Utöver detta har den senaste tidens erfarenheter, särskilt behovet av att snabbt inleda nya makroekonomiska stödinsatser i Ukraina under 2014 och 2015, återigen visat hur viktigt det är att se till att makroekonomiskt stöd kan mobiliseras snabbt i form av ett nödinstrument som en reaktion på krissituationer. Att påskynda beslutsfattningen var ett av de främsta målen i det förslag till ramförordning som lade grunden till allmänna inbetalningar för makroekonomiskt stöd till tredjeländer och lades fram av kommissionen år 2011. Trots detta gick förslaget inte igenom i Europaparlamentet och rådet (medlagstiftarna), och återkallades därmed av kommissionen. Därför fattas beslut om makroekonomiskt stöd fortfarande enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Medlagstiftarna har gjort ansträngningar för att fatta snabbare beslut enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Detta gäller särskilt den senaste makroekonomiska stödinsatsen i Ukraina, där beslutet fattades inom drygt tre månader under 2015. Trots detta är marginalerna för att påskynda beslut om makroekonomiskt stöd fortsatt små inom det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

Eftersom den geopolitiska och ekonomiska instabiliteten i EU:s grannskap kvarstår förväntas behovet av makrofinansiellt EU-stöd förbli fortsatt högt under kommande år. Under dessa omständigheter och som ett led i halvtidsöversynen av den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020 har kommissionen föreslagit ett starkare instrument för makrofinansiellt stöd. Syftet med detta förslag, som lades fram av kommissionen den 14 september 2016, är att förbättra det makroekonomiska stödets årliga belåningskapacitet från nuvarande 500 miljoner euro till 2 000 miljoner euro genom att öka inbetalningarna till garantifonden för externa åtgärder.

Efter en första ökning av antalet och storleken på stödinsatserna efter den globala ekonomiska och finansiella krisen under åren 2008–2009 har makroekonomiska stödinsatser använts desto oftare från 2013 och framåt. De politiska och ekonomiska omvälvningarna i de arabiska partnerländerna i Medelhavsområdet har lett till en ökad efterfrågan på stödinsatser sedan 2012, med begäranden om stöd från Egypten, Jordanien och Tunisien. Under 2014 var det konflikten i östra Ukraina och den märkbara försämringen av landets ekonomiska och finansiella ställning som föranledde makroekonomiskt stöd på helt nya nivåer. Mellan 2014 och 2015 beviljades 3,4 miljarder euro till Ukraina genom tre makroekonomiska stödinsatser, vilket är det största finansiella stödet som beviljats ett icke-EU-land på ett så kort tidsspann.

Under de senaste åren har det makroekonomiska stödet blivit ett allt viktigare instrument i EU:s utrikespolitiska verktygslåda. I en situation av ihållande makroekonomisk och politisk instabilitet i EU:s grannskap har det makroekonomiska stödet blivit allmänt erkänt som ett effektivt krishanteringsinstrument som gör det möjligt för EU att ingripa på ett både synligt och flexibelt sätt, och med avsevärd politisk hävstångseffekt. Detta bekräftas av den allt högre efterfrågan på makroekonomiskt stöd under de senaste åtta åren och uppsvinget i makroekonomiska stödvolymer till följd av detta, som har ökat från 1,5 miljarder euro i stödåtaganden för perioden 2000–2008, till 5,1 miljarder euro sedan 2009.

Under 2016 gjordes framsteg i genomförandet av befintliga makroekonomiska stödprogram för Georgien, Kirgizistan, Tunisien och Ukraina, även om ett antal delutbetalningar måste skjutas upp på grund av skäl utom EU:s kontroll. Utöver detta utlöste den fortsatt svåra politiska och ekonomiska situationen i några av grannländerna godkännandet av två uppföljande stödinsatser i Tunisien och Jordanien, samt en ny insats i Moldavien på förslag av kommissionen den 13 januari 2017. Den nya insatsen i Moldavien inkluderas i den här rapporten med anledning av det omfattande förberedande arbete som genomförts för den under 2016.

Under 2016 kämpade Georgien fortfarande med svaga yttre förutsättningar, vilka genom reducerad export och remitteringar bidrog till en relativt dämpad BNP-tillväxt uppskattad till 2,7 %. I detta sammanhang ökade Georgiens offentliga underskott, vilket avspeglade både lägre intäkter än förväntat och ökade utgifter inför 2016 års parlamentsval. Larins värde har minskat kraftigt under de senaste två åren, och förlorade 50 % i värde mot US-dollarn mellan november 2014 och december 2016. De externa sårbarheterna har ökat, med ett nuvarande underskott i bytesbalansen som uppskattats ha nått 13,3 % av BNP i slutet av 2016 och en utlandsskuld som uppskattas till 108 % av BNP. Med 80 % av statsskulden i utländska valutor har larins värdetapp också lett till en höjning av den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP, även om statsskulden förblivit i stort sett oförändrad jämfört med US-dollarn. Valutareserverna höll en relativt stabil nivå på 2,8 miljarder US-dollar i slutet av 2016 (en ökning från 2,7 miljarder i december 2014), och täcker ungefär fyra månader av 2017 års beräknade import. Georgiens finanssystem är fortsatt sunt och överlag välkapitaliserat, särskilt tack vare centralbankens effektiva tillsyn och reglering.

3.2.2 Jordanien

Allteftersom den regionala instabiliteten ökade, med de tillhörande negativa följderna för ekonomin, ansökte de jordanska myndigheterna om ett andra makroekonomiskt stödprogram den 3 mars 2016. Enligt kommissionens utfästelse om 2,4 miljarder euro under konferensen ”Supporting Syria and the Region” (avseende stöd till Syrien och den omgivande regionen) i London den 4 februari 2016 antog kommissionen den 29 juni 2016 ett förslag till beslut om en andra stödinsats i Jordanien på 200 miljoner i form av lån. Utbetalningen av stödet planeras ske i två lika delar under 2017. Det nya makroekonomiska stödprogrammet, som godkändes den 14 december 2016, följer det framgångsrika genomförandet av den första makroekonomiska stödinsatsen på 180 miljoner euro i lån, som utbetalades fullständigt 2015. Några förseningar observerades i genomförandet av det treåriga IMF-programmet på 723 miljoner US-dollar under den utvidgade finansieringsfaciliteten (EFF) som godkändes i augusti 2016, huvudsakligen på området skattereformer.

I samband med fortsatta konflikter i Irak och Syrien under 2016 saktades Jordaniens BNP-tillväxt ned från 2,4 % 2015 till uppskattningsvis 2,1 % under 2016. Arbetslösheten ökade till 15,3 % 2016, från 13,1 % 2015. De kraftiga nedgångarna i bensin- och transportpriserna bidrog till att inflationen sjönk med 0,8 % under 2016, en fortsättning på den negativa trenden från 2015.

Trots den ekonomiska nedgången har underskottet i stort förbättrats till cirka 3,6 % av BNP under 2016, från 5,4 % under 2015. Jordaniens offentliga bruttoskuld ökade under november 2016 till 95,6 % av BNP, från 93,4 % av BNP i slutet av 2015. IMF bedömer dock att dynamiken i de offentliga skulderna är hållbar så länge landet fortsätter göra ytterligare skattejusteringar på medellång sikt och stöds av det internationella samfundet. Det nuvarande underskottet (exklusive bidrag) uppskattas ha ökat från till 12,6 % av BNP år 2016 jämfört med 12 % av BNP år 2015. I december 2016 uppgick de internationella nettovalutareserverna till 12,8 miljarder US-dollar, vilket motsvarar 7,2 månader av beräknad import.

Enligt ett gemensamt uttalande av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om beslut om godkännande av den andra makroekonomiska stödinsatsen ska kommissionen, om så är lämpligt, lägga fram ett förslag om en tredje makroekonomisk stödinsats, under förutsättning att de vanliga villkoren för denna typ av stöd uppfylls. Dessa villkor inbegriper en uppdaterad värdering av kommissionen rörande Jordaniens externa finansieringsbehov.

3.2.3 Kirgizistan

I kölvattnet av det etniska och politiska våld som ledde till en kraftig konjunkturnedgång och ett stort externt finansieringsunderskott utlovade EU vid en internationell givarkonferens i Bisjkek i juli 2010 att stödja Kirgizistans återhämtning. Detta ledde till att kommissionen i december 2011 lade fram ett förslag om att tillhandahålla makroekonomiskt stöd till Kirgizistan på upp till 30 miljoner euro (15 miljoner euro i lån och 15 miljoner euro i bidrag). Beslutet om makroekonomiskt stöd antogs av Europaparlamentet och rådet den 22 oktober 2013. Samförståndsavtalet och lånefacilitetsavtalet undertecknades i slutet av 2014 och ratificerades av det kirgizistanska parlamentet i februari 2015.

Denna stödinsats var ovanlig i den mening att Kirgizistan ligger utanför den normala geografiska räckvidden för makroekonomiskt stöd. Det motiverades emellertid av styrkan hos den demokratibejakande politiska och ekonomiska reformrörelsen i landet och av regionens ekonomiska och politiska betydelse för EU. Den första delen betalades ut 2015 och bestod av ett bidrag på 10 miljoner euro i juni 2015 och ett lån på 5 miljoner euro oktober 2015. När granskningen av efterlevnaden för den andra delen slutförts på ett tillfredsställande sätt betalade kommissionen ut bidragsdelen (5 miljoner euro) till de kirgiziska myndigheterna den 10 februari 2016. Lånedelen (10 miljoner euro) betalades ut den 13 april 2016.

Den kirgiziska ekonomin har klarat sig relativt bra sedan den allmänna nedgången i regionen, särskilt recessionen i Ryssland, som började 2014. Efter en tillväxt på 3,6 % 2014 och 3,5 % 2015 ökade Kirgizistans BNP med 3,8 % under 2016, detta tack vare goda resultat från jordbruks- och tjänstesektorerna. Budgetunderskottet 2016 sjönk från 7,9 % av BNP år 2015 till 4,5 % av BNP 2015, till följd av minskade utgifter och uppskjutet slutförande av ett antal investeringsprojekt. Effekten av den kirgizistanska somens uppvärdering under 2016 (13 % mot US-dollarn) på importpriserna och dess delvisa följdverkningar på de inhemska priserna har förstärkts av en stram penningpolitik och effekten av ett högre inflöde av remitteringar på hushållskonsumtionen. Detta hade en välkommen effekt på inflationen, som sjönk till -0,4% % under 2016.

Landets betalningsbalanssituation är fortsatt utsatt, och avspeglar ett stort strukturellt underskott i bytesbalansen, som uppskattas ha förbättras enbart marginellt till 9,6 % av BNP år 2016, från 10,9 % av BNP 2015. De totala internationella reserverna uppgick till 1,97 miljarder US-dollar vid årsslutet 2016, eller 3,8 månader av beräknad import.

3.2.4 Moldavien

Moldavien har under haft en svår period under de senaste åren, både ekonomiskt och politiskt sett. En stor bankbedrägeriskandal utbröt i november 2014 och avslöjade allvarliga brister i myndighetsförvaltningen, följt av politisk instabilitet. Dessa händelser ledde också till att den ekonomiska tillväxten dämpades och till att Moldaviens internationella partner drog in sitt budgetstöd.

Moldavien gick in i en recession 2015, med en minskning av BNP på 0,5 %. BNP ökade med omkring 2 % 2016, mestadels tack vare ökad jordbruksverksamhet. Konsumentprisinflationen var inne på en nedåtgående trend och nådde 2,4 % vid slutet av 2016, jämfört med 13,5 % 2015.

Regeringen har kämpat med ett omfattande skattetryck på grund av lägre budgetintäkter och indraget budgetstöd från givare. Dessa faktorer har bidragit till att budgetunderskottet ökat till 3,2 % av BNP. Det offentliga underskottet sjönk till 45,7 % av BNP 2016, ett resultat av centralbankens utfärdande av nödlån med statliga garantier till tre banker i likvidation under 2015. Till följd av krisen i finanssektorn sjönk de internationella reserverna med 35 % mellan september 2014 och februari 2015, till 1,7 miljarder US-dollar, eller ungefär 4,3 månader av nästa års import. Efter detta, och till följd av valutamarknadens stabilisering och återhämtning, samlade centralbanken på sig 2,1 miljarder US-dollar i utländska valutareserver fram till december 2016, vilket motsvarar uppskattningsvis 5,1 månader av beräknad import.

I detta sammanhang nådde myndigheterna i juli 2016 slutligen en överenskommelse med IMF om ett program för att erhålla stöd genom ett treårigt utvidgat kredit- och finansieringsfacilitetsavtal (ECF/EFF) till ett värde av 179 miljoner US-dollar. Avtalet godkändes av IMF:s styrelse den 7 november 2016 och den första granskningen av programmet slutfördes den 28 april 2017.

På begäran av Moldaviens regering och i kölvattnet av den ovannämnda politiska och ekonomiska utvecklingen lade kommissionen den 13 januari 2017 fram ett förslag till beslut för Europaparlamentet och rådet om makroekonomiskt stöd till Moldavien på upp till 100 miljoner euro, varav 60 miljoner euro i lån och 40 miljoner euro i bidrag. Det föreslagna beloppet motiveras av en uppdaterad bedömning av landets externa finansieringsbehov, omfattningen av det väntade IMF-programmet, överväganden vad gäller bördefördelningen samt handlingsutrymmet i EU:s budget. Bidragsdelen motiveras utifrån Moldaviens låga ekonomiska utvecklingsnivå och att landet är berättigat till förmånlig finansiering från IMF och Världsbanken.

3.2.5 Tunisien

I maj 2016 ingick Tunisien och IMF ett utvidgat finansieringsfacilitetsavtal på 2,9 miljarder US-dollar. Avtalet löper ut i maj 2020 och syftar till att stödja landets femåriga ekonomiska program (2016–2020). Det utvidgade finansieringsfacilitetsavtalet (EFF) följer ett 24-månaders stand-by-avtal med IMF som uppgår till 1,75 miljarder US-dollar. Avtalet antogs av IMF i juni 2013 och löpte ut i december 2015. Tunisien fick kompletterande makroekonomiskt stöd från EU till ett belopp på 300 miljoner euro i lån. Denna insats beviljades i maj 2014 och betalades ut delvis (de två första delarna, med ett sammanlagt värde på 200 miljoner euro) under 2015. Utbetalningen av den sista delen (100 miljoner euro) av denna insats har försenats, vilket beror på att vissa överenskomna politiska åtgärder inte har genomförts i tillräcklig grad samt svårigheter med IMF-programmet. På grund av de fortsatta ekonomiska svårigheterna, som förvärrades av terroristattackerna och den övergripande instabiliteten i regionen, beviljade medlagstiftarna den 6 juli 2016 ytterligare makroekonomiskt stöd till Tunisien i form av upp till 500 miljoner euro i lån. Samförstånds- och lånfacilitetsavtalen ingicks den 27 april 2017, efter det att förhandlingarna mellan kommissionen och de tunisiska myndigheterna avslutats i december 2016.

Tunisiens BNP-tillväxttakt för 2016 uppskattas ha uppnått 1,1 %, vilket motsvarar en liten ökning jämfört med den tillväxttakt på 0,8 % som registrerades 2015. Arbetslösheten uppgick till 15,5 %. Inflationsgenomsnittet uppgick till omkring 3,7 % år 2016, ned från 5 % 2015, och förväntas nå ett genomsnitt på 3,9 % 2017.

När det gäller de offentliga finanserna uppskattas det offentliga underskottet ha uppnått 6 % av BNP under 2016 (jämfört med 4,6 % som överenskommits inom IMF-programmet). Detta beror på en rad faktorer, såsom lägre skatteintäkter än förväntat, högre skuldbetalningskostnader (delvis orsakade av den tunisiska dinarens värdeminskning) och ökade offentliga lönekostnader. Den centrala administrationens skulder har fortsatt att öka och nådde 63 % av BNP under 2016, från 55 % av BNP 2015. Förutom detta ska Tunisien betala av en betydligt större summa av sin statsskuld under de kommande två åren.