Tillämpningen av ursprungslandsprincipen på klarering av rättigheter för programföretags anknutna onlinetjänster skulle vara en ny situation för rättsinnehavare vid licensiering av innehåll till programföretag för onlinesändningar. Det är dock en riktad åtgärd (begränsad till programföretags anknutna onlinetjänster och utan följder för programföretagens och rättsinnehavarnas avtalsfrihet) som väntas underlätta marknadsutvecklingen utan att störa befintliga affärsmodeller och distributionsstrategier. Tillämpningen av obligatorisk kollektiv förvaltning för vissa typer av digitala vidaresändningstjänster skulle påverka rättsinnehavarnas licensieringsmöjligheter på ett begränsat sätt. Efterlevnadskostnaderna skulle vara mycket små eftersom samma nätverk av kollektiva förvaltningsorganisationer som används för att licensiera rättigheter till vidaresändning via kabel skulle kunna användas för att licensiera rättigheter för vidaresändningar via andra kanaler än kabel. Genomförandekostnaderna för förhandlingsmekanismen som syftar till att underlätta licensiering av beställvideorättigheter skulle vara begränsade, eftersom medlemsstaterna skulle kunna förlita sig på befintliga strukturer med nödvändig sakkunskap. Berörda parter (rättsinnehavare, distributörer, beställvideoplattformar) kan ådra sig en del kostnader för deltagande i förhandlingsmekanismen. Dessa kostnader skulle dock uppvägas av effektivitetsvinsterna av framgångsrika förhandlingar. Det rekommenderade alternativet för utgångna verk skulle inte medföra några direkta kostnader. Om de rättsliga mekanismerna används skulle de kollektiva förvaltningsorganisationerna ådra sig en del kostnader som har att göra med krav på öppenhet, hantering av undantagsklausuler och administrering av licensen. När det gäller undantag väntas de rekommenderade alternativen inte påverka rättsinnehavarnas licensintäkter i någon betydande utsträckning. Väldigt begränsade efterlevnadskostnader kan uppstå av behovet att anpassa omfattningen för befintliga licenser för att ta de nya undantagen i beaktande. När det gäller undervisning väntas det nya undantaget inte ha någon inverkan på rättsinnehavarnas primära marknad, framför allt på grund av undantagets syfte och villkor (illustration för undervisning, digital användning inom säkra elektroniska nätverk). Det kan innebära en del efterlevnadskostnader för de medlemsstater som beslutar att införa ett förbehåll om att licenser för samma användning ska finnas tillgängliga, på grund av kravet att säkerställa att sådana licenser är tillgängliga och synliga. Dessa kostnader skulle dock göra det möjligt att minska utbildningsanstalternas administrativa börda avsevärt. När det gäller data- och textutvinning skulle det villkor om laglig tillgång som planeras för användningen av undantaget säkerställa att det rekommenderade alternativet inte påverkar rättsinnehavarnas abonnemangsmarknad. Det rekommenderade alternativet för bevarande av kulturarvet skulle inte ge upphov till några direkta efterlevnadskostnader. Inverkan på rättsinnehavarnas intäkter skulle vara minimal och till och med försumbar, eftersom detta undantag bara skulle gälla verk som kulturarvsinstitutioner redan har i sina permanenta samlingar och inte påverkar anskaffande av permanenta exemplar till en samling. För onlinetjänster som sprider innehåll som laddas upp av slutanvändare skulle efterlevnadskostnader uppstå för den teknik som ska införas. Dessa kostnader skulle bero på den mängd och typ av innehåll som ska identifieras. De väntas vara begränsade på grund av att den teknik som ska införas måste vara proportionerlig, och att en majoritet av de tjänster som omfattas redan använder någon teknik för identifiering av innehåll. Införandet av en närstående rättighet som gäller digital användning av presspublikationer väntas inte generera högre licensavgifter för onlinetjänsteleverantörer som redan ingår licensavtal gällande just användning av digitalt nyhetsinnehåll. Det skulle bara innebära kostnader för de onlinetjänsteleverantörer som inte ingår licensavtal för användning av utgivares innehåll i dagsläget trots att de i princip borde göra det enligt upphovsrättslagen. Medlemsstaternas möjlighet att låta alla utgivare få en andel av ersättningen för användning som omfattas av ett undantag väntas inte generera kostnader eftersom insamlingsorganisationer med ansvar för insamling av ersättning för utgivare redan finns inrättade i de flesta medlemsstaterna. För ersättningen till upphovsmännen skulle skyldigheterna om öppenhet innebära efterlevnadskostnader för upphovsmännens avtalsparter, men dessa väntas vara rimliga. Den väldigt begränsade tillgången till uppgifter gjorde det omöjligt att göra en helhetsuppskattning av dessa kostnader, men konsekvensbedömningen innehåller beräkningar som gjorts på basen av de få exempel som berörda parter rapporterat. Avtalsanpassningsmekanismen väntas ge upphov till begränsade kostnader (t.ex. omförhandlingskostnader) eftersom den sannolikt i huvudsak används som förhandlingsstyrka. Medlemsstaterna skulle kunna använda befintliga strukturer för att minska de kostnader som möjligen uppstår i samband med inrättandet av mekanismen för tvistlösning.