A4-0392/96

Resolution om förbättrad lagstiftning och förbättrat samarbete mellan medlemsstaterna beträffande adoption av minderåriga

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av resolutionsförslaget från Colli Comelli och Danesin för gruppen Forza Europa om förbättrad adoptionslagstiftning (B4-0568/94)

- med beaktande av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna,

- med beaktande av FN-konventionen av den 20 november 1989 om barnets rättigheter,

- med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt dess artiklar K 1.6 och K 3 om civilrättsligt samarbete, samt artikel 220 i EG-fördraget,

- med beaktande av Europakonventionen av den 4 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna,

- med beaktande av sin resolution av den 16 mars 1989 om konstgjord befruktning «in vivo och in vitro» ((EGT nr C 96, 17.4.1989, s. 171.)),

- med beaktande av sin resolution av den 13 december 1991 om barns problem inom Europeiska gemenskapen ((EGT nr C 13, 20.1.1992, s. 534.)),

- med beaktande av Europeiska konventionen om adoption av barn, utfärdad av Europarådet den 24 april 1967,

- med beaktande av Haagkonventionen av den 29 maj 1993 om skydd av barn och samarbete avseende internationella adoptioner,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt samt yttrandena från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor respektive utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media (doc. A4-0392/96), och med beaktande av följande:

A. Det främsta syftet med adoption är att se till barnets bästa och ta till vara barnets rättigheter.

B. Det adopterade barnets överordnade intresse ligger framför allt i valet av en familj där det finns både en mamma och en pappa. För detta krävs ett gott samarbete mellan statliga institutioner, icke-statliga organisationer och personer som vill adoptera.

C. Ett barn har så långt möjligt rätt att uppfostras av sina ursprungliga föräldrar och i de fall dessa tillfälligt är oförmögna att göra detta måste barnet placeras hos personer som kan skydda barnets värdighet och rättigheter för att undvika placering på barnhem. När behöriga myndigheter kunnat konstatera att ett barn faktiskt övergivits har barnet rätt att adopteras bort och därmed bryta alla band med den ursprungliga familjen.

D. Genom adoption blir ett övergivet barn adoptivföräldrarnas barn.

E. I alla unionens medlemsstater sjunker nativiteten samtidigt som allt fler adoptioner efterfrågas. Denna efterfrågan kan endast till viss del tillgodoses och de internationella adoptionerna ökar därför.

F. Den juridiska form som adoption utgör löper idag risk att försämras, särskilt internationell adoption, och dess betydelse som ett instrument för att erbjuda ett hem åt övergivna barn måste därför återupptäckas, utan att gränser tillåts utgöra hinder och under ytterst noggranna och kontrollerade former, som dock inte får göra adoptioner omöjliga.

G. Internationell adoption bör få ske endast då det verkligen inte är möjligt, inte ens med ekonomisk och social hjälp, att låta barnet stanna i sin riktiga familj eller i en foster- eller adoptivfamilj i sitt hemland. Men när det inte råder några tvivel om att barnet verkligen är övergivet bör internationell adoption främjas, framför allt genom åtgärder som kompletterar förfarandena i utlandet, dels för att öka öppenheten, dels för att undvika onödiga problem för de par som vill adoptera.

H. Som en följd av detta är det nödvändigt att vid internationell adoption överge nuvarande system med privata adoptionsförmedlingar och i stället föreskriva att auktoriserade organ, utan vinstsyfte och underställda statlig kontroll, skall sköta de förfaranden som sker i utlandet.

I. Även andra möjligheter såsom tillfälligt förmyndarskap eller tillfällig omvårdnad, på nationell eller internationell nivå, kan utgöra alternativ för att möta nödsituationer orsakade av krig, naturkatastrofer eller minderåriga asylsökandes situation.

J. Det är nödvändigt att förbättra den adopterades rättsliga ställning för att utifrån ett mellanstatligt samarbete uppnå ett ömsesidigt erkännande av adoptioner som ägt rum men inom olika medlemsstater.

1. Parlamentet anser att alla eventuella lagstiftningsmässiga eller administrativa åtgärder för att underlätta adoption alltid bör åtföljas av en kraftfull politik för att ge ekonomiskt och socialt stöd till familjer med problem samt av direkta stödåtgärder i syfte att förhindra att barn överges och måste placeras på barnhem,

2. anser att medelmsstaterna i sin nationella lagstiftning bör göra det möjligt för ensamstående att adoptera om det är nödvändigt för barnets bästa och barnet inte kan adopteras av ett par,

3. uppmanar de medlemsstater och de ansökarstater som inte redan gjort det att snarast ratificera Haagkonventionen från 1993 för att därigenom lösa existerande motsättningar mellan de rättssystem som ger de rättsliga myndigheternas behörighet i adoptionsfrågor och de system som ger de administrativa myndigheterna denna behörighet,

4. uppmanar kommissionen och rådet att utöva ihärdiga påtryckningar på de tredje länder varifrån de barn som adopterats till unionens länder härstammar, för att dessa så snart som möjligt skall ratificera Haagkonventionen från 1993,

5. anser att den kontraktsliknande form av adoption som finns i viss nationell lagstiftning med rättslig kontroll endast i godkännandefasen, kan skapa vissa etiska och juridiska problem utöver dem mellan de ursprungliga föräldrarna och adoptivföräldrarna,

6. upprepar principen att adoption, såväl nationell som internationell, endast får ske efter det att behöriga offentliga myndigheter, eventuellt i samarbete med icke-statliga humanitära organisationer, förklarat att barnet kan adopteras, med garanti för att samtycke - om något sådant krävs - från de personer eller institutioner som är förmyndare för barnet lämnats frivilligt och skriftligen,

7. uppmanar medlemsstaterna att skapa instrument för att förbereda, hjälpa och följa de par som vill adoptera, nationellt eller internationellt,

8. uppmanar medlemsstaterna att harmonisera det åldersintervall inom vilket man har rätt att ansöka om adoption,

9. önskar att medlemsstaterna, med tanke på de svårigheter internationell adoption innebär, endast utfärdar tillstånd till adoption efter att ha de erforderliga villkoren för presumtiva adoptivföräldrar uppfylls,

10. uppmanar medlemsstaterna att endast låta adoptioner förmedlas av statliga eller av staten erkända och auktoriserade organisationer som arbetar utan vinstsyfte och inger fullständigt förtroende,

11. beklagar de alltför få framsteg som gjorts i fråga om EG-fördragets avdelning VI gällande rättsliga och inrikes frågor, jämfört med de ambitioner unionen har och de utmaningar den står inför,

12. uppmanar Europarådet att i samarbete med sina medlemsstater fullfölja sina juridiska och sociala åtgärder gällande familjepolitik i allmänhet och adoption i synnerhet, särskilt för att inför länderna i Central- och Östeuropa (länder varifrån barn adopteras) kunna spela sin roll som samordningsorgan mellan de länder som befinner sig i ett övergångsskede på väg mot demokrati och de stater där europeisk rätt råder,

13. uppmanar rådet och kommissionen att vid samarbetet med de associerade staterna fördjupa sin verksamhet på det rättsliga och sociala området, som hänger samman med adoptionsfrågor, utan att bortse från internationellt giltiga normer,

14. anmodar kommissionen att lägga fram konkreta förslag till lämpliga åtgärder för att främja det civilrättsliga samarbetet, i syfte att förhindra att barn överges och att säkerställa att barn så långt möjligt får växa upp i sin ursprungsfamilj eller, beroende på omständigheterna, i en adoptiv- eller fosterfamilj i sitt hemland,

15. anser att det är nödvändigt att rådet snarast möjligt, på grundval av artikel K3.2 b i EU-fördraget, fastställer gemensamma åtgärder som syftar till att:

- införa en visumpolitik för att förhindra att barn på grund av den fria rörligheten för personer inom Europeiska unionen utsätts för olaglig verksamhet organiserad av internationella adoptionsnätverk,

- bekämpa illegalt införande av barn genom ett enhetligt angreppssätt inom Europeiska unionen; Schengens informationssystem skulle kunna användas i detta sammanhang,

- förebygga och bekämpa handel med barn,

- upprätta ett program för initiativ avseende utbildning och erfarenhetsutbyten för personer som arbetar med att bekämpa bortförande av och handel med barn,

- överväga möjligheten att utvidga Europols uppgifter till att också omfatta nätverk som kontrollerar handeln med barn för adoptionsändamål; detta skulle kunna ske inom ramen för Europols behörighet vad gäller människohandel,

16. anmodar gemenskapens behöriga myndigheter att skapa särskilda projekt för att sätta igång förebyggande program i syfte att skydda övergivna barn och ge ursprungslandet möjlighet att kontrollera de förmedlingar som behövs för internationell adoption,

17. anhåller om att den europeiska dimensionen på nytt integreras i internationella adoptionsförfaranden för att formalisera mötet mellan medlemsstaternas centrala myndigheter och skapa lämpliga besluts- och förvaltningsinstrument, i synnerhet ett internationellt referenscentrum med en databas och en enhet för forskning om och utvärdering av åtgärder på adoptionsområdet,

18. uppmanar medlemsstaterna att sprida begreppet adoption som ett instrument för barnets rättigheter, inte de vuxnas, och för att visa på det sociala värdet i adoption som ett instrument för omhändertagande även i sådana fall då föräldrarna vägrar att låta sina barn växa upp i en lämplig familjemiljö eller då detta innebär oöverstigliga problem för dem,

19. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen samt till medlemsstaternas regeringar och parlament, till Unicef och till Europarådets parlamentariska församling.