[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 23.2.2010

KOM(2010)67 slutlig

2007/0286 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 294.6 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt beträffande

rådets ståndpunkt vid första behandlingen inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (Omarbetning)

2007/0286 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 294.6 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt beträffande

rådets ståndpunkt vid första behandlingen inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (Omarbetning)

BAKGRUND

Datum för överlämnande av förslaget till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2007) 844 slutlig – 2007/0286(COD)): | 21 december 2007 |

Datum för Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 14 januari 2009 |

Datum för Regionkommitténs yttrande: | 9 oktober 2008 |

Datum för Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen: | 10 mars 2009 |

Datum för antagande av rådets ståndpunkt vid första behandlingen (enhälligt): | 15 februari 2010 |

SYFTET MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Syftet med förslaget är att göra den nuvarande lagstiftningen om förebyggande och begränsning av industriutsläpp mer effektiv genom att åstadkomma en hög miljöskyddsnivå, minska onödig administration och minimera snedvridningen av konkurrensen inom EU.

KOMMENTARER TILL RÅDETS STÅNDPUNKT VID FÖRSTA BEHANDLINGEN

Allmänna kommentarer

Europaparlamentet avgav sitt yttrande vid första behandlingen den 10 mars 2009. Kommissionen godtog helt, delvis eller i princip 47 av de 85 ändringar som parlamentet antog vid första behandlingen. 32 av dessa 47 ändringar beaktas, åtminstone delvis, i rådets ståndpunkt vid första behandlingen.

Kommissionen godtog de ändringar (antingen helt, i princip eller delvis) som innehållsmässigt förtydligar förslaget och som överensstämmer med förslagets allmänna syfte. Detta gäller till exempel ändringarna för att förbättra informationen till allmänheten, i överensstämmelse med åtgärderna i kommissionens förslag för att öka insynen vid tillståndsgivning och förbättra efterlevnaden och kontrollen av den.

Kommissionen avvisade de ändringar som skulle ändra förslagets karaktär, till exempel begränsa tillämpningsområdet för bestämmelserna om minimikrav för stora förbränningsanläggningar. Kommissionen avvisade också de ändringar som skulle skapa osäkerhet om rättsläget eller svårigheter vid genomförandet eller som inte skulle vara i linje med förslagets centrala delar.

Utförliga kommentarer

Parlamentets ändringar som godtagits av kommissionen och som helt, delvis eller i princip införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen

32 ändringar ( 7, 12, 13, 14, 16, 18, 19, 21, 27, 34, 35, 36, 37, 40, 44, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 59, 64, 65, 66, 68, 71, 72, 73, 75 och 79) har i varierande grad införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen.

Genom ändring 7 införs en lämplig hänvisning till Århuskonventionen. Ändring 12 kan i princip godtas, eftersom den förtydligar innebörden av ”utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik”. Ändring 13 har förts in, eftersom den förtydligar definitionen av ”den berörda allmänheten”. Ändring 14 kan delvis godtas eftersom definitionen av ”ny teknik” förtydligas. Genom ändring 16 införs en definition av ”miljötillsyn”. Ändringarna 18 och 19 förtydligar bestämmelserna om tillstånd för flera anläggningar eller verksamhetsutövare. Ändring 21 kan i princip godtas, eftersom den förtydligar bestämmelserna om överträdelse av tillståndsvillkoren. Ändringarna 27 och 55 är delvis och i princip godtagbara i den utsträckning som de förtydligar organisationen av informationsutbytet om BAT. Ändringarna 34 och 35 förenklar bestämmelserna om tillämpning av generella bindande regler. Ändring 36 förbättrar tillhandahållandet av information till allmänheten om utvecklingen av BAT. Ändring 37 förtydligar bestämmelserna om en förnyad bedömning av tillståndsvillkor. Ändring 40 kan delvis godtas i den utsträckning som det hänvisas till annan relevant gemenskapslagstiftning. Ändring 44 är delvis godtagbar när det gäller principen om fastställande den minsta frekvens med vilken tillsynen ska utföras, men den föreslagna frekvensen avvisas. Ändringarna 49 och 50 garanterar överensstämmelsen med skyldigheterna enligt Århuskonventionen. Ändringarna 51, 52, 53 och 54 förtydligar vilken information som ska ges till allmänheten. Ändring 59 rör medlemsstaternas rapportering till kommissionen om utsläppsgränsvärden. Ändring 64 kan i princip godtas eftersom den förtydligar tillämpningen av bestämmelserna på gjuterier för icke-järnmetaller. Ändring 65 innebär att det vid angivandet av tillämpningsområde hänvisas till samförbränning (bilaga I). Ändringarna 66 och 68 kan i princip godtas eftersom de förtydligar förslagets tillämpningsområde med avseende på viss avfallshantering. Ändringarna 71, 72, 73 och 75 kan delvis och i princip godtas eftersom de förbättrar enhetligheten när gäller undantag som beviljas för förbränningsanläggningar som är i drift ett begränsat antal timmar eller som används för reservdrift, utan att kraven i gällande lagstiftning försvagas. Ändring 79 kan delvis godtas, eftersom den återinför bestämmelserna om kontroll av dioxiner i lagstiftningen.

Parlamentets ändringar som avvisats av kommissionen, men som helt, delvis eller i princip införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen

Tolv ändringar ( 15, 22, 23, 29, 31, 32, 33, 41, 47, 93 (samma som 115 ), 97 och 117 ) avvisades av kommissionen, men har helt, delvis eller i princip införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen.

Ändring 15 avvisades av kommissionen, eftersom den inte innebar något förtydligande av förslaget. Ändringen har delvis förts in i rådets ståndpunkt vid första behandlingen när det gäller definitionen av ”statusrapport”, och detta kan godtas som ett förtydligande av definitionen.

Ändringarna 22, 23, 29 och 41 om markskydd avvisades av kommissionen, eftersom de antingen inte överensstämmer med kommissionens förslag eller inte bidrar till att förtydliga texten. Dessa ändringar har delvis eller i princip införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen eftersom de förtydligar markskyddsåtgärderna i förslaget, och kan således godtas. Kommissionen avvisade ändring 33 om kontroll av mark och grundvatten, då ändringen ger en lägre miljöskyddsnivå. Hela ändringen har dock införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen.

Ändring 31 om fastställande av utsläppsgränsvärden avvisades av kommissionen, eftersom den inte stämmer överens med en av de centrala principerna i kommissionens förslag och kraftigt försämrar miljöskyddet. Ändringen har delvis och i princip tagits med när det gäller kraven att se till att de utsläppsnivåer som motsvarar BAT inte överskrids. Ändringen kan därför godtas. Kommissionen avvisade ändring 32, eftersom de föreslagna ändringarna inte stämmer överens med förslagstexten i övrigt. Ändringen har dock i princip införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen vad gäller information till allmänheten om avvikelser från de utsläppsnivåer som motsvarar BAT, och den kan således godtas.

I rådets ståndpunkt vid första behandlingen har kraven på allmänhetens deltagande vid antagandet av generella bindande bestämmelser strukits, såsom föreslås i ändring 47 . Ändring 93 (samma som 115 ) om inbegripande av intensiv uppfödning av fjäderfä avvisades av kommissionen, eftersom den skulle försämra förslagets miljöskydd. Den har dock införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen. Ändring 117 om tillämpningsområdet vad gäller keramikverksamhet godtogs inte av kommissionen, då den skulle minska lagstiftningens tillämpningsområde jämfört med dagsläget. Den har dock delvis förts in i rådets ståndpunkt vid första behandlingen på ett sätt som kan godtas av kommissionen. Kommissionen avvisade också ändring 97 om en höjning av gränsvärdena för NOx-utsläpp från vissa större förbränningsanläggningar, eftersom detta skulle minska förslagets miljöambition. Ändringen har dock i princip förts in i rådets ståndpunkt vid första behandlingen på ett sätt som kan godtas.

Parlamentets ändringar som helt, delvis eller i princip godtagits av kommissionen, men som inte införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen

15 ändringar ( 1, 5, 6, 8, 20, 42, 43, 46, 48, 56, 58, 60, 61, 62 och 69 ) godtogs helt, delvis eller i princip av kommissionen, men har inte införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen. Dessa ändringar gäller formuleringen i skälen, rapportering av efterlevnad, information till den behöriga myndigheten då verksamhet upphört, tillsynsrapportering, definition av den berörda allmänheten, ny teknik, kontroll, information till allmänheten, ändring av bilagor, fastställande av nya ytterligare minimikrav genom föreskrivande kommittéförfarandet och utarbetande av riktlinjer för intensiv uppfödning av fjäderfä.

Parlamentets ändringar som avvisats av kommissionen och rådet och som inte införlivats i rådets ståndpunkt vid första behandlingen

26 ändringar ( 2, 3, 4, 9, 10, 11, 17, 24, 25, 26, 28, 30, 38, 39, 45, 57, 63, 67, 70, 76, 77, 78, 80, 114, 129 och 133) avvisades av båda institutionerna.

Ändringarna 2, 3, 4, 9, 10 och 11 avvisades av båda institutionerna, eftersom de inte stämmer överens med skälens syfte. Ändring 17 , som innehåller en definition av ”generella bindande regler”, avvisades av båda institutionerna, eftersom den inte medför något förtydligande eller mervärde. Båda institutionerna avvisade ändringarna 24, 25 och 26 om innehållet i tillståndsansökningar, ändring 28 om tillståndsvillkor gällande markskydd, ändring 30 om fastställande av BAT liksom ändringarna 38 och 39 om förnyad bedömning av tillstånd. Anledningen är att dessa ändringar är överflödiga eller skulle skapa förvirring om rättsläget vid genomförandet. Ändring 114 om spridning av gödsel stämmer inte överens med rådets ståndpunkt vid första behandlingen och avvisades således av båda institutionerna. Ändring 45 om icke-rutinmässig tillsyn är otydlig och skulle leda till svårigheter vid genomförandet. Den godtogs därför inte av rådet och kommissionen. Ändring 57 avvisades av båda institutionerna, eftersom den skulle begränsa bestämmelsens tillämplighet när det gäller utbyggnaden av förbränningsanläggningar. När det gäller tillämpningsområdet för kapitel II i förslaget (bilaga I) avvisade båda institutionerna ändringarna 63, 67, 70 och 129, eftersom de inte stämmer överens med rådets ståndpunkt vid första behandlingen. Ändring 133 godtogs inte, eftersom det innebär att vissa förbränningsanläggningar inte skulle omfattas av gällande lagstiftning. Ändring 76 avvisades av båda institutionerna, då den innebär att kontrollen av koldioxidutsläpp skulle utvidgas till förbränningsanläggningar för vilka det inte fastställts några utsläppsgränsvärden. Ändring 77 avvisades av båda institutionerna, eftersom den innebär att efterlevnadskontrollen av förbränningsanläggningar skulle ändras. Ändringarna 78 och 80 om undantag från utsläppskontrollerna för avfallsförbränningsanläggningar avvisades, eftersom de inte är i linje med kommissionens förslag och rådets ståndpunkt vid första behandlingen.

Rådets ändringar

Rådet föreslog följande huvudsakliga ändringar av kommissionens förslag:

Informationsutbyte om bästa tillgängliga teknik (BAT). I rådets ståndpunkt vid första behandlingen behålls principen om informationsutbyte och informationens innehåll enligt kommissionens förslag, men det läggs till bestämmelser om forumets roll och fastställs närmare villkor för utarbetande av BAT-referensdokumenten och deras innehåll. Kommissionen godtar de ytterligare bestämmelserna, som överensstämmer med de nuvarande villkoren för utarbetande av BAT-referensdokument. Kommissionen beklagar dock att det i rådets ståndpunkt vid första behandlingen införts bestämmelser om antagande av icke-bindande riktlinjer avseende artikel 13.3 c och d genom det föreskrivande kommittéförfarandet, eftersom kommissionen enligt fördraget har självständig rätt i detta avseende. Bestämmelsen i rådets ståndpunkt vid första behandlingen kan inte påverka denna rätt (se uttalandet i bilagan till detta meddelande) .

Förfarande för antagande av BAT-slutsatser. Enligt artikel 13.5 i rådets ståndpunkt vid första behandlingen ska BAT-slutsatser (delar av BAT-referensdokument där framför allt utsläppsnivåer som motsvarar BAT fastställs) antas genom det föreskrivande förfarandet (artikel 291 i EUF-fördraget). Det föreskrivande förfarandet med kontroll har emellertid föreslagits i rådets politiska överenskommelse. Kommissionen delar inte rådets uppfattning att artikel 291 i EUF-fördraget utgör den lämpligaste rättsliga grunden för antagande av de åtgärder som avses i artikel 13.5. Det rör sig om åtgärder med allmän räckvidd och syftet är att lägga till nya icke väsentliga delar till den grundläggande rättsakten. Följaktligen bör de antas enligt förfarandet med delegerade akter (artikel 290 i EUF-fördraget) (se bilagan till detta meddelande).

Kommissionen konstaterar även att de ändringar som införts av rådet innebär att kommissionen ska utföra ytterligare uppgifter och kräver ökade resurser från kommissionens sida för utarbetande och antagande av BAT-referensdokument.

Utsläppsgränsvärden i förhållande till utsläppsnivåer som motsvarar BAT. Artikel 15.3 i rådets ståndpunkt vid första behandlingen medför större handlingsutrymme för de behöriga myndigheterna att fastställa utsläppsgränsvärden, samtidigt som det garanteras att utsläppen inte överskrider de nivåer som motsvarar BAT och som beskrivs i BAT-slutsatserna. Kommissionen beklagar dessa ändringar men kan godta tillvägagångssättet, eftersom de nödvändiga skyddsåtgärderna har införts genom krav på kontroll och rapportering för att garantera att de väntade miljömålen uppnås. Det undantag som i specifika fall kan beviljas från artikel 15.3 på grundval av vissa kriterier behålls, men kommissionen beklagar att möjligheten att specificera dessa kriterier genom det föreskrivande kommittéförfarandet ersätts av upprättandet av riktlinjer. För att en överenskommelse ska kunna nås kan dock kommissionen godta detta.

Bedömning av befogenheter som ska tilldelas kommissionen när det gäller artikel 41 (regler för förbränningsanläggningar) och artikel 48.5 (kontroll av vissa utsläpp från avfallsförbränningsanläggningar). Kommissionen delar inte rådets uppfattningen att artikel 291 i EUF-fördraget utgör den lämpligaste rättsliga grunden för antagande av de åtgärder som avses i artiklarna 41 och 48.5. Det rör sig om åtgärder med allmän räckvidd och syftet är att lägga till nya icke väsentliga delar till den grundläggande rättsakten. Följaktligen bör de antas enligt förfarandet med delegerade akter (artikel 290 i EUF-fördraget) (se uttalandet i bilagan till detta meddelande).

Förnyad bedömning av tillstånd. I rådets ståndpunkt vid första behandlingen behålls den föreslagna skyldigheten för de behöriga myndigheterna att göra en ny bedömning och om nödvändigt uppdatera tillståndsvillkoren, efter det att ett beslut om BAT-slutsatser offentliggjorts. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen förlängs dock tiden från fyra till fem år efter ett sådant offentliggörande. Kommissionen beklagar den här ändringen men kan godta den, eftersom förlängningen är begränsad och frekvensen för förnyad prövning av tillstånd inte ändras.

Markskydd. Enligt rådets ståndpunkt vid första behandlingen ska ytterligare krav på förebyggande av förorening av mark och grundvatten ingå i tillståndsvillkoren. Principen att fastställa minimifrekvenser för kontroll av mark och grundvatten behålls, men de behöriga myndigheterna kan minska kontrollfrekvensen på grundval av en systematisk bedömning av risken för förorening. I rådets ståndpunkt vid första behandlingen behålls bestämmelserna om utarbetande av statusrapporter och kraven då verksamhet upphör, samtidigt som det ges visst handlingsutrymme vid genomförandet av bestämmelserna. Även om kommissionen föredrar det ursprungliga förslaget kan ändringarna godtas, eftersom de inte äventyrar förslagets centrala principer.

Tillsyn. Det föreslagna tillvägagångssättet behålls i rådets ståndpunkt vid första behandlingen med följande väsentliga ändringar: Perioden mellan två besök på plats vid en anläggning ska baseras på en systematisk bedömning av miljöriskerna (enligt förslaget krävdes en bedömning av riskerna endast för undantag från kravet på ett årligt besök på plats). Den perioden får vara högst ett år för anläggningar som medför de största riskerna och högst tre år för anläggningar som medför de minsta riskerna. Kommissionen anser att detta krav är lämpligt, eftersom det garanterar en miniminivå för besöksfrekvensen. Även om kommissionen beklagar att det föreskrivande kommittéförfarandet strukits för fastställandet av kriterierna för riskbedömning anser den att kriterierna i rådets ståndpunkt vid första behandlingen är lämpliga.

Startdatum för nya stora förbränningsanläggningar. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen flyttas den tidpunkt då standarderna för nya stora förbränningsanläggningar börjar tillämpas från 2016 till två år efter direktivets ikraftträdande. Kommissionen kan godta detta, eftersom de nya standarderna har betraktats som BAT för nya anläggningar sedan 2006 och dessa anläggningar tekniskt och ekonomiskt kan iaktta dessa nya gränser.

Tillfälliga bestämmelser för befintliga stora förbränningsanläggningar. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs följande tillfälliga bestämmelser:

- Tidpunkten för de reviderade utsläppsgränsvärdenas ikraftträdande är fortfarande den 1 januari 2016 men medlemsstaterna kan fram till slutet av 2020 genomföra en nationell övergångsplan, förutsatt att de totala utsläppen från de anläggningar som omfattas av planen inte överskrider de årliga tak som sänks linjärt mellan 2016 och 2019. Från 2019 kommer taket att vara detsamma fram till slutet av 2020.

- Följande typer av anläggningar kan undantas från de reviderade utsläppsgränsvärdena: anläggningar med en begränsad livstid (inte mer än 20 000 driftstimmar), fram till slutet av 2023; anläggningar som ingår i små enskilda system, fram till slutet av 2019; fjärrvärmeverk som uppfyller vissa villkor, fram till slutet av 2023.

Även om kommissionen helst inte vill ha med dessa undantag kan den godta de här bestämmelserna, som införts för att nå en överenskommelse, eftersom undantagen gäller under en övergångsperiod och förslagets miljömässiga integritet bevaras, samtidigt som ändringarna underlättar medlemsstaternas ansträngningar att se till att stora förbränningsanläggningar överensstämmer med BAT snarast möjligt.

Specifika krav för vissa stora förbränningsanläggningar. I rådets ståndpunkt vid första behandlingen fastställs andra utsläppsgränsvärden för anläggningar med ett begränsat antal driftstimmar (inte mer än 1 500 timmar per år) och det införs minsta avsvavlingsgrader för anläggningar som, på grund av de specifika egenskaperna hos vissa inhemska fasta bränslen som används, inte kan iaktta utsläppsgränsvärdena för SO2 ens när BAT tillämpas. Kommissionen anser att dessa bestämmelser är lämpliga och motiverade för att man ska komma till rätta med de tekniska problemen, samtidigt som förslagets miljömässiga integritet bevaras.

Regler om sammanlagda utsläpp. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs en lägsta nivå på 15 MW för tillämpningen av reglerna om sammanlagda utsläpp. Detta innebär att små enheter inte kommer att räknas med vid fastställandet av den totala kapaciteten hos en förbränningsanläggning som består av flera enheter med gemensam skorsten. Kommissionen beklagar att rådet på det här sättet försvagar tillämpningen av reglerna om sammanlagda utsläpp men kan godta en lägsta nivå på 15 MW, eftersom detta endast kommer att beröra små anläggningar med begränsad miljöpåverkan.

Översynsklausul för vissa stora förbränningsanläggningar. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs en bestämmelse om att kommissionen ska se över behovet av att ändra och fastställa gränsvärden för vissa förbränningsanläggningar som inte omfattas av minimistandarder eller för vilka minimikraven i gällande lagstiftning inte kan granskas på grund av bristen på uppdaterad information om BAT. Kommissionen ska i lämpliga fall lägga fram ett lagstiftningsförslag senast i slutet av 2013. Kommissionen stöder denna översynsklausul, eftersom resultaten av granskningen av de relevanta BAT-referensdokumenten kan beaktas vid översynen.

Tillämpningsområde. Enligt kommissionens förslag skulle den gällande lagstiftningen utvidgas för vissa verksamheter. Rådets ståndpunkt vid första behandlingen innehåller inte den föreslagna utvidgningen med avseende på intensiv djuruppfödning och förbränning av bränslen i anläggningar med en sammanlagd tillförd effekt på mellan 20 och 50 MW. Rådets ståndpunkt vid första behandlingen ändrar dessutom det föreslagna tillämpningsområdet när det gäller avfallshantering och tillverkning av keramiska produkter. Genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen stryks också det föreslagna kravet på spridning av gödsel på grundval av BAT. Även om kommissionen föredrar sitt ursprungliga förslag om utvidgning av tillämpningsområdet och den föreslagna bestämmelsen om hantering av gödsel kan ändringarna godtas, eftersom det införts en översynsklausul för dessa specifika frågor.

Handel med utsläppsrätter för NOx och SO 2 . I rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs ett skäl om undersökning av möjligheterna för marknadsbaserade instrument, såsom handel med utsläppsrätter för NOx och SO2. Detta återspeglar den bedömning som kommissionen håller på att göra men föregriper inte resultaten av den.

Delegering av befogenheter och invändning mot delegerade akter (artiklarna 76 och 78). I enlighet med kommissionens meddelande om genomförandet av artikel 290 i EUF-fördraget [1] och med beaktande av analysen av de särskilda åtgärder som planeras enligt rådets ståndpunkt och den återkallanderätt som föreskrivs i ordförandeskapets text förordar kommissionen delegering av befogenheter på obestämd tid, men kan dock godta rådets synsätt (femårsperiod med automatisk förlängning). Vidare beklagar kommissionen att det genom rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs en tidsgräns på tre månader under vilken rådet och Europaparlamentet kan invända mot en delegerad akt. Kommissionen förordar en tidsgräns på två månader som kan förlängas med en månad på initiativ av Europaparlamentet eller rådet. Detta skulle öka effektiviteten i förfarandena utan att därför göra totalt avkall på tremånadersprincipen.

Samråd med experter i samband med det förberedande arbetet inför antagandet av delegerade akter (skäl 39)

Kommissionen ställer sig inte bakom skälet om samråd med experter i samband med det förberedande arbetet för delegerade akter. Kommissionen anser att expertgrupper inte kan ha en formell institutionell roll. Följaktligen kan bestämmelser som gäller expertmedverkan i det förberedande arbetet av delegerade akter inte införas i grundläggande rättsakter. Kommissionen hänvisar i detta avseende till sitt meddelande av den 9 december 2009.

4. SLUTSATS

De ändringar som rådet infört kan godtas eftersom de överensstämmer med och grundar sig på kommissionens förslag, med undantag för vissa bedömningar som rådet gör i fråga om delegering av befogenheter till kommissionen i enlighet med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. Således invänder kommissionen mot rådets ståndpunkt vid första behandlingen som antogs enhälligt den 15 februari 2010.

BILAGA

Kommissionens uttalande om jämförelsetabeller

Kommissionen erinrar om sin ståndpunkt beträffande medlemsstaternas upprättande av jämförelsetabeller som beskriver kopplingen mellan direktivets bestämmelser och de införlivandeåtgärder som medlemsstaterna vidtar. Sådana tabeller är i medborgarnas intresse och bidrar till bättre lagstiftning och större öppenhet samt utgör ett stöd vid granskningen av nationella reglers överensstämmelse med gemenskapsbestämmelser.

Mot bakgrund av de pågående övergripande diskussionerna mellan institutionerna i denna fråga ställer sig kommissionen i detta fall inte i vägen för en överenskommelse i rådet i syfte att framgångsrikt avsluta det interinstitutionella förfarandet i detta ärende.

Kommissionens uttalande angående artikel 13.3 c och d

Kommissionen anser att dess antagande av icke-bindande riktlinjer inte bör omfattas av kommittéförfarande, eftersom kommissionen enligt fördraget har självständig rätt i detta avseende.

Kommissionen anser därför att bestämmelserna i artikel 13.3 c och d om att riktlinjer ska antas genom det föreskrivande förfarandet inte kan påverka denna rätt.

Kommissionens uttalande angående bedömningen av de befogenheter som ska delegeras till kommissionen i enlighet med artiklarna 13.5, 41 och 48.5

Kommissionen delar inte rådets uppfattning att artikel 291 i EUF-fördraget utgör den lämpligaste rättsliga grunden för antagande av de åtgärder som avses i artiklarna 13.5, 41 och 48.5. Det rör sig om åtgärder med allmän räckvidd och syftet är att lägga till nya icke väsentliga delar till den grundläggande rättsakten. Följaktligen bör de antas enligt förfarandet med delegerade akter (artikel 290 i EUF-fördraget).

[1] KOM(2009) 673 slutlig