[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 19.10.2009

KOM(2009)532 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Upphovsrätten i kunskapsekonomin

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Upphovsrätten i kunskapsekonomin

Text av betydelse för EES

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. INLEDNING 3

2. GRÖNBOKEN OCH OFFENTLIGT SAMRÅD 3

3. NÄSTA STEG: BYGGA VIDARE PÅ RESULTATET AV SAMRÅDEN 4

3.1. Bibliotek och arkiv 4

3.2. Anonyma verk 6

3.3. Utbildning och forskning 7

3.4. Personer med funktionshinder 8

3.5. Användarskapat innehåll 10

4. SLUTSATSER 10

INLEDNING

Det finns en direkt koppling mellan å ena sidan skapande, omsättning och spridning av kunskap på den inre marknaden och, å andra sidan, Lissabonstrategins mer övergripande mål. Den tekniska utvecklingen har underlättat tillgången till information i elektronisk form.

Bibliotek är intresserade av digitaliseringsprojekt i stor skala för att bevara arkiv och/eller för att sprida dem elektroniskt, även när det gäller användning av anonyma verk (då rättighetshavaren inte kan identifieras eller spåras). Forsknings- och läroanstalter efterlyser större flexibilitet när det gäller spridning av material, bland annat i samband med gränsöverskridande distansstudier. Funktionshindrade konfronteras fortfarande med problem när det gäller att få tillgång till information eller kunskapsprodukter. Personer med nedsatt syn kämpar för att få sin läslust stillad – endast 5 % av de europeiska publikationerna finns tillgängliga i lämpliga format. Denna situation förvärras av begränsningar när det gäller gränsöverskridande distribution, även mellan länder med samma språk.

Förläggare och författare oroar sig för att biblioteksunderstödda digitaliseringsprojekt eller andra digitaliseringsprojekt i stor skala samt elektronisk spridning av deras verk utan vederbörliga efterforskningar ( due diligence search ) skulle kunna utgöra ett hot mot deras upphovsrätt och urholka deras inkomster. Förläggarna hävdar att de redan tillhandahåller ungefär 90 % av de vetenskapliga skrifterna i elektronisk form, att de investerar i nya och innovativa modeller för elektronisk presentation (t.ex. e-böcker), däribland för distansstudier, samt att de ger synskadade tillgång.

Kommissionen har mot denna bakgrund inlett ett offentligt samråd om grönboken Upphovsrätten i kunskapsekonomin [1]. Syftet är att utreda hur en bred spridning av kunskap inom den inre marknaden, framför allt på elektronisk väg, skulle kunna åstadkommas inom ramen för den befintliga upphovsrättslagstiftningen, i synnerhet direktiv 2001/29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (nedan kallat direktivet )[2]. I detta meddelande ges en översyn av resultatet av detta samråd. Man redogör för ett antal förberedande åtgärder som kommer att utgöra en solid grund för konkreta uppföljningsinitiativ, som en del av en ambitös och omfattande strategi för immateriella rättigheter som ska läggas fram av den nya kommissionen.

GRÖNBOKEN OCH OFFENTLIGT SAMRÅD

Grönboken behandlar allmänna frågor om undantag från exklusiva rättigheter. I den utreds om man bör se över undantag som är av mycket stor betydelse för kunskapsspridningen. Frågor som rör avtal och olika typer av licenser diskuteras också. Vidare utreds om undantag och inskränkningar – särskilt när det gäller bibliotek, arkiv, undervisning och forskning samt personer med funktionshinder – bör ses över i en tid där spridning i digitaliserad form är dominerande. Frågor som anonyma verk och konsumentfrågor diskuteras, exempelvis användarskapat innehåll.

Det offentliga samrådet ledde till 372 svar. Kommissionen har mottagit svar från följande instanser: i) förläggare (56); ii) organisationer som förvaltar rättigheter och licensieringsorgan (47); iii) universitet (47); iv) bibliotek, arkiv och museer (114); v) industri- och handelsförbund (30); vi) organisationer som företräder funktionshindrade (4), vii) medlemsstater (11); vii) övriga (63).

Rent allmänt kan man konstatera att det finns två skilda ståndpunkter. Bibliotek, arkiv och universitet betonar det ”allmänna intresset” och förordar ett mer tillåtande upphovsrättssystem. Förläggare, organisationer som förvaltar rättigheterna och andra rättighetshavare hävdar att kunskapsspridningen och större och förbättrad tillgång för användarna bäst kan tillgodoses genom licensavtal.

Biblioteken och den akademiska världen menar att vissa undantag är viktigare för kunskapsekonomin än andra. För att underlätta tillgången till kunskap förordar dessa en obligatorisk grunduppsättning av ”allmänna intressen”.[3] Dessa instanser förväntar sig också att tekniska skyddsåtgärder inte kommer att urholka dessa undantag. De yttre ramarna för upphovsrätten ska istället fastställas av lagstiftarna.

Förläggare, organisationer som förvaltar rättigheterna och andra rättighetshavare anser dock att man kan uppnå ett lika bra resultat genom avtal som ofta är skräddarsydda för att inbegripa ny teknik. Förläggarna anser att obligatoriska undantag minskar den ekonomiska ersättningen och uppmuntrar till ”snylteri”.

Den framväxande online-kulturen med delning, utbyte, datainsamling och interaktivt lärande har gett upphov till olika synsätt mellan dem som förordar ett öppnare upphovsrättssystem och dem som önskar bevara det nuvarande systemet[4]. Utmaningen består i att kunna jämka samman dessa olika intressen. Kommissionen förfogar över flera strategiverktyg som skulle kunna tillämpas i detta fall.

NÄSTA STEG: BYGGA VIDARE PÅ RESULTATET AV SAMRÅDEN

Denna del av meddelandet redogör för de viktigaste slutsatserna av samrådet när det gäller digitalt bevarande och spridning av vetenskapligt material, kulturellt material och utbildningsmaterial, användning av anonyma verk, tillgång till kunskap för funktionshindrade och användarskapat innehåll. Den belyser även åtgärder som kommissionen avser att vidta för att finna lämpliga lösningar på problem som identifierats i samband med samrådet.

Bibliotek och arkiv

Två huvudfrågor fastställdes: produktion av digitala kopior av material som ingår i bibliotekens samlingar och elektronisk spridning av dessa till användare .

Enligt nuvarande lagstiftning åtnjuter bibliotek och arkiv inget generellt undantag så att de kan digitalisera hela sina samlingar (digitalisering i stor skala). Gällande undantag begränsar sig till specifik reproduktion för icke kommersiellt bruk[5]. Digitalisering av bibliotekssamlingar kräver således ett förhandstillstånd från rättighetshavarna. Biblioteken hävdar att ett system med förhandstillstånd medför omfattande administrativt krångel (förläggare har ofta inte digitala rättigheter och kostnaderna för klarering av upphovsrätten är alltför höga). Ytterligare frågor uppstår om det digitaliserade materialet består av inte tidigare utgivna brev, privata dagböcker och affärshandlingar. Bibliotek och arkiv understryker i detta sammanhang att de har en unik roll när det gäller att på lång sikt bevara och förvalta det kulturella arvet. Dessa intressenter påpekar att deras uppdrag går utöver vad förläggarna gör, eftersom de agerar i det allmänna intresset medan förläggarna är kommersiella produktionsföretag. Allmännyttiga inrättningar vill också göra sina samlingar tillgängliga i elektronisk form. Detta gäller framför allt verk som inte finns tillgängliga ute i handeln. Man anser att detta inte enbart bör begränsas till tillgång till fysiska lokaler[6]. Digitaliseringsfrågan diskuterades ingående – och ett visst första samförstånd uppnåddes – inom högnivåexpertgruppen för digitala bibliotek. Ett samförståndsavtal om vederbörliga efterforskningar undertecknades av kulturinstitutioner och rättighetshavare. Man har dock inte kommit fram till några bindande lösningar på ovanstående frågor.

Förläggare och organisationer som förvaltar rättigheterna finner ingen anledning att utvidga de nuvarande undantagen avseende bevarande och tillhandahållande för bibliotek och arkiv. De förordar att man ska fortsätta att tillämpa nuvarande licenssystem och licensavtal för digitalisering och ökad elektronisk tillgång till verk. De hävdar att en utvidgning av nuvarande undantag med möjlighet för bibliotek, arkiv och läroanstalter att tillhandahålla tjänster på elektronisk väg skulle undergräva rättighetshavares ställning, skapa illojal konkurrens för förläggare och avskräcka dem från att investera i nya företagsmodeller. Bibliotek bör fortsätta att tillhandahålla viktiga tjänster, men elektroniskt tillhandahållande av material ska inte innebära fri tillgång för användare eller rätten att utan betalning ta och använda skyddade verk. Ett skydd mot ”digitalt läckage” är absolut nödvändigt om man vill säkerställa att bibliotek begränsar undantagen till att enbart tillgängliggöra verk elektroniskt i sina lokaler.

Nästa steg

Samrådet har visat att ett hållbart system med förhandstillstånd för olika slag av biblioteksinitiativ kräver enkla och kostnadseffektiva rättighetsklareringssystem som omfattar digitalisering och spridning via Internet. Under 2010 kommer kommissionen att fortsätta arbetet på EU-nivå för att kunna ta itu med upphovsrättsaspekterna inom ramen för den nya strategin för immateriella rättigheter. Man ska bland annat fastställa de rättsliga konsekvenserna av en digitalisering i stor skala och lägga fram eventuella lösningar avseende transaktionskostnaderna för klarering av upphovsrättigheter. Vidare bör man diskutera alla eventuella lösningar, däribland kollektiva licenser, som skulle kunna kompletteras med ett omfattande kollektivt licensieringssystem, varvid en rättighetsförvaltare ska representera ”utomstående” rättighetsinnehavare som inte formellt är medlemmar av klareringssystemet, och på grundval av vederbörliga efterforskningar.

På grundval av detta kommer kommissionen att ta ställning till om det finns behov av ytterligare initiativ som ett led i den nya strategin, däribland eventuella lagstadgade undantag för sådana digitaliseringsinitiativ.

Anonyma verk

Anonyma verk är verk som är upphovsrättsligt skyddade men vilkas rättighetshavare inte kan identifieras eller lokaliseras. Skyddade verk kan bli anonyma om uppgifter om upphovsmän och/eller andra möjliga rättighetshavare (t.ex. förläggare, fotografer och filmproducenter) saknas eller är föråldrade.

Ett verk kan användas endast om förhandstillstånd inhämtats från rättighetshavaren. När det gäller anonyma verk är sådan tillståndsgivning inte möjlig. Detta leder till att miljontals verk inte kan kopieras eller användas på annat sätt. Exempel: Ett fotografi kan inte användas för att illustrera en artikel i pressen. En bok kan inte digitaliseras. En film kan inte visas för allmänheten. Det finns dessutom risk för att ett stort antal anonyma verk inte kommer att kunna digitaliseras i stor skala eller omfattas av strävanden att bevara kulturarvet som exempelvis Europeana eller liknande projekt.

Bibliotek, universitet, arkiv, vissa kommersiella användare och flera medlemsstater hävdar att problemet med dagens instrument, däribland kommissionens rekommendation 2006/585/EG[7] eller samförståndsavtalet om anonyma verk ( Memorandum of Understanding on orphan works ) och därtill hörande riktlinjer om vederbörliga efterforskningar, är att de inte är rättsligt bindande akter och att frågan om digitalisering i stor skala inte har diskuterats. Eftersom initiativ utanför lagstiftningsområdet inte erbjuder tillräcklig rättslig säkerhet eller löser problemet med att användningen av anonyma verk utgör ett intrång i upphovsrätten, förordas att man lagstiftningsvägen på EU-nivå möjliggör olika slags användning av anonyma verk. Om varje medlemsstat antar egna bestämmelser för att lösa detta problem skulle det skapa hinder i handeln med anonyma verk inom gemenskapen.

För förläggare, organisationer som förvaltar rättigheterna och andra rättighetshavare utgör anonyma verk en fråga om klarering av upphovsrätten. Man är skeptisk till att införa ett generellt undantag för användningen av anonyma verk. För dessa intressenter är det viktigaste i detta sammanhang att vederbörliga efterforskningar görs i god tro med hjälp av befintliga databaser för att försöka identifiera och lokalisera rättighetshavaren[8].

Nästa steg

När man tar itu med problemställningarna kring anonyma verk – dvs. digitalisering, bevarande och spridning av dem – är huvudmålsättningen att fastställa gemensamma normer för graden av vederbörliga efterforskningar då man letar efter rättighetsinnehavare till anonyma verk och att lösa frågorna om eventuellt upphovsrättligt intrång i samband med att anonyma verk används. Ett initiativ som är inriktat på anonyma verk bör, som en hörnsten i den nya omfattande strategin för immateriella rättigheter, leda till en EU-övergripande lösning som skapar rättslig säkerhet, underlättar det kunskapsflöde som är nödvändigt för innovation samt undanröjer hinder för handeln med anonyma verk inom gemenskapen.

Problematiken kring anonyma verk kommer att utredas i en konsekvensanalys som ska undersöka olika strategier för att underlätta digitalisering och spridning av anonyma verk. Möjliga strategier kan bland annat vara ett rättsligt bindande självständigt instrument om klarering av upphovsrätten och ömsesidigt erkännande av anonyma verk, ett undantag från 2001 års direktiv eller riktlinjer för gränsöverskridande ömsesidigt erkännande av anonyma verk.

Under 2009 kommer kommissionen att inleda arbetet med en konsekvensanalys.

Utbildning och forskning

Utbildning och forskning har blivit allt mer internationell och gränsöverskridande tack vare modern informations- och kommunikationsteknik. Tillgång till och användning av information är inte längre begränsat till fysiskt utrymme. Att begränsa undervisning och forskning till en särskild plats anses därför strida mot förhållandena i dagens samhälle.

En fråga som aktualiserats är en eventuell åtskillnad mellan å ena sidan vetenskapliga publikationer och å andra sidan litterära och konstnärliga publikationer. Vetenskapliga och akademiska upphovsmän har andra inkomstkällor och offentliggör för att främja forskning och vetenskap, medan författare av litterära verk (t.ex. romanförfattare) måste tjäna pengar på sina publikationer. För att undvika onödigt dubbelarbete i samband med forskning ska publicerade resultat av forskning, som finansieras med offentliga medel, vara tillgängliga för hela forskarvärlden och även för allmänheten. Anledningen till detta är att all forskning bygger på tidigare forskning. Publicering med öppen åtkomst och öppna arkiv för publicerade artiklar kan utgöra en lösning.

Bibliotek och universitet understryker att det nuvarande systemet med licensavtal med förläggare är komplicerat och uppsplittrat. Ett europeiskt universitet måste underteckna mer än hundra licenser om användning av digitalt forskningsmaterial som tillhandahålls av olika förläggare[9]. Att utreda vilka rättigheter som var och en av dessa licenser ger i fråga om tillgång, tryckning, lagring och kopiering är en mödosam process. De hävdar också att det är svårt, om inte omöjligt, att utfärda gränsövergripande licenser i EU. Bibliotek och universitet anser att det vore mer praktiskt och effektivt om man inrättar ett centralt organ som utfärdar ett brett spektrum av Interneträttigheter för digitaliserat material. De begär obligatoriska undantag för undervisning och forskning som också uttryckligen ska omfatta distansstudier. Bibliotek och universitet påpekar även med oro att prenumerationsavgifter för tidningar tär på medel som annars skulle kunna användas för forskning och undervisning[10].

Förläggarna hävdar å sin sida att licenser, i stället för lagstiftning, erbjuder den erforderliga flexibiliteten för att tillgodose de krav som undervisning och forskning ställer, distansundervisningen inkluderad. Förläggarna framhåller att de genom olika licensavtal ger bibliotek och utbildnings- och forskningsanstalter bred elektronisk tillgång till sina databaser, tidningar och böcker. När att verk görs tillgängliga för distansstudier och hemmabruk anser förläggare och licensieringsorgan att det är väsentligt att tillgången begränsas till de syften för vilka materialet är avsett (icke-kommersiellt bruk och undervisningssyfte).

Nästa steg

Internets tillkomst och de möjligheter som därmed erbjuds för obegränsad spridning av kunskap och vetenskap har redan fått kommissionen att, i nära samarbete med berörda intressenter, vidta konkreta åtgärder för öppen tillgång till resultat av forskning som finansieras med offentliga medel. Sådana åtgärder kommer att vidtas även i framtiden när det anses lämpligt.

Den börda som licenserna kommit att utgöra för europeiska universitet måste lättas. Kommissionen kommer att samråda med lämpliga intressenter i fråga om lämpligaste tillvägagångssätt för att komma till rätta med det fragmenterade sätt på vilket universiteten förvärvar nyttjanderätt till vetenskapliga tidskrifter.

Kommissionen kommer när det gäller distansstudier att fortsätta att följa utvecklingen av ett gemensamt europeiskt område för gränsöverskridande distansstudier. Vid behov kommer ytterligare åtgärder som avser ett europeiskt område att övervägas.

Personer med funktionshinder

Diskussionerna kring upphovsrättsliga undantag till förmån för personer med funktionshinder baserar sig på de grundläggande rättigheter som fastställs i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder[11] när det gäller lika tillgång till informationsmaterial, publikationer och kulturellt material i tillgängliga format. Lika behandling av personer med funktionshinder när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster har även inkluderats i kommissionens förslag till ett direktiv från rådet om tillämpning av principen om lika behandling av personer oavsett religion, tro, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning[12].

Organisationer som företräder personer med funktionshinder påpekar att det finns en stor läslust. Enbart 5 % av de böcker som publiceras i Europa tillgängliggörs varje år i ett för denna grupp anpassat format som exempelvis ljudböcker, Braille eller stor stil. Vidare hävdar dessa organisationer att ungefär 95 % av allt tillgängligt material tillhandahålls av specialiserade organ som finansieras genom välgörenhet eller statligt stöd och omfattas av undantag från upphovsrätten. Synskadade och personer med andra läshandikapp hävdar att de bör få tillgång till böcker och annat skyddat material på samma villkor och till samma priser som alla andra. Helst skulle man se att förläggare redan initialt tillhandahåller verk i tillgängligt format som lätt kan göras om till ljudböcker, Braille eller stor stil.

Trots att alla medlemsstater infört undantag i den nationella lagstiftningen avseende upphovsrätten har man inte harmoniserat detta område, så det finns fortfarande ett visst mått av rättslig osäkerhet. Framför allt hindras den gränsöverskridande överföringen av det redan begränsade materialutbudet på grund av territoriella begränsningar av undantag i enlighet med nationell lagstiftning. För att omarbetade verk ska kunna exporteras till en annan medlemsstat krävs det att en organisation köper rättigheterna i destinationslandet, vilket är kostsamt. Tekniska skyddsåtgärder (TPM) har nämnts som ett ytterligare hinder eftersom de förhindrar att verk, som förvärvats på lagligt sätt, omvandlas till tillgängliga format av organisationer eller enskilda personer. Med hänvisning till alla dessa skäl förordar personer med funktionshinder en EU-övergripande standardisering och omfattande obligatoriska undantag från upphovsrätten.

Förläggarna instämmer i att den främsta målsättningen måste vara att flertalet publicerade böcker ska finnas i ett tillgängligt format. De anser att detta bäst kan uppnås med utgångspunkt i befintliga frivilliga licenssystem i stället för genom obligatoriska undantag. Förläggare och andra rättighetshavare betonar att det finns en rad frivilliga tillståndssystem, som är gemensamma för EU[13], för synskadade och personer med andra läshandikapp. De påpekar att de sociala kostnaderna för att bereda tillgång till verk inte enbart bör bäras av förläggarna. Samtidigt har de förklarat sig villiga att lösa frågan om tillgång för personer med funktionshinder genom en plattform för berörda parter i syfte att anpassa verk till synskadades behov.

Nästa steg

Den främsta målsättningen är att uppmuntra förläggare att göra verk tillgängliga i format som är lämpade för funktionshindrade. Tekniska skyddsåtgärder (TPM) ska inte få hindra att verk som förvärvats på lagligt omvandlas till tillgängliga format. Licensavtal ska respektera obligatoriska undantag för funktionshindrade, däribland synskadade[14]. Vid samrådet har det konstaterats att man inom hela EU gör ett stort antal samordnade insatser för synskadade och personer med andra läshandikapp. Sådana insatser bör påskyndas och tillämpas inom hela EU.

Som ett första steg kommer kommissionen, senast i slutet av 2009, att anordna ett forum för berörda intressenter om funktionshindrades, och i synnerhet synskadades behov. Detta forum kommer att ta upp dels ett stort antal frågor som rör funktionshindrade, dels eventuella strategiåtgärder. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder bör utgöra en måttstock för bedömningar av framsteg på detta område .

Forumet bör också diskutera möjligheter att uppmuntra till gratis utförsel av konverterade verk till andra medlemsstater, samtidigt som man ser till att rättighetshavarna får sin rättmätiga ersättning för att deras verk används. Man bör närmare titta på ömsesidigt erkännande av och fri rörlighet för information, publikationer, undervisningsmaterial och kulturellt material som är tillgängligt för funktionshindrade personer. Vidare bör man diskutera frågor som rör elektronisk tillgång till material.

På grundval av resultaten från forumet kommer kommissionen att göra en bedömning av om nya initiativ bör tas.

Användarskapat innehåll

Web 2.0-tillämpningar som bloggar, poddprogram, wiki, fildelning och videoklipp gör det möjligt för användare att på ett enkelt sätt producera och dela texter, videor och bilder. Detta har påskyndat utvecklingen av nya tillämpningar på Internet och aktualiserar frågan om användarskapat (amatör-) innehåll. Konsumenterna blir i allt större utsträckning innehållsskapare och använder ibland upphovsrättsskyddat material för sitt skapande.

I grönboken har man tittat på befintliga undantag som kan vara relevanta för användarskapat innehåll (citat för användning i kritik och recensioner, inkluderande av underordnad betydelse och användning i karikatyr-, parodi- eller pastischsyfte)[15] och övervägt införande av ett nytt undantag som omfattar ”kreativa, omgestaltade eller härledda verk”.

Samrådet har utvisat att de flesta intressenterna dock anser att det är för tidigt att lagstifta om användarskapat innehåll. Det finns en tvetydighet i fråga om omfattningen av användarskapat innehåll. Det är även oklart om både amatörer och yrkesfolk ska kunna omfattas av de särskilda reglerna för användarskapat innehåll, hur man ska kunna göra åtskillnad mellan dessa två grupper och hur reglerna för användarskapat innehåll fungerar med befintliga begränsningar som citat, inkluderande av underordnad betydelse, karikatyrer, parodier och pastischer.

Nästa steg

Eftersom användarskapat innehåll fortfarande är ett växande fenomen avser kommissionen att ytterligare utreda de särskilda behoven hos amatörer som använder skyddade verk för att skapa sina egna verk. Kommissionen kommer att samråda ytterligare om lösningar för att amatöranvändare ska få billigare och mer användarvänlig klarering av upphovsrättigheter .

SLUTSATSER

Den viktigaste slutsatsen av ovanstående diskussioner är att upphovsrättspolitiken måste inriktas på att bemöta de krav som den Internet- och kunskapsbaserade ekonomin[16] ställer. Samtidigt är ett ändamålsenligt skydd av immateriella rättigheter avgörande för att man ska kunna främja innovation i den kunskapsbaserade ekonomin. Olika intressen måste omsorgsfullt vägas mot varandra. Det förberedande arbete som nämns i meddelandet kommer att utgöra en god grund för lämpliga uppföljningsåtgärder som utgör hörnsten i den framtida omfattande strategin för immateriella rättigheter. Kommissionen kommer därför även framledes aktivt kommunicera med alla intressenter, däribland forskningsvärlden, biblioteken och den Internetkunniga publiken i allmänhet.

Kommissionen är beredd att vidta erforderliga uppföljningsåtgärder med avseende på den framtida strategin för immateriella rättigheter. Den närmaste framtiden är en strukturerad dialog mellan relevanta intressenter, med stöd av Europeiska kommissionens avdelningar, den bästa metoden för att ta itu med många av de frågor som tas upp i grönboken. Framför allt bör man prioritera diskussionerna om att skapa informationsmaterial, publikationer och kulturellt material i format som är lämpade för funktionshindrade personer. Lämpliga lösningar på licensfrågan när det gäller digitalisering i stor skala i ett europeiskt sammanhang bör också vara en prioritering. Kommissionen kommer även att genomföra en konsekvensanalys om hur man ska lösa klareringsfrågorna i samband med anonyma verk. Den kommer att innehålla en analys av vilken nivå som ska krävas i fråga om vederbörliga efterforskningar före användningen av anonyma verk, samt en analys av frågan om ömsesidigt erkännande av anonyma verks status i hela Europa.

[1] KOM(2008) 466.

[2] Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EGT L 167, 22.6.2001, ss. 10–19).

[3] Förslag till eventuella obligatoriska undantag från direktiv 2001/29/EG omfattar bland annat i) mångfaldigande för privat bruk (artikel 5.2 b); ii) mångfaldigande som genomförs av bibliotek, arkiv och museer (artikel 5.2 c); iii) undervisning eller vetenskaplig forskning (artikel 5.3 a); vi) användning för funktionshindrade (artikel 5.3 b); v) nyhetsrapportering och pressmeddelanden (artikel 5.3 c); vi) citat för användning i t.ex. kritik och recensioner (artikel 5.3 d).

[4] ”Trestegstestet” föreskrivs i artikel 10 i WIPO-fördraget om upphovsrätt, artikel 16 i WIPO-fördraget om framföranden och fonogram och artikel 5.5 i direktivet.

[5] Artikel 5.2 c i direktivet.

[6] Enligt nuvarande upphovsrättslagstiftning är detta tillåtet enbart i samband med forskning eller privata studier på särskilt inrättade terminaler i bibliotekslokaler (artikel 5.3 n i direktivet).

[7] Kommissionens rekommendation 2006/585/EG om kulturellt innehåll – digitalisering, elektronisk tillgång och digitalt bevarande.

[8] Flera förläggare, organisationer för förvaltning av mångfaldiganderätt och bibliotek har börjat arbeta tillsammans inom det EU-finansierade ARROW-projektet ( Accessible Registries of Rights Information and Orphan Works ) för att förse användare som vill digitalisera sina samlingar med information om skyddade verks status. ARROW-projektet kan betraktas som ett viktigt första steg. Det omfattar dock inte ännu alla EU:s medlemsstater. ARROW har inte heller rätt att bevilja licenser för skanning och spridning av skyddade verk.

[9] Se ansökan från International Federation of Library Associations (Internationella förbundet för bibliotekssamfund).

[10] Exempelvis kostar prenumerationen på Brain Research Journal som publiceras av förlaget Reed Elsevier 20 835 euro per år (2008 års pris) – bidrag från ULB, s. 3, fotnot 6.

[11] FN:s konvention har undertecknats av EU:s medlemsstater och av Europeiska gemenskapen. Se särskilt artiklarna 4, 9, 21 och 30.

[12] (KOM(2008) 426 slutlig).

[13] Exempel på nationella licenssystem, frivilliga ordningar eller riktlinjer kan fås från Federation of European Publishers (FEP) (s. 11–13), ), the UK Publishers Association (s. 5, 13 och bilagorna) och Copyright Licensing Agency (s. 3 och 8).

[14] British Library har konstaterat att av ett urval på 100 tillstånd för elektronisk tillgång som ingåtts med förläggare fanns det undantag för synskadade i enbart två fall.

[15] Artikel 5.3 d, i och k i direktivet.

[16] Kommissionen kommer i sitt meddelande Kreativt innehåll i informationssamhället att diskutera några av de vidare aspekterna av denna fråga.