I enlighet med bestämmelserna i artikel 287.1 och 287.4 i EG-fördraget och artiklarna 129 och 143 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 1081/2010, och artiklarna 139 och 156 i rådets förordning (EG) nr 215/2008 av den 18 februari 2008 med budgetförordning för tionde Europeiska utvecklingsfonden

har Europeiska unionens revisionsrätt vid sitt sammanträde den 8 september 2011 antagit sina

ÅRSRAPPORTER

för budgetåret 2010.

Rapporterna har tillsammans med institutionernas svar på revisionsrättens iakttagelser överlämnats till de myndigheter som ska bevilja ansvarsfrihet och till de övriga institutionerna.

Revisionsrättens ledamöter är följande:

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA (ordförande), David BOSTOCK, Morten Louis LEVYSOHN, Ioannis SARMAS, Igors LUDBORŽS, Jan KINŠT, Kersti KALJULAID, Massimo VARI, Juan RAMALLO, Olavi ALA-NISSILÄ, Karel PINXTEN, Ovidiu ISPIR, Nadejda SANDOLOVA, Michel CRETIN, Harald NOACK, Henri GRETHEN, Eoin O'SHEA, Szabolcs FAZAKAS, Louis GALEA, Ladislav BALKO, Augustyn KUBIK, Milan Martin CVIKL, Rasa BUDBERGYTĖ, Lazaros S. LAZAROU, Gijs DE VRIES, Harald WÖGERBAUER, Hans Gustaf WESSBERG.

ÅRSRAPPORT OM BUDGETGENOMFÖRANDET

2011/C 326/01

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Allmän inledning

KAPITEL 1

Revisionsförklaringen och information till stöd för denna

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Revisionsrättens revisionsförklaring till Europaparlamentet och rådet – oberoende revisorns rapport

Räkenskapernas tillförlitlighet

Lagligheten och korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna

Inledning

Granskningsresultat för budgetåret 2010

Räkenskapernas tillförlitlighet

Transaktionernas korrekthet

Sammanfattning av de särskilda bedömningarna inom ramen för revisionsförklaringen

Jämförelse med tidigare års resultat

Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden

Generaldirektörernas årliga verksamhetsrapporter och förklaringar

Uttalande från kommissionens internrevisor

Kommissionens sammanfattande rapport

Effekten av en ökad användning av förhandsfinansiering

Budgetförvaltning

REVISIONSRÄTTENS REVISIONSFÖRKLARING TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET – OBEROENDE REVISORNS RAPPORT (1) (2) (3) Räkenskapernas tillförlitlighet Lagligheten och korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna Inkomster Åtaganden Betalningar 8 september 2011 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA Ordförande Europeiska revisionsrätten 12, rue Alcide De Gasperi, 1615 Luxemburg, LUXEMBURG REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR INLEDNING 1.1 I detta kapitel av årsrapporten — beskrivs bakgrunden till revisionsrättens revisionsförklaring och sammanfattas och analyseras det granskningsresultat och de slutsatser som ligger till grund för revisionsförklaringen (se punkterna 1.2–1.25), — diskuteras effekten av den ökade användningen av förhandsfinansiering i EU:s finanser och kommissionens räkenskaper (se punkterna 1.26–1.37), — sammanfattas genomförandet av 2010 års budget (se punkterna 1.38–1.44), — förklaras hur revisionsrätten genomför sin DAS-revision (se bilaga 1.1 ), — presenteras vilka åtgärder som kommissionen har vidtagit till följd av tidigare års iakttagelser om räkenskapernas tillförlitlighet. Kapitlet innehåller även kommissionens svar på revisionsrättens rekommendationer om återvinningar och finansiella korrigeringar i årsrapporten för 2009 (se bilaga 1.2 ). 1.2 Revisionsrätten ska till Europaparlamentet och rådet avge en revisionsförklaring (DAS) (5) om räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet. Revisionsrätten får komplettera denna förklaring med särskilda bedömningar av varje större område i unionens verksamhet (6). 1.3 Syftet med revisionen av tillförlitligheten i Europeiska unionens räkenskaper är att revisionsrätten ska kunna avgöra i vilken utsträckning inkomster, utgifter, tillgångar och skulder har bokförts korrekt och om årsredovisningen ger en rättvisande bild av den finansiella ställningen per den 31 december 2010 och av resultatet av transaktioner och kassaflöden för året (se punkterna 1.6–1.8). 1.4 Syftet med revisionen av korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för 2010 års räkenskaper är att revisionsrätten ska kunna avgöra om transaktionerna har utförts i enlighet med gällande förordningar och kontraktsbestämmelser och beräknats korrekt (se punkterna 1.9–1.14 för en översikt över resultatet och kapitlen 2–7 för närmare uppgifter). 1.5 Revisionsrätten analyserade tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden, det vill säga förklaringarna från generaldirektörerna och de årliga verksamhetsrapporterna från kommissionens avdelningar och den åtföljande sammanfattande rapporten, för att bedöma i vilken utsträckning de ger en rättvisande bild av kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen och bidrar till revisionsrättens övergripande säkerhet (se punkterna 1.17–1.20 och 1.23–1.25 och ”Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden” i kapitlen 2–7). Revisionsrätten gick även igenom det allmänna uttalandet från kommissionens internrevisor som har utfärdats för första gången och som avser kommissionens ekonomiska förvaltning under budgetåret 2010 (se punkterna 1.21–1.22). GRANSKNINGSRESULTAT FÖR BUDGETÅRET 2010 Räkenskapernas tillförlitlighet 1.6 Revisionsrättens iakttagelser gäller Europeiska unionens årsredovisning (nedan kallad årsredovisningen) för budgetåret 2010 som har upprättats av kommissionens räkenskapsförare och godkänts av kommissionen i enlighet med artikel 129 i budgetförordningen av den 25 juni 2002 (7) och som togs emot av revisionsrätten den 27 juli 2011. I årsredovisningen ingår följande: a) De konsoliderade årsredovisningarna som framför allt innefattar balansräkningen (där tillgångar och skulder vid årets slut redovisas), resultaträkningen (där årets intäkter och kostnader redovisas), tabellen över kassaflöden (som visar hur förändringar i räkenskaperna påverkar likvida medel), redogörelsen för förändringar i nettotillgångarna (som förklarar förändringar i nettotillgångarna) och tillhörande noter. b) De konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten, där årets inkomster och utgifter redovisas. 1.7 Kommissionens räkenskapsförare lämnade ett skriftligt uttalande med väsentliga uppgifter om årsredovisningen till revisionsrätten där det bekräftas att årsredovisningen med förbehåll för vissa oväsentliga begränsningar (8) är fullständig och tillförlitlig. 1.8 Revisionsrättens granskning av årsredovisningen för budgetåret 2010 visade att den inte innehöll väsentliga felaktigheter (se dock punkterna 1.26–1.37 och informationen om uppföljningen av tidigare års iakttagelser om räkenskapernas tillförlitlighet i bilaga 1.2 ). Transaktionernas korrekthet Sammanfattning av de särskilda bedömningarna inom ramen för revisionsförklaringen 1.9 Revisionsrätten gör särskilda bedömningar av inkomsterna i kapitel 2 och av grupper av politikområden i den verksamhetsbaserade budgeten i kapitlen 3–7 (se tabell 1.1 ). I varje särskild bedömning finns en inledning, granskningsresultat och slutsatser om transaktionernas korrekthet, systemens ändamålsenlighet och tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden samt en redovisning av kommissionens svar på revisionsrättens tidigare rekommendationer. 1.10 För 2010 består verksamhetsområdet forskning och annan inre politik som presenteras i kapitel 6 av politik-/verksamhetsområden som i årsrapporten för 2009 ingick i andra särskilda bedömningar (9). Tabell 1.1 – Betalningar 2010 per kapitel i årsrapporten (miljoner euro) Avsnitt (avs.) och avdelningar (avd.) (43) enligt 2010 års kontoplan fördelade per kapitel i revisionsrättens årsrapport Gjorda betalningar 2010 (44) Kapitel i årsrapporten Jordbruk och naturresurser 56 841 Jordbruk och landsbygdens utveckling (avd. 05) Miljö (avd. 07) Havsfrågor och fiske (avd. 11) Hälsa och konsumentskydd (avd. 17) Sammanhållning, energi och transport 40 630 Sysselsättning och socialpolitik (avd. 04) Energi och transport (avd. 06) Regionalpolitik (avd. 13) Bistånd till tredjeland, utvecklingssamarbete och utvidgning 6 543 Yttre förbindelser (avd. 19) Utvecklingssamarbete och förbindelser med AVS-länderna (avd. 21) Utvidgning (avd. 22) Humanitärt bistånd (avd. 23) Forskning och annan inre politik 8 953 Ekonomi och finans (avd. 01) Näringsliv (avd. 02) Konkurrens (avd. 03) Forskning (avd. 08) Informationssamhället och medier (avd.09) Direkt forskning (avd.10) Den inre marknaden (avd.12) Utbildning och kultur (avd. 15) Kommunikation (avd.16) Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (avd. 18) Handel (avd. 20) Administrativa och andra utgifter 9 264 Parlamentet (avs. I) Rådet (avs. II) Kommissionen (avs. III) Domstolen (avs. IV) Revisionsrätten (avs. V) Ekonomiska och sociala kommittén (avs. VI) Regionkommittén (avs. VII) Europeiska ombudsmannen (avs. VIII) Europeiska datatillsynsmannen (avs. IX) Totalsumma 122 231 1.11 Revisionsrätten drar slutsatsen att inkomsterna (127 795 miljoner euro) (10) och betalningarna inom verksamhetsområdet administrativa och andra utgifter (9 264 miljoner euro) inte innehöll några väsentliga fel och att systemen för övervakning och kontroll var ändamålsenliga (se tabell 1.2 och punkterna 2.41–2.42 och 7.33–7.34). Åtagandena inom alla verksamhetsområden innehöll inte heller några väsentliga fel. 1.12 Revisionsrätten drar slutsatsen att verksamhetsområdet forskning och annan inre politik (8 953 miljoner euro) inte innehöll några väsentliga fel och att systemen för övervakning och kontroll var delvis ändamålsenliga när det gällde att garantera att betalningarna var korrekta. De mellanliggande betalningarna och slutbetalningarna inom ramprogrammen för forskning innehöll dock väsentliga fel (se tabell 1.2 och punkterna 6.48–6.49). Revisionsrätten drar även slutsatsen att verksamhetsområdet bistånd till tredjeland, utvecklingssamarbete och utvidgning (6 543 miljoner euro) inte innehöll några väsentliga fel och att systemen för övervakning och kontroll var delvis ändamålsenliga när det gällde att garantera betalningarnas korrekthet. De mellanliggande betalningarna och slutbetalningarna inom detta verksamhetsområde innehöll dock väsentliga fel (se tabell 1.2 och punkterna 5.35–5.36). 1.13 Revisionsrätten drar slutsatsen att verksamhetsområdena jordbruk och naturresurser (55 990 miljoner euro i utbetalda utgiftsersättningar) och sammanhållning, energi och transport (37 556 miljoner euro i utbetalda utgiftsersättningar) innehöll väsentliga fel. De direkta betalningarna till jordbrukare som omfattas av IACS (11) innehöll dock inte några väsentliga fel. Revisionsrätten drar också slutsatsen att de granskade systemen för övervakning och kontroll inom verksamhetsområdet jordbruk och naturresurser var delvis ändamålsenliga. Vidare drar revisionsrätten slutsatsen att revisionsmyndigheterna överlag på ett delvis ändamålsenligt sätt garanterade transaktionernas korrekthet inom verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport (se tabell 1.2 och punkterna 3.55–3.56 och 4.47–4.48). 1.13 Revisionsrättens slutsats när det gäller jordbruk och naturresurser bekräftar den tydliga trenden att felprocenten under de senaste åren med all sannolikhet ligger nära väsentlighetsgränsen på 2 %. Kommissionen noterar dessutom att när det gäller utgifterna inom Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ), vilka under 2010 uppgick till 77 % av de totala utgifterna inom detta kapitel, ligger det troligaste felet långt under väsentlighetsgränsen och att felet när det gäller direktstöd som täcks av det integrerade administrations- och kontrollsystemet är ännu lägre. Risken för EU:s budget täcks tillräckligt genom förfarandet för kontroll av överensstämmelse. Se även svaret på punkt 3.17. Kommissionen anser att det integrerade administrations- och kontrollsystemet i allmänhet är ändamålsenligt för att begränsa riskerna för fel eller oriktiga utgifter. När det gäller landsbygdsutveckling anser kommissionen att systemen för övervakning och kontroll hela tiden förbättras. Inom området sammanhållning noterar kommissionen att felprocenten för andra året i rad ligger betydligt under den som revisionsrätten rapporterade under perioden 2006–2008. Kommissionen anser att denna positiva utveckling återspeglar de förbättrade kontrollbestämmelserna för programperioden 2007–2013 och 2008 års handlingsplan (se även svaret på punkt 4.24). 1.14 Revisionsrätten drar slutsatsen att betalningarna totalt sett innehöll väsentliga fel och att systemen för övervakning och kontroll när det gäller betalningar generellt sett var delvis ändamålsenliga (se tabell 1.2 ). Tabell 1.2 – Sammanfattning av resultatet för 2010 när det gäller transaktionernas korrekthet Verksamhetsområde Betalningar (miljoner euro) Mest sannolika fel (%) Konfidensintervall (%) Felfrekvens (45) (%) Bedömning av övervaknings- och kontrollsystem (46) Lägsta sannolika fel (LSF) Högsta sannolika fel (HSF) Jordbruk och naturresurser 55 990 (47) 2,3 0,8 3,8 37 Delvis ändamålsenligt Sammanhållning, energi och transport 37 556 (48) 7,7 4,7 10,7 49 Delvis ändamålsenligt Bistånd till tredjeland, utvecklingssamarbete och utvidgning 6 543 1,7 0,1 3,3 23 Delvis ändamålsenligt Forskning och annan inre politik 8 953 1,4 0,6 2,1 39 Delvis ändamålsenligt Administrativa och andra utgifter 9 264 0,4 0,0 1,1 7 Ändamålsenligt Totalt granskad population 118 306 (49) 3,7 2,6 4,8 36 Delvis ändamålsenligt Inkomster 127 795 0,0 e.t. e.t. e.t. Ändamålsenligt Jämförelse med tidigare års resultat 1.15 Resultatet av revisionsrättens revision för 2010 visar på en ökning av den uppskattade mest sannolika felprocenten när det gäller betalningar inom verksamhetsområdet sammanhållning, energi och transport (12) jämfört med verksamhetsområdet sammanhållning 2009 (13). Den mest sannolika felprocenten när det gäller betalningar inom de övriga verksamhetsområdena låg enligt revisionsrättens uppskattning kvar på ungefär samma nivå som tidigare. 1.15–1.16 Under åren har felprocenten i de flesta fall antingen varit stabil eller sjunkit. När det gäller 2010 har emellertid framsteg inom en rad områden inte kompenserat för en måttlig ökning av sammanhållningen, vilket har resulterat i en liten övergripande ökning av budgeten som helhet. Beträffande sammanhållningen noterar kommissionen att den mest sannolika felprocenten för 2010 ligger betydligt under de nivåer som rapporterades under budgetåren 2006–2008. Den lägsta sannolika felprocenten 2010, dvs. 4,7 %, kan med fördel jämföras med 11 % under 2008. 1.16 Sammantaget innebär detta en ökning av den mest sannolika felprocenten totalt enligt revisionsrättens uppskattning från 3,3 % 2009 till 3,7 % 2010 (se diagram 1.1 ) (14). Revisionsrättens konstaterade att ungefär en tredjedel av de granskade transaktionerna innehöll fel (2009: en fjärdedel av det totala antalet transaktioner). Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden Generaldirektörernas årliga verksamhetsrapporter och förklaringar 1.17 Varje generaldirektör rapporterar årligen om utförandet av sina arbetsuppgifter i en verksamhetsrapport. Rapporten innehåller en förklaring om bland annat i vilken utsträckning resurserna har använts för avsett syfte och kontrollförfarandena garanterar transaktionernas laglighet och korrekthet. 1.18 Alla generaldirektörer förklarade att de ovannämnda kraven uppfylldes. Tretton generaldirektorat eller avdelningar lämnade en eller flera reservationer (15), varav de flesta gällde brister i de underliggande transaktionernas korrekthet (se bilagorna x.3 i kapitlen 2–7). 1.19 Generaldirektörerna lämnar reservationer i sina revisionsförklaringar på grundval av en bedömning av väsentligheten i de brister och/eller iakttagelser som gäller centrala beståndsdelar i de årliga verksamhetsrapporterna. En del av denna bedömning som har fått större betydelse särskilt under 2010 är beräkningen av kvarstående risk eller kvarstående felprocent – i allmänhet en bedömning av kontrollmekanismernas effekt på felprocenten på flerårig basis – som man jämför med väsentlighetsgränsen på 2 % för att avgöra om det krävs en reservation. 1.19–1.20 Kommissionens standardförfarande innebär att restbeloppet som riskeras beräknas som en andel av relevant verksamhetsbaserad budgetering (ABB). Denna jämförs med väsentlighetsgränsen på 2 % för att fastställa huruvida en reservation krävs. Kommissionen betonar dessutom att beräkning av en kvarstående felprocent endast är en av de metoder som delegerade utanordnare har tillgång till för att bedöma hur stort belopp som riskeras. Eftersom förvaltnings- och kontrollsystem varierar stort mellan de olika verksamhetsområdena har kommissionens enheter olika metoder för att ta hänsyn till och beräkna kvarstående felprocent. Kommissionen medger att den befintliga vägledningen kanske inte är tillräckligt detaljerad för att trygga en konsekvent användning av terminologi och kriterier inom alla enheter. Kommissionen har infört ett förfarande för expertutvärdering för att se till att de olika generaldirektoraten inrättar liknande program konsekvent. Vägledningen måste medge den delegerade utanordnaren ett visst utrymme för bedömning i varje enskilt fall. Kvantifieringen av risker i de årliga verksamhetsrapporterna är avsedd att ge en indikation om belopp som står på spel och bedöma eventuella finansiella korrigeringar av betalningarna under referensåret. Generaldirektören har emellertid också andra verktyg till sitt förfogande för att skydda EU:s medel, exempelvis avbrytande och inställande av betalningar samt finansiella korrigeringar. Kvantifiering av risker i den årliga verksamhetsrapporten fyller inte samma funktion som den felprocent som fastställts av revisionsrätten, och kommissionen anser därför att de varken kan eller bör jämföras. Generaldirektören kan bedöma huruvida det finns ”riskreducerande åtgärder” som begränsar risken. Inom sammanhållning utgör befintliga rättsliga krav definitivt riskreducerande åtgärder och bedömningen av 2010 års exponering för risk bör beakta dessa kompletterande kontrollmekanismer, som kan gå betydligt längre än referensåret för revisionsrättens revision (årlig revision av de nationella revisionsmyndigheterna, kompletterande revisioner av generaldirektoratet för regionalpolitik (GD REGIO) och generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering (EMPL) samt slutrevisioner när programmen avslutas). 1.20 De gällande instruktionerna för årliga verksamhetsrapporter från generalsekretariatet och generaldirektoratet för budget ger ingen vägledning om hur man uppskattar kvarstående risk eller kvarstående felprocent. Därför tillämpar de berörda generaldirektoraten detta begrepp på olika sätt (t.ex. att förväntade återvinningar utan någon koppling till faktiska belopp räknas in i förväg, att fel upp till 5 % inte kvantifieras för vissa program med hänsyn till den gräns för att hålla inne belopp som anges i förordningen (16) och att negativa revisionsresultat inte tas upp för nystartade revisionsprogram med begränsad revisionstäckning). Uttalande från kommissionens internrevisor 1.21 Kommissionens internrevisor har utfärdat sitt första övergripande uttalande (17) om kommissionens kontroller. Uttalandet baseras framför allt på den säkerhet som lämnas i de årliga verksamhetsrapporterna och på det arbete som har utförts av kommissionens internrevisionstjänst och de olika generaldirektoratens internrevisionsfunktioner under 2008–2010. 1.22 Det övergripande uttalandet begränsas till kommissionens egen ram för intern kontroll. Mer än 90 % av alla fel påträffas dock utanför kommissionen på stödmottagarnivå. Kommissionens internrevisor bedömer att ramen som helhet är tillfredsställande. Revisionsrätten konstaterar dock att de befintliga systemen för övervakning och kontroll inte förhindrar eller hittar och korrigerar fel i en sådan utsträckning att de transaktioner som ligger till grund för budgeten som helhet är lagliga och korrekta. 1.22 Internrevisorns yttrande innefattar de kontrollsystem som kommissionen inrättar för att hantera felprocent när det gäller stödmottagare. Vid granskning av kommissionens kontrollsystem försöker kommissionens internrevisor försäkra sig om att varje enhet har inrättat en kontrollstrategi där kostnaderna för kontroll står i proportion till riskerna för fel i de underliggande transaktionerna, och som ändamålsenligt kan förhindra fel i stödmottagarnas anspråk och återvinna otillbörligt utbetalda belopp när fel faktiskt uppstår. Kommissionens sammanfattande rapport 1.23 I inledningen till den sammanfattande rapporten (18) står det att kommissionen genom att anta rapporten tar på sig det politiska ansvaret (19) för det operativa genomförandet av budgeten genom sin högsta ledning. Kommissionen konstaterar att generaldirektörerna har lyckats korrigera bristerna i 25 % av de reservationer som lämnades 2009. Kommissionen anser att förbättringarna bland annat inbegriper bättre efterlevnad av reglerna för stödberättigande när det gäller de utgifter som stödmottagarnas redovisar. 1.24 Kommissionen är dock medveten om att ytterligare förbättringar krävs på vissa områden, särskilt delad förvaltning, och föreslår bland annat följande åtgärder: 1.24 — Omarbetning av budgetförordningen och sektorsförordningar för perioden efter 2013 för att förbättra finansieringssystemens utformning, minska risken för fel, minska den administrativa bördan för stödmottagare och andra berörda parter och minska kostnaderna för kontroller. — Se svaret på punkt 1.37. — Strikt utövande av kommissionens övervakande roll och tillämpning systematiskt och i rätt tid av avbrytande av betalningar, förfaranden för inställande av betalningar och finansiella korrigeringar alltid när allvarliga kontrollbrister upptäcks. — Kommissionen och dess enheter utövade sin övervakande roll genom att avbryta 63 betalningsfrister (49 Eruf och 14 ESF) och anta ett beslut om inställande av utbetalningar för det operativa programmet 2007–2013 samt 5 beslut om inställande (ESF) för det operativa programmet 2000–2006, där allvarliga brister eller oriktigheter har upptäckts, till dess att medlemsstaterna genomfört nödvändiga korrigerande åtgärder. Kommissionen fortsätter denna strikta politik under 2011 genom att besluta om 52 avbrutna betalningsfrister (40 för Eruf och 12 för ESF) under årets första halvår. — Ökade insatser på sammanhållningsområdet för att hantera den stora ökningen jämfört med 2009 av felprocenten och mängden felaktiga betalningar som orsakats av att antalet transaktioner och de redovisade utgifterna har ökat. — En modernisering av EU:s bestämmelser för offentlig upphandling som är en viktig källa till fel, särskilt inom sammanhållningsområdet (20). — Ytterligare förbättringar av de årliga verksamhetsrapporternas läsbarhet och jämförbarhet. 1.25 Kommissionen noterade i sin sammanfattande rapport rapporterna från ledningen ”i vilka det bekräftades för kollegiet att den styrning och interna kontroll som finns på avdelningarna har genomförts och att dessa ger en rimlig försäkran på dess förmåga att uppnå sina målsättningar” (21). Revisionsrätten vill dock betona att den tidigare identifierat följande problem (22) som ännu är olösta: 1.25 — På flera områden borde reservationerna vara mer långtgående eller omfattande (se punkterna 1.20, 3.52–3.54, 4.45–4.46, 5.31–5.34 och 6.46–6.47 samt bilagorna x.3 till kapitlen 2–7). — Kommissionen anser att omfattningen eller nivån på reservationerna är lämplig (se svaren på punkterna 1.19–1.20, 3.52 till 3.54, 4.46 och 5.33 till 5.34). — Uppgifterna från medlemsstater om återvinningar eller tillbakadraganden är fortfarande ofullständiga eller har ännu inte granskats och/eller godkänts av kommissionen (se punkt 3 i bilaga 1.2 ). — Information om återbetalningar finns i not 6 till räkenskaperna. När det gäller sammanhållning kontrollerar kommissionen för programperioden 2000–2006 att den information som lämnats för avslutande av program är fullständig och tillförlitlig. För programperioden 2007–2013 genomför kommissionen en särskild undersökning i samband med revisionen om medlemsstaternas system för återbetalningar, för att förvissa sig om kvaliteten på de uppgifter om återbetalningar och tillbakadraganden som lämnas i årsredovisningen. De första resultaten av denna revision kommer sannolikt att beaktas i den årliga verksamhetsrapporten för 2011. — Skillnaden mellan finansiella korrigeringsmekanismer och återvinningar (finansiella korrigeringar är en följd av brister som påträffats i systemen för övervakning och kontroll medan återvinningar gäller felaktiga betalningar) och deras inverkan (finansiella korrigeringar belastar skattebetalarna medan återvinningar betalas av de enskilda stödmottagarna) beaktas fortfarande inte tillräckligt (se punkt 3 i bilaga 1.2 ). — Kommissionen rapporterar i sina räkenskaper inom EU:s budget och anser att återbetalningar är avgörande för att skydda EU:s budget. Kommissionen inser att revisionsrättens hänvisning till återbetalningar gäller stödmottagarna i medlemsstaterna och kräver att den redovisade informationen ska hänvisa till dessa återbetalningar. Inom områden med delad förvaltning ligger ansvaret för detta hos medlemsstaterna, vilket också förklaras i kommissionens svar på punkt 1.39 i revisionsrättens årsrapport för 2009. Så snart en medlemsstat har ersatt felaktigt utbetalda medel (genom ändamålsenlig återbetalning eller kvittning) anser kommissionen att EU:s budget är skyddad. Medlemsstaterna är emellertid skyldiga att återbetala felaktigt utbetalda medel så snart det är möjligt och lämpligt. EFFEKTEN AV EN ÖKAD ANVÄNDNING AV FÖRHANDSFINANSIERING 1.26 En stor del av de betalningar kommissionen gör är finansiering i förskott för kostnader som utomstående organ kommer att ha vid ett senare datum. När dessa betalningar korrekt identifieras som förhandsfinansiering behandlas de inte i EU:s räkenskaper som slutgiltiga utgifter när betalningen görs. I stället bokförs de som tillgångar i balansräkningen tills underlag lämnas in för uppkomna kostnader (eller, mer sällan, för avslutande av den finansierade aktiviteten). Utifrån detta bokför kommissionen kostnaderna i resultaträkningen och bokar bort posten i balansräkningen. 1.27 Om förskott tas upp i räkenskaperna som slutgiltiga utgifter finns det ingenting i bokföringen som visar att bevis måste läggas fram för den slutliga användningen av medlen. Detta ökar risken för att användningen av medel inte styrks och att oriktigheter inte upptäcks eller upptäcks först långt senare. Därmed kan det bli svårare att återvinna felaktigt utbetalda belopp. 1.27 Kommissionens redovisningsavdelningar fortsätter sitt arbete med att klargöra frågor i anslutning till godkännande och reglering av förhandsfinansiering (se även svaret på punkt 1.37). Trots värdet av den princip som anges i den andra delen av revisionsrättens kommentar bör det noteras att det i den rättsliga grunden, exempelvis när det gäller finansieringstekniska instrument, endast ingår en kontroll av stödberättigande för de utgifter som uppstått vid programmets avslutande, eller i slutet av programperioden (det som inträffar först). Oavsett hur kommissionens kontantutbetalningar till medlemsstaterna behandlas i bokföringen kommer därför eventuella oegentligheter att upptäckas först på detta stadium. Stor ökning av förhandsfinansieringen mellan 2005 och 2010 1.28 Det bokförda bruttovärdet av den ackumulerade förhandsfinansieringen har mer än fördubblats under de senaste sex åren (från 39 miljarder till 84 miljarder euro, se första raden i tabell 1.3 ). Kommissionen beräknar också vid periodavgränsningen (23) de utgifter stödmottagarna har haft i slutet av året för vilka betalningsansökningar ännu inte har mottagits. Dessa upplupna kostnader (se andra raden i tabell 1.3 ) dras av från bruttobeloppet för den aktuella utestående förhandsfinansieringen. Det nettobelopp för förhandsfinansiering i balansräkningen som man då får fram (se tredje raden i tabell 1.3 ) har också ökat betydligt, men inte lika snabbt (från 29 miljarder till 49 miljarder euro). 1.28 Kommissionen övervakar situationen när det gäller de stigande beloppen för förhandsfinansiering. En stor del av ökningen förklaras av överflyttningen till en ny programperiod (2007–2013) och den förhandsfinansiering som betalats ut enligt lagstiftningen om delad förvaltning. Kommissionens redovisningsavdelningar fortsätter ändå att tillsammans med de operativa generaldirektoraten arbeta för att hålla öppna belopp för förhandsfinansiering så låga som möjligt, även om detta arbete ofta kan strida mot den underliggande lagstiftningen. Tabell 1.3 – Utvecklingen av förhandsfinansiering (50) och tillhörande upplupna kostnader mellan 2005 och 2010 (i miljoner euro) 31.12.2005 31.12.2006 31.12.2007 31.12.2008 31.12.2009 31.12.2010 Skillnad mellan 2005 och 2010 Belopp i % Total förhandsfinansiering brutto (före periodavgränsning) 38 854 43 129 55 099 73 754 84 761 84 387 45 533 117 % Upplupna kostnader 9 489 12 649 20 501 34 469 35 934 34 966 25 477 268 % Total förhandsfinansiering netto (efter periodavgränsning) 29 365 30 480 34 598 39 285 48 827 49 421 20 056 68 % Felaktiga eller ofullständiga uppgifter om förhandsfinansiering Förhandsfinansiering regleras inte 1.29 Vid regleringen av förhandsfinansiering krävs sannolikt alltid ett visst mått av uppskattning, men flera generaldirektorat inom inre politik och yttre åtgärder fortsätter att bokföra uppskattningar i räkenskaperna även när de har godkänt kostnadsredovisningar som en tillfredsställande grund för ytterligare utbetalningar till stödmottagaren (24). Användningen av uppskattningar för upplupna kostnader har ökat betydligt med tiden, från mindre än en fjärdedel av förskottsbeloppet 2005 till nästan hälften 2010 (se andra raden i tabell 1.3 ). Revisionsrätten har uttryckt oro över den ökade användningen av denna metod (25). 1.29 Kommissionen förstår revisionsrättens oro på detta område och har gjort ansträngningar för att åtgärda frågan. I samband med den nuvarande översynen av budgetförordningen har kommissionen föreslagit att den regelbundna regleringen av förhandsfinansiering ska göras obligatorisk. På grund av risken för fel i ej bestyrkta och/eller oreviderade sammanställningar över utgifter är ett antal delegerade utanordnare ovilliga att göra utbetalningar på grundval av dessa sammanställningar. De använder då ej bestyrkta och/eller oreviderade sammanställningar över utgifter som ett tecken på att den åtgärd som erhållit stöd har varit framgångsrik och betalar ytterligare förhandsfinansiering för att säkra ett kontinuerligt flöde av medel till stödprojekten. Regleringen skjuts därför upp till dess att projektet är avslutat. Det bör nämnas att både kommissionen och stödmottagare/uppdragstagare (särskilt när det gäller inre politik och bistånd till tredje land) kommer att drabbas av administrativa arbetsbördor när regelbundna regleringar av förhandsfinansiering blir effektivare. Ofullständig bokföring av förhandsfinansiering 1.30 Sedan 2009 har det skett en betydande ökning av betalningar, framför allt inom finansieringstekniska instrument, där man räknar med att underlag till kostnader och/eller aktiviteter inte lämnas förrän senare. Revisionen visade att kommissionen i ett betydande antal fall vid bokföring av betalningar inte från början har bokfört motsvarande tillgångspost. Räkenskaperna gav därmed i strid med principen om ”innebörd framför form” (26) intryck av att mottagarna har lämnat fullständiga underlag för användningen av medlen, vilket i praktiken inte var fallet. 1.30 Frågan togs upp första gången i början av 2011. Den rättsliga ramen för delad förvaltning kräver inte att de belopp som betalas ut som förskott ska krävas från kommissionen i en separat kostnadsredovisning och inte heller att någon specifik periodisk redovisning sker av hur slutanvändaren har använt dem. Se även svaren på punkt 1.31 och 1.32. Finansieringstekniska instrument 1.31 Bidrag till finansieringstekniska instrument är den enskilt viktigaste delen av detta problem. Tillämpliga förordningar på områdena sammanhållning och landsbygdsutveckling (27) föreskriver att betalningar från operativa program som är avsedda att inrätta eller bidra till fonder för genomförande av finansieringstekniska instrument ska tas upp i kostnadsredovisningarna. Kommissionen har anammat praxisen att bokföra hela det belopp som medlemsstaterna redovisar som kostnader i resultaträkningen som om de utgjorde definitiva regleringar av ersättningsanspråk. 1.31 I avsaknad av information om betalningar till finansieringstekniska instrument som ännu inte krävs av medlemsstaterna i den tillämpliga rättsliga grunden hade kommissionen inledningsvis inget annat val än att betrakta dessa betalningar som utgifter. På grundval av den information kommissionen begärde och erhöll från medlemsstaterna i juni 2011 har kommissionen behandlat betalningar till finansieringstekniska instrument som tillgångar i 2010 års redovisning inklusive de jämförande siffrorna för 2009. Se noterna 2.5, 2.9, 2.10 och 3.4 till den konsoliderade redovisningen där alla detaljer anges. Se även svaret på punkt 1.32. 1.32 Myndigheterna i medlemsstaterna är dock enligt sektorsförordningarna enbart skyldiga att presentera en slutredovisning av hur de används i form av lån, garantier eller riskkapitalinvesteringar till slutmottagare i ett senare skede (normalt sett i slutet av programperioden). Därför hade kommissionen 2010 inte någon fullständig information om vilka belopp som faktiskt använts inom de finansieringstekniska instrumenten, och det var först sedan detta problem uppdagades i början av 2011 som den kunde samla in den nödvändiga informationen från medlemsstaterna. Som ett resultat av detta bokfördes inte ungefär 4,8 miljarder euro som förhandsfinansiering i balansräkningen i den preliminära årsredovisningen för 2010 (28). 1.32 Det bör noteras att den information som begärdes och erhölls från medlemsstaterna inte gäller de belopp som faktiskt använts av de finansieringstekniska instrumenten utan de belopp som betalats till instrumenten. Med beaktande av lönsamhetskriteriet gjorde kommissionen en uppskattning av de outnyttjade beloppen linjärt och omklassificerade dem som tillgångar. Tillgångarna på totalt 4,8 miljarder euro kommer att vara fullt avskrivna i slutet av 2015 genom tillämpning av den nuvarande rättsliga grunden. Se även svaret på punkt 4.32. Andra stödordningar 1.33 Det finns även ett antal andra stödordningar som gör det möjligt att betala ut kontanter i förskott till stödmottagare innan de lämnar sina slutliga kostnadsredovisningar. I praktiken behandlas även dessa som om de vore slutliga utgifter. Därför bokförs och redovisas de inte i balansräkningen. Det är svårt för kommissionen att kvantifiera det belopp som det handlar om. 1.33 I likhet med ovannämnda finansieringstekniska instrument förutses i den rättsliga grunden när det gäller stödordningar inte heller någon specifik redovisning av de utbetalda beloppen och hur de använts. Kommissionen har hittills indikationer på att förskotten enligt stödordningar betalas under en kortare period än enligt de finansieringstekniska instrumenten. Den ordinarie verksamheten och den försenade deklarationen av den utgift som faktiskt uppstått gör det svårt att kvantifiera den finansiella inverkan av dessa förskott. Se även svaret på punkt 1.36. Kommissionens åtgärder 1.34 Kommissionen har försökt inhämta tillräcklig information för sina slutliga räkenskaper. Enligt den information som medlemsstaterna lämnade i juni 2011 uppgår EU:s bidrag till de finansieringstekniska instrumenten till 6,4 miljarder euro. Utifrån en uppskattning av de belopp som inte användes av finansieringstekniska instrument per den 31 december 2010 var den viktigaste justeringen som behövde göras en omklassificering från kostnader till tillgångar i 2009 och 2010 års räkenskaper (se anmärkningarna 2.5, 2.9, 2.10 och 3.4 till årsredovisningen för 2010 där justeringarna förklaras). Slutsatser och rekommendationer 1.35 Kommissionen har korrigerat väsentliga problem med fullständighet avseende förhandsfinansiering genom periodavgränsningsbokningar och justeringar (se punkt 1.34). Bristen på aktuell information om vilka EU-medel som faktiskt utnyttjas av medlemsstaterna innebär dock att räkenskapsinformationens användbarhet för ledningen, framför allt för kommissionen när den utövar sitt ansvar för genomförandet av budgeten, minskar betydligt. 1.35 Kommissionen vill betona mängden och betydelsen av den information som samlats in om de bidrag som betalats till de finansieringstekniska instrumenten. Den är ett viktigt steg i riktning mot mer exakt redovisningsinformation. 1.36 Kommissionen måste vidta ytterligare åtgärder för att se till att den information som krävs finns tillgänglig, att transaktioner behandlas konsekvent i räkenskaperna och att alla generaldirektorat har fullständiga, riktiga och uppdaterade räkenskaper. 1.36 Behandlingen i bokföringen var konsekvent i de fyra generaldirektorat som tillämpar delad förvaltning och genomfördes i enlighet med den rättsliga grunden. På detta stadium skulle det inte heller vara möjligt att ändra behandlingen av kostnadsredovisningen från medlemsstaterna. Kommissionen kommer i stället att fortsätta att uppskatta outnyttjade belopp vid årets slut och göra nödvändiga redovisningsjusteringar. Kostnadseffektiviteten behöver beaktas eftersom kommissionen måste undvika att redovisningen av förskott som krävs från stödmottagarna blir extremt komplicerad och resurskrävande för alla berörda parter. Kommissionen har redan föreslagit en lämplig ändring av nuvarande sektorsvisa rättsliga grund i förordningen om strukturfonderna. Kommissionen kommer även att införa lämpliga bestämmelser i förslagen till framtida rättsliga grunder. 1.37 Den ökade användningen av förhandsfinansiering i EU-budgeten och av nya typer av finansieringstekniska instrument gör att kommissionen snarast bör se över den redovisningsregel som gäller detta så att den ger lämplig vägledning om bokföring och reglering av förhandsfinansiering. Samtidigt bör även övervakningen förbättras (29). 1.37 Kommissionen betonar att en distinktion bör göras mellan förhandsfinansiering inom bistånd till tredje land och inre politik och förskottsbetalningar inom delad förvaltning, särskilt när det gäller finansieringstekniska instrument. Kommissionen betonar även att om reglering av förskottsbetalning tas upp innan den slutliga betalningen sker är det inte enbart en fråga om vägledning när det gäller redovisning. I praktiken innebär det att mellanliggande kostnadsredovisning utbetalas där graden av överensstämmelse med komplicerade regler för stödberättigande först måste kontrolleras. Det kan inte ske utan en avsevärd ökning av den administrativa arbetsbördan både för stödmottagarna och för kommissionens enheter. Det skulle dessutom kräva förändringar i budgetförordningen och i den sektorsvisa lagstiftning som för närvarande medger successiv förhandsfinansiering baserad på framsteg i de åtgärder som erhåller stöd. Kommissionen har redan i översikten av den aktuella artikeln i budgetförordningen föreslagit att regelbunden reglering av förhandsfinansiering ska bli obligatorisk. Avslutningsvis vill kommissionen påpeka att dess redovisningsavdelningar har tillhandahållit vägledning och utbildning samt arrangerat workshops om förhandsfinansiering under 2010 och 2011 och detta kommer att fortsätta. BUDGETFÖRVALTNING 1.38 I detta avsnitt sammanfattas genomförandet av EU:s allmänna budget under 2010. Budgetanslag för åtaganden och för betalningar 1.39 De totala disponibla anslagen 2010, inklusive anslag som förts över från föregående budgetår (30), inkomster som avsatts för särskilda ändamål (31) och ändringsbudgetar (32), uppgick till 147,3 miljarder euro för åtaganden och 130,5 miljarder euro för betalningar, en ökning med 0,9 % respektive 4,8 % jämfört med de totala disponibla anslagen för 2009 (se diagrammen III och IV i bilagan till denna årsrapport). 1.40 Åtagandebemyndigandena för året låg 0,6 miljarder euro över budgetramens tak på grund av att man använde medel för vilka detta är tillåtet (33). De totala betalningsbemyndigandena låg 11,4 miljarder euro under taket. Graden av utnyttjande av budgetanslag 1.41 Kommissionen producerar en rad dokument med bland annat följande information om genomförandet av Europeiska unionens budget (34): 1.41 — Budgetöverskottet i slutet av 2010 var 4,5 miljarder euro (2009: 2,3 miljarder euro). — Utnyttjandegraden 2010 för åtaganden och betalningar var 99 respektive 97 %. — 3,3 miljarder euro i ackumulerade utestående åtaganden drogs tillbaka 2010 (2009: 1,9 miljarder euro). Ökningen av tillbakadraganden har främst skett inom avdelning 04 – Sysselsättning och socialpolitik (1,4 miljarder euro). — Under 2010 har GD EMPL mottagit de slutliga anspråken för ESF:s programperiod 2000–2006. För program där det totala redovisade beloppet var lägre än den finansiella programplaneringen har GD EMPL återtagit de överskjutande utestående åtagandena. — 1,5 miljarder euro i outnyttjade betalningsbemyndiganden (exklusive inkomster avsatta för särskilda ändamål) (35) fördes över från 2010 till 2011. — För politikområdena jordbruk och landsbygdsutveckling (avdelning 05), sammanhållning (avdelningarna 04 och 13) och fiske och havsfrågor (avdelning 11) var den övergripande utnyttjandegraden för betalningsbemyndiganden 98 %. — Inom politikområdet regionalpolitik var betalningsbemyndigandena högre än planerat (106 % av den ursprungliga budgeten). Detta finansierades genom överföringar på 1,8 miljarder euro främst från avdelningarna 04 (sysselsättning och socialpolitik) och 05 (jordbruk och landsbygdsutveckling), för vilka betalningarna blev mindre än planerat på grund av avbrutna och inställda betalningar för Europeiska socialfonden (88 % utnyttjande), lägre ersättningsanspråk inom landsbygdsutveckling (94 %) eller långsamt avslutande av program (36). — ESF:s fullgörande under 2010 uppgick endast till 88 % på grund av att ett antal betalningar stoppats efter att allvarliga svagheter eller oriktigheter i systemet upptäckts vid revision av vissa program 2000–2006 (inställande av betalningar) och 2007–2013 (avbrytande av betalningar). För några spanska, franska och italienska program under 2000–2006, för vilka betalningsbemyndigandena flyttades fram från 2009 till 2010 och fortfarande var stoppade på detta stadium, kommer de finansiella förfarandena för inställda betalningar och korrigeringar att slås samman med de slutgiltiga betalningarna i samband med förklaringarna om avveckling för 2000–2006 (samtliga fall utom ett). Enligt budgetförordningen kan krediter inte överföras till en annan budgetrubrik och de förblev därför outnyttjade under 2010. 1.42 Under budgetåret 2010 ändrades förordningarna på området (37) så att det skulle bli möjligt med ytterligare förhandsfinansiering till strukturåtgärder under perioden 2007–2013. På grundval av de ändrade förordningarna betalades ytterligare förskott för Europeiska socialfonden på 371 miljoner euro, för Sammanhållningsfonden på 404 miljoner euro och för Europeiska fiskerifonden på 0,8 miljoner euro till de medlemsstater som har drabbats hårdast av den ekonomiska krisen. För jordbruk och landsbygdsutveckling betalades ytterligare förhandsfinansiering på 401 miljoner euro ut till medlemsstater under budgetåret 2010 utan tillfredsställande rättslig grund. Det aktuella beloppet rapporteras som ett fel avseende laglighet och korrekthet i kapitel 3 (38). 1.42 Förskottsbetalningen på 401 miljoner euro för landsbygdsutveckling utgör inte någon felaktig utbetalning till slutlig stödmottagare. Beloppen i fråga håller dessutom på att återvinnas och förfarandet kommer att vara avslutat i slutet av 2011. Utestående budgetåtaganden 1.43 De utestående budgetåtagandena, som motsvarar outnyttjade åtaganden där ännu ingen betalning och/eller inget tillbakadragande har gjorts (39), ökade med 17 miljoner euro (9,7 %) till 194 miljoner euro, framför allt inom de politikområden som finansieras med differentierade anslag (40), och motsvarar värdet av 2,2 års differentierade åtaganden eller 2,8 års differentierade betalningar med 2010 års utnyttjandegrad inom de olika politikområdena. 1.43–1.44 Utestående åtaganden skiljer sig från den ordinarie förvaltningen av fleråriga program och från den övergripande ökningen av nya åtaganden. När det gäller strukturfonderna styrs de utestående åtagandenas omfattning av regeln N + 2/N + 3 som definieras i motsvarande förordningar. Enligt denna regel måste de utestående åtagandenas förväntade nivå motsvara två eller tre års åtaganden. Majoriteten av de aktuella utestående åtagandena är därför ”normala” mot bakgrund av de underliggande reglerna. Budgetmyndigheten informeras dessutom varje år om eventuellt onormala utestående åtaganden. Kommissionen övervakar dessa åtaganden som behöver återtas. 1.44 Större delen av de utestående åtagandena finns inom verksamhetsområdet sammanhållning (se diagram 1.2 ). På detta område uppgick de utestående åtagandena till 128 miljarder euro (41) (cirka 66 % av det totala beloppet), vilket motsvarar 2,6 års åtaganden eller 3,4 års betalningar inom området med 2010 års utnyttjandegrad. Dessa utestående åtaganden gäller till allra största delen (113,2 miljarder euro eller 88 % av det totala beloppet) den innevarande perioden 2007–2013. Detta visar effekten av ansträngningarna att verkställa betalningar av utestående åtaganden före tillämpning av regeln om automatiskt återdragande av åtaganden (n + 2-regeln/n + 3-regeln (42)).

(1) De konsoliderade årsredovisningarna omfattar balansräkningen, resultaträkningen, kassaflödesanalysen, förändringar i nettotillgångarna och en sammanfattning av viktiga redovisningsprinciper och andra förklarande anmärkningar (inbegripet segmentrapportering).

(2) De konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten omfattar de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten och en sammanfattning av budgetprinciper och andra förklarande anmärkningar.

(3) De redovisningsregler som kommissionens räkenskapsförare har antagit härstammar från International Public Sector Accounting Standards (IPSAS, redovisningsstandarder för offentlig sektor) som utfärdas av International Federation of Accountants (IFAC, internationella revisorsförbundet) eller, när sådana inte finns, International Accounting Standards (IAS, internationellt accepterade redovisningsnormer)/International Financial Reporting Standards (IFRS, internationella redovisningsstandarder) som utfärdas av International Accounting Standards Board (IASB, organisation som ger ut internationella redovisningsstandarder). I enlighet med budgetförordningen upprättas de ”konsoliderade årsredovisningarna” för budgetåret 2010 (såsom har skett sedan budgetåret 2005) utifrån dessa redovisningsregler som har antagits av kommissionens räkenskapsförare. Redovisningsreglerna är baserade på principerna för periodiserad redovisning och har anpassats till de särskilda förhållanden som råder inom Europeiska unionen, medan de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten fortsätter att i första hand vara baserade på in- och utbetalningar.

(4) Se EUT C 303, 9.11.2010, s. 10–12.

(5) Från franskans ”Déclaration d’assurance”.

(6) Se artikel 287 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

(7) Enligt rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1081/2010 (EUT L 311, 26.1.2010, s. 9), ska de slutliga redovisningarna överlämnas före den 31 juli året efter utgången av det berörda budgetåret.

(8) Se punkt 1 i bilaga 1.2 .

(9) Forskningsdelen av det tidigare verksamhetsområdet forskning, energi och transport behandlades förut i kapitel 5, det tidigare verksamhetsområdet utbildning och kultur behandlades förut i kapitel 7 och det tidigare verksamhetsområdet ekonomi och finans behandlades förut i kapitel 8 (för närmare uppgifter se punkt 6.1). Energi- och transportdelarna av det gamla verksamhetsområdet forskning, energi och transport behandlas nu i kapitel 4 tillsammans med det gamla verksamhetsområdet sammanhållning.

(10) Se punkterna 2.7–2.13 när det gäller inriktningen på och omfattningen av revisionen av inkomster.

(11) Integrerat administrations- och kontrollsystem.

(12) Se tabell 1.2 i denna årsrapport och bilagorna x.1 när det gäller de olika verksamhetsområdena samt punkterna 4.17–4.19 när det gäller sammanhållning i årsrapporten för 2009.

(13) För 2010 utgör energi och transport 7 % av det konsoliderade verksamhetsområdet (se även fotnot 9).

(14) Se även punkt 1.26 i årsrapporten för 2009.

(15) Det totala antalet reservationer minskade från 20 år 2009 till 17 år 2010. Det bör noteras att generaldirektoratet för energi och transport 2010 delades upp i två generaldirektorat (generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi), och därför fördes reservationen för 2009 över som två reservationer.

(16) Se bilaga 4.3 .

(17) Se punkt 2.3 i meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten – Sammanfattande rapport om kommissionens förvaltning 2010, KOM(2011) 323 slutlig av den 1 juni 2011: ”Kommissionens internrevisionstjänst anser att kommissionen under 2010 har infört styrning, riskförvaltning och interna kontrollförfaranden som är tillräckliga för att ge rimlig säkerhet för att dess ekonomiska målsättningar ska uppnås, med undantag för de ekonomiska förvaltningsområden där generaldirektörerna har utfärdat förbehåll i sina revisionsförklaringar och som kan omfattas av kommentarer när det gäller förvaltningen av risker som avser felaktigheter i de underliggande transaktionerna.”

(18) Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten – Sammanfattande rapport om kommissionens förvaltning 2010, KOM(2011) 323 slutlig av den 1 juni 2011.

(19) I enlighet med artikel 317 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

(20) Se grönboken om en modernisering av EU:s politik för offentlig upphandling (direktiv 2004/18/EG och 2004/17/EG).

(21) Se punkt 2.3 i KOM(2011) 323 slutlig av den 1 juni 2011.

(22) Se punkt 1.31 i revisionsrättens årsrapport för 2009.

(23) Periodavgränsningen ska garantera att både inkomster och utgifter redovisas fullt ut och korrekt i rätt redovisningsperiod.

(24) Se punkt 1.28 första strecksatsen i revisionsrättens årsrapport för 2006, punkt 1.23 andra strecksatsen, punkt 1.24 andra strecksatsen och punkt 1.26 i årsrapporten för 2007, punkt 1.14 i årsrapporten för 2008 och punkt 1.12 i årsrapporten för 2009.

(25) I yttrande nr 6/2010 om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning med budgetförordning för Europeiska unionens allmänna budget uttryckte revisionsrätten sin oro över den mycket stora ökningen av förhandsfinansiering som inte har räknats av och påpekade att detta behöver åtgärdas.

(26) I standard nr 1 i de internationella redovisningsstandarderna för den offentliga sektorn (IPSAS) definieras denna princip så här: om informationen ska ge en rättvisande bild av transaktioner och andra händelser måste dessa redovisas och presenteras i enlighet med ekonomisk innebörd och inte enbart i enlighet med juridisk form. Transaktionernas eller andra händelsers innehåll stämmer inte alltid överens med deras juridiska form (s. 70 i bilaga A till Handbook of International Public Sector Accounting Pronouncements 2011 [handbok med internationella redovisningsuttalanden för den offentliga sektorn] Volym 1). Se även artikel 124 i budgetförordningen.

(27) Se artikel 44 i avsnitt 4 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 210, 31.7.2010, s. 25) och artiklarna 43–46 i avsnitt 8 i kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 (EUT L 371, 27.12.2006, s. 1), när det gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden, artikel 71.5 i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (EUT L 277, 21.10.2005, s. 1) och artiklarna 50–52 i kommissionens förordning (EG) nr 1974/2006 (EUT L 368, 23.12.2006, s. 15) när det gäller Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling.

(28) Beloppet består av långfristig förhandsfinansiering (3 820 miljoner euro) och kortfristig förhandsfinansiering (955 miljoner euro).

(29) Se även punkt 1.43 i årsrapporten för 2008.

(30) De anslag som förts över från 2009 uppgår till 0,3 miljarder euro för åtaganden och 1,8 miljarder euro för betalningar.

(31) Inkomster avsatta för särskilda ändamål uppgick 2010 (se även fotnot 35) till 5,4 miljarder euro för åtaganden och 5,8 miljarder euro för betalningar.

(32) De åtta ändringsbudgetar som antogs 2010 resulterade i att anslagen för åtaganden ökade med totalt 99 miljarder euro och anslagen för betalningar med 19 miljarder euro.

(33) Enligt det interinstitutionella avtalet mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning (EUT C 139, 14.6.2006, s. 1) får vissa åtagandebemyndiganden som tas upp i budgeten, till exempel reserven för katastrofhjälp, Europeiska unionens solidaritetsfond och Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter, överskrida taket.

(34) Närmare uppgifter om budgetgenomförandet för 2010 finns i del II i Europeiska unionens årsredovisning, budgetåret 2010, och i följande dokument från kommissionens generaldirektorat för budget (GD Budget): rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2010 och rapporten om analysen av budgetgenomförandet inom strukturfonderna och Sammanhållningsfonden under 2008 (Report on the Analysis of the budgetary implementation of the Structural and Cohesion Funds in 2008).

(35) Inkomster avsatta för särskilda ändamål omfattar bland annat återbetalningar som kommer från återvinning av belopp som betalats ut felaktigt och som återförs till sin ursprungliga budgetpost, bidrag från Efta-medlemmar för att stärka budgetposter eller inkomster från tredje part då avtal som innebär ett ekonomiskt bidrag till EU-verksamheter har ingåtts.

(36) Rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2010.

(37) Rådets förordning (EG) nr 1198/2006 (EUT L 223, 15.8.2006, s. 1) och förordning (EG) nr 1083/2006.

(38) Se punkterna 3.13, 3.15 och 3.22.

(39) Utestående budgetåtaganden är en direkt följd av systemet med differentierade anslag, eftersom det tar ett antal år att fullfölja utgiftsprogrammen och åtagandena ingås flera år före motsvarande betalningar. Eftersom åtaganden avvecklas när betalningar verkställs leder en situation där åtagandena är betydligt större än betalningarna på lång sikt till att de utestående åtagandena ökar, och denna ökning ackumuleras varje år.

(40) I budgeten skiljer man på två typer av anslag, icke differentierade anslag och differentierade anslag. Icke differentierade anslag används för att finansiera åtgärder av årlig karaktär, t.ex. administrativa utgifter. Differentierade anslag infördes för förvaltningen av fleråriga åtgärder; motsvarande betalningar kan göras under det år då åtagandet gjordes och under kommande år. Differentierade anslag används främst för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden.

(41) Se s. 23 och 36–41 i rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen som åtföljer EU:s årsredovisning för budgetåret 2010 när det gäller sammanhållning.

(42) Enligt n + 2/n + 3-tidsfristen ska alla åtaganden som inte använts eller som inte ingått i någon begäran om betalning vid utgången av det andra/tredje året efter det år då tilldelningen gjordes automatiskt dras tillbaka. Som en del av det tredje förenklingspaketet ändrades n + 2/n + 3-regeln senast för 2007 års åtaganden inom sammanhållning (se förordning (EG) nr 1083/2006, ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 539/2010 [EUT L 158, 24.6.2010, s. 1]). Det hade dock ingen betydande inverkan på utnyttjandegraden för betalningsbemyndiganden.

(43) Budgetavdelningarna 14 och 24-31 i avsnitt III i den allmänna budgeten, som främst gäller administrativa utgifter, redovisas i avsnittet om Europeiska kommissionen i kapitel 7.

(44) Administrativa utgifter har dragits av från verksamhetsområdena och visas separat under egen rubrik; detta leder till differenser i jämförelse med kapitlen 3-6.

(45) Felprocenten är den andel av urvalet som innehåller kvantifierbara och icke kvantifierbara fel.

(46) Systemen klassificeras som ”delvis ändamålsenliga” när vissa kontrollmekanismer har bedömts fungera tillfredsställande, medan andra inte har gjort det. Det betyder att systemen som helhet kanske inte kan begränsa felen i de underliggande transaktionerna till en acceptabel nivå. För utförligare uppgifter se avsnittet ”Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod” i kapitlen 2-7.

(47) Utbetalda utgiftsersättningarr (se punkt 3.16).

(48) Utbetalda utgiftsersättningarr (se punkt 4.23).

(49) Skillnaden mellan betalningarna 2010 (122 231 miljoner euro - se tabell 1.1 ) och det totala beloppet för den granskade populationen när det gäller transaktionernas korrekhet motsvarar förskott som betalats ut inom verksamhetsområdena jordbruk och naturresurser (851 miljoner euro) och sammanhållning, energi och transport transport (3 074 miljoner euro) (se punkterna 3.16 och 4.23).

(50) Förutbetalda kostnader för finansiseringstekniska instrument på 4 775 miljoner euro 2010 och 2 153 miljoner euro 2009 ingår inte (se punkterna 1.31-1.33).

BILAGA 1.1 TILLVÄGAGÅNGSSÄTT OCH METOD FÖR REVISIONEN DEL 1 – Revisionsmetod när det gäller räkenskapernas tillförlitlighet 1. De viktigaste kriterierna vid bedömningen av huruvida den konsoliderade årsredovisningen, som består av de konsoliderade årsredovisningarna och de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten (1), i allt väsentligt ger en rättvisande bild av Europeiska unionens finansiella ställning och av resultatet av transaktioner och kassaflöden vid årets slut är följande: a) Laglighet och korrekthet: årsredovisningen har upprättats i enlighet med reglerna, och budgetanslag finns tillgängliga. b) Fullständighet: alla inkomst- och utgiftstransaktioner och alla tillgångar och skulder (inklusive poster utanför balansräkningen) som hör till perioden har bokförts. c) Transaktionernas faktiska förekomst och tillgångarnas och skuldernas existens: varje inkomst- och utgiftstransaktion motiveras av en händelse som hänför sig till enheten och som hör till perioden; tillgången eller skulden existerar på balansdagen och hör samman med den rapporterande enheten. d) Mätning och värdering: inkomst- och utgiftstransaktionen och tillgången eller skulden har bokförts till lämpligt värde och i enlighet med försiktighetsprincipen. e) Presentation av information: inkomst- och utgiftstransaktionen och tillgången eller skulden redovisas och beskrivs i enlighet med tillämpliga redovisningsregler och tillämplig redovisningspraxis samt öppenhetsprincipen. 2. Revisionen består av följande grundläggande delar: a) Uppdatering av utvärderingen av miljön för redovisningskontroll. b) Kontroll av hur centrala redovisningsrutiner och avslutningsförfarandet vid årets slut fungerar. c) Analytiska kontroller (överensstämmelse och rimlighet) av de viktigaste redovisningsuppgifterna. d) Analyser och avstämningar av konton och/eller saldon. e) Substansgranskning av åtaganden, betalningar och specifika balansposter på grundval av representativa urval. DEL 2 – Revisionsmetod när det gäller transaktionernas korrekthet 3. Den metod som revisionsrätten tillämpar vid granskningen av korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna består av följande: — Direkt granskning av transaktioner inom varje inkomst- eller utgiftsområde (se tabell 1.1 ) för att fastställa i vilken utsträckning de är korrekta. — Bedömning av hur ändamålsenliga systemen för övervakning och kontroll är när det gäller att garantera att transaktionerna är korrekta. 4. Detta kompletteras med bevis som inhämtas genom det arbete som utförts av andra revisorer (vid behov) och en analys av kommissionens skriftliga uttalanden. Hur revisionsrätten granskar transaktioner 5. Den direkta granskningen av transaktioner inom varje särskild bedömning (kapitlen 2–7) grundar sig på ett representativt urval av inbetalningar (när det gäller inkomster) och utbetalningar inom det berörda verksamhetsområdet (2). Denna granskning innebär en statistisk uppskattning av i vilken omfattning transaktionerna i den aktuella populationen är oriktiga. 6. För att fastställa vilka urvalsstorlekar som krävs för ett tillförlitligt resultat, använder revisionsrätten en säkerhetsmodell för revisionen. Denna omfattar en bedömning av risken för att fel uppkommer i transaktioner (inneboende risk) och risken för att systemen inte förebygger eller upptäcker och korrigerar sådana fel (kontrollrisk). 7. Transaktionsgranskningen innebär att man gör en detaljgranskning av varje transaktion i urvalet för att bland annat avgöra om ersättningsanspråket eller betalningen beräknats korrekt och gjorts i enlighet med gällande regler och förordningar. Revisionsrätten väljer ut transaktioner som har bokförts i budgeträkenskaperna och spårar betalningen ned till slutmottagarnivå (t.ex. jordbrukare, utbildningsanordnare eller projektansvarig för utvecklingsbistånd) och granskar regelefterlevnaden på varje nivå. När en transaktion (oavsett nivå) beräknas felaktigt eller inte uppfyller ett rättsligt krav eller en kontraktsbestämmelse, anses den innehålla ett fel. Hur revisionsrätten utvärderar och lägger fram resultaten av transaktionsgranskningen 8. Fel i transaktioner uppkommer av en mängd olika skäl och antar flera olika former beroende på vilken överträdelse det är frågan om och vilken särskild regel eller kontraktsbestämmelse som har överträtts. Fel i enskilda transaktioner påverkar inte alltid det totala belopp som betalas ut. 9. Revisionsrätten klassificerar fel på följande sätt: — Kvantifierbart eller icke kvantifierbart fel, beroende på om det går att mäta hur stor del av det belopp som betalats från EU-budgeten som innehöll fel. — Efter deras karaktär, särskilt avseende stödberättigande (betalning som inte uppfyller reglerna för stödberättigande), inträffande (ersättning av en kostnad som inte kan styrkas) eller riktighet (betalning som beräknats felaktigt). 10. Offentlig upphandling är ett område där revisionsrätten ofta hittar fel. EU:s lagstiftning om offentlig upphandling består i grunden av en rad formella krav. För att garantera att fördragets grundläggande princip om konkurrens följs ska kontrakt offentliggöras och anbud utvärderas enligt särskilda kriterier, och kontrakt får inte på ett konstlat sätt delas upp så att man kommer under tröskelvärdena osv. 11. För revisionen fastställer revisionsrätten ett värde för underlåtenhet att följa de formella kraven. Revisionsrätten a) bedömer ett fel som ”allvarligt” om det motverkar målen med bestämmelserna för offentlig upphandling: sund konkurrens och tilldelning av kontraktet till den bäst lämpade anbudsgivaren (3), b) bedömer att felet vid ”allvarliga” brott mot bestämmelserna för offentlig upphandling påverkar hela värdet av den betalning som avser kontraktet – ett 100-procentigt kvantifierbart fel (4), c) behandlar mindre allvarliga fel som inte påverkar upphandlingsförfarandena som icke kvantifierbara fel (5). Revisionsrättens kvantifiering kan skilja sig från den som kommissionen eller medlemsstaterna tillämpar när de beslutar hur de ska reagera på felaktig tillämpning av bestämmelserna för offentlig upphandling. 12. Revisionsrätten uttrycker felens frekvens genom att redovisa hur stor andel av urvalet som innehåller kvantifierbara och icke kvantifierbara fel. Felprocenten visar hur utbredda felen sannolikt är inom verksamhetsområdet som helhet. Denna information lämnas i bilaga x.1 till kapitlen 2–7, om väsentliga fel har konstaterats. 13. På grundval av de fel som revisionsrätten har kvantifierat uppskattar den med statistiska standardmetoder den mest sannolika felprocenten (MSF) för varje särskild bedömning och för de totala budgetutgifterna. Den mest sannolika felprocenten är det vägda genomsnittet av de felprocentsatser som konstaterats i urvalet (6). Revisionsrätten bedömer även, återigen med statistiska standardmetoder, det intervall inom vilket felprocenten i populationen med 95 % säkerhet ligger för varje särskild bedömning (och för utgifterna totalt). Det är intervallet mellan den lägsta sannolika felprocenten (LSF) och den högsta sannolika felprocenten (HSF) (7) (se illustrationen nedan). 14. Procentandelen skuggad yta under kurvan visar sannolikheten för att den faktiska felprocenten i populationen ligger mellan LSF och HSF. 15. När revisionsrätten planerar sin revision strävar den efter att vidta revisionsåtgärder som innebär att den kan jämföra den uppskattade felprocenten i populationen med en planerad väsentlighetsgräns på 2 %. Vid bedömningen av granskningsresultaten vägleds revisionsrätten av denna väsentlighetsgräns och beaktar felens karaktär, belopp och kontext när den formulerar sitt revisionsuttalande. Hur revisionsrätten bedömer system och rapporterar resultaten 16. Kommissionen och medlemsstater och stödmottagande länder vid delad eller decentraliserad förvaltning inrättar system för övervakning och kontroll som ska hantera budgetriskerna, bland annat risker som gäller transaktionernas korrekthet. Bedömningen av hur ändamålsenliga systemen är när det gäller att garantera korrekthet är därför en central revisionsåtgärd som är särskilt användbar när rekommendationer till förbättringar fastställs. 17. Inom varje verksamhetsområde, även när det gäller inkomster, finns en mängd olika enskilda system. Därför gör revisionsrätten i allmänhet varje år ett urval av system som ska granskas. Resultatet av systembedömningarna presenteras i form av en tabell, kallad ”Resultat av systemgranskningen” i bilaga x.2 till kapitlen 2–7. Systemen bedöms vara antingen ändamålsenliga när det gäller att minska risken för fel i transaktioner, delvis ändamålsenliga (när det finns brister som påverkar den operativa ändamålsenligheten) eller inte ändamålsenliga (när bristerna är omfattande och därmed helt undergräver den operativa ändamålsenligheten). 18. Om revisionsrätten har inhämtat revisionsbevis till stöd för detta gör den dessutom en samlad bedömning av systemen inom verksamhetsområdet (som också finns i bilaga x.2 till kapitlen 2–7) där både bedömningen av utvalda system och resultatet av transaktionsgranskningen beaktas. Hur revisionsrätten bedömer kommissionens skriftliga uttalanden och redovisar resultatet 19. I enlighet med de internationella revisionsstandarderna får revisionsrätten ett skriftligt uttalande från kommissionen som bekräftar att kommissionen har fullgjort sitt ansvar och lämnat all information som kan vara relevant till revisorn. Här ingår en bekräftelse på att kommissionen har lämnat all information om bedömningen av risken för oegentligheter, all information om oegentligheter eller misstänkta oegentligheter som kommissionen känner till och alla fall där regler och förordningar väsentligen åsidosätts. 20. I kapitlen 2–7 behandlas dessutom de årliga verksamhetsrapporterna från relevanta generaldirektorat. I rapporterna redogörs för hur politikmål har uppnåtts och i vilken utsträckning de förvaltnings- och kontrollsystem som har införts garanterar att transaktionerna är korrekta och att resursanvändningen följer principen om sund ekonomisk förvaltning. Alla årliga verksamhetsrapporter innehåller en förklaring från generaldirektören om bland annat i vilken utsträckning resurserna har använts för avsett syfte och kontrollförfarandena garanterar transaktionernas korrekthet (8). 21. Revisionsrätten bedömer de årliga verksamhetsrapporterna och de åtföljande förklaringarna för att fastställa i vilken utsträckning de ger en rättvisande bild av den ekonomiska förvaltningen när det gäller transaktionernas korrekthet. Revisionsrätten rapporterar om resultatet av denna bedömning i avsnittet ”Tillförlitligheten i kommissionens skriftliga uttalanden” i kapitlen 2–7 och – när det gäller viktiga granskningsresultat – med en iakttagelse efter slutsatserna om transaktionernas korrekthet och systemens ändamålsenlighet. Hur revisionsrätten kommer fram till sitt uttalande i revisionsförklaringen 22. Revisionsrätten kommer fram till ett uttalande om korrektheten i de transaktioner som ligger till grund för Europeiska unionens räkenskaper, som den formulerar i revisionsförklaringen, baserat på det revisionsarbete som rapporteras i kapitlen 2–7 i denna rapport, och här ingår bland annat en bedömning av i hur hög grad felen är av avgörande betydelse. En central del är beaktandet av resultatet av granskningen av utgiftstransaktioner. Sammantaget uppgår felprocenten för utgifterna totalt 2010 till 3,7 % enligt revisionsrättens bästa uppskattning. Revisionsrätten bedömer att felprocenten i populationen med 95 % säkerhet ligger mellan 2,6 % och 4,8 %. Den konstaterade felprocenten inom olika verksamhetsområden varierar, såsom beskrivs i kapitlen 3–7. Revisionsrätten bedömde att felen var av avgörande betydelse eftersom de förekommer inom de flesta av utgiftsområdena. Revisionsrätten gör ett övergripande uttalande om åtagandenas korrekthet baserat på ett ytterligare horisontellt urval. Oriktigheter eller oegentligheter 23. En överväldigande majoritet av felen uppstår för att de ofta komplexa bestämmelserna för EU:s utgiftsprogram tillämpas felaktigt eller missförstås. Om revisionsrätten har anledning att misstänka att bedräglig verksamhet har ägt rum rapporterar den om detta till Olaf, EU:s byrå för bedrägeribekämpning, som ansvarar för de eventuella utredningar som detta ger upphov till. Revisionsrätten rapporterar i själva verket ungefär tre fall om året till Olaf baserat på sitt revisionsarbete. (1) Inbegripet de förklarande anmärkningarna. (2) Dessutom granskar revisionsrätten ett representativt horisontellt urval av åtaganden för att kontrollera att gällande regler och förordningar följs. (3) Det finns i huvudsak två system för kontraktstilldelning: det lägsta anbudet och det mest fördelaktiga anbudet. (4) Nedan ges exempel på kvantifierbara fel: Ingen eller begränsad konkurrens (utom när detta uttryckligen tillåts enligt den rättsliga ramen) för huvudkontraktet eller för tilläggskontrakt, olämplig bedömning av anbuden som påverkar resultatet av upphandlingen, betydande ändringar av kontraktets omfattning och uppdelning av kontraktet för olika byggplatser trots att de tjänar samma ekonomiska syfte. Revisionsrätten intar i allmänhet en annan inställning när EU-institutionerna tillämpar direktiven om offentlig upphandling felaktigt, med hänvisning till att de aktuella kontrakten i allmänhet fortsätter att gälla. Sådana fel kvantifieras inte i revisionsförklaringen. (5) Exempel på icke kvantifierbara fel: olämplig bedömning av anbuden som inte påverkar resultatet av upphandlingen, formella brister i upphandlingsförfarandet eller kravspecifikationen och bristande efterlevnad av de formella aspekterna av kraven på öppenhet. (6) där GUV står för genomsnittligt urvalsintervall och i är numreringen av transaktionerna i urvalet. (7) och där t är fördelningsfaktorn, n är urvalsstorleken och s är standardavvikelsen för felprocenten. (8) Mer information om dessa processer och länkar till de senaste rapporterna finns på följande adress: http://ec.europa.eu/atwork/sythesis/index_en.htm