ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till rådets rekommendation om att framhäva fysisk aktivitet i olika sektorer /* SWD/2013/0312 final */





ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN Följedokument till Förslag till rådets rekommendation om att framhäva fysisk aktivitet i olika sektorer Denna konsekvensbedömning åtföljer kommissionens förslag till rådets rekommendation om att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer. Här sammanfattas huvudaspekterna i konsekvensbedömningen. 1. Inledning I 2011 års meddelande om utveckling av idrottens europeiska dimension bekräftas att fysisk aktivitet är en av de viktigaste hälsofaktorerna i det moderna samhället och att idrott är ett grundläggande inslag i varje offentlig politik som riktar sig till allmänheten. Kommissionen och medlemsstaterna uppmanas att ”fortsätta arbetet med att införa, granska och samordna nationella riktlinjer grundade på EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet”. Dessa riktlinjer, som utarbetats av 22 experter från hela Europa vilka företrädde olika ämnesområden och välgrundade vetenskapliga åsikter, bekräftades 2008 på EU:s politiska nivå. I riktlinjerna upprepar man Världshälsoorganisationens (WHO) rekommendationer om miniminivån på fysisk aktivitet, betonar vikten av ett tillvägagångssätt över sektorsgränserna och anger 41 konkreta riktlinjer för insatser. I denna konsekvensbedömning kartläggs och analyseras de hälsofaktorer som ligger till grund för EU:s planerade initiativ inom hälsofrämjande fysisk aktivitet, och som bygger på EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. 2. Beskrivning av problemet Fysisk aktivitet, regelbunden idrottsutövning och motion är ett av det mest verkningsfulla sätten för att behålla god fysisk och psykisk form, motverka övervikt och fetma och förebygga därtill kopplade tillstånd. Dessutom är deltagandet i idrott och fysisk aktivitet sammankopplat med andra faktorer som social interaktion och integrering. Det finns många belägg för att fysisk aktivitet har många fördelar. På samma sätt orsakas ett antal men för hälsan av bristen på fysisk aktivitet: död i förtid, allt högre nivåer på övervikt och fetma, bröst- och ändtarmscancer, diabetes och ischemisk hjärtsjukdom. Hälsoproblem som orsakas av bristen på fysisk aktivitet har betydande direkta och indirekta kostnader för Europas ekonomi på grund av sjukdom och sjukdomsfrekvens, sjukskrivning och död i förtid, särskilt även med tanke på Europas snabbt åldrande samhällen. Begreppet hälsofrämjande fysisk aktivitet är ett relativt nytt område som vetenskapen utvecklar snabbt, och där fysisk aktivitet, som är nära kopplad till idrott och motion, förenas med folkhälsa. I synnerhet har Världshälsoorganisationen tagit upp hälsofrämjande fysisk aktivitet som del av 2004 års globala strategi för kost, motion och hälsa. Ett lyckat framhävandeav hälsofrämjande fysisk aktivitet beror främst på medlemsstaternas insatser. Eftersom man har blivit allt mer medveten om hälsofrämjande fysisk aktivitet har många myndigheter intensifierat sina insatser för att främja detta. Även EU har tagit upp fysisk aktivitet i sin policy och sina insatser inom idrott (till exempel vitboken om idrott, EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet, meddelandet om idrott) och folkhälsa (till exempel vitboken om en EU-strategi för hälsofrågor som rör kost, övervikt och fetma) samt genom att använda de relevanta strukturerna på EU-nivå för samordning av policyn, särskilt expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande, inrättad av rådet i EU-arbetsplanen för idrott 2011-2014, och högnivågruppen för kost och fysisk aktivitet som inrättats inom ramen för ovannämnda 2007 års strategi för att hjälpa medlemsstaterna delta i samordnad verksamhet och dela information om policy, idéer för policy och praxis. Trots det allt mer synligare främjandet av fysisk aktivitet och tillgängliga verktyg för detta, är andelarna fysisk inaktivitet i unionen oacceptabelt höga (år 2010 till exempel svarade 60 % av européerna att de sällan eller aldrig tränar eller utövar någon sport). Det finns också belägg för stora skillnader mellan medlemsstaterna. De flesta länder har inte uppnått det främsta politiska målet, nämligen att höja andelen invånare som uppnår den nivå av fysisk aktivitet som rekommenderas av Världshälsoorganisationen, och som återfinns i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Huvudproblemet som ska åtgärdas genom initiativet är sålunda att medlemsstaternas policy för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet på det hela taget inte har varit verkningsfull. Det finns många skäl till att medlemsstaternas policy inte varit särskilt verkningsfull, men det främsta är det bristfälliga utarbetandet och genomförandet av policyn för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet. Med beaktande av de kriterier för en verkningsfull policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet som anges i referensramen för EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet och andra vetenskapliga verktyg bekräftar beläggen och resultaten av samråden att det finns brister i minst tre aspekter i policyn till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet, nämligen: a) det saknas ett tillvägagångssätt för hälsofrämjande fysisk aktivitet som omfattar flera sektorer, inbegripet samarbete mellan olika ministerier och organ som har ansvaret för främjandet av hälsofrämjande fysisk aktivitet, b) syftena och målen med policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet är inte tillräckligt klart definierade, samt c) övervakningen och utvärderingen av policyn för och andelarna av hälsofrämjande fysisk aktivitet är otillräckliga. Skälen till dessa misslyckanden är kopplade till det faktum att hälsofrämjande fysisk aktivitet är ett ganska nytt inslag på regeringarnas dagordning (om det överhuvudtaget förekommer) och man har ännu mindre kunskap om de avgörande faktorerna för hälsofrämjande fysisk aktivitet, vilket är väsentligt för att kunna utforma insatser för att förändra nivån på fysisk aktivitet. Hälsofrämjande fysisk aktivitet har ännu inte erkänts som ett komplext policyområde som kräver insatser i flera sektorer, vilket beskrivs i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Bland annat beror detta på att man inte nått ut med budskapet i tillräcklig ursträckning. Hälsofrämjande fysisk aktivitet har hittills kopplats samman med andra folkhälsofrågor (till exempel ”kost”) men inte betraktats som ett policyområde som man ska fokusera på, trots belägg för många oberoende hälsoeffekter och andra konsekvenser. Denna situation återspeglas också i EU:s verksamhet och strukturer som gäller fysisk aktivitet. Det finns avsevärt utrymme i EU:s beslutsfattande för att uppmuntra till genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet som ett sätt för att verkningsfullt framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet och förbättra befintliga former av policysamarbete mellan medlemsstaterna på EU-nivå för att bidra till att vända på trenden för fysisk inaktivitet. För närvarande finns det ingen samordning av policy, varken inom EU:s tillvägagångssätt eller mellan medlemsstaterna på EU-nivå, som i tillräcklig mån skulle återspegla komplexiteten i ämnet hälsofrämjande fysisk aktivitet som ett urskilt (riktat) policyområde. Det planerade initiativet kommer först och främst att rikta sig till de myndigheter i EU:s medlemsstater som har ansvaret för främjandet av hälsofrämjande fysisk aktivitet, och mer specifikt, de tematiska områden som ingår i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Initiativet torde bidra till att en mer verkningsfull kapacitet att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet mer i olika sektorer och kommer åtminstone att beröra myndigheter som ansvarar för följande områden: idrott, folkhälsa, utbildning, transport, miljö, stadsplanering, allmän säkerhet, arbetsmiljö och äldreomsorg. Det kommer särskilt att fokusera på de medlemsstater som varit mindre framgångsrika när det gäller att höja nivån på hälsofrämjande fysisk aktivitet hos invånarna (detta är för det mesta länder i södra och östra Europa) och på så sätt ta itu med skillnaderna mellan EU:s 28 medlemsstater. I slutändan syftar initiativet till att nå ut till alla EU-medborgare (till exempel barn, den arbetande befolkningen, äldre) genom att ge dem nya möjligheter att delta i fysisk aktivitet i enlighet med Världshälsoorganisationens rekommendationer. Eftersom bristen på fysisk aktivitet är särskilt tydlig hos särskilda riskgrupper i samhället (socioekonomiskt mindre gynnade, kvinnor, barn, äldre) skulle initiativets fördelar vara större för de grupper än för européerna som helhet. 3. Subsidiaritetsanalys EU har rätt att agera inom hälsofrämjande fysisk aktivitet på grundval av två artiklar i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, som båda ger EU en stödjande behörighet. I artikel 165 föreskrivs det att unionen ska ”bidra till att främja europeiska idrottsfrågor” och att insatserna ska inriktas på att ”utveckla idrottens europeiska dimension”. I artikel 168 föreskrivs det att ”unionens insatser [...] ska inriktas på att förbättra folkhälsan [...] och undanröja faror för den fysiska och mentala hälsan”. På båda områdena fastställs det i fördraget att rådet (på kommissionens förslag) får anta rekommendationer och att kommissionen får främja samordning av medlemsstaternas politik. Inom folkhälsa bör initiativ som främjar samordning av politiken särskilt syfta till att ”fastställa riktlinjer och indikatorer, organisera utbyte av bästa praxis och utforma de delar som behövs för periodisk övervakning och utvärdering”. Vad gäller tillämpningen av subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som har det främsta ansvaret för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet och fastställa politiken inom idrott och folkhälsa. EU:s insatser kan tillföra betydande värde utöver det som medlemsstaterna kan uppnå på egen hand. I linje med den internationella ramen och verksamheten för att främja fysisk aktivitet kan EU tillhandahålla politisk genomslagskraft till riktade insatser för hälsofrämjande fysisk aktivitet i EU:s 28 medlemsstater och höja medvetenheten om behovet att handla omedelbart. Därför kan EU:s stöd till mer genomslagskraftig policy för framhävandeav hälsofrämjande fysisk aktivitet bidra till att minska de betydande sociala och ekonomiska kostnaderna för fysisk inaktivitet, och på så sätt förstärka medlemsstaternas förmåga att uppnå tillväxtmålen i Europa 2020-strategin. EU:s insatser kan bidra till att de nationella ansträngningarna att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet blir både mer verkningsfulla och mer resurseffektiva, vilket är av särskild betydelse i det ekonomiska nuläget. EU kan underlätta och förstärka samordningen av politiken genom att hjälpa medlemsstaterna dela information och erfarenhet, lära av varandra, sprida bra lösningar och tillsammans utarbeta gemensamma tillvägagångssätt, och på så sätt bidra till bättre kapacitet att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer och utforma politik som säkerställer bättre insatser. Sådan samordning när det gäller hälsofrämjande fysisk aktivitet ter sig särskild nyttig med tanke på de stora rådande skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller hur mycket de prioriterar hälsofrämjande fysisk aktivitet, deras tillvägagångssätt och de kulturella och ekonomiska skillnaderna mellan medlemsstaterna som påverkar andelarna för hälsofrämjande fysisk aktivitet. Genom samordning kan de mest lovande åtgärderna föreslås. Dessutom förstärks utbytet av bra lösningar avsevärt när det finns faktiska bevis på hur verkningsfulla olika åtgärder och policyer är. Tillförlitliga uppgifter är sällan tillgängliga trots deras värde för fastställandet och finslipningen av policyn. EU har en god ställning när det gäller att förstärka övervakning och utvärdering av policy för hälsofrämjande fysisk aktivitet, och kan därmed hjälpa medlemsstaterna att följa utvecklingen under tidens gång. 4. Syften Initiativet syftar allmänt till att bidra till ett friskare och mer produktivt samhälle genom att höja nivån på hälsofrämjande fysisk aktivitet i EU. Initiativet syftar till att göra medlemsstaternas policy när det gäller hälsofrämjande fysisk aktivitet mer verkningsfull genom att hjälpa dem att utarbeta och genomföra åtgärder med ledning av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet, där de kan få hjälp med att ta itu med huvudproblemen (brist på tillvägagångssätt över sektorsgränserna, otydliga mål, otillräcklig övervakning). Utarbetandet av policy och dess genomförande kommer att äga rum främst i medlemsstaterna. Därför är det enda specifika målet att se till att medlemsstaterna utarbetar och genomför verkningsfull policy för hälsofrämjande fysisk aktivitet genom att förbättra tillämpningen och genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. För detta specifika mål har man fastställt två operativa mål som är direkt kopplade till problemets pådrivare och det föreslagna initiativets parametrar, nämligen att förstärka samordningen av policy mellan medlemsstaterna och underlätta insamlingen av alltäckande uppgifter om hälsofrämjande fysisk aktivitet och därmed förknippad policy. 5. Policyalternativ I konsekvensbedömningen övervägs ett antal alternativ för att stödja medlemsstaterna i deras ansträngningar att utarbeta och genomföra verkningsfull policy för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet. Tre av alternativen har redan eliminerats, nämligen en fullständig nedläggning av EU:s samordning av policy beträffande hälsofrämjande fysisk aktivitet, en fokusering endast på en översyn av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet, och en fokusering endast på antagandet av nya incitament inom hälsofrämjande fysisk aktivitet. Fyra alternativ har utarbetats för att ta itu med de kartlagda problemen och möta de fastställda målen, nämligen: utgångsscenariot (alternativ A), ett alternativ utan en övervakningsram (alternativ B), ett alternativ med en lätt övervakningsram (alternativ C) och ett med en mer övergripande övervakningsmekanism samt riktmärken och mål (alternativ D). || Alternativ || Beskrivning i korthet A || Utgångsscenario (nuläget fortsätter) || § Fortsatt samordning av policy med deltagande av expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande, med stöd av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet, men inget nytt initiativ till policy. B || Uppmaning till ökad samordning av policy (verktyg: Meddelande från kommissionen) || § Dokument (icke tvingande) där man anger ett strategiskt tillvägagångssätt för fokuserat framhävandeav hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer. § Ökad samordning av policy på EU-nivå med medverkan av expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande och högnivågruppen, vilken underlättas av kommissionen. § Insatser för att uppmuntra medlemsstaterna att engagera sig för de principer som anges i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. § Uppmaning till medlemsstaterna att rapportera om framstegen i genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet med beaktande av befintliga verktyg och strukturer för rapportering. C || Uppmaning till ökad samordning och övervakning med ledning av en begränsad rad indikatorer för genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet (Verktyg: Förslag till rådets rekommendation) || § Dokument med juridisk verkan (fastställande av icke-bindande regler) där man rekommenderar fokuserat framhävandeav hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer. § Ökad samordning av policy på EU-nivå med medverkan av expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande och högnivågruppen, vilken underlättas av kommissionen. § Medlemsstaterna (möte i rådet) bekräftar och förbinder sig till principerna i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. § Medlemsstaterna enas om att övervaka utarbetandet och genomförandet av policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet med användning av en begränsad rad aggregerade indikatorer på hög nivå kopplade till EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet och rapportera till EU-nivån. § Kommissionen stöder övervakningsramen och bistår medlemsstaterna i deras genomförande. D || Uppmaning till ökad samordning och övervakning med ledning av en omfattande rad indikatorer som täcker var och en av EU:s 41 riktlinjer för motion, samt utvärdering i förhållande till mål eller riktmärken. (Verktyg: Förslag till rådets rekommendation) || § Dokument med juridisk verkan (fastställande av icke-bindande regler) där man rekommenderar fokuserat framhävande av hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer. § Ökad samordning av policy på EU-nivå med medverkan av expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande och högnivågruppen, vilken underlättas av kommissionen. § Medlemsstaterna (möte i rådet) bekräftar och förbinder sig att genomföra alla 41 EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. § Medlemsstaterna enas om att övervaka utarbetandet och genomförandet av policyn till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet med användning av en omfattande rad kvantitativa och kvalitativa indikatorer kopplade till EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet och rapportera till EU-nivån. § Medlemsstaterna enas om riktmärken och mål för genomförandet av riktlinjerna. § Kommissionen stöder övervakningsramen, bistår medlemsstaterna i deras genomförande, och utvärderar medlemsstaternas resultat i förhållande till mål och riktmärken. Alternativ A skulle innebära en fortsättning på befintliga strukturer och processer för samordning av policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet på EU-nivå, vilket bland annat finns i insatserna på sådana EU:s policyområden som idrott och folkhälsa. Alternativ B skulle innebära att man inför en ny strategisk vision för EU för ett riktat tillvägagångssätt för framhävandeav hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer och en samordnad policy i medlemsstaterna i form av ett dokument utan juridisk verkan (dvs. ett meddelande från kommissionen). Med utgångspunkt i de dokument som redan finns för policy inom hälsofrämjande fysisk aktivitet skulle ett sådant initiativ uttrycka ett förnyat politiskt engagemang för hälsofrämjande fysisk aktivitet i linje med EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet, och ange de viktigaste insatserna med deltagande av medlemsstaterna, kommissionen och andra relevanta aktörer. I alternativ C och and D, föreslås, förutom ökad policysamordning av (vilket redan finns i alternativ B) en övervakningsram som ett centralt inslag. Avsikten är att en bekräftelse av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet tillsammans med en särskild mekanism för att övervaka deras genomförande skulle leda till en mer systematisk och konstruktiv form av samordning och lärande av varandra, och följaktligen, större fokus på verkningsfull policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet på nationell och lägre nivå. Huvudsakligen skulle ett initiativ enligt dessa alternativ uppmana medlemsstaterna att a) utarbeta en nationell strategi och en handlingsplan för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet i olika sektorer, i linje med EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet; b) övervaka genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet på nationell nivå, med ledning av en rad indikatorer som man enats om för att mäta förändringar i fysisk aktivitet och i policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet; samt c) rapportera regelbundet om framstegen. För att stödja denna verksamhet skulle medlemsstaterna ombes att inrätta ”nationella kontaktpunkter för fysisk aktivitet”, som skulle få i uppgift att samla in uppgifter för övervakningsramen och tillhandahålla landsspecifik information om relevant nationell policy och om handlingsplaner. Kommissionen skulle underlätta processen genom att tillhandahålla stöd till inrättandet och den praktiska tillämpningen av övervakningsmekanismen och till kapacitetsuppbyggnaden i medlemsstaterna för utarbetandet och genomförandet av policy i enlighet med EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Övervakningsramen för hälsofrämjande fysisk aktivitet skulle därigenom i samverkan med Världshälsoorganisationen vidareutveckla befintliga former av övervakning och uppgiftsinsamling på detta område. På grundval av dessa uppgifter skulle man utarbeta landspecifika överblickar om hälsofrämjande fysisk aktivitet och analyser av trender inom hälsofrämjande fysisk aktivitet. Tillsammans med annan relevant information om utarbetande av policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet och dess genomförande skulle detta utgöra grunden till regelbundna rapporter för de relevanta EU-forumen (dvs. expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande och högnivågruppen). Huvudskillnaden mellan alternativ C och D gäller samordning av policy (alternativ D: riktmärken, mål) och mer heltäckande övervakning. 6. Bedömning av effekterna I denna del av konsekvensbedömningen analyseras först initiativets allmänna (sociala, ekonomiska och miljörelaterade) effekter. De slags effekter som kan förväntas av ett nytt EU- initiativ inom hälsofrämjande fysisk aktivitet är ungefär desamma för alla alternativ men kan variera i omfattning beroende på varje alternativs genomslagskraft. I konsekvensbedömningen tar man upp genomslagskraften som ett andra steg, före analysen av effekter per alternativ. Dessa sammanfattas i en tabell i slutet av det avsnittet. De sociala vinsterna skulle komma från mer hälsofrämjande fysisk aktivitet bland européerna till följd av en mer verkningsfull policy för hälsofrämjande fysisk aktivitet i medlemsstaterna och genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Utövningen av den rekommenderade mängden av fysisk aktivitet har goda effekter på många kroniska sjukdomar och hälsoproblem. Om Europas invånare i större utsträckning deltog i fysisk aktivitet skulle detta leda till en motsvarande nedgång i antalet personer som är utsatta för en ökad dödsrisk. I EU finns det en positiv koppling mellan nivån på fysisk aktivitet och förväntad livslängd, vilket betyder att de länder där nivån på fysisk aktivitet är högre tenderar till att ha högre förväntad livslängd. Eftersom bristen på fysisk aktivitet är särskilt tydlig i vissa länder och regioner (södra och östra Europa), och dessutom i särskilda riskgrupper (socioekonomiskt mindre gynnade grupper, kvinnor, barn och äldre), skulle initiativets fördelar vara mer gynnsamma för dessa länder, regioner och grupper i högre utsträckning än för européerna som helhet. Initiativet skulle också vara förenligt med stadgan om de grundläggande rättigheterna (artiklarna 21, 23 – 26 och 35). Vad gäller utsträckningen till vilken en verkningsfull policy och handfasta insatser kan leda till högre nivå på fysisk aktivitet på medellång och lång sikt, framgår av uträkningar baserade på ett optimistiskt scenario en stadig ökning på cirka 1 % per år under 25 år. Vad gäller de ekonomiska effekterna kan bättre hälsa och välbefinnande förväntas leda till betydande ekonomiska vinster när sjukvårdskostnaderna minskar tillsammans med mängden ekonomiska resultat som går förlorade på grund av sjukdom och sjukdomsfrekvens, sjukskrivning och död i förtid. Detta beror dock på i vilken utsträckning medlemsstaterna genomför åtgärder på alla relevanta nivåer. I ett försök att räkna om kostnaderna av utebliven fysisk aktivitet till penningvärde har man i en studie fastställt att kostnaderna för England låg strax över 3 miljarder euro per år, eller 63 euro per invånare, vilket visade sig likna uträkningarna även för andra länder. Om man överför detta till hela EU med samma kostnad per invånare kan man räkna ut att bristen på fysisk aktivitet i EU kan kosta över 31 miljarder euro per år. Med utgångspunkt i detta förenklade scenario och med beaktande av dessa kostnader för fysisk inaktivitet skulle bättre policy för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet som utarbetas och genomförs i linje med det planerade initiativet förväntas höja andelen EU-invånare som når upp till den rekommenderade tröskeln av fysisk aktivitet med upp till 1 % per år, vilket stegvis skulle minska kostnader för fysisk inaktivitet med tiden. Om man utgår från de senaste Eurobarometer-uppgifterna från 2010 skulle genomförandet av verkningsfull policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet teoretiskt sett kunna leda till att 65 % av Europas invånare uppfyller rekommendationerna för fysisk aktivitet om 25 år, och kostnaderna för otillräcklig fysisk aktivitet skulle gradvis gå ner. Även om mycket beror på medlemsstaternas vilja att prioritera och genomföra verkningsfull policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet på lång sikt, skulle de ekonomiska vinsterna vara mycket stora när det gäller att undvika kostnaderna för fysisk inaktivitet, och de skulle utgöra sammanlagt nästan 7 miljarder euro efter fem år, 22 miljarder euro efter tio år och 63 miljarder euro efter tjugo år. Beträffade kostnaderna för varje alternativ, skulle medlemsstaterna i slutändan få stå för kostnaderna för genomförandet av den policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet som följer av det föreslagna initiativet. Det är svårt att beräkna den budget som för närvarande anslås till hälsofrämjande fysisk aktivitet, eftersom kostnaderna är spridda över olika ministerier och myndigheter, samt olika icke-statliga organisationer och den privata sektorn. Dessutom är inte utgifterna för hälsofrämjande fysisk aktivitet alltid bokförda i EU. Detta förvärras av det faktum att hälsofrämjande fysisk aktivitet av sin natur är sektorsövergripande, att många politiska åtgärder berör hälsofrämjande fysisk aktivitet och att åtgärder för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet ofta inte inkluderar detta framhävande som sitt främsta mål. De administrativa kostnaderna för medlemsstaternas del skulle orsakas av kraven på rapportering till EU-nivån (vilket föreskrivs i alternativ B, och i synnerhet med koppling till övervakningsmekanismen i alternativ C och D) och skulle vara ganska låga under det första året, med ytterligare minskningar när mekanismen väl tillämpas fullt ut och personalen bekantar sig med övervakningen och uppgifterna blir bättre tillgängliga med tiden. De kostnader som skulle ligga inom EU:s budget gäller inrättandet och den praktiska tillämpningen av övervakningsmekanismen och tillhandahållandet av stödet till medlemsstaterna i form av kapacitetsuppbyggnad. Det föreslås att dessa kostnader täcks av idrottsavsnittet i Erasmus+ under åren 2014–2020. Andra kostnader skulle vara förknippade med anordnandet av möten för expertgruppen på EU-nivå som täcks av den allmänna budgeten. Vad gäller de miljörelaterade effekterna skulle åtgärder som syftar till att genomföra det avsnittet i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet som gäller transport, miljö, stadsplanering och allmän säkerhet kunna leda till betydande fördelar för miljön och på så sätt bidra till en hög nivå på miljöskyddet, vilket fastställs i artikel 37 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Medan det är extremt svårt att förutsäga något med stor exakthet kan nyare vetenskaplig forskning ge viss insikt i vad som kan kallas det optimala scenariot beträffande initiativets miljövinster. För att visa omfånget av potentiella miljövinster som aktiv transportpolitik kan ge har man i en nyligen genomförd undersökning sökt att förutsäga i vilken omfattning övergången till aktiva transportsätt i London skulle påverka koldioxidutsläppen under 20 år jämfört med en utveckling av nuläget. I studien beräknades det att transportrelaterade koldioxidutsläpp per person skulle bli 62 % lägre vid hållbar transport, med 0,46 ton per år, än om man fortsätter med det rådande läget, det vill säga 1,17 ton. Analys av effekter för varje alternativ: || Alternativ A (Utgångsscenario) || Alternativ B (Uppmaning till ökad samordning av policy) || Alternativ C (Uppmaning till ökad samordning och övervakning med ledning av en begränsad rad indikatorer) || Alternativ D (Uppmaning till ökad samordning och övervakning med ledning av en omfattande rad indikatorer, samt utvärdering i förhållande till mål) Resultat || § Fortsatt samordning av policy och främjande av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet inom de befintliga strukturerna på EU-nivå. § Fortsatt arbete kring fysisk aktivitet via EU-stödda initiativ och projekt. § Fortsatt tillhandahållande av fragmenterariska uppgifter. || § Minimalt ökad samordning av policy och främjande av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet inom de befintliga strukturerna på EU-nivå. § Fortsatt arbete kring fysisk aktivitet via EU-stödda initiativ och projekt med ett nytt strategisk EU-tillvägagångssätt för hälsofrämjande fysisk aktivitet. § Fortsatt tillhandahållande av fragmentariska uppgifter. || § Betydligt ökad samordning av policy och främjande av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet inom de befintliga strukturerna på EU-nivå. § Tillhandahållande av exakta och jämförbara övervakningsuppgifter i förhållande till en begränsad rad fysiska aktiviteter och policyindikatorer. || § Potential för starkt ökad samordning av policy och främjande av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet inom de befintliga strukturerna, men risk för bristfälligt deltagande. § Potential för tillhandahållande av omfattande övervakningsuppgifter i förhållande till en rad kvalitativa och kvantitativa indikatorer + rapportering om riktmärken och mål. Konsekvenser || § Successiv förbättring av policy till förmån för fysisk aktivitet och tillämpning av (principerna i) EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i ett begränsat antal medlemsstater, men oförändrad policy i de flesta övriga. || § Successiv förbättring av policy till förmån för fysisk aktivitet och tillämpning av (principerna i) EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i ett begränsat antal medlemsstater, men fler än i alternativ A, dock oförändrad policy i många av de övriga. || § Betydlig förbättring av policy till förmån för fysisk aktivitet och tillämpning av huvudfrågorna i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i de flesta medlemsstaterna. || § Betydlig förbättring av policy till förmån för fysisk aktivitet och tillämpning av huvudfrågorna i EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i somliga medlemsstater (men risk för att många medlemsstater inte genomför initiativet). Effekter Sociala || § Stagnerande eller fallande nivå på fysisk aktivitet i de flesta länderna och kvarstående sociala negativa effekter på grund av otillräcklig fysisk aktivitet. || § Små förbättringar i nivån på fysisk aktivitet i somliga medlemsstater, men stagnerande eller fallande nivå i många andra vilket leder till endast en liten minskning av sociala negativa effekter på grund av otillräcklig fysisk aktivitet. || § Nivån på fysisk aktivitet ökar upp till 1 % per år, vilket leder till betydlig minskning av sociala negativa effekter på grund av fysisk inaktivitet. || § Nivån på fysisk aktivitet ökar upp till 1 % per år (men risk för att medlemsstaterna inte genomför initiativet), vilket kan leda till betydlig minskning av sociala negativa effekter på grund av fysisk inaktivitet. Ekonomiska (I bilaga V finns en utförlig bedömning av kostnaderna för EU och de administrativa kostnaderna i medlemsstaterna) || § Kostnaderna på grund av otillräcklig fysisk aktivitet kvarstår (uppskattade till 31 miljarder euro per år) || § Liten minskning av de ekonomiska kostnaderna för fysisk inaktivitet och vissa ekonomiska vinster, men betydligt mindre än de 6,7 miljarder under fem år som kan förutses med verkningsfull policy. § Vissa kostnader (svåra att kvantifiera) för de medlemsstater som avsätter medel till förbättring av fysisk aktivitet. || § Betydlig minskning av de ekonomiska kostnaderna för fysisk inaktivitet. § Ekonomiska vinster på upp till 6,7 miljarder euro under fem år. § Vissa kostnader (svåra att kvantifiera) för de medlemsstater som avsätter mer medel till förbättring av fysisk aktivitet. || § Betydlig minskning av de ekonomiska kostnaderna för fysisk inaktivitet, men bara i de medlemsstater som genomför initiativet. § Betydliga (men svåra att kvantifiera) ekonomiska vinster för de medlemsstater som genomför initiativet. § Vissa kostnader (svåra att kvantifiera) för de medlemsstater som avsätter mer medel till förbättring av fysisk aktivitet. Miljörelaterade || § Vissa vinster i de medlemsstater som förbättrar policyn till förmån för fysisk aktivitet vad gäller aktiva transportsätt. || § Begränsade men märkbara vinster i medlemsstaterna som förbättrar sin policy för fysisk aktivitet vad gäller aktiva transportsätt. || § Potentiellt betydande vinster i medlemsstaterna som förbättrar sin policy för fysisk aktivitet vad gäller aktiva transportsätt. || § Potentiellt betydande vinster i medlemsstaterna som förbättrar sin policy för fysisk aktivitet vad gäller aktiva transportsätt. 7. Jämförelse av alternativen och bästa alternativ I konsekvensbedömningen jämförs de olika alternativen med ledning av sannolik genomslagskraft, resurseffektivitet, överensstämmelse med EU:s övergripande policymål samt hur praktiskt genomförbara de är och hur pass hållbara. De fyra alternativens genomslagskraft beror på medlemsstaternas verksamhet, vilken under alla omständigheter skulle vara frivillig. Emellertid finns det skillnader vad gäller den utsträckning i vilken EU uppmanar till specifik verksamhet eller policy, och de är nära kopplade till vilket instrument som väljs för att genomföra initiativet. Medan man kan förvänta sig att varje alternativ uppnår vissa framsteg mot de två operativa målen och på så sätt det specifika målet, varierar graden av framgång som kan förväntas för varje alternativ. Alternativ A är lika ineffektivt som nuläget, och alternativ B mindre genomslagskraftigt än alternativ C och D. Alternativen varierar avsevärt när det gäller hur genomförbara de är (i vilken utsträckning vart och ett av alternativen skulle få uppbackning av medlemsstaterna, vilket är väsentlig för ett frivilligt initiativ) och hållbarhet (i vilken utsträckning den dynamik som uppnåtts på kort sikt skulle bibehållas under en längre tidsperiod). I synnerhet ledde de invecklade arrangemangen för övervakning och rapportering som föreslås i alternativ D till lågt betyg för genomförbarhet. Vad gäller den utsträckning i vilken varje alternativ skulle förväntas bidra till syftena för en viss nivå av medel (resurseffektivitet), skulle huvudkostnaderna i vart och ett av alternativen vara kopplade till utarbetandet och genomförandet av policy för att främja fysisk aktivitet. I ett antal nyligen genomförda studier har man undersökt kostnaderna för olika insatser för att främja fysisk aktivitet, vad gäller deras effektivitet för kvalitetsjusterade levnadsår eller besparade sjukvårdskostnader. Medan man fann att resurseffektiviteten varierade mycket, framgick det av alla insatser som undersöktes att de var resurseffektiva, det vill säga, kostnaderna var motiverade, särskilt i ljuset av de enorma kostnaderna för fysisk inaktivitet. Det framgår av belägg på både makro- och mikronivå att vinsterna är större än kostnaderna för en rad olika statliga investeringar i främjandet av fysisk aktivitet. Dessutom kan den ekonomiska vinsten av sådan policy, både vad gäller högre produktivitet och minskade sjukvårdskostnader, var mycket stor, vilket motiverar till och med avsevärda kostnader. Förutom kostnader för genomförandet framgår det av resurseffektiviteten för vart och ett av alternativen vad gäller medlemsstaternas administrativa kostnader och kostnaderna för EU:s budget att alternativ B, C och D kan alla anses vara resurseffektiva, varvid alternativ C hamnar högst. Vad gäller överensstämmelse bidrar insatserna för att framhäva hälsofrämjande fysisk aktivitet till Europa 2020-strategin. Mer precist överensstämmer alternativ B, C och D alla med EU:s politik inom folkhälsa, transport, social inkludering och forskning. Analysen av alternativen på grundval av dessa fyra kriterier har lett till att alternativ C ansetts vara bäst eftersom det utgör det lämpligaste och mest proportionella svaret på det kartlagda problemet. · Genomslagskraft: Det bidrar avsevärt till båda operativa målen och ger samtidigt medlemsstaterna möjlighet att prioritera effektivt. Ett dokument med juridisk verkan skulle förväntas tillföra avsevärd tyngd till främjandet av hälsofrämjande fysisk aktivitet i allmänhet och EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i synnerhet. Största skillnaden gentemot alternativ B är att det finns en övervakningsmekanism som gör det mycket sannolikt att detta alternativs genomslagskraft blir betydligt större, särskilt men inte begränsat till framstegen mot det andra operativa målet. · Genomförbarhet/hållbarhet: Alternativets pragmatiska natur, vilken återspeglas i det stöd hos medlemsstaterna, experterna och intressenterna ger till en övervakningsmekanism med ledning av ett begränsat antal aggregerade indikatorer på hög nivå, kommer sannolikt inte att stöta på några större problem med genomförandet på grund av sin relativt låga kostnad och förmågan att anpassas till nationella förhållanden. Dessutom kommer ramen för uppgiftsinsamling och registrering av framgång som övervakningsmekanismen leder till samt rapporteringen till rådet att sannolikt säkerställa initiativets hållbarhet på lång sikt. · Resurseffektivitet: Detta alternativ skulle innebära vissa kostnader för medlemsstaternas budgetar, men samtidigt de största vinsterna eftersom medlemsstaterna samlar in uppgifter till övervakningsmekanismen, avsätter medel till ny policy för främjande av fysisk aktivitet och sedan drar nytta av ökade andelar hälsofrämjande fysisk aktivitet. Medan den största delen kostnader skulle följa av förändringar vad gäller policy skulle vissa utgifter ur EU:s budget vara nödvändiga för att inrätta, förvalta och underhålla uppgifterna från övervakningsmekanismen. EU skulle också förväntas spela en viss roll när det gäller att hjälpa medlemsstaterna att samla in de relevanta uppgifterna. · Överensstämmelse: Eftersom alternativ C anses vara det mest genomslagskraftiga, kan det bara av det skälet sägas bidra mer till EU:s politiska mål än de övriga. Det kommer sannolikt att leda till de största ekonomiska fördelarna och vinsterna vad gäller produktivitet, förutom den största framgången mot bättre folkhälsa, åtgärder mot ojämlikheter vad gäller hälsa, uppmuntran till aktivt pendlande och underlättande av social integrering. Dessutom ligger överensstämmelsen i alternativ C och D klart i linje med det policyverktyg som föreslås för deras genomförande. Valet av en rekommendation från rådet ter sig som ett konsekvent tillvägagångssätt med tanke på att a) det redan finns, eller kommer snart, ett antal ”mjukare” EU-dokument som uttrycker ett engagemang för hälsofrämjande fysisk aktivitet och att b) behovet för insatser ligger främst på medlemsstaternas nivå. 8. Övervakning och utvärdering Inom ramen för konsekvensbedömningen och föreberedelsen av det föreslagna initiativet utarbetade experterna en övervakningsram och ett samråd om det hölls med medlemsstaterna och intressenter. I ramen ingår en tabell med 23 aggregerade indikatorer på hög nivå mot vilka man kan mäta utvecklingen av andelarna av hälsofrämjande fysisk aktivitet och policy till förmån för hälsofrämjande fysisk aktivitet samt genomförandet av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet. Uppgifter om dessa indikatorer kommer att samlas in som del av EU:s övervakningsmekanism som föreskrivs i det bästa alternativet (alternativ C) och de kommer också att utgöra den största delen av den information som behövs för att övervaka och utvärdera initiativet som helhet. Framsteg i genomförandet av rådets rekommendation kommer att ske i form av regelbundna rapporter från kommissionen till rådet, det vill säga vart tredje år, genom medverkan av arbetsstrukturerna för idrott (till exempel expertgruppen för idrott, hälsa och deltagande) och i samordning med andra relevanta forum (till exempel högnivågruppen, handlingsplattformen för kost, fysisk aktivitet och hälsa). I dessa rapporter skulle man i synnerhet ta med en bedömning eller utvärdering av framstegen med ledning av insamlade uppgifter via övervakningsmekanismen samt bredare information om utarbetandet av policy när det gäller hälsofrämjande fysisk aktivitet och genomförande av EU:s riktlinjer för fysisk aktivitet i medlemsstaterna. En fullstädning utvärdering av genomförandet av rådets rekommendation bör göras efter sex år, med medverkan av en extern uppdragstagare.