Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av direktiv 97/7/EG och 98/27/EG (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. Bakgrund

Kommissionen antog den 19 november 1998 ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv 90/619/EEG samt direktiv 97/7/EG och 98/27/EG [1].

[1] EGT C 385, 11.12.1998, s. 10.

Ekonomiska och sociala kommittén antog, på förslag av föredraganden, Ataide Ferreira, sitt yttrande vid sitt 363:e plenarsammanträde (mötet den 29 april 1999) [2].

[2] CES 458/99.

Europaparlamentet antog, på förslag av föredraganden, Ria Oomen-Ruijten, den 5 maj 1999 en lagstiftningsresolution med parlamentets yttrande [3].

[3] A4-190/99.

Rådets arbetsgrupper sammanträdde den 8 och 15 december 1998 samt den 18 januari, 8 februari, 8 mars, 17 maj och 22 juni 1999.

En politisk diskussion fördes vid rådets 2171:a sammanträde den 13 april 1999 i Luxemburg [4].

[4] Dok. 7206/99.

Det ändrade förslaget har utarbetats med beaktande av Europaparlamentets ändringsförslag samtidigt som vissa ändringar har gjorts med hänsyn dels till den övergripande harmoniseringen i förslaget, dels till behovet av ett tydligt samband med redan befintliga lagtexter. Detta förslag har även utarbetats mot bakgrund av rådets arbete. Hänsyn har även tagits till det arbete som gjorts i Ekonomiska och sociala kommittén.

2. Kommentarer till ändringarna

* Beaktandemeningen

Ändringsförslag 1 beaktas inte, eftersom hänvisningen till artikel 153 är överflödig då det i denna artikel hänvisas tillbaka till artikel 95.

* Skälen

Ändringsförslag 2 och 3 syftar till att förbättra ordalydelsen i skäl 3 och 5. Dessa ändringsförslag beaktas.

I ändringsförslag 4 anges att de gemensamma bestämmelser som antas enligt detta direktiv inte får leda till någon försämring av det allmänna konsumentskyddet i medlemsstaterna. Detta ändringsförslag beaktas eftersom det inte inkräktar på den övergripande harmoniseringen i förslaget.

Genom ändringsförslag 7 utgår hänvisningen till betänketiden. Detta ändringsförslag beaktas.

Ändringsförslag 42 beaktas inte, eftersom ändringsförslag 43 om ändring av artikel 1.2 inte heller beaktas.

Ändringsförslag 9 beaktas inte, eftersom ändringsförslag 45 om ändring av artikel 2 a inte heller beaktas.

Ändringsförslag 10 beaktas delvis.

Ändringsförslag 11 beaktas.

Skäl 18 utgår med hänsyn till ändringen av artikel 4. Följaktligen beaktas ändringsförslag 12.

Ändringsförslag 13, av rent redaktionell natur, beaktas inte.

Ändringsförslag 14 beaktas, men införs som skäl 16a.

* Artikel 1: Tillämpningsområde

Ändringsförslag 57 (om att i en punkt 1a införa en bestämmelse som förbjuder medlemsstaterna att införa andra föreskrifter än dem som föreskrivs i direktivet) beaktas inte. Eftersom medlemsstaterna i direktivet inte medges någon uttrycklig befogenhet att anta eller behålla bestämmelser som ger konsumenterna ett bättre skydd än vad som föreskrivs i direktivet (minimikrav), kan medlemsstaterna inte heller besluta om andra åtgärder än de som återfinns i direktivet. Detta förtydligande görs redan i skäl 9. En sådan bestämmelse skulle dessutom medföra att det uppstår tvivel om de andra direktivens tillämpningsområde.

Ändringsförslag 43 (om ändring av punkt 2 vad gäller på varandra följande avtal eller en rad separata avtal fördelade över tiden) beaktas inte. Texten till artikel 1.2 i det ursprungliga förslaget är i detta fall tydligare.

Ändringsförslag 40 och 44 (om att införa en punkt 2a i artikel 1 för att från tillämpningsområdet för artiklarna 3 - 11 undanta avtal som upprättas inför en jurist med särskild behörighet att upprätta eller registrera handlingar) beaktas inte. En sådan bestämmelse skulle innebära att denna typ av avtal inbegrips i direktivets tillämpningsområde, samtidigt som medlemsstaterna förhindras att vidta några åtgärder beträffande dem. För övrigt rör de problem som denna typ av avtal medför tillämpningen av ångerrätten. Då tillämpningen av de andra bestämmelserna i direktivet inte ger upphov till något särskilt problem, är det alltså inom ramen för artikel 4 som problemet påträffas.

* Artikel 2: Definitioner

- Definitionen av "distansavtal" ändras till att omfatta sådana avtal där leverantören uteslutande använder sig av teknik för distanskommunikation fram till den tidpunkt då avtalet ingås, inbegripet själva ingåendet av avtalet. Det rör sig därvid om en anpassning till den definition som återfinns i direktiv 97/7/EG. Denna ändring inbegriper andra delen av ändringsförslag 45 från Europaparlamentet.

I den första delen av detta ändringsförslag skall alla slags distansavtal ingå, oavsett om de slutits inom ramen för ett system för distansförsäljning eller tillhandahållande av tjänster på distans som organiseras av leverantören eller inte. Denna första del beaktas inte, eftersom kommissionen inte vill att tjänster som en leverantör tillfälligtvis tillhandahåller på distans skall omfattas, och eftersom den definition som återfinns i direktiv 97/7/EG också grundas på begreppet organiserat system. Kommissionen önskar anpassa sig till denna definition.

- Definitionen av finansiella tjänster förenklas jämfört med det ursprungliga förslaget. Alla hänvisningar till befintliga direktiv utgår, dels för att säkerställa att alla finansiella tjänster som kan erbjudas en konsument omfattas, dels för att undvika de kvarvarande bristerna i den tidigare definitionen. Denna ändring görs mot bakgrund av de farhågor som parlamentet ville undvika genom ändringsförslag 46.

För att undvika tolkningsproblem utgår även bilagan. Hänvisningarna i bilagan återfinns nu i texten till artiklarna.

- En ny definition av "fastighetskrediter" har blivit nödvändig för att man skall ta hänsyn till parlamentets krav på särskilda bestämmelser för fastighetskrediter.

- Med hänsyn till ändringsförslag 19 från parlamentet, har definitionen av "konsument" förenklats och anpassats till de definitioner som normalt används. Hänvisningen till att konsumenten skall vara bosatt på gemenskapens territorium skapade tolkningsproblem och har därför utgått.

- Definitionen av "varaktigt medium" har ändrats för att klargöra vad som omfattas. Samma strävan att klargöra texten återfanns också i ändringsförslag 20 från parlamentet. Detta ändringsförslag beaktas emellertid inte i sin helhet med tanke på de konsekvenser denna ordalydelse skulle få för den elektroniska handeln.

Ändringsförslag 21 från parlamentet syftar i huvudsak till att föreskriva om information till konsumenten innan avtalet ingås. Ändringsförslaget beaktas, men med en avvikande ordalydelse. Genom den nya lydelsen upprättas en förteckning över värdefull information i fråga om avtal som ingås på distans. Förteckningen utformas dessutom i överensstämmelse med de bestämmelser som återfinns i de särskilda direktiven (andra försäkringar än livförsäkringar, livförsäkringar, fondföretag, investeringsprospekt och investeringstjänster).

Detta är en bestämmelse som är helt oundgänglig och som krävs av såväl parlamentet som av rådet och Ekonomiska och sociala kommittén.

Denna bestämmelse beaktas således, men med en anpassad och kompletterad förteckning över de uppgifter som skall lämnas i syfte att uppfylla kravet på en övergripande harmonisering.

Texten anpassas och kompletteras dessutom för att den skall fungera tillsammans med de andra direktiven. Det föreskrivs därför att endast sådan information som inte redan krävs genom dessa särskilda direktiv skall lämnas enligt detta direktiv.

Punkt 2 införs helt enligt parlamentets förslag. Denna bestämmelse återfinns även i direktiv 97/7/EG.

Punkt 2a beaktas inte på det sätt som föreslås av parlamentet, då det rör ingående av avtal, vilket inte regleras i denna artikel.

Punkterna 3 och 4 i det ursprungliga förslaget utgår, eftersom alternativet med rätt till betänketid före avtalets ingående frångås.

* Artikel 3a: Överlämnande av avtalsvillkoren och förhandsinformationen

I ändringsförslag 21 från parlamentet föreskrivs att avtalsvillkoren, jämte en sammanfattning av dessa som inkluderar förhandsinformationen, skall överlämnas i pappersform eller på varaktigt medium innan avtal ingås.

Denna del av ändringsförslag 21 skulle kunna leda till att vissa former av ingående av avtal med omedelbart fullgörande (exempelvis avtal som ingås per telefon) förhindras.

Kommissionen godtar dock parlamentets övergripande mål att konsumenten skall ha tillgång till informationen och avtalsvillkoren.

I artikel 3a föreskrivs därför att avtalsvillkoren och de uppgifter som anges i artikel 3 skall överlämnas i pappersform eller på annat varaktigt medium, omedelbart efter avtalets ingående, såvida konsumenten inte redan har tillgång till dessa villkor och uppgifter när avtalet ingås. Med utgångspunkt från dessa två alternativ fastställs därefter från vilken tidpunkt den frist för ångerrätten som avse i artikel 4 skall räknas.

Valet av medium fastställs genom överenskommelse mellan parterna.

ESK:s ändringsförslag om att förbjuda förskottsbetalningar beaktas inte, i strävan efter samstämmighet med direktiv 97/7/EG, där det inte heller föreskrivs något sådant förbud.

* Artikel 4: Ångerrätt

Genom ändringsförslag 38, 39 rev., 22, 48, 49 och 50 införs en generell ångerrätt som skall gälla under trettio dagar, samt bestämmelser om från vilken tidpunkt fristen skall räknas och om några undantag från denna princip.

Kommissionen godtar parlamentets princip om att det skall finnas en generell ångerrätt.

Artikel 4 ändras därför för att parlamentets viktigaste synpunkter skall beaktas, men med vissa ordalydelser som avviker från parlamentets. Det gäller i praktiken att ta hänsyn till att förslaget omfattar många olika slags finansiella tjänster. Vissa av dessa är mer eller mindre komplexa, vissa innebär betydande åtaganden på lång sikt för konsumenten, och andra avser rättshandlingar som omedelbart fullgörs och som är mindre omfattande.

- I det ändrade förslaget fastställs en generell ångerrätt.

- Konsumenten medges en ångerrätt på mellan 14 och 30 dagar. Medlemsstaterna får själva fastställa hur länge denna ångerrätt får åberopas, beroende på vilket behov av skydd konsumenten har när det gäller de olika finansiella tjänster som berörs. Genom denna bestämmelse är det exempelvis möjligt att fastställa en längre tidsfrist för avtal som rör betydande belopp eller för avtal med lång löptid.

- För att inte hindra den fria rörligheten för finansiella tjänster skall emellertid leverantören, då han iakttar den tidsfrist för ångerrätt som föreskrivs enligt lagstiftningen i den medlemsstat där leverantören är etablerad, inte vara skyldig att iaktta någon annan tidsfrist för ångerrätt som kan föreskrivas i den medlemsstat där konsumenten är bosatt.

- Utgångspunkten för beräkningen av tidsfristen följer av bestämmelserna i den nya artikel 3a.

Följande undantag görs delvis till följd av parlamentets ändringsförslag:

- Sådana finansiella tjänster som kan leda till spekulation om ångerrätten tas i anspråk (de tidigare punkterna 5 - 7 i den bilaga som nu utgått).

- Andra försäkringar än livförsäkringar med en kortare löptid än två månader (i stället för en månad).

- Avtal som är helt fullgjorda innan konsumenten utövar sin ångerrätt, eftersom en sådan rätt i detta fall saknar betydelse.

Det förefaller inte lämpligt att undanta alla former av krediter.

För att ta hänsyn till de farhågor som uttryckts av såväl parlamentet som rådet gäller följande särskilda bestämmelser för fastighetskrediter:

- Med hänsyn till den betydelse sådana tjänster har för konsumenterna, är det viktigt att de omfattas av direktivets tillämpningsområde och att direktivets bestämmelser tillämpas fullt ut på denna typ av tjänster.

- Med hänsyn till de skillnader som föreligger i nationell rätt när det gäller fastighetskrediter och de olika former dessa kan anta, visar sig emellertid följande särskilda bestämmelser nödvändiga i fråga om ångerrätten:

1. Medlemsstaterna kan föreskriva att konsumenten inte längre får åberopa ångerrätten när finansieringsbeloppet med konsumentens medgivande har överförts till säljaren av den fasta egendomen eller till säljarens företrädare.

2. Medlemsstaterna kan föreskriva att konsumenten inte längre får åberopa ångerrätten när en handling som hänför sig till ett avtal om fastighetskredit i vilket konsumenten är part har upprättats eller registrerats enligt gällande bestämmelser inför en jurist med särskild behörighet i detta avseende. Denna ordalydelse tar särskilt följande överväganden i beaktande. Den säkerhet som konsumenten ges av att en behörig jurist är närvarande fungerar bara om denne är närvarande vid ingåendet av kreditavtalet. I vissa medlemsstater kan dock avtal om fastighetskredit ingås innan någon handlingen har upprättats eller registrerats inför en behörig jurist. I detta fall måste konsumenten kunna ångra sig fram till den tidpunkt då denna handling upprättats eller registrerats. Efter att handlingen har upprättats eller registrerats får emellertid konsumenten nekas denna möjlighet.

Det bör dessutom framhållas att upprättandet eller registreringen av handlingen, i de flesta fall då det krävs förmedling av en behörig jurist för att det överhuvudtaget skall vara möjligt att ingå avtalet, också sker i parternas närvaro, vilket innebär att avtalet inte längre är något distansavtal enligt definitionen i artikel 2.

3. Vad beträffar de fastighetskrediter som upprättas på grundval av hypoteksbanksobligationer (t.ex. "Pfandbrief"), får medlemsstaterna föreskriva att konsumenten inte skall ha någon ångerrätt.

Artikel 4.2 om otillbörlig påverkan ändras enligt parlamentets önskan, men med en något annorlunda ordalydelse.

Artikel 4 utgår, eftersom sådana krediter som avses i artikel 6.4 i direktiv 97/7/EG inbegrips bland ovan nämnda undantag.

* Artikel 5: Fullgörande av avtalet och betalning för tjänst som tillhandahållits innan ångerrätten tas i anspråk

Ändringsförslag 23 från parlamentet, för förtydligande av ordalydelsen i denna bestämmelse, beaktas delvis i det ändrade förslaget.

Dispositionen i artikel 5 har ändrats för att göra det möjligt att införa en punkt om krav på konsumentens medgivande för att avtalet skall börja fullgöras innan tidsfristen för ångerrätten har löpt ut.

Det stadgande som föreslås av parlamentet för att förbjuda att det belopp som skall betalas skulle kunna utgöra en påföljd, beaktas med en något avvikande ordalydelse.

Uppgifter om vilket belopp som skall betalas återfinns nu i förteckningen över den information som skall lämnas innan avtal ingås, enligt artikel 3 i förslaget. I enlighet med detta har punkt 2 ändrats.

Slutligen syftade parlamentets ändringsförslag till att slå fast en längsta tidsfrist inom vilken, i händelse av frånträdande, de belopp som leverantören erhållit av konsumenten skall återbetalas. Denna princip bibehålls, men tidsfristen utsträcks till trettio dagar (eftersom en lika lång tidsfrist föreskrivs i direktiv 97/7/EG).

* Artikel 6: Förhandsinformation

Eftersom bestämmelserna om förhandsinformation till konsumenten när det gäller ångerrätten nu återfinns i artikel 3 och eftersom bestämmelserna om betänketid har utgått, utgår även artikel 6.

* Artikel 7: Överlämnande på varaktigt medium

Bestämmelser om överlämnandet av förhandsinformationen och av avtalsvillkoren i pappersform eller på annat varaktigt medium, och om val av medium enligt parternas överenskommelse, återfinns nu i artikel 3a och artikel 4.3.

Bestämmelsen om att en överenskommelse måste nås mellan parterna är resultatet av att hänsyn tagits de farhågor som parlamentet ville undvika genom ändringsförslag 51.

Dessutom uppfylls kravet på "skriftlighet" enligt andra direktiv, antingen det skriftliga finns på papper eller på annat varaktigt medium.

Artikel 7 utgår därmed.

* Artikel 8: Tjänst som inte finns att tillgå

I ändringsförslag 25 från parlamentet, som gäller artikel 8a.1 - 8a.3, fastställs en längsta tidsfrist för återbetalning när en tjänst inte finns att tillgå.

Detta ändringsförslag beaktas, men tidsfristen förlängs till 30 dagar i stället för de fjorton dagar som föreskrevs av parlamentet.

* Artikel 8a: Betalning med kort

Genom den andra delen av ändringsförslag 25 införs i förslaget till direktiv en sådan skyddsmekanism som föreskrivs i artikel 8 i direktiv 97/7/EG när det gäller bedrägeri i samband med betalning med kort.

Detta ändringsförslag beaktas, men återfinns av tydlighetsskäl i artikel 8a.

* Artikel 8b: Återlämnande av originalhandlingar

Enligt ändringsförslag 26 från parlamentet åläggs konsumenten, i samband med att han utnyttjar sin ångerrätt eller då tjänsten inte finns att tillgå, att återsända de originalhandlingar han eventuellt har i sin besittning, för att förhindra eventuella bedrägerier.

Principen i detta ändringsförslag beaktas. Emellertid begränsas skyldigheten att återlämna handlingar till de originalhandlingar som bär leverantörens underskrift, vilka är de enda som är rättsligt bindande. En sådan skyldighet skulle inte kunna utsträckas till att omfatta kopior, för vilka det i realiteten är omöjligt att kontrollera framställningen, eller till reklamhandlingar.

* Artikel 9: Tjänster som inte beställts

Ändringsförslag 27 från parlamentet beaktas inte, då detta skulle ha inneburit att förbudet i den ursprungliga bestämmelsen utgår och bara följderna av förbudet lämnas kvar.

* Artikel 10: Meddelanden som inte efterfrågats

Genom ändringsförslag 52 och 28 utvidgas förteckningen över de kommunikationssätt som för att få användas kräver konsumentens samtycke på förhand till att även omfatta elektronisk post och telefon. Dessutom preciseras medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de medel med vilkas hjälp konsumenten gör klart att han inte vill bli kontaktad genom andra tekniker för distanskommunikation.

Vidare föreskrivs, liksom i direktiv 97/7/EG, att uppgifter skall lämnas om leverantören och om samtalets syfte i början av varje samtal.

Dessa ändringsförslag beaktas endast delvis.

För att uppnå samstämmighet med bestämmelserna i direktiv 97/7/EG och 97/66/EG krävs samtycke på förhand endast för automatiska uppringningssystem och för fax.

Konsumenten får kontaktas genom andra kommunikationssätt så länge han inte uttryckt någon önskan om att inte längre bli föremål för sådan kommunikation.

För att åstadkomma tydligare och mer enhetliga bestämmelser har emellertid sättet att uttrycka dessa principer delvis anpassats till ordalydelserna i direktiv 97/7/EG.

Den del av ändringsförslaget som rör de klarlägganden som skall göras i samband med telefonsamtal beaktas.

Bestämmelserna om påföljder i de fall då dessa bestämmelser inte följs föreskrevs tidigare i artikel 11. Dessa bestämmelser har ändrats och införts nu i punkt 5.

* Artikel 11: Bestämmelsernas tvingande karaktär

Denna artikel var inte föremål för något ändringsförslag från parlamentet. Den ändras dock något genom att punkt 2 utgår.

I denna punkt angavs vilka påföljder som skulle föreskrivas för de fall då bestämmelserna i artiklarna 6 och 10 inte följs.

Eftersom artikel 6 utgått har de påföljder som gäller artikel 10 förts över direkt till texten i artikel 10.5 och artikel 11.2 har följaktligen utgått.

* Artikel 12: Överklagan till domstol eller förvaltningsmyndighet

Ändringsförslag 29 från parlamentet om ändring av ordalydelsen i artikel 12.1 (genom att ersätta "i förekommande fall" med "där sådana finns att tillgå") beaktas inte, då detta ändringsförslag inte tillför den ursprungliga texten något.

Artikel 12 ändras dock till att bara gälla överklagan till domstol eller förvaltningsmyndighet (för samstämmighet med direktiv 97/7/EG). Överklagande utanför domstol regleras nu i artikel 12a.

I ändringsförslag 31 föreskrevs särskilda behörighetsbestämmelser för att konsumenten lättare skulle kunna föra sitt ärende till domstol i den medlemsstat där denne är bosatt. Eftersom ändringsförslaget innehöll regler som avvek från bestämmelserna i Brysselkonventionen beaktades inte detta ändringsförslag.

* Artikel 12a: Överklagande utanför domstol

En ny artikel 12a ägnas åt överklagande utanför domstol. Den återger texten i punkt 3 i det ursprungliga förslaget.

* Artikel 13: Bevisbörda

Denna artikel har inte ändrats.

* Ändringsförslag 34, om att införa en ny artikel 13a

I detta ändringsförslag föreskrivs att medlemsstaternas privaträtt skall fortsätta att tillämpas, utom i de fall då annat föreskrivs i detta direktiv. Ändringsförslaget beaktas inte eftersom dess räckvidd inte tydligt anges och då det endast förefaller bekräfta gällande rätt.

* Artikel 14: Direktiv 90/619/EEG

I artikel 4 föreskrivs, efter ändringar, en ångerrätt under 14 - 30 dagar.

Samma tidsfrist föreskrivs i direktiv 90/619/EEG. Den senare ändringen är därmed onödig.

Följaktligen utgår denna artikel.

* Artiklarna 15, 16, 17, 18 och 19

Dessa artiklar har inte ändrats.

Ändringsförslag 35 om att korta av tiden för införlivandet, beaktas inte, då den tidsfrist som uppställts av parlamentet är alltför kort.

I ändringsförslag 36 åläggs kommissionen att senast fyra år efter direktivets ikraftträdande rapportera om dess tillämpning och att i förekommande fall föreslå ändringar. Detta ändringsförslag beaktas inte.

3. Sammanställning

* Ekonomiska och sociala kommitténs förslag

Huvudpunkter i yttrandet från ESK // Kommissionens svar

3.1 Artikel 1.1: ersätta "tillnärma" med "harmonisera"

3.2. Artikel 1.2: "varje nytt särskilt och separat avtal"

3.3. Artikel 2 a: införa "uteslutande" i definitionen

3.4.1 Ny punkt i artikel 3 om förbud mot förskottsbetalningar.

3.4.2. Ersätta "marknadsränta" med "marknadsfluktuationer" och låta slutet av meningen utgå.

3.5.1. och 3.5.2. Redaktionella ändringar

3.5.3. Undanta portföljförvaltningstjänster och rådgivning rörande placeringar.

3.6. Tjänster beträffande vilka det är omöjligt att ångra sig.

3.7. Möjligt att kräva skriftligt på papper i stället för varaktigt medium.

3.8. Redaktionell ändring av artikel 9

3.9. Artikel 10: bara behålla möjligheten att välja att låta sig bindas.

3.10. Artikel 11.2

3.11. Ersätta "nära samband" med "närmare samband".

3.12. Utvidgad behörighet för domstolar i de länder där konsumenten är bosatt.

3.13. Rapport om tillämpningen.

* Minimikrav.

* Rättslig grund (artikel 153). // Beaktas ej; det finns ingen skillnad.

Beaktas ej (se kommentarerna till artikel 1.2).

Beaktas.

Beaktas ej.

Artikel 3 har ändrats helt i riktning mot förhandsinformation. Ändringsförslaget är inte längre relevant.

Artikel 4 har helt ändrats. Ändringsförslaget är inte längre relevant.

Beaktas ej.

Delvis beaktat genom undantag för tjänster som tillhandahållits i sin helhet innan ångerrätten tas i anspråk.

Beaktas ej. Se dock de ändringar i artikel 3a som avser parternas samtycke till varaktigt medium.

Beaktas ej.

Beaktas ej (se kommentarerna till artikel 10)

Delvis beaktade (se ändringarna i artiklarna 10 och 11).

Beaktas ej.

Beaktas ej (se kommentarerna till artikel 12).

Beaktas ej (se kommentarerna till artikel 17).

Beaktas ej (se skäl 9).

Beaktas ej (se kommentarerna till beaktandemeningen).

* Parlamentets förslag

>Plats för tabell>

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av direktiv 97/7/EG och 98/27/EG

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 47.2, 55 och 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som avses i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

(1) Åtgärder bör vidtas för att inom ramen för förverkligandet av den inre marknadens mål gradvis befästa denna marknad. Dessa åtgärder bör även bidra till att en hög konsumentskyddsnivå uppnås, enligt artiklarna 95 och 153 i fördraget.

(2) Såväl för konsumenter som för leverantörer av finansiella tjänster kommer distansförsäljning av finansiella tjänster att utgöra ett av de främsta konkreta resultaten av den inre marknadens fullbordan.

(3) Inom ramen för den inre marknaden ligger det i konsumenternas intresse att utan åtskillnad kunna få tillgång till ett så stort utbud som möjligt av tillgängliga finansiella tjänster i gemenskapen, för att de skall kunna välja de tjänster som är bäst avpassade för deras behov. För att säkerställa konsumenternas väsentliga rätt till valfrihet krävs en hög konsumentskyddsnivå så att konsumenternas förtroende för handel på distans kan öka.

(4) För att den inre marknaden skall fungera väl är det viktigt att konsumenterna kan förhandla fram och ingå avtal med leverantörer som är etablerade utanför deras land, oavsett om leverantören även är etablerad i det land konsumenten är bosatt.

(5) Finansiella tjänster är till följd av sin immateriella karaktär särskilt lämpade för handel på distans. Inrättandet av en rättslig ram för distansförsäljning av finansiella tjänster bör därför öka konsumenternas tilltro till att använda sådan ny teknik för köp av finansiella tjänster på distans som elektronisk handel.

(6) I Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal [5] fastställs de viktigaste bestämmelserna för distansavtal som ingås mellan en leverantör och en konsument när det gäller varor eller tjänster. Finansiella tjänster omfattas emellertid inte av ovan nämnda direktiv.

[5] EGT L 144, 4.6.1997, s. 19.

(7) Inom ramen för sin undersökning för att fastställa behovet av särskilda åtgärder på detta område har kommissionen uppmanat samtliga berörda parter att framföra sina synpunkter, särskilt i samband med utarbetandet av grönboken Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas förväntningar [6]. De samråd som ägde rum i detta sammanhang visade att konsumentskyddet behöver stärkas på detta område. Kommissionen har därför beslutat att lägga fram ett särskilt förslag om distansförsäljning av finansiella tjänster [7].

[6] KOM(96) 209 slutlig, 22.5.1996.

[7] Meddelande från kommissionen: "Finansiella tjänster: stärka konsumenternas förtroende", KOM (97) 309 slutlig, 26.6.1997.

(8) Om de bestämmelser om konsumentskydd vid distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter som medlemsstaterna antar skulle brista i överensstämmelse eller vara utformade på olika sätt skulle detta inverka negativt på den inre marknadens funktion och på konkurrensen mellan företagen på denna marknad. Det är därför nödvändigt att på detta område införa gemensamma EG-bestämmelser som inte leder till några negativa konsekvenser för det allmänna konsumentskyddet i medlemsstaterna.

(9) Med hänsyn till den höga konsumentskyddsnivå som det här direktivet säkerställer, och för att säkerställa fri rörlighet för finansiella tjänster, kan medlemsstaterna inte besluta om andra bestämmelser än dem som fastställs i detta direktiv på de områden som harmoniseras genom direktivet.

(10) Detta direktiv omfattar alla finansiella tjänster som kan tillhandahållas på distans. Vissa finansiella tjänster regleras emellertid av särskilda bestämmelser i gemenskapslagstiftningen. Dessa särskilda bestämmelser fortsätter att vara tillämpliga på sådana finansiella tjänster. Det är dock lämpligt att fastställa principer för distansförsäljning av sådana tjänster.

(11) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen enligt artikel 5 i fördraget kan målen för det här direktivet inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna utan kan bättre uppnås på gemenskapsnivå.

(12) De avtal som förhandlas fram på distans innebär att olika tekniker för distanskommunikation används. Dessa används inom ramen för ett system för försäljning eller tillhandahållande av tjänster där leverantören och konsumenten inte är närvarande samtidigt. Den ständiga utvecklingen av dessa tekniker gör det nödvändigt att lägga fast de principer som skall gälla på detta område, även för de tekniker som ännu bara används i begränsad omfattning. Distansavtal är alltså sådana avtal där anbud, förhandling och ingående sker på distans.

(13) Ett och samma avtal som omfattar flera på varandra följande handlingar kan ha olika rättslig innebörd i medlemsstaterna. Det är emellertid betydelsefullt att direktivet tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater. Därför bör detta direktiv anses tillämpligt på den första i en rad på varandra följande handlingar eller på den första av en rad separata handlingar som är fördelade över en viss tid och som kan anses utgöra en helhet, samt att denna handling eller denna rad av handlingar är föremål för ett enda avtal eller för separata på varandra följande avtal.

(14) Genom att direktivet hänvisar till ett system för tillhandahållande av tjänster som organiseras av leverantörer av finansiella tjänster, undantas därför från dess tillämpningsområde sådana tjänster som endast tillhandahålls på tillfällig basis utanför affärsstrukturer som inrättats för att ingå distansavtal.

(15) Leverantören är den person som tillhandahåller tjänsterna på distans. Detta direktiv bör emellertid också tillämpas då en mellanman medverkar i något led i försäljningen. Med hänsyn till arten och graden av denna medverkan, bör relevanta bestämmelser i detta direktiv tillämpas på mellanmannen, oberoende av dennes juridiska ställning.

(16) Användningen av tekniker för distanskommunikation får inte leda till att den information som ges till kunden begränsas på ett oberättigat sätt. För att säkerställa öppenhet, fastställs i detta direktiv krav som skall garantera en lämplig omfattning av den information som skall ges till konsumenten, såväl före avtalets ingående som därefter. Innan ett avtal ingås bör konsumenten få nödvändiga upplysningar för att på ett godtagbart sätt kunna bedöma den finansiella tjänst som erbjuds och därmed kunna göra ett välgrundat val. Leverantören bör uttryckligen ange hur länge hans eventuella erbjudande gäller utan ändringar.

(16a) För att säkerställa ett så gott konsumentskydd som möjligt är det viktigt att konsumenten är tillräckligt informerad om bestämmelserna i det här direktivet och om eventuella regler för god affärssed på detta område.

(17) Det bör fastställas att konsumenten skall ha en ångerrätt utan påföljd och utan att behöva ange några skäl.

(18) utgår

(19) Konsumenten bör skyddas mot tjänster som inte har beställts. Konsumenten bör vara befriad från alla skyldigheter i fråga om tjänster som inte har beställts och avsaknad av svar bör inte innebära att konsumenten samtycker. Denna regel bör dock inte utgöra något hinder mot att avtal som vederbörligen ingåtts mellan parterna förlängs automatiskt, när detta medges enligt medlemsstaternas rättsordning.

(20) Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att effektivt skydda konsumenter som inte vill bli kontaktade med hjälp av viss kommunikationsteknik. Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av sådana särskilda garantier som gemenskapslagstiftningen ger konsumenten i fråga om skydd för privatlivet och för personuppgifter.

(21) För att skydda konsumenterna är det viktigt att behandla frågan om tvister. Det bör i medlemsstaterna finnas lämpliga och effektiva förfaranden för reklamation och överklagan för att lösa eventuella tvister mellan leverantörer och konsumenter, i förekommande fall bör befintliga förfaranden användas.

(22) När det gäller konsumenternas rätt att få sin sak prövad, särskilt i domstolar för att lösa tvister över gränserna, bör hänsyn tas till kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet med titeln Effektivisering av hur domar meddelas och verkställs inom Europeiska unionen [8].

[8] EGT C 33, 31.1.1998, s. 3.

(23) Medlemsstaterna bör även uppmuntra statliga eller privata organ som har inrättats för att reglera tvister utanför domstol att samarbeta för att lösa tvister över gränserna. Ett sådant samarbete skulle bland annat kunna syfta till att göra det möjligt för konsumenten att vända sig till organ utanför domstol i den medlemsstat där denne är bosatt för att framföra klagomål mot leverantörer som är etablerade i andra medlemsstater.

(24) Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna har gjort åtaganden inom ramen för GATS (Allmänna tjänstehandelsavtalet) om möjligheten för konsumenterna att köpa bank- och investeringstjänster utomlands. I enlighet med GATS får medlemsstaterna besluta om åtgärder av försiktighetsskäl, vilket även inbegriper åtgärder till skydd för investerare, insättare, försäkringstagare och personer som har rätt till en finansiell tjänst från en leverantör. Sådana åtgärder får dock inte innebära vidare restriktioner än vad som är motiverat för att skydda konsumenterna.

(25) utgår

(26) Efter att detta direktiv har antagits bör tillämpningsområdet utvidgas för Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG av den 19 maj 1998 om förbudsförläggande för att skydda konsumenternas intressen [9].

[9] EGT L 166, 11.6.1998, s. 51.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1: Tillämpningsområde

a) Syftet med detta direktiv är en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter.

b) Vid avtal som avser finansiella tjänster som inbegriper på varandra följande handlingar eller en rad separata handlingar fördelade över tiden, skall bestämmelserna i detta direktiv endast tillämpas på den första handlingen, oavsett om dessa handlingar enligt nationell lagstiftning kan betraktas som delar av ett enda avtal eller av enskilda separata avtal.

Artikel 2: Definitioner

I detta direktiv avses med

a) distansavtal: avtal om finansiella tjänster som ingås mellan en leverantör och en konsument inom ramen för ett system för distansförsäljning eller tillhandahållande av tjänster på distans som organiseras av leverantören, som för avtalets ändamål uteslutande använder sig av teknik för distanskommunikation fram till den tidpunkt då avtalet ingås, inbegripet själva ingåendet av avtalet,

b) finansiell tjänst: alla bank-, försäkrings-, investerings- och betalningstjänster.

b.a) fastighetskrediter: alla krediter, oavsett vilka garantier eller säkerheter som är knutna därtill, som huvudsakligen är avsedda för förvärv av eller fortsatt äganderätt till en tomt eller en fastighet som är bebyggd eller som skall bebyggas, eller för renovering eller förbättring av en fastighet,

c) leverantör: en fysisk eller juridisk person som, inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet, själv tillhandahåller sådana tjänster som är föremål för avtal som omfattas av detta direktiv, eller som fungerar som mellanman vid tillhandahållandet av sådana tjänster eller vid ingåendet av ett distansavtal mellan dessa parter,

d) konsument: en fysisk person som i avtal som omfattas av detta direktiv handlar för ändamål som inte ingår i hans närings- eller yrkesverksamhet,

e) teknik för distanskommunikation: varje teknik som, utan att leverantören och konsumenten är fysiskt närvarande samtidigt, kan användas för ingående av avtal på distans mellan dessa parter,

f) varaktigt medium: varje instrument som konsumenten kan använda för att bevara information som riktats särskilt till honom personligen och som i synnerhet återfinns på datadisketter, cd-romskivor eller på den hårddisk i konsumentens dator på vilken elektronisk post lagras,

g) operatör eller leverantör av teknik för distanskommunikation: varje fysisk eller juridisk person, offentligrättslig eller privaträttslig, vars närings- eller yrkesverksamhet består i att tillhandahålla leverantörer en eller flera tekniker för distanskommunikation.

Artikel 3: Information till konsumenten innan avtal ingås

1. I god tid innan avtal ingås skall konsumenten ges följande förhandsinformation:

a) Uppgifter om leverantörens namn och adress jämte namn på och adress till den företrädare för leverantören som är etablerad i det land konsumenten är bosatt och till vilken konsumenten kan vända sig, om en sådan företrädare finns.

b) En beskrivning av den finansiella tjänstens huvudsakliga egenskaper.

c) Den finansiella tjänstens totala pris, inklusive skatter och avgifter.

d) Uppgifter om hur tjänsten skall betalas och levereras eller hur avtalet skall fullgöras.

e) Uppgifter om hur länge anbudet eller priset gäller.

f) I de fall då priset kan variera mellan den tidpunkt då uppgifterna lämnas och den tidpunkt då avtalet ingås, skall uppgifter lämnas om att en sådan variation kan förekomma och om hur konsumenten kan kontrollera priset när avtalet ingås.

g) Kostnaden för användning av tekniken för distanskommunikation, om beräkningen inte baseras på grundtaxan.

h) Uppgifter om att ångerrätt finns, hur länge den gäller och om de villkor och former som gäller för att ta i anspråk den ångerrätt som avses i artikel 4.

i) Uppgifter om att ingen ångerrätt finns för de finansiella tjänster som avses i artikel 4.1 andra stycket.

j) Uppgifter om det belopp som avses i artikel 5.1 a, eller, i det fall som avses i artikel 5.1 b, om grundbeloppet för beräkning av det pris för tjänsten som konsumenten skall betala om ångerrätten tas i anspråk.

k) Uppgifter om avtalets kortaste löptid, när det gäller avtal om fortlöpande eller periodiskt återkommande finansiella tjänster.

l) Villkor för uppsägning av avtalet.

m) Uppgifter om vilken lagstiftning som skall tillämpas på avtalet, om det i avtalet föreskrivs att en annan lagstiftning än lagstiftningen i det land där konsumenten är bosatt skall tillämpas.

n) Uppgifter om behörig domstol vid tvistemål, om det i avtalet föreskrivs att någon annan domstol än domstolen i det land där konsumenten är bosatt skall vara behörig vid tvistemål, utan att detta påverkar tillämpningen av Brysselkonventionen.

o) Uppgifter om leverantörens tillsynsmyndighet, om leverantören är underställd sådan tillsynsmyndighet.

p) Uppgifter om förfaranden för reklamation och överklagande utanför domstol.

Emellertid gäller följande:

- För sådana tjänster som omfattas av direktiv 92/49/EEG skall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 43 i detta direktiv, endast de uppgifter som avses i c, d, e, f, g, h, i, j, k, l och p lämnas.

- För sådana tjänster som omfattas av direktiv 92/96/EEG skall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 31 och bilaga 2 i detta direktiv, endast de uppgifter som avses i c, e, f, g, j och o lämnas.

- För sådana finansiella tjänster som omfattas av direktiv 85/611/EEG skall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 27 - 35 och artiklarna 44 - 47 samt bilagorna A och B i detta direktiv, endast de uppgifter som avses i g, i, m, n, o och p lämnas.

- För sådana finansiella tjänster som omfattas av direktiv 89/298/EEG skall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 7-18 och artikel 21 i detta direktiv, endast de uppgifter som avses i g, i, m, n, o och p lämnas.

- För sådana tjänster som omfattas av direktiv 93/22/EEG skall, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 11 i detta direktiv, endast de uppgifter som avses i e, f, g, h, i, j, m, n, o och p lämnas.

2. Den information som avses i punkt 1, vars affärsmässiga syfte tydligt skall framgå, skall ges på ett tydligt och begripligt sätt med hjälp av ett medel som är avpassat till den teknik för distanskommunikation som används, särskilt med iakttagande av principer för god affärssed och för skydd av personer som saknar rättslig handlingsförmåga enligt nationell lagstiftning, t.ex. minderåriga.

3. utgår

4. utgår

Artikel 3a: Överlämnande av avtalsvillkoren och förhandsinformationen

1. Så snart avtalet har ingåtts skall leverantören, i pappersform eller på annat varaktigt medium och i en utformning som är klar och begriplig, överlämna samtliga avtalsvillkor och de uppgifter som anges i artikel 3.1 till konsumenten.

2. Leverantören skall vara befriad från denna skyldighet om avtalsvillkoren och de uppgifter som anges i artikel 3.1, i pappersform eller på annat varaktigt medium, redan har överlämnats till konsumenten innan avtalets ingicks.

3. Beslut om valet av medium fattas gemensamt av parterna.

Artikel 4: Ångerrätt efter avtalets ingående

1. Medlemsstaterna skall föreskriva att konsumenten, utan att behöva lämna någon motivering eller få vidkännas någon påföljd, skall ha en ångerrätt som får fastställas till mellan 14 och 30 dagar, beroende på de finansiella tjänster som berörs,

a) från och med avtalets ingående, i de fall då konsumenten i enlighet med artikel 3a.2 erhåller avtalsvillkoren och de uppgifter som anges i artikel 3.1 innan avtalet ingås,

b) från och med den dag då konsumenten i enlighet med artikel 3a.1 erhåller avtalsvillkoren och de uppgifter som anges i artikel 3.1 eller från och med den senare av de dagar då avtalsvillkoren eller uppgifterna erhålls, i de fall då avtalet ingås på konsumentens uttryckliga begäran innan dessa villkor och uppgifter har erhållits.

Om leverantören iakttar den tidsfrist för ångerrätt som föreskrivs enligt lagstiftningen i den medlemsstat där leverantören är etablerad, skall leverantören inte vara skyldig att iaktta någon annan tidsfrist för ångerrätt som kan föreskrivas i den medlemsstat där konsumenten är bosatt.

1a. Ångerrätten skall inte tillämpas på avtal som rör följande:

a) Valutatransaktioner.

b) Mottagande, förmedling och/eller verkställande av uppdrag och tillhandahållande av tjänster som rör följande finansiella produkter:

- Penningmarknadsinstrument.

- Överlåtbara värdepapper.

- Andelar i värdepappersfonder och andra kollektiva investeringsprogram.

- Terminskontrakt och optioner.

- Valuta- och ränteinstrument vilkas pris beror på fluktuationer på finansmarknaden som leverantören inte kan styra.

c) Andra försäkringar än livförsäkringar med en kortare löptid än två månader.

d) Avtal som är helt fullgjorda innan konsumenten tar sin ångerrätt i anspråk.

1b. I fråga om fastighetskrediter får medlemsstaterna föreskriva att konsumenten inte längre får åberopa ångerrätten

- när finansieringsbeloppet med konsumentens medgivande har överförts till säljaren av den fasta egendomen eller till säljarens företrädare,

- när en handling som hänför sig till ett avtal om fastighetskredit i vilket konsumenten är part har upprättats eller registrerats enligt gällande bestämmelser inför en jurist som har behörighet att upprätta eller registrera sådana handlingar.

I fråga om krediter som finansieras på grundval av hypoteksbanksobligationer får medlemsstaterna dock föreskriva att konsumenten inte skall ha någon sådan ångerrätt som avses i punkt 1.

2. Om leverantören på ett otillbörligt sätt har påverkat konsumenten att ingå avtalet, får avtalet frånträdas med alla rättsliga konsekvenser som följer av detta enligt den lagstiftning som är tillämplig på avtalet, utan att det påverkar tillämpningen av ångerrätten eller konsumentens rätt att enligt nationell rätt få ersättning för den skada han lidit.

I enlighet med denna bestämmelse skall det inte betraktas som otillbörlig påverkan om leverantören lämnat konsumenten objektiv information om priset på en sådan finansiell tjänst som beror på fluktuationer på marknaden.

3. Konsumenten skall ta sin ångerrätt i anspråk genom att meddela detta till leverantören, i pappersform eller på annat varaktigt medium som leverantören råder över och har tillgång till.

4. (utgår)

5. Övriga rättsverkningar och villkor vid frånträdande av avtal skall regleras enligt den lag som är tillämplig på avtalet.

Artikel 5: Fullgörande av avtalet och betalning för tjänst som tillhandahållits innan ångerrätten tas i anspråk

-1 Leverantören får inte utan konsumentens uttryckliga samtycke påbörja fullgörandet av avtalet innan den tidsfrist som föreskrivs i artikel 4.1 har löpt ut.

1. När konsumenten tar sin ångerrätt i anspråk enligt artikel 4.1, skall han bara vara skyldig att så snart som möjligt betala

a) antingen ett fast belopp som motsvarar priset för den finansiella tjänst som leverantören faktiskt har tillhandahållit innan ångerrätten togs i anspråk, oavsett när detta skedde eller,

b) i de fall då kostnaden för den finansiella tjänst som leverantören faktiskt har tillhandahållit beror på när ångerrätten togs i anspråk, ett belopp som gör det möjligt för konsumenten att beräkna det pris som skall betalas i förhållande till den tid som förflutit mellan den dag då avtalet ingicks och den dag då konsumenten tog sin ångerrätt i anspråk.

Varken i a eller b får det belopp som skall betalas vara så stort att det kan utgöra en påföljd.

2. Om leverantören inte kan styrka att konsumenten har underrättats i enlighet med artikel 3.1 j, får leverantören inte kräva något belopp av konsumenten i samband med att ångerrätten tas i anspråk.

3. Leverantören är skyldig att till konsumenten så snart som möjligt och senast inom trettio dagar betala tillbaka alla belopp som leverantören erhållit av konsumenten när distansavtalet ingicks, med undantag av de belopp som avses i punkt 1.

Artikel 6

Utgår

Artikel 7

Utgår

Artikel 8: Tjänst som inte finns att tillgå

1. Utan att det påverkar tillämpningen av medlemsstaternas civilrättsliga bestämmelser om underlåtenhet att fullgöra avtal skall leverantören, i de fall då den finansiella tjänst som avtalet gäller helt eller delvis inte finns att tillgå, omedelbart underrätta konsumenten om detta.

2. Om den finansiella tjänsten inte alls finns att tillgå skall leverantören till konsumenten omedelbart och senast inom trettio dagar betala tillbaka de belopp som konsumenten har erlagt.

3. Om den finansiella tjänsten endast delvis finns att tillgå får avtalet fullgöras bara om leverantören och konsumenten uttryckligen samtycker.

Om detta uttryckliga samtycke inte uppnås skall leverantören till konsumenten omedelbart och senast inom trettio dagar betala tillbaka de belopp som konsumenten har erlagt.

Om tjänsten endast delvis utförts skall leverantören omedelbart och senast inom trettio dagar betala tillbaka de belopp till konsumenten som avser den del av tjänsten som inte utförts.

Artikel 8a: Betalning med kort

Medlemsstaterna skall se till att lämpliga bestämmelser finns så att konsumenten

- kan begära att en betalning återkallas om konsumentens betalkort används på ett bedrägligt sätt inom ramen för avtal som omfattas av detta direktiv,

- vid sådana fall av bedrägeri, antingen återfår eller ersätts med de belopp som erlagts som betalning.

Artikel 8b: Återlämnande av originalhandlingar

När konsumenten tar sina rättigheter i anspråk enligt artikel 4.1, och i de fall som avses i artikel 8, skall konsumenten till leverantören omedelbart återlämna alla de avtalshandlingar i original med leverantörens underskrift som överlämnades vid avtalets ingående.

Artikel 9: Tjänster som inte beställts

Utan att det påverkar tillämpningen av medlemsstaternas rättsliga föreskrifter om automatisk förlängning av avtal skall medlemsstaterna, i de fall då ett sådant förfarande medges, vidta nödvändiga åtgärder för att

- förbjuda att tjänster tillhandahålls konsumenten utan föregående beställning från konsumentens sida, när denna tjänst innehåller en begäran om omedelbar eller senare betalning,

- befria konsumenten från alla skyldigheter vid tillhandahållande av tjänster som inte har beställts, och att avsaknad av svar från konsumentens sida inte skall innebära att konsumenten samtycker.

Artikel 10: Meddelanden som inte efterfrågats

1. För att en leverantör skall få använda sig av följande tekniker måste konsumenten ge sitt samtycke på förhand:

- Automatiskt uppringningssystem utan mänsklig betjäning (uppringningsautomat).

- Telefax.

2. Medlemsstaterna skall se till att andra tekniker som möjliggör enskild kommunikation på distans än de som avses i punkt 1 bara får användas

a) om berörda konsumenter lämnat sitt samtycke

eller

b) om konsumenten inte uttryckligen motsätter sig detta.

3. De åtgärder som vidtas enligt punkterna 1 och 2 får inte leda till några kostnader för konsumenterna.

4. Varje telefonsamtal med konsumenten skall inledas med att uppgifter lämnas om leverantören och om det affärsmässiga syftet med samtalet.

5. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga, effektiva och avpassade påföljder för de fall då leverantören inte följer bestämmelserna i artikel 10.

Medlemsstaterna får i detta avseende se till att konsumenterna kostnadsfritt och utan påföljd kan säga upp avtalet när som helst.

Artikel 11: Bestämmelsernas tvingande karaktär

1. Konsumenterna kan inte avstå från de rättigheter som de ges med stöd av detta direktiv.

2. Utgår

3. Konsumenterna får inte fråntas det skydd de ges genom detta direktiv när avtalet regleras av en lagstiftning i tredje land, under förutsättning att de är bosatta inom någon medlemsstats territorium och att avtalet är nära knutet till gemenskapen.

Artikel 12: Överklagan till domstol eller förvaltningsmyndighet

1. Medlemsstaterna skall se till att det införs lämpliga och effektiva förfaranden för reklamation och överklagande för att lösa tvister mellan leverantörer och konsumenter.

2. De förfaranden som avses i punkt 1 skall omfatta bestämmelser varigenom ett eller flera av följande organ, som fastställts i nationell lagstiftning, får föra ärendet vidare till domstol eller behörig förvaltningsmyndighet enligt nationell lagstiftning för att säkerställa att de nationella bestämmelserna för genomförandet av detta direktiv tillämpas:

a) Offentliga organ eller deras företrädare.

b) Konsumentorganisationer som har ett berättigat intresse av att skydda konsumenter.

c) Yrkessammanslutningar som har ett berättigat intresse av att agera.

3. utgår

4. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att operatörer och leverantörer av teknik för distanskommunikation, när så är möjligt och på grundval av beslut som meddelats dem och som fattats av domstol, förvaltningsorgan eller tillsynsmyndighet, upphör att använda metoder som meddelats strida mot bestämmelserna i detta direktiv.

Artikel 12a: Överklagande utanför domstol

Medlemsstaterna skall uppmuntra de organ som inrättas för att bilägga tvister utanför domstol att samarbeta för att lösa tvister över gränserna.

Artikel 13: Bevisbörda

Bevisbördan när det gäller leverantörens iakttagande av skyldigheten att informera konsumenten, konsumentens samtycke till avtalets ingående och, i förekommande fall, avtalets fullgörande, skall åvila leverantören.

Ett avtalsvillkor som ålägger konsumenten bevisbördan när det gäller leverantörens iakttagande av alla eller delar av de skyldigheter som denne åläggs med stöd av detta direktiv, skall betraktas som ett oskäligt avtalsvillkor enligt rådets direktiv 93/13/EEG [10].

[10] EGT L 95, 21.4.1993, s. 29.

Artikel 14: Direktiv 90/619/EEG

Utgår

Artikel 15: Direktiv 97/7/EG

Direktiv 97/7/EG ändras på följande sätt:

1. I artikel 3.1 skall den första strecksatsen ersättas med följande:

"- som avser sådana finansiella tjänster som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv .../.../EG (*).

(*) EGT L ..."

2. Bilaga II i direktivet skall utgå.

Artikel 16: Direktiv 98/27/EG

I bilagan till direktiv 98/27/EG skall följande punkt 10 läggas till:

"10. Europaparlamentets och rådets direktiv .../.../EG av den ... om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter (*).

(*) EGT L ..."

Artikel 17: Införlivande

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När dessa lagar och författningar offentliggörs skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala lagar och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. I detta meddelande skall de tillhandahålla en tabell som för varje artikel i detta direktiv anger motsvarande nationell bestämmelse.

Artikel 18: Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning

Artikel 19: Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande