EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 28.01.1998 
KOM(1998) 25 slutlig 
98/0018 (ACC) 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN 
om tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 
beträffande gränskontroll av handel med varor som kan vara varumärkesförfalskade 
och pirattillverkade varor 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång 
till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av 
varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor 
(framlagda av kommissionen) 

SAMMANFATTNING 
Den 22 december 1994 antog rådet förordning nr 3295/94 rörande tullmyndigheternas 
roll i bekämpningen av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Denna text 
skall ses som genomförandebestämmelser till TRIPs-avtalet (handelsrelaterade aspekter 
av immaterialrätt), som ingår i resultatet av Uruguayrundan och är ett av det viktigaste 
internationella avtalen på detta område. 
Förordningens tillämpning 
Det huvudsakliga syftet med förordningen är att göra det möjligt för tullmyndigheterna 
att tillfälligt uppskjuta genomförandet av en tullåtgärd när de berörda varorna misstänks 
vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade och omfattas av en immateriell rättighet 
(varumärke, mönsterrätt eller upphovsrätt eller en närstående rättighet) och för vilken 
rättighetsinnehavaren begärt tullskydd. 
Under det tillfälliga uppskjutandet kan rättighetsinnehavaren hänskjuta ärendet till de 
behöriga nationella myndigheterna (vanligen en domstol) som fastställer påföljd. Om 
ärendet inte hänskjuts till en domstol frisläpps de berörda varorna. 
Den mekanism som upprättas genom förordningen har gett mycket goda resultat i 
praktiken. Under två år (juli 1995 - juni 1997) har tullen gjort 4 133 ingripanden, medan 
den gjorde färre än 2 000 ingripanden inom ramen för den tidigare förordningen 
(1 januari 1988 - 30 juni 1995, dvs. sju och ett halvt år). 
Dessa ingripanden, som berörde kommersiell handel, postförsändelser och resandes 
personliga bagage, var som mest betydande i samband med kommersiell handel vad 
gäller mängden upptäckta varuförfalskade varor. De avsåg huvudsakligen 
varumärkesförfalskning, men antalet ingripanden avseende varor som gör intrång i 
upphovsrätt och närstående rättigheter och mönsterrätt ökade gradvis. Kontrollerna avsåg 
huvudsakligen import (övergång till fri omsättning). Emellertid har antalet kontroller i 
samband med export, återexport och transitering gradvis ökat i en sådan utsträckning att 
resultaten nu är mycket uppmuntrande även i detta avseende. 
Förbättringar som föreslås av kommissionen 
Eftersom resultaten är tillfredsställande planerar kommissionen en utvidgning av 
förordningens tillämpningsområde och en anpassning till gemenskapslagstiftningens 
utveckling på det immaterialrättsliga området. Kommissionens förslag fick ett positivt 
mottagande av de branschorganisationer som huvudsakligen är berörda vid ett möte i 
Bryssel den 23 juli 1997. 
Kommissionen önskar följaktligen genomföra följande ändringar: 
* En utvidgning av förordningens tillämpningsområde till en ny typ av immateriell 
rättighet, nämligen vissa patent. 
* En utvidgning av tullens möjligheter att ingripa till varor som är upplagda i frizoner 
eller frilager och alla misstänkta varor som är underkastade tullövervakning. 
* En anpassning (förenkling) av förordningen till gemenskapsvarumärket (tillämplig i 
sin helhet sedan den 1 april 1996) genom att för innehavarna av 
gemenskapsvarumärken införa ett förfarande för en enda ansökan om tullskydd som 
gäller i flera medlemsstater. 
SAMMANFATTNING 
1. Innehållet i förordning nr 3295/94. 
2. Genomförande av förordning nr 3295/94. 
3. Statistik över systemets tillämpning. 
4. Handelsströmmar som upptäckts inom ramen för förordning nr 3295/94. 
5. Varumärkesförfalskningens ekonomiska och sociala konsekvenser. 
6. Ändringar och anpassningar som kommissionen föreslår. 
a) Utvidgning avförordningens tillämpningsområde till patentskydd. 
b) Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till varor med alla slags 
tullstatus. 
c) Anpassning avförordningen till gemenskapsvarumärket. 
7. De berörda branschorganisationernas krav 
a) Import av varor av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga 
bagage. 
b) Undantagande av parallellimport från förordningens tillämpningsområde. 
c) Avgifter och säkerheter. 
d) Kostnader för förstöring av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade 
eller pirattillverkade. 
e) Tillgång till stickprover. 
f) Påföljder. 
8. Slutsats 
Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder för att 
förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett 
suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor1 tillämpas 
sedanden 1 juli 1995. 
Enligt artikel 15 i denna förordning skall kommissionen regelbundet överlämna en 
rapport till Europaparlamentet och rådet om hur systemet fungerar, bl.a. med tanke på de 
ekonomiska och sociala följderna av varumärkesförfalskning, och inom en tid av två år 
efter ikraftträdande av denna förordning föreslå de ändringar och tillägg som kan 
behövas. Detta meddelande har till syfte att framlägga den rapport som kommissionen 
utarbetat i detta avseende. 
Rapporten innehåller en utvärdering av de första två åren som systemet varit i bruk och 
en förteckning över dels åtgärder som särskilt kan tänkas förstärka förordningens 
betydelse för att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning, dels åtgärder för 
att förenkla de nödvändiga administrativa förfarandena för genomförande av denna 
förordning för innehavarna av vissa immateriella rättigheter. 
1. Innehållet i förordning nr 3295/94 
1.1 Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om åtgärder 
för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller 
hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och 
pirattillverkade varor utgör ett instrument för skydd vid gemenskapens yttre 
gränser som är tillämpligt endast på handel med tredje land. Den skall 
komplettera olika nationella skyddsmekanismer med avseende på 
immateriella rättigheter. 
1.2 Denna förordning upphäver och ersätter rådets förordning (EEG) nr 3842/86 
av den 1 december 1986 om åtgärder för att förhindra övergång till fri 
omsättning av varumärkesförfalskade varor2 i syfte att 
* utvidga tullskyddets tillämpningsområde till andra immateriella 
rättigheter och tullförfaranden, 
* göra det system för tullskydd som fastställs i denna förordning 
effektivare, och 
* beakta undertecknandet av slutakten till avtalet om upprättandet av 
Världshandelsorganisationen som ingicks i Marrakech den 15 
april 1994. I bilagorna3 till denna ingår TRIPs-avtalet 
(handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt) som utgör ett av de 
viktigaste internationella avtalen vad gäller immaterialrätt. I del III av 
detta avtal med rubriken "Säkerställande av skydd för immateriella 
rättigheter" ingår ett avsnitt om särskilda krav i samband med 
1 EGT L 341, 30.12.1994, s. 8. 
2 EGT L 357, 18.12.1986, s. 1. 
3 Bilaga 1 C, EGT L 336, 23.12.1994, s. 213. 
gränsåtgärder (artikel 51-60 i avtalet), och bestämmelserna i 
förordning nr 3295/94 överensstämmer med detta avsnitt. 
1.3 Genom denna förordning ges möjlighet för innehavaren av vissa 
immateriella rättigheter (varumärken, upphovsrätt och närstående rättigheter, 
mönsterrätt) eller personer som har rätt att använda dessa rättigheter samt 
dessas företrädare att efter ansökan på förhand få tullen att kvarhålla eller 
tillfälligt uppskjuta frigörandet av varor som misstänks vara 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade under en begränsad period 
(vanligen 10 dagar), i syfte att göra det möjligt för den sökande att hänskjuta 
saken till en myndighet (vanligen en domstol) som är behörig att besluta om 
kränkningar av den immateriella rättigheten i fråga. I Tyskland, där 
tullmyndigheterna själva är behöriga att besluta om kränkningar, blir ett 
hänskjutande till domstol endast aktuellt om importören överklagat 
kvarhållandet. 
1.4 Tullen kan även ingripa på eget initiativ, dvs. utan att en ansökan lämnats, 
om den misstänker varor för att vara varumärkesförfalskade eller 
pirattillverkade. I detta fall är perioden för tillfälligt uppskjutande av 
frigörandet eller kvarhållandet kortare (3 dagar) och bör möjliggöra för 
innehavaren av den immateriella rättigheten i fråga att lämna en ansökan om 
tullskydd. 
1.5 Förordningen är uppbyggd på följande sätt: 
I kapitel I definieras tillämpningsområdet och ges de definitioner som 
är nödvändiga för tillämpningen av förordningen. 
I kapitel II förbjuds uttryckligen övergång till fri omsättning (dvs. 
import), export, återexport och hänförande till ett suspensivt 
arrangemang av varor som till följd av ett ingripande av tullen i 
enlighet med förordningen befunnits vara varumärkesförfalskade eller 
pirattillverkade. 
I kapitel III behandlas utlösandet av mekanismen antingen genom en 
ansökan på förhand från rättighetsinnehavaren eller på initiativ av 
rullen. 
I kapitel IV anges villkoren för ingripande av tullmyndigheterna 
de myndigheter som är behöriga att besluta i sak. och av 
I kapitel V anges bestämmelser som skall gälla för varor som befunnits 
vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. 
I kapitel VI (slutbestämmelser) anges bestämmelser om ansvar, anges 
att förordningen inte skall gälla för varor av icke-kommersiell natur 
som ingår i resandes personliga bagage inom de gränser som fastställs i 
fråga om tullbefrielse (175 ecu) och åläggs medlemsstaterna att införa 
straffåtgärder vid överträdelser. Dessutom åläggs medlemsstaterna att 
till kommissionen lämna alla relevanta upplysningar avseende 
tillämpningen av förordningen, och kommissionen anmodas att inom en 
tid av två år efter ikraftträdandet överlämna en rapport till 
6 
Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av förordningen och de 
ändringar och tillägg som kan behövas. Detta är syftet med denna 
rapport. 
2. Ikraftträdandet av förordning nr 3295/94 
2.1 Genom sin förordning (EG) nr 1367/95 av den 16 juni 19954 antog 
kommissionen tillämpningsföreskrifter för förordningen. 
2.2 Även om förordningen var direkt tillämplig krävdes ändå ett antal nationella 
åtgärder, särskilt vad gäller angivande av de nationella organ som är 
behöriga att ta emot ansökningar om tullskydd som lämnas av 
rättighetsinnehavare eller att införa straffåtgärder. För detta ändamål fick 
medlemsstaterna en tidsfrist på sex månader som löpte mellan 
offentliggörandet av denna förordning och dess ikraftträdande. 
2.3 Även om bestämmelserna i denna förordning riktar sig direkt till de 
nationella tullmyndigheterna, särskilt som det endast är till dem som 
ansökningar om ingripande enligt denna förordning kan lämnas, är det att 
märka att detta inte förhindrat ett samarbete i praktiken med andra nationella 
administrativa enheter. 
2.4 Den 1 juli 1995 hade de flesta medlemsstaterna vidtagit de nödvändiga 
åtgärderna för tillämpningen av den nya förordningen. Trots att en nationell 
myndighet som är behörig att ta emot ansökningar om tullskydd från 
rättighetsinnehavare i Belgien hade angivits redan från början trädde den 
nationella förordningen avseende de nödvändiga åtgärderna för 
genomförandet av förordningen i kraft först den 14 december 1996. Det bör 
dock påpekas att även om denna försening orsakat rättighetsinnehavarna en 
del bekymmer så genomförde de belgiska myndigheterna ändå kontroller 
under denna period och uppnådde icke försumbara resultat. 
2.5 Fortfarande kvarstår vissa problem med avseende på genomförandet av 
förordningen i vissa medlemsstater. 
Vad gäller skyldigheten att införa effektiva straffåtgärder som är 
proportionerliga och avskräckande förefaller det som om straffåtgärder inte 
alltid införts med avseende på mönsterrätt i Belgien (där lagstiftning håller 
på att utarbetas) och Grekland. 
I förordningen förbjuds emellertid inte att flera myndigheter i en 
medlemsstat är behöriga att ta emot ansökningar om tullskydd. Emellertid 
bör endast en ansökan lämnas för hela det nationella territoriet (en enda 
ansökan). Detta är emellertid inte fallet i Grekland för närvarande. Tio olika 
behöriga myndigheter har angivits där, var och en med regional behörighet. 
Följaktligen måste en rättighetsinnehavare lämna tio olika ansökningar om 
4 EGT nr L 133, 17.6.1995, s. 2. 
tullskydd för att erhålla tullskydd inom hela det grekiska territoriet, vilket 
inte är förenligt med förordningen. 
3. Statistik avseende hur systemet fungerar 
3.1 Det system som rådet infört innehåller bestämmelser som gör det möjligt att 
följa den faktiska tillämpningen av systemet i medlemsstaterna. 
3.2 Av de uppgifter som lämnats till och med juni 1997 avseende perioden 
1 juli 1995-30 juni 1997 (dvs. två år) framgår det att medlemsstaterna gjort 
4 133 ingripanden (tillfälligt upphävande av frigörande eller kvarhållande av 
varor). 
3.3 Denna siffra visar att det system som upprättas genom förordningen är 
användbart och till och med fungerar väl. Antalet ingripanden under de två 
år som gått sedan förordning nr 3295/94 trädde i kraft är mycket större än 
antalet ingripanden under de sju och ett halvt år som förordning nr 3842/86 
tillämpades (sammanlagt 1 842 ingripanden). 
3.4 De 4 133 ingripandena i enlighet med den nya förordningen fördelar sig på 
medlemsstaterna på följande sätt: 
Land som lämnat uppgifter Antal ingripanden 
Tyskland: 1844 
Frankrike: 527 
Förenade kungariket: 487 
Spanien: 459 
Nederländerna: 390 
Danmark: 139 
Belgien: 127 
Italien: 71 
Finland: 63 
Luxemburg: 18 
Sverige: 5 
Irland: 3 
3.5 Kommissionen har inte mottagit någon statistik för övriga medlemsstater. 
Österrike har uppgivit att endast tre ansökningar lämnats hittills och att inget 
ingripande skett fram till och med den 30 juni 1997. Portugal har förklarat 
att inga ingripanden skett eftersom endast en ansökan om tullskydd lämnats. 
Grekland har däremot inte lämnat några upplysningar, och uppenbarligen har 
inga ingripanden skett där under den berörda perioden. I vilket fall som helst 
förefaller det som om det ansökningssystem som upprättats i Grekland (se 
punkt 2.5) har avskräckt rättighetsinnehavarna. 
3.6 En mer detaljerad undersökning av de uppgifter som lämnats av 
medlemsstaterna anges i bilaga 2. 
4. Handelsflöden som upptäckts inom ramen för förordning nr 3295/94 
4.1 Såsom framgår av den statistik som lämnats av medlemsstaterna fungerar 
systemet väl och resultaten är mycket uppmuntrande och till och med 
mycket tillfredsställande. Följaktligen är det av visst intresse att studera 
denna statistik för att se vilka varor som upptäckts. 
4.2 Det bör emellertid erinras om att på den inre marknaden kan den typ av 
tullinstrument som denna förordning utgör endast tillämpas på varuhandel 
mellan tredje land och gemenskapen. Detta instrument kan, på grund av sin 
inneboende karaktär, under inga omständigheter användas för att upptäcka 
de varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor som tillverkas inom 
gemenskapen eller rör sig mellan gemenskapens medlemsstater. Vissa 
medlemsstaters nationella lagstiftning innehåller emellertid bestämmelser av 
detta slag (kontroller som görs av tullen). 
För övrigt fortsätter kommissionen att noga följa de frågor som gäller 
bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning inom 
gemenskapen. Detta är av avgörande betydelse för att det skall vara möjligt 
att helt bli av med varumärkesförfalskningen och pirattillverkningen, eller 
åtminstone kraftigt minska dess omfattning. 
4.3 Vad gäller fördelningen mellan kommersiell handel, resande och 
postförsändelser framgår denna inte alltid av den statistik som 
medlemsstaterna lämnar. När den finns tillgänglig är den dock mycket 
intressant. Av de 657 ingripandena i Tyskland under första halvåret 1997 
avsåg 347 resande (52 %) och endast 12 postförsändelser. I Frankrike avsåg 
265 av de 527 ingripanden som rapporterats till kommissionen resande 
(50 %) och 22 postförsändelser. Av de 459 ingripandena i Spanien avsåg 
243 resande (53 %) och 2 postförsändelser. Av de 390 ingripandena i 
Nederländerna avsåg 161 resande (41 %) och 129 postförsändelser. Vad 
gäller de kvantiteter som rapporterats är det att märka att de flesta 
kontrollerna av resande avsåg mindre än 10 artiklar. Det är alltså 
uppenbarligen kontrollerna av de kommersiella transaktionerna som är de 
effektivaste eftersom ett enda ingripande kan avse tusentals olika artiklar (se 
"Större ingripanden" i bilaga 2). Vad gäller kontroller av postförsändelser är 
det att märka att dessa i vissa fall kan ge mycket intressanta resultat. Vid ett 
ingripande av den nederländska tullen i Nederländerna som avsåg en 
postförsändelse beslagtogs mer än 3 000 pirattillverkade CD-skivor med 
ursprung i Bosnien-Hercegovina. 
4.4 Huvudsakligen är det konsumtionsvaror som berörs av ingripandena 
(huvudsakligen kläder och klockor). Prestigefyllda varumärken är ofta 
föremål för varumärkesförfalskning både vad gäller kläder, klockor och 
lädervaror5, men varumärkesförfalskningen ökar även för produkter med 
varumärken som är moderna, särskilt sportartiklar (sportkläder, sportskor, 
mössor med kända fotbolls- eller basketbolllags logotyper, olika slags 
föremål med sportartikeltillverkares logotyper), produkter som riktar sig till 
5 I detta avseende är det att märka att få ingripanden gjorts med avseende på parfym och eau-de-toilette. 
9 
barn (kläder och "gadgets" med varumärken avsedda särskilt för barn), 
datautrustning och videospel (mikroprocessorer, CD-ROM-skivor, datorbord 
och dataspel). De berörda varumärken är huvudsakligen europeiska, utom 
vad gäller sportartiklar, produkter för barn och datorutrustning där de är 
amerikanska. 
4.5 Förutom bilreservdelar och leksaker har ingripanden även skett avseende 
många olika produkter, särskilt glasögon, kulspetspennor, trädgårdstomtar, 
trädgårdsstolar, spelkort, kakor, strömbrytare och kastruller. 
4.6 Förordning nr 3295/94 omfattar även "delar" till varumärkesförfalskade 
varor, dvs. varumärken (logotyper, etiketter, dekaler, prospekt, 
bruksanvisningar, garantidokument) och förpackningar (även tomma), vilket 
gör det möjligt att angripa en annan forma av bedrägeri som avser 
varumärkesförfalskning som innebär dels att artiklar utan varumärke införs i 
gemenskapen i flera postförsändelser, dels att resande importerar 
varumärken, till exempel etiketter eller knappar, och att monteringen sedan 
sker i gemenskapen. De betydande mängder etiketter, knappar och nitar som 
beslagtagits, särskilt i Förenade kungariket (se "Större ingripanden" i bilaga 
2) visar på problemets omfattning och nödvändigheten av att tullen fäster 
särskild vikt vid dessa varumärken. 
4.7 Den statistik som lämnats av medlemsstaterna visar för övrigt att 
förordningen används för att upptäcka varorna huvudsakligen vid 
övergången till fri omsättning (70 % av ingripandena) och att ingripanden 
vid andra tillfållen under tullprocessen är mycket sällsyntare även om de 
förekommer. För övrigt visar vissa ingripanden i Finland, som genomförts 
vid tillfället för export/återexport, betydelsen av att kunna ingripa vid andra 
tillfällen än vid övergången till fri omsättning. På tio ingripanden har den 
finska tullen stoppat 130 576 par skor, 104 316 skjortor, 32 400 videospel, 
15 487 par jeans och 13 650 kappor. Alla dessa varumärkesförfalskade varor 
var avsedda för Ryssland. 
4.8 Allmänt sett berörde tullmyndigheternas ingripanden 
varumärkesförfalskningar av varumärken (mer än 90 % av ingripandena). 
Detta är inte förvånansvärt i sig eftersom tullen redan hade en viss erfarenhet 
av detta slags varor inom ramen för förordning nr 3842/86 och eftersom 
dessa är relativt enklare att upptäcka än andra immateriella rättigheter. 
4.9 Resultaten för pirattillverkade varor är emellertid uppmuntrande. 
Ingripandena blir allt fler. Redan nu avser ett ingripande av tio en vara som 
är skyddad av en upphovsrätt. Följaktligen bör dessa resultat kunna 
förbättras trots att det inom ramen för ett tullförfarande i praktiken är mycket 
svårare att upptäcka en vara som gör intrång i upphovsrätten eller närstående 
rättigheter än ett intrång i ett varumärke eftersom det sistnämnda är 
synligare. 
4.10 Vissa resultat har uppnåtts vad gäller mönsterrättigheter även om de är sämre 
(5,8 % av ingripandena). Förutom det faktum att det rör sig om ett nytt 
område för tullen bör det även påpekas att en vara som beslagtas av tullen 
oftast utgör både en varumärkesförfalskning och en piratkopierad 
10 
mönsterrättighet. I fall som dessa föredrar tullen oftast att använda 
varumärkesförfalskningen, som är enklare att hitta, som stöd för ingripandet. 
5. De ekonomiska och sociala följderna av varumärkesförfalskning 
5.1 Eftersom förordning nr 3295/94 endast omfattar vissa handelsflöden 
(varuimport från och varuexport till tredje land) utgör den inte under några 
omständigheter ett lämpligt instrument för att mäta 
varumärkesförfalskningens ekonomiska och sociala följder i gemenskapen. 
5.2 Det är svårt att fastställa varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens 
omfattning. Ett stort antal branschorgan på nationell, europeisk och 
internationell nivå gör relativt regelbundna uppskattningar av 
varumärkesförfalskningens och pirattillverkningens omfattning. Dessa 
uppskattningar gör det möjligt att bilda sig en bättre uppfattning om 
företeelsen men ger ändå bara en översiktlig bild av problemet. 
Varumärkesförfalskning och pirattillverkning har utan tvekan en skadlig 
inverkan på sysselsättningen i medlemsstaterna, på uppbörden av direkta och 
indirekta skatter och på produkternas kvalitet, vilket är till nackdel för 
konsumenterna. För närvarande tycks det emellertid inte vara möjligt att 
uttrycka dessa aspekter i exakta siffror. 
6. Kommissionens förslag till ändringar och anpassningar 
6.1 Med undantag av en del genomförandeproblem i vissa medlemsstater (se 
punkt 2) har kommissionen inte konstaterat några särskilda svårigheter vid 
tillämpningen av förordning nr 3295/94. Samtliga de strukturella problem 
som inverkade på tillämpningen av den föregående förordningen, nr 
3842/86, löstes i och med att förordning nr 3295/94 antogs, och systemet 
fungerar och hindras varken av eventuella strukturbetingde tekniska problem 
eller skilda tolkningar av bestämmelserna. 
6.2 Följaktligen föreslår kommissionen att ytterligare steg tas dels genom att 
systemet utvidgas till att omfatta nya immateriella rättigheter och varor med 
annan tullstatus, dels genom en anpassning av förordningen för att ta hänsyn 
till gemenskapsvarumärket. 
a) Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till att omfatta 
patentskydd 
6.3 Patent är en viktig del av immaterialrätten och intar en central plats bland de 
tillgängliga medlen för att skydda uppfinningar. De gör det möjligt att sätta 
ett värde på idéer och mänsklig kreativitet. Tack vare dessa patent är 
uppfinnarna skyddade mot all konkurrens som otillbörligen försöker dra 
fördel av deras uppfinningar. De möjliggör även en verklig juridisk garanti 
11 
för avkastning på investeringar i forskning och utveckling. Patentskydd är 
därför av grundläggande betydelse i gemenskapen eftersom skydd av 
uppfinningar gör det möjligt att utveckla europeiska produkter i den 
internationella konkurrensen och därmed att säkerställa en avgörande plats 
för den europeiska ekonomin i världsekonomin. 
6.4 Redan vid utarbetandet av förordning nr 3295/94 togs frågan om 
införlivande av patent i förordningens tillämpningsområde upp. Emellertid 
beslutades då att denna frågeställning skulle behandlas vid ett senare tillfälle, 
särskilt för att göra det möjligt att undersöka frågan mot bakgrund av 
resultaten med avseende på upphovsrättigheter och mönsterrättigheter. 
6.5 Med hänsyn till de statistiska uppgifter som har lämnats av medlemsstaterna 
förefaller det nu som om ett försök är möjligt. Det är visserligen sant att det 
är svårt för tulltjänstemännen att upptäcka varor som gör intrång i patent 
eftersom detta intrång inte är verkligt "synligt" och kan kräva att 
tulltjänstemännen måste undersöka vetenskapliga och komplicerade 
dokument. Dessa svårigheter får emellertid inte förhindra ett försök eftersom 
detta skulle uppfylla ett krav som ofta framförts av de berörda 
branschorganisationerna. Även om parterna enligt bestämmelserna i TRIPs-
avtalet (handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt) inte är skyldiga att 
tillämpa de gränsåtgärder som anges i artikel 51 - 61 i avtalet på varor som 
gör intrång i patent så ges åtminstone möjlighet till detta. 
Det synes emellertid lämpligt att begränsa utvidgningen av förordningens 
tillämpningsområde till produktpatent, och alltså inte inbegripa 
processpatent. Ett system med åtgärder vid gränserna är nämligen inte 
lämpat för processpatent. Ingenting hindrar naturligtvis innehavaren av ett 
processpatent från att vända sig till nationella domstolar om han anser att 
hans processpatent har utnyttjats otillbörligen, vilket i detta sammanhang 
skulle innebära att bevisbördan blev omvänd. 
Däremot verkar det lämpligt att inbegripa tilläggsskydd för läkemedel och 
växtskyddsmedel. I fråga om dessa skiljer sig tullens åtgärder - och den typ 
av uppgifter som rättighetsinnehavaren skall tillhandahålla - knappast från 
vad som gäller i fråga om produktpatent. Vad beträffar tilläggsskydd handlar 
det dessutom om produkter som om de varumärkesförfalskas äventyrar 
grundläggande intressen, nämligen människors och djurs hälsa. 
b) Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till alla slag av 
tullstatus 
6.6 Kommissionen instämmer i det önskemål som framförts både av 
medlemsstaterna, i synnerhet Belgien och Frankrike, och vissa 
branschorganisationer och anser att förordningens tillämpningsområde bör 
omfatta varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor med alla slag av 
tullstatus. Följaktligen kommer ingripandena inte längre att vara begränsade 
till övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett 
suspensivt arrangemang. 
12 
6.7 I praktiken syftar denna utvidgning till att omfatta särskilt varor som är 
upplagda i frizon eller frilager och varor som är underkastade 
tullövervakning, inbegripet varor i tillfällig förvaring, dvs. varor som införts 
på gemenskapens tullområde men som i avvaktan på att de skall hänföras till 
en godkänd tullbehandling (övergång till fri omsättning, export osv.) 
befinner sig i områden eller lager för tillfällig förvaring6. 
6.8 Även om det enligt förordningen i dess nuvarande lydelse är möjligt att 
upptäcka varorna när de byter tullstatus förefaller det likväl nödvändigt att 
det ges möjlighet att ingripa när varorna hänförs till eller har denna tullsats. 
Det inträffar ofta att tulltjänstemännen upptäcker varor som misstänks vara 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade under sådana omständigheter, 
men de måste då avvakta att varorna antingen lämnar frizonen eller frilagret 
eller att de byter tullstatus i och med att de lämnar den tillfälliga förvaringen 
(hänförande till en godkänd tullbehandling). I praktiken kan det mycket väl 
inträffa att varorna försvinner under tiden, särskilt om förfalskaren har skäl 
att tro att tulltjänstemännen hyser misstankar om varorna. 
c) Anpassning av förordningen för att ta hänsyn till 
gemenskapsvarumärket 
6.9 Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om 
gemenskapsvarumärken7 införs ett gemenskapsförfarande för varumärken 
enligt vilket företag genom att lämna en enda ansökan kan förvärva 
gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som gäller 
inom hela gemenskapens område. Gemenskapsvarumärket är helt och hållet 
tillämpligt sedan den 1 april 1996. 
6.10 Gemenskapsvarumärket regleras följaktligen genom en enda 
gemenskapsförordning som är direkt tillämpligt i alla medlemsstater. Det 
utgör ett enda rättsinstrument som ger ett enhetligt skydd i hela 
gemenskapen. Det ersätter emellertid inte medlemsstaternas varumärken. 
6.11 I syfte att göra gemenskapsvarumärket så användbart som möjligt avser 
kommissionen att inom ramen för förordning nr 3295/94 underlätta skyddet 
av gemenskapsvarumärket på det administrativa planet genom att tillåta att 
en enda ansökan om tullskydd lämnas i stället för som nu femton 
ansökningar i det fall den sökande önskar täcka hela gemenskapens område. 
6.12 Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke kan (även om han fortfarande kan 
använda det nuvarande systemet och lämna flera ansökningar) lämna sin 
ansökan om ingripande i en enda medlemsstat (som han väljer själv) med 
angivande av i vilka andra medlemsstater ingripande också begärs. 
6 Varor som anländer sjövägen får befinna sig i tillfällig förvaring i 45 dagar och varor som anländer på 
annat sätt i 20 dagar. 
7 EGTL 11, 14.1.1994, s. 1. 
13 
6.13 Den behöriga myndighet i den medlemsstat där ansökan lämnas skall 
behandla ansökan. Beviljande (eller avslag) kommer följaktligen att gälla för 
alla medlemsstater i vilken ingripande begärs, och det åligger den behöriga 
myndigheten i den medlemsstat där ansökan lämnats att överlämna beslutet 
om beviljande till de berörda nationella myndigheterna. 
6.14 Eftersom det inte finns en gemensam tullförvaltning för gemenskapen är 
eventuella avgifter som skall erläggas och säkerheter som skall ställas i varje 
berörd medlemsstat fortfarande en nationell angelägenhet. 
6.15 För övrigt måste en enhetlig giltighetsperiod fastställas för tullskydd av 
gemenskapsvarumärken och standardiserade formulär för ansökan om skydd 
av gemenskapsvarumärken utarbetas samt medlemsstaternas handläggning 
av sådana ansökningar fastställas. 
6.16 Detta system har den fördelen att det lätt kan infogas i det befintliga 
systemet eftersom det varken kräver att ett centralt organ upprättas eller att 
ett system för en enda garanti införs, vilket skulle medföra oöverstigliga 
juridiska och praktiska problem. Systemet kommer även att fungera som ett 
exempel och en förebild när en gemenskapsmönsterrättighet8 väl har skapats. 
7. De berörda branschorganisationernas krav 
7.1 Kommissionen har flera gånger haft tillfälle att träffa olika 
branschorganisationer inom området för immateriella rättigheter och vissa 
innehavare av sådana rättigheter för att diskutera tillämpningen av 
förordningen. Dessutom har medlemsstaternas delegationer i 
Tullkodexkommittén (sektionen för varumärkesförfalskade varor) framfört 
dessa branschorganisationers åsikter. 
7.2 I syfte att utarbeta denna rapport träffade kommissionen den 23 juli 1997 de 
branschorganisationer som huvudsakligen är berörda för att ge dem tillfälle 
att framföra sina synpunkter och krav. 
7.3 Vid detta möte angav kommissionens företrädare på vilka tre sätt 
förordningen förefaller kunna ändras (se punkt 6). Dessa förslag mottogs 
mycket positivt (utom av en av de deltagande branschorganisationerna vad 
gäller utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till patentskydd) 
eftersom de överensstämde med de krav branschorganisationerna hade 
framfört eller önskade framföra. 
7.4 Dessutom togs flera andra frågor upp och vad gäller dessa intog 
kommissionen följande ståndpunkter: 
8 EGT C 29, 31.1.1994, s. 20. 
14 
a) Import av icke-kommersiell natur som ingår i resandes personliga 
bagage 
7.5 De berörda branschorganisationerna har länge framfört en önskan om att 
undantaget i artikel IQ i förordning nr 3295/94 skall tas bort. Genom denna 
bestämmelse undantas varor av icke-kommersiell natur som ingår i resandes 
personliga bagage från förordningens tillämpningsområde inom de gränser 
som fastställs i fråga om tullbefrielse (för närvarande 175 ecu). Denna 
tolerans främjar smuggling i liten skala och leder till att resande och turister 
får fel budskap. 
7.6 Kommissionen erkänner att smuggling i liten skala förekommer, men detta 
inverkar inte på principen att skyddet av immateriella rättigheter endast 
gäller för kommersiella transaktioner, och kommissionens inställning i detta 
avseende överensstämmer för övrigt med artikel 60 i TRIPs-avtalet 
(handelsrelaterade aspekter av immaterialrätt). Dessutom är begreppet varor 
av icke-kommersiell natur ett ganska flexibelt begrepp som ger 
tulltjänstemännen ett brett handlingsutrymme. Det stora antalet ingripanden 
avseende resande som framgår av medlemsstaternas statistik bör lugna 
branschorganisationerna (se punkt 4 i bilaga 2) eftersom det visar att 
tulltjänstemännen inte saknar resurser på detta område. 
7.7 Kommissionen anser följaktligen att artikel 10 bör kvarstå i sin nuvarande 
lydelse. 
7.8 För att lugna branschorganisationerna bör åtgärder vidtas i medlemsstaterna 
för att öka medvetenheten om den tillämpliga lagstiftningen och bättre 
informera de resande, särskilt turisterna. 
b) Undantag av parallellimport från förordningens tillämpningsområde 
7.9 Branschorganisationerna hävdar sedan länge att förordningen omfattar 
parallellimport, dvs. varor tillverkade med rättighetsinnehavarens 
medgivande men som importeras utan dennes medgivande. 
7.10 Kommissionen har alltid motsatt sig detta krav. När det gäller parallellimport 
kan produkterna inte sägas vara varumärkesförfalskade i egentlig mening, 
eftersom en immateriell rättighet har utnyttjats i enlighet med exportlandets 
lagstiftning. För övrigt har innehavaren av en immateriell rättighet i 
gemenskapen endast möjlighet att motsätta sig att varorna importeras till 
gemenskapen men är inte skyldig att göra detta. Dessutom är 
tulltjänstemännens uppgift i ett sådant fall oerhört svår, eftersom varorna är 
helt identiska med lagligen importerade varor. Kommissionen anser 
följaktligen att förordningen inte bör ändras på denna punkt. 
15 
c) Avgifter och säkerheter 
7.11 I överensstämmelse med bestämmelserna i förordningen kan 
medlemsstaterna för genomförandet av tullskyddet kräva en avgift som skall 
täcka de administrativa kostnaderna till följd av behandlingen av ansökan 
och en säkerhet som skall täcka i synnerhet deras eventuella skadeansvar 
eller lagerkostnader. 
7.12 I praktiken varierar avgifterna och säkerheterna mycket mellan 
medlemsstaterna. Vissa branschorganisationer önskar därför en utjämning av 
dessa skillnader. Kommissionen anser att en sådan åtgärd inte är nödvändig. 
Det faktum att beloppen i praktiken varierar mellan medlemsstaterna 
inverkar inte på något sätt på hur det system som anges i förordningen 
fungerar. Om det visar sig att dessa belopp i en viss medlemsstat ligger på en 
sådan nivå att inga ansökningar om tullskydd lämnas är kommissionen 
naturligtvis tvungen att reagera och vidta åtgärder med avseende på 
medlemsstaten i fråga. 
d) Kostnader för förstöring av varor som befunnits vara 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade 
7.13 Förstöring av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller 
pirattillverkade medför vissa kostnader, och vem som skall betala dessa 
varierar från medlemsstat till medlemsstat. Beroende på medlemsstat kan 
kostnaderna påföras förfalskaren, varornas ägare, rättighetsinnehavaren och 
till och med staten själv. För det mesta är det emellertid domaren som avgör 
huruvida varan är varumärkesförfalskad eller pirattillverkad som även avgör 
vilken person eller myndighet som skall bära kostnaderna för förstöringen. 
Ett av de krav som de berörda branschorganisationerna framfört är 
följaktligen att denna fråga skall behandlas i förordningen och att det i 
förordningen skall fastställas vem som skall betala dessa kostnader. 
7.14 Kommissionen anser att en viss flexibilitet bör behållas på detta område för 
att varje medlemsstat skall kunna välja den lösning som den finner 
lämpligast, med hänsyn till att varor som befunnits vara 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade i vilket fall som helst bör tas ur 
handeln. 
e) Tillgång till stickprover 
7.15 Under den period varor kvarhålls eller deras frigörande tillfälligt uppskjuts 
kan tulltjänstemännen ta stickprover i syfte att underlätta förfarandet. 
7.16 Flera organisationer som företräder rättighetsinnehavare har krävt en ändring 
av förordningen som innebär att tulltjänstemännen bemyndigas att direkt 
överlämna delar av stickproverna till dem för att underlätta för dem att göra 
sina egna expertundersökningar. 
16 
7.17 Kommissionen anser att medlemsstaterna bör ges ett visst handlingsutrymme 
i detta avseende och att det åligger medlemsstaterna att i enlighet med sin 
nationella lagstiftning avgöra hur rättighetsinnehavarna på bästa sätt, särskilt 
med hänsyn till tid och kostnader, kan ges möjlighet att undersöka varor som 
kvarhålls eller vars frigörande tillfälligt uppskjutits. Följaktligen anser 
kommissionen att det inte är berättigat att ändra förordningen på denna 
punkt. 
f) Påföljder 
7.18 Enligt förordningen är medlemsstaterna skyldiga att tillämpa påföljder när 
varor efter kvarhållande eller tillfälligt uppskjutande av frigörandet befinns 
vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. Enligt artikel 5 i EG-
fördraget och enligt Europeiska gemenskapernas domstolspraxis bör 
påföljder av detta slag vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. 
7.19 Vissa företag har framfört önskemål om att riktlinjer anges i förordningen 
vad gäller val av administrativa/straffrättsliga påföljder, att en viss 
harmonisering av de tillämpliga straffrättsliga påföljderna (fängelse, böter 
osv.) genomförs och att varje medlemsstat gör varumärkesförfalskning och 
pirattillverkning till ett brott mot tullagstiftningen. 
7.20 Vad gäller alla krav avseende straffrättsliga påföljder som sådana utgör 
artikel 113 i EG-fördraget, som är den rättsliga grunden för förordningen, 
inte en lämplig rättslig grund. 
7.21 Vad gäller administrativa påföljder anser kommissionen att dessa inte är 
användbara i detta avseende eftersom de ändå inte kan ersätta de 
straffrättsliga påföljderna om överensstämmelse skall kunna åstadkommas 
med artikel 61 i TRIPs-avtalet, i vilken det anges att parterna skall tillämpa 
straffrättsliga påföljder. 
8. Slutsats 
8.1 Även om de första statistiska uppgifterna är mycket uppmuntrande och de 
förbättringar som gjorts av det tidigare systemet som fastställs i förordning 
nr 3842/86 gör att det system som införs genom förordning nr 3295/94 nu 
fungerar bör systemet ändå anpassas till gemenskapslagstiftningens 
utveckling på det immaterialrättsliga området (införande av 
gemenskapsvarumärke) och tullen ges större möjligheter att ingripa 
(utvidgning av förordningens tillämpningsområde till att omfatta 
patentskydd och varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor med alla 
slag av tullstatus). 
8.2 Dessa ändringar kommer att bidra till att förbättra bedrägeribekämpningen 
vid gemenskapens yttre gränser, säkerställa en effektiv och enhetlig 
tillämpning av gemenskapslagstiftningen, säkerställa samma skyddsnivå för 
medborgarna och de ekonomiska aktörerna inom hela gemenskapen, oavsett 
17 
var i tullområdet kontrollerna genomförs, utan att detta inverkar negativt på 
det internationella handelsflödet. Dessa mål anges i Europaparlamentets och 
rådets beslut nr 210/97/EG av den 19 december 1996 rörande antagandet av 
ett åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen ("Tull 2000")9. 
8.3 Kommissionen föreslår följaktligen att förordning nr 3295/94 ändras i 
enlighet med vad som anges i bilaga 1 till denna rapport. 
EGT L 33,4.2.1997, s.24. 
18 
BILAGA I 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång 
till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor 
19 
MOTIVERING 
Punkt 1 (titel) 
En eventuell utvidgning av förordningens tillämpningsområde medför att dess nuvarande 
titel inte längre är korrekt och att den följaktligen skulle behöva anpassas. Det förefaller 
som om en mer allmän formulering skulle vara nödvändig. 
Punkt 2 (artikel 1,1) 
I syfte att förbättra tullmyndigheternas möjligheter att ingripa bör de tillåtas använda 
förordningens bestämmelser för att ingripa dels när varorna har lagts upp i en frizon eller 
ett frilager och dels när de är underkastade tullövervakning i enlighet med tullkodexen, 
dvs. när det har införts i gemenskapen. Tullmyndigheterna kan således med stöd av 
förordningen kvarhålla misstänkta varor som befinner sig i områden eller lager för 
tillfällig förvaring i avvaktan på att de skall hänföras till en godkänd tullbehandling 
(övergång till fri omsättning, export osv.). 
(Artikel 1,2 a) 
Med hänsyn till tullmyndigheternas erfarenheter vad gäller bekämpning av varor som gör 
intrång i upphovsrätten och närstående rättigheter eller mönsterskydd förefaller det 
lämpligt att nu utvidga förordningens tillämpningsområde till att även omfatta skydd av 
produktpatent och av tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. En ny strecksats 
bör följaktligen läggas till detta stycke i syfte att utvidga definitionen av 
varumärkesförfalskade varor till att även omfatta varor som gör intrång i produktpatent 
eller tilläggsskydd. Denna definition är endast tillämplig i samband med denna 
förordning. 
(Artikel 1.2 c^ 
Denna ändring har till syfte att anpassa definitionen av rättighetsinnehavare till 
utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till skydd av produktpatent och av 
tilläggsskydd för läkemedel och växtskyddsmedel. 
(Artikel 1,2 e) 
Förslaget till ändring har särskilt till syfte att införa ett förenklat förfarande för begäran 
om ingripande till förmån för innehavare av sådana gemenskapsvarumärken som är 
registrerade hos Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, 
mönster och modeller) i Alicante. Denna nya punkt har till syfte att definiera begreppet 
gemenskapsvarumärke genom hänvisning till den förordning genom vilken det införs. 
20 
(Artikel 1.2 O 
För att underlätta läsningen av texten är det lämpligt att ange att begreppet 
"tilläggsskydd" som används i förordningen avser tilläggsskydd för läkemedel och 
växtskyddsmedel. 
(Artikel 1.3) 
Genom denna ändring beaktas utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till 
skydd av produktpatent och av tilläggsskydd genom att det anges att även formar och 
matriser avsedda för tillverkning av varor som gör intrång i ett produktpatent eller ett 
tilläggsskydd är att betrakta som varumärkesförfalskade varor i enlighet med 
förordningen. 
(Artikel 1.4) 
Genom denna ändring beaktas utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till 
skydd av produktpatent och av tilläggsskydd genom att det anges att undantagen från 
förordningens tillämpningsområde, särskilt vad gäller varor som är föremål för 
parallellimport, även gäller varor som omfattas av ett produktpatent eller ett 
tilläggsskydd. 
Punkt 3 (artikel 2) 
Varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade får inte saluföras. 
Följaktligen skall införsel i gemenskapen, övergång till fri omsättning, export, återexport 
och hänförande till ett suspensivt arrangemang av dessa varor vara förbjuden. I den mån 
som tullmyndigheterna kan ingripa vid införsel till en frizon eller ett frilager skall de 
förbjuda införsel av varor som befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade 
till en frizon eller ett frilager. 
Punkt 4 (artikel 3.1) 
Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om 
gemenskapsvarumärken10 (tillämplig i sin helhet sedan den 1 april 1996) är det möjligt 
för fysiska och juridiska personer att genom ett enda förfarande förvärva 
gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som gäller inom hela 
gemenskapens område. 
10 EGT L 11, 14.1.1994, s. 1. 
21 
Det förefaller nu vara lämpligt att dra slutsatser med avseende på tullskyddet av dessa 
varumärken genom att införa ett förenklat förfarande för ansökan om ingripande. 
Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke bör kunna lämna en enda ansökan om 
ingripande i en medlemsstat som gäller i en eller flera medlemsstater. 
(Artikel 3.3) 
I den mån det inte alltid är nödvändigt att ansökan täcker hela gemenskapen och i den 
mån avgifter måste betalas i vissa medlemsstater bör inte den förenklade ansökan om 
ingripande (gemenskapsvarumärken) automatiskt täcka samtliga medlemsstater, och det 
bör överlåtas på den sökande att välja vilka medlemsstater ansökan om skydd skall avse. 
I syfte att underlätta ansökningar rörande gemenskapsvarumärken bör dessutom 
standardiserade blanketter införas, och förlagor till dessa bör fastställas av kommissionen 
i en tillämpningsförordning. 
(Artikel 3.4) 
Den medlemsstat i vilken ansökan om ingripande lämnas har rätt att kräva en avgift som 
skall täcka de administrativa kostnaderna till följd av behandlingen av ansökan. I 
samband med att en enda ansökan om ingripande avseende ett gemenskapsvarumärke 
lämnas kan inte de stater som ansökan avser (med undantag för den stat där ansökan 
lämnas) ta ut avgifter även om genomförandet av beslutet om ingripande medför vissa 
kostnader för dem. Följaktligen bör det föreskrivas att dessa stater får ta ut en avgift av 
den sökande eller dennes företrädare för att täcka kostnaderna för att genomföra ett beslut 
som fattats i en annan medlemsstat. I vilket fall som helst skall avgifterna stå i proportion 
till den tjänst som tillhandahålls. 
(Artikel!^) 
När ett beslut om ingripande avser ett gemenskapsvarumärke och är tillämpligt i flera 
medlemsstater bör det av förenklingsskäl fastställas att detta beslut skall gälla under 
samma tidsperiod i varje berörd medlemsstat. Med hänsyn till de olika tidsperioder som 
medlemsstaterna i allmänhet tillämpar borde en giltighetsperiod på ett år som kan 
förlängas en gång utgöra en lämplig kompromiss. 
(Artikel 3.9) 
Av tydlighetsskäl bör det anges att en ansökan om förlängning bör behandlas på samma 
sätt som den ursprungliga ansökan om ingripande. 
22 
Punkt 5 (artikel 5) 
I syfte att undvika att en enda ansökan om ingripande lämnas och behandlas i flera 
medlemsstater bör det föreskrivas att den stat där ansökan lämnas behandlar ansökan och 
därefter meddelar de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstater som berörs av 
ansökan om tullskydd sitt beslut. Det ursprungliga beslutet blir på så sätt bindande även 
för dessa stater. De kan emellertid avvakta med genomförandet tills den avgift erlagts och 
den säkerhet ställts som eventuellt krävs i dessa stater. 
Punkt 6 (artikel 7.2) 
Denna ändring, som görs till följd av utvidgningen av förordningens tillämpningsområde 
till att även omfatta skydd av produktpatent och av tilläggsskydd, innebär dels att varor 
som misstänks göra intrång i ett produktpatent eller ett tilläggsskydd under vissa 
förutsättningar kan frigöras (eller deras kvarhållning återtas) mot ställande av säkerhet 
och dels att de villkor enligt vilka denna säkerhet kan frisläppas preciseras. Dessa 
bestämmelser överensstämmer med ett åtagande enligt avtalet om handelsrelaterade 
aspekter av immaterialrätt11. 
Punkt 7 (artikel 8.1) 
Denna ändring sker till följd av utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till 
att även omfatta skydd av produktpatent och av tilläggsskydd. Ändringen innebär att de 
regler som redan är tillämpliga på andra varor som befunnits vara varumärkesförfalskade 
eller pirattillverkade även skall tillämpas på varor som befunnits göra intrång i ett 
produktpatent elller ett tilläggsskydd. 
Punkt 8 (artikel 9.1) 
De regler för kompensation till en rättighetsinnehavare som skall gälla om en ansökan 
om tullskydd upprättats och varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte 
upptäckts av ett tullkontor är de regler som är tillämpliga i den stat där ansökan lämnats. 
Ändringen har till syfte att ange befogenheterna i detta avseende för den medlemsstat i 
vilken varorna inte upptäckts av ett tullkontor i det fall ansökan om ingripande avser ett 
gemenskapsvarumärke och följaktligen är tillämplig i flera medlemsstater. 
11 Bilaga 1C, EGT nr L 336, 23.12.1994, s. 213. 
23 
(Artikel 9.2) 
Reglerna om ansvar för sådan skada som vållats av de behöriga myndigheterna i samband 
med ingripanden i enlighet med förordmngen faller inom ramen för den medlemsstats 
behörighet i vilken ansökan inlämnats. Ändringen har till syfte att ange befogenheterna i 
detta avseende för den medlemsstat i vilken skadan vållats i det fall ansökan om 
ingripande avser ett gemenskapsvarumärke och följaktligen är tillämplig i flera 
medlemsstater. 
24 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång 
till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av 
varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 
113 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag12, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande •3, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande14, och 
med beaktande av följande: 
I enlighet med artikel 15 i rådets förordning (EG) nr 3295/9415 bör en utvärdering av de 
första årens tillämpning göras i syfte att förbättra det system som inrättas genom 
förordningen. 
Salufbring av varumärkesförfalskade varor som gör intrång i produktpatent eller, i den 
mån dessa tilläggsskydd hänger samman med produktpatent, tilläggsskydd för läkemedel 
enligt rådets förordning (EEG) nr 1768/92 av den 18 juni 1992 om införande av 
tilläggsskydd för läkemedel16, ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och 
Sverige, eller tilläggsskydd för växtskyddsmedel enligt Europaparlamentets och rådets 
förordning (EG) nr 1610/96 av den 23 juli 1996 om införande av tilläggsskydd för 
växtskyddsmedel17, är till stort förfång för innehavarna av dessa och utgör illojal och 
olaglig affärsverksamhet. I den utsträckning som det är möjlig bör det förhindras att 
sådana varor släpps ut på marknaden, och för detta ändamål bör åtgärder antas som gör 
det möjligt att effektivt bemöta denna olagliga verksamhet utan att hindra den lagliga 
handeln. Detta mål överensstämmer för övrigt med strävandena i detta avseende på 
internationell nivå. 
För att säkerställa att det är omöjligt att tränga igenom gemenskapens yttre gränser bör 
tullmyndigheterna tillåtas ingripa i alla tullärenden i vilka varumärkesförfalskade, 
pirattillverkade eller likartade varor kan tänkas förekomma. Följaktligen bör dessa varor 
inte tillåtas övergå till fri omsättning i gemenskapen, hänföras till ett suspensivt 
arrangemang, återexporteras eller läggas upp i en frizon eller ett frilager. Dessutom bör 
12 EGT... 
13 EGT... 
14 EGT.... 
15 EGT L 341, 30.12.1995, s. 8. 
16 EGTL 182, 2.7.1992, s. 1. 
17 EGT L 198, 8.8.1996, s. 30. 
25 
det vara möjligt för tullmyndigheterna att ingripa så snart som varorna införts i 
gemenskapen. 
Vad gäller suspensiva arrangemang, frizoner och frilager, återexport som kräver anmälan 
och tillfällig förvaring kan tullmyndigheterna endast ingripa när de varor som misstänks 
vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade upptäcks vid en kontroll. 
Genom rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om 
gemenskapsvarumärken18, ändrad genom förordning (EG) nr 3288/9419 inrättas ett 
gemenskapsförfarande för varumärken enligt vilket rättighetsinnehavaren genom ett enda 
förfarande kan förvärva gemenskapsvarumärken för vilka ett enhetligt skydd ges och som 
gäller inom hela gemenskapen. 
I syfte att förstärka gemenskapsvarumärkets gemenskapskaraktär bör det admimstrativa 
handhavandet av skyddet förenklas. 
Ett system bör ställas till förfogande för innehavarna av gemenskapsvarumärken, vilket 
grundar sig på ett enda beslut om ingripande som fattas av en behörig myndighet i en 
medlemsstat och som gäller i en eller flera andra medlemsstater. 
I syfte att möjliggöra en enhetlig tillämpning av ett sådant beslut i de berörda 
medlemsstaterna bör en enhetlig giltighetsperiod fastställas för beslutet. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel 1 
Förordning (EG) nr 3295/94 ändras på följande sätt: 
1. Förordningens titel skall ersättas med följande: 
"Rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om fastställande av 
vissa åtgärder avseende införsel till gemenskapen och export och återexport från 
gemenskapen av varor som gör intrång i vissa immateriella rättigheter". 
2. Artikel 1 skall ändras på följande sätt: 
a) Artikel 1.1a andra strecksatsen skall ersättas med följande: 
"- påträffas vid en kontroll av varor som underkastats tullövervakning i 
enlighet med artikel 37 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 
12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen , som 
hänförts till ett suspensivt arrangemang i enlighet med artikel 84.1 ai 
den förordningen, återexporterats medelst anmälan eller är upplagda i 
en frizon eller ett frilager i enlighet med artikel 166 i den 
förordningen." 
* EGT L 302, 19.10.1992, s.l." 
18 EGTL 11, 14.1.1994, s. 1. 
19 EGT L 349, 31.12.1994, s. 83. 
26 
b) Artikel 1.2 skall ändras på följande sätt 
i) I led a skall en fjärde strecksats med följande lydelse läggas till: 
"- varor som i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas 
ingripande lämnats gör intrång i ett produktpatent enligt 
lagstiftningen i denna medlemsstat eller ett tilläggsskydd enligt 
rådets förordning (EEG) nr 1768/92** eller rådets förordning (EG) 
nr 1610/96***. 
** EGTL 182, 2.7.1992, s.l. 
*** EGT L 198, 8.8.1996, s. 30." 
ii) c skall ersättas med följande: 
"c) rättighetsinnehavare: innehavare av sådant varumärke, 
produktpatent eller tilläggsskydd, som avses i a, eller innehavare av 
någon av de rättigheter som avses i b, eller varje annan person med 
rätt att använda varumärket, produktpatentet, tilläggsskyddet eller 
rättigheterna, eller dessa personers företrädare,". 
iii) Två nya led med följande lydelse skall läggas till som e och f: 
"e) gemenskapsvarumärke: sådant varumärke som avses i artikel 1 i 
rådets förordning (EG) nr 40/94****. 
f) tilläggsskydd: sådant tilläggsskydd som avses i förordning 
(EEG) nr 1768/92 eller förordning (EG) nr 1610/96. 
**** EGTL 11, 14.1.1994, s.l." 
c) Artikel 1.3 skall ersättas med följande: 
"3. Varje form eller matris som är särskilt avsedd eller anpassad för 
tillverkning av ett förfalskat varumärke, varor med ett sådant 
varumärke, varor som gör intrång i ett produktpatent eller ett 
tilläggsskydd eller pirattillverkade varor skall betraktas som 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor, allt efter 
omständigheterna, under förutsättning att användningen av dessa 
formar eller matriser kränker en rättighetsinnehavares rättigheter enligt 
gemenskapslagstiftningen eller lagstiftningen i den medlemsstat i 
vilken ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs.". 
27 
g) I artikel 1.4 skall första stycket ersättas med följande: 
"Denna förordning gäller inte varor som är försedda med ett varumärke med 
varumärkesinnehavarens medgivande eller som är skyddade genom ett 
produktpatent eller ett tilläggsskydd, en upphovsrätt eller en närstående 
rättighet eller en mönsterrätt och som har tillverkats med 
rättighetsinnehavarens medgivande men som har hänförts till någon av de 
situationer som avses i punkt 1 a utan den senares medgivande." 
3. Artikel 2 skall ersättas med följande: 
"Artikel 2 
Införsel i gemenskapen, övergång till fri omsättning, export, återexport eller 
hänförande till ett suspensivt arrangemang samt uppläggning i en frizon eller ett 
fri lager av varor som efter genomförandet av förfarandet enligt artikel 6 har 
befunnits vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade skall vara förbjuden." 
4. Artikel 3 skall ändras på följande sätt: 
a) I artikel 3.1 skall följande stycke läggas till som andra stycke: 
"När den sökande är innehavare av ett gemenskapsvarumärke kan ansökan 
förutom ingripande av tullmyndigheterna i den medlemsstat där ansökan 
lämnats även avse ingripande av tullmyndigheterna i en eller flera andra 
medlemsstater." 
b) Artikel 3.3 och 3.4 skall ersättas med följande: 
"3. Utom i det fall som avses i punkt 1 andra stycket skall det i 
ansökan anges under hur lång tid tullmyndigheterna anmodas att 
ingripa. 
I sådana ansökningar som avses i punkt 1 andra stycket skall det 
anges i vilken eller vilka medlemsstater det begärs att 
tullmyndigheterna skall ingripa. 
4. Den sökande får debiteras en avgift avsedd att täcka de 
administrativa kostnaderna i samband med behandlingen av 
ansökan. 
Den sökande eller dennes företrädare får dessutom debiteras en 
avgift avsedd att täcka kostnaderna för genomförandet av beslutet 
i varje medlemsstat där beslutet om beviljande av ansökan gäller. 
Avgiften får inte vara oproportionerlig i förhållande till den tjänst 
som tillhandahålls." 
28 
c) I artikel 3.5 skall ett tredje stycke införas efter andra stycket: 
"För ansökningar enligt punkt 1 andra stycket skall denna period vara ett år 
och får på begäran av rättighetsinnehavaren förlängas med ett år av den 
enhet som fattade det ursprungliga beslutet.". 
d) En ny punkt med följande lydelse skall läggas till som punkt 9: 
"9. Bestämmelserna i punkterna 1-8 skall även tillämpas med 
avseende på förlängningen av beslutet rörande den ursprungliga 
ansökan." 
Artikel 5 skall ersättas med följande: 
"Artikel 5 
1. Det beslut som beviljar rättighetsinnehavarens ansökan skall 
omedelbart överlämnas till de tullkontor i medlemsstaten som 
antas bli berörda av de varor som i ansökan anges vara 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade. 
2. För sådana ansökningar som avses i artikel 3.1 andra stycket skall 
artikel 250 första strecksatsen i förordning (EEG) nr 2913/92 
också tillämpas på beslutet om beviljande av ansökan och 
besluten om förlängning eller upphävande av detta. 
Den enhet som fattat dessa beslut skall vidare befordra dem i 
form av en bestyrkt kopia till den relevanta enheten hos den 
tullmyndighet i den eller de medlemsstater där den sökande 
begärt tullmyndigheternas ingripande. 
Den eller de medlemsstater som de beslut som avses i första 
stycket riktar sig till skall omedelbart bekräfta mottagandet av 
dessa. 
Den period som avses i artikel 3.5 tredje stycket löper från och 
med den dag då beslutet om beviljande av ansökan fattas. De 
medlemsstater till vilka beslutet riktar sig kan avvakta med 
genomförandet tills den avgift som avses i artikel 3.4 andra 
stycket har erlagts och den säkerhet som avses i artikel 3.6 
ställts.". 
29 
6. Artikel 7.2 skall ersättas med följande: 
"När det rör sig om varor som misstänks kränka produktpatent, tilläggsskydd 
eller mönsterrättigheter skall varornas ägare, importör eller mottagare kunna 
utverka att de berörda varorna frigörs eller att deras kvarhållning återtas mot 
ställande av en säkerhet, under förutsättning att 
- den enhet eller det tullkontor som avses i artikel 6.1, inom den frist som 
nämns i punkt 1, har underrättats om att ärendet har hänskjutits till den 
myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan och som avses i punkt 1, 
- den myndighet som är bemyndigad till detta inte har vidtagit 
skyddsåtgärder då tidsfristen löper ut, och 
- alla tullformaliteter har uppfyllts. 
Säkerheten måste vara tillräcklig för att skydda rättighetsinnehavarens 
intressen. Att säkerhet ställs skall inte inverka på de andra åtgärder som står 
rättighetsinnehavaren till buds. Om ärendet har hänskjutits till den 
myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan av någon annan än 
innehavaren av produktpatentet, tilläggsskyddet eller mönsterrättigheten 
skall säkerheten frisläppas om denne inte utövar sin rätt att vidta rättsliga 
åtgärder inom 20 arbetsdagar räknat från och med den dag då han 
underrättades om att varornas frigörande skjutits upp eller att varorna 
kvarhålls. Om punkt 1 andra stycket tillämpas kan denna frist förlängas till 
högst 30 arbetsdagar." 
De inledande orden i artikel 8.1 skall ersättas med följande: 
"Utan att det påverkar tillämpningen av andra rättsliga medel som står 
rättighetsinnehavaren till buds skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är 
nödvändiga för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att." 
8. Artikel 9.1 och 9.2 skall ersättas med följande: 
"1. Om inte annat föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat i vilken en 
ansökan som upprättats i enlighet med artikel 3.2 lämnats in eller, när det 
gäller sådan ansökan som avses i artikel 3.1 andra stycket, i den medlemsstat 
i vilken varorna inte upptäckts av ett tullkntor, skall beviljandet av ansökan 
inte berättiga rättighetsinnehavaren till kompensation om 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte upptäcks av ett 
tullkontor och därför frigörs eller inte kvarhålls på det sätt som anges i 
artikel 6.1. 
"2. Om inte annat föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat i vilken ansökan 
lämnats in eller, när det gäller sådan ansökan som avses i artikel 3.1 andra 
stycket, i lagstiftningen i den medlemsstat där skadan uppstått, skall ett 
tullkontors eller annan vederbörligen bemyndigad myndighets utövande av 
30 
de befogenheter som tilldelats dem avseende bekämpning av 
varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor inte medföra ansvar 
gentemot de personer som berörs av de ingripanden som avses i artikel 1.1a 
eller artikel 4, om dessa skulle lida skada genom deras handlande." 
AdikeJLZ 
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel den 
På rådets vägnar 
Ordförande 
31 
Antal ingripanden sedan den 1 juli 1995 BILAGA 2 
MEDLEMSSTAT Andra halvåret 
199520 Första halvåret 
1996 Andra halvåret 
1996 Första halvåret 
199721 TOTALT 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIKE 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBURG 
NEDERLÄNDERNA 
FINLAND 
SVERIGE 
FÖRENADE 
KUNGARIKET 17 
39 varav 
34(P),0(R) 
214 varav 
U(P) 
12 varav 
2(P),2(R) 
196 varav 
7(P),159(R) 
0 
ER 
65 28 
23 varav 
17(P),5(R) 
432 varav 
34 (P) 
61 varav 
0(P),10(R) 
86 varav 
4(P),23(R) 
0 
21 
117 varav 
26(P),54(R) 
1 
137 40 
48 varav 
18(P),4(R) 
541 varav 
20 (P) 
219 varav 
0(P), 127 (R) 
105 varav 
0(P),23(R) 
18 
135 varav 
40 (P), 61 (R) 
16 
108 42 
29 
657 varav 
12(P),347(R) 
167 varav 
0(P), 104(R) 
140 varav 
H(P),60(R) 
0 
27 
138 varav 
63(P), 46(R) 
46 varav 
1(P), 12(R) 
177 127 
139 varav 
69(P),9(R) 
1844 varav 
77 (P), 347(R) 
459 varav 
2(P),243(R) 
527 varav 
22 (P) 265 (R) 
71 
18 
390 varav 
129 (P), 161 (R) 
63 varav 
1(P), 12(R) 
487 
TOTALT 548 varav 
54(P),161(R) 914 varav 
81(P),92(R) 1239 varav 
78(P),215(R) 1432 varav 
87(P), 569(R) 4133 varav 
300 (P), 1037 
(R) 
ER» Ej rapporterat 
(P) = Postförsändelser. 
(R) - Resande. 
20 Statistik för Nederländerna saknas. 
21 Statistik för Nederländerna saknas för första halvåret 1997. Statistik för Förenade kungariket saknas 
för andra halvåret 1997. 
32 
Antal ingripanden fördelat på varuslag 
sedan den 1 juli 199522 
Varuslag BE DK DE ES FR IR IT LU NL Fl SV UK Tot. 
Kläder 
Skor 
Klockor 
Ljudband 
Logotyper 
märken, 
emblem, 
etiketter, 
dekaler 
Väskor 
Bilreserv­
delar 
Solglas­
ögon 
Leksaker 
Mössor 
Videospel 
Mikropro­
cessorer 
CD-skivor 
Video-
kasetter 51 
12 
0 
0 
5 
3 
12 
6 
2 119 
0 
0 
0 
2 
1 
0 
15 
0 
10 1215 
52 
79 
122 
13 
13 
18 
5 
47 
56 
34 
8 
15 123 
26 
234 
9 
4 
34 
3 
0 305 
20 
99 
13 
19 
9 
19 
0 
0 
0 24 
0 
6 
2 
10 
0 0 
16 
0 195 
49 
12 
11 
6 
0 
22 
2 
12 
22 44 
0 
0 0 
0 330 
0 
25 
0 
33 
10 
0 241 
3 
120 
506 
127 
70 
57 
23 
48 
79 
155 
73 
25 
79 
21 
22 Se fotnoterna 20 och 21. 
33 
KORTFATTAD ÖVERSIKT 
1. Under perioden i fråga (juli 1995 till juni 1997), rapporterades 4133' ingripanden 
varav 
1844 «=> DE <=> (44,6%) 
527 «=t> FR * (12,7%) 
487 «=> UK * (11,7%) 
459 ^ ES ^ (11,1%) 
390 => NL => (9,4%) 
139 * DK <=> (3,3%) 
127 «=> BE * (3%) 
71 => IT «=> (1,7%) 
63 <=> Fl * (1,5%) 
18 => LU 
5 «* SV 
3 •=> IR 
2. Slag av olaglig handel: 
Av de 4133 ingripandena avsåg 
300 «=> postförsändelser (7,2 %) 
1037 O resande (25%). 
3. Varuslag: 
Av de 4133 ingripandena avsåg 
2413 •=> kläder (huvudsakligen T-shirts, skjortor, jeans och sportkläder) 
(58,3 %) 
506 «=> klockor (12,2%) 
155 * mössor (3,7%) 
127 «=> musikkasetter(3%) 
120 => skor (2,9%) 
34 
Fftflande kan konstateras: 
* 70 ingripanden avseende varumärken (logotyper, etiketter, dekaler, märken 
osv.) (i och med förordning 3295/94). De flesta av dessa ingripanden avsåg 
stora kvantiteter av varumärken. Till exempel avsåg ingripandena i Förenade 
kungariket 
20 400 logotyper "Lacoste" den 7 maj 1996 
24 500 logotyper "Versace" den 6 december 1995 
60 000 etiketter "Nike", "Ralph Lauren", "Yves Saint-Laurent" 
från Pakistan den 17 oktober 1996 
75 000 logotyper, knappar och nitar "Levi's" den 5 oktober 1995 
75 000 etiketter "Ralph Lauren" och "Yves St-Laurent" från 
Turkiet den 14 mars 1997 
79 900 etiketter "Calvin Klein", "Timberland Ltd", "Kickers" och "Ellesse" 
från Pakistan den 15 januari 1997. 
* 79 ingripanden avseende leksaker (huvudsakligen modellsatser, bollar, 
kramdjur osv.) 
4. Fall av betydelse: 
* 800 000 kulspetspennor "Bic" den 15 november 1996 (Belgien). 
* 483 000 tändare "Clipper Flamagas" från Hongkong den 27 maj 1997 
(Spanien). 
* 150 000 kulspetspennor "Bic" från Hongkong den 12 februari 1997 
(Frankrike). 
* 144 000 skjortor "Christian Dior" i september 1996 (Belgien). 
* I Luxemburg avsåg ingripandena mer än 140 000 CD-skivor. 
* 135 000 nålar "Disney" från Kina den 26 mars 1997 (Frankrike). 
* 129 000 mössor med förfalskade sportföretagsvarumärken den 6 maj 1996 
(Belgien). 
* 100 000 skjortor "Christian Dior" avsedda för Ryssland den 
12 november 1996 (Finland). 
* 87 000 halsdukar "Disney" från Korea den 22 juli 1996 (Frankrike). 
* 60 000 nyckelringar "Bugs Bunny" och 'Tweety" ("Warner Bros") från 
Kina den 26 september 1996 (Tyskland). 
* 65 000 teddybjörnar från Kina den 1 oktober 1996 (Frankrike). 
35 
60 000 skjortor "Armani" avsedda för Ryssland den 23 januari 1997 
(Finland). 
58 000 klockor "Nike", "Armani", "W.Bros", "Disney", "Adidas", "Boy 
London", "Casio", "Levis", "Guess", "Coca" och "Ralph Lauren" från 
Hongkong den 21 januari 1997 (Frankrike). 
55 000 bomullsensembler "Walt Disney" från Kina den 29 april 1997 
(Spanien). 
50 000 liter eau de toilette "Newman" från Algeriet den 24 juni 1996 
(Frankrike). 
58 000 tändare "Nokia", "Coca-cola", "Mariboro" och "Motorola" från Kina 
(fjärde kvartalet 1996) (Nederländerna). 
42 000 damskor "Versace" avsedda för Ryssland den 2 februari 1997 
(Finland). 
41 000 skjortor "Armani" avsedda för Ryssland den 14 januari 1997 
(Finland). 
37 000 videospel "Nintendo" från Japan (dag för ingripandet har inte 
meddelats) (Nederländerna). 
34 000 nyckelringar 'Tweety" från Kina (andra kvartalet 1997) 
(Nederländerna). 
34 000 skor "Michael Jordan" avsedda för Ryssland den 14 mars 1997 
(Finland). 
33 000 trädgårdstomtar "Smurf" från Kina avsedda för Frankrike den 
11 april 1997 (Belgien). 
33 000 skor "Reebok" avsedda för Ryssland den 3 januari 1997 (Finland). 
33 000 underplagg "Calvin Klein" från Förenta staterna den 24 juli 1996 
(Spanien). 
32 000 videospel "Nintendo" avsedda för Ryssland den 21 februari 1997 
(Finland). 
30 000 par strumpor "Dunlop" från Turkiet den 25 januari 1996 (Tyskland). 
28 000 fotbollar från Pakistan den 10 november 1996 (Tyskland). 
27 000 CD-skivor från Israel (första kvartalet 1996) (Italien). 
25 000 par jeans "Levi Strauss" och "Calvin Klein" från Kina den 
15 november 1996 (Italien). 
24 000 CD-skivor från Tjeckien den 22 april 1997 (Luxemburg). 
36 
22 000 klockor "Mattel" från Hongkong den 23 december 1996 (Frankrike). 
22 000 ringar "Walt Disney" från Sydkorea avsedda för Polen den 
26 maj 1997 (Tyskland). 
21 000 par jeans "Levis" den 23 augusti 1996 (Belgien). 
21 000 kastruller (14 kontainrar) "Happy Baron" i juli 1996 (Belgien). 
21 000 videospel "Nintendo" från Hongkong i januari 1996 (Belgien). 
20 000 klockor och 10 000 mössor "Nike", "Filla" och "Boy London" från 
Förenta staterna i juni 1996 (Belgien). 
20 000 T-shirts (diverse märken) från Thailand i juni 1996 (Belgien). 
20 000 träningströjor "Lewis" och "Diesel" den 6 november 1996 (Belgien). 
19 000 bollar "Walt Disney" från Tjeckien den 13 februari 1996 och 
ytterligare 15 000 den 24 september 1996 (Tyskland). 
19 000 bilreservdelar "Peugeot" från Taiwan den 29 mars 1996 (Frankrike). 
18 000 par jeans "Levis" den 30 april 1996 (Belgien). 
16 700 bollar "Walt Disney" från Taiwan den 21 maj 1996 (Spanien). 
16 000 videospel "Nintendo" den 6 november 1996 (Belgien). 
16 000 fotbollar "FC Bayern" från Pakistan den 11 november 1996 
(Tyskland). 
15 000 par jeans och 3 000 skjortor "Calvin Klein" avsedda för Ryssland den 
24 januari 1997 (Finland). 
15 000 solglasögon "Ray Ban" från Kina den 15 februari 1996 (Frankrike). 
15 000 solglasögon "Ray Ban", "Sting" och "Police" från Kina i april 1996 
(Belgien). 
15 containrar med keramikikoner "Walt Disney" från Kina avsedda för 
Frankrike i april - maj 1997 (Belgien). 
8 ingripanden i Tyskland avsåg trädgårdstomtar (175 stycken) (upphovs-
eller mönsterrätt). 
3 ingripanden i Tyskland avsåg 2 200 liter vodka från Lettland. 
37 
5. Typ av tullförfarande och berörd immateriell äganderätt. 
Anmärkning- Uppgifter för Italien finns först från och med den 1 juli 1995, för 
Tyskland, Frankrike och Irland från och med den 1 januari 1996, för Belgien från 
och med den 1 januari 1997 och för Danmark, Spamen och Finland från och med 
den 1 april 1997. 
Av de 2 165 ingripandena i fråga avsåg 
1517 * övergång till fri omsättning (70 %) 
383 * olaglig införsel (17,6 %) 
190 * återexport (8,7 %) 
64 * hänförande till ett suspensivt arrangemang (2,9 %) 
6 * export (0,2%) 
1962 * varumärken (90,6 %) 
206 * upphovsrätt och närstående rättigheter (9,5 %) 
126 * mönsterrätt (5,8 %) 
6. De varumärkesförfalskade varornas ursprungsland. 
Av de varor som de 4 133 ingripandena avsåg kom 
740 från* Polen •=> (17,9%) 
724 från* Thailand * (17,5 %) 
497 fito* Turkiet * (12%) 
438 från* Förenta staterna * (10,5%) 
243 från* Hongkong * (5,8%) 
195 från* Kina * (4,7%) 
.151 från* Tjeckien * (3,6%) 
98 från* Sydkorea * (2,3%) 
53 från* Indonesien «=> (1,2 %) 
46 från* Taiwan * (1,1%) 
Anmärkning: 
I Tyskland avsåg de flesta ingripandena produkter från Polen, Turkiet och 
Tjeckien. 
I Spanien avsåg de flesta ingripandena produkter från Förenta staterna. 
38 
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 25 slutlig 
DOKUMENT 
SV 02 10 11 
Katalognummer : CB-CO-98-028-SV-C 
ISBN 92-78-30276-7 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg