Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 om genomförande av beslut 2000/597/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Detta förslag syftar till att uppdatera de finansiella bestämmelserna för att anpassa dem dels till rådets nya beslut om egna medel av den 29 september 2000 [1], dels till några av de protokoll som bifogas Amsterdamfördraget. Förslaget har också till syfte att förbättra förvaltningen av traditionella egna medel, där ansvaret för uppbörden av medlen ligger hos medlemsstaterna.

[1] Beslut om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel, nr 2000/597/EG, Euratom, EGT L 253, 7.10.2000, s.42

Kommissionen föreslår följande ändringar:

1. Bestämmelser som behöver ändras till följd av beslut 2000/597/EG, Euratom

Uppbördskostnader för traditionella egna medel

Enligt det nya beslutet om egna medel (artikel 2.3) skall den andel av medlen som medlemsstaterna behåller öka från 10 % till 25 % vad gäller de anspråk som fastställts efter den 31 december 2000. Artikel 10.1 i förordning 1552/1989 [2] i sin kodifierade version enligt förordning 1150/2000 av den 22 maj 2000 [3] behöver således ändras för samma ändamål.

[2] EGT L 155, 7.6.1989, s. 1

[3] EGT L 130/1, 31.5.2000, s. 1

Det nya beslutet om egna medel trädde i kraft den 1 mars 2002. Ovan nämnda procentsats skall dock enligt den relevanta bestämmelsen gälla med verkan redan från den 1 januari 2001, vad avser alla inbetalningar av egna medel som verkställts från och med mars 2001 och med undantag för de belopp som behövde göras tillgängliga före detta datum. I artikel 3 i detta förslag till förordning föreslås därför en retroaktiv tillämpning av ovan nämnda artikel 10.1.

2. Nya bestämmelser

Bestämmelser som tillämpas när enskilda medlemsstater inte deltar i vissa politikområden (artikel 10a)

Enligt villkoren i de till Amsterdamfördraget bifogade protokollen för Danmark, Förenade kungariket och Irland gällande avdelning IV i EG-fördraget (visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer) har dessa tre medlemsstater rätt att inte delta i åtgärder inom dessa områden, och de behöver således inte heller vara med och dela den ekonomiska bördan för dessa, med undantag för de rent administrativa utgifterna. Dessa medlemsstater åtnjuter således en särskild anpassning av de belopp de är skyldiga att betala in i egna medel.

En liknande situation rådde i samband med protokollet om Förenande kungarikets undantag från bestämmelserna inom det sociala kapitlet i Maastrichtfördraget. I det sammanhanget skapades en särskild mekanism för att undanta medlemsstaten i fråga från de finansiella konsekvenserna av dessa åtgärder. Sedan Förenande kungarikets hållning i frågan senare kom att ändras användes dock aldrig denna budgetmekanism i praktiken.

Eftersom anpassningen i fråga appliceras på inkomstsidan, dvs. på egna medel, är det logiskt att beräkningsmetoden och reglerna för var beloppen skall föras in i budgeten regleras uttryckligen genom nya bestämmelser i genomförandeförordningen för egna medel. Enligt förslaget skall kommissionen beräkna beloppet för anpassningen under det år som följer på det berörda budgetåret i samband med beräkningen av BNI-saldona. Både anpassningen som sådan och dess finansiering regleras genom de BNI-medel som övriga medlemsstater skall betala in för budgetåret i fråga.

En enhetlig räntesats för dröjsmålsräntor (artikel 11)

Enligt nuvarande regler leder varje försenad kreditering av kommissionens konto till att en dröjsmålsränta tas ut på grundval av den gällande kortfristiga räntesatsen på den berörda medlemsstatens penningmarknad. Denna räntesats, som i regel motsvarar räntan på statsobligationer, ökas sedan med två procentenheter i första skedet, för att sedan ökas med 0,25 procentenheter per ytterligare månad av försening, varvid den förhöjda räntesatsen tillämpas på hela förseningsperioden.

Det finns ett antal praktiska svårigheter med denna beräkningsmetod, bland annat att den basräntesats som beräkningen skall utgå ifrån ibland inte finns tillgänglig.

I praktiken har det ofta hänt att marknadssituationen i vissa medlemsstater lett till att de behöriga myndigheterna inte emitterat sådana obligationer som skall användas som referens.

För att komma över dessa svårigheter och samtidigt få till stånd en mer samordnad tillämpning av dröjsmålsräntor inom euroområdet föreslås det därför att de 12 medlemsstater som redan deltar i EMU liksom de som kan komma att delta i ett senare skede alla skall utgå från den ränta som Europeiska centralbanken tillämpar vid sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner. Denna räntesats offentliggörs månatligen i C-serien i Europeiska unionens officiella tidning.

För de medlemsstater som inte deltar i EMU föreslås att den räntesats som den nationella centralbanken tillämpar vid sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner skall användas som basräntesats.

Avslutande av de särskilda räkenskaperna (artikel 17.2)

Genom förordning nr 1552/89 infördes principen om dubbla räkenskaper, dvs. de normala räkenskaper som går under benämningen A-räkenskaper och de särskilda, som kallas B-räkenskaper. Därigenom görs en distinktion mellan de fordringar som uppburits och nödlidande fordringar. Genom de särskilda räkenskaperna kan medlemsstaterna skjuta upp tillhandahållandet av egna medel till dess att de motsvarande beloppen uppburits. För att förbättra handläggningen av de särskilda räkenskaperna föreslås nu nya metoder för att stämma av dem, dels ett förfarande för (delvis) korrigering/annullering, dels ett speciellt förfarande för avskrivning i fall där beloppen visar sig omöjliga att uppbära.

För kommissionen utgör de särskilda räkenskaperna ett nyttigt redskap för att följa upp hur fordringar uppburits, liksom ett sätt att mäta medlemsstaternas insatser för att se till att medlen uppbärs.

Vid kommissionens och revisionsrättens kontroller har dock uppdagats en del oriktigheter när det gäller avstämning och avslutande av de särskilda räkenskaperna som gör att dessa inte tillräckligt väl återspeglar den faktiska uppbördssituationen. Det faktum att belopp står kvar i räkenskaperna trots att det är högst osäkert om de kan uppbäras gör att det blir allt svårare att tolka dessa redovisningsuppgifter. Dessutom har saldot för sådana osäkra belopp ökat stadigt, i synnerhet de senaste åren, varför en mycket betydande andel av de belopp som återfinns i de särskilda räkenskaperna sannolikt kan anses omöjliga att uppbära. Revisionsrätten har för övrigt gjort kommissionen uppmärksam på detta faktum och föreslagit att lämpliga bestämmelser bör införas för att komma till rätta med problemet, så att saldot i B-räkenskaperna på ett mer realistiskt sätt kan spegla det verkliga budgetläget. Kommissionen har under de senaste budgetåren vidtagit åtgärder för att följa upp problemet [4].

[4] Den 31 december 2000 uppgick saldot i B-räkanskaperna till 2 035,407 miljoner euro (dokument SEK (2001) 528 BUDG/C/2). En avsättning har gjorts till ett belopp av 1 286,812 miljoner euro (dokument SEK (2001) 531, volym IV).

När det däremot gäller bedömningen av storleken på nödlidande fordringar tillhör detta medlemsstaternas ansvar och det är således de - och inte kommissionen - som skall beräkna beloppen för de fordringar som sannolikt inte kan uppbäras. Medlemsstaterna bör därför tillsammans med den sista kvartalsrapporten varje år förelägga kommissionen en beräkning av de totala belopp som beräknas vara inskrivna i de särskilda räkenskaperna vid budgetårets slut och för vilka uppbörden förefaller osäker. På detta sätt bör kommissionen kunna ges en mer rättvisande bild av den faktiska budgetsituationen för varje budgetår.

I praktiken har det visat sig att många medlemsstater ganska regelbundet tenderar att ta till förfarandet för avskrivning av belopp (över 10 000 euro) som förefaller vara omöjliga att uppbära. Övriga medlemsstater använder sig inte alls av detta förfarande eftersom de inte anser det möjligt att förklara belopp slutligt omöjliga att uppbära.

1997 lade kommissionen fram ett förslag till ändring av förfarandet för att skriva av anspråk. Enligt det förslaget skulle medlemsstaterna avföra alla belopp (över 50 000 euro) från de särskilda räkenskaperna som inte hade kunnat uppbäras efter preskriptionstidens utgång, dvs. fem år efter det att meddelandet med betalningsanmodan hade förklarats definitivt verkställbart. Samtidigt planerades ett meddelande till kommissionen om alla dessa aktuella fall, med syftet att utvärdera medlemsstaternas ansträngningar för att uppbära de berörda beloppen.

Rådet såg positivt på kommissionens initiativ till ett nytt system för avskrivning av anspråk, men kom ändå aldrig att formellt anta ändringsförslaget som helhet på grund av att man inte kunde nå enighet på en annan punkt.

Kommissionen anser det därför rimligt att åter lägga fram det förslag till ändring av bestämmelser om systemet för avskrivning som ingick i det tidigare ändringsförslaget enligt ovan, för att på så sätt bidra till mer rättvisande uppgifter i de särskilda räkenskaperna. De relevanta bestämmelserna kan beskrivas enligt följande:

- När det gäller belopp som överstiger 50 000 euro skall medlemsstaterna dels avföra alla de belopp från de särskilda räkenskaperna som inte kunnat uppbäras inom en viss preskriptionstid, som skall vara fem år räknat från det datum då meddelandet med betalningsanmodan blivit definitivt verkställbart, i förekommande fall efter ett administrativt eller rättsligt överklagande, dels inom tre månader underrätta kommissionen om alla belopp som på detta sätt avskrivits eller inte kunnat uppbäras inom den gällande preskriptionstiden på fem år. Detta meddelande, som skall kompletteras med en förklaring av varför beloppen inte kunnat uppbäras, skall upprättas på ett särskilt formulär för avskrivning av fordringar som kommer att sammanställas av kommissionen i samråd med Rådgivande kommittén för egna medel. Syftet med meddelandet är att kommissionen skall kunna bedöma orsakerna till att medlemsstaterna inte har kunnat ställa beloppet i fråga till förfogande samt utvärdera medlemsstatens åtgärder för att uppbära beloppen.

I de fall kommissionen anser att det faktum att beloppet slutligt inte kunnat uppbäras inte beror på force majeure eller andra orsaker som den berörda medlemsstaten inte kan lastas för, skall den senast sex månader efter mottagandet av medlemsstatens meddelande avge ett s.k. motiverat beslut. I dessa fall skall medlemsstaten i fråga tillhandahålla kommissionen det berörda beloppet senast den första arbetsdagen efter den nittonde dagen i den andra månaden efter det att beslutet meddelades.

- Vad gäller belopp under 50 000 euro vilar ansvaret för uppbörden helt på medlemsstaterna, som för övrigt är befriade från plikten att ställa beloppen till kommissionens förfogande i det fall de senare trots allt skulle komma att uppbäras. Kommissionen förbehåller sig dock rätten att genom kontroller på platsen försäkra sig om att medlemsstaterna följer upp och avslutar ärenden rörande dessa belopp (dvs. under 50 000 euro) på ett tillfredsställande sätt.

Eftersom en del av bestämmelserna rörande systemet för avskrivning integreras i detta nya förslag bör det tidigare förslaget från 1997 dras tillbaka.

Avskaffande av den årliga sammanfattande redovisningen (artikel 7)

I artikel 6.4 fastställs det att det är den månatliga rapporten som är det viktigaste redskapet för redovisningen av traditionella egna medel. Det är således på grundval av dessa rapporter som kommissionen utför de kontroller som syftar till att bedöma riktigheten i bokföringsuppgifterna. Däremot har det visat sig att de årliga sammanfattningar som läggs fram av medlemsstaterna i praktiken endast utgjort summeringar av de belopp som redan redovisats via månadsrapporterna. Kravet på att medlemsstaterna skall lägga fram årliga sammanfattande redovisningar bör därför kunna avskaffas. På så sätt blir månadsrapporten den enda formella deklarationen från varje medlemsstat, och det dokument som all uppföljning och eventuella rättelser grundas på.

Korrigeringen av budgetobalanser (artiklarna 6 och 10)

Enligt beslutet om egna medel (artiklarna 4 och 5) skall en korrigering för budgetobalanser beviljas Förenande kungariket, och den finansiella bördan från denna korrigering skall delas av övriga medlemsstater, efter en nedjusteringav Tysklands, Österrikes, Nederländernas och Sveriges andelar. Även om denna mekanism redan är noggrant reglerad i själva beslutet bör korrigeringen ändå nämnas i förordningen i de bestämmelser som är kopplade till den.

Årsrapporter på grundval av artikel 17.5 (enligt den nya numreringen)

Medlemsstaterna skall genom en årsrapport hålla kommissionen underrättad om de kontroller de utför avseende uppbörd av traditionella egna medel [5]. Kommissionen gör sedan en sammanställning av de nationella årsrapporterna och framlägger denna till budgetmyndigheten.

[5] Denna rapport innehåller resultat av kontrollerna samt en diskussion om principfrågor i samband med de aktuella ärendena, i synnerhet tvistefrågor som rör tillämpningen av denna förordning.

För att förbättra informationen till Europaparlamentet och rådet införde kommissionen 1999 en ny procedur, som går ut på att sammanställa och analysera alla de uppgifter som insamlats från medlemsstaterna. Som ett led i denna strävan beslöt kommissionen att det skulle vara lämpligt att integrera sammanställningen årsrapporterna i den årliga rapport om skydd av unionens ekonomiska intressen och kamp mot bedrägerier som avses i artikel 280.5 i fördraget

För att den årliga tidsplanen skall kunna hållas bör medlemsstaterna vidare lägga fram sina rapporter till kommissionen senast den 1 mars året efter det berörda budgetåret.

2003/0131 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 om genomförande av beslut 2000/597/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 279.2 i detta,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 183 i detta,

med beaktande av rådets beslut 2000/597/EG, Euratom av den 29 september 2000 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel, särskilt artikel 8.2 i detta, [6]

[6] EGT L 253, 1.10.2000, s. 42.

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, [7]

[7] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av revisionsrättens yttrande, [8] och

[8] EGT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) Vid sitt möte i Berlin den 24 och 25 mars 1999 drog Europeiska rådet en rad slutsatser om systemet för gemenskapernas egna medel, som så småningom ledde fram till att beslut 2000/597/EG, Euratom kunde antas den 29 september 2000.

(2) Enligt artikel 2.3 i beslut 2000/597/EG skall medlemsstaterna såsom en ersättning för sina uppbördskostnader behålla 25 % av de belopp i egna medel som avses i punkterna 1 a och b i samma artikel och som fastställts efter den 31 december 2000, med undantag för de belopp som skulle ha ställts till gemenskapernas förfogande före den 28 februari 2001 enligt de gemenskapsbestämmelser där en procentsats på 10 % tillämpades.

(3) Vid Europeiska rådets möte i Berlin beslutades vidare att Tysklands, Österrikes, Nederländernas och Sveriges andelar av finansieringsbördan för korrigeringen för budgetobalanser till förmån för Förenade kungariket skulle justeras genom att deras bidrag till denna finansiering begränsades till en fjärdedel av det belopp det annars skulle ha uppgått till.

(4) Vidare har Danmark, Förenade kungariket och Irland enligt Amsterdamfördraget och de protokoll 4 och 5 som bifogas samma fördrag rätt att avstå från att delta i de åtgärder som omfattas av avdelning IV i EG-fördraget (visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer), och de behöver således inte heller bära andra finansiella konsekvenser av dessa åtgärder än de administrativa utgifter som följer av dem. Dessa medlemsstater berättigas således till en anpassning av de belopp i egna medel som de bidrar med för vart och ett av de år som de inte deltar i den berörda politiken.

(5) Man bör försäkra sig om en likabehandling av medlemsstaterna i fråga om de dröjsmålsräntor som skall betalas i fall där egna medel betalats in för sent, mot bakgrund av de svårigheter att fastställa dessa räntesatser som erfarits med det nuvarande systemet, och som i praktiken medfört att de medlemsstater som deltar i Ekonomiska och monetära unionen tillämpat räntesatser med stora och svårligen godtagbara inbördes skillnader. Således bör referensräntesatserna för dessa medlemsstater homogeniseras med utgångspunkt från den räntesats som Europeiska centralbanken tillämpar vid sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner, vilket blir jämförbart med den referensräntesats som föreslås för länderna utanför euroområdet.

(6) Det system med dubbla räkenskaper som infördes 1989 syftade till att tydligt markera när anspråk i egna medel faktiskt uppburits. Detta system har endast delvis fyllt sin funktion när det gäller avstämningen av de särskilda räkenskaperna. Revisionsrättens och kommissionens kontroller har i praktiken påvisat återkommande oriktigheter i hanteringen av de särskilda räkenskaperna, som lett till att beloppen i dessa räkenskaper inte på ett tillfredsställande sätt avspeglar den faktiska uppbördssituationen. I synnerhet bör de belopp vars uppbörd är högst osäker avföras från räkenskaperna, så att problemet med missvisande saldon kan undvikas. Även med tanke på kostnadseffektiviteten bör besparingar kunna göras genom att medlemsstaterna inte längre behöver följa upp alla de berörda beloppen.

(7) Mot bakgrund av en begäran från revisionsrätten och för att förbättra de särskilda räkenskapernas återspegling av det faktiska budgetläget bör medlemsstaterna också - tillsammans med den sista kvartalsrapporten - förelägga kommissionen en beräkning av de totala belopp som beräknas vara inskrivna i de särskilda räkenskaperna vid budgetårets slut och för vilka uppbörden förefaller osäker.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Rådets förordning (EG) nr 1150/2000 ändras på följande sätt:

1. Artikel 1 skall ändras på följande sätt:

Hänvisningen till "beslut 94/728/EG, Euratom" skall ersättas med "beslut 2000/597/EG, Euratom".

2. Artikel 2 skall ändras på följande sätt:

Hänvisningen till "beslut 94/728/EG, Euratom" skall ersättas med "beslut 2000/597/EG, Euratom".

3. Artikel 5 skall ändras på följande sätt:

Hänvisningen till "beslut 94/728/EG, Euratom" skall ersättas med "beslut 2000/597/EG, Euratom".

4. Artikel 6 skall ändras på följande sätt:

4.1. Punkt 3 c skall ändras på följande sätt:

"c) Momsmedlen, finansieringen av korrigeringen för obalanser och ytterligare medel skall på följande sätt föras upp i de räkenskaper som avses i a ovan:

- Den tolftedel som avses i artikel 10.3 skall bokföras den första arbetsdagen i varje månad.

- De saldon som avses i artikel 10.4 och 10.7 och de anpassningar som avses i artikel 10.6 och 10.8 skall bokföras årligen, förutom de särskilda anpassningar som avses i artikel 10.6 första strecksatsen, vilka skall bokföras den första arbetsdagen i den månad som följer efter överenskommelsen mellan den berörda medlemsstaten och kommissionen."

4.2. I slutet av punkt 4 b skall följande läggas till:

"Medlemsstaterna skall varje år tillsammans med den sista kvartalsrapporten översända en beräkning av de totala belopp som förväntas vara upptagna i de särskilda räkenskaperna per den 31 december och för vilka det bedöms vara osäkert om de går att uppbära."

5. I artikel 7 skall punkt 1 utgå och punkt 2 skall ersättas med följande text:

"Artikel 7

Efter den 31 december det tredje året efter ett visst budgetår får det totala belopp som förts upp i kvartalsrapporterna för det berörda budgetåret av den medlemsstat som avses i artikel 6.4 a inte ändras, utom på de punkter som antingen av kommissionen eller av den berörda medlemsstaten anmälts före utgången av denna tidsfrist."

6. Artikel 9 skall ändras på följande sätt:

6.1. Efter punkt 1 skall en ny punkt 2 med följande lydelse införas:

"2. Ett kontoutdrag med uppgift om de belopp i egna medel som bokförts skall översändas till kommissionen på elektronisk väg samma dag som beloppen i fråga bokförts."

6.2. Punkt 2 skall bli punkt 3 och ges följande lydelse:

"3. Beloppen skall tas upp i räkenskaperna i euro i enlighet med budgetförordningen av den 25 juni 2002 [9] för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, hädanefter kallad "budgetförordningen", samt dess genomförandebestämmelser."

[9] EGT L 248, 16.9.2002, s. 1

7. Artikel 10 skall ändras på följande sätt:

7.1. Punkt 1 första stycket skall ersättas med följande:

"1. Efter avdrag med 25 % för uppbördskostnader enligt artikel 2.3 i beslut 2000/597/EG, Euratom skall de egna medel som avses i artikel 2.1 a och b i det beslutet krediteras senast den första arbetsdagen efter den nittonde dagen i den andra månad som följer efter den månad under vilken anspråket fastställdes enligt artikel 2 i denna förordning."

7.2. Punkt 3 första och andra stycket skall ersättas med följande:

"3. Momsmedel, finansieringen av korrigeringen för obalanser i budgeten samt ytterligare medel - med undantag för ett belopp som motsvarar den monetära reserven vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), reserven för lån och lånegarantier och reserven för katastrofbistånd - samt, vid behov, finansiella bidrag från BNI skall krediteras den första arbetsdagen i varje månad med en tolftedel av de belopp som redovisas i budgeten, omräknade till nationell valuta enligt den växelkurs som rådde den sista noteringsdagen i det kalenderår som föregår budgetåret och som offentliggjorts i C-serien i Europeiska unionens officiella tidning.

För det särskilda syftet att enligt förordning (EEG) nr 1765/92 betala utgifter för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen, får kommissionen, med hänsyn till gemenskapens likviditet, uppmana medlemsstaterna att med en eller två månader under det första kvartalet i budgetåret tidigarelägga krediteringen av en tolftedel eller en del av en tolftedel av de belopp i budgeten som är uppförda som momsmedel, finansiering av korrigeringen för obalanser i budgeten eller ytterligare medel, med undantag för egna medel för att täcka den monetära EUGFJ-reserven, reserven för garantier för lån eller reserven för katastrofbistånd".

7.3. I punkt 3 sjätte stycket skall hänvisningen till beslut "94/728/EG, Euratom" ersättas med "beslut 2000/597/EG, Euratom", och efter hänvisningen till beslut 94/728/EG skall följande läggas till: ", upphävt och ersatt av rådets förordning (EG) nr 2040/2000 av den 26 september 2000" [10].

[10] EGT L 244, 29.9.2000, s. 27.

7.4. I punkt 3 sjunde stycket skall hänvisningen till "artikel 6 i budgetförordningen av den 21 december 1977 som reglerar Europeiska gemenskapernas allmänna budget(13), nedan kallad budgetförordningen" ersättas med "artikel 8 i budgetförordningen".

7.5. Punkt 3 nionde stycket skall ersättas med följande:

"Varje förändring av den enhetliga procentsatsen för momsmedel, av korrigeringen för obalanser i budgeten och av dess finansiering enligt artiklarna 4 och 5 i beslut 2000/597/EG, Euratom och av procentsatsen för ytterligare medel samt, vid behov, för finansiella bidrag från BNI, kräver att en ändringsbudget slutgiltigt antas och skall medföra en anpassning av de tolftedelar som krediterats under budgetåret."

7.6. Punkt 3 tionde stycket skall ersättas med följande:

"Dessa anpassningar skall göras i samband med den första krediteringen efter det slutgiltiga antagandet av ändringsbudgeten om denna antas före den sextonde dagen i månaden. I övriga fall skall anpassningarna göras i samband med den andra krediteringen efter det slutgiltiga antagandet. Med avvikelse från artikel 8 i budgetförordningen skall dessa anpassningar redovisas det budgetår som omfattas av ändringsbudgeten i fråga."

7.7. Punkt 3 elfte stycket skall ersättas med följande:

"Beräkningen av tolftedelarna för januari varje budgetår skall med undantag för beloppen för att finansiera den monetära EUGFJ-reserven baseras på de belopp som föreskrivs i det budgetförslag som avses i artikel 272.3 i EG-fördraget och artikel 177.3 i Euratomfördraget, och skall räknas om till nationell valuta enligt de växelkurser som rådde den första noteringsdagen efter den 15 december det kalenderår som föregick budgetåret. Anpassningen skall göras i samband med krediteringen för följande månad."

7.8. Punkt 3 tolfte stycket skall ersättas med följande:

"Om budgeten inte har slutgiltigt antagits innan budgetåret börjar, skall medlemsstaterna den första arbetsdagen i varje månad, inklusive januari, kreditera en tolftedel av momsmedlen, finansieringen av korrigeringen för budgetobalanser samt de ytterligare medlen, med undantag för beloppen för att finansiera den monetära EUGFJ-reserven, och vid behov, av de finansiella bidragen från BNI som redovisats i den senaste slutgiltigt antagna budgeten. Anpassningen skall göras den första dagen för kreditering efter det att budgeten slutgiltigt antagits, om den antagits före den sextonde dagen i månaden. I övriga fall skall anpassningen göras den andra dagen för kreditering efter det att budgeten slutgiltigt antagits."

7.9. Punkt 4 skall ersättas med följande:

"4. Varje medlemsstat skall på grundval av den årliga översikt över beräkningsunderlag för momsmedel som föreskrivs i artikel 7.1 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89 debiteras ett belopp som beräknats från de uppgifter som anges i översikten och som baseras på den enhetliga procentsats som beslutats för föregående budgetår, och sedan krediteras de tolv inbetalningar som gjorts under detta budgetår. Dock får en medlemsstats beräkningsunderlag för momsmedel på vilket ovannämnda procentsats tillämpas inte överskrida 50 % av dess bruttonationalinkomst enligt första meningen i punkt 7. Kommissionen skall beräkna saldot och informera medlemsstaterna i så god tid att de kan redovisa saldot på det konto som avses i artikel 9.1 i denna förordning den första arbetsdagen i december samma år."

7.10. Punkt 6 första stycket skall ersättas med följande:

"Eventuella rättelser av beräkningsunderlaget för momsmedel enligt artikel 9.1 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89 skall för varje berörd medlemsstat vars beräkningsunderlag, rättelserna medräknade, inte överskrider de procentsatser som fastställs i artiklarna 2.1 c och 10.2 b i beslut 2000/597/EG, Euratom medföra följande... " Resten oförändrad.

7.11. Punkt 6 andra stycket skall ersättas med följande:

"De förändringar av bruttonationalinkomsten som avses i punkt 8 skall också medföra en anpassning av saldot för varje medlemsstat vars beräkningsunderlag, rättelserna medräknade, begränsas till de procentsatser som fastställs i artiklarna 2.1 c och 10.2 b i beslut 2000/597/EG, Euratom. De anpassningar som skall göras av saldona för mervärdesskatt senast den första arbetsdagen i december varje år enligt första stycket i den här punkten skall också medföra att kommissionen gör ytterligare anpassningar av finansiella bidrag från BNI. De växelkurser som skall användas vid beräkning av dessa ytterligare anpassningar skall vara de som används för den första beräkningen enligt punkt 5."

8. En ny artikel 10a skall införas med följande lydelse:

"Artikel 10a

1. Om en medlemsstat med stöd av fördragen inte deltar i finansieringen av en viss åtgärd eller ett av unionens politikområden skall den medlemsstaten för varje budgetår som den inte deltar ha rätt till en anpassning, beräknad enligt punkt 2, av de belopp som den betalar in i egna medel. Denna anpassning skall ske genom en enda operation och vara oåterkallelig, oavsett eventuella senare justeringar av det belopp i BNI-grundade medel som tas ut.

2. Kommissionen skall beräkna anpassningens storlek under det år som följer på det berörda budgetåret, i samband med fastställandet av de BNI-saldon som avses i artikel 10 i denna förordning.

Beräkningen skall grundas på de uppgifter som finns tillgängliga för budgetåret i fråga vad gäller

- total bruttonationalinkomst till marknadspris och dess komponenter från föregående budgetår, lämnade av medlemsstaterna enligt artikel 3.2 i direktiv 89/130/EEG, Euratom, och

- utnyttjandet av driftsanslagen för den berörda åtgärden eller politiken.

Vid beräkningen av beloppet för anpassningen skall totalbeloppet för de berörda utgifterna med avdrag för de utgifter som finansieras av deltagande tredje länder multipliceras med den andel i procent som den berörda medlemsstatens BNI utgör av summan av samtliga medlemsstaters BNI. Anpassningen skall finansieras av samtliga deltagande medlemsstater. För att fastställa varje medlemsstats andel av finansieringen skall dess BNI divideras med den samlade BNI för alla deltagande medlemsstater. Vid beräkningen av anpassningen skall belopp i nationella valutor räknas om till euro till den dagskurs som gällde den sista noteringsdagen det kalenderår som föregick budgetåret i fråga.

Beloppet för anpassningen får inte justeras i efterhand, även om BNI-uppgifter skulle komma att revideras.

3. Kommissionen skall beräkna saldot och informera medlemsstaterna i så god tid att de kan redovisa saldot på det konto som avses i artikel 9.1 i denna förordning den första arbetsdagen i december samma år."

9. Artikel 11 skall ersättas med följande:

"Artikel 11

1. En försening av en kreditering på det konto som avses i artikel 9.1 medför att den berörda medlemsstaten skall betala dröjsmålsränta.

2. För de medlemsstater som deltar i Ekonomiska och monetära unionen skall räntesatsen baseras på den sats som Europeiska centralbanken tillämpar för sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner den första dagen i den månad då förfallodagen infaller och som offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, C-serien, ökad med två procentenheter. Denna räntesats skall sedan höjas med 0,25 procentenheter för varje månad som krediteringen försenas, varvid den ökade räntesatsen skall tillämpas på hela förseningsperioden.

3. För de medlemsstater som inte deltar i Ekonomiska och monetära unionen skall räntesatsen baseras på den sats som deras respektive centralbank tillämpar för sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner den första dagen i den månad då förfallodagen infaller, ökad med två procentenheter. Denna räntesats skall sedan höjas med 0,25 procentenheter för varje månad som krediteringen försenas, varvid den ökade räntesatsen skall tillämpas på hela förseningsperioden.

4. Artikel 9.2 och 9.3 skall gälla i tillämpliga delar."

10. Artikel 12.5 skall ersättas med följande:

"Medlemsstaterna, eller det organ som utsetts av dem enligt artikel 9.1, skall verkställa kommissionens betalningsorder så snabbt som möjligt och inom högst tre arbetsdagar efter orderns mottagande, och skall till kommissionen sända ett kontoutdrag på elektronisk väg inom högst tre arbetsdagar efter varje enskild transaktion."

Resten av punkten oförändrad.

11. Rubriken till avdelning VI och artikel 15 skall ändras på följande sätt:

I första stycket skall hänvisningen till "beslut 94/728/EG, Euratom" ersättas med "beslut 2000/597/EG, Euratom" och hänvisningen till "artikel 7.1 och 7.2 b i budgetförordningen" med en hänvisning till "artikel 9 i budgetförordningen".

I andra stycket skall hänvisningen till "artikel 7.1 i budgetförordningen" ersättas med en hänvisning till "artikel 9.2 och 9.4 i budgetförordningen.

12. Artikel 16 skall ändras på följande sätt:

12.1. Andra stycket skall ersättas med följande:

"Om avsevärda skillnader mot den ursprungliga prognosen framkommer, kan det utarbetas en ändringsskrivelse till det preliminära budgetförslaget för det följande budgetåret, eller en ändringsbudget för det pågående budgetåret."

13. Artikel 17 skall ändras på följande sätt:

13.1. Punkt 2 skall ersättas med följande:

"2. Medlemsstaterna skall fritas från skyldigheten att ställa fastställda belopp till förfogande om de visar sig vara omöjliga att uppbära på grund av

a) force majeure, eller

b) faktorer som inte kan tillskrivas medlemsstaterna.

Det skall åligga den behöriga administrativa myndigheten i medlemsstaten att förklara fastställda anspråk omöjliga att uppbära; detta skall ske genom ett motiverat beslut i vilket det anges att beloppen i fråga inte går att uppbära.

Ett anspråk skall anses omöjligt att uppbära när fem år har förflutit efter det att beloppet fastställs enligt artikel 2 eller, om administrativa eller rättsliga åtgärder vidtagits, från det att det slutliga avgörandet i ärendet meddelats.

Om skulden avbetalats i delar skall perioden på fem år räknas från den senaste verkställda betalningen, i de fall denna betalning inte löst skulden helt.

De belopp som förklarats eller anses omöjliga att uppbära skall avföras från de särskilda räkenskaper som avses i artikel 6.3 b. Dessa belopp skall också anges i den kvartalsrapport som avses i artikel 6.4 b och, där så är tillämpligt, i den kvartalsrapport som avses artikel 6.5. I denna rapport skall det anges om orsaken till att ett belopp avförts är att det förklarats omöjligt att uppbära av medlemsstaten eller att det anses omöjligt att uppbära enligt ovan".

13.2. En ny punkt 3 med följande lydelse skall införas:

"3. Om det belopp i egna medel som berörs överstiger 50 000 euro skall den berörda medlemsstaten senast tre månader efter det administrativa beslut som avses i punkt 2, eller efter det att den tidsfrist som anges i samma punkt har löpt ut, meddela kommissionen vilka faktorer som lett fram till att punkt 2 tillämpats.

Detta meddelande skall upprättas enligt en mall som skall fastställas av kommissionen efter samråd med den kommitté som avses i artikel 20, och skall göra det möjligt för kommissionen att utvärdera de faktorer enligt punkt 2 a och b och som hindrat den berörda medlemsstaten från att tillhandahålla det berörda beloppet, jämte uppgifter om vilka åtgärder medlemsstaten vidtagit för att uppbära det."

13.3. En ny punkt 4 med följande lydelse skall införas:

"4. Om kommissionen anser att villkoren i punkt 2 första stycket inte är uppfyllda skall den senast sex månader efter mottagandet av det meddelande som avses i punkt 3 fatta ett motiverat beslut i ärendet. Om så sker skall den berörda medlemsstaten föra in beloppet för de anspråk som inte har uppburits i de räkenskaper som avses i artikel 6.3 a och ställa beloppet till kommissionens förfogande senast den första arbetsdagen efter den nittonde dagen i den andra månaden som följer på den då det motiverade beslutet meddelats medlemsstaten.

Om kommissionen anser att villkoren i punkt 2 första stycket är uppfyllda skall den inom sex månader meddela den berörda medlemsstaten att den fritas från skyldigheten att ställa beloppen i fråga till förfogande.

Om kommissionen har bett om ytterligare upplysningar skall perioden på sex månader räknas från den dag då kommissionen mottagit dessa upplysningar."

13.4. Punkt 3 skall bli punkt 5 och ges följande lydelse:

"5. Medlemsstaterna skall i form av årsrapporter till kommissionen anmäla verksamheten och resultaten av sina kontroller samt allmän information och principfrågor rörande de viktigaste problem som särskilt genom tvister har uppkommit vid tillämpningen av denna förordning. Rapporten skall tillställas kommissionen före den 1 mars året efter det berörda budgetåret. En sammanfattning av medlemsstaternas meddelanden enligt denna artikel skall ingå i den rapport som kommissionen upprättar enligt 280.5 i fördraget.

Förlagan till denna rapport och vederbörligen motiverade ändringar skall fastställas av kommissionen efter samråd med den kommitté som avses i artikel 20. Vid behov skall lämpliga tidsfrister för genomförandet anges."

14. Artikel 18 skall ändras på följande sätt:

14.1. I punkt 1 skall hänvisningen till "beslut 94/728/EG, Euratom" ersättas med en hänvisning till "beslut 2000/597/EG, Euratom".

15. Artikel 21 skall ändras på följande sätt:

15.1. Punkt 1 c skall ersättas med följande:

"de kontroller som fastställs i artikel 18.2-3."

16. En ny avdelning IX med följande lydelse skall införas:

"AVDELNING IX

Övergångsbestämmelser

Artikel 21a

Den räntesats som anges i artikel 11 i förordning 1150/2000/EG, Euratom skall även fortsättningsvis tillämpas vid beräkningen av dröjsmålsränta om förfallodagen infaller före slutet på den månad då den här förordningen träder i kraft."

Artikel 2

Bestämmelserna i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 skall fortsätta att tillämpas såvida de inte uttryckligen ändrats genom denna förordning.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Den skall börja tillämpas enligt villkoren i artikel 10 i beslut 2000/597/EG, Euratom.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel [...]

På rådets vägnar

Ordförande

>Plats för tabell>