Bryssel den 16.12.2004

KOM(2004) 810 slutlig

Förslag

RÅDETS BESLUT

om följderna av Tjeckiens och Polens anslutning för Europeiska gemenskapens deltagande i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Oder mot föroreningar och i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Elbe

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

De nya medlemsstaternas anslutning den 1 maj 2004 medförde två förändringar beträffande situationen i de gränsöverskridande flodområden som delas av medlemsstater och tredjeländer.

Eftersom EU:s gräns flyttas längre österut innebär detta att vi i relationerna till våra nya grannar också måste diskutera de gränsöverskridande floderna. Vi måste också undersöka hur EU kan vara part i befintliga eller nya internationella avtal om gränsöverskridande floder och vattendrag längre österut i Europa.

Samtidigt förändrades situationen i grunden längs de floder som genom utvidgningen helt och hållet hamnade inom EU. Detta gäller för Oder och Elbe.

Europeiska gemenskapen har varit avtalsslutande part i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Oder mot föroreningar[1] och i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Elbe[2] (nedan kallade ”Oder- och Elbekonventionerna”).

I båda fallen var det nödvändigt att gemenskapen deltog eftersom konventionerna slöts med tredjeländer och avsåg frågor som ingår i gemenskapens miljöpolitik. Det finns i själva verket en mycket stark koppling till gemenskapens lagstiftning, och de två konventionerna har betraktats som viktiga verktyg för att i Polen och Tjeckien uppnå målen i ramdirektivet om vatten, som ett steg på vägen mot ländernas anslutning.

Från och med datumet för Polens och Tjeckiens anslutning är samtliga stater som är parter i Oder- och Elbe-konventionerna medlemsstater i EU. I och med att förhållandena ändrats i grunden är utgångspunkten för det här beslutet att det inte längre finns något rättsligt band mellan Europeiska gemenskapen och de två konventionerna.

Dessutom innebar utvidgningen av Europeiska unionen att de rättsliga relationerna mellan parterna förändrades i grunden. I och med anslutningen blir det möjligt att uppnå målen genom åtgärder som föreskrivs i gemenskapens lagstiftning. Relationerna till Polen och Tjeckien i fråga om en integrerad vattenpolitik längs floderna Oder och Elbe är numera en fråga om att uppfylla kraven i gemenskapens regelverk, särskilt ramdirektivet om vatten.

Det bör påpekas att detta direktiv innehåller en bestämmelse om att medlemsstaterna, i fråga om internationella flodområden, tillsammans skall garantera en samordning och att de i detta syfte kan använda sig av befintliga administrativa strukturer som inrättats i enlighet med internationella avtal (artikel 3.3 i direktivet).

Detta praktiseras redan i vissa avtal mellan medlemsstater om gränsöverskridande floder (t.ex. avtalen om Schelde och Meuse). Den nuvarande observatörsstatusen ger förutsättningar för ett ändamålsenligt samarbete och en helhetssyn i politiken. Gemenskapen är emellertid inte part i dessa avtal mellan medlemsstater eftersom det inte finns några tredjeländer involverade och eftersom frågan om gemenskapens externa behörighet i den mening som avses i artikel 300 i EG-fördraget inte är aktuell. Detta bör således också gälla för Oder och Elbe, efter Polens och Tjeckiens anslutning.

Sammanfattningsvis innebär således detta att gemenskapen inte längre kan vara part i dessa två konventioner eftersom de rättsliga relationerna mellan parterna i konventionerna på ett genomgripande sätt har förändrats genom anslutningen.

Förslag

RÅDETS BESLUT

om följderna av Tjeckiens och Polens anslutning för Europeiska gemenskapens deltagande i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Oder mot föroreningar och i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Elbe

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av akten om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Republiken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen och om anpassning av fördragen (nedan kallad ”anslutningsakten”)[3], särskilt artikel 57 i denna,

med beaktande av kommissionens förslag[4], och

av följande skäl:

Det var nödvändigt att Europeiska gemenskapen deltog i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Oder mot föroreningar[5] och i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Elbe[6] (nedan kallade “Oder- och Elbekonventionerna”) eftersom de två konventionerna slöts med tredjeländer och omfattade frågor som ingår i gemenskapens miljöpolitik.

Från och med den 1 maj 2004, i och med Polens och Tjeckiens anslutning till Europeiska unionen, är alla stater som är parter i de två konventionerna också medlemsstater i EU. Det finns därför inte längre någon grund för att gemenskapen måste samtycka till att vara bunden till dessa konventioner. Därför är gemenskapens deltagande inte längre nödvändigt eller motiverat.

Utvidgningen av Europeiska unionen innebar dessutom att de rättsliga relationerna mellan parterna förändrades i grunden. I och med anslutningen blir det möjligt att uppnå målen genom åtgärder som föreskrivs i gemenskapens lagstiftning.

I anslutningsakten finns det ingen särskild bestämmelse för den situation som nu har uppstått, och därför är det nödvändigt att i enlighet med artikel 57 i anslutningsakten besluta om de åtgärder som behövs för att komma till rätta med denna brist.

Det bör således klargöras att gemenskapen från och med anslutningsdatumet inte längre är part i konventionerna och att vissa övergångsåtgärder kan visa sig nödvändiga.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Med verkan från och med den 1 maj 2004 skall Europeiska gemenskapen inte längre vara part i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Oder mot föroreningar och i konventionen om en internationell kommission för att skydda floden Elbe.

2. Vid behov skall kommissionen tillsammans med de tre berörda medlemstaterna komma fram till gemensamma lösningar på eventuella övergångsproblem som kan uppstå till följd av att gemenskapen inte längre är part i konventionerna.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Republiken Tjeckien, Förbundsrepubliken Tyskland och Republiken Polen.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

[1] Rådets beslut 1999/257/EG av den 29 mars 1999, EGT L 100, 15.4.1999, s. 20.

[2] Rådets beslut 91/598/EEG av den 18 november 1991, EGT L 321, 23.11.1991, s. 24.

[3] EUT L 236, 23.9.2003.

[4] EGT C […], […], s. […].

[5] Rådets beslut 1999/257/EG av den 29 mars 1999, EGT L 100, 15.4.1999, s. 20.

[6] Rådets beslut 91/598/EEG av den 18 november 1991, EGT L 321, 23.11.1991, s. 24.