A4-0042/99

Resolution om meddelandet från kommissionen om Europeiska unionens roll i fredsprocessen och dess framtida bistånd till Mellanöstern (KOM(97)0715) - C4-0114/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelandet (KOM(97)0715 - C4-0114/98),

- med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolutioner nr 242, 338 och 425,

- med beaktande av sina beslut I och II om rådets ståndpunkter inför antagandet av två förordningar om ändring av rådets förordning EG nr 1334/94 om ekonomiskt och tekniskt samarbete med de ockuperade områdena (11565/1/98 - C4-0611/98 och C4-0612/98 - 97/0316(SYN) och 98/0220(SYN)) ((Protokollet av den 3 december 1998, del II.))

- med beaktande av sina tidigare resolutioner på detta område, främst dem om kommissionens meddelande till rådet och parlamentet om Europeiska unionens framtida stöd till Västbanken och Gaza av den 24 maj 1996 ((EGT C 166, 10.6.1996, s. 253.)), om fredsprocessen i Mellanöstern av den 18 juni 1998 ((EGT C 210, 6.7.1998, s. 221.)) samt förslaget till rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 1734/94 om ekonomiskt och tekniskt samarbete med de ockuperade områdena av den 16 september 1998 ((EGT C 313, 12.10.1998, s. 64 och 65.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor och yttrandena från budgetutskottet och budgetkontrollutskottet (A4-0049/99), och av följande skäl:

A. De så kallade Wye Plantation-avtalen har gjort det möjligt att återuppta fredsprocessen efter ett stillestånd på över ett och ett halvt år och har för första gången visat att den nuvarande israeliska regeringen accepterar och tillämpar principen om land i utbyte mot fred på grundval av Osloavtalet.

B. Wye Plantation-avtalen befinner sig dock i ett dödläge, vilket bland annat beror på den politiska situationen i Israel och indikationerna på att det kommer att hållas allmänna val i maj och juni.

C. Avtalet kan få positiva följder endast om det tillämpas helt och fullt av den israeliska regeringen, om terrordåden upphör och om den ekonomiska och sociala utvecklingen i de områden som administreras av den palestinska myndigheten kan säkerställas.

D. Även om Wye Plantation-avtalen följs återstår behandlingen av de viktigaste frågorna, såsom definitionen av Jerusalems ställning, fastställandet av gränserna, bosättningarna, flyktingstatusen och framför allt beslutet om att skapa en självständig palestinsk stat.

E. Trots att EU fortfarande är den största givaren av ekonomiskt och finansiellt bistånd i regionen, har unionen varken varit delaktig i de politiska förhandlingar som har lett till att dialogen har återupptagits eller i de därmed sammanhängande åtagandena.

F. Man kan inte annat än instämma i de slutsatser kommissionen drar i sitt meddelande när det gäller nödvändigheten av att omorganisera EU:s och USA:s kompletterande insatser för förbindelserna med israelier och palestinier och för fastställandet av ansvar för det internationella stödet till fredsprocessen, eftersom EU och USA är de viktigaste bidragsgivarna.

G. De betydande belopp som har ställts till den palestinska befolkningens förfogande har inte fått önskade effekter på ekonomin i de områden som förvaltas av den palestinska myndigheten, i vilka man tvärtom har kunnat konstatera en kraftig minskning av medelinkomsten.

H. Inte heller det partnerskapsavtal som har ingåtts med PLO för den palestinska myndighetens räkning har på önskat sätt bidragit till den ekonomiska utvecklingen i dessa områden, vilket till stor del beror på att de israeliska myndigheterna har lagt administrativa hinder i vägen och upprepade gånger har spärrat av områdena till följd av terrordåd.

I. Den ekonomiska och politiska situationen i Jordanien håller på att försämras till följd av dödläget i fredsprocessen, vilket ytterligare bidrar till det instabila läget i regionen.

J. Under dessa omständigheter bör EU:s insatser i Mellanöstern tänkas över vad beträffar insatsernas natur, mål och medel, trots de intensiva och positiva insatser som har gjorts av EU:s särskilda sändebud till fredsprocessen i Mellanöstern.

K. Bristerna i EU:s insatser beror till stor del på medlemsstaternas oförmåga att konkretisera och genomföra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Hittills har man kunnat uppnå viktiga överenskommelser endast om okontroversiella frågor, såsom stöd till anordnandet av palestinska val 1996.

L. Det är nödvändigt för EU att inta ett enhetligt förhållningssätt, särskilt när det gäller det kritiska datumet den 4 maj 1999.

1. Parlamentet vill uttrycka sin tillfredsställelse över det avtal som ingåtts i Wye Plantation eftersom det innebär en ny dynamik i fredsprocessen och gör det möjligt att återuppta förhandlingar inför det avgörande slutdatumet den 4 maj 1999,

2. beklagar att Israels regering i efterhand tillagt nya unilaterala villkor till det ursprungliga avtalet, något som lett till att genomförandet av avtalet totalt upphört,

3. anser det vara svårt, för att inte säga omöjligt, att genomföra och avsluta förhandlingar för den tredje fasen senast den 4 maj 1999, med tanke på hur komplexa de nuvarande problemen är och med tanke på de allmänna valen i Israel som är planerade till maj och juni; konstaterar emellertid att det är positivt att principen om land i utbyte mot fred inte längre stöter på hårt motstånd från de viktigaste politiska krafterna i Israel,

4. är övertygat om att palestiniernas befogade föresats att utropa en ensidig självständighetsförklaring senast den 4 maj, liksom den reaktion Israel har aviserat, förebådar en dramatisk fas för freden,

5. anser det väsentligt, som ett erkännande av palestiniernas grundläggande rättighet att bilda en egen stat, att de internationella garanterna för Osloavtalen högtidligen återberbekräftar sitt bindande ställningstagande till förmån för fredsprocessens alla mål och på så sätt tillförsäkra den palestinska nationalförsamlingen det stöd som behövs för att motivera att giltighetstiden för interimsavtalet förlängs till ett senare datum än den 4 maj 1999,

6. uppmanar med kraft Israels regering att hålla fast vid sin utfästelse att försätta de palestinska politiska fångarna på fri fot, men däremot inte vanliga palestinska straffångar som endast kan förvärra situationen på de områden som kontrolleras av den palestinska nationalförsamlingen,

7. understryker att när det gäller vissa viktiga frågor i samband med tillämpningen av avtalet, såsom färdigställandet av flygplatsen och industriområdet i Gaza, påbörjandet av arbeten för hamnen, införandet av säkra passager mellan Gaza och Västbanken samt säkerhetsfrågor, bidrar Europeiska unionen i hög grad och kan fortsätta att göra detta,

8. erinrar om att kampen mot alla former av extremism och fundamentalism utgör en viktig förutsättning för att den pågående processen skall lyckas,

9. anser dock att åtagandet för att motverka terrordåden mot den israeliska staten, vilket den palestinska myndigheten bör ge hög prioritet, inte får leda till en tillbakagång i utvecklingen av demokratin i det palestinska samhället, som fortfarande lider av begränsningar när det gäller yttrandefriheten och kränkningar av de mänskliga rättigheterna,

10. önskar att motståndet från bosättarna och de traditionalistiska och extremistiska partierna kan övervinnas, så att en majoritet i det israeliska samhället kan acceptera den princip om land i utbyte mot fred som tillsammans med det palestinska nationella rådets erkännande av den israeliska staten är en grundförutsättning för att fredsprocessen skall kunna fortsättas,

11. anser att den pågående utökningen av bosättningarna innebär en allvarlig kränkning av fredsavtalen,

12. är övertygat om att den naturliga utvecklingen av den pågående processen är att det inrättas en självständig palestinsk stat och att staten Israel och dess säkerhet i förhållande till arabvärlden erkänns,

13. konstaterar att USA i denna fas av fredsprocessen har gått över från att medla till att dela ansvaret för genomförandet av avtalen, medan EU varken deltar i diskussionerna om den politiska framtiden i regionen eller i någon form av kontroll och övervakning på de områden som direkt påverkar gemenskapsstödens effektivitet,

14. anser att detta i första hand beror på avsaknaden av en gemensam utrikespolitik som hindrar unionen från att spela en enande roll; är övertygat om att utnämningen av en politiskt framstående hög representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) kan leda till en sådan roll i samarbete med EU:s särskilda sändebud, under förutsättning att det har utarbetats en konsekvent och övergripande politik som han eller hon kan företräda,

15. uppmanar rådet att ta ett initiativ som gör alla parter i fredsprocessen, inbegripet USA, uppmärksamma på att EU utöver sin finansiella roll hädanefter tar ett större politiskt ansvar i Mellanöstern, särskilt när det gäller genomförandet av Wye River-avtalen och förhandlingarna rörande frågorna om slutgiltig status,

16. erinrar om att EU och dess medlemsstater numera är den viktigaste givaren av ekonomiskt stöd till dessa områden och att detta stöd otvivelaktigt bidragit till den pågående processen, eftersom man genom detta stöd kunnat undvika en ytterligare försämring av den palestinska befolkningens ekonomi,

17. beklagar dock att de ekonomiska fördelarna för den palestinska befolkningen har varit minst sagt begränsade i förhållande till ett omfattande finansiellt åtagande som det ingångna partnerskapsavtalet och de multilaterala initiativen, till exempel Barcelonaprocessen,

18. anser det nödvändigt att snabbare få till stånd kommissionens direkta kontroller av tilldelningen av gemenskapsmedel med tanke på de upprepade och oacceptabla fall av förskingring som förekommit; stöder kommissionens initiativ i syfte att åstadkomma total öppenhet kring de utgifter och åtgärder som planeras för detta ändamål,

19. påminner om de nyligen fattade besluten om det nya programmet för ekonomiskt och tekniskt samarbete med Palestina, i synnerhet vad gäller Europaparlamentets information och kommissionens åtagande att lägga fram ett förslag till en ny konsoliderad rättsakt om fortsättningen av programmet från år 2000,

20. uppmanar kommissionen att till parlamentet översända detaljerade uppgifter om ekonomiska bidrag från tredje land och från internationella ekonomiska institutioner till förmån för fredsprocessen, Palestina och de andra länderna i regionen,

21. väntar med intresse på resultaten av revisionsrättens undersökningar om effektiviteten och regelmässigheten i Europeiska unionens ekonomiska bistånd till regionen under de senaste åren,

22. anser därför att det är nödvändigt att se över EU:s politik på detta område, eftersom det är nödvändigt att låta det finansiella stödet åtföljas av konkreta initiativ som gör det möjligt att säkerställa större insyn i EU:s åtgärder,

23. är övertygat om att EU bör verka för att det politiska och ekonomiska samarbetet i regionen blir aktivare genom ett initiativ som riktar sig till alla berörda länder och som kan leda till en överenskommelse om genomförandet av de konkreta regionala och multilaterala utvecklings- och samarbetsprojekten; anser dessutom att Europa-Medelhavskonferensen i Stuttgart den 4-6 april 1999 bör ge ett konkret tillfälle att främja initiativ i denna riktning,

24. anser att det i detta sammanhang är ytterst viktigt att särskilt uppmärksamma Jordanien, som på ett avgörande sätt bidrar till en positiv utveckling av fredsprocessen, genom att vidta nödvändiga åtgärder för att förbättra detta lands svaga ekonomi och främja förbättringen av situationen för mänskliga rättigheter och yttrandefrihet,

25. önskar se en utökning av förbindelserna mellan EU och Jordanien, som för närvarande är ett område med fred och säkerhet, med tanke på att detta land är en viktig faktor i fredsprocessen och att kung Hussein i Wye Plantation medverkade till att häva dödläget i förhandlingarna och därmed än en gång bidrog med sin odiskutabla erfarenhet av problemen i Mellanöstern,

26. anser det nödvändigt att EU, med tanke på att initiativet till inrättande av en bank för utveckling i Mellanöstern och Nordafrika inte har lyckats, föreslår inrättande av ett nytt finansiellt instrument som länderna i denna region kan delta i tillsammans med Europa och USA,

27. önskar att USA, EU, Israel och Palestina skall kunna genomföra gemensamma initiativ när det gäller forskning och genomförande av konkreta projekt, till exempel inom vattensektorn, såsom även anges i fredsavtalet mellan Israel och Jordanien,

28. anser att unionens olika institutioner, - rådet, kommissionen och Europaparlamentet - kan bidra till fredsprocessen genom att främja och öka dialogen mellan samhället och de palestinska och israeliska institutionerna; anser att People to People-initiativen i dessa sammanhang är särskilt viktiga och bör stödjas på lämpligt sätt,

29. bekräftar avsikten att främja initiativ riktade till fackföreningar och lokal israelisk och palestinsk förvaltning; anser att de projekt som rör de palestinska institutionerna i Jerusalem bör prioriteras,

30. uppmanar kommissionen att utarbeta program för utbildning av den palestinska myndighetens personal, till exempel när det gäller tull, veterinärkontroller och växtskyddskontroller samt skatteuppbörd och polisverksamhet,

31. anser att de upprepade kränkningarna av Jerusalems «status quo» är oacceptabla och uppmanar till respekt av befolkningens individuella, religiösa och nationella identiteter; önskar att de religiösa myndigheterna helt och fullt deltar i strävandena efter att ge staden Jerusalem en permanent och internationellt erkänd status när det gäller flera parters förvaltning av de heliga platserna,

32. anser att ett eventuellt israeliskt tillbakadragande från södra Libanon i enlighet med FN:s säkerhetsråds resolution nr 425 skulle utgöra en positiv faktor i syfte att undanröja en krigshärd,

33. välkomnar Israels och Syriens uttalade avsikt att återuppta de avbrutna fredsförhandlingarna och önskar att detta snarast möjligt kan leda till ett samarbete som grundar sig på det gemensamma intresse av stabilitet och ekonomisk utveckling som länderna i regionen har.

34. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaterna, den israeliska regeringen och knesset samt de palestinska myndigheterna och palestinska lagstiftande rådet.