Bryssel den 07.01.2005

KOM(2004) 860 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

om kommittéernas arbete under 2003{SEC(2004) 1722}

1. ALLMÄNT OM KOMMITTÉSYSTEMET

I denna rapport behandlas verksamheten i kommittéerna inom kommittéförfarandet under 2003. Den är uppbyggd på samma sätt som rapporten för 2002. Den innehåller ett inledande avsnitt 1, en allmän översikt över kommittéernas verksamhet i avsnitt 2 samt en bilaga med detaljerade statistiska uppgifter om de enskilda kommittéerna inom kommittéförfarandet, vilken är indelad efter kommissionens olika avdelningar.[1] De statistiska uppgifterna i bilagan är, liksom i den förra rapporten, tydligare än vad som tidigare varit fallet eftersom varje kommitté tas upp separat, med en efterföljande kommentar om dess verksamhet.

1.1 Kommittéerna inom kommittéförfarandet: rättslig karaktär och funktion

De kommittéer som verkar inom kommittéförfarandet skall biträda kommissionen i utövandet av de genomförandebefogenheter som lagstiftaren, dvs. rådet och Europaparlamentet, har tilldelat kommissionen. Kommittéerna inom kommittéförfarandet har framför allt tre gemensamma drag.

För det första har de inrättats av lagstiftaren (rådet och Europaparlamentet) enligt de lagstiftningsförfaranden som gällde vid tidpunkten för antagandet av den grundläggande rättsakt enligt vilken de inrättades, dvs. enligt samarbets- eller samrådsförfarandet och, efter Maastrichtfördraget, enligt medbeslutandeförfarandet. Den rättsliga grunden för kommittéerna inom kommittéförfarandet fastställs sålunda i en s.k. grundläggande rättsakt.

För det andra är deras utformning och arbetssätt likartade i flera avseenden. En företrädare för kommissionen är ordförande för varje kommitté och varje kommitté består av företrädare för medlemsstaterna, som är de enda ”ledamöterna” i kommittéerna. Kommittéerna medverkar inom ramen för de förfaranden som föreskrivs i den grundläggande rättsakten, i enlighet med rådets beslut om kommittéförfarandet.

Genom artikel 9 i rådets beslut 1999/468/EG[2] upphävdes 1987 års beslut om kommittéförfarandet, dvs. beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987[3]. De förfaranden som fastställdes 1987 har fortsatt att gälla tills de grundläggande rättsakterna ändrats i enlighet med det kommittéförfarande som föreskrivs i beslut 1999/468/EG. Detta har skett antingen genom enstaka ändringsrättsakter eller genom de s.k. förordningarna om anpassning (se avsnitt 1.2).

För det tredje yttrar sig kommittéerna över förslag till genomförandeåtgärder som kommissionen förelägger dem i enlighet med den grundläggande rättsakten. Deras medverkan härvidlag äger rum inom ramen för det förfarande som föreskrivs för detta ändamål (det rådgivande förfarandet, förvaltningsförfarandet eller det föreskrivande förfarandet).

Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG skall förvaltningsförfarandet tillämpas enbart för ”förvaltningsåtgärder, däribland sådana som gäller tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskepolitiken eller genomförandet av program med betydande budgetkonsekvenser” (artikel 2 a). Det föreskrivande förfarandet skall tillämpas för ”åtgärder med allmän räckvidd som är avsedda att tillämpa bestämmelser som utgör del av de viktigaste grunddragen i grundläggande rättsakter, inbegripet åtgärder som gäller skydd av människors, djurs eller växters hälsa eller säkerhet” samt för uppdateringen av tekniska grunddrag i en grundläggande rättsakt (artikel 2 b). Det rådgivande förfarandet skall tillämpas i alla de fall då det anses vara det lämpligaste.

1.2 Genomförandet av beslut 1999/468/EG

Genom uttalande nr 2 om genomförandet av rådets beslut 1999/468/EG[4] enades rådet och kommissionen om att bestämmelserna om de kommittéer som biträder kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter enligt beslut 87/373/EEG utan dröjsmål och i enlighet med de tillämpliga lagstiftningsförfarandena skulle anpassas till bestämmelserna i artiklarna 3 till 6 i beslut 1999/468/EG.

Sedan beslut 1999/468/EG trädde i kraft, har kommittéförfarandena för en rad grundläggande rättsakter uppdaterats från fall till fall. För att slutföra uppdateringen lade kommissionen i slutet av 2001 fram ett paket med fyra förslag (de s.k. förordningarna om anpassning )[5] som gäller över 300 grundläggande rättsakter som föreskriver genomförandeförfaranden. Rådet och parlamentet antog förordningarna om anpassning under 2003[6], i enlighet med de tillämpliga lagstiftningsförfarandena (samtyckesförfarandet, medbeslutandeförfarandet, samrådsförfarandet med kvalificerad majoritet och samrådsförfarandet med enhällighet). Det bör noteras att förordningarna om anpassning inte påverkar sakinnehållet i rättsakternas bestämmelser. De påverkar inte heller de förfaranden i fråga om skyddsåtgärder eller den sammansättning av kommittéerna som föreskrivs i de grundläggande rättsakterna.

Genom artikel 7 i beslut 1999/468/EG och genom rådets och Europaparlamentets uttalanden om denna bestämmelse (särskilt uttalandena nr 4 och 5) införs som en ny och viktig del bestämmelser om ökad insyn i kommittéernas arbete inom ramen för kommittéförfarandet.

I detta avseende bidrar själva offentliggörandet av denna årliga rapport om kommittéernas arbete enligt artikel 7.4 avsevärt till att belysa kommissionens arbete när den utövar sina genomförandebefogenheter.

Enligt artikel 7.4 har kommissionen också offentliggjort en förteckning över alla de kommittéer som biträder kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter.[7] En uppdaterad förteckning över befintliga kommittéer finns i registret (se nedan) och i årsrapporterna.

I enlighet med punkt 1 i samma bestämmelse antog kommissionen den 31 januari 2001 den standardiserade arbetsordning [8] på grundval av vilken befintliga eller nyinrättade kommittéer skall fastställa sin arbetsordning. Kommissionen har för avsikt att anta en uppdaterad version av den standardiserade arbetsordningen, främst i syfte att anpassa den till de nya bestämmelserna om tillgång till handlingar (se nedan). I slutet av 2003 hade 94 av sammanlagt 263 kommittéer antagit sin arbetsordning på grundval av den gällande standardiserade versionen.

Enligt artikel 7.5 i beslut 1999/468/EG skall kommissionen offentliggöra ett register med hänvisningar till alla handlingar som sänts till Europaparlamentet inom ramen för olika kommittéförfaranden . Detta register är i bruk sedan december 2003.[9] I överensstämmelse med sitt uttalande nr 5 till rådets beslut 1999/468/EG har kommissionen, som en ytterligare åtgärd för ökad öppenhet, till registret fogat ett arkiv för att göra handlingar som lämnats till Europaparlamentet direkt tillgängliga för allmänheten, i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar[10], som trädde i kraft den 3 december 2001. Arkivet innehåller dagordningar, sammanfattningar av mötesprotokoll och resultat av omröstningar i anslutning till kommittéernas möten och arbete. Förslag till genomförandeåtgärder offentliggörs tills vidare inte.

1.3 Europaparlamentets ”rätt till insyn”

Kommissionen är skyldig att informera Europaparlamentet om kommittéernas arbete och att överlämna alla förslag till genomförandeåtgärder i enlighet med en grundläggande rättsakt som antagits enligt artikel 251 i fördraget (medbeslutandeförfarandet), så att Europaparlamentet kan utöva sin rätt till insyn enligt artikel 8 i beslut 1999/468/EG.

Europaparlamentet och kommissionen träffade i februari 2000 en överenskommelse om tillämpningsföreskrifter till rådets beslut 1999/468/EG , som syftar till att konkret reglera förfarandena för genomförandet av de skyldigheter som åligger kommissionen.[11]

I överenskommelsen förutses elektronisk överföring av dokument, vilket successivt började ske under 2001. Dokumenten från kommissionens olika avdelningar överförs först till kommissionens generalsekretariat, som omgående sänder dem vidare till en central avdelning vid Europaparlamentet. Nu skickas praktiskt taget alla dokument på elektronisk väg.

I överenskommelsen föreskrivs det, förutom i brådskande fall, en tidsfrist på en månad från och med mottagandet av ett slutgiltigt förslag till genomförandeåtgärd[12] när det gäller en rättsakt som antagits enligt medbeslutandeförfarandet. Detta ger Europaparlamentet tid att eventuellt anta en resolution vid ett plenarsammanträde i enlighet med artikel 8 i rådets beslut 1999/468/EG, om det anser att den föreslagna åtgärden går utöver de genomförandebefogenheter som fastställs i den grundläggande rättsakten.[13]

Den bilaterala överenskommelsen från februari 2000 genomfördes genom ytterligare en administrativ överenskommelse mellan Europaparlamentets och kommissionens respektive generalsekretariat av den 14 december 2001. Denna administrativa överenskommelse skall säkra ett enhetligt tillvägagångssätt vid kommissionens avdelningar så att kommissionens alla skyldigheter enligt den bilaterala överenskommelsen från februari 2000 fullgörs på ett riktigt sätt. Den innehåller i synnerhet minimikrav i fråga om typ av dokument och hur de skall läggas upp. Det är värt att notera att det inte heller under 2003 förekom några fall då Europaparlamentet ansåg att en resolution behövde antas enligt artikel 8 i rådets beslut 1999/468/EG.

1.4 Ärenden som hänskjutits till rådet

Under 2003 hänsköts inga ärenden till rådet. Enligt rådets beslut 1999/468/EG måste förslag till åtgärder hänskjutas till rådet i de fall då kommissionen inte lyckas samla den majoritet som krävs inom ramen för det föreskrivande förfarandet eller om förslaget röstas ned med kvalificerad majoritet inom ramen för förvaltningsförfarandet. Det faktum att inga ärenden hänskjutits (och att andelen hänskjutna ärenden under tidigare år varit låg – under 1 % – i förhållande till samtliga rättsakter som kommissionen antagit inom ramen för förvaltningsförfarandet och det föreskrivande förfarandet) visar att kommittéernas arbete inom den nuvarande ordningen utmynnar i bred enighet och att förslagen från kommissionens företrädare oftast godtas av kommittéerna.

1.5 Den fortsatta utvecklingen

I december 2002 framlade Europeiska kommissionen ett förslag till ett reviderat föreskrivande förfarande[14] för åtgärder som generellt genomför väsentliga aspekter, eller anpassar vissa andra aspekter, i grundläggande rättsakter som antagits enligt medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i fördraget). Det föreslagna nya förfarandet jämställer rådet och Europaparlamentet när det gäller övervakningen av hur kommissionen utövar sina genomförandebefogenheter. Den 2 september 2003 godkändes kommissionens förslag till övervägande del av Europaparlamentet[15], som endast föreslog vissa tekniska ändringar. Den 22 april 2004 lade kommissionen fram ett ändrat förslag[16] i vilket merparten av Europaparlamentets ändringsförslag beaktas och det nya förfarandet förtydligas. Kommissionens ändrade förslag håller nu på att granskas av rådet.

I det utkast till konstitutionellt fördrag som konventet om Europas framtid lade fram vid regeringskonferensen föreslogs att kommissionens genomförandebefogenheter skulle få en annan utformning.[17] I konventets utkast införs instrumentet ”delegerade” förordningar, som kommissionen utfärdar för att komplettera eller ändra vissa ”icke väsentliga” delar av europeiska lagar under överinseende av parlamentet och rådet, som får återkalla själva delegeringen eller invända mot ett särskilt utkast till förordning. Det är viktigt att skilja mellan dessa delegerade förordningar och de genomförandeakter som huvudsakligen antas av kommissionen under visst överinseende av medlemsstaterna. Texten kvarstod oförändrad i den slutliga version som antogs av regeringskonferensen i samband med Europeiska rådets möte den 17–18 juni 2004.[18]

Utvidgningen av Europeiska unionen ägde rum den 1 maj 2004. Till följd av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köpenhamn i december 2002 antog kommissionen den 25 februari 2003 åtgärder[19] genom vilka de tio anslutande staterna fick aktiv observatörsstatus från och med undertecknandet av anslutningsfördraget den 16 april 2003.[20] Inom ramen för detta arrangemang inbjöds företrädare för de anslutande staterna till de flesta möten i kommittéerna inom kommittéförfarandet. De hade rätt att yttra sig om de frågor som behandlades vid mötena men inte att delta i omröstningen om förslag till genomförandeåtgärder. För de tre kandidatländer som återstår (Bulgarien, Rumänien och Turkiet) organiserades deltagandet liksom tidigare på grundval av meddelandet från kommissionen till rådet om kandidatländernas deltagande i gemenskapens program, organ och kommittéer[21]. Under 2003 var de tio anslutande länderna representerade i 186 av de totalt 256 kommittéerna.

2. ALLMÄN ÖVERSIKT AV VERKSAMHETEN

2.1 Antal kommittéer och förfarandetyper

Det är viktigt att skilja mellan kommittéerna inom ramen för kommittéförfarandet och andra enheter, t.ex. expertgrupper som kommissionen själv inrättar. De senare medverkar i arbetet med att utforma och genomföra program och strategier, medan kommittéerna inom kommittéförfarandet är involverade i genomförandet av lagstiftningen. I denna rapport behandlas enbart kommittéerna inom kommittéförfarandet. Antalet kommittéer inom kommittéförfarandet redovisas efter verksamhetsområde ( tabell I ) per den 31 december 2002. Uppgifter för föregående år (31 december 2002) ges som jämförelse.

TABELL I – DET TOTALA ANTALET KOMMITTÉER

Politikområde | 2002 | 2003 |

Näringsliv (ENTR) | 31 | 33 |

Sysselsättning och socialpolitik (EMPL) | 8 | 8 |

Jordbruk (AGRI) | 29 | 30 |

Energi och transport/Transeuropeiska nät (TREN) | 39 | 45 |

Miljö (ENV) | 35 | 35 |

Forskning (RTD) | 8 | 2 |

Informationssamhället (INFSO) | 13 | 13 |

Fiske (FISH) | 3 | 3 |

Inre marknaden (MARKT) | 11 | 12 |

Regionalpolitik (REGIO) | 2 | 2 |

Skatter och tullar (TAXUD) | 9 | 9 |

Utbildning och kultur (EAC) | 6 | 7 |

Hälsa och konsumentskydd (SANCO) | 22 | 13* |

Rättsliga och inrikes frågor (JAI) | 7 | 7 |

Yttre förbindelser (RELEX) | 2 | 3 |

Handel (TRADE) | 12 | 13 |

Utvidgning (ELARG) | 2 | 2 |

EuropeAid (AIDCO) | 8 | 8 |

Humanitärt bistånd (ECHO) | 1 | 1 |

Statistik (ESTAT) | 6 | 7 |

Budget (BUDG) | 1 | 2 |

Bedrägeribekämpning (OLAF) | 1 | 1 |

TOTALT | 256 | 256 |

Siffrorna visar vilken relativ tyngd kommittéförfarandet har på de olika politikområdena. Områdena energi och transport (45), miljö (35), näringsliv (33) och jordbruk (30) har flest kommittéer. Med 143 av totalt 256 kommittéer står dessa politikområden tillsammans för mer än hälften av alla kommittéer. Kommissionen försöker fortfarande begränsa ökningen av antalet kommittéer. Antalet kommittéer år 2003 är därför oförändrat i förhållande till år 2002. På vissa politikområden där verksamheten har intensifierats (framför allt inom energi och transport) har lagstiftaren inrättat nya kommittéer, medan antalet kommittéer på andra områden har minskat till följd av att den rättsliga ramen omstrukturerats (detta gäller t.ex. hälsa och konsumentskydd samt forskning).

Kommittéerna inom kommittéförfarandet kan delas in efter den typ av förfarande som de omfattas av (rådgivande förfarande, förvaltningsförfarande, föreskrivande förfarande och förfarande i fråga om skyddsåtgärder – se tabell II ). Under en del av 2003 tillämpades kommittéförfarandet från 1987 fortfarande, till dess att ”förordningarna om anpassning” trädde i kraft (se avsnitt 1.2 ovan). De olika varianterna enligt kommittéförfarandet från 1987 (II a och II b, III a och III b) räknas samman med motsvarande nya typer av förfaranden, i enlighet med uttalande nr 2 om genomförandet av rådets beslut 1999/468/EG.[22]

Eftersom vissa kommittéer tillämpar flera olika förfaranden (alltifrån det rådgivande förfarandet till det föreskrivande förfarandet samt förfarandet i fråga om skyddsåtgärder), redovisas dessa separat från övriga kommittéer som arbetar inom ramen för ett enda förfarande.

TABELL II– ANTAL KOMMITTÉER PER FÖRFARANDE (2003)

Förfarandetyp | Kommittéer som verkar enligt flera olika förfaranden |

Rådgivande( | Förvaltnings( | Föreskrivande( | Skyddsåtgärder |

ENTR | 9 | 4 | 18 | - | 2 |

EMPL | 1 | - | 3 | - | 4 |

AGRI | - | 23 | 4 | - | 3 |

TREN | 7 | 12 | 21 | 1 | 4 |

ENV | 3 | 6 | 26 | - | - |

RTD | - | 1 | - | - | 1 |

INFSO | 1 | 3 | 3 | - | 6 |

FISH | 1 | - | - | 2 |

MARKT | 2 | 4 | 6 | - | - |

REGIO | - | 1 | - | - | 1 |

TAXUD | 1 | 4 | 4 | - | - |

EAC | 1 | - | - | - | 6 |

SANCO | 1 | - | 7 | - | 5 |

JAI | 1 | - | 1 | - | 5 |

RELEX | 1 | 1 | - | - | 1 |

TRADE | 2 | 3 | 2 | - | 6 |

ELARG | - | 1 | - | 1 | - |

AIDCO (inkl. DEV) | - | 6 | 2 | - | - |

ECHO | - | - | - | - | 1 |

ESTAT | - | 4 | 1 | - | 2 |

BUDG | 1 | - | 1 | - | - |

OLAF | - | - | 1 | - | - |

TOTALT | 31 | 74 | 100 | 2 | 49 |

( Inklusive förfarandena I, II respektive III enligt rådets beslut 87/373/EG.

Siffrorna visar att nästan hälften av alla kommittéer (100 av 256) arbetar enbart inom ramen för det föreskrivande förfarandet. Därefter följer ett något lägre antal kommittéer som enbart verkar inom ramen för förvaltningsförfarandet (74). Fördelningen per politikområde visar att användningen av de olika förfarandena skiljer sig från ett politikområde till ett annat. Inom somliga politikområden kan man urskilja en klar dominans av en viss typ av förfarande: energi och transport samt miljö har ett stort antal kommittéer som verkar enligt det föreskrivande förfarandet, medan det på jordbruksområdet finns en rad kommittéer som arbetar enligt förvaltningsförfarandet.

2.2 Antal möten

Antalet kommittéer är inte den enda indikatorn för att bedöma i hur stor utsträckning kommittéförfarandet används. Antalet möten som hölls under 2003 visar hur intensivt arbetet generellt sett har varit på de olika politikområdena och inom de enskilda kommittéerna (tabell III).

TABELL III – ANTAL MÖTEN

2002 | 2003 | 2002 | 2003 |

ENTR | 44 | 59 | EAC | 19 | 23 |

EMPL | 17 | 17 | SANCO | 109 | 101 |

AGRI | 352 | 322 | JAI | 28 | 21 |

TREN | 23 | 44 | RELEX | 1 | 5 |

ENV | 49 | 54 | TRADE | 37 | 32 |

RTD | 46 | 50 | ELARG | 7 | 8 |

INFSO | 36 | 31 | AIDCO | 40 | 35 |

FISH | 25 | 25 | ECHO | 10 | 10 |

MARKT | 25 | 38 | ESTAT | 15 | 17 |

REGIO | 12 | 12 | BUDG | 5 | 6 |

TAXUD | 106 | 113 | OLAF | 1 | 1 |

Liksom år 2002 ligger jordbruksområdet i topp (med 322 möten) eftersom handläggningen av frågor som rör marknaderna för de olika jordbruksprodukterna kräver täta sammanträden . Därefter kommer (med 113 möten) skatter och tullar och (med 101 möten) hälsa och konsumentskydd – där bl.a. livsmedelssäkerhet ingår – följt av en rad andra politikområden, t.ex. näringsliv, miljö och forskning, där antalet möten varierar mellan 50 och 70.

2.3 Antal yttranden och rättsakter

Liksom den förra rapporten innehåller denna rapport en översikt över hur många formella yttranden som kommittéerna avgivit[23] samt de efterföljande rättsakter (dvs. genomförandeåtgärder = rättsakter, förvaltningsbeslut) som antagits av kommissionen. Denna översikt ger en bild av vad kommittéerna konkret har uppnått ( tabell IV ). Under 2003 avgav kommittéerna totalt 2 981 yttranden (mot 3 610 år 2002), medan kommissionen antog sammanlagt 2 768 rättsakter (jämfört med 3 077 år 2002). Båda dessa indikatorer visar att utfallet av kommittéernas arbete kvantitativt sett var något mindre 2003 än 2002.

TABELL IV – ANTAL YTTRANDEN OCH RÄTTSAKTER (2003)

Yttranden | Rättsakter | Yttranden | Rättsakter |

ENTR | 395 | 352 | EAC | 97 | 47 |

EMPL | 16 | 0 | SANCO | 392 | 392 |

AGRI | 1 413 | 1 413 | JAI | 13 | 7 |

TREN | 30 | 24 | RELEX | 4 | 4 |

ENV | 39 | 31 | TRADE | 66 | 55 |

RTD | 74 | 60 | ELARG | 83 | 90 |

INFSO | 34 | 21 | AIDCO | 164 | 153 |

FISH | 19 | 9 | ECHO | 42 | 42 |

MARKT | 10 | 8 | ESTAT | 26 | 18 |

REGIO | 29 | 7 | BUDG | 1 | 1 |

TAXUD | 34 | 34 | OLAF | 0 | 0 |

Det stora antalet rättsakter inom vissa politikområden – jordbruk (1 413), hälsa och konsumentskydd (392) och näringsliv (352) – avspeglar än en gång intensiteten i det arbete på dessa områden som har delegerats till kommissionen genom kommittéförfarandet.[24]

[1] Bilagan läggs fram som ett arbetsdokument från kommissionen.

[2] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

[3] EGT L 197, 18.7.1987, s. 33.

[4] EGT C 203, 17.7.1999, s. 1.

[5] KOM(2001) 789 slutlig, 27.12.2001.

[6] Rådets förordningar (EG) nr 806/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 1) respektive 807/2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 36) av den 14 april 2003 om anpassning till beslut 1999/468/EG av de bestämmelser i rättsakter som rådet antagit enligt samrådsförfarandet (kvalificerad majoritet respektive enhällighet) och som avser de kommittéer som biträder kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter; rådets förordning (EG) nr 1105/2003 (EUT L 158, 27.6.2003, s. 3) av den 26 maj 2003 om ändring av förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (samtyckesförfarandet); Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1) av den 29 september 2003 om anpassning till rådets beslut 1999/468/EG av de bestämmelser i rättsakter som omfattas av förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget som avser de kommittéer som biträder kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter (medbeslutandeförfarandet).

[7] EGT C 225, 8.8.2000, s. 2.

[8] EGT C 38, 6.2.2001, s. 3. Efter vissa ändringar som skall godkännas av kommissionen och efter en språklig granskning kommer den standardiserade arbetsordningen att på nytt offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

[9] Se Internet: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/regcomito/registre.cfm?CL=enRegistret omfattar alla handlingar från och med början av 2003.

[10] EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

[11] EGT L 256, 10.10.2000, s. 19. Överenskommelsen ersätter vissa tidigare avtal, nämligen Plumbs och Delors avtal från 1988, Samlands och Williamsons avtal från 1996 samt ”modus vivendi”-överenskommelsen från 1994.

[12] Förslagen översänds en första gång innan ett kommittémöte äger rum och sedan en andra gång efter detta möte, om väsentliga ändringar har gjorts i förslagen.

[13] Den grundläggande rättsakten måste även den ha antagits genom medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i fördraget) mellan rådet och Europaparlamentet.

[14] Förslag till rådets beslut om ändring av beslut 1999/468/EG om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (KOM(2002) 719 slutlig, 11.12.2002).

[15] Resolutionen antagen den 2 september 2003 (P5-TA(2003)0352) på grundval av Richard Corbetts betänkande.

[16] KOM(2004) 324 slutlig, 22.4.2004.

[17] Utkast till fördrag om upprättande av en konstitution för Europa, framlagt vid Europeiska rådets möte i Thessaloniki den 20 juni 2003, artiklarna I-35 och I-36.

[18] Se Konsoliderad version av fördraget om upprättande av en konstitution för Europa, dokument IGC 86/04, 25.6.2004.

[19] Kommissionens dokument K(2003)341/3.

[20] På väg mot en utvidgad union: Strategidokument och rapport från Europeiska kommissionen om de enskilda kandidatländernas framsteg på vägen mot anslutning, 9.10.2002, KOM(2002) 700 slutlig, se punkt 3.3, s. 25.

[21] KOM(1999) 710 slutlig, 20.12.1999.

* I motsats till förra året räknas Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa med sina nio avdelningar och underavdelningar efter ikraftträdandet av förordning (EG) nr 178/2002 (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1) som en enda kommitté.

[22] EGT C 203, 17.7.1999, s. 1. Detta innebär att variant I räknas till det rådgivande förfarandet, varianterna IIa och IIb till förvaltningsförfarandet och varianterna IIIa och IIIb till det föreskrivande förfarandet.

[23] Uppgifterna omfattar positiva och negativa yttranden och beslut om att avstå från att lämna yttrande, vilka inom det föreskrivande förfarandet och förvaltningsförfarandet antagits efter formell omröstning.

[24] Det bör dock noteras att antalet antagna rättsakter i sig inte avspeglar den politiska, ekonomiska eller finansiella betydelsen av de beslut som fattats.