Bryssel den 29.9.2004

KOM(2004) 628 slutlig

2004/0219 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om fastställande av de allmänna principerna för upprättandet av ett europeiskt grannskaps- och partnerskapsinstrument

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Inledning

I sina meddelanden till rådet och Europaparlamentet om budgetplanerna[1] redogjorde kommissionen för den nya uppbyggnad som föreslagits beträffande de finansiella instrument som bör användas i den nya budgetplanen för perioden 2007–2013 och de skäl som låg till grund för detta förslag. I det inledande meddelandet med en redogörelse för förordningen om ett europeiskt grannskaps- och partnerskapsinstrument ges, liksom i de tre övriga instrumenten för de yttre förbindelserna, ytterligare och mera detaljerad information om bevekelsegrunden bakom huvuddragen i instrumentet. Denna motivering inriktas därför främst på att förklara förordningens huvudartiklar.

Det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet kommer att ersätta de nuvarande geografiska och tematiska program som de berörda länderna omfattas av. De yttre aspekterna av den inre politiken, som för närvarande täcks av ett särskilt instrument, kommer antingen att integreras i program som omfattar ett eller flera länder eller, där så är lämpligt, att behandlas i ett särskilt tematisk program.

Ett särskilt och innovativt drag i det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet är inslaget av gränsöverskridande samarbete. Inom denna del av det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet kommer att det ske en finansiering av ”gemensamma program” med deltagande av regioner i de medlemsstater och partnerländer som har gemensam gräns. Detta kommer att leda till en radikal förenkling av förfarandena och till betydande effektivitetsvinster. Man kommer att använda en metod som i stor utsträckning bygger på strukturfondsprinciperna, exempelvis flerårig programplanering, partnerskap och samfinansiering, och är anpassad med hänsyn till de särdrag som präglar de yttre förbindelserna. Den del av det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet som avser gränsöverskridande samarbete kommer att samfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF). Avdelning III innehåller en rad bestämmelser som är särskilt utformade enbart för den delen. Dessa bestämmelser överensstämmer med liknande bestämmelser som fastställts för gränsöverskridande samarbete enligt relevanta strukturfondsförordningar.

Kommentarer till enskilda bestämmelser

Avdelning I – Mål och principer

Artikel 1 - Syfte och räckvidd

I artikel 1 anges stödets räckvidd med hänvisning till vikten av att skapa ett område med välstånd och god grannsämja mellan Europeiska unionen och grannländerna, såsom fastslås i utkastet till konstitution.

En förteckning över de partnerländer som instrumentet omfattar återfinns i bilaga I. Förteckningen innefattar de grannländer som för närvarande inte har något anslutningsperspektiv och som den europeiska grannskapspolitiken riktar sig till. Efter att ursprungligen ha varit begränsad till de fyravästra nya oberoende staterna och de tio länderna i Medelhavsområdet har förteckningen, som en följd av Europeiska rådets möte i Bryssel den 17–18 juni 2004, utökats till att omfatta de tre länderna i södra Kaukasus (Armenien, Azerbajdzjan och Georgien).

Ryssland omfattas av det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet, eftersom Europeiska unionen och Ryssland har beslutat att utveckla sitt strategiska partnerskap genom att inrätta ”fyra gemensamma områden” vilket man enades om vid toppmötet i Sankt Petersburg i maj 2003, i stället för inom den ram som fastställts inom den europeiska grannskapspolitiken. Detta är förklaringen till ordet ”partnerskap” i instrumentets benämning. Stöd till grannländer med utsikter till anslutning, t.ex. Turkiet eller länderna i västra Balkan, omfattas av ett separat föranslutningsinstrument.

För att man skall kunna utveckla ett område med god ”grannsämja” krävs det resurser till främjandet av gränsöverskridande samarbete mellan partnerländerna och medlemsstaterna i syfte att främja en integrerad regional utveckling mellan gränsregionerna och att undvika att det skapas nya skiljelinjer. För att man skall kunna stödja gränsöverskridande samarbete på ett ändamålsenligt och effektivt sätt och för att finansiera gemensamma projekt fastställs det i artikel 1, för första gången i en stödförordning, att stödet får användas till ömsesidig nytta för medlemsstaterna och partnerländerna. Detta innebär en genomgripande förenkling av den nuvarande situationen där det gränsöverskridande samarbetet vid EU:s yttre gräns hämmas av gränssnitten mellan interna och externa finansieringsinstrument som fungerar enligt olika regler.

I artikel 1 hänvisas det till sist till EU:s grundläggande värderingar, som unionens grannar i sina bilaterala avtal med EU och i en rad multilaterala konventioner och andra instrument har åtagit sig att följa. Eftersom grannländerna genomför dessa åtaganden i varierande grad, är det viktigt att man inom ramen för unionens yttre åtgärder genom dialog och samarbete försöker att uppmuntra till att åtagandena i större utsträckning följs. I yttersta undantagsfall kan unionen välja att helt eller delvis tillfälligt dra in stödet enligt det förfarande som beskrivs i artikel 28.

Artikel 2 Stödets räckvidd

I artikel 2 anges de huvudsakliga målen för stödet och det görs en koppling mellan dessa mål och de befintliga avtalen med grannländerna. Detta avspeglar instrumentets policystyrda karaktär och hur stor vikt som läggs vid att stödja genomförandet av dessa avtal. Kopplingen är emellertid inte avsedd att utesluta möjligheten att ge stöd till länder som exempelvis Vitryssland och Libyen där stödet, även om det saknas en avtalsmässig ram, kan vara till nytta för att söka uppnå EU:s politiska mål.

I artikel 2 anges också, främst av förklarande skäl, en förteckning över mål som kan eftersträvas inom ramen för denna förordning. Förteckningen, som inte är uttömmande, innehåller mål som är specifika för den europeiska grannskapspolitiken vid sidan av mera traditionella utvecklingsmål. Detta speglar verkligheten för grannländerna, av vilka många är utvecklingsländer. Urvalet av mål som skall eftersträvas i ett visst land kommer att göras när man fastställer landstrategierna och de fleråriga programmen.

Artikel 3 – Policyram

I artikel 3 betonas det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentets karaktär av policystyrt instrument. Den övergripande policyramen för programplaneringen av stödet bör, med beaktande av de befintliga avtalen, anges i kommissionens meddelanden och rådets slutsatser om unionens övergripande strategi gentemot grannländerna. Detta skedde senast i kommissionens meddelande från maj 2004[2], som följdes av rådets slutsatser i juni 2004[3] och som även kan komma att följas av en resolution från Europaparlamentet. Handlingsplanerna för den europeiska grannskapspolitiken, vilka utarbetas i samarbete med rådet och godkänns av de associerings- eller partnerskapsråd som inrättas genom de bilaterala avtalen mellan EU och partnerlandet, kommer, i de fall det finns sådana handlingsplaner, att vara det viktigaste dokumenten till grund för urvalet av stödprioriteringar. Dessa handlingsplaner innehåller en rad prioriteringar som, om de uppfylls, kommer att föra partnerländerna närmare Europeiska unionen. När det gäller Ryssland kommer prioriteringarna att fastställas mot bakgrund av vägplanerna för de fyra gemensamma områden[4] som godkänts av partnerskaps- och samarbetsrådet.

Om det inte finns några avtal eller handlingsplaner för den europeiska grannskapspolitiken kan stöd ändå ges, i synnerhet för gränsöverskridande samarbete eller när det är relevant för att de mål som anges i kommissionens meddelanden på området i fråga skall kunna nås.

Artikel 4 – Komplementaritet, partnerskap och samfinansiering

I artikel 4 anges följande allmänna principer för genomförandet av denna förordning, nämligen att stödet skall

- utgöra ett komplement till nationella åtgärder, för att främja samverkan och förstärka effekterna,

- fastställas i partnerskap mellan kommissionen och mottagarländerna, och att programplaneringen av stödet bör ske med deltagande av, i tillämpliga fall, centrala, regionala och lokala myndigheter, det civila samhället och arbetsmarknadens parter, och

- samfinansieras i syfte att främja delaktighet och maximera stödets hävstångseffekt.

Dessa principer tillämpas även i samband med EU:s sammanhållningspolitik och återspeglar instrumentets dubbla dimension (utrikespolitik samt ekonomisk och social sammanhållning) när det gäller finansiering av gränsöverskridande samarbete och samarbete mellan regioner som bedrivs mellan partnerländerna och medlemsstaterna.

Artikel 5 - Enhetlighet, komplementaritet och samordning

Enligt artikel 5 skall stödet överensstämma med gemenskapens politik på olika områden och med de avtal i vilka unionen och partnerländerna är parter. I samma artikel betonas behovet av samordning mellan gemenskapen och medlemsstaterna samt med andra givare, i enlighet med artikel 180 i EG-fördraget och med vad som vid upprepade tillfällen hävdats i kommissionens meddelanden och i rådets slutsatser.

Avdelning II – Programplanering och tilldelning av medel

Artikel 6 – Typ av program

I artikel 6 anges den typ av program genom vilka stödet kommer att ges enligt denna förordning, nämligen genom program som omfattar ett eller flera länder, tematiska program och program för gränsöverskridande samarbete.

Program som omfattar ett eller flera länder täcker det stöd som ges genom detta instrument till ett enskilt land (nationellt program) eller en grupp länder (regionala eller subregionala program). De innefattar normalt sett flera prioriteringar.

Tematiska program används normalt sett till att på ett synligt och igenkännbart sätt åtgärda globala problem av särskild vikt eller, när så anses lämpligt, ge yttre spridning åt den interna politiken på olika områden. Detta är särskilt viktigt, eftersom förenklingen av de finansiella instrument som används på området för yttre förbindelser innebär att tematiska instrument, t.ex. Life-Tredje land eller Tempus, kommer att upphöra att finnas med en separat rättslig grund. De tematiska programmen kommer i de flesta fall att beröra samtliga partnerländer.

De gränsområden i EU:s medlemsstater som kan komma i fråga för stöd kommer att omfattas av program för gränsöverskridande samarbete vilka inrättas enligt denna förordning. Man kommer även att genom samarbete mellan regioner kunna knyta medlemsstater till tematiska program eller program som omfattar ett eller flera länder. Därigenom kommer man med hjälp av ett enda finansiellt instrument, nämligen det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet, att kunna finansiera gemensamma projekt som innefattar stödmottagare i partnerländerna och i medlemsstaterna.

Artikel 7 – Programplanering och tilldelning av medel

Med utgångspunkt från den policyram som beskrivs i artikel 3 kommer det i strategidokumenten, som innehåller fleråriga vägledande program, att fastställas prioriteringar för stödet och anges fleråriga finansiella anslag till programmen. Dessa kommer att antas av kommissionen efter yttrande från kommittén enligt ett förvaltningsförfarande. De finansiella anslagen för program som omfattar ett eller flera länder kommer inte enbart att spegla särdragen och förvaltningsförmågan hos de berörda länderna utan också ambitionsnivån hos ett visst land när det gäller partnerskapet med Europeiska unionen.

Syftet med strategidokumenten för gränsöverskridande samarbete är främst att upprätta en förteckning över ”gemensamma” gränsöverskridande program, programmens geografiska räckvidd och anslagen till dem. De kommer att utarbetas med beaktande av behovet att helt och hållet respektera det programbaserade tillvägagångssätt med ett medellångt perspektiv och baserat på principen ”bottom-up” som leder fram till de ”gemensamma program” som avhandlas i avdelning III. Europeiska regionala utvecklingsfonden kommer att bidra till program för gränsöverskridande samarbete enligt bestämmelserna i denna förordning.

Avdelning III – Gränsöverskridande samarbete

Artikel 8 – Geografisk grundval för urvalet av vem som kan komma i fråga för stöd

I artikel 8 fastställs kriterierna för bestämmande av de territoriella enheter i medlemsstaterna och i partnerländerna som kommer att omfattas av programmen för gränsöverskridande samarbete. Detta innefattar alla NUTS III-regioner längs landgränser och sjöförbindelser av större betydelse och alla NUTS-II-havsområden som gränsar till ett gemensamt avrinningsområde. Även angränsande regioner kan knytas till samarbetet.

Artikel 9 – Programplanering

Artikel 9 innehåller särskilda bestämmelser för upprättandet av gemensamma program som för samman regioner i medlemsstaterna och i partnerländerna som kan komma i fråga för stöd. Dessa program bör normalt sett vara bilaterala över landgränser och sjöförbindelser av stor betydelse och multilaterala för havsområden. En särskild bestämmelse (punkt 3) har tagits med för att göra det möjligt för länder som inte omfattas av förordningen, i synnerhet Turkiet, att delta i multilaterala program rörande havsområden.

Gemensamma program kommer att antas av kommissionen. Efter det att dessa program har antagits kommer de berörda medlemsstaterna och partnerländerna att välja ut de program som skall få gemenskapsstöd.

Punkt 7 innehåller en skyddsklausul som innebär att gränsområden i medlemsstaterna under mycket speciella omständigheter kan få stöd även om ett gemensamt program inte kan upprättas. Denna bestämmelse erbjuder ett säkerhetsnät i den händelse en allvarlig kris i förbindelserna mellan Europeiska unionen och ett partnerland gör det omöjligt att upprätta ett gemensamt program.

Artikel 10 – Förvaltning

Enligt artikel 10 skall gränsöverskridande program förvaltas gemensamt av de berörda medlemsstaterna och partnerländerna genom en gemensam förvaltningsmyndighet som samförvaltas och normalt sett är belägen i en medlemsstat. Genom att frågor som rör genomförandet får delegeras till den mottagande medlemsstaten är denna förvaltningsmetod förenlig med den programbaserade, fleråriga ”bottom-up”-metod som är utmärkande för gränsöverskridande samarbetsprogram.

Den medlemsstat som hyser den gemensamma förvaltningsmyndigheten kommer att vara ansvarig inför kommissionen för lagligheten och korrektheten hos de transaktioner som sker ramen för programmet, såsom är fallet med strukturfonderna. I denna bestämmelse beaktas den omständigheten att medlemsstaterna har större erfarenhet än partnerländerna när det gäller förvaltning av EU-medel och att deras förfaranden för upphandling och finansiell kontroll är anpassade till EU:s lagstiftning.

Det är dock fortfarande möjligt att placera den gemensamma förvaltningsmyndigheten i partnerländerna efter en process som leder fram till ett kommissionsbeslut genom vilket det bekräftas att den gemensamma förvaltningsmyndighet som är belägen i partnerlandet har förmåga att förvalta gemenskapsmedel på ett fullständigt decentraliserat sätt.

Artikel 11 – Tillämpningsföreskrifter

Enligt artikel 11 har kommissionen befogenhet att anta tillämpningsföreskrifter för denna del. Dessa föreskrifter kommer att antas av kommissionen efter yttrande från kommittén enligt ett förvaltningsförfarande.

Avdelning IV – Genomförande

Artikel 12 – Antagande av handlingsprogram

Enligt artikel 12 skall kommissionens finansieringsbeslut ha formen av årliga handlingsprogram för länder och regioner. Detta återspeglar de nya principer som införts i kommissionens senaste förordningar[5]. Eftersom det rör sig om beslut som fattas av kommissionen i överensstämmelse med de fleråriga programplaneringsdokument som godkänts av medlemsstaterna, omfattas dessa handlingsprogram inte av kommittéförfarandet. Kommissionen kommer att sända handlingsprogrammen till medlemsstaterna för kännedom inom en månad från den dag då den fattar sitt beslut om programmet. Handlingsprogrammen kommer att leda till att det undertecknas finansieringsöverenskommelser med partnerländerna och, i förekommande fall, regionerna, särskilt inom ramen för de geografiska programmen. Kommissionen får vid behov anpassa handlingsprogrammen. Enligt artikel 12 får åtgärder som inte omfattas av handlingsprogram undantagsvis antas enligt samma regler och villkor som de som gäller för handlingsprogrammen. Denna bestämmelse kan komma att visa sig nyttig om kommissionen snabbt behöver ordna finansiering trots att handlingsprogrammet ännu inte helt och hållet färdigställts.

Artikel 13 – Antagande av särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen

Enligt artikel 13 får vid oförutsedda behov eller händelser särskilda åtgärder antas som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen. Genom denna bestämmelse ökas gemenskapens förmåga att reagera och skapas den flexibilitet som behövs för ett effektivt genomförande av gemenskapens yttre bistånd, särskilt i katastrofsituationer. Eftersom dessa beslut fattas av kommissionen utanför ramen för fleråriga program som godkänts av medlemsstaterna, kommer beslut rörande kostnader som överstiger 15 miljoner euro att underkastas kommittéförfarandet. I enlighet med detta antar kommissionen särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen enligt förfarandet i artikel 3 i rådets beslut 1999/468/EG, dvs. efter samråd med en rådgivande kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna och med kommissionens företrädare som ordförande (kommittén inrättas genom artikel 26 i förordningen). Kommittén skall avge ett yttrande om de särskilda åtgärderna och kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgivit och skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats. Kommissionen får anpassa de särskilda åtgärderna genom samma förfarande, men det krävs inte något yttrande från kommittén när det gäller de smärre ändringar som förtecknas i artikel 13.4.

Artikel 14 – Aktörer som kan komma i fråga för stöd

I artikel 14 förtecknas de enheter, organ och institutioner som kan komma i fråga för stöd enligt förordningen. I överensstämmelse med gällande praxis innebär detta en bred krets av aktörer. Europeiska unionens institutioner och organ kan också komma i fråga för stöd. När det gäller att komma i fråga för gemenskapsbidrag måste artikel 14 jämföras med artikel 21, i vilken bestämmelserna för deltagande i förfaranden för offentlig upphandling och förfaranden för beviljande av bidrag anges.

Artikel 15 – Typer av åtgärder, Artikel 16 – Kringåtgärder av understödjande natur

På grundval av gällande praxis innehåller artikel 15 en icke-uttömmande förteckning över det slag av åtgärder som kan finansieras enligt förordningen.

Enligt artikel 16 får gemenskapen finansiera alla typer av kringåtgärder av understödjande natur som behövs för förordningens genomförande. I de fall dessa åtgärder inte finansieras direkt inom ramen för de fleråriga programmen och handlingsprogrammen får de enligt artikel 16.2 antas på samma sätt som särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen (se artikel 13).

Artikel 17 – Samfinansiering, Artikel 18 – Förvaltningsförfaranden

I överensstämmelse med gällande praxis och med givarnas önskan att främja en bättre samordning av samarbetsåtgärderna bekräftas det i artikel 17 att de åtgärder som skall finansieras får samfinansieras (parallellt eller gemensamt). Det föreskrivs i punkt 3 att kommissionen i så fall får ta emot och förvalta medel från medlemsstaterna (i synnerhet deras offentliga och halvstatliga organ), andra eventuella givarländer samt internationella och regionala organisationer. Genom denna bestämmelse kan kommissionen bedriva sin verksamhet på likställd fot med andra givare.

Enligt artikel 18 får kommissionen förvalta åtgärder inom ramen för denna förordning med användning av de förvaltningsmetoder som fastställs i budgetförordningen. I enlighet med artikel 54.2 i budgetförordningen fastställs i artikel 18 kriterierna för att delegera vissa genomförandeuppgifter till nationella organ i medlemsstaterna. I artikeln fastställs även de villkor enligt vilka mottagarländer till vilka förvaltningen decentraliserats får använda sina egna upphandlingsförfaranden.

Artikel 19 – Budgetmässiga åtaganden

I artikel 19 föreskrivs det att budgetmässiga åtaganden skall göras på grundval av beslut som kommissionen har fattat inom ramen för gemensamma program för gränsöverskridande samarbete (artikel 9), handlingsprogram (artikel 12), särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen (artikel 13) samt kringåtgärder av understödjande natur (artikel 16). Budgetåtaganden får, enligt punkt 2 i artikeln, delas upp i årliga delåtaganden, spridda över ett antal år i enlighet med artikel 76 i budgetförordningen som medger detta om det är tillåtet enligt den grundläggande rättsakten. Denna bestämmelse är särskilt användbar när det gäller de fleråriga programmen för gränsöverskridande samarbete.

Möjligheten att använda delade åtaganden (punkt 2) är avsedd för program för gränsöverskridande samarbete. Detta är väsentligt för att det skall kunna fastställas en klar och förutbestämd finansiell ram för hela perioden 2007–2013 och skapas förutsättningar för ett effektivt genomförande av en flerårig, programbaserad strategi. Det finns för närvarande inga planer på att använda delade åtaganden när det gäller program som omfattar ett eller flera länder eller är tematiska program.

Artikel 20 – Skydd av gemenskapens ekonomiska intressen

I artikel 20 föreskrivs de åtgärder som är avsedda att skydda gemenskapens ekonomiska intressen och i synnerhet att ge gemenskapen möjligheter att genomföra de kontroller som krävs beträffande den verksamhet som bedrivs.

Artikel 21 – Deltagande i anbudsförfaranden och kontrakt

I artikel 21 fastställs regler för deltagande i förfaranden för offentlig upphandling och förfaranden för beviljande av bidrag i samband med genomförandet av denna förordning. För närvarande är de planerade bestämmelserna förenliga med förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om tillträdet till gemenskapens externa bistånd[6], vars syfte är att ändra grundförordningarna för de främsta biståndsinstrumenten med sikte på en ytterligare avbindning av biståndet. Det kan noteras att fysiska och juridiska personer från tredjeländer, som gör sina egna förfaranden för offentlig upphandling och beviljande av bidrag tillgängliga för EU:s medlemsstater, enligt artikel 21 får delta i upphandlings- och bidragsförfarandena. Artikel 21 skulle kunna ändras mot bakgrund av slutsatserna från rådets och Europaparlamentets granskning av den förordningen.

Artikel 22 – Förhandsfinansiering, Artikel 23 – Medel som ställs till Europeiska investeringsbankens eller andra finansförmedlares förfogande

I artikel 22 sägs det att ränta på förskott skall dras av från den slutliga utbetalningen.

I artikel 23 anges närmare vilken typ av ordning kommissionen skall välja i varje enskilt fall vid beslut om att ställa medel till Europeiska investeringsbankens eller andra finansförmedlares förfogande.

Artikel 24 – Utvärdering

Enligt artikel 24 är kommissionen skyldig att regelbundet utvärdera resultaten av de geografiska och tematiska strategierna och programmen, resultaten av de sektoriella strategierna samt programplaneringens effektivitet.

Avdelning V – Slutbestämmelser

Artikel 25 - Årsrapport

I överensstämmelse med de beslut som genomförts sedan 2001 med sikte på att förenkla och rationalisera mängden rapporter som sänds till rådet och Europaparlamentet förblir läget enligt artikel 26 oförändrat. Kommissionen kommer årligen att lägga fram en rapport till rådet och Europaparlamentet. Denna rapport kommer att omfatta allt det stöd som beviljats enligt de olika instrumenten på området för yttre förbindelser. Den kommer att utarbetas mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts sedan 2001 och i synnerhet de synpunkter som rådet och Europaparlamentet lämnar varje år beträffande rapportens form och innehåll.

Artikel 26 – Kommittén.

Genom artikel 26 inrättas en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna. Se förklaringarna till artiklarna 7, 12 och 13 för närmare upplysningar om kommitténs befogenheter.

Artikel 27 – Deltagande av ett tredjeland som inte kan komma i fråga för stöd enligt denna förordning

I avsikt att göra gemenskapsstödet mera effektivt och att undvika en uppdelning av vissa program mellan olika instrument utökas genom artikel 27 möjligheten att komma i fråga för stöd enligt denna förordning till att också gälla för utomeuropeiska länder och territorier, länder som omfattas av föranslutningsinstrumentet och länder som omfattas av finansieringsinstrumentet för utveckling och ekonomiskt samarbete. Denna bestämmelse kommer att tillämpas där det projekt eller program som antagits är av global, regional eller gränsöverskridande natur.

Artikel 28 – Tillfälligt upphävande av stödet

I artikel 28 anges det förfarande som skall tillämpas vid överträdelser av principerna i avdelning I. Det skall tillämpas om det inte finns något partnerskaps- eller samarbetsavtal med ett partnerland eller när det i ett sådant avtal inte föreskrivs att stödet kan dras in.

Artikel 29 – Finansiellt referensbelopp

I artikel 29 anges det finansiella referensbeloppet för genomförandet av förordningen.

Artikel 30 – Översyn

Enligt artikel 30 får det göras en översyn av förordningen på grundval av ett förslag från kommissionen.

Artikel 31 – Upphävande av tidigare förordningar

Genom artikel 31 upphävs Tacis- och Medaförordningarna samt vissa andra förordningar.

Artikel 32 - Ikraftträdande

Denna förordning avses träda i kraft tjugo dagar efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning , men den kommer inte att tillämpas förrän från och med den 1 januari 2007. Skälet till detta är att de upphävda förordningarna fortfarande behövs fram till slutet av den nu gällande budgetplanen, men under tiden kan den nya förordningen redan utgöra rättslig grund för utarbetandet och antagandet av tillämpningsföreskrifter, vilket bör ske snarast möjligt.

2004/0219 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om fastställande av de allmänna principerna för upprättandet av ett europeiskt grannskaps- och partnerskapsinstrument

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 179 och 181a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [7] ,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

I syfte att effektivisera gemenskapens bistånd till tredjeländer har det utarbetats en ny ram med bestämmelser om hur stödinsatser skall planeras och tillhandahållas. Genom rådets förordning (EG) nr ….. av den ….. införs ett instrument för stöd inför anslutningen (nedan kallat ”föranslutningsinstrumentet”) för gemenskapens stöd till kandidatländer och potentiella kandidatländer[8]. Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr …. av den …. införs ett europeiskt grannskaps- och partnerskapsinstrument[9] . Den här förordningen är det tredje generella instrumentet som direkt understöder Europeiska unionens yttre politik.

Europeiska rådet bekräftade vid sitt möte i Köpenhamn den 12–13 december 2002 att utvidgningen av Europeiska unionen innebär en viktig möjlighet att föra förbindelserna med grannländerna framåt på en grund av gemensamma politiska och ekonomiska värderingar och att unionen förblir fast besluten att undvika nya skiljelinjer i Europa och att främja stabilitet och välstånd inom och bortom unionens nya gränser.

Europeiska rådet upprepade vid sitt möte i Bryssel den 17–18 juni 2004 den vikt det fäster vid förstärkt samarbete med dessa grannar, på grundval av partnerskap och gemensamt ägarskap samt gemensamma värderingar i fråga om demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna.

De privilegierade förbindelserna mellan Europeiska unionen och dess grannar kommer att bygga på åtaganden när det gäller gemensamma värderingar, däribland respekt för demokratins principer, rättstatsprincipen, gott styre och respekt för de mänskliga rättigheterna samt uppslutning kring principerna om marknadsekonomi, frihandel, hållbar utveckling och fattigdomsminskning.

I östra Europa och i södra Kaukasus utgör partnerskaps- och samarbetsavtalen grunden för de avtalsmässiga förbindelserna. I Medelhavsområdet utgör Europa-Medelhavspartnerskapet (”Barcelonaprocessen) en regional ram för samarbete, som kompletteras av ett nät av associeringsavtal.

Som ett led i den europeiska grannskapspolitiken fastställs ett antal prioriteringar gemensamt av Europeiska unionen och partnerländerna vilka sedan införlivas i en rad gemensamt överenskomna handlingsplaner som täcker en rad centrala områden för särskilda insatser, bland annat politisk dialog och reform, handel och ekonomisk reform, rättvis socio-ekonomisk utveckling, rättsliga och inrikes frågor, energi, transport, informationssamhället, miljö, forskning och innovation samt kontakter mellan människor. Framsteg när det gäller att genomföra dessa prioriteringar kommer att bidra till att förverkliga partnerskaps-och samarbetsavtalens och associeringsavtalens fulla potential.

För att kunna stödja partnerländernas uppslutning kring de gemensamma värderingarna och principerna och deras ansträngningar att genomföra handlingsplanerna måste gemenskapen kunna ge dessa länder bistånd och stödja olika former av samarbete dem emellan och mellan dem och medlemsstaterna med sikte på att bygga upp ett område med gemensam stabilitet, säkerhet och välstånd genom ett omfattande ekonomiskt samarbete och omfattande politisk integration.

Det är viktigt att det stöd som skall tillhandahållas utvecklingsländerna bland grannländerna inom den ram som fastställs i Europeiska grannskapspolitiken överensstämmer med målen och principerna i gemenskapens utvecklingspolitik, sådana dessa beskrivs i rådets och kommissionens gemensamma förklaring av den 10 november 2000 om Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik.

Europeiska unionen och Ryssland har beslutat att utveckla sitt särskilda strategiska partnerskap genom att skapa fyra gemensamma områden, och gemenskapsstöd kommer att användas för att stödja utvecklingen av detta partnerskap och att främja gränsöverskridande samarbete vid gränsen mellan Ryssland och dess grannar i Europeiska unionen.

När det gäller partnerländerna i Medelhavsområdet bör stöd ges och samarbete äga rum inom ramen för det Europa-Medelhavspartnerskap som inrättades genom Barcelonaförklaringen av den 28 november 1995, och det bör tas hänsyn till den överenskommelse som uppnåddes i det sammanhanget om att upprätta ett frihandelsområde för varor och inleda en assymetrisk liberaliseringsprocess.

Det är viktigt att främja samarbete såväl vid Europeiska unionens yttre gräns som partnerländerna emellan, särskilt de som geografiskt ligger varandra nära.

För att undvika att det uppstår nya skiljelinjer är det särskilt viktigt att undanröja hinder mot ett effektivt gränsöverskridande samarbete längs Europeiska unionens yttre gränser. Det gränsöverskridande samarbetet bör bidra till integrerad och hållbar regional utveckling när det gäller angränsande gränsregioner och en harmonisk regional integration runtom i gemenskapen och med grannländerna. Detta syfte kan bäst uppnås genom att man kombinerar mål för den yttre politiken med miljömässigt hållbar ekonomisk och social sammanhållning.

För att man skall kunna bistå partnerländerna i grannskapet att uppnå sina mål och för att främja samarbete mellan dem och medlemsstaterna är det önskvärt att det upprättas ett enda instrument som styrs av fastlagda måloch riktlinjer och som ersätter ett rad befintliga instrument. Därigenom skapas enhetlighet och förenklas programplanering och förvaltning av stödet.

Genom detta instrument kommer det även att ges stöd till gränsöverskridande samarbete mellan partnerländerna och medlemsstaterna. Betydande effektivitetsvinster kommer att uppnås, eftersom verksamheten bedrivs via en enda förvaltningsmekanism och med en enda uppsättning förfaranden. Man kommer att utnyttja erfarenheterna av genomförandet av grannskapsprogrammen under perioden 2004–2006 och verka enligt principerna om flerårig programplanering, partnerskap och samfinansiering.

I denna förordning fastställs för perioden 2007–2013 finansieringsram som utgör den särskilda referensen för budgetmyndigheten enligt punkt 33 i det interinstitutionella avtalet av den 6 maj 1999 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och förbättring av budgetförfarandet.

De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning skall antas enligt rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[10].

Förvaltningsförfarandet bör användas när tillämpningsföreskrifter för det gränsöverskridande arbetet fastställs och när de handlingar antas som innehåller de strategiska överväganden och övergripande mål som är vägledande för gemenskapsstöd till ett land, en region eller en specifik tematisk fråga. I väl motiverade fall bör kommissionen genom ett samrådsförfarande kunna vidta särskilda åtgärder som inte bygger på strategiska dokument och vilkas värde överstiger en fastställd tröskelnivå.

Målen för den planerade insatsen är att främja ett närmare samarbete och en gradvis ekonomisk integration mellan Europeiska unionen och dess grannländer. Eftersom dessa mål inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av insatsens omfattning bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5.2 i EG-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

Denna förordning gör det nödvändigt att upphäva rådets förordning (EEG) nr 1762/92 av den 29 juni 1992 om genomförandet av protokollen om ekonomiskt och tekniskt samarbete som slutits av gemenskapen med icke-medlemsländer i Medelhavsområdet[11], rådets förordning (EG) nr 1488/96 av den 23 juli 1996 om finansiella och tekniska stödåtgärder (Meda) för reformering av ekonomiska och sociala strukturer inom ramen för partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet[12], rådets förordning (EG, Euratom) nr 99/2000 av den 29 december 1999 om bistånd till partnerstaterna i Östeuropa och Centralasien[13] och rådets förordning (EG) nr 1734/94 rörande ekonomiskt och tekniskt samarbete med Västbanken och Gaza[14].

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

MÅL OCH PRINCIPER

Artikel 1

Syfte och räckvidd

(1) Genom denna förordning iupprättas ett grannskaps- och partnerskapsinstrument genom vilket stöd (nedan kallat ”gemenskapsstöd”) får ges till utvecklingen av ett område präglat av välstånd och god grannsämja mellan Europeiska unionen och de länder som förtecknas i bilaga 1 (nedan kallade ”partnerländerna”).

(2) Gemenskapsstödet skall användas till gagn för partnerländerna. Gemenskapsstödet får användas till ömsesidig nytta för medlemsstaterna och partnerländerna i syfte att främja sådant gränsöverskridande samarbete och samarbete mellan olika regioner som avses i artikel 6.

(3) Unionen bygger på vissa grundläggande värderingar, nämligen respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämställdhet, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter, och strävar efter att genom dialog och samarbete främja partnerländernas uppslutning kring dessa värderingar.

Artikel 2

Stödets räckvidd

(1) Gemenskapsstödet inom ramen för grannskaps- och partnerskapsinstrumentet skall främja ökat samarbete och en gradvis ekonomisk integration mellan Europeiska unionen och partnerländerna och särskilt genomförandet av partnerskaps- och samarbetsavtal, associeringsavtal eller andra befintliga eller framtida avtal.

(2) Gemenskapsstödet skall användas för att främja åtgärder som syftar till att uppnå ett eller flera av följande mål:

(a) Främjande av politisk dialog och reform.

(b) Främjande av tillnärmning av lagstiftning på alla relevanta områden, partnerländernas gradvisa deltagande på den inre marknaden samt ökad handel.

(c) Stärkande av nationella institutioner och organ med ansvar för utarbetandet och det faktiska genomförandet av politiken på de områden som omfattas av associeringsavtal, partnerskaps- och samarbetsavtal och andra jämförbara framtida avtal.

(d) Främjande av hållbar utveckling.

(e) Främjande av miljöskydd och god förvaltning av naturresurserna.

(f) Stöd till strategier som syftar till en minskning av fattigdomen.

(g) Stöd till strategier avsedda att främja social utveckling och jämställdhet, sysselsättning och social trygghet, däribland social dialog, samt respekt för fackliga rättigheter och grundläggande arbetsnormer. Stöd till strategier avsedda att främja hälso- och sjukvård, utbildning och yrkesutbildning.

(h) Stöd till strategier för att främja hälsa, utbildning och yrkesutbildning.

(i) Främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna samt de grundläggande fri- och rättigheterna och stöd till demokratiseringsprocessen, bl.a. genom valövervakning och biträde i samband med val.

(j) Främjande av det civila samhällets utveckling.

(k) Främjande och utveckling av en marknadsekonomi, bl.a. åtgärder för att främja den privata sektorn, uppmuntra investeringar och främja världshandeln.

(l) Främjande av samarbetet inom energi-, telekommunikations- och transportsektorerna, bl.a. när det gäller sammankopplingar, nät och drif av dessa, säkerhetsfrågor i samband med internationella transporter och energiåtgärder, förnybara energikällor, effektivt energiutnyttjande och miljövänliga transporter.

(m) Stöd till åtgärder som syftar till att öka livsmedelssäkerheten för medborgarna, i synnerhet åtgärder på de sanitära och fytosanitära områdena.

(n) Åtgärder som garanterar en effektiv och säker gränsförvaltning.

(o) Främjande av samarbete på området för rättsliga och inrikes frågor, bl.a. i asyl- och migrationsfrågor samt frågor som gäller behandling och förebyggande av terrorism och organiserad brottslighet, även när det gäller finansiering, penningtvätt och skattebedrägeri.

(p) Stöd till administrativt samarbete för att öka öppenheten och informationsutbytet på beskattningsområdet i avsikt att bekämpa skatteundandragande och skatteflykt.

(q) Främjande av deltagande i gemenskapens verksamhet inom forskning och innovation.

(r) Främjande av samarbete mellan medlemsstaterna och partnerländerna inom högre utbildning och när det gäller rörlighet bland lärare, forskare och studerande.

(s) Främjande av förståelsen mellan olika kulturer, kontakter mellan människor, samarbete mellan det civila samhället i olika länder samt ungdomsutbyten.

(t) Stöd till partnerländernas deltagande i gemenskapens program och organ.

(u) Stöd till gränsöverskridande samarbete för att främja hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling i gränsregionerna.

(v) Främjande av regionalt samarbete och regional integration.

(w) Stöd i efterkrissituationer, bl.a. stöd till flyktingar och fördrivna personer samt stöd till konfliktförebyggande åtgärder och katastrofberedskap.

(x) Befrämjande av kommunikation och utbyte bland partnerländerna när det gäller åtgärder och verksamhet som finansieras inom ramen för programmen.

(y) Åtgärder för att ta itu med gemensamma tematiska utmaningar på områden av ömsesidigt intresse och alla andra eventuella mål som ryms inom denna förordnings räckvidd.

Artikel 3

Övergripande ram

Partnerskaps- och samarbetsavtalen, associeringsavtalen och andra befintliga eller framtida avtal genom vilka det upprättas förbindelser med partnerländer samt de i sammanhanget relevanta meddelandena från kommissionen liksom rådets slutsatser med riktlinjer för Europeiska unionens politik gentemot dessa länder skall utgöra den övergripande ramen för programplaneringen av stöd enligt denna förordning. Gemensamt överenskomna handlingsplaner eller andra likvärdiga dokument skall utgöra den centrala referenspunkten för de prioriteringar som skall fastställas för stödet.

Artikel 4

Komplementaritet, partnerskap och samfinansiering

(1) Gemenskapsstöd enligt denna förordning skall i regel utgöra ett komplement till eller bidra till motsvarande nationella, regionala eller lokala åtgärder.

(2) Gemenskapsstöd enligt denna förordning skall i regel fastställas i partnerskap mellan kommissionen och stödmottagarna. Partnerskapet skall där så är lämpligt inbegripa nationella, regionala och lokala myndigheter, arbetsmarknadens parter och näringslivets organisationer, det civila samhället och andra relevanta organ.

(3) Mottagarländerna skall där så är lämpligt knyta relevanta samarbetspartner, i synnerhet på regional och lokal nivå, till arbetet med att förbereda, genomföra och övervaka program och projekt.

(4) Gemenskapsstöd enligt denna förordning skall i regel samfinansieras av mottagarländerna genom offentliga medel, bidrag från stödmottagarna eller andra källor.

Artikel 5

Samstämmighet, kompatibilitet och samordning

(1) De program och projekt som finansieras enligt denna förordning skall överensstämma med gemenskapens politik på andra områden. De skall vara förenliga med de avtal som ingåtts av gemenskapen och dess medlemsstater med partnerländerna och respektera åtaganden enligt de multilaterala avtal som gemenskapen och dess medlemsstater är parter i.

(2) Kommissionen och medlemsstaterna skall sörja för samstämmighet mellan gemenskapsstöd enligt denna förordning och finansiellt stöd som ges av gemenskapen och medlemsstaterna via andra finansiella instrument för internt stöd eller bistånd till tredjeländer och av Europeiska investeringsbanken.

(3) Kommissionen och medlemsstaterna skall sörja för samordning av sina respektive stödprogram i syfte att öka effektiviteten och verkningsgraden i tillhandahållandet av stöd genom en gradvis harmonisering av sina strategier och förfaranden. Samordningen skall innefatta ett ofta förekommande och regelbundet utbyte av relevant information, i synnerhet på fältet och skall utgöra ett centralt led i medlemsstaternas och gemenskapens programplaneringsprocesser.

(4) Kommissionen skall tillsammans med medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att se till att det sker en fullgod samordning och ett effektivt samarbete med multilaterala och regionala organisationer och enheter, t.ex. internationella finansiella institut, Förenta nationernas organ, fonder och program samt givare utanför EU.

AVDELNING II

PROGRAMPLANERING OCH MEDELSTILLDELNING

Artikel 6

Typ av program

(1) Gemenskapsstöd enligt denna förordning skall tillhandahållas inom ramen för följande:

a) Program som omfattar ett eller flera länder och avser stöd till ett partnerland eller regionalt eller subregionalt samarbete mellan två eller flera partnerländer, och i vilka medlemsstaterna får delta.

b) Tematiska program med inriktning på ett eller flera särskilda problemområden som är gemensamma för flera partnerländer och som kan vara relevanta för en eller flera medlemsstater.

c) Program för gränsöverskridande samarbete mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera länder som äger rum i regioner i anslutning till deras gemensamma del av Europeiska gemenskapens yttre gräns.

(2) Gemenskapsstöd enligt denna förordning får ges till regionöverskridande samarbete som inbegriper partnerländer och medlemsstater, i samband med tematiska program och program som omfattar flera länder med inriktning på regionalt och subregionalt samarbete.

Artikel 7

Programplanering och medelstilldelning

(1) För program som omfattar ett eller flera länder samt tematiska program skall det antas strategidokument i enlighet med förfarandet i artikel 26.2. Strategidokumenten skall avspegla den övergripande ram och de handlingsplaner som avses i artikel 3. Det skall upprättas strategidokument för en period som är förenlig med de prioriteringar som fastställs i den övergripande ramen och dessa dokument skall innehålla fleråriga vägledande program med vägledande fleråriga finansiella anslag. Strategidokumenten skall tas upp till ny prövning om och när det visar sig nödvändigt och får revideras i enlighet med förfarandet i artikel 26.2.

(2) Vid fastställandet av program som omfattar ett eller flera länder skall kommissionen bestämma anslagen till vart och ett av programmen med beaktande av det berörda landets eller den berörda regionens särdrag och behov, ambitionsnivån för unionens partnerskap med ett visst land samt landets förvaltningsförmåga och dess möjligheter att utnyttja medlen.

(3) Enbart när det gäller gränsöverskridande samarbete och med sikte på att upprätta den förteckning som avses i artikel 9.1, de vägledande fleråriga anslagen och de territoriella enheter som är berättigade att delta i varje program skall det antas ett eller vid behov flera särskilda strategidokument i enlighet med förfarandet i artikel 26.2. Dessa särskilda strategidokument skall i princip omfatta en sjuårsperiod från och med den 1 januari 2007 till och med den 31 december 2013.

(4) Europeiska regionala utvecklingsfonden skall bidra till de program för gränsöverskridande samarbete som upprättats och genomförts enligt bestämmelserna i denna förordning. De samlade budgetmedlen till program för gränsöverskridande samarbete, inbegripet bidraget från Europeiska regionala utvecklingsfonden till åtgärder vid gränsen till partnerländer, skall motsvara ett belopp som är minst dubbelt så stort som det som anges i de relevanta bestämmelserna i förordning (EG) nr […] om allmänna bestämmelser om Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden för åtgärder vid gränserna med partnerländerna.

(5) I händelse av kris eller hot mot demokratin, rättsstaten, de mänskliga rättigheterna eller grundläggande fri- och rättigheterna får ett brådskande förfarande tillgripas för att genomföra en särskild översyn av strategidokumenten. Översynen skall garantera samstämmighet mellan det gemenskapsstöd som ges enligt denna förordning och stöd som ges enligt andra finansiella instrument inom gemenskapen, inbegripet förordning (EG) nr […] om införandet av ett stabilitetsinstrument.

AVDELNING III

GRÄNSÖVERSKRIDANDE SAMARBETE

Artikel 8

Enheter som på geografiska grunder kan komma i fråga för stöd

(1) De program för gränsöverskridande samarbete som avses i artikel 6.1 c får omfatta alla landgränser och alla havsområden som gränsar till ett gemensamt avrinningsområde. Följande territoriella enheter kan komma ifråga för stöd enligt denna avdelning:

a) Alla territoriella enheter som motsvarar NUTS III-nivå eller likvärdig nivå utmed landgränserna mellan medlemsstater och partnerländer.

b) Alla territoriella enheter som motsvarar NUTS III-nivå eller likvärdig nivå utmed sjöförbindelser av större betydelse.

c) Alla territoriella enheter i kustområden som motsvarar NUTS II-nivå eller likvärdig nivå som gränsar till ett avrinningsområde som är gemensamt för medlemsstaterna och partnerländerna.

(2) I särskilda fall kan möjligheten att komma i fråga för stöd utsträckas till att omfatta territoriella enheter som gränsar till dem som avses i punkt 1.

(3) Förteckningen över sjöförbindelser av större betydelse skall fastställas av kommissionen i det strategidokument som avses i artikel 7.3 på grundval av avstånd och andra relevanta geografiska och ekonomiska kriterier.

Artikel 9

Programplanering

(1) Gränsöverskridande samarbete enligt denna förordning skall genomföras inom ramen för fleråriga program för samarbete rörande en gräns eller en grupp gränser omfattande fleråriga åtgärder som är inriktade på en sammanhängande uppsättning prioriteringar och som kan genomföras med gemenskapsstöd (nedan kallade ”gemensamma program”). De gemensamma programmen skall bygga på de särskilda strategidokument som avses i artikel 7.3.

(2) De gemensamma programmen för landgränser och sjöförbindelser skall upprättas för varje enskild gräns och inkludera territoriella enheter som tillhör en eller flera medlemsstater och en eller flera partnerländer och som kan komma i fråga för stöd. De gemensamma programmen för kustregioner skall vara multilaterala och inkludera territoriella enheter som gränsar till ett gemensamt avrinningsområde och tillhör flera deltagande länder, däribland minst en medlemsstat och ett partnerland.

(3) Andra länder än de deltagande länder som gränsar till ett gemensamt avrinningsområde där ett gemensamt program håller på att upprättas får knytas till det gemensamma programmet och erhålla gemenskapsstöd på villkoren i de tillämpningsföreskrifter som avses i artikel 11.

(4) Inom ett år från den dag då det strategidokument som avses i artikel 7.3 har antagits skall de deltagande länderna gemensamt för kommissionen lägga fram förslag till gemensamma program. Kommissionen skall anta varje gemensamt program efter att ha gjort en bedömning av huruvida det är förenligt med denna förordning och med tillämpningsföreskrifterna.

(5) De gemensamma programmen får på initiativ av de deltagande länderna eller av kommissionen ses över i avsikt att beakta ändringar när det gäller prioriteringarna för samarbetet, socioekonomisk utveckling, resultaten av genomförandet av åtgärderna och slutsatserna från övervaknings- och utvärderingsprocessen och i syfte att beakta behovet av att justera tillgängliga stödbelopp och omfördela resurserna.

(6) Efter det att de gemensamma programmen har antagits skall kommissionen ingå en finansieringsöverenskommelse med de deltagande länderna i enlighet med de relevanta bestämmelserna i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med. budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[15].

(7) De deltagande länderna skall, med beaktande av partnerskapsprincipen, gemensamt välja ut de åtgärder som överensstämmer med prioriteringarna och åtgärderna i det gemensamma program som skall få gemenskapsstöd.

(8) Under mycket speciella omständigheter, när ett gemensamt program inte kan upprättas på grund av problem som uppstår i förbindelserna mellan de deltagande länderna, får kommissionen anta ett program som inte är ett gemensamt program i den mening som avses i den här artikeln men som gör att den berörda gränsregionen eller de berörda gränsregionerna i medlemsstaten kan få del av det stöd som ges enligt denna förordning.

Artikel 10

Förvaltning av programmen

(1) De gemensamma programmen skall i princip genomföras av en gemensam förvaltningsmyndighet som är placerad i en medlemsstat.

(2) De deltagande länderna får undantagsvis föreslå kommissionen att den gemensamma förvaltningsmyndigheten placeras i ett partnerland, förutsatt att det utsedda organet är i stånd att tillämpa alla kriterier i de relevanta bestämmelserna i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.

(3) Med ”gemensam förvaltningsmyndighet” avses varje offentlig eller privat myndighet eller offentligt eller privat organ, inklusive staten själv, på nationell, regional eller lokal nivå, som utsetts gemensamt av den medlemsstat eller de medlemsstater och det partnerland eller de partnerländer vilka omfattas av ett gemensamt program och som har finansiell och administrativ förmåga att förvalta gemenskapsstöd och rättslig kapacitet att ingå de avtal som krävs för tillämpningen av denna förordning.

(4) Den gemensamma förvaltningsmyndigheten skall ha ansvar för att det gemensamma programmet förvaltas och genomförs i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning och för att garantera transaktionernas laglighet och korrekthet. I detta syfte skall den inrätta ändamålsenliga system och normer för förvaltning, kontroll och revision.

Artikel 11

Tillämpningsföreskrifter

(1) Tillämpningsföreskrifter med särskilda bestämmelser för tillämpningen av denna avdelning skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 26.2.

(2) Tillämpningsföreskrifterna skall innefatta kriterier och förfaranden avseende tilldelning av medel, samfinansieringsgrad, utarbetande av gemensamma program, gemensamt projekturval, teknisk och finansiell förvaltning av stödet, finansiell kontroll och revision, övervakning och utvärdering, synlighet och informationsåtgärder.

AVDELNING IV

GENOMFÖRANDE

Artikel 12

Antagande av handlingsprogram

(1) Kommissionen skall varje år anta handlingsprogram som upprättats på grundval av de strategidokument som avses i artikel 7.1.

Kommissionen får undantagsvis, exempelvis om något handlingsprogram ännu inte antagits, anta åtgärder som inte ingår i handlingsprogrammen, på grundval av de strategidokument och fleråriga vägledande program som avses i artikel 7 och enligt samma regler och villkor som de som gäller för handlingsprogrammen.

(2) Eftersträvade mål, åtgärdsområden, förväntade resultat, förvaltningsmetod samt beräknat totalt finansieringsbelopp skall anges i handlingsprogrammen. Handlingsprogrammen skall innehålla en beskrivning av de åtgärder som skall finansieras, uppgift om finansieringsbelopp för dem och en vägledande tidsplan för deras genomförande.

(3) När det gäller gränsöverskridande samarbete skall kommissionen anta gemensamma program enligt de förfaranden som anges i artikel 9.

(4) Kommissionen skall för kännedom översända handlingsprogrammen och de gemensamma programmen för gränsöverskridande samarbete till medlemsstaterna inom en månad från den dag då den fattade sitt beslut om programmet.

Artikel 13

Antagande av särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen

(1) Vid oförutsedda behov eller händelser får kommissionen anta särskilda åtgärder som inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen (nedan kallade ”särskilda åtgärder”).

Dessa åtgärder får också avse finansiering av insatser som kan underlätta övergången från katastrofbistånd till insatser för långsiktig utveckling, inbegripet insatser som syftar till att befolkningen skall ha en bättre beredskap inför återkommande kriser.

(2) Om beloppet för de särskilda åtgärderna överstiger 15 miljoner euro skall de antas av kommissionen i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 26.3.

Ändringar av de särskilda åtgärderna, t.ex. tekniska anpassningar, förlängning av genomförandeperioden, omfördelning av anslag inom ramen för den preliminära budgeten eller en ökning av budgeten med ett belopp som understiger 20 % av den ursprungliga budgeten, får göras utan att det förfarande som avses i artikel 26.3 behöver tillgripas, förutsatt att ändringen inte påverkar de ursprungliga mål som fastställdes i kommissionens beslut.

(3) Eftersträvade mål, åtgärdsområden, förväntade resultat, förvaltningsmetod samt beräknat totalt finansieringsbelopp skall anges i handlingsprogrammen. De skall innehålla en beskrivning av de åtgärder som skall finansieras, uppgift om finansieringsbelopp för varje åtgärd och en vägledande tidsplan för dess genomförande.

(4) Kommissionen skall för kännedom översända beslut om särskilda åtgärder till medlemsstaterna inom en månad från den dag då beslutet fattades.

Artikel 14

Aktörer som kan komma i fråga för stöd

I samband med genomförande av åtgärdsprogram, gemensamma program för gränsöverskridande samarbete och särskilda åtgärder får följande aktörer komma i fråga för finansiellt stöd inom ramen för denna förordning:

(a) Partnerländer och partnerregioner och deras institutioner.

(b) Regioner, departement, provinser, kommuner och andra enheter på lokal nivå.

(c) Gemensamma organ som inrättats av partnerländerna eller partnerregionerna och gemenskapen.

(d) Internationella organisationer, inbegripet deras regionala organisationer, organ, kontor och uppdrag inom ramen för FN-systemet, internationella finansiella institut samt utvecklingsbanker, i den mån de bidrar till uppnåendet av denna förordnings mål.

(e) Europeiska unionens institutioner och organ, dock endast när det gäller genomförande av de kringåtgärder av understödjande karaktär som avses i artikel 16.

(f) Europeiska unionens byråer.

(g) Följande enheter och organ i medlemsstaterna, partnerländerna och partnerregionerna eller varje annat tredjeland, i enlighet med reglerna om tillträde till gemenskapens bistånd till tredjeländer enligt artikel 21 förutsatt att de bidrar till uppnåendet av denna förordnings mål.

i. Offentliga eller halvstatliga organ, lokala myndigheter eller förvaltningar och grupper av sådana myndigheter eller organ.

ii. Bolag, företag och andra organisationer och företag inom den privata sektorn.

iii. Finansiella institut som beviljar, främjar och finansierar privata investeringar i partnerländerna och partnerregionerna.

iv. Icke-statliga aktörer enligt uppräkningen i h.

v. Fysiska personer.

(h) Följande icke-statliga aktörer:

i. Icke-statliga organisationer.

ii. Organisationer som företräder ursprungsbefolkningar.

iii. Lokala medborgargrupper och yrkessammanslutningar.

iv. Kooperativ, fackföreningar, näringslivsorganisationer och sociala intresseorganisationer.

v. Lokala organisationer (även nätverk) som deltar i regionalt samarbete och regional integration.

vi. Konsumentorganisationer, kvinnoorganisationer och ungdomsorganisationer samt organisationer inom undervisning, kultur, forskning och vetenskap.

vii. Universitet.

viii. Kyrkor samt religiösa sammanslutningar och samfund.

ix. Medier.

x. Icke-statliga sammanslutningar och oberoende stiftelse som kan tänkas bidra till utvecklingen.

(i) Organ eller aktörer som behövs för att uppnå målen i denna förordning.

Artikel 15

Typer av åtgärder

(1) Gemenskapsstödet skall användas för att finansiera program, projekt och alla typer av åtgärder som bidrar till uppnåendet av denna förordnings mål. Det skall utgå i form av bidrag.

(2) Gemenskapsstöd får även användas till

(a) att finansiera målinriktade administrativa samarbetsåtgärder med deltagande av nationella experter från den offentliga sektorn i medlemsstaterna enligt särskilt utformade regler,

(b) sektorspecifikt eller generellt budgetstöd, om partnerlandets förvaltning av de offentliga utgifterna är tillräckligt öppen, tillförlitlig och effektiv och om det har införts väl definierade sektorstrategier eller makroekonomiska strategier som upprättats av partnerlandet och godkänts av de främsta givarna, inbegripet i tillämpliga fall de internationella finansiella instituten,

(c) skuldlättnadsprogram,

(d) bidrag till Europeiska investeringsbanken eller andra finansförmedlare i enlighet med bestämmelserna i artikel 23 för lånefinansiering, kapitalinvesteringar, garantifonder eller investeringsfonder,

(e) räntesubventioner, i synnerhet för miljölån,

(f) försäkring mot icke-kommersiella risker,

(g) bidrag till en fond som inrättats av internationella och regionala organisationer, andra givare eller partnerländer,

(h) bidrag till internationella finansiella instituts eller regionala utvecklingsbankers kapital,

(i) finansiering av nödvändiga kostnader för en effektiv förvaltning och övervakning av projekt och program av de länder som får del av gemenskapens stöd,

(j) livsmedelsbistånd,

(k) andra syften, vid behov.

Artikel 16

Kringåtgärder av understödjande karaktär

(1) Finansieringen från gemenskapen får även täcka utgifter för berednings-, uppföljnings-, kontroll-, revisions- och utvärderingsåtgärder som är direkt nödvändiga för att genomföra denna förordning och förverkliga dess mål, t.ex. undersökningar, möten, informationsåtgärder, upplysningskampanjer, utbildningsåtgärder och publiceringsåtgärder, utgifter med anknytning till datornät som används för informationsutbyte samt varje annan utgift för administrativt eller tekniskt biträde som kommissionen kan behöva ta i anspråk för programmens förvaltning. Den skall också täcka utgifter vid kommissionens delegationer för administrativt biträde som krävs för att förvalta åtgärder som finansieras inom ramen för denna förordning.

(2) Dessa åtgärder av understödjande natur behöver inte nödvändigtvis omfattas av flerårig programplanering och får därför finansieras även om de inte ingår i strategidokumenten och de fleråriga vägledande programmen. De får dock även finansieras inom ramen för de fleråriga vägledande programmen. Åtgärder av understödjande natur som inte omfattas av fleråriga vägledande program skall antas av kommissionen i enlighet med artikel 13.

Artikel 17

Samfinansiering

(1) De åtgärder som finansieras enligt denna förordning får omfattas av samfinansiering, särskilt med följande parter:

(a) Medlemsstaterna, deras offentliga och halvoffentliga organ.

(b) Andra givarländer, särskilt deras offentliga och halvoffentliga organ.

(c) Internationella organisationer, även regionala, och särskilt med internationella eller regionala finansiella institut.

(d) Bolag, företag och andra privata ekonomiska organisationer eller aktörer samt andra icke-statliga aktörer.

(e) Stödmottagande partnerländer och partnerregioner.

(2) Vid parallell samfinansiering skall projektet eller programmet delas upp i flera tydligt identifierbara delprojekt som vart och ett finansieras av de olika parter som svarar för samfinansieringen, så att det alltid klart framgår för vilket ändamål medlen använts. Vid gemensam samfinansiering skall den totala kostnaden för projektet eller programmet fördelas mellan de parter som svarar för samfinansieringen och medlen läggas samman så att finansieringskällan för en bestämd verksamhet inom ramen för projektet eller programmet inte kan identifieras.

(3) Vid gemensam samfinansiering får kommissionen ta emot och för de organs räkning som avses i punkt 1 a, b och c förvalta medel som är avsedda för genomförande av gemensamma åtgärder. Sådana medel skall behandlas som inkomster som avsatts för särskilda ändamål, i enlighet med artikel 18 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.

Artikel 18

Förvaltningsformer

(1) Kommissionen skall genomföra insatser inom ramen för denna förordning i enlighet med förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.

(2) Kommissionen får vid samfinansiering och i andra vederbörligen motiverade fall besluta att överlåta uppgifter som omfattar myndighetsutövning, särskilt uppgifter som avser budgetgenomförande, till de organ som avses i artikel 54.2 c i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.

(3) Kommissionen skall ingå ramavtal med partnerländerna som skall vidta alla de åtgärder som krävs för att se till att gemenskapsstödet genomförs på ett effektivt sätt och att gemenskapens ekonomiska intressen skyddas.

(4) Vid decentraliserad förvaltning får kommissionen besluta att använda sig av det stödmottagande partnerlandets eller den stödmottagande partnerregionens förfaranden för upphandling eller förfaranden för beviljande av bidrag, förutsatt att

- det mottagande partnerlandets eller den mottagande partnerregionens förfaranden följer principerna om insyn och öppenhet, proportionalitet, likabehandling och icke-diskriminering samt utesluter varje intressekonflikt,

- det mottagande partnerlandet eller den mottagande partnerregionen förbinder sig att regelbundet kontrollera att de åtgärder som finansieras genom gemenskapsbudgeten har genomförts korrekt, vidta lämpliga åtgärder för att förebygga oegentligheter och bedrägeri och i förekommande fall vidta rättsliga åtgärder för att kräva tillbaka belopp som betalats ut på felaktiga grunder.

Artikel 19

Budgetmässiga åtaganden

(1) Budgetmässiga åtaganden skall göras på grundval av beslut som fattats av kommissionen i enlighet med artiklarna 9.5, 12.1, 13.1 och 16.3.

(2) Budgetmässiga åtaganden för åtgärder som sträcker sig över flera budgetår får delas upp i årliga delåtaganden, spridda över flera år.

(3) Finansiering från gemenskapen får juridiskt sett ske inom ramen för bl.a. följande:

- Finansieringsöverenskommelser.

- Överenskommelser om bidrag.

- Upphandlingskontrakt.

- Arbetskontrakt,

Artikel 20

Skydd av gemenskapens ekonomiska intressen

(1) Varje överenskommelse som ingås med stöd av denna förordning skall innehålla bestämmelser om skydd av Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen, särskilt med avseende på bedrägeri, korruption och andra oegentligheter, i enlighet med rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95, rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999.

(2) Det skall i en sådan överenskommelse uttryckligen anges att kommissionen och revisionsrätten skall ha rätt att utföra granskningar av handlingar eller på platsen hos varje kontraktspart eller underentreprenör som mottagit gemenskapsmedel. Det skall i överenskommelsen också uttryckligen anges att kommissionen skall ha rätt att genomföra kontroller och inspektioner på platsen i enlighet med förordning (Euratom, EG) nr 2185/96.

(3) I alla kontrakt som sluts som ett led i genomförandet av stödet skall kommissionens och revisionsrättens möjligheter att utöva den rättighet som nämns i punkt 2 garanteras under och efter genomförandet av kontrakten.

Artikel 21

Deltagande i anbudsförfaranden och kontrakt

(1) Deltagande i tilldelning av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag som finansieras genom denna förordning skall vara öppet för alla fysiska eller juridiska personer från Europeiska gemenskapens medlemsstater som omfattas av fördragen.

(2) Deltagande i tilldelning av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag som finansieras genom denna förordning skall även vara öppet för alla fysiska eller juridiska personer från

- varje land som kan komma i fråga för stöd enligt denna förordning,

- varje land som kan komma i fråga för stöd genom föranslutningsinstrumentet, och

- varje medlemsstat i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

(3) Deltagande i tilldelning av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag som finansieras genom denna förordning skall vara öppet för internationella organisationer.

(4) Kommissionen får besluta att deltagande i tilldelning av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag som finansieras genom denna förordning helt eller delvis skall vara öppet för fysiska eller juridiska personer från varje annat land i de fall där ömsesidig tillgång till yttre bistånd har fastställts.

(5) Experter som föreslås i samband med förfaranden för tilldelning av kontrakt behöver inte uppfylla de nationalitetsvillkor som anges ovan.

(6) Varor och utrustning som köps in med stöd av kontrakt som finansieras enligt denna förordning skall ha ursprung i gemenskapen eller ett land som har rätt att delta enligt punkt 2.

(7) Kommissionen får i vederbörligen motiverade fall tillåta att fysiska och juridiska personer från länder som av tradition har ekonomiska band, handelsförbindelser eller geografiska band med grannländerna eller från andra tredjeländer deltar och att varor och utrustning av annat ursprung används.

(8) Om stöd enligt denna förordning förvaltas av en gemensam förvaltningsmyndighet, såsom anges i artikel 10, delegeras till nationella organ, såsom anges i artikel 18, eller förvaltas gemensamt med internationella organisationer skall reglerna för upphandling, inbegripet de som rör deltagande i tilldelning av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag, samt ursprungsreglerna vara de som tillämpas av förvaltningsorganet. Deltagande i tilldelningen av upphandlingskontrakt eller kontrakt om bidrag skall i enlighet med förvaltningsorganets regler vara öppet för alla fysiska och juridiska personer som anges i punkterna 1, 2, 3 och 4 samt för alla fysiska och juridiska personer från varje annat land.

Artikel 22

Förhandsfinansiering

Ränta på belopp som ställs till en mottagares förfogande vid förhandsfinansiering skall räknas av från slutbetalningen.

Artikel 23

Medel som ställs till Europeiska investeringsbankens eller andra finansförmedlares förfogande

(1) De medel som avses i artikel 15.2 c skall förvaltas av finansförmedlare, Europeiska investeringsbanken eller varje annan bank eller organisation med den förmåga som krävs för att förvalta medlen.

(2) Kommissionen skall från fall till fall anta genomförandebestämmelser för punkt 1 med avseende på riskdelning, ersättning till den för genomförandet ansvariga förmedlaren, medelsutnyttjande, uppbörd av avkastning på medlen samt villkor för verksamhetens avslutande.

Artikel 24

Utvärdering

(1) I syfte att kontrollera om målen har nåtts och utarbeta rekommendationer om hur verksamheten kan förbättras i framtiden skall kommissionen regelbundet utvärdera resultaten av geografiska eller tematiska strategier och program, resultaten av sektorstrategier samt effektiviteten i programplaneringen.

(2) Kommissionen skall för kännedom överlämna utvärderingsrapporterna till den kommitté som inrättas genom artikel 26.

AVDELNING V

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 25

Årsrapport

Kommissionen skall granska framstegen i genomförandet av de åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning och varje år för Europaparlamentet och rådet lägga fram en rapport om genomförandet av stödet. Rapporten skall också överlämnas till Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén. Den skall innehålla uppgifter för det föregående året om finansierade åtgärder och resultatet av övervaknings- och utvärderingsåtgärder samt uppgifter om budgetgenomförandet med avseende på åtaganden och betalningar fördelade på länder, regioner och samarbetsområden.

Artikel 26

Kommitté

(1) Kommissionen skall biträdas av en kommitté.

(2) När hänvisning sker till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas. Den tid som avses i artikel 4.3 i beslutet skall vara 30 dagar.

(3) När hänvisning sker till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

(4) Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 27

Deltagande av ett tredjeland som inte hör till de länder som kommer i fråga för stöd

När kommissionen antar de handlingsprogram som avses i artikel 12 eller särskilda åtgärder som avses i artikel 13, får den för att säkra samstämmighet och effektivitet i gemenskapsstödet besluta att länder, territorier eller regioner som kan komma i fråga för gemenskapsstöd inom ramen för föranslutningsinstrumentet eller finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete samt utomeuropeiska länder och territorier som är associerade med gemenskapen får omfattas av åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning, om det projekt eller program som genomförs är av global, övergripande, regional eller gränsöverskridande natur.

Denna finansieringsmöjlighet får skrivas in i de strategidokument som avses i artikel 7.

Bestämmelserna om vilka aktörer som kan komma i fråga för stöd i artikel 14 och om deltagande i förfaranden för offentlig upphandling i artikel 16 skall anpassas så att det blir möjligt för de berörda länderna, territorierna och regionerna att delta.

Artikel 28

Tillfälligt upphävande av stöd

Utan att det påverkar tillämpningen av de bestämmelser om tillfälligt upphävande av stödet som fastställts i avtal om partnerskap och samarbete eller associeringsavtal med partnerländerna eller partnerregionerna får rådet, om ett partnerland inte följer de principer som anges i avdelning I, med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen vidta alla lämpliga åtgärder beträffande varje stöd som partnerlandet beviljats inom ramen för denna förordning.

Artikel 29

Finansiellt referensbelopp

Det finansiella referensbeloppet för denna förordnings genomförande skall vara 14 929 miljoner euro för perioden 2007–2013. De årliga bemyndigandena skall fastställas av budgetmyndigheten inom de gränser som anges i budgetplanen.

Artikel 30

Översyn

Kommissionen skall före den 31 december 2011 till Europaparlamentet och rådet överlämna förslag beträffande förordningens framtid och, om det behövs, förslag till de eventuella ändringar av den som bör göras.

Artikel 31

Upphävande

(1) Från och med den 1 januari 2007 skall följande förordningar upphöra att gälla:

- Rådets förordning (EEG) nr 1762/92 av den 29 juni 1992 om genomförandet av protokollen om ekonomiskt och tekniskt samarbete som slutits av gemenskapen med icke-medlemsländer i Medelhavsområdet

- Rådets förordning (EG) nr 1734/94 av den 11 juli 1994 om ekonomiskt och tekniskt samarbete med de ockuperade områdena.

- Rådets förordning (EG) nr 1488/96 av den 23 juli 1996 om finansiella och tekniska stödåtgärder (Meda) för reformering av ekonomiska och sociala strukturer inom ramen för partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet.

- Rådets förordning (EG, Euratom) nr 99/2000 av den 29 december 1999 om bistånd till partnerstaterna i Östeuropa och Centralasien.

(2) Dessa förordningar skall fortsätta att gälla för rättsakter och åtaganden som avser genomförande budgetåren före 2007.

Artikel 32

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft tjugo dagar efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Den skall tillämpas från och med den 1 januari 2007.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[…] […]

BILAGA Partnerländer som avses i artikel 1

Algeriet

Armenien

Azerbajdzjan

Vitryssland

Egypten

Georgien

Israel

Jordanien

Libanon

Libyen

Moldavien

Marocko

Palestinska myndigheten för Västbanken och Gaza

Ryska federationen

Syrien

Tunisien

Ukraina

LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT

+++++ TABLE +++++

1. BUDGET LINES

Administrative Expenditures

External Aspects of internal policies

06 01 04 09 Intelligent energy – Expenditures on administrative management (partially)

07 01 04 05 LIFE European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (partially)

External Relations policy area

19 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA “EXTERNAL RELATIONS”

19 01 04 06 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

19 01 04 07 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 11 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 12 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMERFINANCIAL REGULATION

19 49 04 06 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 10 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 11 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrativemanagement (partially)

19 49 04 12 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

Operational expenditures

External Aspects of internal policies

06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (partially)

07 02 02 LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (partially)

14 03 02 Customs co-operation and international assistance (Customs 2007) (partially)

External Relations policy areas

19 02 MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS

19 02 02 Institutes specialising in relations between the European Union and third countries

19 02 03 Cooperation with third countries on migration (partially)

19 02 07 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic cooperation and trade agreements (partially)

19 02 11 North-South cooperation schemes in the campaign against drugs and drug addiction (partially)

19 04 EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR)

19 04 02 Support for the victims of human rights’ abuses (partially)

19 04 03 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms (partially)

19 04 04 Support for the activities of international criminal tribunals and the International Criminal Court (partially)

19 06 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS

19 06 01 Assistance to partner countries in Eastern Europe and central Asia (partially)

19 06 02 Cross-border cooperation in structural matters (partially)

19 06 04 Rehabilitation and reconstruction operations in the partner countries of Eastern Europe and central Asia (partially)

19 08 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN

19 08 01 01 First and Second Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 01 02 Third and Fourth Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 02 01 MEDA (measures to accompany the reforms to the economic and social structures In the Mediterranean non-member countries)

19 08 02 02 Community contribution to the Euro-Mediterranean Investment Facility and Partnership

19 08 03 Community operations connected with the Israel / PLO peace agreement

19 08 04 Aid to the United Nations Relief and Works Agency for Palestinian Refugees in the Near East

19 08 05 Rehabilitation and reconstruction operations in the Mediterranean and Middle Eastern countries (partially)

19 08 06 Other operations in favour of Middle East developing countries (partially)

2. OVERALL FIGURES

2.1 Total allocation for action (Part B): € 14 929 million

2.2 Period of application: 2007-2013

2.3 Overall multiannual estimate of expenditure: (current prices)

(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1)

€ million ( to three decimal places)

+++++ TABLE +++++

(b1) Technical and administrative assistance: of which staff ( see point 6.1.2):

+++++ TABLE +++++

(b2) Technical and administrative assistance of which support expenditure (see point 6.1.2):

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditures (see points 7.2 and 7.3)

€ million (to three decimal places)

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

2.4 Compatibility with financial programming and financial perspective

Proposal compatible with existing financial programming.

2.5 Financial impact on revenue

Proposal has no financial implications on revenue.

3. BUDGET CHRACTERISTICS

+++++ TABLE +++++

4. LEGAL BASE

Article 181a and Article 179 of the EC Treaty.

5. DESCRIPTION AND GROUNDS

5.1. Need for Community intervention

5.1.1. Objectives pursued

The European Council has repeatedly stated its determination that enlargement of the Union must not lead to new dividing lines at the external borders of the EU of 25. The European Neighbourhood Policy was conceived as a way to respond to this challenge and develop increasingly close relations with our neighbours to the East and South. The Commission has presented a “Strategy Paper on the European Neighbourhood Policy”[18] (ENP) which spells out how the Union will continue to promote stability, security and prosperity beyond its borders by deepening political cooperation and intensifying economic relations with Russia, the Western NIS, the Southern Caucasus and the Southern Mediterranean countries. Regional and cross-border cooperation should be intensified.

The ENP covers a wide range of areas: political dialogue and reform; trade; measures preparing partners for gradually obtaining a stake in the Internal Market; justice and home affairs; energy, transport, information society, environment, and research and innovation; social policy and people-to-people contacts, including the opening of certain Community programmes; and cross-border and regional co-operation.

The ENP is aimed at developing the full potential of the Association Agreements and Partnership and Cooperation Agreements which for the time being continue to constitute the contractual frameworks for relations between the EU and the neighbouring countries concerned.

The main operational tools of the ENP are the Action Plans drawn up jointly with partner countries. Action Plans identify priority measures for political and economic reform, and enhanced co-operation in all the relevant areas. They will be a key point of reference for the country-specific programming of Community assistance (see 5.2).

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance.

The proposed European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) will be the main financial instrument to support the implementation of ENP and it will focus in particular on supporting the implementation of the ENP Action Plans. Its scope will go beyond promoting objectives such as sustainable development or fighting poverty to encompass for example considerable support for measures leading to progressive participation in the EU’s internal market. Legislative approximation, regulatory convergence and institution building will be supported through mechanisms such as the exchange of experience, long term twinning arrangements with Member States or participation in Community programmes and agencies.

The ENPI will improve the coherence and visibility of Community assistance and allow for simplified delivery mechanisms. A specific and innovative feature of the instrument is its cross border co-operation component. Under this component, the ENPI will finance ”joint programmes” bringing together regions from Members States and partner countries sharing a common border. The instrument will bring a radical simplification in procedures and substantial gains in efficiency. It will use a “Structural Funds” approach, based on multi-annual programming, partnership and co-financing. The cross border co-operation component of the ENPI will be co-financed by the European Regional Development Fund (ERDF).

The EU and Russia have decided to develop their relations in the framework of a Strategic Partnership based on four common spaces, rather than through the European Neighbourhood Policy. However, the issues discussed in this framework are largely similar to those dealt with in the ENP context. For this reason the ENPI will also cover Community assistance to Russia.

The partner countries’ ability to meet the commitments of the Action Plans and thus move to a more advanced stage of relations with the EU will constitute the main indicator of success for the proposed approach. Periodic reporting by the Commission on progress in the implementation of the Action Plans through the institutional framework already in place (sub-committees etc.) will provide a constant feedback.

5.1.2.and 5.1.3 Ex post and ex ante evaluation

a) The work of the Peace Group

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[19]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

b) Evaluation of existing instruments operating in neighbouring counries -introduction

The ENPI is a policy-driven instrument that will bring more coherence in the delivery of Community assistance to all countries covered by the ENP. It will replace TACIS, MEDA and a number of thematic programmes. It will also replace the cross-border cooperation programmes financed by TACIS and MEDA as well as by Interreg.

All these instruments have been in operation for some time, during which considerable evaluation work has been carried out.

Regarding MEDA II, this continuous evaluation and refinement process will culminate in a major overall evaluation to be reviewed by the Council in 2006. Its outcome will provide a major input to an ex ante evaluation for its successor instrument.

As far as TACIS is concerned, a proposal for a revision of the regulation currently in force has been elaborated for the period 2005-2006. This proposal is also based on a specific ex ante evaluation.

Cross border co-operation has been subject to considerable interim and ex post evaluation work outlining the difficulties that different budget lines and different programming and implementing structures have created to the financing of truly joint projects operating on both sides of the Union’s external borders.

A summary of the findings of this evaluation work is given below. Lessons learnt in this context have been used in the elaboration of the ENPI concept.

b) TACIS

A detailed ex ante evaluation has been carried out for a revised TACIS regulation for the period 2005-2006. It included detailed stakeholder consultation and ex post evaluation of lessons learnt.

The evaluation revealed that overall, the appropriateness of the TACIS approach has faded over time. At the time of initial design in the early 1990s, TACIS correctly identified the need to support to democratic and economic transition. More recently, partner countries display widely varying results in terms of growth, poverty reduction, democracy and credible reforms. In the face of this increased divergence, the focus on technical assistance is seen as far less appropriate.

While having achieved notable results, TACIS has consistently had difficulties in ensuring sufficient ownership by partner countries. It only had a moderate effect on overall reforms. The procedures have been criticised as heavy and slow, thereby putting obstacles in the way of responsiveness and flexibility, essential elements for technical assistance.

The evaluation has produced a list of recommendations including, inter alia: tailor assistance programmes better to country needs through greater differentiation; improve ability to support poverty reduction, pay more attention to capacity-building and the rule of law; conditionality should be linked to ongoing reform efforts; improve funding and coordination with Interreg and Phare CBC; improve the efficiency of the institutional set-up for implementation; and the strengthen ability to learn from experience and to disseminate lessons.

c) MEDA

The MEDA regulation currently in force provides for an evaluation to be done by 31 December 2005. This evaluation will provide further elements to improve programming and delivery of assistance under the ENPI.

Meanwhile, there is an ongoing programme of evaluations, whose recommendations prepare the ground for the ex ante evaluation. Most recently an evaluation was conducted in 2003/04 covering economic cooperation with seven MED partners: Algeria, Egypt, Jordan, Lebanon, Morocco, Syria and Tunisia. The main recommendations were:

- At strategic level : Continue and improve the practice of designing (and regularly updating) an explicit strategy at country level. Assist partner countries in identifying their strengths and weaknesses with respect to social and economic development, and in designing their own strategies and programmes to prepare the establishment of the Euro-Mediterranean Free-Trade-Area.

- At programming level : Link Structural Adjustment Facilities and technical assistance projects. Develop complementarities with regional programmes and with EIB lending activities. Adopt a comprehensive approach to the financing of SMEs. The newly created Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership (FEMIP) is a very important step in this direction. Devote more attention to the enhancement of trade and external economic relations.

- At implementation level : Generally speaking the process of “deconcentration” should favour more efficient management of the projects. Project preparation and monitoring should be strengthened. Where conditions are met, full responsibility for the management should be given to local authorities. Support to the development of local consultancy capacities should be considered.

d) Cross-border cooperation (CBC)

The CBC component of the ENPI builds on the experience of promoting cross-border cooperation within the Phare, Tacis and Interreg programmes. Starting with the Communication on the “New Neighbourhood Instrument”, the reflection leading to the present proposal drew heavily upon the lessons learnt from these current programmes. Therefore, although a formal ex ante evaluation has not been made yet, all the points that should be covered by such an evaluation as specified in the Financial Regulation and its Implementing Rules have been addressed at the reflection stage. Meetings were held with evaluators and experts, and input received from NGOs.

Interreg II (1994 – 99) was recently subjected to an ex-post evaluation commissioned by DG Regio (December 2003). The results are in general satisfactory with an extensive added value generated by the programmes of all its strands. Among the shortcomings identified were Member States´ programme management and difficulties in establishing functioning cross-border partnerships. These issues deserve of course special attention when it comes to implementing a new instrument like the ENPI and fostering a “cooperation culture” in border regions where the new Member States have limited experience of CBC and the Partner Countries no previous direct experience at all.

CBC programmes have also been subject to audits in the past by the Court of Auditors. The CoA remarked the absence of strong co-ordination mechanisms for CBC projects which involved funding under different instruments such as Interreg, Phare and Tacis. This problem has also been identified in the Commission’s evaluations and addressing it is one of the primary objectives of the ENPI. As regards Phare CBC, the existence of different Phare and Structural Funds rules for project selection, tendering, contracting and monitoring proved to be a deterrent to joint projects across the borders. The ENPI, as a unified instrument stressing joint ownership, should overcome the obstacles to joint programmes and projects.

Other observations relevant for the ENPI included that the allocation of funds between countries did not adequately take into account their absorption capacities. The distribution of funds between larger and smaller projects and their cross-border impact was also questioned. Another observation concerned delays in the implementation of projects due to lengthy procurement procedures and problems with customs clearance in the beneficiary countries.

The observations and recommendations resulting from the various evaluation work referred to above have been taken into account for the drafting of the ENPI regulation here proposed.

e) Conclusions - Added value of Community intervention

Effective support is needed to underpin a policy of contributing to a peaceful, stable, democratic and prosperous neighbourhood. This new policy driven instrument is specifically designed for that purpose.

There is also a gap to be bridged between the level of ambition of the policy and the resources currently allocated to it by the Community and its Member States. Community assistance remains below the expectation of the beneficiaries and most bilateral assistance programmes are small.

Regarding CBC, the ENPI added value will first and foremost consist in addressing specific problems associated with national borders or issues of a transnational nature, which otherwise would not be addressed. The ENPI will have a financial leverage effect for the EU neighbouring countries/regions by matching national co-financing with EU funds. Finally the implementation of the ENPI will allow for the dissemination of sound financial management and good practice in terms of programming and project design, management, implementation, financial control, monitoring and evaluation.

5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements

The Partnership and Co-operation agreements and the Association agreements will provide an overall policy framework for Community assistance. Where they exist, jointly agreed action plans drawn up by the EU and each partner country will define priorities for action in the areas described above.

Within that framework it is expected that the instrument will promote enhanced co-operation and progressive economic integration between the EU and the partner countries. In that context promoting legislative and regulatory approximation to encourage progressive participation in the internal market and the intensification of trade is a key strategic objective of the instrument.

While the ENP provides a clear policy focus for the instrument, the provision of assistance shall take into account, for those partner countries that are developing countries, the principles and objectives of the Community development policy.

Individual actions and measures, specific objectives and corresponding criteria to measure their attainment will be defined in Country Strategy Papers and National Indicative Programmes. These will be elaborated on the basis of the Action Plans and in-depth analyses of a given country’s situation and needs, its capacities and track-record in implementing commitments made, and also the level of ambition in our bilateral relations, such as the actual commitment to shared values.

It is expected that the mix between the various objectives will vary considerably taking into account the specific situation of each of the 17 the countries concerned. While assistance to Ukraine or co-operation with Russia and Israel can focus mainly on legislative and regulatory approximation, assistance to Moldova, Azerbaijan or Egypt should continue to have a significant component focussing on poverty reduction and more traditional development objectives. Similarly the geographical, economic, social and cultural specificities of the two main “regional” groups covered by the instrument (Medierranean Countries on one side and Russia, WNIS and Southern Caucasus on the other) should be adequately reflected in the objectives to be pursued and the measures to be financed.

The ENPI will have a specific component covering Cross border co-operation between Member Sates and partner countrie