----·--. ~~-;;.:~-.-----·--.] EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
·/:'r it 
~{ *" -;:· •"', 
,<l -;\ t-1 "/t ,-.4 
----~------·-····-------·--
Bryssel den 26.11.1997 
KOM(97) 599 slutlig 
rv'lEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
ENERGI FÖR FRAMTIDEN: 
FÖRNYBARA ENERGIKÄLLOR 
Vitbok för en gemenskapsstrategi 
och handlingsplan 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
1 Framtids bild p.4 
1.1 Allmän bakgrund p.4 
1.1.1 Inledning p.4 
1.1.2 Nuvarande situation p.4 
1.1.3 Behovet av en gemenskapsstrategi p.6 
1.2 Debatten om grönboken p.7 
1.3 Strategiska mål p.9 
1.3.1 Ett ambitiöst mål för unionen p.9 
1.3.2 Mål och strategier i medlemsstaterna p.9 
1.3.3 Möjlig tillväxt för förnybara energikällor per sektor p.10 
1.4 Preliminär beräkning av några kostnader och intäkter p.10 
2 Huvudpunkterna i handlingsplanen p.13 
2.1 Inledning p.13 
2.2 Åtgärder för den inre marknaden p.13 
2.2.1 Rimlig tillgång till elmarknaden för förnybara energikällor p.13 
2.2.2 Skatte -och finansieringsåtgärder p.14 
2.2.3 Nytt bioenergiinitiativ för transport, värme och elektricitet p.15 
2.2.4 Förbättrade byggnadsregler: dess effekt på planeringen 
av tätorter och landsbygd p.17 
2.3 Förstärkt gemenskapspolitik p.17 
2.3.1 Miljön p.17 
2.3.2 Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning p.18 
2.3.3 Konkurrens och statliga stöd p.18 
2.3.4 Forskning, teknisk utveckling och demonstration p.18 
2.3.5 Regionalpolitik p.19 
2.3.6 Gemensam jordbrukspolitik och politik för utveckling av 
landsbygden p.20 
2.3.7 
2.4 
2.5 
2.5.1 
2.5.2 
2.5.3 
2.5.4 
3 
3.1 
3.2 
3.2.1 
3.2.2 
3.2.3 
3.2.4 
3.3 
4 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
Il 
11.1 
11.2 
11.3 Yttre förbindelser p.21 
Ett ökat samarbete mellan medlemsstaterna p.22 
Stödåtgärder p.22 
Riktade åtgärder p.22 
Marknadsacceptans och konsumentskydd p.23 
Bättre position för förnybara energikällor på institutionella 
bank-och affärskapitalmarknader p.24 
Samarbete i nät för förnybara energikällor p.24 
Startkampanj p.25 
Inledning p.25 
Nyckelåtgärder p.25 
1 000 000 solcellssystem för elkraft p.25 
10 000 MW från stora vindkraftsanläggningar p.26 
1 O 000 Mwth från biomassainstallationer p.27 
Integrering av förnybara energikällor i 100 samhällen p.27 
Beräkning av några kostnader och vinster p.28 
Uppföljning och genomförande p.30 
Genomförande och kontroll av utvecklingen p.30 
Intern samordning av EU:s politik och program p.30 
Medlemsstaternas genomförande och samarbete på EU-nivå p.30 
Genomförandet av handlingsplanen -nästa steg 
BILAGOR 
Preliminär vägledande handlingsplan p.31 
p.32 
Beräknat energibidrag per sektor -En framtidsbild för 2010 p.36 
Biomassa 
Vattenkraft 
Vindkraft p.36 
p.38 
p.38 
2 
11.4 Solvärme p.39 
11.5 Solceller för elkraft p.39 
11.6 Passiv solvärme p.40 
Il. 7 Jordvärme och värmepumpar p.40 
11.8 Annan teknik för förnybar energi p.41 
11.9 Gemenskapens övergripande mål för förnybara 
energikällor p.41 
11.10 Beräknad kapacitet från förnybara energikällor 
för produktion av el och värme p.41 
11.11 Bedömning av några kostnader och vinster p.42 
111 Medlemsstaternas planer och åtgärder för utveckling 
av förnybara energikällor p.43 
TABELLER 
1. Förnybara energikällors bidrag till inhemsk 
bruttoenergiförbrukning p.45 
1A. Beräknad kapacitet per sektor i framtids bilden för 2010 p.46 
2. Nuvarande och beräknad< framtida bruttoförbrukning 
av förnybar energi {Mtoe) för år 2010 p.47 
3. Nuvarande och beräknad elproduktion (tWh) från 
förnybara energikällor år 2010 p.48 
4. Nuvarande och beräknad värmeproduktion {Mtoe) år 2010 p.49 
5. Beräknade investeringskostnader och intäkter för 
hela strategin -2010-scenariet p.50 
6. Beräknade investeringskostnader och intäkter per sektor p.51 
3 
Kapitel 1 Framtidsbild 
1.1 Allmän bakgrund 
1.1.1 Inledning 
Förnybara energikällor är för näNarande ojämnt och otillräckligt utvecklade i Europeiska 
unionen. Även om flera av dem finns i riklig mängd, och de reella ekonomiska möjligheterna 
är avsevärda, bidrar förnybara energikällor med en sorgligt liten del på mindre än 6 % till 
unionens totala energiförsörjning, som förutspås öka stadigt i framtiden. En gemensam 
satsning både på gemenskaps- och medlemsstatsnivå krävs för att möta denna utmaning. 
Om gemenskapen inte lyckas tillhandahålla en betydligt större andel av sitt energibehov 
från förnybara källor under nästa decennium, kommer en viktig möjlighet till utveckling att 
gå förlorad. Samtidigt blir det allt svårare att uppfylla de åtaganden som gjorts i fråga om 
miljöskydd både på europeisk och internationell nivå. 
Förnybara energikällor är inhemska och kan därför bidra till att minska beroendet av 
elimport och ge ökad säkerhet i fråga om elförsörjning. En utveckling av förnybara 
energikällor kan aktivt bidra till att skapa arbetstillfällen, huvudsakligen i små och 
medelstora företag, som är så viktiga för gemenskapens ekonomiska uppbyggnad och som 
utgör en majoritet inom de olika sektorerna för förnybar energi. Spridningen av förnybara 
energikällor kan bli ett viktigt inslag i den regionala utvecklingen i syfte att uppnå ett större 
socialt och ekonomiskt sammanhang inom gemenskapen. 
Den förväntade ökade energiförbrukningen i många u-länder, Asien, Latinamerika och 
Afrika, som till stor utsträckning kan täckas från förnybara energikällor, erbjuder lovande 
affärsmöjligheter för industrierna i Europeiska unionen, som på många områden är 
världsledande vad gäller teknik för förnybar energi. Genom att tekniken för de flesta 
förnybara energier är moduluppbyggd ger detta möjlighet till ett etappvist genomförande 
som är lättare att finansiera och ger möjlighet till snabb kapacitetsökning, när så behövs. 
Slutligen föredrar allmänheten användning av förnybar energi framför all annan typ av 
energi, till stor del av miljöhänsyn. 
1.1.2 Nuvarande situation 
Fem år efter Riokonferensen är frågan om klimatförändring på nytt central i den 
internationella debatten med tanke på den kommande "tredje konferensen för parterna som 
undertecknat Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändring" som skall äga rum i 
Kyoto i december 1997. Europeiska unionen har insett att den skyndsamt måste lösa 
problemet med klimatförändring. Den har även antagit en förhandlingsståndpunkt för en 
minskning av växthusgaser från industriländerna med 15 % från 1990 års nivå fram till år 
2010. För att hjälpa medlemsstaterna att uppnå detta mål identifierar kommissionen i sitt 
meddelande om energins betydelse för klimatförändringen 1 en rad energiåtgärder , bl.a. att 
ge förnybara energikällor en viktig roll. 
Ministerrådet stödde detta när de uppmanade kommissionen att lägga fram en 
handlingsplan och en strategi för förnybar energi. Under förberedelsen av den 
internationella klimatförändringskonferensen i Kyoto bekräftade kommissionen att unionens 
förhandlingsmandat är tekniskt genomförbart och ekonomiskt möjligt. I ett nytt meddelande2 
analyserade kommissionen konsekvenserna av en betydande minskning av 
koldioxidutsläpp, inklusive följderna för energisektorn. För att uppnå denna minskning 
kommer unionen att behöva stora energipolitiska beslut som inriktas på att minska energi­
och kolanvändningen. En ökad inbrytning på marknaden för förnybara energikällor är 
1 KOM(97)0196 slutlig, 14.5.1997, Klimatförändringens energidimension 
2 KOM(97)0481 slutlig, 1.10.1997, Klimatförändring -EU:s ståndpunkt inför Kyoto. 
4 
mycket viktig för att minska kolanvändningen och därmed koldioxidutsläppen, oberoende av 
resultaten från Kyotokonferensen. 
EU:s beroende av energiimport äf redan 50 % och importen förväntas öka under 
kommande år, om ingen åtgärd vidtas, och uppgå till 70 % år 2020. Detta gäller i synnerhet 
olja och gas som i ökande grad skall produceras från källor belägna på allt större avstånd 
från unionen och ofta medförande vissa geopolitiska risker. Målsättningen bör därför alltmer 
inriktas på en tryggad energiförsörjning. Förnybar energi kommer såsom inhemska 
energikällor att spela en viktig roll för att minska energiimporten vilket skall ge positiva 
resultat för handelsbalans och tryggad energiförsörjning. 
Många framsteg har gjorts i genomförandet av den inre energimarknaden. 
överenskommelser har nåtts i ministerrådet om den första fasen för liberalisering av 
elmarknaden och förhandlingar för gassektorn pågår. Genom öppnandet av nätbundna 
energimarknader skall marknadskrafter frigöras inom sektorer som tills nyligen dominerades 
av monopol. Detta skall skapa ett stimulerande och nytt område för förnybara energier och 
leda till nya möjligheter. Det kommer dock även att innebära utmaningar i form av mycket 
stor kostnadskonkurrens. Lämpliga kompletterande åtgärder krävs för att främja 
utvecklingen av förnybar energi. 
Förnybara energikällor producerar fortfarande en oacceptabelt låg andel av gemenskapens 
energibehov mot bakgrund av de existerande tekniska möjligheterna. Det finns emellertid 
tecken på att detta håller på att förändras, låt vara långsamt. Man inser mer och mer 
resursernas betydelse, tekniken förbättras alltmer, attityderna för att använda dem 
förändras och tillverkning och tjänster på området förnybar energi utvecklas. Men förnybar 
energi har fortfarande inte fått ett genombrott på marknaden. I själva verket kräver många 
tekniker för förnybar energi mycket små insatser för att bli konkurrenskraftiga. Dessutom 
erbjuder biomassa, inklusive energigrödor, samt vind-och solenergi stora outnyttjade 
tekniska möjligheter. 
Nuvarande trender visar att avsevärda tekniska framsteg på området förnybar energi har 
uppnåtts under senare år. Kostnaderna minskar snabbt och under de rätta förhållandena 
har många av dessa tekniker blivit ekonomiskt lönsamma, eller kommer snart att bli det. De 
första tecknen på storskalig installation visar sig också i fråga om vindkraft och solfångare. 
Några teknikområden, i synnerhet biomasseteknik och småskalig vatten- och 
vindkraftteknik, är för närvarande konkurrensmässigt och ekonomiskt genomförbara, särskilt 
vid jämförelse med andra lokala tillämpningar. Solcellsteknik är fortfarande beroende av 
gynnsamma förhållanden, även om kostnaderna minskar alltmer. Soldrivna vattenvärmare 
är för närvarande konkurrenskraftiga i många av unionens områden. 
Under rådande ekonomiska förhållanden har högre initialkostnader varit ett allvarligt hinder 
för ökad användning av vissa förnybara energikällor. Även om kostnader för många 
förnybara energier vid jämförelse blir mindre ofördelaktiga, i vissa fall i ganska stor grad, 
hindras deras utnyttjande av högre initialkostnader i jämförelse med konventionella 
bränslen (även om förnybara energikällor förutom biomassa inte medför några 
bränslekostnader). Detta beror särskilt på det faktum att energipriserna för konventionella 
bränslecykler för närvarande inte återspeglar hela kostnaden, inbegripet den extra 
kostnaden för samhället för den miljöskada som de förorsakar. Ett annat problem, liksom för 
många andra innovationer vid lanseringen, är att investerare, regeringar och användare till 
följd av brist på kunskap om de tekniska och ekonomiska möjligheterna som de förnybara 
energiteknikerna erbjuder, saknar förtroende och uppvisar ett allmänt motstånd mot 
förändringar och nya ideer. 
Globalt ligger Europa långt framme i fråga om teknik för förnybar energi. De berörda 
industrisektorerna i Europeiska unionen ger många arbetstillfällen och omfattar flera hundra 
företag, huvudsakligen små och medelstora företag, enbart inom sektorerna montering och 
tillverkning, utan att inräkna andra tjänste-och försörjningsbehov. Den årliga omsättningen i 
världen för industrin för nya förnybara energitekniker (dvs. ej inräknat stora vattenkraftverk 
5 
och den traditionella användningen av biomassa) beräknas bli högre än 5 miljarder ecu, 
varav Europa står för mer än en tredjedel. 
1.1.3 Behovet av en gemenskapsstrategi 
Utvecklingen av förnybara energikällor har sedan en tid varit ett viktigt mål för 
gemenskapens energipolitik, och redan 1986 angav rådet3 främjandet av förnybara 
energikällor bland sina energimål. Betydande tekniska framsteg har uppnåtts sedan dess 
tack vare gemenskapens olika FoTU-och demonstrationsprogram, bl.a. Joule-, Thermie-, 
lnco-och Fair-programmen, som inte bara bidrar till utveckling av en europeisk industri för 
förnybar energi inom alla berörda sektorer, utan även till att ge den en världsledande 
position. Detta tekniska ledarskap skall bibehållas med hjälp av det femte FoTU­
ramprogrammet där de förnybara energiteknikerna kommer att spela en central roll. Genom 
Altener-programmet4 antog rådet för första gången ett särskilt finansieringsinstrument för 
förnybara energikällor. Europaparlamentet har alltid understrukit förnybara energikällors 
viktiga roll, och förespråkade i en resolution5 nyligen en handlingsplan för gemenskapen för 
att främja deras utveckling. I sin vitbok, "För en energipolitik inom Europeiska unionen',a lade 
kommissionen fram sina synpunkter på gemenskapens politiska energimål och 
instrumenten för att uppnå dem. Tre viktiga energipolitiska mål identifierades: ökad 
konkurrenskraft, tryggad energiförsörjning och skydd av miljön. Utvecklingen av förnybara 
energikällor har identifierats som en viktig faktor för att uppnå dessa mål. Ett förslag till 
strategi för utveckling av förnybara energikällor lades fram och citerades särskilt i det 
vägledande arbetsprogram som medföljer vitboken om energipolitik. 
Samtidigt har några medlemsstater vidtagit åtgärder för att stödja förnybara energikällor och 
tillhörande program. Andra har upprättat planer och mål för att utveckla förnybara 
energikällor på medellång och lång sikt. Den förnybara energisektorns bidrag till den totala 
inhemska energiförsörjningen skiljer sig avsevärt mellan medlemsstaterna, från mindre än 
1 % till över 25 % (se tabell 1). En gemenskapsstrategi skall skapa den nödvändiga ramen 
och ge mervärde till nationella initiativ samt öka den totala effekten. 
Det finns flera skäl till varför en omfattande strategi för förnybar energi har blivit viktig. Först 
och främst krävs en samlad och överblickbar strategi och ett ambitiöst gemensamt mål för 
dessa energikällors inträngning på marknaderna om de skall kunna förändra 
gemenskapens energibalans i någon större utsträckning. Tekniska framsteg kan inte i sig . 
själva undanröja de otaliga icke-tekniska hindren för dessa energikällors ökade andel av 
energimarknaderna. För närvarande är priserna för de flesta klassiska bränslen relativt 
stabila och håller sig på historiskt låga nivåer, vilket gör att de i sig själva motverkar 
användningen av förnybara energier. Denna situation kräver helt klart politiska åtgärder för 
att återställa balansen som stöd för de grundläggande miljö-och garantiåtaganden som 
nämnts ovan. Utan en tydlig och omfattande strategi åtföljd av lagstiftning kommer 
utvecklingen av dessa energisektorer att fördröjas. En långsiktig stabil utvecklingsram för 
förnybara energikällor som täcker politiska, administrativa, ekonomiska aspekter, 
marknadsaspekter samt lagstiftning är i själva verket det absolut viktigaste för berörda 
ekonomiska aktörer inom denna sektor. Allteftersom den inre marknaden utvecklas krävs 
vidare en strategi för förnybara energikällor för hela gemenskapen för att undvika en ojämn 
utveckling mellan medlemsstaterna eller snedvridning av energimarknaderna. Den 
europeiska energiindustrins ledande ställning inom denna sektor kan endast bibehållas och 
förstärkas på grundval av en betydande och ökande hemmamarknad. 
3 EGT C 241, 25.9.1986, s. 1. 
4 EGT L 235, 18.9.1993, s. 41. 
5 PE 216/788 slutlig. 
6 KOM(95) 682, 13.12.1995, För en energipolitik inom Europeiska unionen. 
6 
En politik för främjande av förnybara energier kräver heltäckande initiativ omfattande 
många politikområden: energi, miljö, sysselsättning, beskattning, konkurrens, forskning, 
teknisk utveckling och demonstration, jordbruk, regionalpolitik samt utrikespolitik. Ett 
övergripande mål med strategin för förnybar energi skall vara att säkerställa att 
nödvändigheten att främja dessa energikällor beaktas i nya politiska initiativ liksom i redan 
genomförd politik på alla ovannämnda områden. Den samordning och överensstämmelse 
som behövs för att genomföra en sådan politik på gemenskapsnivå och på nationell och 
lokal nivå förutsätter en omfattande handlingsplan. 
Medlemsstaternas roll för att genomföra denna handlingsplan är viktig. De måste sätta upp 
egna specifika mål inom den bredare ramen och utveckla en egen nationell strategi för att 
uppnå dem. De åtgärder som föreslås i vitboken måste även anpassas till varje 
medlemsstats speciella socioekonomisk-, miljö-, energi-och geografiska förhållanden 
liksom till dess tekniska och fysiska möjligheter att utveckla förnybara energikällor. 
För att illustrera de möjliga effekterna av speciella politiska åtgärder på området förnybara 
energikällor finansierade kommissionen en undersökning som kallas Teres. Teres Il­
undersökningen 7 bygger på ett av de scenarier som tidigare utvecklats i kommissionens 
rapport Energi i Europa år 20208 men har kompletterats med tillägg av olika speciella 
förnybara energipolitiska antaganden för att skapa tre ytterligare scenarier. Enligt dessa 
scenarier beräknas förnybara energikällor bidra till den totala inhemska energiförsörjningen 
med mellan 9,9 % och 12,5 % år 2010. De tekniska möjligheterna är dock mycket större. 
De olika scenarierna visar klart att förnybara energikällor kan bidra avsevärt till Europeiska 
unionens energiförsörjning. A andra sidan är denna energisektor mycket känslig för 
förändrade politiska förutsättningar. Om inte särskilda stimulansåtgärder vidtas, kommer 
den stora potentialen för förnybara energikällor inte att utnyttjas och inte att kunna bidra i 
tillräcklig grad till den europeiska energiförsörjningsbalansen. 
1.2 Debatten om grönboken 
Som ett första steg mot en strategi för förnybara energikällor antog kommissionen en 
grönbok den 20 november 19969
. En bred offentlig debatt ägde rum i början av 1997, 
inriktad på vilken typ och vilket slag av prioriterade åtgärder som kunde vidtas på 
gemenskaps- och medlemsstatsnivå. Grönboken har framkallat många reaktioner från 
gemenskapens institutioner, medlemsstaternas regeringar och organ och många företag 
och organisationer som är intresserade av frågor om förnybar energi. Under denna 
debattperiod organiserade kommissionen två konferenser där frågorna debatterades 
grundligt. 
Gemenskapens institutioner har lämnat utförliga kommentarer till grönboken liksom 
synpunkter på vad som bör vara de väsentliga delarna och vilka stora åtgärder som skall 
vidtas för gemenskapens framtida energistrategi för förnybara energikällor samt 
gemenskapens roll i denna process. Rådet fastställer i sin resolution 10 om grönboken att 
tillräckliga åtgärder för utveckling av förnybar energi är avgörande för att uppnå en hållbar 
ekonomisk tillväxt, och att syftet är att utveckla en strategi som skall leda till ökad 
konkurrenskraft och en betydande kapacitet från dessa energikällor på lång sikt. Rådet 
bekräftar således att medlemsstaterna och gemenskapen bör formulera vägledande mål 
som en riktlinje för detta ambitiösa mål om en fördubbling av förnybara energikällors totala 
andel av energimarknaden i gemenskapen år 2010. I rådets resolution fastställs att en 
sådan omfattande strategi bör grundas på vissa grundläggande prioriteringar: en 
7 Teres Il, Europeiska kommissionen, 1997. 
8 Energin i Europa år 2020. En framtidsbild, Europeiska kommissionen, 1996. 
9 KOM(96) 576, 20.11.1996, Energi för framtiden: förnybara energikällor. 
10 Rådets resolution nr 8522/97 av den 10 juni 1997. 
7 
harmonisering av standarder för förnybar energi, lämpliga reglerande åtgärder för att 
stimulera marknaden, investeringsstöd i lämpliga fall, spridning av information för att öka 
marknadens förtroende för speciella åtgärder för att öka konsumenternas valmöjligheter. 
Enligt resolutionen krävs även fullgoda stödåtgärder för förnybara energikällor i Femte 
ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration, liksom en effektiv 
samordning och översyn av utvecklingen för att optimera tillgängliga resurser. 
I Europaparlamentets resolution 11 om grönboken fastslås den viktiga roll som förnybara 
energikällor kan spela i kampen mot växthuseffekten, för att säkerställa energiförsörjningen 
och för att skapa arbetstillfällen i små och medelstora företag och på landsbygden. 
Parlamentet anser att Europeiska unionen snarast behöver en strategi för att lösa frågor om 
skatteharmonisering, miljöskydd och standarder, införlivande av externa kostnader samt en 
garanti för att en gradvis liberalisering av den inre energimarknaden inte kommer att vara till 
nackdel för den förnybara energisektorn. I resolutionen föreslås ett mål på 15 % för denna 
energisektor i Europeiska unionen år 2010. Kommissionen uppmanas att vidta särskilda 
åtgärder för att underlätta ökad användning av förnybar energi och den förespråkar vissa 
specifika åtgärder. Dessa innefattar fastställande av energimål för de enskilda 
medlemsstaterna, ett koncept om gemensam energirelaterad skattemodell, fri och icke­
diskriminerande tillgång till elnäten kombinerat med en minimiersättning från de 
allmännyttiga företagen för elektricitet producerad från förnybara energikällor, huvudpunkter 
i en handlingsplan för att upprätta en europeisk fond för förnybara energikällor samt en 
strategi för ett gemensamt program för att öka kapaciteten från förnybara energikällor med 
ytterligare 1 000 000 solcellsanläggningar på tak, 15 000 MW från vindkraft och 1 000 MW 
från biomassa. 
I parlamentets resolution efterfrågas även ett direktiv för byggnader, ett program för större 
användning av strukturfonder, en strategi för ökad användning av biomassa från jordbruk 
och skogsbruk och en exportstrategi för förnybar energiteknik. Resolutionen bekräftar 
parlamentets övertygelse om att man måste öka gemenskapens budgetanslag till stöd för 
utveckling av förnybara energikällor upp till den nivå som för närvarande tillämpas för 
kärnkraftsforskning. Den innehåller även förslag om författning av ett nytt fördrag för 
främjande av förnybara energikällor. Parlamentets utskott för jordbruk och landsbygdens 
utveckling har även lämnat ett yttrande i vilket det anser att energibidraget från biomassa till 
de primära energiresurserna kan uppgå till 10 % år 2010. Utskottet uppmanar även till en 
bättre samordning av Europeiska unionens energipolitik och den gemensamma 
jordbrukspolitiken och understryker nödvändigheten av att den odlingsbara mark som 
behövs ställs till förfogande inom ramen för jordbrukspolitiken. 
Ekonomiska och sociala kommitten12 och Regionkommitten 13 har även lämnat utförliga 
synpunkter på alla kapitel i grönboken, vilka understryker, analyserar och stöder de 
övergripande målen i fråga om hållbar utveckling och de olika sätt på vilka det potentiella 
bidraget från förnybara energikällor kan maximeras. Dessutom anges i dessa kommentarer 
och synpunkter olika vägar för hur regionala och lokala offentliga myndigheters och andra 
organs roll och skyldigheter på bästa sätt kan utnyttjas för ökat stöd till förnybara 
energikällor och ökade marknadsandelar. Genom det övervägande lokala utnyttjandet av 
de flesta förnybara energitekniker skulle praktiska åtgärder i denna riktning göra det möjligt 
att tillgripa subsidiaritetsprincipen inom ramen för en gemenskapsstrategi och handlingsplan 
som kan underlätta arbetet för lokala myndigheter i frågor som gäller beslutsfattning och 
miljöansvar. Vidare är detta förhållande ett utmärkt exempel på när energipolitiska mål och 
struktur-och regionalpolitiska mål kan samverka och ge betydande effekter, såsom har 
visat sig i samhällen på landsbygden eller öar eller i andra isolerade samhällen där en 
11 PE 221/398 slutlig. 
12 CES 462/97 från 23-24 april 1997, yttrande från Ekonomiska och sociala kommitten. 
13 CdR 438/96 slutlig, yttrande från Regionkommitten. 
8 
hållbar utveckling och bibehållandet av en befolkningsbas kan stödjas aktivt genom att 
ersätta ineffektiv småskalig användning av fossila bränslen med anläggningar för förnybar 
energi. Detta leder till en högre levnadsstandard och nya arbetstillfällen. 
Mer än 70 utförliga kommentarer till och synpunkter på grönboken har mottagits från organ i 
medlemsstater, industrier, yrkesförbund, regionala organisationer, institut och icke-statliga 
organisationer. Den omfattande allmänna debatten om grönboken och de många 
kommentarer och synpunkter som mottagits har varit värdefulla för kommissionen vid 
utarbetandet av denna vitbok och förslaget till handlingsplan. 
1.3 Strategiska mål 
1.3.1 Ett ambitiöst mål för unionen 
I grönboken om förnybara energikällor ville kommissionen få synpunkter på ett riktmärke på 
12 % från förnybara energikällor till EU:s totala inhemska energiförbrukning fram till år 2010. 
Det överväldigande positiva svaret under samrådsförfarandet har bekräftat kommissionens 
ståndpunkt att ett riktmärke är ett bra politiskt verktyg och ger en tydlig politisk signal och 
stimulans till åtgärder. Därför inriktas strategin och handlingsplanen i denna vitbok mot det 
fastlagda målet på 12 % marknadsandelar för förnybara energikällor i unionen senast år 
2010 -ett ambitiöst men realistiskt mål. Mot bakgrund av hur viktigt det är att öka 
marknadsandelen för förnybar energi i betydande grad anses detta mål som ett viktigt 
minimimål som måste uppfyllas, oavsett vilka de bindande åtagandena för minskade 
koldioxidutsläpp än blir. Det är dock även nödvändigt att följa utvecklingen och ha kvar 
möjligheten att vid behov revidera detta strategiska mål. 
Den beräknade ökning av marknadsandelar för förnybara energikällor som behövs för att 
uppnå målet på 12 % år 2010 baseras på en beräkning av energiförbrukning gjord före 
Kyotokonferensen (konventionell framtidsbild, Energi i Europa år 2020 (se fotnot 8)). 
Troligtvis kommer den beräknade totala energiförbrukningen i EU-15 att minska till år 2010, 
om de nödvändiga åtgärderna för energibesparingar vidtas efter Kyoto. Samtidigt kommer 
utvidgningen av unionen till nya medlemsstater, där användning av förnybara energikällor 
nästan inte förekommer, att kräva en ännu större total ökning. Man anser därför att det i 
detta skede inte är möjligt att ytterligare förbättra det fastlagda målet på 12 %. Det skall 
dock understrykas att detta mål är ett politiskt och inte ett rättsligt bindande instrument. 
1.3.2 Mål och strategier i medlemsstaterna 
EU:s övergripande mål om en fördubbling av marknadsandelarna för förnybara energikällor 
till år 2010 innebär att medlemsstaterna måste främja ett ökad användning av förnybara 
energikällor i enlighet med sina egna möjligheter. De mål som läggs fast av varje 
medlemsstat kan stimulera till ett ökat utnyttjande av tillgängliga resurser och utgöra ett 
viktigt instrument för att uppnå minskade koldioxidutsläpp, minskat energiberoende, 
utveckling av nationell industri och nya arbetstillfällen. Därför är det viktigt att varje 
medlemsstat definierar sin egen strategi och däri föreslår sitt eget bidrag till det 
övergripande målet för år 2010, anger hur den förväntar sig att de olika teknikerna skall 
bidra till detta mål samt vilka åtgärder den avser vidta för att uppnå ökad spridning. 
Det skall dock understrykas att både gemenskapen och medlemsstaterna måste bygga sitt 
arbete på existerande åtgärder och strategier och samtidigt vidta nya initiativ. Några 
medlemsstater har utvecklat nationella program för förnybara energikällor och satt upp mål 
för 2010, 2020 och t.o.m. 2030. I bilaga 3 presenteras medlemsstaternas planer och 
åtgärder för utveckling av förnybara energikällor. Medlemsstaterna vidtar redan åtgärder för 
detta, och gemenskapsstrategin skall skapa en ram för att främja dessa ansträngningar och 
skapa synergieffekter. Åtgärder på gemenskapsnivå kan ge mervärde i form av delaktighet 
och överföring av framgångsrik teknik och marknadserfarenheter. 
9 
1.3.3 Möjlig tillväxt för förnybara energikällor per sektor 
Uppnåendet av unionens övergripande mål på 12 % förutsätter att de olika enskilda 
förnybara energiteknikerna blir framgångsrika och präglas av tillväxt. Synpunkter från 
samrådsförfarandet om grönboken bekräftar att det är viktigt att analysera hur det 
övergripande målet kan uppnås med bidrag från varje sektor och bedöma i vilken mån varje 
förnybar energikälla kan bidra. Den sektorsvisa tillväxt som föreslås i denna strategi skall 
ses som ett första försök att identifiera en möjlig kombination av tekniker för förnybar energi 
som kan göra det möjligt för EU att uppnå det övergripande målet inom de tekniska, 
praktiska och ekonomiska begränsningarna. Likväl kan dessa tekniker mycket väl utvecklas 
annorlunda beroende på många faktorer, inklusive marknadens utveckling, vilka alternativ 
som valts av medlemsstaterna samt den tekniska utvecklingen. De beräknade andelarna för 
de olika teknikerna är vägledande och skall hjälpa till att följa utvecklingen och säkerställa 
att varje typ av teknik ger ett optimalt bidrag inom ramen för en fastställd politisk ram. 
Den nuvarande marknadsandelen för förnybar energi på cirka 6 % innefattar storskaliga 
vattenkraftsanläggningar för vilka möjligheten till ytterligare utbyggnad inom Europeiska 
unionen är mycket begränsad på grund av miljöskäl. Detta innebär att den ökning som 
krävs i fråga om användning av andra förnybara energikällor för att uppnå det övergripande 
målet på 12 % kommer att vara desto större. 
I bilaga 2 presenteras en serie av indikativa, beräknade bidrag från varje förnybar 
energikälla liksom för varje marknadssektor som ett förslag på hur den totala tillväxten inom 
sektorn kan uppnås. Enligt denna särskilda framtidsbild skulle huvuddelen av tillväxten (90 
Mtoe) komma från biomassa med en tredubbling av denna energikällas nuvarande nivå. 
Vindkraft som bidrar med 40 GW kommer troligtvis att få den näst största ökningen. En 
betydande ökning av antalet solfångare för värme (med 100 miljoner m2 installerade år 
2010) förväntas även. En mindre ökning förväntas från solcellssystem ( 3 GWp), 
jordvärmeenergi (1 GWe och 2,5 GWth) och värmepumpar (2,5 GWth). Vattenkraft kommer 
förmodligen att förbli den andra viktigaste förnybara energikällan men med en relativt liten 
ökning ( 13 GW) och bibehålla sin nuvarande totala andel. Slutligen kan passiv solvärme 
bidra till att minska energibehovet för uppvärmning och kylning i byggnader. Ett bidrag på 
10 % från denna sektor, utgörande bränslebesparingar på 35 Mtoe, anses vara möjligt. Om 
tillväxten enligt framtidsbilden uppnås inom dessa sektorer, kan fördubblingen av 
nuvarande andel för förnybara energier uppnås, vilket visas i tabellerna i bilaga 2. I fråga 
om marknadssektorer är en fördubbling av nuvarande el-och värmeproduktion från 
förnybara energikällor plus en betydande ökad användning av biobränslen till motorbränsle 
fram till år 201 0 viktiga delar i framtidsbilden för att uppnå unionens övergripande mål. 
1.4 Preliminär beräkning av några kostnader och intäkter 
För att kunna bedöma möjligheten att uppnå gemenskapens övergripande mål måste de 
nödvändiga kostnaderna beräknas. Lika viktig är dock beräkningen av de därmed 
sammanhängande intäkterna. Fördubblingen av den nuvarande marknadsandelen för 
förnybara energikällor fram till år 2010 kommer att ge goda effekter, bland annat minskade 
koldioxidutsläpp, säker energiförsörjning och ökad sysselsättning. I tabell 6 i bilaga 2 
presenteras de beräknade investeringskostnader som krävs för att uppnå målet. De totala 
kapitalinvesteringar som krävs för att uppnå slutmålet beräknas uppgå till 165 miljarder ecu 
för perioden 1997-2010. Vad som är viktigare är dock nettoinvesteringarna som beräknas 
uppgå till 95 miljarder ecu 14
. Det bör emellertid understrykas att avsevärda bränslekostnader 
sparas. 
I tabell 5 i bilaga 2 jämförs dessa siffror med energisektorns totala investeringsbelopp för 
samma period, enligt beräkningar för en konventionell framtidsbild från kommissionens 
14 Beräkningen har gjorts genom att från den totala investeringskostnaden dra de investeringskostnader 
som skulle ha behövts om energin i stället genererats med hjälp av fossil bränsleteknik. 
10 
undersökning "Energi i Europa år 2020". Vi anser att denna framtidsbild redan omfattar 
investeringar för förnybara energikällor, och de ytterligare nettoinvesteringar som krävs för 
att handlingsplanen skall ge full effekt uppgår då till 7 4 miljarder ecu. I samma tabell kan 
man se att en fördubbling av marknadsandelen för förnybara energikällor kan kräva en 
ökning med cirka 30 % av totala investeringar inom energisektorn, men detta kan 
uppskattningsvis skapa mellan 500 000 och 900 000 nya jobb, årligen spara 3 miljarder 
ecu i bränslekostnader (år 2010) och totalt 21 miljarder ecu för perioden 1997-2010 samt 
minska bränsleimporten med 17,4 % och koldioxidutsläppen med 402 miljoner ton år 2010. 
Denna minskning av koldioxidutsläpp utgör ett betydande bidrag till den minskning som 
krävs för att framgångsrikt bekämpa klimatförändringen. De beräknade siffrorna i tabellen 
behöver klargöras. I kommissionens meddelande om klimatförändringen och EU:s 
ståndpunkt inför Kyoto"15 beräknas att man kan uppnå minskade koldioxidutsläpp på 800 
miljoner ton till en årlig kostnad av 15 till 35 miljarder ecu och med totala (primär och 
sekundär) intäkter som kan uppgå till mellan 15 och 137 miljarder ecu per år. Den analys 
som presenteras i bilaga 2 visar att en fördubblad marknadsandel för förnybara energikällor 
kan minska koldioxidutsläppen med 402 miljoner ton per år, avseende år 1997. Detta 
motsvarar en extra möjlig minskning med 250 miljoner ton koldioxid, enligt framtidsbilden 
201 0 "business as usual" som användes i meddelandet inför Kyotokonferensen om 
klimatförändring, och en tredjedel av det beräknade målet för minskade koldioxidutsläpp. 
Skillnaden mellan siffrorna (402 och 250) beror på att i framtidsbilden 2010 antas 
användningen av förnybar energi öka med 30 Mtoe mellan 1995 och 2010, vilket motsvarar 
ungefär en årlig minskning av koldioxidutsläpp med 150 miljoner ton år 2010. De 
uppskattningar av minskade koldioxidutsläpp med hjälp av förnybara energikällor som 
anges i denna vitbok är baserade på tekniska bedömningar och utgör den totala förväntade 
minskningen genom en fördubbling av förnybara energikällors aktuella andel, medan den 
angivna siffran i meddelandet från Kyotokonferensen är den ytterligare minskning av 
koldioxidutsläpp som skall uppnås för ett specifikt koldioxidmål, över och mer än vad som 
skulle kunnat uppnås enligt framtidsbilden 201 0 som användes inför Kyotokonferensen. 
Nettosiffror om sysselsättningen är svåra att förutsäga och beräkna. Aktuella siffror finns för 
de sektorer som har nått en viss utvecklingsnivå. Inom vindkraftssektorn har till exempel 
redan skapats mer än 30 000 arbetstillfällen i Europa. Varje förnybar energiteknik har sin 
speciella karaktär vad gäller den kvalitet och typ av sysselsättning som genereras. Det 
utmärkande draget för biomassesektorn är att den skapar ett stort antal arbeten för 
produktion av råmaterial. Inom solcellssektorn skapas en mängd arbeten för drift och 
underhåll, eftersom dessa installationer är små och utspridda. Inom vattenkraftssektorn 
förväntas inte fler arbeten skapas än vad som redan finns i Europa. 
I Teres Il-undersökningen har noggranna beräkningar om nettosysselsättning genomförts 
med hjälp av Safiremodellen för marknadsinbrytning, utvecklad inom ramen för Joule I1-
programmet. Enligt modellen är prognosen för år 2010 en nettosysselsättning på 500 000 
arbetstillfällen som direkt skapats inom den förnybara energisektorn och indirekt i de 
sektorer som försörjer sektorn. Detta är en nettosiffra och kan innebära förlust av arbeten i 
andra energisektorer. Sektorsvisa undersökningar som i huvudsak genomförts av industrin 
visar mycket högre sysselsättningstal. European Wind Energy Association (EWEA)16 
beräknar att antalet arbeten som kommer att ha skapats inom vindkraftssektorn år 201 0 blir 
mellan 190 000 och 320 000 med 40 GW vindkraft installerad. European Photovoltaic 
lndustry Association (EPIA) beräknar17 att med 3 GWp installerad kapacitet år 201 0 kommer 
ungefär 100 000 arbeten att skapas inom solcellssektorn. European Biomass Association 
15 KOM(97) 481 slutlig. Se fotnot 2. 
16 EWEA Strategidokument 1997, Altener publikation 1997. 
17 EPIA "Photovoltaics in 2010", Europeiska kommissionen, 1996. 
11 
(AEBIOM)18 anser att sysselsättningstalen i Teres Il-undersökningen av biomassesektorn är 
för låga och att de kommer att ha ökat med upp till 1 000 000 arbeten år 2010, om 
biomasseresurserna utnyttjas fullt ut. European Solar lndustry Federation (ESIF) bedömer 
att 250 000 arbeten kommer att skapas för att uppnå marknadsmålet år 2010 för 
installerade solfångare. Det är omöjligt att säkert förutspå den kumulativa effekt på 
sysselsättningen som investeringar i olika former av förnybara energikällor kan leda till, men 
det-är uppenbart att aktiva steg mot införandet av sådana energikällor kommer att leda till 
ett betydande antal nya arbetstillfällen. 
En annan viktig ekonomisk vinst som inte har medräknats ovan är den möjliga tillväxten av 
den europeiska industrin för förnybar energi på de internationella marknaderna. Liksom på 
de flesta tekniska områden har den europeiska industrin på detta område inte sämre 
möjligheter än någon annan att tillhandahålla den utrustning och de tekniska och finansiella 
tjänster och den planläggning som behövs för en marknadstillväxt. Detta ger därför 
betydande affärsmöjligheter för export och utvidgning av den europeiska industrin för 
förnybara energikällor. Den årliga exporten beräknas uppgå till 17 miljarder ecu år 201 O och 
därmed eventuellt kunna skapa upp till 350 000 nya arbetstillfällen. 
Med hänsyn till alla viktiga fördelar som förnybara energikällor ger beträffande 
sysselsättning, minskad bränsleimport och säkrare energiförsörjning, export, lokal och 
regional utveckling, m.m. liksom stora miljövinster, kan man dra slutsatsen att 
gemenskapens strategi och handlingsplan för förnybara energikällor, såsom de presenteras 
i denna vitbok, är av största vikt för unionen inför 2000-talet. 
18 Synpunkt från AEBIOM på Europeiska kommissionens grönbok, februari 1997. 
12 
Kapitel 2 Huvudpunkterna i handlingsplanen 
2.1 Inledning 
Om inte kraftiga och samordnade insatser vidtas för att främja utvecklingen av unionens 
förnybara energikällor missar vi chansen att utveckla denna sektor och därmed signifikant 
minska växthusgasutsläppen. Om aktiva åtgärder inte vidtas på ett samordnat sätt inom 
unionen kommer förnybara energikällor troligtvis endast att utvecklas långsamt från dagens 
nischmarknader och bli mer använda och därmed helt konkurrensmässiga i fråga om 
kostnaderna först omkring år 2020, med full inbrytning på marknaden kanske först efter 
flera år. Syftet med den handlingsplan som anges nedan är att skapa rimliga 
marknadsmöjligheter för förnybara energikällor utan alltför stora ekonomiska bördor. Det blir 
ingen lätt uppgift att öka den nuvarande marknadsandelen i större grad, men de vinster 
som s_kapas är skäl nog för stora insatser. 
Investeringar måste göras både av den privata och offentliga sektorn, men de kommer att 
ge otaliga vinster då Europas industri-och tjänsteföretag visar sitt tekniska ledarskap på en 
globalt konkurrenskraftig marknad. Samtidigt skapar de alltmer liberaliserade och 
globaliserade energimarknader nya förhållanden som måste utnyttjas i positiv anda för att 
skapa nya möjligheter, medan man samtidigt måste undvika att skapa nya hinder för 
förnybara energikällors tillväxt inom elsektorn. 
Gemenskapens strategi och handlingsplan skall ses som en integrerad helhet som skall 
vidareutvecklas och genomföras i nära samarbete mellan medlemsstaterna och 
kommissionen. Den utmaning vi står inför kräver samlade och samordnade insatser av de 
olika aktörerna över tiden. Åtgärder bör vidtas på lämplig nivå i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen inom den samordnade ram som denna strategi och handlingsplan 
ger. Det skulle vara felaktigt och orealistiskt att förmoda att åtgärder endast behöver vidtas 
på gemenskapsnivå. Medlemsstaterna har en viktig roll att spela genom sitt åtagande att 
främja förnybara energikällor. Detta tar sig uttryck i nationella handlingsplaner som syftar till 
att avsevärt öka marknadsandelarna för denna sektor och därigenom uppnå de nationella 
och europeiska målen. Lagstiftande åtgärder kommer att vidtas på EU-nivå endast i de fall 
åtgärder på nationell nivå skulle vara otillräckliga eller olämpliga, och om det krävs en 
harmonisering över hela EU. Vidare måste strategin och handlingsplanen vara flexibel och 
kunna ändras över tiden mot bakgrund av gjorda erfarenheter och ny utveckling, inbegripet 
internationella åtaganden om minskning av koldioxidutsläpp. Av detta skäl föreslås ett 
system för kontinuerlig översyn (se avsnitt 4.1. nedan). 
2.2 Åtgärder för den inre marknaden 
Nedan följer en lista över prioriterade åtgärder som skall undanröja hinder och återställa 
balansen för att gynna förnybara energikällor och för att uppnå det fastställda 
marknadsmålet på 12 % år 2010. 
2.2.1 Rimlig tillgång till elmarknaden för förnybara energikällor 
Elektricitet är den viktigaste enskilda energisektorn och svarar för cirka 40 % av den totala 
energikonsumtionen i EU:s femton medlemsstater. Möjlighet för elproduktion från förnybara 
energikällor att få tillgång till elnäten till rimliga kostnader är därför en viktig faktor för deras 
utveckling. Grunden för en rättslig gemenskapsram är till stora delar lagd, och dess 
genomförande måste innefatta den harmonisering av lagstiftning som behövs. Erfarenheter 
från liberalisering på annat håll visar att den kan utgöra grund för en dynamisk och tryggad 
roll för förnybara energikällor om adekvata marknadsbaserade instrument utvecklas. 
13 
För närvarande införlivas direktivet för den inre elmarknaden19 av medlemsstaterna med 
nationell lag. Enligt artikel 8.3 i direktivet får medlemsstaterna kräva att elkraft från 
förnybara energikällor skall ges företräde vid avsändning. Ytterligare metoder för att främja 
förnybara energikällor kan även vara förenliga med direktivet enligt artikel 3 och/eller artikel 
24. De flesta eller alla medlemsstaterna planerar att införa sådana metoder vid införlivandet 
av direktivet. Kommissionen granskar noggrant de olika metoder som föreslagits eller införts 
av medlemsstaterna för att kunna föreslå ett direktiv som skall utgöra en harmoniserad ram 
för medlemsstaterna för att säkerställa att förnybara energikällor tillför en tillräcklig kapacitet 
till den totala elförsörjningen, både på EU-nivå och nationell nivå. Olika metoder för att 
gynna elektricitet från förnybara energikällor skall övervägas i detta sammanhang. 
Ett sådant tillvägagångssätt är viktigt för att skapa en verklig gemensam elmarknad. I de fall 
betydande skillnader finns mellan medlemsstaterna med avseende på i vilken omfattning 
förnybara energikällor främjas och eventuellt det sätt på vilket varje stödåtgärd finansieras, 
kan detta skapa betydande snedvridning av handeln, som inte har med effektiviteten att 
göra. 
Andra frågor som skall tas upp är följande: 
• Hur elnätsaktörer skall godkänna elektricitet från förnybara energikällor när sådan 
erbjuds, i överensstämmelse med transportföreskrifterna i direktivet om den inre 
elmarknaden. 
• Riktlinjer om det pris sorn skall betalas för el från förnybara energikällor, som åtminstone 
skall motsvara elkostnaden på ett lågvoltsnät plus ett påslag för den förnybara energins 
samhälls- och miljöfördelar20 och det sätt på vilket den finansieras, t.ex. skatteförmåner, 
m.m. 
• Vilka kategorier av elköp dessa åtgärder skall omfatta. 
• Om tillgång till elnät och undvikande av diskriminering mellan elektricitet framställd från 
solenergi, biomassa (under 20 MWe), vattenkraft (under 10 MWe) och vindkraft. 
2.2.2 Skatte-och finansieringsätgärder 
De miljömässiga vinsterna med förnybara energikällor21 berättigar till fördelaktiga 
finansieringsvillkor. De så kallade "gröna taxor" som redan erbjuds i vissa medlemsstater, 
och som går ut på att vädja till frivillig solidaritet med miljön hos de konsumenter, hushåll 
eller företag, som kan och vill betala högre taxor, räcker inte, och är inte alltid lämpliga. 
Kommissionen håller på att lägga fram de ytterligare förslag som krävs till lagstiftning och 
ändringar av existerande direktiv före utgången av 1998, innefattande skattebefrielse eller 
minskad skatt för förnybara energiprodukter, vilket hör till medlemsstaternas förmånsrätter 
enligt artikel 13-16 i förslaget till direktiv "om en omstrukturering av gemenskapens 
regelverk för beskattning av energiprodukter''22. 
19 Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EEG av den 19 december 1996 om gemensamma 
regler för den inre marknaden för el. EGT nr L 27, 30.1.1997, s. 20. 
20 Denna premie kan uppgå till mer än 20 % av den sparade kostnaden, vilket nästan motsvarar den 
genomsnittliga elskatten i EU. Den sparade kostnad som anges här avser kostnaden vid 
"stadsgränsen", dvs. grossistpriset som nätoperatören för ett kommunalt lågvoltsnät betalar för 
elektricitet från ledningsnätet. Premien är densamma som den skatterabatt eller skattebefrielse för 
förnybara energikällor som för närvarande tillämpas i de av EU:s medlemsstater som har infört 
koldioxidskatt. Skattebefrielse för förnybar energi har även krävts i kommissionens nya förslag om 
ändring av direktivet om beskattning av energiprodukter. 
21 De miljömässiga vinsterna enligt Exterr:e-projektet (se även bilaga 2.11 ). 
22 KOM(97) 30 slutlig, 12.3.1997, Förslag till rådets direktiv om en omstrukturering av gemenskapens 
regelverk för beskattning av energiprodukter. 
14 
I vissa fall kan det vara lämpligt eller tillräckligt för medlemsstaternas myndigheter att 
föreskriva den lagstiftning eller de bestämmelser som krävs, exempelvis på följande 
områden: 
• Flexibel avskrivning av investeringar för förnybara energikällor. 
• Fördelaktig beskattning av finansiering av tredje part avseende förnybara energikällor. 
• Bidrag till start av nya produktionsanläggningar, små och medelstora företag och 
skapandet av nya arbetstillfällen. 
• Finansieringsåtgärder för att stimulera konsumenter att köpa utrustning och tjänster för 
förnybar energi. 
Kommissionen kommer emellertid även att undersöka de framsteg som gjorts på detta 
område i hela unionen i slutet av år 2000 och om den då finner att det fortfarande finns 
behov av ytterligare åtgärder på vissa av de angivna områdena kommer den att lägga fram 
de förslag som krävs. 
Andra finansieringsåtgärder som visat ge positiva resultat i några medlemsstater skall även 
granskas och i förekommande fall främjas i större skala, exempelvis: 
• De så kallade "guld" eller "gröna" fonderna som är avsedda för kapitalmarknaderna. 
Dessa fonder finansieras från privata bankkonton som i detta fall ger lägre ränta. Den 
marginal som medges genom den betalda lägre räntan till kontoinnehavaren överförs av 
banken i form av skatterabatter till den som investerar i förnybara energikällor. 
• Offentliga fonder för förnybara energikällor, administrerade av statligt kontrollerade 
organ. De möjligheter som erbjuds kan innefatta automatiskt förnyade fonder och 
kreditgarantier (säkerheter för förnybara energikällor) och bör i vart fall följa 
bestämmelserna i fördraget. 
• Förmånliga lån och särskilda finansieringsmöjligheter från institutionsbanker (se avsnitt 
2.5.3). 
2.2.3 Nytt bioenergiinitiativ för transport, värme och elektricitet 
Särskilda åtgärder behövs för att öka marknadsandelen för flytande biobränslen från 
nuvarande 0,3 % till en avsevärt högre procent i samarbete med medlemsstaterna. Den 
totala miljöeffekten varierar för de olika typerna av biobränsle och beror bland annat på 
vilka grödor som odlas och vilka grödor som ersätts. Åtgärder för att främja användningen 
av biobränslen måste vidtas i överensstämmelse med fordons-och oljeprogrammet och den 
europeiska politiken om bränslekvalitet och ta hänsyn till miljömässiga kostnader och vinster 
under hela omloppstiden. Biobränslenas roll i specifikationen för rena bränslen år 2005 och 
framåt undersöks inom ramen för fordons-och olje-Il-projektet. 
Två nya direktiv, som för närvarande är under behandling, om motorbränslen23 och om 
minskad svavelhalt i flytande bränslen24 innehåller redan bestämmelser för att stimulera 
användningen av biobränslen för transporter, dvs. sprit och ETBE, vegetabiliska oljor och 
estrar för biodiesel. 
Mot bakgrund av att produktionskostnaderna för flytande biobränslen i dag är tre gånger 
högre än för konventionella bränslen krävs en prioriterad insats för mer forskning och andra 
åtgärder för att minska produktionskostnaderna för biobränslen. En ökad användning av 
flytande biobränslen är i dag endast möjlig genom höga skattelättnader och bidrag till 
produktion av råmaterial. För närvarande ges skattereduktion i begränsad skala inom ramen 
23 KOM(97) 248 slutlig, 18.6.1997. 
24 KOM(97) 88 slutlig, 12.3.1997, Förslag till rådets direktiv om minskning av svavelhalten i vissa flytande bränslen och om 
ändring av direktiv 93/12/EEG. 
15 
för direktiv 92/8125 om harmonisering av punktskatter som möjliggör denna skattereduktion 
i försök. Kommissionen föreslår att en marknadsandel på 2 % för flytande biobränslen 
fortfarande skall kunna anses som pilotfas. Denna nivå kan mycket väl uppnås på kort eller 
medellång sikt i några länder (i synnerhet Österrike, Tyskland, Frankrike och Italien). 
Kommissionen har redan lagt fram förslag om anpassning av relevant europeisk lagstiftning 
för att möjliggöra en storskalig skattereduktion för flytande biobränslen26. 
För att främja användning av biogas skall produktion av avfallsdeponigas eller biogas från 
livsmedelsindustrin eller jordbruket stimuleras genom energi-och miljöpolitiska bidrag. En 
rättvis tillgång till elmarknaden skall främjas i enlighet med punkt 2.2.1. ovan. Åtgärder för 
biobränslen skall bidra till att uppnå kommissionens strategi för minskade utsläpp av 
metan27 från gödsel genom användning av anaerobisk nedbrytning eller täckta 
avfallsdammar liksom att uppnå målen för skydd av vatten28 och för avfallsdeponi29. 
Det föreslås enligt denna strategi att demonstrationsprogram på EU-nivå och nationell, 
regional och lokal rnva bör stödjas för att installera återanvändnings- och 
förbrukningssystem för omfattande uppbyggnad. Dessutom skall kommissionen undersöka 
möjligheten att integrera biogasåtgärder i strukturfonderna. 
För att marknaderna för fast biomassa skall kunna utvecklas måste följande insatser 
stimuleras: 
• sameldning eller ersättning av fossila bränslen i koleldade elverk och i befintliga lokala 
värmenät bör främjas. 
• Nya lokala nät för uppvärmning och kylning måste utvecklas för avsättning av el som 
samgenereras från biomassa. 
• Ökad tillgång till förädlat bränsle som flis och pelletar och ett intensivare utnyttjande av 
restprodukter från skogs-, trä-och pappersindustrin. 
• Nya större IGCC-system (lntegrated Gasification in Combined Cycle) med kapacitet 
mellan 25-50 MWe baserade på en blandning av biomassa och bränsle från avfall. 
• Ren energiproduktion från kommunalt avfall antingen genom värmebehandling, 
gasåtervinning från avfallsdeponi eller genom anaerobisk nedbrytning, under 
förutsättning att energigenerering från avfall kompletterar och inte ersätter prevention 
och återvinning av avfall. 
Kommissionen har nyligen offentliggjort en strategi30 för att främja kraftvärme. Denna 
strategi är ytterst viktig för en framgångsrik användning av biomassa. Nästan en tredjedel 
av all ny användning av biomassa fram till år 2010 kan falla inom denna kategori. 
Fjärrvärme och -kylning är också en viktig faktor för att maximera de finansiella och 
ekonomiska fördelarna med en kombinerad användning. En ökad användning av 
bioelektricitet är, liksom el från vindkraft och solvärme, sammankopplad med åtgärder i hela 
Europeiska unionen för en rättvis tillgång till elmarknaden (se avsnitt 2.2.1). 
25 EGT nr L 316, 31.10.1992, s. 12. 
26 a) EGT nr C 209, 29.7.1994, s. 9, Förslag till rådets direktiv om punktskatter på motorbränslen från 
jordbruket; b) den i punkt 2.2.2 nämnda förslaget till direktiv om beskattning av energiprodukter. Se 
fotnot 22. 
27 KOM(96) 557, 15.11.1996. 
28 EGT nr L 375, 31.12.1991, Rådets direktiv 91/676/EEG om skydd av vatten mot föroreningar 
orsakade av nitrater från jordbruket och EGT nr C 184/20, 17.6.1997, Förslag till ett ramdirektiv om 
vattenskydd. 
29 KOM(97) 105, 5.3.1997, Förslag till rådets direktiv om deponering av avfall. 
30 KOM(97) 514, En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess 
utveckling. 
16 
2.2.4 Förbättrade byggnadsregler: dess effekt på planering av tätorter och 
landsbygd 
Elförbrukningen inom hushålls- och tjänstesektorn kan minskas avsevärt om den totala 
elintensiteten förbättras och förnybar energi, t.ex. solvärmesystem införs i större 
utsträckning, t.ex. vid ombyggnad och i nya byggnader. Det är viktigt att tillämpa ett 
övergripande synsätt och integrera åtgärder för en rationell elanvändning (både för själva 
byggnaderna och för uppvärmning, belysning, ventilation och kylning) genom användning 
av teknik för förnybar energi. Den totala elförbrukningen inom denna sektor kan minskas 
med 50 % i Europeiska unionen till år 201 0 och hälften av detta kan ske genom att använda 
passiv och aktiv solvärmeteknik i byggnader. För denna teknik krävs konkreta 
stimulansåtgärder. Detta kan åstadkommas genom ändringar i existerande direktiv om ökad 
rationalisering av elförbrukning i byggnader31 och i direktivet om byggprodukter32 så att 
specifikationerna för byggnadsnormer innefattar nya byggprodukter för ett effektivt 
utnyttjande av solenergi. 
För att främja användning av förnybar energi i byggnader föreslås följande åtgärder: 
• Krav på användning av solenergi för uppvärmning och kylning för byggnadstillstånd 
enligt tillämpliga lagar och andra byggnadsbestämmelser för tätorter och landsbygd bör 
övervägas 
• Ökad användning av energieffektiva fönster och solvärmesystem i fasader, naturlig 
ventilation och fönsterpersienner i nya byggnader och vid ombyggnad. 
• Ökad användning av aktiv solvärme för uppvärmning och kylning av utrymmen och för 
varmvatten, t.ex. solfångare, jordvärme och värmepumpar. 
• Ökad användning av passiv solvärme för uppvärmning och kylning. 
• Främjande åtgärder för installation av solcellssystem i byggnader (tak, fasader) och i 
offentliga utrymmen. 
• Försäljning av el från solcellssystem från privatkunder till sina eldistributörer bör 
prissättas så att dessa kunder kan kompenseras via sina mätare. 
• Åtgärder för att främja användning av byggprodukter vars produktion kräver lite energi, 
t.ex. timmer. 
2.3 Förstärkt gemenskapspolitik 
Förnybara energikällor i gemenskapens nuvarande politik, program och budget är för det 
mesta lågt prioriterade. Det finns stora möjligheter att förbättra detta. Det är även viktigt att 
sprida mer kunskap om de möjligheter som förnybara energikällor ger och att öka 
medvetenheten hos alla dem som ansvarar för gemenskapsprogrammen. 
2.3.1 Miljön 
I det femte åtgärdsprogrammet för miljön tas tillbörlig hänsyn till förnybara energikällor och 
föreskrivs stödåtgärder, inbegripet skattestimulering33_ Åtgärderna i det femte 
åtgärdsprogrammet för miljön avseende förnybara energikällor kommer att ha genomförts 
senast år 2000 inom den övergripande ram i den strategi som föreslås i denna vitbok. 
Nettoeffekterna på miljön från de olika förnybara energikällorna skall tas hänsyn till när de 
olika åtgärderna genomförs. Det är viktigt att understryka att en betydande ökning av 
marknadsandelen för förnybara energikällor skall spela en avgörande roll, om unionens mål 
för minskade koldioxidutsläpp skall kunna uppnås, i samverkan med insatser för 
31 Rådets direktiv 93/76/EEG av den 13 september 1993 om begränsning av koldioxidutsläpp genom en 
förbättrad energieffektivitet (Save-programmet). 
32 Rådets direktiv 89/106/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar 
och andra författningar om byggprodukter. 
33 KOM(92) 33, Femte åtgärdsprogrammet för miljön -"Mot en hållbar utveckling". 
17 
energieffektivitet och andra områden. Vid åtgärder avseende klimatförändring skall hänsyn 
tas till gemenskapsstrategin om förnybara energikällor. 
2.3.2 Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning 
Kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning utgör en viktig 
referens för vidare insatser för förnybara energikällor34. Dessa energikällor är förvisso en 
stor resurs för att uppnå målet i denna vitbok. Om det angivna målet på 12 % år 201 O 
· uppnås skulle det innebära en ökad marknad för den europeiska industrin och kunna skapa 
ett stort antal nya arbetstillfällen enligt vad som presenteras i avsnitt 1.4. Exportmarknaden 
är särskilt viktig, eftersom Europa med sina traditionella förbindelser med Afrika, 
Sydamerika, Indien och nyligen Sydostasien har en mycket gynnsam ställning. Följande 
åtgärder skall särskilt uppmärksammas: 
• Att förstärka den europeiska industrins konkurrenskraft på de globala 
energimarknaderna genom att stödja dess satsningar för tekniskt ledarskap, utveckling 
av en stor hemmamarknad och även nya exportmöjligheter. 
• Att undersöka möjligheter att skapa nya små och medelstora företag och arbetstillfällen. 
• Att föra in frågor om förnybara energikällor i åtgärder inom ramen för socialfonden, 
riktade till små och medelstora företag. 
• Åtgärder för utbildning och undervisning avseende förnybara energikällor inom 
pågående gemenskapsprogram. 
2.3.3 Konkurrens och statligt stöd 
Vid överväganden om olika metoder för att främja utvecklingen av förnybara energikällor 
bör man ta hänsyn till konkurrensens positiva effekter. För att göra dessa energikällor mer 
konkurrenskraftiga bör man prioritera metoder som låter marknadskrafterna sänka 
kostnaderna för produktion av förnybar energi så snabbt och så långt som möjligt. 
När kommissionen godkänner statligt stöd måste den ta hänsyn till de undantag som anges 
i artikel 92 i fördraget. Den ledande principen för kommissionen vid bedömning av stöd till 
förnybara energikällor, enligt gemenskapens riktlinjer om statligt stöd för skydd av miljön35, 
är att de fördelaktiga effekterna av dessa åtgärder måste uppväga snedvridande effekter på 
konkurrensen. Kommissionen skall överväga lämpliga ändringar för att gynna förnybara 
energikällor till stöd för dess politik på detta område vid revideringen av nuvarande riktlinjer 
och med hänsyn till rådets resolution om grönboken "Energi för framtiden: förnybara 
energikällor" i vilken fastställs att investeringsstöd för förnybara energikällor i lämpliga fall 
kan godkännas, även då de överstiger den generella stödnivå som fastställs i dessa 
riktlinjer. 
2.3.4 Forskning, teknisk utveckling och demonstration 
Man anser allmänt att det finns stora möjligheter att med hjälp av FoTU och demonstration 
förbättra tekniker, minska kostnader och vinna användarerfarenhet i demonstrationsprojekt, 
om den tekniska utvecklingen styrs av lämpliga politiska åtgärder för introduktion och 
genomförande på den inre marknaden och marknader i tredje land. 
Varje typ av åtgärd, vare sig den gäller skatter, finansiering, lagar eller annat, är avsedd att 
underlätta inträngning på marknaden för nya tekniker. De strategiska mål som presenteras 
under punkt 1.3 ovan kan endast uppnås med hjälp av förnybar energiteknik och FoTU:s 
roll är att hjälpa till att utveckla teknik som fortlöpande blir alltmer effektiv. 
34 KOM(93) 700 slutlig, "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning -Utmaningar och utveckling mot 
2000-talet''. 
35 EGT nr C 72, 10.3.1994, s. 3. 
18 
Allteftersom forskning, utveckling och demonstration avseende förnybar energi utvecklas 
starkt mot en industriell utveckling och hög kostnadsintensitet, bör de ekonomiska medel 
som öronmärks för förnybara energikällor ökas avsevärt. I det fjärde ramprogrammet för 
forskning, teknisk utveckling och demonstration och i all synnerhet i FoTU-programmet för 
icke-kärnkraft prioriteras förnybara energikällor och omfattas av omkring 45 % av dess 
totala budget. I det femte ramprogrammet bör ges möjligheter att finansiera de FoTU­
insatser som behövs på _detta område. Det särskilda programmet "Konkurrenskraft och 
hållbar utveckling" som skall ingå som en del av det femte ramprogrammet innefattar en 
viktig energiåtgärd som klart visar den viktiga roll som förnybara energikällor och 
decentraliserade energiproduktionssystem spelar. 
I all FoTU-verksamhet som gäller förnybar energi bör man ta hänsyn till denna strategi och 
handlingsplan, inklusive de socioekonomiska aspekterna. Man bör även sträva efter att 
FoTU om förnybar energi och FoTU om annan teknik kompletterar varandra. FoTU har en 
viktig roll för åtgärderna i "Startkampanjen" som beskrivs senare genom att dess 
verksamhet skall tillhandahålla de kostnadseffektiva tekniker som skall användas i denna 
kampanj. 
2.3.5 Regionalpolitik 
Förnybara energikällor ingår redan som ett inslag i Europeiska unionens regionalpolitik. 
Under 1999 kommer nya riktlinjer att fastställas för perioden 2000-2007. Vid nästa 
förhandling om fleråriga finansieringsmedel är det lämpligt att utvidga, konsolidera och 
klargöra vilka bidrag som finns för förnybara energikällor och framförallt att öka betydelsen 
av förnybara energislag inom energiprogrammen. Kriterier för beslutsfattning måste 
återspegla betydelsen av förnybara energikällors möjligheter i mindre gynnade regioner 
(vilka i allmänhet är beroende av energiimport), avsides belägna och otillgängliga områden, 
öar samt områden på landsbygden och i synnerhet sådana som saknar traditionella 
energikällor. I dessa områden kan förnybara energikällor ge stora möjligheter att skapa nya 
arbetstillfällen, att utveckla inhemska resurser och industriverksamhet och tjänster (särskilt i 
mål 1-områden). Det senare gäller även industriområden där produktionsomställning pågår 
samt städer (framtida mål 2-områden). Nya stimulansåtgärder bör även vidtas inom 
turistsektorn, eftersom utvecklingsmöjligheterna för förnybara energikällor på detta område 
fortfarande till stor del är outforskade. 
Gemenskapen kommer att stödja regionala och lokala projekt och planering inom ramen för 
t.ex. Altaner-programmet (se 2.5.1 ). Det är emellertid viktigt att uppmuntra medlemsstaterna 
att innefatta användning av förnybara energier i de program för vilka de begär 
samfinansiering från strukturfonderna (ERDF och åtföljande gemenskapsstödramar) så att 
andelen för förnybara energikällor i energiprogrammen under mål 1 GSR kan uppgå till 
minst 12 %. Detta skulle fullt återspegla det mål som fastställs i denna vitbok avseende 
förbrukningen av förnybar energi år 2010. För att stimulera till en övergång till användning 
av förnybar energi, så att detta mål kan uppnås på medlemsstatsnivå, kan det dock vara 
lämpligt med ett betydligt större åtagande från strukturfonderna. Då varje begäran om 
finansiering av projekt för förnybar energi måste handläggas av medlemsstaterna bör 
åtgärder vidtas för att förklara reglerna för en sådan finansiering och för att öka kunskapen 
om vilka möjligheter och vinster för regionerna dessa energikällor skapar. Användningen av 
förnybara energikällor bör även främjas i andra program för mål 2-regioner. 
Det är viktigt att kommissionen framhäver att investeringar från regionalfonder för utveckling 
av förnybara energikällor kan bidra till ökad levnadsstandard och inkomster i mindre 
gynnade och avsides belägna och otillgängliga regioner, på öar och i regioner på 
tillbakagång på olika sätt genom att 
• gynna användning av lokala resurser och därmed lokal utveckling, 
• skapa lokala fasta arbetstillfällen eftersom förnybara energikällor vanligtvis är 
arbetsintensiva verksamheter, 
19 
• medverka till att minska beroendet av energiimport, 
• förstärka energiförsörjningen för lokala samhällen, grön turism, fridlysta områden, m.m., 
• medverka till utveckling av lokala FoTU-aktiviteter och innovationsmöjligheter genom att 
främja specifika forsknings- och innovationsprojekt, anpassade till lokala behov. 
GSR-delprogrammen inom FoTU och innovation bör även inriktas på projekt för att utveckla 
nya tekniker och processer anpassade till lokala och regionala behov på området förnybara 
energikällor. 
2.3.6 Gemensam jordbrukspolitik och politik för utveckling av landsbygden 
Jordbruket är en nyckelsektor för den europeiska strategin för en fördubbling av förnybara 
energikällors bidrag till den totala energiförsörjningen i Europeiska unionen år 2010. Nya 
aktiviteter och nya inkomstkällor utvecklas inom och utanför jordbruken. Exempelvis kan 
produktion av förnybara råmaterial för andra ändamål än livsmedel på nischmarknader eller 
inom energisektorn ge nya möjligheter för jordbruket och skogsbruket och bidra till 
skapandet av nya arbetstillfällen på landsbygden36. 
Hänvisningen i Agenda 2000 avser främjandet av förnybara energikällor. I synnerhet bör 
användningen av biomassa genomföras i full skala med hjälp av alla tillgängliga politiska 
instrument, vare sig de gäller jordbruk, skatter eller industri. I den framtida gemensamma 
jordbrukspolitiken kommer alternativa användningar av jordbruksprodukter att utgöra ett 
stort område. Medlemsstaterna bör inom ramen för nationella stödprogram uppmuntras att 
främja användningen av förnybara energikällor. 
I den framtida politiken om utveckling av landsbygden kommer kommissionen att 
uppmuntra medlemsstater och regioner att ge hög prioritet till projekt om förnybara 
energikällor i deras program för landsbygden. Regionerna måste dock fortsätta att ansvara 
för uNalet av projekten. 
Den gemensamma jordbrukspolitiken kan bidra genom att stödja energisektorn för 
biomassa för att öka levnadsstandarden och inkomsterna på olika sätt: 
• Utveckling av energigrödor och användning av restprodukter från jordbruk och skogsbruk 
som en tillförlitlig resurskälla för råmaterial inom ramen för den förbättrade gemensamma 
jordbrukspolitiken, överenskommen i enlighet med Agenda 2000, med fullt utnyttjande av 
forskningsresultat och utvecklingspolitik. 
• Stöd till biologiskt baserade förnybara energikällor i enlighet med utvecklingspolitiken för 
landsbygden och andra pågående program. 
• Stöd till regioner genom en samfinansiering av projekt om innovation, demonstration och 
överförbara projekt om förnybar energi, som installation av kraftvärmeverk som utnyttjar 
solvärme, vindkraft och biomassa i sin produktion inom ramen för ett nytt 
gemenskapsinitiativ för landsbygden, vilket redan är möjligt inom det pågående Leader­
programmet. 
• Tillämpning av förordning 951/97 om bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter 
på förnybara energiprodukter, när så är möjligt. 
• Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag om att medlemsstaterna för beviljande 
av direkta betalningar för odlade grödor på jordbruksmark och för uttagen areal kan 
ställa villkor om efterlevnad av miljöbestämmelser och därmed öka deras användning för 
att uppnå miljömå137. 
36 KOM(97) 2000 Vol. I, s. 26 (EN) 
37 KOM(97) 2000 Vol. I, s. 29 (EN) 
20 
De nuvarande möjligheterna enligt förordning 2078/92 skall ses över i samband med 
Agenda 2000. I detta sammanhang bör program som minskar trycket på miljön från 
produktion av biomassa och andra aktiviteter utvecklas inom ramen för miljömålen för 
jordbruket. I synnerhet program där energigrödor produceras med minskad 
vattenförbrukning, små insatser eller med hjälp av organiska metoder eller skördade på ett 
sätt som främjar biomångfald. m.m. kan premieras. Kommissionen kan tänka sig att flera 
miljöprogram för jordbruket utvecklas av nationella myndigheter för att stödja odling av 
energigrödor med beaktande av det faktum att prioriteringen av programmen 
fortsättningsvis skall styras av regionala behov och möjligheter. 
Europaparlamentet har i sitt betänkande om en europeisk strategi för skogsbruket ( den 
s.k. "Thomasrapporten") uppmanat kommissionen att lägga fram ett förslag till lagstiftning. I 
detta betänkande övervägs bland annat behovet av att ge biomassa ökat värde genom 
energiproduktion, inbegripet ett stort antal instrument. Rapporten granskas för närvarande 
av kommissionen och denna punkt kommer särskilt att uppmärksammas. 
Politik som gäller produkter som används till andra ändamål än livsmedel bör även främja 
energianvändning av jordbruksprodukter, biprodukter och snabbväxande skog. 
Kommissionen avser att granska om nuvarande instrument är tillräckliga, i synnerhet mot 
bakgrund av nödvändigheten att främja förnybar energianvändning och ökad 
harmonisering. Ett visst stöd ges redan i den europeiska lagstiftningen, t.ex. 1586/97 
(uttagen areal för icke-livsmedel), förordning 2080/92 (åtgärder för skog), 2078/92 
(miljöåtgärder inom jordbruket), och 950/97 (ökad effektivitet inom jordbrukssektorn). Dessa 
existerande förordningar bör användas fullt ut. 
2.3. 7 Yttre förbindelser 
Information om och främjande av förnybara energikällor är viktiga för tredje land, särskilt 
eftersom även de måste bidra till en global minskning av koldioxidutsläppen. I detta 
avseende är det viktigt att främja förnybara energikällor i de europeiska hjälpprogrammen, 
som Phare, Tacis, Meda, Europeiska utvecklingsfonden och andra möjligheter som 
Lomekonventionen erbjuder, liksom i alla relevanta samarbetsavtal och övriga avtal med 
utvecklings- eller industrialiserade tredje land med hänsyn till möjligheterna och 
restriktionerna i varje program. I programmen Phare och Tacis måste främjandet av 
förnybara energikällor övervägas med hänsyn till dessa programs prioriteringar i samband 
med den ekonomiska reformen och reformeringen av energisektorn. 
En aktiv samarbets- och exportpolitik för att stödja utvecklingen av förnybara energikällor 
skall stimuleras genom att öka omfattningen och grunden för EU:s tillämpliga 
energiprogram, som Synergy och de vetenskapliga och tekniska samarbetskomponenterna 
i det femte FoTU-ramprogrammet. Åtgärdslistan bör innefatta följande: 
• Stöd till samarbete om energiplanering och integrerad resursplanering med 
utvecklingsekonomier för att optimera utnyttjandet av tillgängliga förnybara 
energiresurser. 
• Stöd till exportörer, i form av kreditgarantier och försäkring mot "valutakaos" och 
organisering av handelsdelegationer, mässor, gemensamma workshops, m.m. 
• Samarbete för att genomföra det "Globala solenergiprogrammet 1996-2005" genom 
vilket man avser att i hela världen och särskilt i u-länder genomföra högt prioriterade 
regionala och nationella projekt. 
• Samarbete med internationella finansieringsorganisationer som Världsbanken och den 
globala miljöfonden (GEF). 
21 
Särskilda åtgärder som gäller AVS-staterna: 
• Ett särskilt initiativ för att främja elkraft från solenergi ( solcellsinstallationer i eftersatta 
jordbruksområden i tredje land som för närvarande är utan elektricitet)38. 
• Främja en ökad användning av alternativa förnybara energikällor för att lösa problemen 
orsakade av för stort uttag av vedbränsle i både jordbruks- och tätortsområden i u­
länder. 
• Främja utvecklingen av odlingar av lämpliga slag av vedbränslen. 
• Öka AVS-staternas forsknings- och utvecklingsverksamhet beträffande nya och 
förnybara energikällor. 
Särskilda åtgärder som gäller associerade länder: 
• Ett särskilt initiativ för att främja tillnärmningsprocessen mellan gemenskapens och 
associerade länders lagstiftning om förnybara energikällor. 
• Genomförande av protokoll för associerade länders deltagande i EU-program som 
Altener. 
• Att intressera associerade och tredje land att delta i demonstrationsprogram inom det 
femte FoTU-ramprogrammet, förutom i särskilda energipolitiska program som Synergy 
och Altaner. 
2.4 Ett ökat samarbete mellan medlemsstaterna 
Om Europeiska unionens strategi och handlingsplan för förnybara energikällor skall kunna 
genomföras framgångsrikt är ett effektivt samarbete mellan medlemsstaterna av största 
vikt. För närvarande finns fortfarande stora nivåskillnader både vad gäller genomförandet 
av strategin för förnybara energikällor i de olika medlemsstaterna och mellan själva 
teknikerna. Genom ett samarbete inom ramen för en bred europeisk genomförandestrategi 
erbjuds medlemsstaterna avsevärt mervärde, eftersom de kan dela med sig av 
framgångsrik politik och erfarenheter på nationell nivå och nationella mål för förnybara 
energikällor kan samordnas bättre, vilket leder till en ökad effektivitet i den totala politiken 
liksom i enskilda projekt. 
Kommissionen antog den 4 oktober 1996 ett förslag till rådets beslut om organisation av 
samarbete runt gemenskapens energimå139. I förslaget anges främjandet av förnybara 
energikällor som ett av de gemensamma överenskomna energimålen och uppmanas till 
stödåtgärder på såväl gemenskapsnivå som nationell nivå med målsättningen att uppnå en 
betydande andel av förnybara energikällor i den primära energiproduktionen i 
gemenskapen år 2010. Konkreta åtgärder kommer att föreslås som en del av 
genomförandet av rådets beslut, när det väl har antagits. 
2.5 Stödåtgärder 
2.5.1 Riktade insatser 
Altener ll-programmet40 och de efterföljande programmen som innefattas i det föreslagna 
energiramprogrammet41 skall spela en viktig roll som ett basinstrument för 
handlingsplanen. 
38 I dag saknar uppskattningsvis 2 miljarder människor i världen tillgång till moderna energikällor. Solcellsteknik 
är nu kostnadseffektiv i fristående elkraflsinstallationer som inte har tillgång till allmänna elnät. 
39 KOM( 97) 436 slutlig, 26.8.1997. Förslag till rådets beslut om organisation av samarbete runt gemenskapens 
energimål 
4° KOM(97) 87 slutlig, 12.3.1997, Förslag till rådets beslut om ett flerårigt program för främjande av förnybara 
energikällor inom gemenskapen (Altener Il) 
22 
Altaner Il-programmet skall fortsätta att stödja utvecklingen av sektorsvisa 
marknadsstrategier, standarder och harmonisering. Det skall ge stöd till planeringen av 
förnybara energikällor på nationell, regional och lokal nivå och till infrastrukturer för 
information och utbildning. Stöd skall även ges till utveckling av nya marknader och 
finansieringsinstrument. lnformationsspridning är även en viktig åtgärd inom Altaner 11-
programmet. Dessutom främjas innovation och effektiv teknik för förnybar energi och 
spridning av tillhörande information genom programmet Joule-Thermie. 
För att öka Altaner Il-programmets effekt för en ökad förnybar energimarknad har nya 
åtgärder föreslagits för att undanröja hinder och öka driftskapaciteten för energiproduktion 
från dessa energikällor. Dessa åtgärder skall inriktas på ökade marknadsandelar för 
biomassa, solenergivärme och solcellsenergi, byggnation, vindkraft, småskaliga vattenkraft­
och jordvärmesystem. Åtgärder inom Altaner Il kommer även att vara viktiga vid 
förberedelsen av startkampanjen för förnybara energikällor (se kapitel 3). 
En bevakning av genomförandet av strategin för förnybara energikällor i medlemsstaterna 
och i gemenskapen är nödvändig och därför behövs instrument i Altaner Il som stöd för 
bevakning och utvärdering (se kapitel 4). 
För att uppnå målen för förnybara energikällor krävs en stor insats för att utnyttja förmågan, 
inflytandet och erfarenheten hos alla typer av organisationer och organ såsom 
medborgargrupper (gräsrotsorganisationer), berörda icke statliga organisationer och 
påtryckargrupper, inbegripet internationella miljöskyddsorganisationer_ 
På lokal och regional nivå ger inrättandet av energibyråer inom ramen för Save Il­
programmet de lokala myndigheterna möjlighet att spela en viktig roll för att främja 
förnybara energikällor, mobilisera lokala partnerskap, inrikta sig på praktiska åtgärder samt 
bli viktiga politiska initiativtagare på lokal nivå 
Inrättandet av effektiva nät är viktigt för att sprida information om förnybara energikällor på 
alla nivåer -från rent tekniska frågor till finansiella och till lokala miljöfrågor. Kommissionen 
ämnar utnyttja Internet som ett viktigt instrument på detta område. 
Andra PR-verktyg som industripris, pris för förnybar energiteknik, konferenser och andra 
öppna arrangemang kan och ger redan stora marknadsfrämjande effekter för ökat intresse 
för förnybara energikällor men ett noggrant val av stödets inriktning är viktigt för att undvika 
alltför spridda insatser. 
2.5.2 Marknadsacceptans och konsumentskydd 
Följande åtgärder planeras: 
• Konsumentinformation om kvalitetsprodukter och kvalitetstjänster för förnybara 
energikällor. Denna information skall spridas på ett sådant sätt att kunderna var som 
helst på den inre marknaden kan välja den lämpligaste europeiska produkten och 
energikällan till lägsta pris. 
• Standarder bör fastställas på europeisk nivå men även på en bred internationell nivå för 
att främja export. Eftersom standardiseringsarbetet på området förnybar energi inleddes 
först 1995 måste ökade insatser göras för att utvidga standardiseringen till all 
kommersiell utrustning och även preliminär certifiering måste främjas. EU:s 
41 KOM(97) 550, 18.11.1997. Förslag till rådets beslut om antagandet av ett flerårih>t ramprogram för insatser 
inom energisektorn och dänned sammanhörande åtgärder. 
23 
gemensamma forskningscentrum har en viktig roll att spela i detta hänseende genom att 
tillhandahålla tekniskt stöd till CEN och CENELEC inom ramen för Altaner-programmet. 
• För att svara mot och utnyttja allmänhetens nuvarande starka stöd för användning av 
förnybar energi bör detta tydligt anges på produkter. 
• Erfarenhet av god praxis, i synnerhet i fråga om tjänster och systemdrift (ett typiskt 
område för detta är installationer för passiv solvärme) bör samlas in och spridas i stor 
omfattning. 
• Regionala centrum för information och konsumentrådgivning bör inrättas. De existerande 
energikontoren i regionerna och städerna -och de som håller på att inrättas enligt Save 
Il-programmet är i de flesta fall perfekt belägna och utrustade för denna uppgift. 
2.5.3 Bättre position för förnybara energikällor på institutionella bank-och 
affårskapitalmarknader 
Internationella finansieringsinstitutioner som EIB (även EIF m.m.) och EBRD och deras 
nationella motsvarigheter har redan involverats i finansieringen av förnybara energikällor, i 
synnerhet vattenkrafts- och vindkraftsanläggningar. Deras roll kan ökas avsevärt genom 
• att tillhandahålla förmånliga lån och kreditgarantier, 
• att utveckla särskilda finansieringsmöjligheter för utveckling av förnybara energikällor, 
• att inrätta lånesystem för små projekt för utveckling av förnybara energikällor. 
Särskilda insatser riktade till affärsbanker skall främjas i form av 
• riktlinjer och riskbedömningssystem för att hjälpa bankerna bedöma låneansökningar 
från affärsprojekt som gäller förnybara energikällor, 
• EU-stöd till projektpaket för att underlätta tillgång till förmånliga lån. 
2.5.4 Samarbete i nät för förnybara energikällor 
Ett gränsöverskridande samarbete behövs i Europa för att utbyta erfarenhet och öka 
effektiviteten. Allteftersom denna sektors omfattning ökar bör följande nät inrättas: 
• Nät av regioner, öar och städer med målsättningen om 100 % energiförsörjning från 
förnybara energikällor senast år 2010. 
• Nät mellan universitet och skolor som är banbrytare på detta område. 
• Nät för forskning och teknisk utveckling av förnybara energikällor. 
• Partnerskap mellan städer, skolor, jordbruk, m.m. för utveckling av förnybara 
energikällor. 
• Temporära nät för särskilda uppgifter. 
• Det virtuella centrumet "AGORES" för insamling och spridning av information om: 
bestämmelser, anbudsförfaranden, gemenskaps- och medlemsstatsprogram, rådande 
teknisk nivå, utbildning, finansiering, hjälp, m.m. 
24 
Kapitel 3 Startkampanj 
3.1 Inledning 
Trots att de förnybara energikällorna har nått en viss grad av mognad finns det fortfarande 
många hinder för deras inträngning på marknaden. För att skapa förutsättningar för ett 
kraftfullt genombrott på marknaden för förnybara energikällor och för att nå målet om en 
fördubbling av marknadsandelen för förnybara energikällor inom EU år 2010 och säkerställa 
en samordnad arbetsmetod i hela gemenskapen föreslår kommissionen en startkampanj för 
förnybara energikällor. Denna kampanj kommer att behöva genomföras över ett antal år, 
och kommer att kräva nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen. Den 
föreslagna kampanjen syftar till att främja genomförandet av storskaliga projekt inom olika 
sektorer för förnybar energi och sända klara stimulanssignaler om större användning av 
förnybara energikällor. Vid förberedelsen av kampanjen kommer kommissionen att 
katalogisera och analysera alla pågående aktiviteter och program inom Europeiska unionen 
och i medlemsstaterna som kan användas som stöd för en sådan kampanj. Resultatet av 
denna förberedande undersökning skall meddelas rådet och Europaparlamentet. 
Noggranna riktlinjer för kampanjen skall sedan fastställas i samråd med medlemsstaterna. 
Medlemsstaternas roll är naturligtvis viktig i denna gemensamma åtgärd för att främja 
användning av förnybar energiteknik i stor skala. Kommissionens roll skall vara att fastställa 
regelverket, vid behov tillhandahålla teknisk och finansiell hjälp samt att samordna åtgärder. 
För att en sådan stor insats skall lyckas är det även viktigt att göra alla berörda parter och 
organ delaktiga i detta arbete med hjälp av varje parts tillgängliga resurser, exempelvis i 
form ev förhandlingar om åtaganden och frivilliga överenskommelser, där så är lämpligt. 
Många parter kan bli potentiella aktiva aktörer i en kampanj för att främja förnybara 
energikällor, inklusive följande: 
• regionerna, 
• kommuner och deras energidistibutörer, 
• olje-och bilindustrier, 
• planeringskontor för tätorter och landsbygd och arkitekter, 
• myndigheter ansvariga för offentlig upphandling, 
• industriorganisationer och allmännyttiga energiverk, 
• lantbruksförbund, 
• skogsindustrier och kooperativ. 
I den förberedande fasen kommer förslag att läggas fram om deras delaktighet och 
medverkan. 
3.2 Nyckelåtgärder 
De nyckelåtgärder som följer skall främjas under kampanjen. 
3.2.1 1 000 000 solcellssystem för elkraft 
Solcellsteknik (PV) har stora exportmöjligheter på en mycket konkurrenskraftig 
världsmarknad och i kraftig konkurrens med Japan och Förenta staterna. Det finns en 
mycket motiverad industri i Europa som bör ges stöd för att få igång den inhemska 
marknaden och exportmarknaden. Förutom de ledande europeiska oljeföretagen och andra 
stora företag är många små och medelstora företag aktiva på området. Det finns stora 
möjligheter att öka deras antal och skapa ett stort antal arbetstillfällen. 
En ambitiös och mycket synlig PR-kampanj behövs för att utveckla en tillräckligt stor 
marknadsgrund så att priserna kan sänkas avsevärt och därför kommer kampanjen att 
~ 
innehålla ett initiativ för hela EU omfattande 500 000 solcellsinstallationer för tak och 
fasader för den inhemska marknaden och ett exportinitiativ som omfattar 500 000 
solcellsinstallationer för byar för att snabbt få igång lokal elförsörjning i u-länder. 
Grundkapaciteten i varje system (de integrerade byggnadssystemen i Europa liksom 
solenergisystemen i byar i utlandet) uppgår till 1 kWe , vilket innebär att den totala 
installerade kapaciteten inom ramen för denna kampanj år 2010 kommer att vara 1 Gwp, 
En stor del av den framtida solcellsmarknaden kommer att gälla byggnadssystem, särskilt i 
Europa där det finns tillgång till elnät överallt. Ett tak-och fasadprogram för EU på 500 000 
solceller skall på basis av 1 kW generatorer ge en total kapacitet på 500 MWp och utgöra en 
sjättedel av den prognos på 3 GWp som anges i bilaga 2. Detta är en mycket betydelsefull 
kampanj för solcellsteknikens framtid även om den kommer att beröra mindre än 2 % av de 
30 miljoner hus och icke bostäder som troligtvis kommer att byggas från och med nu och 
fram till år 2010. I denna beräkning tas inte hänsyn till det lika stora antalet nyinstallationer 
av solcellssystem i befintliga byggnader. 
Den logiska grunden för en sådan målsättning på en världsmarknad för solenergi är att den 
överensstämmer med motsvarande fastlagda mål i Japan och Förenta staterna. Det första 
takprogrammet på 1 000 solceller som genomfördes i Tyskland i början av 1990-talet visade 
sig vara mycket framgångsrikt i fråga om introduktion av solcellsteknik på marknaden, 
kvalitetsgaranti och sänkta kostnader. Japan kommer under år 1997 att genomföra ett 
takprogram innefattande 10 000 enheter som till en tredjedel finansieras av statliga medel. 
Den totala kostnaden för ett takprogram för 500 000 enheter skulle uppgå till 1,5 miljarder 
ecu (vid användning av 1 kW generatorer till ett genomsnittligt pris på 3 ecu/W under en 
period av 13 år). I genomsnitt skulle detta innebära installation av cirka 40 000 system per 
år. De årliga bruttoinvesteringskostnaderna skulle då bli 120 miljoner ecu av vilka en 
tredjedel, dvs. 40 miljoner ecu, kunde betalas från offentliga medel. Motsvarande belopp 
kommer att användas för exportinitiativet. Även om det i realiteten inte finns några 
förordningar om främjande av solcellssystem i Europeiska unionen används i dag ett brett 
spektrum av finansieringsstöd och skatteincitament för solcellssystem. De viktigaste är de 
investeringsbidrag på 50 % i vissa nya tyska delstater, Grekland och andra medlemsstater, 
en självkostnadstaxa för solcellsenergi som levereras till elnätet i vissa tyska städer och en 
ökad avskrivningstakt i Nederländerna. Ett mindre generöst stöd på en tredjedel av 
investeringskostnaderna som för närvarande tillämpas i Japan kan i själva verket vara 
tillräckligt för att öppna upp affärsmarknaderna. 
Denna kampanj bör även innefatta följande särskilda åtgärder: 
• Främja användning av solcellssystem i skolor och andra offentliga byggnader. Denna 
åtgärd har inte endast en utbildningseffekt för att öka kunskapen och medvetenheten i 
en tidig och mottaglig ålder utan är även tekniskt korrekt, eftersom behovet av 
lagringskapacitet minskar och i många fall kan en fördelaktig finansiering erhållas. 
• Stimulansåtgärder för användning av solcellssystem inom turism, sport-och 
fritidsanläggningar som ger avsevärda möjligheter på grund av kraftigt ökande 
säsongsmässiga behov vid massturism och det faktum att ett stort antal turistplatser 
ligger isolerade eller i bergstrakter eller på annat sätt kräver stora kostnader för att 
kopplas till elnät. 
• Stimulansåtgärder för finansiering från statliga medel och kommunala energieverk, till 
exempel genom att sprida den extra kostnaden för solcellssystemen över hela 
kundbasen till skillnad mot enskilda köpare av solenergisystem för el. 
3.2.2 1 0 000 MW från stora vindkraftsanläggningar 
I da_g är vindenergi konkurrenskraftig och har redan installerats i stor utsträckning på 
särskilda platser med gynnsamma förhållanden. Områden som kan lämpa sig för 
vindkraftssystem är spridda över hela Europeiska unionen. För närvarande måste några 
bära extra kostnader på grund av speciella lägen som ökar installations- och/eller 
26 
driftskostnader (områden långt från befintliga elnät i mycket kallt, varmt eller dammigt 
klimat, utanför kuster, på öar, i avlägsna områden på landsbygden, m.m.). Framförallt finns 
det enorma möjligheter för vindkraftsanläggningar utanför kuster. Där gynnas de av högre 
vindstyrkor, även om deras läge gör dem mindre tillgängliga. För att få en storskalig 
inträngning av vindkraft på marknaderna i Europeiska unionen måste sådana områden 
också användas. En särskild kampanj behövs således för att främja anläggning av stora 
vindkraftsanläggningar på sådana platser samt utveckling av lämplig ny eller anpassad 
teknik. Detta program skall klart innebära en stor roll för de mest berörda allmännyttiga 
energieverken. 
De vindkraftsanläggningar på 1 0 000 MW som föreslås här utgör 25 % av den totala möjliga 
marknadsandel för vindkraft år 2010 som presenteras i bilaga 2. Inga statliga medel skall 
behövas för den återstående installerade kapaciteten på 30 000 MW, under förutsättning 
att man kan garantera en rättvis tillgång till de europeiska elnäten för vindturbinerna enligt 
vad som anges i avsnitt 2.2.1. Ett ytterligare stöd behövs endast till de mindre fördelaktiga 
eller okonventionella system som beskrivs ovan. 
De genomsnittliga fritt-från-fabrikenkostnaderna för vindturbiner till vindkraftsanläggningar 
är i dag lägre än 800 ecu/kW av installerad kapacitet. lnitialkostnaderna för projektet beror i 
stor grad på de lokala förhållandena, som mark-och vägförhållanden, avstånd till lokala 
elnätstationer, m.m. Totalkostnaden för installation av en vindkraftsanläggning i platt 
kustterräng uppgår till cirka 1 000 ecu/kW. Denna kostnad kan öka avsevärt för 
anläggningar på icke-konventionella platser eller anläggningar utanför kusterna. A andra 
sidan väntas kostnaderna ha minskat med minst 30 % år 2010. Det är därför logiskt att 
förmoda att den totala investeringskostnaden för de angivna 10 000 MW kommer att uppgå 
till omkring 10 miljarder ecu. En offentlig finansiering på 15 % skulle uppgå till 1,5 miljarder 
ecu i hela unionen eller lite mer än 100 miljoner ecu per år. 
3.2.3 10 000 MWth från biomasseinstallationer 
Bioenergi är bland de mest lovande områdena inom biomassesektorn och en kombination 
av värme och el från biomassa har den största möjligheten, i volym räknat, av alla förnybara 
energikällor. Följaktligen är det nödvändigt med en kampanj för att främja och stödja lokala 
biokraftsinstallationer i hela Europeiska unionen. Sådana installationer kan variera i 
kapacitet i en skala från några hundra kW till flera MW och kombinera olika tekniker alltefter 
lokala förhållanden, inklusive bränsleväxling. När så är möjligt skall möjligheter till 
rationalisering användas genom installationer på regional och lokal nivå. 
Det beräknade bidraget från biomassa i kraftvärmeverk skall enligt bilaga 11.1 uppgå till 26 
Mtoe. Detta motsvarar vanligtvis en installerad totalkapacitet på cirka 20 GWe eller 60 GWth• 
Målet 1 0 GWth som anges här representerar den totala beräknade kapaciteten från 
biomassa år 2010. Det skall framförallt vara nödvändigt att vidta åtgärder under de första 
åren av denna handlingsplan för att utveckla en marknad för bioenergi. 
Den totala installationskostnaden för ett sådant initiativ skulle uppgå till ungefär 5 miljarder 
ecu, om man räknar med en genomsnittlig kostnad på 500 ecu/kWth installerad kapacitet. 
En offentlig finansiering på 20 % skulle innebära 1 miljard ecu för hela perioden och hela 
unionen eller omkring 80 miljoner ecu per år. Råvarukostnaderna för biomassa skulle uppgå 
till 270 miljoner ecu per år, vid en kostnad på 100 ecu/toe. 
3.2.4 Integrering av förnybara energikällor i 100 samhällen 
För att dra största möjliga nytta av de tillgängliga teknikerna för förnybar energi måste de 
utnyttjas tillsammans, där detta är produktivt, antingen i integrerade system för lokal 
elkraftförsörjning eller i spridda system för regional elkraftförsörjning. Dessa system måste 
naturligtvis anpassas till förhållandena på varje enskild plats för att säkerställa en tryggad 
elförsörjning med den kvalitet och leveranssäkerhet som krävs. 
27 
Som en del i denna kampanj kommer ett antal samhällen, regioner, städer och öar att väljas 
ut bland sådana där man rimligen kan sträva efter att uppnå 100 % elförsörjning från 
förnybara energikällor. Dessa pilotsamhällen bör, för att vara trovärdiga referenser, vara av 
olika storlek och ha olika karakteristiska inslag. I liten skala kan enheterna utgöras av 
kvarter, nya bostadsområden, fritidsområden, små områden på landsbygden eller isolerade 
områden som öar eller samhällen i bergsområden. I en stor skala bör "solenergistäder'' 
identifieras liksom stora områden på landsbygden och administrativa regioner som kan dra 
nytta av en existerande gemenskapskänsla. Stora öar (t.ex. Sicilien, Sardinien, Kreta, 
Rhodos, Mallorca, Kanarieöarna eller Madeira) kan även användas som pilotregioner. 
För att kunna specificera de åtgärder som behövs och bevaka utvecklingen bör en strategi 
fastställas med tidtabeller, prioriteringar och aktörer. Lokala och regionala myndigheter 
liksom regionala energicentrum har en central roll att spela för genomförandet av detta 
projekt. 
I synnerhet bör aktiviteter gynnas som innefattar kombinationer av olika tekniker och 
tillämpningar på ett sådant sätt att de kan omfatta alla faser från preliminär 
genomförbarhetsstudie, genomförbarhetsstudie och demonstration (huvudsakligen 
programfinansierat), till en storskalig genomförandefas med (huvudsakligen) internationell 
kommersiellfinansiering. 
Kostnaderna för detta initiativ är svåra att uppskatta med exakthet på detta stadium på 
grund av varje möjlig åtgärds olika storlek och karaktär. Projekt som har genomförts inom 
andra sektorer av denna kampanj kan även innefattas i de åtgärder som främjas här. En 
preliminär beräkning ger en årlig kostnad på 200 miljoner ecu med en offentlig finansiering 
på cirka 20 % eller 40 miljoner ecu per år i hela unionen. 
3.3 Beräkningar av några kostnader och intäkter 
Kostnadsberäkningar och en in'1esteringsplan som skall finansieras av alla partner, 
gemenskaps- och medlemsstatsprogram och -fonder och även av institutions- och 
affärsbanker, allmännyttiga energiverk och övriga måste även upprättas. Effekterna av 
denna kampanj för koldioxidutsläpp och sysselsättning skall även analyseras i detalj. Som 
en preliminär beräkning kan investeringarna för kampanjen uppgå till 20,5 miljarder ecu för 
perioden 1998-2010. Offentliga medel från alla möjliga källor (europeiska, nationella, 
regionala och lokala) för att främja kampanjen kan uppgå till omkring 4 miljarder ecu eller 
300 miljoner ecu per år. Samtidigt måste understrykas att 3,3 miljarder ecu kommer att 
sparas i bränslekostnader fram till år 2010 och ytterligare intäkter beräknas bli i 
storleksordningen 2 miljarder ecu per år. 
I följande tabell presenteras kostnaderna för kampanjen och de direkta vinsterna i form av 
lägre bränslekostnader och minskade koldioxidutsläpp. 
28 
1. 1 CXXHXXl 
solcellssystem 
2. 10CXXlMW 
vindkraftsanläggni 
ngar 
3. 10CXXl MWth 
biomassa 
4. Integrering i 100 
samhällen 
Totalt 1 (XX) MWp 
10CXXl MW 
10(XX) MWth 
1500MW 3 
10 
5 
2,5 
20,5 O,Q7 
1,5 2,8 20 
16 
0,5 0,43 3 
4 3,3 40 
29 
Kapitel 4 Uppföljning och genomförande 
4.1 Genomförande och kontroll av utvecklingen 
Under genomförandefasen av den strategi och handlingsplan som skisseras i denna vitbok 
är det nödvändigt att hela tiden kontrollera verksamheten för att närmare följa de framsteg 
som görs i fråga om förnybara energikällors utveckling på marknaden och att se till och 
förbättra samordningen av program och politik under gemenskapens och medlemsstaternas 
ansvar. 
Det finns i detta sammanhang skäl till att förbättra samordningen och datainsamlingen 
avseende de åtgärder för förnybara energikällor som vidtas i samband med de olika 
gemenskapsprogrammen och medlemsstaternas aktiviteter och även att utveckla ett 
enhetligt godtagbart statistiksystem, baserat på ersättningsprincipen. Kommissionen skall 
inom ramen för Altener Il -programmet och i samarbete med statistikkontoret och GFC 
utveckla ett kontrollsystem för registrering av alla gemenskapsstöd till förnybara energikällor 
liksom de åtgärder som vidtas på nationell nivå och vilket genomslag förnybara energikällor 
fått inom olika sektorer. På detta sätt kan man vederhäftigt och effektivt kontrollera hur 
politik och program påverkar denna energisektor och utvecklingen mot ökade 
marknadsandelar för hela denna sektor. 
4.2 Intern samordning av EU:s politik och program 
En gemenskapsstrategi får ökat värde genom den föreslagna integreringen av främjande 
åtgärder för förnybara energikällor på flera politiska områden. För att säkerställa att detta 
följs upp och genomförs på ett effektivt sätt inom kommissionen skall den interna 
samordningen förstärkas för att handlägga alla politiska aspekter på integreringen av 
förnybara energikällor på gemenskapens politikområden och ansvarsområden. 
4.3 Medlemsstaternas genomförande och samarbete på EU-nivå 
Ett aktivt deltagande av medlemsstaterna i den vidare utvecklingen och genomförandet av 
strategin liksom i bedömningen och kontrollen av utvecklingen är nödvändigt. Samarbete 
inom en EU-ram ger ett ökat värde för att göra åtgärderna effektiva och skapar även 
betydande fördelar för medlemsstaterna genom att framgångsrik politik och erfarenheter på 
nationell och lokal nivå kan spridas och mål och åtgärder samordnas. En gemensam politisk 
inriktning och gränsöverskridande projekt skall öka effektiviteten. 
En arbetsgrupp bestående av representanter för kommissionen och medlemsstaterna skall 
inrättas för att följa upp vilka åtgärder som vidtagits och bedöma effekten av energipolitiska 
beslut på alla nivåer med hänsyn till användning av förnybara energikällor. 
Medlemsstaterna måste fastställa nationella mål och strategier och dessa skall jämföras 
med de diskuterade åtgärder som skall genomföras för hela Europa. Medlemsstaterna skall 
som bidrag till denna process uppmanas att rapportera till arbetsgruppen sitt möjliga och 
realistiska bidrag till energimålet 2010, innefattande hur de avser att främja utvecklingen av 
förnybara energikällor per sektor. Arbetsgruppen skall även samordna dessa rapporter och 
ta ställning till om det är sannolikt att målet för förnybara energikällor kan uppnås och vid 
behov uppmuntra till nya åtgärder. 
30 
4.4 Genomförandet av handlingsplanen -nästa steg 
Den gemenskapsstrategi som presenteras ovan är den grundläggande handlingsramen för 
att uppnå det vägledande målet på 12 % för förnybara energikällor senast år 2010. För att 
genomföra strategin föreslås konkreta åtgärder i handlingsplanen (bilaga 1 ), i vilken 
individuella åtgärder presenteras per kategori samt formen för varje åtgärd. Ansvaret för 
åtgärderna åläggs EU, medlemsstaterna eller båda, beroende på åtgärdens karaktär och i 
enlighet med subsidiaritetsprincipen. Ett helhjärtat åtagande krävs från alla berörda aktörer, 
EU:s institutioner, medlemsstater, regionala och lokala myndigheter, industrin och 
konsumenter för att genomföra denna handlingsplan och därmed uppnå det fastlagda målet 
om en betydande ökning av förnybara energikällors bidrag till den totala inhemska 
energiförsörjningen år 2010. Om målet om en fördubblad marknadsandel uppnås skall det 
ge en betydande effekt för att minska EU:s koldioxidutsläpp liksom till att skapa nya 
arbetstillfällen och en regional ekonomisk utveckling. 
Ett meddelande skall utarbetas och överlämnas till Europaparlamentet, rådet och 
Ekonomiska och sociala kommitten och Regionkommitten vartannat år för att bedöma hur 
framgångsrik strategin är och rekommendera nya riktlinjer och/eller nya åtgärder, om 
förnybara energikällor inte får tillräckligt genomslag på marknaden. 
Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten och Regionkommitten 
uppmanas att anta den EU-strategi och handlingsplan som läggs fram i denna vitbok och 
att stödja dess genomförande fram till år 2010. 
31 
BILAGA I 
PRELIMINÄR VÄGLEDANDE HANDLINGSPLAN FÖR FÖRNYBARA ENERGIKÄLLOR 1998-2010 
(Innefattar några åtgärder som redan påbörjats) 
Handlingsplan Europeiska unionen Medlemsstater Kapitel 
1. Mål och strategier 
Gemenskapsstrategi och övergripande mål på 12 % för EU år 2010 Meddelande från - 1.3.1 
kommissionen -Vitbok 
(1997) 
Medlemsstaterna fastställer egna mål för 2005 och 2010 samt utarbetar - åtgärd 1.3.1 
strategier 
2. Åtgärder för den inre marknaden 
Icke-diskriminerande tillgång till elmarknaden för förnybara energikällor Förslag till direktiv införlivande 2.2.1 
(1998) 
Omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av Förslag till ett reviderat införlivande eller 2.2.2 
energi produkter direktiv (KOM(97)0030) harmonisering 
Startbidrag för nya produktionsanläggningar. Små och medelstora företag - åtgärd 2.2.2. 
och nva arbetstillfällen 
Utveckling och/eller harmonisering avseende s. k. "guld" eller "gröna" 1998 : Främjande åtgärd 2.2.2. 
fonder åtgärder 
2000 : Meddelande från 
kommissionen 
Gradvis ökning av marknadsandelar för flytande biobränslen åtgärd 2.2.3 
Ökad användning av biobränslen inom transportsektorn Förslag till direktiv införlivande 2.2.3 
KOM(97) 248 
Ökad användning av biobränslen i flytande bränslen med låg svavelhalt. Förslag till direktiv införlivande 2.2.3 
KOM(97) 88 
32 
Utvidgning av Save-direktivet till passiva och aktiva solenergisystem i Förslag till ändring av införlivande 2.2.4. 
byggnader för att ta hänsyn till energibesparingar för uppvärmning och direktiv 93n6/EG (1998) 
kylning. 
Utvidgning av direktivets tillämpning till byggmaterial med låg inre Förslag till ändring av överföring 2.2.4. 
energihalt. direktiv 89/106/EG 
(1998) 
3. Förstärkning av gemenskapspolitiken 
Införliva åtgärder för förnybara energikällor i den övergripande strategin Kommissionens - 2.3.1. 
för bekämpning av klimatförändring. meddelande KOM(97) 
481 
Antagande och genomförande av Femte ramprogrammet för FoTU Europaparlamentets och - 2.3.4. 
(1998-2002) rådets beslut( . ../. . ./ ... ) 
Förnybara energikällor skall ingå som prioriterat omr~de tillsammans Beslut 1999. genomförande 2.3.5. 
med sysselsättningen och miljön i regionalfondens nya etapp (2000-2006) och 
2.3.6. 
Främjande av biomassa inom den gemensamma jordbrukspolitiken GJP-förslag/Agenda 2.3.6. 
(GJP) och förslag till utveckling av landsbygden för 2000-2006 2000 
Beslut väntas 1998 
översyn av förordning 2078/92 i samband med Agenda 2000 översyn av förordning 2.3.6 
Undersökning av nuvarande instrument vad gäller lämplighet och 2078/92 och andra 
tillräcklighet samt möjlighet till ytterligare harmonisering existerande rättsakter 
Definition av en energistrategi för samarbete med A VS-statema inom Meddelande 2.3.7 
ramen för Lomekonventionen för att understryka förnybara energikällors 
roll 
Tillräcklig finansiering från Tacis-och Phareprogrammet för förnybara Särskilda protokoll 2.3.7. 
energikällor för att genomföra protokoll så att associerade länder kan Meddelande 
delta i EU:s stödprogram Altener och' Synergi. Lämpliga 
överenskommelser med länder i Medelhavsområdet liksom i andra 
områden. Samarbete för att genomföra vär1dsprogrammet för solenergi 
(WSP) 1996-2005. 
33 
4. Ökat samarbete mellan medlemsstater 
Ökat samarbete mellan medlemsstater enligt rådets beslut om Förslag till rådets beslut genomförande 2.4 
organisering av samarbete om överenskomna energimål för (KOM/ . ../. .. ) 
gemenskapen 
5. Stödåtgärder 
EU-program för att främja användning av förnybara energikällor, öppna Förslag till rådets beslut projekt 
för deltagande av central-och östeuropeiska länder samt Cypern, i syfte "Altener Il" 
att skapa de nödvändiga förhållandena för genomförandet av (KOM(97) 87) 
handlingsplanen, i synnerhet rättsliga, socioekonomiska och Förslag till ett 
administrativa förhållanden, samt uppmuntra till privata och offentliga ramprogram för 
investeringar i produktion och användning av energi från förnybara energiåtgärder 
energikällor och innefattande speciella åtgärder för att identifiera och 1998-2002 
främja affärsmöjligheter. 
Kampanjer för konsumentinformation. Riktade informationsinsatser om EU-åtgärder 2.5.2 
miljöskydd med samtidig energiåtervinning. 
Utveckling av europeiska standarder och certifikat. CEN och CENELEC certifiering av 2.5.2 
inom ramen för godkända organ 
Altenerprogrammet 
Stärka de förnybara energikällornas position på de institutionella bank- överenskommelser och överenskommelser 2.5.3 
och affärskapitalmarknaderna genom att utveckla program som projekt 
underlättar investeringar i projekt för förnybara energikällor. 
Inrättandet av ett virtuellt centrum "AGORES" för insamling och spridning Åtgärder inom ramen för data 2.5.4 
av information Altenerprogrammet 
6. Startkampanj 
1 000 000 solcellssystem, hälften inom EU och hälften i tredje land. Stöd och ekonomiskt samfi nansi eri ng 3.1 
bidrag från EU 
1 O 000 MW från stora vindkraftsanläggningar. Stöd och ekonomiskt samfinansiering 3.2 
bidrag från EU 
10 000 MWth från biomasseinstallationer. Stöd och ekonomiskt samfinansiering 3.3 
bidrag från EU 
Integrering av förnybara energikällor i 100 samhällen. Stöd och ekonomiskt samfinansiering 3.4 
bidrag från EU 
34 
7. Uppföljning 
Program för att bevaka utvecklingen. EU-åtgärder inom ramen data 4.1 
för Altenerproarammet 
Förbättrade system för datainsamling och statistik. Kommissionens åtgärd 4.1 
Samordningsgrupp mellan kommissionens enheter. Kommissionens åtgärd 4.2 
Inrätta en arbetsgrupp där kommissionen och medlemsstatema ingår. Kommissionens åtgärd 4.3 
Regelbunden rapportering till unionens institutioner Kommissionens åtgärd 4.4 
• 35 
BILAGA Il 
Beräknat energibidrag per sektor -En framtids bild för 2010 
I denna bilaga presenteras en realistisk möjlighet för utnytt_jande av olika förnybara 
energikällor inom ramen för strategin och handlingsplanen. Här presenteras en beräkning 
av de olika förnybara energisektorernas möjliga bidrag till att uppnå det vägledande målet 
på 12 %. Beräkningarna baseras på en särskild framtidsbild för denna sektors utveckling -
marknaden kan dock utvecklas annorlunda. Det är likväl viktigt att presentera en 
övergripande syn på den planerade utvecklingen som en vägledning för politiska instrument 
och kampanjer. 
11.1 Biomassa 
För närvarande svarar biomassa för cirka 3 % av den totala energiförbrukningen (EU-15). I 
de nya medlemsstaterna -Österrike, Finland och Sverige -svarar dock denna förnybara 
energikälla redan för 12 %, 23 % respektive 18 % av produktionen av primärenergi. Det är 
svårt att göra beräkningar om den framtida utvecklingen i fråga om biomassesektorns och 
dess försörjningssektors tillväxt. Enligt den framtidsbild som används i denna bilaga kan en 
tredubbling av nuvarande kapacitet på 44,8 Mtoe anses som en möjlig utveckling till år 
2010, på villkor att effektiva åtgärder verkligen vidtas. Detta skulle innebära ytterligare 
biomassa på 90 Mtoe, dvs. 8,5 % av den beräknade totala energiförbrukningen under det 
året. 
Biomassa är en allmänt förekommande resurs, som förutom ved och restprodukter från 
skogsindustrin omfattar energigrödor, restprodukter från jordbruket och avfallsvatten från 
livsmedelsproduktion, gödsel liksom fast organiskt avfall från tätorter, separerat 
hushållsavfall samt avloppsslam. Energi från biomassa kan användas på många sätt 
eftersom det kan producera elektricitet, värme eller transportbränsle och till skillnad från 
elektricitet kan lagras -på ett enkelt och ofta ekonomiskt sätt. Dessutom kan 
produktionsenheterna variera från småskalig storlek till mångmegawattstorlek. 
Den ytterligare beräknade mängden bioenergi på 90 Mtoe som behövs till år 2010 skulle 
härröra från restprodukter från jordbruk, skogsbruk och skogsindustri, avfallsflöden liksom 
från nya energigrödor. Utnyttjandet av biomassa ger en ytterligare fördel genom att man 
därmed exploaterar en viktig förnybar energikälla och även förbättrar miljön och klimatet. 
Vid utveckling av biomassesektorn måste särskild hänsyn tas för att säkerställa den 
biologiska mångfalden inom EU. Strategier och metoder bör antas som minskar effekterna 
på den biologiska mångfalden. 
Fördelarna med att utnyttja biomassa baserad på ny teknik framgår bäst vid utnyttjandet av 
biogas. Den består huvudsakligen av metangas som ger betydande växthuseffekter. Man 
beräknar att den totala energimängden från avfallsdeponigas och nedbrytningsbart 
jordbruksavfall inom EU överstiger 80 Mtoe. Den kapacitet som kan utvinnas från biogas 
från djurbesättningar, avfallsvatten från jordbruksindustrin, avloppsreningsverk och 
avfallsdeponier år 2010 beräknas uppgå tili 15 Mtoe. Ett större utnyttjande av 
biogasresurser är i linje med kommissionens strategi för att minska metangasutsläpp av 
miljöskäl. Denna punkt har framförallt uppmärksammats vid utarbetandet av globala 
överenskommelser om utsläpp av växthusgaser. A andra sidan kommer ett nytt direktiv om 
avfallsdeponering som för närvarande diskuteras av Europeiska unionens institutioner 
snarare att begränsa produktionen av biogas från avfallsdeponier. I direktivet planeras en 
minskning med 75 % av biologiskt nedbrytbara sopor som kan dumpas i deponier år 2010. 
Mängden organiska ämnen som skulle kunna användas för produktion av biogas genom 
36 
anaerobisk nedbrytning skulle öka och organiskt material som deponerats innan år 2010 
kommer att fortsätta producera metan genom jäsning under flera år efter år 2010. 
Vad gäller fasta restprodukter finns det framförallt en hitintills outnyttjad enorm resurs i form 
av ved, restprodukter från jordbruk, halm, m.m. som överstiger 150 Mtoe per år. Man 
beräknar att 30 Mtoe kan produceras årligen 2010 för el, uppvärmning och värme för 
processindustrimarknaden. Man måste även överväga att utnyttja energigrödor om målet 
om ett fördubblat energibidrag från förnybara energikällor skall uppnås år 2010. Det totala 
målet för produktion av bioenergi från grödor år 2010 beräknas till 45 Mtoe, dvs. lika mycket 
som förväntas från bioenergi från restprodukter och avfall. Av dessa kan samtidigt 18 Mtoe 
bestå av flytande biobränslen (dock innefattande flytande biobränslen från icke 
energigrödor som virkesavfall, använda vegetabiliska oljor eller biogas använd som 
motorbränsle) och 27 Mtoe som biomassa för värme och/eller elkraft, enlist en framtidsbild. 
Flytande biobränslen är för närvarande marknadens minst konkurrenskraftiga produkter från 
biomassa tack vare de låga oljepriserna. Det är emellertid viktigt att säkerställa deras 
fortsatta och ökande andel på bränslemarknaden, eftersom oljepriserna på kort och 
medellång sikt är oförutsägbara och på lång sikt behövs alternativ till de begränsade 
oljereserverna. Energibehovet inom transportsektorn förväntas öka starkt i framtiden och 
samtidigt även problem med utsläpp förenat med detta och det ytterligare beroendet av olja, 
om inga alternativ finns. Biobränslen ger en allmän positiv energibalans även om detta 
varierar från gröda till gröda och beror även på vilken gröda som ersätts. Om det blir en 
sådan ökning kommer helt att bero på om klyftan mellan produktionskostnaderna för 
biobränslen och konkurrerande produkter minskar. 
Den framtida utvecklingen av biobränslen måste huvudsakligen baseras på en produktion i 
Europa. 1993 uppgick den utnyttjade jordbruksarealen i EU:s femton medlemsstater till 
ungefär 141 miljoner hektar av vilka 76 miljoner hektar var jordbruksmark. Det är tvivelaktigt 
om mer än högst 10 miljoner hektar, dvs. 7, 1 % av jordbruksmarken, skulle ge en hållbar 
produktion av biomassa, och därför måste urvalet av grödor för flytande biobränslen 
begränsas till sådana som ger störst avkastning, största fördelar och minsta miljöeffekter. 
Beträffande det eventuella energibidraget på 27 Mtoe från cellulosahaltiga biologiska 
energigrödor är produktionsmöjligheterna många. Dessa material kan härröra från 
skogsbruk med snabbväxande skog (t.ex. pil) eller icke vedskog, energigrödor (t.ex. 
elefantgräs (miscantthus)) som även lämpar sig till förbränning och förgasning. Det finns 
olika växtarter som passar för speciella typer av jordbruksmark. Det finns ett antal grödor 
som är lämpliga för skogsbruk med snabbväxande skog på ganska olönsam mark. Med 
skördar på 10 ton per hektar och år behövs, för att exempelvis uppnå en produktion på 27 
Mtoe av fast biomassa 2010, en odlingsareal på 6,3 miljoner hektar mark. Det finns även 
möjlighet att använda olika ettåriga eller fleråriga högproducerande C4-växter. De ger 
omkring dubbelt så mycket material som snabbväxande skog. 
Det finns även växter som samtidigt producerar både cellulosamaterial och material till 
flytande biobränslen. Ett exempel är sockerdurra som normalt ger 5 m3 bioetanol och 20 ton 
torrt cellulosamaterial per hektar och år. Det är viktigt att notera att snabbväxande växter 
har flera andra fördelar, t.ex. många är ettåriga växter och passar till konventionellt jordbruk, 
de kräver inte den bördigaste jordbruksmarken och mindre än hälften av den mängd vatten 
och gödningsmedel som krävs för snabbväxande grödor som majs. Det finns även lovande 
möjligheter för produktion av flytande biobränslen från cellulosahaltigt material. Alla typer av 
grödor bör undersökas noggrant och grödor som ger hög avkastning och kräver små 
insatser och med hänsyn tagen till den biologiska mångfalden bör prioriteras. I varje fall 
verkar det lämpligt att i varje strategi för utveckling av biomassa fastställa en övre gräns för 
markutnyttjande. I denna framtidsbild beräknas att om en maximal och rimlig utveckling av 
biomassasektorn uppnåtts år 2010 skulle upp till 10 miljoner hektar mark behövas, varav en 
stor del olönsam mark. Miljökonsekvenserna av en sådan utveckling skulle naturligtvis 
37 
behöva bedömas, och biomassesektorns tillväxt skulle behöva överensstämma med kraven 
på en hållbar utveckling. 
Den totala volymen fast vegetabilisk biomassa beräknas uppgå till 57 Mtoe år 2010 och det 
beräknade bränslematerialet utgörande energigrödor (27 Mtoe) och restprodukter (30 
Mtoe). Om marknaden verkligen utvecklas i denna riktning, beräknas att 25 Mtoe skulle 
användas för direktvärme och industriproduktion och 32 Mtoe för elkraft. En del av dessa 32 
Mtoe, dvs. 6 Mtoe, kunde användas i sameldade anläggningar i kombination med kol och 
de återstående 26 Mtoe i kraftvärmeverk. 
Beräknad ytterligare användning av bioenergi år 201 O 
i framtidsbilden för 201 O 
* Biogasanvändning (djurhållning, reningsverk, deponier) 
* Restprodukter från jord-och skogsbruk 
* Energigrödor 
11.2 Vattenkraft 90 Mtoe 
15 Mtoe 
30 Mtoe 
45 Mtoe 
Vattenkraft är en beprövad fullt utvecklad teknik och har kunnat konkurrera med övriga 
kommersiella energikällor under många år. Den nuvarande tekniska och ekonomiska 
potentialen för stora vattenkraftverk är emellertid antingen utnyttjade eller kan inte utnyttjas 
på grund av miljöskäl. Däremot har endast cirka 20 % av de ekonomiska resurserna för små 
vattenkraftsverk hitintills utnyttjats. Vidare är många små vattenkraftverk ur drift, ofta till följd 
av brist på särskilda stimulansåtgärder för underhåll och andra kostnader liksom på grund 
av den generella prissituationen på eldistributionsnäten men de kan rustas upp med relativt 
små kostnader, särskilt när det gäller små typiska och relativt isolerade installationer på 
landsbygden. EU:s medlemsstater dominerar världsmarknaden för små utrustningar för 
vattenkraftsproduktion. 
Under 1995 producerades omkring 307 TWh vattenkraftsenergi i unionen av en total 
kapacitet på 92 GW. Små vattenkraftverk, dvs. anläggningar som producerar mindre än 
10 MW, svarade för 10 % av installerad kapacitet (9,3 GW) och producerade 37 Twh. 
En kapacitetsökning med 10 % i stora vattenkraftverk (8 500 MW) kan förutses till år 2010 
om man tar hänsyn till projekt som redan planerats, och till en viss grad av utveckling som 
är förenlig med miljökrav. En ytterligare installerad kapacitet på 4 500 MW i små 
vattenkraftverk år 2010 är ett realistiskt mål som kan uppnås, om en mer gynnsam 
miljöreglering införs, i synnerhet eftersom dessa små projekt kan medföra betydligt mindre 
miljökonsekvenser om de planeras korrekt. 
11.3 Vindkraft 
Vindkrafttekniken utvecklas snabbt. Den genomsnittliga vikten för vindturbiner har halverats 
under fem år, den årliga energiproduktionen per turbin har fyrdubblats och kostnaderna har 
minskat med faktorn tio på tio år. Den genomsnittliga kapaciteten i nyinstallerade maskiner 
är för närvarande 600 kW, även om det förekommer maskiner med kapaciteten 1,5 MW på 
marknaden. Cirka 90 % av världens tillverkare av medelstora och stora vindturbiner är 
europeiska. De största maskinerna produceras för tillfället endast av europeiska tillverkare. 
Vindturbiner medför en viss bullerbelastning, men för närvarande pågår framgångsrika 
forskningsinsatser för att minska bullervärdena. 
I vissa medlemsstater är vindkraften just nu den snabbast växande energikällan för 
elproduktion. Europa är världsledande inom vindkraftssektorn med större installerade 
38 
kapacitet än någon annan region i världen: 3,5 GW i EU-15 i slutet av 1996. Den 
genomsnittliga installerade kapaciteten har årligen ökat med 36 % under de fem senaste 
åren, dvs. en årlig tillväxt på 1 GW per år. Om produktionen fortsätter att öka i samma takt 
kommer den årliga produktionen av turbiner år 2010 att uppgå till mer än 20 GW och den 
totala kapaciteten till mer än 100 GW. En konstant installationstakt med denna kapacitet ( ~ 
1 GW per år) skulle ge en produktionskapacitet på 18 GW år 2010. Mot bakgrund av denna 
kraftfulla trend är därför 40 GW vindkraft från utveckling av förnybara energikällor år 2010 
för EU-15 ett ambitiöst men realistiskt mål. 
Startkampanjen gällande 10 GW bör kunna skapa en bas för ökad användning av 
vinddriven elproduktion under svårare förhållanden. 
Ett betydande bidrag från vindkraft fram till år 2010 kan endast bli möjlig om villkoren för 
tillgång till de europeiska eldistributionsnäten blir rimliga för vindgeneratorer. En viktig orsak 
till den nuvarande marknadssuccen för vindkraft i medlemsstater som Danmark, Spanien 
och i synnerhet Tyskland, som nu har världens största kapacitet för elproduktion från 
vindkraft, har varit priset som energiforetag skall betala till vindkraftverk för deras 
elförsäljning till elnäten. Alla större ändringar som eventuellt görs i detta regelverk bör 
stimulera och inte äventyra utvecklingen av energi från vindkraft. 
11.4 Solvärme 
Solenergitekniken för värme är i det närmaste fullt utvecklad. Det finns emellertid utrymme 
för ytterligare sänkning av kostnaderna genom storskalig produktion och till förbättringar av 
både produktionsprocesser och marknadsföring. Inom EU-15 är för närvarande ca 300 små 
och medelstora företag aktiva inom denna sektor och den sysselsätter omkring 10 000 
personer. Uppvärmning från solenergisystem kan i dag kostnadsmässigt konkurrera med 
elektrisk uppvärmning av vatten, särskilt i södra delarna av Europeiska unionen, och 
konstruktionen förbättras ständigt för att minimera inverkan på sikten. 
Ar 1995 fanns 6,5 miljoner m2 anläggningar för solfångare i Europeiska unionen med en 
tillväxttakt på 15 % under de föregående aren. Den årliga aktuella installationstakten är 
1 000 000 m2 , huvudsakligen i tre av EU:s medlemsstater -Österrike, Tyskland och 
Grekland. En ökning med 25 % skulle kunna uppnås om EU:s tolv övriga medlemsstater 
endast delvis följde detta exempel. Med en årlig ökning med 20 % skulle den totala 
installerade kapaciteten uppgå till 100 miljoner m2 år 2010, vilket med hänsyn till alla 
relevanta faktorer är ett genomförbart bidrag till utvecklingen av förnybara energikällor. 
Användning av stora solfångarsystem i storskaliga tillämpningar, som fjärrvärme-system -
det mest ekonomiskt rationella sättet att utnyttja solvärmeenergi -skulle i sig stimulera till 
en dramatisk ökning av produktionen av solfångare. Kampanjer för ökad medvetenhet hos 
allmänheten kan i själva verket också stimulera marknaden, vilket erfarenheter har visat i 
Grekland. 
11.5 Solceller för elkraft 
Elproduktion från solceller är en ny och nästan .den modernaste förnybara energitekniken. 
Kostnaderna har sjunkit dramatiskt med 25 % under de senaste fem åren men är 
fortfarande avsevärt högre än för el från konventionella bränslen. Europeiska unionen 
svarar för närvarande för omkring en tredjedel av världens årliga produktion och 
användning av solceller, dvs. mer än 100 MWp, Den europeiska industrin har skapat en 
ledande position i fråga om integrering av solcellssystem i byggnader. Europa är även 
ledande när det gäller solcellssystem för elproduktion i u-länder. 
Enligt Eurostat:s beräkningar var 32 MWp solcellssystem för elproduktion installerade (EU-
12) i slutet av 1995. Den senaste uppskattningen från European Photovoltaic lndustry 
Association (EPIA) visar så mycket som 70 MWp (EU-15). Solcellsmoduler är framförallt en 
39 
global marknad. Den årliga produktionen av moduler i världen beräknas uppgå till 2,4 GWp 
år 2010. Om man skall uppnå en årlig produktion på 2,4 GWp i hela världen, krävs en årlig 
ökning med 25 %. Denna beräkning överensstämmer i själva verket med beräkningarna i en 
EPIA-undersökning som kommissionen beställt. 
Enligt ovannämnda beräkningar verkar 3 GWp från installerad solcellssystem i EU-15 år 
201 O vara ett ambitiöst men realistiskt mål. Denna kapacitet kommer enligt en prognos 
framförallt att genereras från installationer kopplade till elnäten och integrerade i byggnader 
(på tak och fasader) och liksom från ett visst antal storskaliga elkraftverk (0,5-5,0 MWp)­
Solcellsteknik bör dock bedömas på ett mer generellt sätt och inte bara som ett mått på 
installerad GWp . Liksom solenergisystem för värme sätts solcellssystem alltid i samband 
med åtgärder för rationell energianvändning i byggnader och kan utvärderas som en del av 
betydande insatser för minskad energiförbrukning, vilket alltid bör kombineras med deras 
användning. Elproduktion från solceller till elnäten är inte konkurrenskraftig med nuvarande 
produktionskostnader baserade på klassiska bränslen och även i jämförelse med 
vindturbiner men den kan baseras på en genomsnittlig kostnadsnivå på 3 ecu/Wp av 
installerad kapacitet, vilket på basis av nuvarande trender kan inträffa omkring år 2005. Ett 
relativt stort initiativ på europeisk nivå för installation av solcellsmoduler i tak och på fasader 
kan således· spela en stor roll för en slutlig lansering av denna teknik. Andra fördelar med 
integrering av denna teknik för belysning, uppvärmning och fasadombyggnad bör 
valoriseras. I konceptet för energisystem bör hänsyn tas till solcellsteknikens mervärde. 
Genom att integrera två solceller i byggnader kan man dessutom omvandla eventuella 
optiska nackdelar till arkitekturdesignfördelar. 
Startkampanjen för att stimulera till installation av 1 000 000 solcellsmoduler i tak och 
fasader skulle ge en ny kapacitet på 0,5 Gwp i unionen och 0,5 G Wp i u-länderna. 
11.6 Passiv solvärme 
Behovet av värmeenergi (mest för uppvärmning av utrymmen) i hushålls- och tjänstesektorn 
inom EU-15 utgör 23 % av det totala energibehovet. Man beräknar att 40 % av den faktiskt 
förbrukade energin i denna sektor i själva verket erhålls från solvärme genom fönster men 
denna passiva solvärme räknas inte in i statistiken. Följaktligen finns det mycket goda 
förutsättningar för en ytterligare minskning av behovet av värmeenergi i byggnader med 
existerande passiv solvärmeteknik. Solenergi- och lågenergibyggnader kostar nästan inte 
mer att bygga än konventionella sådana. Erfarenheter från Österrike visar att i byggnader 
med passiva solvärmesystem ökar de totala boendekostnaderna med mindre än 4 % 
medan behovet av värmeenergi samtidigt minskar med 75 %. Stora vinster kan även 
erhållas i befintliga byggnader genom att installera nya fönster och fasader för ett ökat 
utnyttjande av naturligt solljus och samtidigt erhålla isolering. Nya material för fönster, 
dagsljusutnyttjande och isolering finns på marknaden. Kylteknik med hjälp av passiv 
solenergi har även utvecklats under de senaste åren och kan bidra till en minskning av det 
snabbt växande behovet av kylsystem i länderna i Sydeuropa. 
Även försiktiga uppskattningar visar att en minskning med 10 % till år 201 O av 
energibehovet för uppvärmning av byggnader lätt kan uppnås genom ökat utnyttjande av 
passiv solvärmeteknik. Om man beräknar att energibehovet för uppvärmning för hushålls­
och tjänstesektorn förblir stabil (vid 23 % av totalbehovet) ger detta bränslebesparingar på 
35 Mtoe. Schweiz har redan förbundit sig att minska energibehovet för uppvärmning av 
byggnader till 30 % till samma år. Dessa extra vinster bör tillgodoräknas 
bruttoenergiförbrukningen i Europeiska unionen. 
11.7 Jordvärme och värmepumpar 
Jordvärmeenergi svarar för endast en mycket liten del av den totala produktionen från 
förnybara energikällor i Europeiska unionen. Även om elkraft redan kan produceras från 
40 
högtemperaturånga, avskräcker fortfarande riskerna med utvinningen till investeringar. 
Användningen av jordvärme ökar således långsamt. Användning av värmepumpar för att 
höja värmen i mark med låg temperatur blir dock alltmer vanlig. 
Den jordvärmekapacitet som i dag finns installerad i Europeiska unionen uppgår till 500 
MW. Fler elektriska enheter håller gradvis på att tas i produktion i Frankrike (framförallt i de 
utomeuropeiska departementen), Italien och Portugal (Azorerna). Man beräknar att en 
fördubbling av den nuvarande installerade kapaciteten kan uppnås som ett bidrag till 
tillväxten för förnybara energikällor år 2010. 
Den största delen av lågtempererad jordvärme används inom byggnadsindustrin. Den 
aktuella kapaciteten på 750 MWth finns framförallt i Frankrike och Italien. Denna kapacitet 
skulle kunna mer än tredubblas fram till 2010 och då ge 2,5 GWth. 
Vad gäller värmepumpar används i de hittills installerade för det mesta elektricitet eller 
bränsle som drivkraft. I den nya generationen används värmeväxlare som installeras cirka 
100 meter under jord för att på det sättet utnyttja naturligt lagrad solenergi och inre 
jordvärme som redan förekommer vid detta djup. Totalt 60 000 jordvärmepumpar var 
installerade i Europeiska unionen 1995, de flesta i Sverige, och representerade 8 % av 
kapaciteten för alla typer. Om man antar att denna totala kapacitet av installerade 
värmepumpar tredubblas fram till år 2010 i EU-15 och att marknadsandelen för 
jordvärmepumpar fördubblas till 15 % ger detta en beräknad total kapacitet på 2.5 GWth år 
2010. 
11.8 Annan teknik för förnybar energi 
Det finns flera andra förnybara energitekniker, t.ex. energi från solvärme, tidvatten, 
havsströmmar, havsvågor, bergvärme och energiomvandling från värme i havet för vilka det 
i dag inte existerar någon marknad i Europeiska unionen. Det är svårt att göra några 
prognoser men vissa av dessa tekniker kommer otvivelaktigt att erbjuda betydande 
kapacitet i framtiden. Det är rimligt att förmoda att åtminstone en av dessa förnybara 
energikällor har börjat utnyttjas kommersiellt under det närmaste decenniet, vilket gör att 
man kan beräkna en marginell kapacitet på 1 GW år 2010. 
11.9 Gemenskapens övergripande mål för förnybara energikällor 
I tabell 1A presenteras en översikt över beräknad kapacitet per sektor som beskrivs i denna 
bilaga mot bakgrund av den framtidsbild som valts för att beräkna hur målet på 12 % för 
förnybara energikällors andel av energiförsörjningen skall uppnås i unionen fram till år 
2010. I tabell 2 jämförs bruttoenergiförbrukningen per typ av förnybar energikälla i Mtoe för 
1995 med den beräknade för år 2010, förutsatt att energibidraget från de olika förnybara 
energikällorna uppnås. På grundval av detta kan det övergripande målet om en fördubbling 
av nuvarande energibidrag till 12 % år 201 O uppnås i verkligheten. Den beräknade totala 
inhemska bruttoförbrukningen för år 2010 baseras på Europeiska kommissionens 
framtidsbild inför Kyotokonferensen (konventionell visdoms framtidsbild, "Energi i Europa år 
2020", se fotnot 8). Om den energiförbrukning som beräknades efter Kyotokonferensen blir 
lägre än den som förutsågs innan Kyoto skall detta öka det aktuella övergripande målet och 
ge något över 12 %. A andra sidan kan utvidgningen till stater med mycket liten eller ingen 
marknad för förnybara energikällor i praktiken sänka målet under 12 %. Detta kommer att 
beaktas i de planerade övervaknings- och översynsmekanismerna. 
11.1 O Beräknad kapacitet från förnybara energikällor för produktion av el och 
värme 
I tabell 3 presenteras det nuvarande och beräknade energibidraget från förnybara 
energikällor till elmarknaden per typ av energi. Om lämpliga åtgärder, vidtas kan 
41 
elproduktionen från förnybara energikällor öka avsevärt till år 2010 från nuvarande 14,3 % 
till 23,5 %. Den beräknade totala elproduktionen år 2010 baseras återigen på framtidsbilden 
inför Kyotokonferensen. Slutligen är fördubblingen av värmeenergi producerad av förnybara 
energikällor den beräknade utvecklingen för år 2010 enligt tabell 4, om strategin för 
främjande av förnybara energikällor blir framgångsrik. 
11.11 Bedömning av några kostnader och intäkter 
I tabell 6 presenteras beräknade investeringskostnader och intäkter med avseende på 
sparade bränslekostnader och minskade koldioxidutsläpp, presenterad per typ av förnybar 
energikälla, medan tabell 5 omfattar uppskattade värden för den övergripande strategin 
fram till är 2010. I första kolumnen i tabell 6 visas den ytterligare kapacitet som måste 
installeras för att uppnå de beräknade energibidragen från olika förnybara energikällor. I 
kolumnerna 2 och 3 presenteras aktuella kostnader per enhet och per typ av teknik 
respektive motsvarande beräknade kostnaderna per enhet år 2010. I den fjärde kolumnen 
visas en genomsnittlig kostnad för en referensenhet, i vilken den beräknade tidsramen för 
spridning av varje teknik har inräknats. För de energityper där antalet installationer 
förväntas öka stadigt, som vindkraft, ligger den genomsnittliga enhetskostnaden närmare 
den som beräknas för år 2010. För de tekniker, t.ex. vattenkraft, där installationerna 
kommer att spridas mer eller mindre jämt över tiden har medelvärdet mellan 1997 och 201 0 
använts som genomsnittlig referenskostnad. I den femte kolumnen presenteras den totala 
investeringskostnaden för installationerna. I kolumn sex anges den förväntade årliga 
verksamheten år 2010. lnstallationstakt, drifts-och underhållskostnader liksom 
bränslekostnader (för biomassa) är inräknade i dessa siffran. 
Beräknade besparingar för bränslekostnader presenteras i kolumnerna 7 och 8. Ytterligare 
bränslebesparingar från vindkraft, vattenkraft, solceller och solfångare har beräknats till 3 
miljarder ecu år 2010. Med en konstant ökning av installationer under perioden 1997-2010 
beräknas ytterligare bränslebesparingar uppgå till totalt 21 miljarder ecu. För 
bränsleersättningen av kol och olja har 1997 års priser använts i alla beräkningar. 
Biomasse- och jordvärmeteknik anses ge samma bränslekostnader som teknik för fossila 
bränslen och innefattas inte i beräkningarna. A andra sidan bidrar alla förnybara 
energikällor till minskad bränsleimport som blir 17,4 % lägre 2010 i jämförelse med 1994. 
I den sista kolumnen visas den minskade mängden koldioxidutsläpp. Elproduktion från 
vindkraft, vattenkraft, solceller och jordvärme antas ersätta huvudsakligen men inte enbart 
konventionella koleldade elkraft. Koldioxidutsläppen har i detta fall beräknats utgående från 
att en TWh producerad av förnybar energi sparar en miljon ton koldioxidutsläpp. I fråga om 
biomassa har man, även om den ger en neutral koldioxideffekt, tagit hänsyn till den 
koldioxid som genereras under biomassaas produktionsfasen. 
Vidare förväntas ett betydande antal nya arbetstillfällen skapas till följd av fördubblingen av 
energibidraget från förnybara energikällor som förutses i denna gemenskapsstrategi (se 
avsnitt 1.4). 
En summering av dessa siffror visar att en total investering på 165, 1 miljarder ecu kan 
behövas för att uppnå den betydande ökning av förnybara energikällors andel av 
energimarknaden som är målet för denna strategi. Som resultat av denna investering 
beräknas en årsverksamhet på 36,6 miljarder ecu år 2010, ett stort antal nya arbetstillfällen, 
21 miljarder ecu i sparade bränslekostnader, minskad import med 17,4 % samt minskade 
koldioxidutsläpp med 402 miljoner ton per år med avseende på 1997. 
42 
Bilaga III Medlemsstaternas planer och åtgärder för utveckling av 
förnybara energikällor 
Österrike är andelen förnybara energikällor 24,3 %. 1996 införde den österrikiska 
regeringen en energiskatt på elektricitet och gas, men inte för förnybara energikällor. En 
taxa för att främja produktion av elkraft från solenergi, vindkraft och biomassa infördes 
1994. Huvudmålen är en ytterligare utveckling av vattenkraft, biomassa i befintliga 
värmeverk samt energigrödor och solenergi. 
I Belgien har energipolitiken decentraliserats. Där finns inga mål uppsatta för energisektorn, 
men främjandet av förnybara energikällor förväntas leda till minskade koldioxidutsläpp med 
cirka 20 MT år 2000 inom industrin. I Vallonien förväntas miljöplanen PEDD (miljöplan för 
hållbar utveckling), som antogs 1995, följas av ett utvecklingsprogram för förnybara 
energikällor. 
1996 utarbetade Danmark en handlingsplan för miljön, "Energi 21", innefattande medel­
och långsiktiga framtidsbilder för 2005, 2020 och 2030. Beräkningarna för förnybara 
energikällor år 2005 innefattar 200 MW vindturbiner utanför kusterna, cirka 1 PJ 
avfallsdeponigas och omkring 1 PJ jordvärmeenergi. Efter år 2005 beräknas en utveckling 
av energikapacitet med 5 500 MW vindturbiner (av vilka 4 000 MW utanför kusterna), 145 
PJ årligen från biomassa och biogas inräknat energigrödor och 25 PJ årligen från jordvärme 
och värmepumpar i lokala värmesystem. 
Finlands regering antog 1995 ett beslut om energipolitik som föreskriver ökad användning 
av bioenergi med 25 % år 2005. I ett stimulansprogram för vindkraftsenergi 1993 fastställs 
ett mål på 100 MW installerad kapacitet år 2005. 
Frankrike startade 1996 ett femårsprogram för utveckling av 225 MW från vedförbränning, 
20 000 solcellspaneler för värme i de utomeuropeiska departementen och 250 till 500 MW 
vindturbiner, "Eole 2005". 
I Tyskland har lagen "Stromeinspeisungsgesetz" från 1991 haft en betydande effekt för 
utveckling av ny förnybar energikapacitet. Ett program för att främja förnybara energikällor 
antogs av förbundsregeringen och innefattade 100 miljoner DM för perioden 1995--1998. 
Många av de nya tyska länderna har också infört egna program. FoTU spelar en mycket 
viktig roll, med bl.a. ett demonstrationsprogram för 250 MW vindkraft. 30 % av regeringens 
FoTU-program gäller förnybara energikällor. Kampanjer för solenergivärme och 
solcellssystem ( 1 000 tak) har gett en stor effekt. Vad gäller energi från vindkraft ligger 
Tyskland tvåa i världen. 
Greklands regering har ett omfattande program för att främja användning av förnybara 
energikällor. Lagen 2244/1994 förstärktes genom beslutet 8295/1995 för att undanröja 
restriktioner om elproduktion på upp till 50 MW från fristående producenter. Landets 
allmännyttiga elföretag (PPC) har ·infört ett tioårigt program för utveckling av förnybara 
energikällor med följande mål: biomassa (733 Mtoe år 2000 och 1 400 Mtoe år 2005) 
vindkraft (68 och 136 Mtoe), småskalig vattenkraft (15 Mtoe och 41) solenergi (156 Mtoe 
och 204) samt jordvärme (20 Mtoe och 40). Gemenskapen öronmärkte 1994 genom en 
andra stöd ram 100 miljoner ecu för förnybara energikällor och 75 % av finansieringen skall 
komma från strukturfonderna. 
I Irland, som resultat av initiativen AER 1 och AER 2 (Alternative Energy Requirement 
programme 1994) och strategin för förnybara energikällor, kommer det extra energibidraget 
från förnybara energikällor att bli 6 % av installerad kapacitet år 1999, vilket totalt blir 11 %. 
43 
I Italien, om utvecklingen fortsätter, kan beräkningarna av PEW (den nationella 
energiplanen) överträffas och förnybara energikällor kan bidra med 2 700 MW år 2000. 
Särskilda mål är fastlagda för 600 MW vindkraft och 75 MW solceller år 2000. 
Luxemburg har inga bestämda politiska mål för förnybara energikällor men de politiska 
instrumenten innefattar bidrag för solenergi, biomassa, vindkraft, småskalig vattenkraft och 
värmepumpar. 
Nederländerna har en handlingsplan för perioden 1997-2000 för förnybara energikällor och 
har utvecklat framtidsbilder för 2007 och 2020 som innefattar: utveckling av vindkraft (750 
MW år 2000, 2 000 MW år 2007), solcellssystem för värme (119 MW år 2007), biomassa 
(restprodukter 30-80 PJ/år och energigrödor (12-70 PJ/år)) solenergi för värme (5 PJ år 
2007 eller 250 000 varmvattenberedare) samt värmepumpar (50 PJ år 2007). 
I Portugal var målet i energiprogrammet 1994 cirka 170 MW elektricitet från förnybara 
energikällor. Traditionell biomassa svarar för cirka 26 % av· energibehovet från 
hushållssektorn. Biomassecentret har ett särskilt program för att utveckla biomassa. 
I Spanien hade PEW (den nationella energiplanen) för perioden 1991-2000 lagt fast 
följande mål: SMP 213 Mtoe, biomassa 427 Mtoe, vindkraft 35 Mtoe, solcellssystem 0,389 
Mtoe, solenergi 34 Mtoe och jordvärme 10 Mtoe. I slutet av 1996 överskreds målen för SMP 
1045 %, vindkraft 381,5 % och solceller 149 %. 
Den svenska regeringspropositionen 1996/1997: 84 om en hållbar energiförsörjning 
innefattar åtgärder för att öka el-och värmeproduktionen från förnybara energikällor. Den 
femåriga framtidsbilden för förnybara energikällor innefattar en utvidgad användning av 
biobränslebaserad kraftvärmeproduktion (CHP) på närmare 0,75 TWh elektricitet per år, en 
årlig ökning med cirka 0,5 TWh från landbaserade vindkraftverk och en årlig ökning med 
0,25 TWh från småskaliga vattenkraftverk. 
Förenade kungariket (UK) ser just nu över sin politik för förnybara energikällor och 
överväger en målsättning som skulle innebära att 10 % av landets elförsörjning kunde 
erhållas från förnybara energikällor år 2010. 
44 
Tabel, 1 
FÖRNYBARA ENERGIKÄLLORS BIDRAG TILL 
INHEMSK BRUTTOENERGIFÖRSÖRJNING 
1990 1995 
Österrike 22,1 24,3 
Belgien 1,0 1,0 
Danmark 6,3 7,3 
Finland 18,9 21,3 
Frankrike 6,4 7,1 
Tyskland 1,7 1,8 
Grekland 7,1 7,3 
Irland 1,6 2,0 
Italien 5,3 5,5 
Luxemburg 1,3 1,4 
Nederländerna 1,3 1,4 
Portugal 17,6 15,7 
Spanien 6,7 5,7 
Sverige 24,7 25,4 
Förenade kungariket (UK) 0,5 0,7 
Europeiska unionen 5,0 5,3 
Källa: EUROSTAT 
45 
Tabell 1A 
BERÄKNAD KAPACITET PER SEKTOR I FRAMTIDSBILDEN FÖR 
2010 
1. Vindkraft 
2. Vattenkraft 
2.1 Stora 
2.2. Små 
3. Solceller 
4. Biomassa 
5. Jordvärme 
5.a Elektrisk 
5.b Värme (inkl. värmepumpar) 
6. Solfångare 
7. Passiv solvärme 
8. Övriga 2,5GW 
92GW 
(82,5 GW) 
(9,5 GW) 
0,03 GWp 
44,8 Mtoe 
0,5GW 
1,3 GWth 
6,5 miljoner m2 40 GW 
105GW 
(91 GW) 
(14 GW) 
3GWp 
135 Mtoe 
1GW 
5GWth 
100 miljoner m2 
35 Mtoe 
1 GW 
46 
Tabell 2 
NUVARANDE OCH BERÄKNAD FRAMTIDA BRUTTOFÖRBRUKNING AV FÖRNYBAR ENERGI (Mtoe) FÖR ÅR 2010 
1. Vindkraft 
2. Total vattenkraft 
2.a. Stora (inkl. vattenmagasin) 
2.b. Små 
3. Solceller 
4. Biomassa 
5. Jordvänne 
5.a Elektrisk 
5.b Värme (inkl. värmepumpar) 
6. Solfångare 
l~''~fil~i!l!l!!'t 
7, Passiv solvärme 0,35 
-
26,4 
(23,2) 
(3,2) 
-
0,002 
-
44,8 
2,5 
(2, 1) 
(0,4) -
0,26 0,02 0,9 
1,9 67,5 
(59,4) 
(8,1) --
0,006 3,:f: 
0,2 1,2 
(0,8) 
(0,4) 
-
0,02 I 0,2& ~ 6,9 0,44 
30,55 1,93 8 
(25,8) 
(4,75) 
0,26 0,02 :7 135 8,53 
6,2 0,33 1 
(4,2) 
(1,0) 
0,02 li 4 0,25 17,6 
78,1 
(66) 
(12,1) 
0,7 
135 
2.5 
(1,5) 
(1,0) 
4 1,07 
4,78 
0,05 
8,27 
0,15 
0,24 
47 
Tabell 3 
NUVARANDE OCH BERÄKNAD ELPRODUKTION (TWh) FRÅN FÖRNYBARA 
ENERGIKÄLLOR ÅR 2010 
····>•··•i•······•· 1 ····· 
ENERGIS LAG 
Total produktion 
1. Vindkraft 
2. Total vattenkraft 
2.a. Stora (inkl. vattenmagasin) 
2.b. Små 
3. Solceller 
4. Biomassa 
5. Jordvärme 
T~ti~--:Pr;,;f(~Q6•::: :ii; tl~illir~:J;i 
:•nira111,,1r::1::::i:::):::::::::J!!i!!:,,Jt:/(t>>(:::: :: ,. -·-· · 
:_:;~:;:·:;;j;}(;i;:~: :::::::::::::;::=::::;::::;::;::::}i:!:!:::::!:!:):\:::::;{:!:\{}'.;:::::::;::::::::;:;::::::::::;::;::::::::::::;:;:::-;.:,:::.:-;,•,•·,·. TWh 
2,366 
4 
307 
(270) 
(37) 
0,03 
22,5 
3,5 % av total 
0,2 
13 
0,95 
0,15 TWh 
2,870 
(Före Kyoto) 
80 
355 
(300) 
(55) 
3 
230 
7 % av total 
2,8 
12,4 
0,1 
8,0 
0,2 
48 
Tabell 4 
NUVARANDE OCH BERÄKNAD VÄRMEPRODUKTION (Mtoe) ÅR 
2010 
1111111~\ ;:{):;:::=::::::::::::·:::··::: 
1. Biomassa 38,04 75 
2. Jordvärme 0,4 1 
3. Solfångare 0,26 4 
Tpta.t. •. •• .. •· <prqdyktion 
f§rrjy:~~ra. toi'9i(lc,@ill9f. ••• ........ · 
4. Passiv solvärme 35 
49 
Tabell 5 
BERÄKNADE INVESTERINGSKOSTNADER 
OCH INTÄKTER AV HELA STRATEGIN -
2010-SCENARIET 
Total investering i energisektorn, varav förnybara 
energikällor42 
Total investering i förnybara energikällor enligt 
handlingsplan 
Nettoinvestering i förnybara energikällor enligt 
handlingsplan 
Årlig nettoinvestering i förnybara energikällor enligt 
handlingsplan 
Ytterligare nettoinvesteringar på grund av förnybara 
energikällor 
Totalt ökade investeringar inom energisektorn 
Ökad sysselsättning 
Årligen sparade bränslekostnader 2010 
Totalt sparade bränslekostnader 1997-201 0 
Importminskning (ref. 1994) ' 
Minskade koldioxidutsläpp (gäller 1997) 
(baserat på framtidsbilden 2010 innan Kyoto) 
Årliga intäkter genom minskade koldioxidutsläpp43 
42 Energi i Europa år 2020. En framtidsbild, Europeiska kommissionen, 1996. 
43 KOM(97)0481 slutlig. Se fotnot 2. 249 miljarder ecu 
39 miljarder ecu 
165 miljarder ecu 
95 miljarder ecu 
6,8 miljarder ecu 
7 4 miljarder ecu 
29,7% 
se avsnitt 1.4 
3 miljarder ecu 
21 miljarder ecu 
17,4% 
upp till 402 
miljoner t/år 
250 miljoner t/år 
5 till 45 miljarder 
ecu 
50 
Tabell 6 -
BERÄKNADE INVESTERINGSKOSTNADER OCH INTÄKTER PER SEKTOR 
ENERGIS LAG EXTRA KOSTNAD KOSTNAD KOSTNAD TOTAL UTÖKAD ÅRLIG ÅRLIGA INTÄKTER TOTAL VINST MINSKADE 
KAPACITET PER ENHET PER ENHET PER ENHET INVESTERING VERKSAMHET GENOM SPARADE GENOM SPARADE KOLDIOXID-
1997-2010 1997 ecu 2010 ecu GENOMSNITT 1997-2010 2010 miljarder BRÄNSLE- BRÄNSLE- UTSLÄPP 
ecu miljarder ecu ecu KOSTNADER 2010 KOSTNADER miljoner tiårAR 2010 
miljarder ecu 1997-2010 -miljarder ecu 
I 
1. Vindkraft 36GW 000/kW 700/kW 800/kW 28,8 4 1,43 10 72 
2. Vattenkraft 13GW 200/KW 1 000/KW 1100/KW 14,3 2 0,91 6,4 48 
3. Solceller 3GWp 000/kWp 2 500/kWp 3 000/kWp 9 1,5 0,06 0,4 3 
4. Biomassa 90 Mtoe 84 24,1 - - 255 
5. Jordvänne 2,SGW 500/KW 1 500/KW 2 000/KW 5 0,5 - - 5 
(inkl. 
värmepumpar) 
.. 
6. Solfångare 94milj. m2 00/m2 200/m2 250lm2 24 4,5 0,6 4,2 19 
Totalt för EU- 165,1 36,6 3 21 402 
marknaden 
51 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 599 slutlig 
DOKUMENT 
sv 12 14 
Katalognummer CB-CO-97-676-SV-C 
ISBN 92-78-28539-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
fl