsasymmetrier och hindrar konsumenternas valfrihet och konkurrensen mellan kontoleverantörerna.

Ett brett spektrum av tjänster och avgifter

Betalkonton omfattar ett brett spektrum av tjänster, och avgiftsstrukturerna kan vara komplexa. Avgiftskomplexiteten påverkar konsumentens möjlighet att förstå vad avgifterna representerar. För att kunna jämföra olika erbjudandena måste konsumenten dock förstå avgifterna.

Prissättningsmodeller

Vissa prissättningsmodeller förefaller ha enklare avgiftsstrukturer (t.ex. paketbaserade, indirekt baserade på intäkter) än andra (transaktionsbaserade, kontobaserade). Även om en prissättningsmodell ofta föredras framför andra på en viss nationell marknad används mer än en modell i en rad medlemsstater. Denna mångfald leder till ett bredare urval av produkter och är inte ett negativt fenomen, men den gör det samtidigt svårare att välja en lämplig produkt.

Enkelhet och överblick i fråga om avgifter

Att samma typ av tjänster har olika benämningar gör det svårt att jämföra bankernas erbjudanden. Enligt en undersökning[19] tillhandahöll två tredjedelar av finansinstituten avgiftsinformation på sina webbplatser, men 69 % av bankerna tillhandahöll inte tillräckligt tydlig information utan det krävdes ytterligare kontakter för att få klargöranden om de uppgivna avgifterna.

Prisskillnaderna inom och mellan medlemsstaterna i fråga om betalkonton

Stora prisvariationer har observerats för betalkonton, vilket ger anledning att fråga sig hur mycket priskonkurrens det finns på marknaden. Prisvariationerna förstärker också uppfattningen att prissättningen för betalkonton inte är rättvis, vilket skadar konsumenternas förtroende för sektorn.

Prisdiskriminering av kunder

Prisdiskriminering förekommer mellan olika kunder så att deras kostnad för en produkt med jämförbara egenskaper inte blir densamma. Erbjudanden om introduktionspris medför ytterligare ett hinder för tydliga och jämförbara bankerbjudanden och gör det svårare för konsumenten att förstå vad det kostar på lång sikt att ha ett konto.

Ineffektivt, inkonsekvent eller obefintligt regelverk

Det gällande regelverkets bredd och djup varierar starkt mellan medlemsstaterna. Kreditinstitut är visserligen skyldiga att förse konsumenterna med kontraktsvillkor när dessa öppnar ett konto, men många medlemsstater har inga krav på hur villkoren ska presenteras. Kraven på information i efterhand varierar också kraftigt. Icke-samordnade nationella åtgärder leder till olika konkurrensvillkor på den inre marknaden, vilket medför att EU-invånarna inte har samma konsumentskyddsnivå.

3.3. Byte av betalkonto

Potentiell och verklig kundrörlighet skapar konkurrens mellan leverantörerna och stimulerar dem att erbjuda bättre kvalitet och billigare produkter. Undersökningar[20] har dock visat att detta inte gäller för betalkonton. Följande faktorer begränsar för närvarande bytena:

Otillräcklig information

De gemensamma principerna[21] kräver att information lämnas om bytesprocessen, men detta sker inte. Enligt undersökningar[22] lämnades information i 86 % av fallen i ett filialkontor, på webben eller per telefon, men omfattningen av den information som lämnades varierade kraftigt. I en tredjedel av undersökningssvaren uppgav man att ingen information om byte var tillgänglig på bankens webbplats. I 45 % av fallen tillhandahölls ingen detaljerad information om processen, och i 80 % av fallen lämnades ingen förklarande dokumentation.

Bytesprocessens komplexitet

Svårigheter att överföra stående överföringar och autogireringar hör till de största hindren för kontorörlighet. Enligt forskningen[23] fick konsumenterna i två tredjedelar av fallen beskedet att banken inte kunde hjälpa dem att överföra stående överföringar. Kontobyten kostar konsumenterna tid och ansträngningar. År 2009 avstod 21 miljoner konsumenter från att byta konto därför att det kostade för mycket och var för ansträngande.[24] Det är ofta oklart hur lång tid processen kommer att ta och vad som händer med autogireringar och direkt kredit under övergångsperioden. Forskningen visar också att de tidsfrister som fastställts i de gemensamma principerna inte respekteras.[25]

Direkta finansiella kostnader

Konsumenternas byte av löpande konton är förknippat med direkta finansiella kostnader av att exempelvis ha två konton medan bytesprocessen pågår. Andra direkta kostnader som kan uppkomma är en avgift för överföring av kontosaldot samt korrespondenskostnader.

Psykologiska faktorer

Konsumenternas uppfattningar kan avskräcka dem från att byta. I Nederländerna är bytesfrekvensen låg trots att det finns ett kontoomdirigeringssystem sedan 2004. En anledning är den kvardröjande uppfattningen att processen är krånglig, trots att de som har bytt med hjälp av omdirigeringstjänsten tyckte att det var enkelt.[26]

Begränsade byten över gränserna

De gemensamma principerna för självreglering är inte tillämpliga på byten över gränserna, som fortsätter att kännetecknas av separata procedurer för att öppna och avsluta konton som bekostas av den som byter. En tjänst för byten över gränserna skulle dock ha stora fördelar. Cirka 12,3 miljoner EU-invånare över 15 år är stadigvarande bosatta i en annan medlemsstat, och en bytestjänst skull underlätta deras rörlighet. Med hänsyn till den stora prisskillnaden mellan betalkonton borde alla konsumenter – både rörliga och icke-rörliga – ha möjlighet att leta efter det bästa erbjudandet och spara pengar genom att öppna ett betalkonto i en annan medlemsstat.

4. Samband

I den moderna ekonomin är det viktigt att ha tillgång till ett betalkonto. I en fullt fungerande inre marknad bör betalkonton vara tillgängliga var som helst i EU över de nationella gränserna. För en EU-invånare från Polen som flyttar till Storbritannien men inte kan öppna ett konto är tydlig information om avgifter och en effektiv bytesprocess inte av något värde.

I kommissionens undersökning om sektorn för banktjänster till konsumenter[27] fann man att låga nivåer av kundrörlighet var direkt relaterade till högre banklönsamhet och att konsekvenserna av kundrörligheten på marknaden för betalkonton på marknadsstyrkan (mätt som total lönsamhet för banktjänster till konsumenter) var att en ökning på 1 % av kundomsättningen[28] ledde till en motsvarande minskning av bankernas lönsamhet före skatt.

Svåröverblickbara avgiftsstrukturer reser hinder för en enkel bytesprocess, vilket gör det svårt för att inte säga omöjligt att göra gränsöverskridande jämförelser för att söka efter en bättre produkt. Det verkliga bytet av konton kan ske först när konsumenten har valt en produkt utifrån överblickbar och lättbegriplig avgiftsinformation. Hinder för bytet kan därför vara den sista svårigheten för många konsumenter i slutet av en lång process. Med andra ord kan gränsöverskridande överblick över avgifter och/eller bytesmekanismer inte bli verkligt effektiva med mindre än att hindren för att få tillgång till marknader över gränserna undanröjs för konsumenterna.

De problem som identifierats på dessa tre områden utesluter tillsammans vissa konsumenter och hämmar kundrörlighet, konkurrens och effektivitet på marknaderna för betalkonton. De skapar också mycket påtagliga problem i form av tidsåtgång, ansträngningar och finansiella kostnader för både konsumenter och aktörer inom branschen som vill röra sig inom EU samt reser hinder för tillväxt och undergräver flexibiliteten inom ekonomin.

5. Mål

Det övergripande målet för initiativet är att skapa en effektiv och konkurrenskraftig inre marknad (artikel 114.1 i fördraget) med en hög konsumentskyddsnivå (artikel 114.3 i fördraget) som främjar en välavvägd ekonomisk tillväxt med större ekonomisk integration. Målen för denna konsekvensbedömning beskrivs i nedanstående tabell.

Allmänt

· Att förbättra konsumenternas förtroende. · Att bredda konsumenternas valfrihet i fråga om både kvaliteten på de tillgängliga produkterna och prissänkningar. · Att underlätta finansiell integration och därefter kundrörlighet. · Att underlätta kontoleverantörernas gränsöverskridande aktivitet. · Att säkerställa lika konkurrensvillkor för marknadsaktörerna.

Specifikt || Operativt

Tillgång till grundläggande banktjänster

Att underlätta tillgången till grundläggande banktjänster (utan att tvinga alla att ha ett betalkonto). || § Minska antalet européer som saknar bankkonto till 6,4 miljoner senast 2020.[29] § Garantera alla konsumenter med grundläggande bankkonton tillgång till alla grundläggande betalningssätt. § Underlätta gränsöverskridande banktjänster för 3,5 miljoner konsumenter fram till 2020.[30] § Förbättra konsumenternas kännedom om grundläggande betalkonton.

Presentation av bankavgifter och lättjämförbara bankavgifter

Att säkerställa att EU:s konsumenter får tydlig, fullständig och jämförbar information om bankavgifter. || § Konsumenter kan förstå bankerbjudanden och bedöma om de ger valuta för pengarna. § Erbjudanden om betalkonton är enkla att jämföra. § Hjälp konsumenterna att välja det erbjudande som stämmer bäst med deras behov. § Öka konsumenternas kunskap om de avgifter som faktiskt betalas. § Konsumenternas börda vid byte reduceras.

Byte av betalkonton

Att säkerställa att EU-konsumenterna enkelt och i rätt tid kan byta betalkonto. || § Byte är en smidig och enkel process. § Konsumenter får hjälp och informeras om bytesprocessen i tillräcklig utsträckning. § Antalet feldirigerade eller missade betalningar under bytesprocessen minskas till mindre än 5 % av de återkommande transaktionerna. § Konsumenternas direkta finansiella kostnader av bytet minskas. § Bytesprocessen tar högst 14 dagar. § Betalkontoanvändarnas rörlighet ökas.

6. Behov av EU-åtgärder

Eftersom betalkonton är den finansiella tjänsteprodukt som mest sannolikt köps över gränserna[31] är det viktigt att hitta lämpliga lösningar på de problem som beskrivits ovan. Om inga åtgärder vidtas kommer följderna att bli allvarliga. Utvecklingen av en fullt fungerande inre marknad kommer att hindras, vilket får allvarliga konsekvenser för konsumenter, företag och ekonomin i stort.

De reglerings- och självregleringsinitiativ som diskuterats i avsnitt 2 ovan har misslyckats. Trots offentliggörandet om att en översyn av kontomarknaderna var på gång[32] är det få om ens några initiativ på nationell nivå som planeras för att förbättra situationen. Kommissionen har åtagit sig att ingripa om dessa initiativ misslyckas.

Enligt subsidiaritetsprincipen får EU-åtgärder endast vidtas om de avsedda ändamålen inte kan uppnås av medlemsstaterna var för sig. Det är möjligt att det inte finns något enkelt sätt att med hjälp av EU‑ingripanden ta itu med de mest konkreta aspekterna av gränsöverskridande köp av banktjänster, så som språk eller avstånd, men EU-ingripanden är av flera skäl befogade för att uppnå de beskrivna målen:

Förbättra den inre marknadens funktion och undvika snedvridning av konkurrensen inom banktjänster till privatkunder

Ett EU-initiativ har bäst förutsättningar att åtgärda de faktorer som förhindrar bedrivandet av affärsverksamhet eller ökar kostnaderna för att bedriva affärsverksamhet i en annan medlemsstat jämfört med inhemska leverantörers kostnader. Detta maximerar effektivitetsvinsterna, förhindrar att nya hinder reses och stärker marknaden för banktjänster till konsumenter. De olika konkurrensvillkor som marknadsaktörerna för närvarande möter leder till minskad konkurrens och missade möjligheter. Detta förvärras av låg kundrörlighet och ineffektiva bytesmekanismer som hindrar nya marknadsaktörer från att vinna nya kunder. Det är troligt att medlemsstaternas åtgärder eller inaktivitet i sig leder till olika regeluppsättningar, som i sin tur leder till icke-konkurrensutsatta marknader och ojämlika kundskyddsnivåer i EU. Slutligen behövs det gemensamma insatser för att definiera krav för presentationen av bankavgifter på ett jämförbart sätt som omfattar både inhemska och gränsöverskridande marknader eftersom separata standarder som är inriktade på enbart gränsöverskridande aktivitet kan splittra de inhemska marknaderna ännu mer.

Ge konsumenterna möjlighet att göra välinformerade val och dra fördel av den inre marknaden

De identifierade problemen är till nackdel för konsumenterna genom lägre konsumentförtroende, högre kostnader och minskad kundrörlighet, både på den nationella marknaden och över gränserna, och utgör därför en kostnad för hela samhället. På en konkurrenskraftig och effektivt fungerande inre marknad med en hög konsumentskyddsnivå får alla EU-invånare de verktyg som krävs för att söka efter den bästa produkten för deras behov inom EU.

Ge alla europeiska invånare tillgång till viktiga tjänster och möjlighet att dra fördel av den inre marknaden genom att främja ekonomisk och finansiell integration

Utan EU-åtgärder kommer det att bli svårt att se till att alla EU-invånare får del av den inre marknadens fördelar. Lika konkurrensvillkor på EU-nivå kommer att hjälpa konsumenterna att dra full fördel av integrationen av den europeiska finanssektorn genom att underlätta finansiell integration som ger alla konsumenter de fulla fördelarna av den inre marknaden (t.ex. genom att delta i e‑handel och därigenom på den digitala marknaden, inklusive mer konkurrenskraftiga gränsöverskridande varor och tjänster). Tillgång till viktiga tjänster som bland annat grundläggande kontotjänster[33] bidrar till aktiva integrationsstrategier som syftar till att återintegrera de människor som befinner sig längst bort från arbetsmarknaden. Därför ingår det i de åtgärder som identifieras i den europeiska plattformen mot fattigdom och social utestängning, ett av flaggskeppsinitiativen i Europa 2020-strategin vars mål är att skapa tillväxt för alla i EU.

Ett initiativ som grundas på artikel 114 i EUF-fördraget skulle bidra till uppnåendet av målet att upprätta en välfungerande inre marknad med en hög konsumentskyddsnivå och undvika snedvridning av marknaden för banktjänster till konsumenter. Det skulle överensstämma med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna eftersom det är uppenbart att de avsedda målen inte kan uppnås av medlemsstaterna var för sig. Ett EU-ingripande på området betalkonton är därför berättigat.

7. Alternativ, konsekvensanalys och jämförelse

I tabellerna nedan sammanfattas de politiska alternativen. De alternativ som är att föredra är markerade med fet stil.

7.1 Tillgång till grundläggande banktjänster

Alternativ || Sammanfattning

1 || Ingen EU-åtgärd

2 || Säkerställa att bestämmelserna i rekommendationen tillämpas.

3 || Ändra bestämmelserna i rekommendationen vad avser de berörda: A: Införa ett grundläggande betalkonto som en universell rättighet. B: Införa grundläggande betalkonto som en rättighet för varje lands invånare. C: Införa rätt till ett grundläggande betalkonto för utlänningar med en koppling till det land där de vill öppna ett konto.

4 || Förbättra det grundläggande betalkontots egenskaper: A: Utvidga listan över grundläggande tjänster så att den omfattar internetbanktjänster och onlineköp. B: Utvidga listan över grundläggande tjänster så att den omfattar en liten buffertkredit för överdrag. C: Fastställa ett minimikontosaldo som inte får tas i beslag. D: Säkerställa att betalkontots egenskaper inte är av diskriminerande natur.

Det är viktigt att se till att alla invånare, särskilt utsatta konsumenter, har tillgång till ett grundläggande betalkonto. Införandet av alternativ 2 skulle vara det mest effektiva för både invånare och utlänningar. Det kan förmodas att alternativ 4A, B och C skulle locka ett antal konsumenter som saknar bankkonto och förbättra tillgången till betalningssätt eftersom samtliga alternativ innebär en ytterligare kontofunktion. Alternativ 4A är det som troligen skulle locka fler konsumenter. Alternativ 4D skulle locka många konsumenter som saknar bankkonto, särskilt rörliga konsumenter eftersom det ger möjlighet att använda kontot på samma sätt i hela EU. Kombinationen av alternativen 2, 4A och 4D är mest effektiv när det gäller att lösa problem på den inre marknaden och uppnå de fastställda målen. Alternativ 4A och 4D överensstämmer med Europaparlamentets rekommendationer: ”Lagstiftningen bör göra det möjligt för användaren av ett grundläggande betalkonto att göra alla väsentliga betalningstransaktioner, exempelvis erhålla inkomster eller bidrag, betala räkningar eller skatter samt köpa varor och tjänster både direkt av säljaren eller på distans med användning av vanliga nationella system.”[34]

7.2 Presentation av bankavgifter och lättjämförbara bankavgifter

Alternativ || Sammanfattning

1 || Ingen EU-åtgärd

2 || Införande av en standardiserad prislista som en del av förfarandena för att öppna ett konto. Avgifter som är gemensamma för alla medlemsstater identifieras på EU-nivå och kompletteras på nationell nivå för att omfatta de 20 mest representativa avgifterna eller minst 80 % av de viktigaste uppkomna avgifterna.

3 || Införa som krav att en ordlista över bankavgiftstermer utarbetas. A: Icke-harmoniserad terminologi. B: Inte baserad på en helt harmoniserad terminologi.

4 || Införa som krav att webbplatser med oberoende jämförelser av avgifter upprättas på medlemstatsnivå. A: En officiell webbplats i varje medlemsstat. B: Jämförelsewebbplatserna licensieras enligt en ackrediteringsordning.

5 || Införa som krav att representativa exempel på kostnaderna för att inneha ett betalkonto tillhandahålls. A: Banker upprättar egna representativa exempel. B: Medlemsstaterna föreskriver representativa exempel.

6 || Upprätta kundanvändningsprofiler och tillhandahålla kostnadssimuleringar för potentiella innehavare av personliga konton. A: Bankerna upprättar egna kundprofiler. B: Medlemsstaterna föreskriver kundprofiler.

7 || Införa EU-standardiserade formulär för att tillhandahålla avgiftsinformation i efterhand.

8 || Införa som skyldighet för bankerna att tillhandahålla information om uppkomna avgifter i efterhand.

9 || Införa EU-standardiserade formulär för att tillhandahålla avgiftsinformation i efterhand.

Alternativ 2 innebär en skyldighet att tillhandahålla listor över kontoavgifter. Dessa utvecklas på EU-nivå och kompletteras på nationell nivå med användning av en standardiserad terminologi. Det skulle göra det lättare att jämföra olika erbjudanden och ge konsumenterna möjlighet att verifiera, förstå och jämföra avgifter. Det bidrar till lika konkurrensvillkor för leverantörerna som konkurrerar på marknaden eftersom alla EU-leverantörer blir skyldiga att uppfylla samma krav. Alternativ 8 anses vara det mest effektiva, särskilt om det paketeras med alternativ 2, eftersom det ger information i efterhand om samma utgiftsposter, vilket ger alla konsumenter möjlighet att förstå sina avgifter och möjlighet att göra rätt val. Med den information som lämnas genom alternativen 2 och 8, minskar alternativ 4B, webbplats med jämförelseverktyg, konsumenternas sök- och byteskostnader och ger dem möjlighet att jämföra kontoerbjudanden. Alternativ 4B är mer effektivt för medlemsstaterna än 4A, eftersom det inte tvingar medlemsstaterna att upprätta en ny webbplats utan förstärker befintliga webbplatser.

7.3 Byte av betalkonto

Alternativ || Sammanfattning

1 || Ingen EU-åtgärd

2 || Säkerställa att bytestjänster överensstämmer med de gemensamma principerna.

3 || Förbättra de gemensamma principernas effektivitet: A: Förbättra de befintliga gemensamma principerna på nationell nivå. B: Bredda räckvidden av de förbättrade gemensamma principerna till gränsöverskridande byten inom hela EU.

4 || Införa en automatisk omdirigeringstjänst för alla inbetalningar och utbetalningar: A: Inhemsk. B: EU.

5 || Införa flyttmöjligheter för betalkonton: A: Inhemsk. B: EU.

Den långsiktigt mest effektiva uppsättningen av alternativ är 3B kombinerat med 5B. Detta skulle vara ett effektivt steg mot en bättre integrerad och mer välfungerande inre marknad. Ytterligare forskning bör dock genomföras för att analysera alla tekniska möjligheter och risker förknippade med införandet av 5B. Europeiska bankmyndigheten bör få i uppdrag att genomföra ytterligare analyser för att utarbeta en tekniskt genomförbar och effektiv metod för detta ändamål inom en viss tidsfrist. Det alternativ som är att föredra för närvarande är 3B.

8. Paketet med politiska alternativ

Den logiska grunden för att välja ett paket med politikalternativ som omfattar de tre områden som täcks av konsekvensbedömningen är strikt och principiellt förknippad med de allmänna målen. Endast genom att kombinera åtgärder inom de tre områdena går det att införa en rätt till ett grundläggande betalkonto för EU-invånarna, tillhandahålla gemensamma standarder som säkerställer överblickbara och jämförbara bankkontoavgifter och underlättar (gränsöverskridande) byten av bankkonton. I konsekvensbedömningen behandlas fyra paket med politiska alternativ som avspeglar olika grader av EU-ingripande. Det föredragna paketet innehåller de rekommenderade politiska alternativen för vart och ett av de områden som identifieras i avsnitt 7 ovan. Detta paket anses förstärka den inre marknadens funktion bättre än övriga alternativ som bedömts och säkerställa en högre grad av likvärdigt konsumentskydd för alla EU‑invånarna samt främja ekonomisk tillväxt och ökad finansiell integration.

Ett paket med alternativ där något av dessa alternativ utelämnas riskerar att skapa en inre marknad som inte är tillgänglig för alla EU-medborgare, befästa marknadssplittringen, äventyra konkurrensen och begränsa effektivitetsvinsterna.

9. Kumulativa konsekvenser

I de tre tabellerna nedan ges en disaggregerad översikt över kostnader och fördelar för vart och ett av de alternativ som föredras inom de tre olika områdena. Flera av de kostnader för kreditinstitut och medlemsstater som uppkommer av den föredragna uppsättningen alternativ förväntas vara kumulativa (t.ex. uppdatering av it-system och ackumulerande återkommande kostnader för ytterligare personal som arbetar med efterlevnaden av kraven). I metoden för bedömning av alternativens effektivitet beaktas både kvantifierade och icke-kvantifierade kostnader och fördelar för de berörda, vilket beskrivs närmare i detta avsnitt.

Totala EU-kostnader (miljoner euro/år) || Alt. 2 || Alt. 4(A) || Alt. 4(D)

Konsument: || 108–542 || 22–108 || 22–108

Engångskostnader || 0 || 0 || 0

Återkommande årskostnader || 108–542 || 22–108 || 22–108

Betaltjänstleverantör: || 71–356 || 15–74 || 19–94

Engångskostnader || 0 || 0 || 0

Återkommande årskostnader || 71–356 || 15–74 || 19–94

Medlemsstat: || 3,02 || 0 || 0,38

Engångskostnader || 1,13 || 0 || 0,14

Återkommande årskostnader || 1,89 || 0 || 0,24

Företag: || 0 || 0 || 0

Tillgång till ett grundläggande betalkonto

Totala EU-fördelar (miljoner euro/år) || Alt. 2 || Alt. 4(A) || Alt. 4(D)

Konsument: || 542–2711 || 236–1179 || 68–339

Engångsfördel || Icke kvantifierbar

Återkommande årliga fördelar || 542–2711 || 236–1179 || 68–339

Betaltjänstleverantör: || 18–89 || 2–11 || -1,8– -9

Återkommande årliga fördelar || 18–89 || 2–11 || -1,8– -9

Medlemsstat: || 18–89 || 2–11 || 2–11

Engångsfördel || Icke kvantifierbar

Återkommande årliga fördelar || 18–89 || 2–11 || 2–11

Företag || 32–160 || 16–80 || 4–20

Återkommande årliga fördelar || 32–160 || 16–80 || 4–20

Totala EU-fördelar (miljoner euro 2013–2022) || Alt. 3B

Konsument: Ändrat bytesbeteende Sänkta direkta/indirekta kostnader Kreditinstitut: Gränsöverskridande kostnadsbesparingar Affärsmöjligheter || 3 655,4 Marginella Icke kvantifierbar

Totala EU-kostnader (miljoner euro) ||

Kreditinstitut: engångs återkommande Medlemsstat: engångs återkommande || 67–129 2 041–2 649 3 19

Enkelhet att jämföra bankavgifter och presentationskrav Byte av betalkonto

Totala EU-fördelar (miljoner euro 2013–2022) || Alt. 2 || Alt. 4B || Alt. 8

Konsumentfördelar: Ändrat bytesbeteende Bättre kontoförvaltning Kreditinstitut: Gränsöverskridande kostnadsbesparingar Affärsmöjligheter || 584,87 Icke kvantifierbar || 731,08 Icke kvantifierbar || 1 462,16 2 702,57 Icke kvantifierbar

Totala EU-kostnader (miljoner euro 2013–2022) || || ||

Kreditinstitut: engångs återkommande Medlemsstat: engångs återkommande || 95,95–163,03 183,17–245,40 0,05–0,08 0,06–1,17 || 0,32–0,65 4,77–9,53 0,36–0,66 3,48–6,74 || 192,42–326,31 260,37–492,45 0,07–0,11 0,81–1,59

Bedömningen av vilket politiskt instrument som är att föredra ledde till att bindande instrument förordas på alla områden. Denna bedömning förändras inte om de föredragna alternativen grupperas i ett paket. På kumulativ basis kompletterar de tre föredragna alternativen varandra och leder inte till divergerande konsekvenser.

Paketet med föredragna alternativ kommer att medföra en verklig skillnad för konsumenterna. Åtgärderna för tillgång minskar antalet konsumenter som saknar bankkonto samtidigt som det skapar en fungerande, effektiv och konkurrenskraftig inre marknad för betalkonton. Konsumenterna får fördelen av att ha tillgång till sina medel på vilken geografisk plats de än befinner sig. De får ökad trygghet genom lägre volymer av kontanttransaktioner, ökat utbud av varor och tjänster där elektroniska betalningar är obligatoriska, möjlighet att enklare få anställning och bostad samt en minskad känsla av finansiellt, ekonomiskt och socialt utanförskap. En stark positiv effekt på förtroendet bland konsumenterna kommer att underbygga efterfrågan på betalkonton och främjar konsumentrörligheten både inom nationen och över gränserna.

Den förväntade konkurrenseffekten inbegriper kostnadseffektivitet för kreditinstituten (som kan införa samma it-system, processer, personalutbildning m.m. i alla medlemsstater där de bedriver verksamhet, vilket ger stordriftsfördelar), enklare marknadstillträde för utländska leverantörer och större potential för marknadsexpansion för konkurrenskraftiga leverantörer. Bland de icke kvantifierbara fördelarna för kreditinstituten kan följande nämnas: En ökad kundbas att marknadsföra andra produkter till (t.ex. hemförsäkringar), sänkta kostnader och en minskning av riskerna förknippade med kontantbetalningar samt fördelar i form av ett bidrag till kapital och finansiering.

De föredragna politiska alternativen medför kostnader för kreditinstituten, men de totala konsekvenserna blir rimliga. Leverantörerna förväntas få högre kostnader – åtminstone när det gäller de kvantifierbara kostnaderna – än fördelar på kort sikt. Kostnaderna begränsas av flera faktorer. För det första har en rad politiska alternativ redan genomförts i flera medlemsstater. För det andra förväntas betydande synergier mellan de olika politiska alternativen (t.ex. anpassning av it-system, intern kommunikation och personalutbildning). För det tredje kommer leverantörer att kunna täcka sina kostnader genom att justera priset på betalkontona. För det fjärde blir de tillkommande kostnaderna för tillgång, byte och överblick lägre med tiden ju fler konton som öppnas.

Medlemsstaterna och samhället som helhet skulle dra nytta av lägre kostnader för utbetalningar av sociala förmåner eller minskade bedrägerier relaterade till förmåner och skatt. Mer allmänt skulle främjande av konkurrenskraftiga bankmarknader förbättra den inre marknadens effektivitet, vilket är särskilt värdefullt i en tid av ekonomisk kris. Dessa fördelar förstärker varandra och förbättrar och stimulerar konsumenternas och företagens förtroende och stimulerar därigenom tillväxten.

Förslaget har ingen påverkan på EU:s budget eller några EU-byråers budget. Paketet kommer att vara till stor fördel för EU:s företag. De kommer sannolikt inte att få några kostnader men kan dra fördel av förbättrad tillgång till betalkonton. De föredragna alternativen skapar förutsättningar för en större marknad för deras varor och tjänster. Dessutom ger icke-diskriminerande instrument och onlinefunktioner i samband med betalkontotjänster en potentiell ökning av den gränsöverskridande handeln.

Den största administrativa bördan uppkommer av kreditinstitutens anpassning av sina interna processer för att bättre tillgodose både konsumenters och myndigheters krav på information. Detta består huvudsakligen av kostnader för att anpassa informationssystem och informationsmaterial. Medlemsstaterna kommer att få kostnader för att ordna och bedriva informationskampanjer för att öka konsumenternas kunskap om deras rättigheter. Den administrativa bördan för konsumenterna kommer att minska eftersom de inte längre behöver tillhandahålla så mycket dokumentation och bevis för att öppna ett konto.

10. Slutsats

Ett lagstiftningspaket om betalkonton som ger utrymme för nationella särdrag samtidigt som man garanterar tillgång till grundläggande betaltjänster, jämförbarhet och överblick i fråga om kontoavgifter samt underlättar kontobyte kommer att uppfylla de mål som uppställts i denna konsekvensbedömning och i Europaparlamentets resolutioner samt efterlysningen av åtgärder i inremarknadsakt II. Kommissionen bör se över paketets lämplighet och effektivitet när det har genomförts. Denna översyn bör inbegripa ett offentligt samråd, undersökningar i form av anonyma kundbesök samt analys av konsumentklagomål. Dessutom bör man beakta indikatorer som antalet konsumenter som saknar bankkonto, användning av elektroniska betalningssätt samt antalet konsumenter som byter betalkonto.

[1] Den europeiska plattformen mot fattigdom och social utestängning: en europeisk ram för social och territoriell sammanhållning (KOM(2010) 758) samt åtföljande dokument (SEK(2010)1654).

[2] The Common Principles for Bank Account Switching, http://www.eubic.org/Position%20papers/2008.12.01%20Common%20Principles.pdf.

[3] Consumer Market Study on the consumers’ experiences with bank account switching with reference to the Common Principles on Bank Account Switching, GfK, januari 2012, BEUC, samt nationella undersökningar i Storbritannien, Irland och Österrike.

[4] Kommissionens rekommendation 2011/442/EU, 18.7.2011.

[5] Belgien, Frankrike och Italien.

[6] KOM(2010) 758 och SEK(2010)1654.

[7] Europaparlamentets resolution 2010/2278(INI).

[8] Europaparlamentets resolution 2012/2055(INI).

[9] http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/barnier/headlines/news/2012/10/20121003_en.htm

[10] Inremarknadsakt II – Tillsammans för ny tillväxt, COM(2012) 573, 3.10.2012, s. 16.

[11] Kommissionens arbetsprogram 2013, COM(2012) 629, 23.10.2012, bilaga I, s. 5.

[12] Study on the costs and benefits of policy actions in the field of ensuring access to basic account – Final Report (CSES, juli 2010, s. 14) samt beräkningar som bygger på Special Eurobarometer on Retail Financial Services (Europeiska kommissionen, februari 2012).

[13] Special Eurobarometer on Retail Financial Services, Europeiska kommissionen, februari 2012, s. 31.

[14] Beräkningar utförda av kommissionens avdelningar som grundas på Eurostat, Measuring Financial Inclusion, The Global Findex Database, Världsbanken, april 2012, samt Special Eurobarometer on Retail Financial Services, Europeiska kommissionen, februari 2012.

[15] Kommissionens rekommendation 2011/442/EU, 18.7.2011.

[16] Europaparlamentets resolution 2012/2055(INI).

[17] Banking services and poorer households, Financial Services Taskforce, december 2010.

[18] Nothing is free: A survey of the social cost of the main payment instruments in Hungary, Ungerns nationalbank, s. 27.

[19] Preparing the monitoring of the impact of the Single European Payments Area (SEPA) on consumers, Van Dijk Management Consultants, 2008.

[20] The Consumer Market Study on the consumers’ experiences with bank account switching with reference to the Common Principles on Bank Account Switching, GfK, januari 2012 samt undersökningar utförda av den europeiska konsumentorganisationen (BEUC) och på nationell nivå (Storbritannien, Irland, Österrike).

[21] http://ec.europa.eu/internal_market/finservices-retail/docs/baeg/switching_principles_en.pdf

[22] Consumer Market Study on the consumers’ experiences with bank account switching with reference to the Common Principles on Bank Account Switching, GfK, januari 2012.

[23] Ibid.

[24] Consumers' views on switching service providers, Eurobarometer 243, Europeiska kommissionen, s. 18.

[25] Jfr fotnot 21; Tarifs et mobilité bancaires: le désolant palmarès des Banques, UFC Que Choisir, 2010; Kontowechsel: Wie funktioniert er?, VKI, mars 2010.

[26] ICB Final report recommendations, ICB, september 2011, s. 220.

[27] Report on the retail banking sector inquiry, SEK(2007) 106, Europeiska kommissionen, 31.1.2007, http://ec.europa.eu/competition/sectors/financial_services/inquiries/sec_2007_106.pdf.

[28] Definierat som andelen kunder som byter leverantör under ett visst år.

[29] Målet för EU 2020-strategin är att minska antalet fattiga och socialt utestängda personer med minst 20 miljoner senast 2020, bland annat genom att förbättra tillgången till viktiga tjänster och vidta åtgärder mot ekonomisk utestängning.

http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=751&langId=en

[30] Ibid.

[31] Jfr fotnot 9.

[32] Jfr fotnot 4.

[33] Tillsammans med olika stödjande tjänster, t.ex. hälso- och sjukvård, barnomsorg, subventionerade bostäder eller livslångt lärande.

[34] Jfr fotnot 15.