Sammanfattning av de årliga genomföranderapporterna för 2017 för de operativa program som medfinansieras av fonden för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt

1.INLEDNING

Fonden för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt (nedan kallad fonden) tar itu med de värsta formerna av fattigdom i EU, såsom livsmedelsbrist, barnfattigdom och hemlöshet. Sammanlagt 3,8 miljarder euro (i löpande priser) görs tillgängliga genom fonden. EU tillhandahåller upp till 85 % medfinansiering i tillägg till de medel som anslås av medlemsstaterna, vilket gör att fondens totala värde uppgår till cirka 4,5 miljarder euro. Medlemsstaterna genomför i) ett operativt program för livsmedelsbistånd och/eller grundläggande materiellt bistånd (operativt program I) och/eller ii) ett operativt program för social delaktighet (operativt program II). Livsmedelsbistånd och/eller grundläggande materiellt bistånd ska åtföljas av kompletterande åtgärder, till exempel hänvisning till socialtjänsten. I enlighet med artikel 13.9 i förordning (EU) nr 223/2014 (förordningen om fonden) grundar sig denna sammanfattning på uppgifter från 2017 års genomföranderapporter, som har godkänts av kommissionen. Vissa begränsningar vad gäller uppgifterna förekommer. I synnerhet har värdena för ett antal indikatorer fastställts på grundval av välgrundade uppskattningar, och de kumulativa värdena måste tolkas med försiktighet (se även bilagan). Medlemsstaternas rapporter är nu mer fullständiga, men vissa brister kvarstår. Till exempel saknas det i rapporteringen om de övergripande principerna ofta uppgifter om åtgärder som vidtagits för att efterleva dessa principer. När det gäller kompletterande åtgärder har rapporteringen förbättrats, men deras bidrag till målet om social delaktighet är fortfarande ofta svårt att bedöma utifrån de bevis som tillhandahålls. Hinder och utmaningar när det gäller genomförandet av åtgärderna rapporteras inte heller systematiskt ännu. Alla medlemsstater utom Förenade kungariket lämnade in en genomföranderapport. I och med tidsintervallet mellan genomförandet och rapporteringen innehåller denna sammanfattande rapport även uppgifter om den senaste utvecklingen om dessa finns tillgängliga.

2.Den senaste tidens utveckling på EU-nivå

Andelen personer som riskerar fattigdom och social utestängning minskade från 23,5 % till 22,4 % under 2017. Riskerna för social utestängning, särskilt för barn, hemlösa, personer med funktionsnedsättning och personer med invandrarbakgrund, är emellertid fortfarande en utmaning. Totalt 113 miljoner personer riskerade fattigdom och social utestängning, vilket är lägre än nivån före krisen, men fortfarande långt ifrån Europa 2020-målen. Den allvarliga materiella fattigdomen minskade till en ny, lägre nivå men förblir hög i flera medlemsstater. Hemlösheten har ökat i nästan alla medlemsstater på senare tid. Risken för att barn ska hamna i fattigdom är fortfarande betydligt högre än för resten av befolkningen. I detta sammanhang är fondens stöd till de grupper som har det sämst ställt i samhället – genom tillhandahållande av livsmedel och basvaror såsom skolmaterial och hygienartiklar, eller genom aktiviteter för social delaktighet – fortfarande oundgängligt.

Under 2018 antog kommissionen ett ambitiöst förslag om inrättande av Europeiska socialfonden+ (ESF+) för nästa programperiod, som skulle innebära en sammanslagning av fonden med ESF och tre andra finansieringsinstrument. Förhandlingar om förslaget pågår för närvarande med medlagstiftarna. Förordningen om ESF+, som stöds av en konsekvensbedömning, syftar till att säkerställa att alla medel inom ramen för delad förvaltning inriktas på de största utmaningarna, det vill säga att stödja principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter och genomförandet av rekommendationerna från den europeiska planeringsterminen. Mot bakgrund av de kvarstående utmaningar som nämnts ovan syftar den till att främja social delaktighet genom att använda en betydande del av de ESF+-medel som anslås på nationell nivå (minst 25 %) och att ta itu med materiell fattigdom genom att fastställa ett mål på EU-nivå på 4 % och ett minsta anslag på 2 % i varje medlemsstat. Det kommer att säkerställa att ett minsta belopp går till dem som har störst behov. Enligt kommissionens beräkningar kommer stödet att ligga kvar på samma nivå som för den nuvarande fonden. I förordningen om ESF+ beaktas också de berörda parternas begäran om att få tillämpa förenklade krav för denna typ av bistånd och förenklad insamling av uppgifter och övervakning samt förenklade rapporteringskrav.

Fondens expertgrupp, som består av medlemmar från de förvaltande myndigheterna, sammanträdde två gånger både 2017 och 2018 för att diskutera genomförandet av fondens program, däribland utvecklingen av åtgärder för grundläggande materiellt bistånd (särskilt mål xi) och social integrering av dem som har det sämst ställt (särskilt mål x) inom ESF+. Vid en rundabordsdiskussion gavs information om läget i fråga om komplementariteten mellan fonden och ESF. Kommissionen stod värd för möten med fondens nätverk, där man också berörde fondens framtid under den nya programperioden. I slutet av 2018 hade 13 evenemang genomförts för att utbyta erfarenhet och god praxis. Deltagarna, särskilt värdmedlemsstaterna, presenterade fallstudier samt diskuterade utmaningar och lösningar på frågor av gemensamt intresse i samband med genomförandet av fondens program. Under mötena lades tonvikten på kompletterande åtgärder, och på att minska hemlösheten och utestängningen från bostadsmarknaden. För första gången kombinerades ett nätverksmöte med utdelning av 2018 års upplaga av Feantsas (europeiska sammanslutningen av nationella organisationer som arbetar med hemlösa) pris för åtgärder mot hemlöshet, ”Ending Homelessness Award”. Årliga möten hölls med företrädare för partnerorganisationerna på EU-nivå under andra halvåret 2017 och 2018. Vid mötena diskuterades främst utmaningar med genomförandet och idéer för den nya programperioden och för kommunikationsaktiviteter.

I halvtidsutvärderingen av fonden bekräftades att den tillhandahåller ytterst välbehövligt stöd till dem som har det sämst ställt. I genomsnitt fick 12,7 miljoner personer stöd varje år mellan 2014 och 2017. Fonden är förenlig med och kompletterar nationella fonder för fattigdomsbekämpning och EU-fonder, inte minst ESF. Fonden har en märkbart positiv inverkan i praktiskt taget varje medlemsstat, särskilt när det gäller nya målgrupper, nya aktiviteter och den större territoriella täckningen. En kännbar effekt var partnerorganisationernas ökade kapacitet och professionalisering. Det finns emellertid återkommande tecken på överreglering som leder till överdrivna krav, till exempel det krav på att registrera slutmottagare som tillämpas av de flesta medlemsstater. Bland de lärdomar som dragits är bland annat att man måste hålla kvar fokus på dem som har det sämst ställt, för att stärka ytterligare synergier med ESF och hålla genomförandet flexibelt. Dessa har beaktats i kommissionens förslag om ESF+.

Under 2017 utförde alla medlemsstater som genomför operativt program I strukturerade undersökningar av slutmottagarna, i enlighet med kraven i förordningen om fonden. Dessa undersökningar tas också upp i denna rapport. Målet var att få kunskaper om slutmottagarnas socioekonomiska bakgrund, deras nuvarande och tidigare situation och om hur nöjda de var med stödet från fonden, samt att samla in uppgifter från partnerorganisationer om fördelningen av materiellt bistånd och typen av kompletterande åtgärder.

3.FRAMSTEG I GENOMFÖRANDET AV DE OPERATIVA PROGRAMMEN

3.1.Finansiellt genomförande

Överlag påskyndades det finansiella genomförandet av fondens program ytterligare under 2017. På fältet uppgick de sammanlagda stödberättigande offentliga utgifterna (nationella utgifter och EU-utgifter) som godkändes som stöd till fondens insatser till 637,3 miljoner euro, vilket var en ökning jämfört med 569,5 miljoner euro 2016 och betydligt mer än 2015 (444,2 miljoner euro). Det innebar att de samlade utgifter som anslogs för perioden 2014–2017 uppgick till 1 973,5 miljoner euro, vilket motsvarar 44 % av programmens totala medel (medfinansiering av EU och medlemsstaterna). Betalningarna till stödmottagare var lägre 2017 än året innan (405,2 miljoner euro 2017 jämfört med 434,9 miljoner euro 2016), men de var aningen högre än under 2015 (395,2 miljoner euro). En detaljerad finansiell översikt, som även är uppdelad per medlemsstat, finns i tabell I i bilagan.

Stora framsteg gjordes i fråga om betalningsansökningar som lämnades in till kommissionen. Under 2017 deklarerade medlemsstaterna totalt 475 miljoner euro i stödberättigande offentliga utgifter, jämfört med 353,4 miljoner euro 2016 och 46,3 miljoner euro 2015.

När det gäller det finansiella genomförandet hade kommissionen den 31 december 2018 betalat ut totalt 955 miljoner euro som mellanliggande betalningar. Vid denna tidpunkt hade det finansiella genomförandet, uttryckt som nivån av mellanliggande betalningar från kommissionen, överstigit 25 % av de totala anslagen för perioden 2014–2020.

3.2.Praktiskt genomförande

Under 2017 tillhandahöll 26 medlemsstater stöd via fonden, vilket är betydligt fler än året innan. Cypern, Ungern och Kroatien började dela ut stöd 2017, och Portugal återupptog utdelningen av livsmedel, som hade stoppats 2016. Av de 26 medlemsstaterna delade 22 stycken ut livsmedel och/eller grundläggande materiellt bistånd och genomförde kompletterande åtgärder (operativt program I, se figur 1) och fyra stycken genomförde program för social delaktighet (operativt program II, se figur 1). Förutom Förenade kungariket var den enda medlemsstat som inte gav något stöd under 2017 Rumänien, som var tvunget att ändra utformningen på sitt operativa program på grund av institutionella förändringar.