P6_TA(2005)0226

Punktskattepliktiga varor *

Europaparlamentets lagstiftningsresolution om förslaget till rådets direktiv om ändring av direktiv 92/12/EEG om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (KOM(2004)0227 – C6-0039/2004 – 2004/0072(CNS))

(Samrådsförfarandet)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens förslag till rådet (KOM(2004)0227) [1],

- med beaktande av artikel 93 i EG-fördraget, i enlighet med vilken rådet har hört parlamentet (C6-0039/2004),

- med beaktande av artikel 27 i rådets direktiv 92/12/EEG) av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor [2],

- med beaktande av artikel 51 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor och yttrandet från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd (A6-0138/2005).

1. Europaparlamentet godkänner kommissionens förslag såsom ändrat av parlamentet.

2. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ändra sitt förslag i överensstämmelse härmed i enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget.

3. Rådet uppmanas att underrätta Europaparlamentet om rådet har för avsikt att avvika från den text som parlamentet har godkänt.

4. Rådet uppmanas att på nytt höra Europaparlamentet om rådet har för avsikt att väsentligt ändra kommissionens förslag.

5. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att delge rådet och kommissionen parlamentets ståndpunkt.

Ändring 1

skäl -1 (nytt)

(-1) Tretton år efter det att den tid som anges i artikel 14 i EG-fördraget har löpt ut har de i artikeln angivna målen för tobaksvaror, alkoholdrycker och mineraloljor fortfarande inte uppnåtts. Nya ansträngningar behövs för att underlätta fri rörlighet för punktskattepliktiga varor i syfte att upprätta den inre marknaden på det här området.

Ändring 2

skäl 2

(2) När det gäller flyttningar inom gemenskapen av varor för vilka punktskatt redan erlagts rör det sig fortfarande om ganska små volymer, men det har efter den ovannämnda tidpunkten konstaterats att allt fler ekonomiska aktörer och privatpersoner försöker tolka bestämmelserna i artiklarna 7–10 i direktiv 92/12/EEG så, att dessa bestämmelser legitimerar handelsmetoder som leder till att punktskatten betalas i den medlemsstat där varorna förvärvats. Dessutom har det ökande antalet kommersiella transaktioner via Internet och avskaffandet av den skattefria försäljningen för resenärer som reser inom gemenskapen lett till ett ökat ianspråktagande av de ovannämnda bestämmelserna. På grundval av en ny undersökning, som inleddes i januari 2002 och riktade sig till såväl nationella myndigheter som berörda ekonomiska aktörer, har kommissionen utarbetat en rapport om tillämpningen av artiklarna 7–10 i direktiv 92/12/EEG.

(2) När det gäller flyttningar inom gemenskapen av varor för vilka punktskatt redan erlagts rör det sig fortfarande om ganska små volymer, men det har efter den ovannämnda tidpunkten konstaterats att allt fler ekonomiska aktörer har en tendens att tolka bestämmelserna i artiklarna 7–10 i direktiv 92/12/EEG så, att dessa bestämmelser legitimerar handelsmetoder som leder till att punktskatten betalas i den medlemsstat där varorna förvärvats och att allt fler privatpersoner köper varor för eget bruk i en annan medlemsstat, för vilka de lagligen erlägger punktskatt i den medlemsstat där varorna förvärvats. Dessutom har det ökande antalet kommersiella transaktioner via Internet och avskaffandet av den skattefria försäljningen för resenärer som reser inom gemenskapen lett till ett ökat ianspråktagande av de ovannämnda bestämmelserna. På grundval av en ny undersökning, som inleddes i januari 2002 och riktade sig till såväl nationella myndigheter som berörda ekonomiska aktörer, har kommissionen utarbetat en rapport om tillämpningen av artiklarna 7–10 i direktiv 92/12/EEG.

Ändring 3

skäl 6

(6) Artikel 7 skiljer mellan olika situationer i vilka punktskattepliktiga varor som redan släppts för konsumtion i en medlemsstat innehas för kommersiella ändamål i en annan medlemsstat, men anger inte tydligt vem som i var och en av dessa situationer är betalningsskyldig för punktskatt i destinationsmedlemsstaten. För var och en av de angivna situationerna bör det därför på ett otvetydigt sätt fastställas vem som är betalningsskyldig för punktskatt och vilka skyldigheter som skall fullgöras i destinationsmedlemsstaten.

(6) Artikel 7 skiljer mellan olika situationer i vilka punktskattepliktiga varor som redan släppts för konsumtion i en medlemsstat innehas för kommersiella ändamål i en annan medlemsstat, men anger inte tydligt vem som i var och en av dessa situationer är betalningsskyldig för punktskatt i destinationsmedlemsstaten. För var och en av de angivna situationerna bör det därför på ett otvetydigt sätt fastställas vem som är betalningsskyldig för punktskatt och vilka skyldigheter som skall fullgöras i destinationsmedlemsstaten, i syfte att harmonisera de gällande nationell lagstiftning i de olika medlemsstaterna på detta område.

Ändring 4

skäl 7

(7) De skyldigheter som en person som inte är etablerad i den medlemsstat där varorna innehas men är betalningsskyldig för punktskatt i den medlemsstaten måste fullgöra i dessa situationer bör vidare förenklas, samtidigt som myndigheterna i de berörda medlemsstaterna ges möjligheter att bättre kontrollera varuflyttningarna.

(7) De skyldigheter som en person som inte är etablerad i den medlemsstat där varorna innehas men är betalningsskyldig för punktskatt i den medlemsstaten måste fullgöra i dessa situationer bör vidare förenklas, samtidigt som myndigheterna i de berörda medlemsstaterna ges möjligheter att bättre kontrollera varuflyttningarna, i syfte att upprätta den inre marknaden för punktskattepliktiga varor.

Ändring 5

skäl 13

(13) Möjligheten för medlemsstaterna att fastställa referensnivåer till ledning för fastställandet av om varor innehas för kommersiella ändamål eller för enskilda personers eget bruk bör utgå. Myndigheterna kan i själva verket aldrig använda enbart dessa vägledande gränsvärden som grundval för slutsatsen att ett innehav av punktskattepliktiga varor är avsett för kommersiella ändamål. Referensnivåerna blir alltså meningsfulla endast inom ramen för de kontrollinstruktioner som myndigheterna utfärdar för sina anställda.

(13) Möjligheten för medlemsstaterna att fastställa referensnivåer till ledning för fastställandet av om varor innehas för kommersiella ändamål eller för enskilda personers eget bruk bör utgå. Dessa vägledande gränsvärden har alltför ofta använts som obligatoriska begränsningar i vissa medlemsstater och har i praktiken lett till diskriminering, vilket strider mot den inre marknadens principer. Referensnivåerna blir alltså meningsfulla endast inom ramen för de kontrollinstruktioner som myndigheterna utfärdar för sina anställda och bör inte utgöra de enda kriterierna för att fastställa om punktskattepliktiga varor är avsedda för enskilda personers eget bruk eller för kommersiella ändamål.

Ändring 6

skäl 14

(14) Artikel 9.3 bör utgå, eftersom det inte är motiverat att behålla en skattebestämmelse som ger medlemsstaterna rätt att avvika från principen i artikel 8 av skäl som hänför sig till säkerheten vid transport av mineraloljor.

Ändring 7

Artikel 1, led 3, led B

Artikel 9, punkt 2, inledningen (direktiv 92/12/EEG)

”2. För att kunna avgöra om de varor som avses i artikel 8 är avsedda för kommersiella ändamål skall medlemsstaterna beakta följande faktorer:

”2. De varor som avses i artikel 8 skall anses vara inköpta för enskilda personers eget bruk om det inte går att bevisa att de är avsedda för kommersiella ändamål, med beaktande av följande faktorer:

[1] Ännu ej offentliggjort i EUT.

[2] EGT L 76, 23.3.1992, s. 1. Direktivet såsom senast ändrat genom direktiv 2004/106/EG (EUT L 359, 4.12.2004, s. 30).

--------------------------------------------------