Yttrande från Regionkommittén om "Benchmarking av konkurrenskraften - Införandet av ett verktyg till aktörernas och de offentliga myndigheternas förfogande"

(98/C 64/01)

BAKGRUND

- Meddelandet från Europeiska kommissionen om "Benchmarking av konkurrenskraften - införandet av ett verktyg till aktörernas och de offentliga myndigheternas förfogande" (KOM(97) 153 slutlig).

- Europeiska kommissionens beslut av den 18 april 1997 att i enlighet med artikel 198c första punkten i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

- Regionkommitténs beslut av den 11 juni 1997 att utarbeta ett yttrande i detta ärende och att ge utskott 1 "Regional utveckling, ekonomisk utveckling, finansiella frågor på lokalt och regionalt plan" ansvaret för det förberedande arbetet.

- Det utkast till yttrande (CdR 245/97 rév.) som antogs av utskott 1 den 12 september 1997 (föredragande: Ramón Luis Valcárcel Siso).

- Meddelandet från Europeiska kommissionen om "Benchmarking av den europeiska industrins konkurrenskraft" (KOM(96) 463 slutlig).

- Europaparlamentets rapport om dessa meddelanden och om kommissionens arbetsdokument om en europeisk politik för att främja kvaliteten i syfte att förbättra den europeiska konkurrenskraften (SEK(96) 2000).

Vid sin 20:e plenarsession den 19-20 november 1997 (sammanträdet den 19 november) antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Regionkommittén anser att den europeiska industrins konkurrenskraft är en central faktor för den sociala utvecklingen och att den bygger på en kontinuerlig förbättring av produktiviteten och av varornas och tjänsternas kvalitet.

En förbättrad konkurrenskraft är dessutom grundläggande för att stärka sysselsättningen och skapa nya arbetstillfällen i unionens företag.

1.2. Företagens konkurrenskraft grundar sig på ett antal inre och yttre faktorer som kan analyseras och jämföras i syfte att fastställa de bästa lösningarna inom varje område och därefter anpassa lösningarna till varje organisations faktiska situation. Denna jämförelse sker med hjälp av en metod som kallas benchmarking.

1.3. Det finns inget företag som är fullkomligt i alla avseenden eller någon region vars förhållanden är optimala på alla plan. Benchmarking innebär därför alltid fördelar för de aktörer som jämförs, på grund av den kunskap man får om de bästa lösningar som kan tillämpas för att förbättra deras konkurrenskraft.

1.4. De olika branscher som utgör EU-medlemsstaternas industriella stomme är vanligtvis koncentrerade till vissa regioner och en förbättrad konkurrenskraft för medlemsländernas industri får sålunda direkta konsekvenser för invånarna i dessa regioner. Det är därför av avgörande betydelse att politiska beslutsfattare på regional nivå agerar på detta område, eftersom de befinner sig närmast medborgarna och därför har störst kunskap om problemen och kan vidta de snabbaste åtgärderna. De regionala insatserna får dock inte inverka negativt på unionens eller medlemsstatens industripolitik.

2. Åtgärdernas fördelar

2.1. Eftersom syftet med benchmarking är att fastställa och i efterhand jämföra de bästa lösningarna, är det viktigt att tillämpningsområdena definieras noggrant och att man erhåller tillräcklig information som gör det möjligt att sprida kunskap och erfarenheter. De största fördelarna med benchmarking uppnås när den bygger på en noggrann analys av samtliga faktorer.

2.2. Regionkommittén anser att det inte enbart är storföretagen som kan dra nytta av benchmarking, utan att tillämpningen av denna metod även på ett särskilt sätt kan gynna små och medelstora företag eftersom deras resurser är mer begränsade när det gäller att erhålla nödvändig information från annat håll under hela benchmarkingprocessen.

2.3. Även om isolerade framsteg välkomnas anser Regionkommittén det vara av avgörande betydelse att industrin satsar på program för att öka produktiviteten på lång sikt och i anslutning till detta fortsätter att förbättra varornas och tjänsternas kvalitet. Hela denna verksamhet kan bygga på en kontinuerlig och strukturerad benchmarking.

2.4. Eftersom jämförelserna och mätningarna av olika arbetssätt i Europeiska unionen kan ske mellan företag och branscher samt inriktas på de ramvillkor som styr företagens och branschernas utveckling, kan man genom benchmarking få fram information om de ramvillkor som kännetecknar de olika medlemsstaterna och regionerna. Benchmarking gör det även möjligt att fastställa vilka faktorer som försvårar industrins möjlighet att utveckla sin konkurrenskraft.

3. Yttre faktorer

3.1. Regionkommittén anser det vara av grundläggande betydelse att det genomförs benchmarkingstudier av de olika medlemsstaternas och regionernas ramvillkor, för att man skall kunna identifiera dem som fäster stor vikt vid att främja konkurrenskraften. Brist på konkurrens eller en bristfällig utveckling av densamma försvårar allvarligt industrins utveckling.

3.2. Vid utvärderingen av dessa ramvillkor anser Regionkommittén det vara av stort värde att man utgår från följande kriterier:

a) FoU-infrastruktur.

b) Utbildning och arbetskraft.

c) Företagsledning.

d) Arbetslagstiftning.

e) Arbetskostnader.

f) Företagsbeskattning.

g) Energikostnader.

h) Kostnader för telekommunikationsinfrastruktur.

i) Infrastruktur i allmänhet (t.ex. anslutning till järnvägs- och vägnät, kommunikationsförbindelser till flygplatser etc.).

j) Hur komplext och tidskrävande förfarandet är.

k) Erbjudanden om finansiellt stöd.

3.3. Regionkommittén betonar nödvändigheten av att både medlemsstaterna och beslutsfattarna på regional nivå vidtar effektiva åtgärder för att undanröja de hinder som försvårar produktionsutvecklingen inom industrin i det egna närområdet. Benchmarking som jämför olika regioner är därför av stort värde och kan möjliggöra förbättrade ramvillkor.

3.4. Regionkommittén anser att benchmarking på branschnivå kan vara en mycket viktig dynamisk faktor för samarbetet inom näringslivet, vilket unionen framhåller som en av de viktigaste mekanismerna för att förbättra konkurrenskraften.

3.5. Regionkommittén betonar att ökad konkurrenskraft på grundval av jämförande analyser inte får leda till ensidiga försämringar av arbetarskyddet, utan att det måste finnas tillräcklig stabilitet och säkerhet på arbetsplatserna - något som kommissionen även påpekar. Med tanke på att arbetslivet blir alltmer flexibelt måste relationerna i ett anställningsförhållande, liksom åtskillnaden mellan ett anställningsförhållande och egen företagsverksamhet, ges en entydig arbets- och socialrättslig ram. Försämringar av skyddsbestämmelserna på grund av jämförelser med utomeuropeiska marknader är uteslutna.

4. Inre kvalitets- och konkurrensfaktorer

4.1. Regionkommittén förespråkar att benchmarking används som ett styrinstrument för att kontinuerligt förbättra processerna och systemen för företagsledning. Den undersökning som genomförts av en grupp europeiska konsultföretag bör ligga till grund för arbetet med att fastställa de huvudsakliga faktorer som avgör företagens kvalitets- och konkurrenskraftsnivå. De faktorer som bör utvärderas är följande:

a) Kvalitet på och tid för utveckling av nya produkter.

b) Leverantörernas kvalitet.

c) Processautomatisering.

d) Flexibilitet och tillverkningstid.

e) Tillverkningsprocessens kvalitet.

f) Underhåll.

g) Distributionsstrategi.

h) Kundservicens kvalitet.

i) Den mänskliga faktorn.

j) Organisation och informationssystem.

4.2. Trots de klara svårigheterna med att genomföra en jämförande analys av företag som verkar i olika institutionella och kulturella miljöer, anser Regionkommittén att fördelarna med en sådan analys är av stort värde för att förbättra kvaliteten och konkurrenskraften.

5. Tillämpning på offentlig förvaltning

5.1. Regionkommittén konstaterar att den offentliga förvaltningen i unionens samtliga medlemsstater - på grund av sin tungt vägande andel av BNP - har ett väsentligt inflytande såsom leverantör av varor och tjänster, vars effektivitet starkt påverkar industriutvecklingen.

5.2. Regionkommittén anser det vara nödvändigt att offentlig förvaltning och offentliga organ tillämpar benchmarking på sin verksamhet, så att de tjänster som de erbjuder företagen och medborgarna kan förbättras.

5.3. Regionkommittén anser att det åligger medlemsstaternas regeringar att se över sina rättsliga och ekonomiska villkor. Kommittén anser att dessa villkor bör utformas så att de främjar företagens konkurrenskraft, med beaktande av de regioner inom unionen som har ett relativt sett bättre utgångsläge.

5.4. Regionkommittén uppmanar medlemsstaternas regeringar att jämföra politiken i olika regioner och medlemsstater i fråga om industriutveckling, skapande av sysselsättning, miljöskydd, osv. och därmed gynna spridandet av information om lösningar som i varje enskilt sammanhang bedöms som de bästa och/eller som visat sig vara de mest effektiva.

5.5. Regionkommittén uppmanar även medlemsstaterna att särskilt uppmärksamma de särskilda utbildnings- och folkhälsoprogrammen, i syfte att fastställa och sprida information om politik och praxis som kan vara värd att beakta, i synnerhet när det gäller aspekter såsom sambandet mellan utbildning, näringsliv och arbetshälsovård.

5.6. Miljöaspekterna är av särskilt stor betydelse eftersom den industriella konkurrenskraften måste resultera i en hållbar miljöutveckling och en ökad livskvalitet för medborgarna, och denna livskvalitet bör ständigt förhöjas. Det är därför viktigt att vidta miljöåtgärder som beaktar de regionala intressena på detta område och att tillvarata energiresurserna i största möjliga utsträckning genom att satsa på förnybara energikällor och på ett kontinuerlig erfarenhetsutbyte mellan lokala och regionala organ.

5.7. Regionkommittén anmodar medlemsstaternas regeringar att avreglera sina ekonomier och införa mekanismer som främjar konkurrens, samtidigt som de tar del av de positiva erfarenheter som olika länder har gjort på detta område.

5.8. I syfte att förstärka betydelsen av benchmarking inom den offentliga sektorn bör företrädare för kommunal och regional förvaltning ingå i högnivågruppen för benchmarking.

6. Slutsatser

6.1. Regionkommittén anser det vara mycket positivt att Europeiska kommissionen nu har insett de huvudsakliga fördelarna med benchmarking på det industripolitiska området.

6.2. Även om det är företagen som är konkurrenskraftens främsta aktörer vill Regionkommittén understryka vikten av att unionen, medlemsstaternas regeringar och regionerna ger impulser till aktiva politiska åtgärder som möjliggör utbyte och jämförelse av erfarenheter.

6.3. Regionkommittén understryker betydelsen av vilken metod som används när resultaten jämförs för små och medelstora företag - industrins stomme - för att förbättra deras konkurrenskraft samt trygga sysselsättningen.

6.4. Regionkommittén stöder och välkomnar initiativ såsom Europanätverket för jämförelse av bästa lösningar, som nyligen inrättades av Europeiska stiftelsen för kvalitetsförvaltning (EFQM) samt dess eventuella anslutning till Världsnätverket för jämförelse av bästa lösningar. När information om internationella konkurrenter föreligger, och när dessa är mer avancerade än de inom EU, bör standarden för världsklass specificeras.

6.5. Regionkommittén anmodar medlemsstaternas regeringar att använda sig av benchmarking för att utjämna regionala skillnader, genom att prioritera jämförelser av villkoren i en viss region och för industriföretag i dessa områden, i syfte att förbättra konkurrenskraften och därmed snabbare nå en ökad välfärd.

6.6. Regionkommittén föreslår att det skapas pilotprojekt för benchmarking genom något av de europeiska stödprogrammen samt genom de olika program som syftar till att främja samarbete och erfarenhetsutbyte mellan olika områden med liknande industriverksamhet.

6.7. Samtidigt som Regionkommittén delar den positiva bedömning som görs i kommissionens meddelande och i fråga om lanseringen av pilotprojekt på ett antal planerade områden, vill kommittén föreslå att pilotprojekten för benchmarking utvidgas till att även omfatta industriutveckling, skapande av sysselsättning, miljöskydd och offentlig förvaltning. Detta bör ske genom befintliga EU-program samt genom de särskilda program som syftar till att främja samarbete och erfarenhetsutbyte mellan olika områden med liknande industriverksamhet.

6.8. Regionkommittén anmodar kommissionen att skapa mekanismer som gör det möjligt att frigöra resurser, så att beslutsfattarna på regional och lokal nivå kan påbörja benchmarkingprocessen. Detta skulle göra det möjligt att få kännedom om och tillämpa de bästa lösningarna på samtliga verksamhetsområden.

6.9. Regionkommittén uppmanar beslutsfattarna på regional och lokal nivå, utvecklingsorganisationer, företagarorganisationer och fackföreningar att utnyttja benchmarking för att studera industriella konkurrensfrågor av regional och branschmässig art.

Bryssel den 19 november 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA