Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens meddelande 'Modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen'"

(98/C 73/22)

Den 18 mars 1997 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 13 november 1997. Ada Maddocks var föredragande och Pierre Chevalier medföredragande.

Vid sin 350:e plenarsession den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 76 röster för, 38 röster emot och 9 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Internationell konkurrens?

Social trygghet och konkurrenskraft kan förstärka varandra ömsesidigt. De skall inte bjuda under varandra, vare sig på den inre marknaden eller i Världshandelsorganisationen. Tillsammans kan de bilda en sammanhängande och varaktig bas, i förening med makroekonomisk politik, för att främja tillväxt och sysselsättning, understödda av solidaritet, företagsamhet och delaktighet.

Kostnaderna för social trygghet svarar för 28 % av EU:s totala BNP. I USA är nettoutgifterna 27 % av BNP. Med kommissionens ord: "Denna syn på social trygghet...om man tar såväl privata som offentliga utlägg med i beräkningen, antyder att hushållen spenderar ungefär lika mycket på socialt skydd, sjukvård och pension i ett antal utvecklade industrialiserade länder ()." Kommissionen säger uttryckligen: "Det är viktigt att inse att skälen för en reform av socialförsäkringssystemen inte har något att göra med konkurrens från tredje länder ()."

1.2. Aktuella tendenser?

Kostnaderna för social trygghet inom EU ökade under 1980- och 1990-talen långsammare i förhållande till BNP än de gjorde under 1970-talet. Ökningar i förhållande till BNP skedde främst under perioder av ekonomisk tillbakagång, när BNP ökade långsamt eller inte alls. En del medlemsstater ökade också utgifterna för att utveckla sina sociala trygghetssystem till den nivå som de mer utvecklade länderna i unionen har (). I sin helhet har EU:s kostnader för social trygghet varit relativt stabila, utom under ekonomiskt svaga perioder. Kommissionens slutsats är att "det finns få tecken på att kostnaderna för social trygghet ökar snabbare" (). Samtidigt säger man att EU:s utgifter för social trygghet upprätthåller den sociala sammanhållningen och stabiliteten under perioder av större makroekonomiska påfrestningar, industriell omstrukturering och andra omstruktureringar.

1.3. Kan den sociala tryggheten inom EU upprätthållas i framtiden?

1.3.1. I syfte att bevara sina sociala trygghetssystem samtidigt som man tar hänsyn till den demografiska och ekonomiska utvecklingen kommer många medlemsstater under det följande årtiondet att försöka anpassa sina sociala trygghetssystem i enlighet med sina egna förhållanden och kulturer. Men dessa anpassningar bör ske genom samarbete inom EU:s ramar.

1.3.2. Kommissionens meddelande hävdar att de verkliga "skälen för att reformera är interna". Två större problem lyfts särskilt fram: "stora offentliga underskott och svårigheter att åstadkomma social integrering" ().

1.3.2.1. Man kan hävda att det första problemet inte förorsakas av, men har följder för, den sociala tryggheten. Massarbetslöshet och mot den svarande transfereringar till de arbetslösa är problem som främst hör ihop med ekonomisk stagnation och med hur arbetsmarknaden fungerar. Den demografiska "tidsinställda bomben" och oron för ett ohållbart förhållande i en nära framtid mellan andelen pensionärer och andelen arbetstagare kan också ses som ett stort fördelningsproblem som mer har att göra med rörligheten på arbetsmarknaden än med något inbyggt fel i det sociala trygghetssystemet. Samtidigt kan man också hävda att de förändringar av ekonomin och arbetsmarknaden som anses nödvändiga kan kompletteras och stödjas av vissa förändringar i våra sociala trygghetssystem. Nyckeln till framgång på båda områdena torde ligga i en kombination av flexibilitet och trygghet som tar hänsyn till "arbetets föränderliga natur" och vikten av att samordna ekonomisk politik och strukturpolitik, vilket framhävs i deklarationen om sysselsättningen från toppmötet i Dublin och i kommissionens rapport om Europa som en ekonomisk enhet.

1.3.2.2. Det andra problemet, "svårigheter att åstadkomma social integrering", hänger närmare samman med de sociala trygghetssystemen inom EU, särskilt vad gäller massarbetslösheten och den sociala utslagning denna leder till. De beräknade ekonomiska och sociala kostnaderna för dessa är mycket stora. Det finns en allmän enighet om att det krävs ett stort skifte från (passiva) bidragssystem till (aktiva) trygghetssystem som stöder sysselsättningen.

1.3.3. Ytterligare två viktiga utmaningar framhävs i kommissionens meddelande: "Anpassning av social trygghet till könsförskjutningen" och "Bättre social trygghet för människor som flyttar inom unionen". Kommittén har uttryckt sitt stöd för alla viktigare förslag inom dessa områden ().

2. Särskilda förslag?

2.1. Social trygghet som produktiv faktor

2.1.1. Kommittén har konsekvent hävdat åsikten att social trygghet kan bidra till att stimulera och stärka ekonomin och har påpekat de positiva effekterna av att man på både europeisk och nationell nivå integrerar och samordnar den sociala och ekonomiska politiken (). Kommissionens meddelande säger också: "Vidare har medlemsstater med ett starkt skyddsnät ofta bättre BNP per capita eller betalningsbalans än medlemsstater med ett svagt skyddsnät ()." Den negativa, nedåtgående spiralen med ekonomisk stagnation som leder till nedskärningar i de sociala trygghetssystemen och därmed lägre konsumtion och minskad efterfrågan kan vändas till ett positivt, integrerat handlande inriktat på att omforma passiva utgifter till aktiva, skapa arbetstillfällen, tjänster och tillväxt. Som det påpekas i Delors vitbok måste man i så fall "omstrukturera det statliga inkomststödet så att det blir möjligt att fylla på arbetsinkomst med socialbidrag. Detta kräver skapandet av ett integrerat skatte- och socialbidragssystem med lämpliga säkerhetsspärrar" (). I samband med att kommissionen ytterligare studerar sambandet mellan social och ekonomisk politik kunde den genomföra studier för att få fram jämförbara indikatorer för vårdsektorns sysselsättningspotential och för den sociala trygghetens förebyggande kapacitet. I detta sammanhang visar en nyligen genomförd undersökning på kostnaderna för att inte ha en utvecklad social modell (). Till sist påpekar kommissionen att "En central fråga ... är hur skyldigheter och möjligheter skall kombineras" (). Kommissionen hävdar med hänvisning till de "brådskande behov av att stärka statens finanser" som finns, att "Det finns ingen motsägelse mellan detta och en hög social trygghetsnivå, och det leder inte till att solidaritetstanken skrotas. Tvärtom stärks solidariteten mellan olika generationer, eftersom kommande generationers börda blir lättare" (). Kommittén är medveten om att kommissionen kommer att lägga fram en undersökning om detta för medlemsstaterna. Kommittén önskar delta i den diskussionen.

2.2. Socialförsäkringssystem med tydligare sysselsättningsfrämjande profil

2.2.1. Olika utvecklingstendenser på arbetsmarknaden, som kvinnornas ökade deltagande i yrkeslivet och spridningen av flexibla arbetsformer i samband med nya former av arbetsorganisation och flexibla möjligheter till ledighet under yrkeslivet, håller på att forma om arbetslivet i riktning mot mer varierade individuella arbetsmönster (). De sociala trygghetssystemen kan stödja den utvecklingen genom att underlätta de olika formerna av övergångar på arbetsmarknaden. Olika yttranden från kommittén har hävdat att man måste ta hänsyn till dessa utvecklingstendenser när man organiserar den sociala tryggheten (). Dublinmötets deklaration om sysselsättningen efterlyste också att man "utvecklar sociala trygghetssystem som kan anpassas till nya arbetsmönster och ge tillräckligt socialt skydd för personer i sådant arbete".

2.2.2. De potentiella tillväxtområdena vid en förändring som gör de sociala trygghetssystemen mer sysselsättningsfrämjande finns främst inom sektorer där offentlig-privata partnerskap kan stimuleras. Till exempel är vård, transporter, energi och miljö områden där investeringar, i form av inkomststöd vid sidan av lönen samt olika skyddsåtgärder, kan göra att den ekonomiska uthålligheten för andra viktiga behov (som de äldres) ökar och kan ha positiva effekter på tillväxt och sysselsättning. Den offentliga sektorns viktiga roll i sådana program ger dem en stor betydelse. Därför är det ett logiskt förslag i Delors vitbok att man skulle maximera dessa åtgärders sysselsättningsskapande potential om de administrerades "av ett enda statligt organ" (). Om arbetsmarknadens parter, den sociala ekonomin, lämpliga icke-statliga organisationer samt lokala och regionala myndigheter engagerades inom en sådan ram kunde det också främja utvecklingen av praktiska program och garantera att det fanns lämpliga skyddsåtgärder och positiva incitament att stödja övergången från "bidrag till arbete". Många bidragstagare som fått stöd under längre perioder har fastnat i sin situation och finner det vara allt svårare att bryta detta mönster. Detta skulle kunna lösas genom en positiv kampanj för att förbättra individens situation och en justering av förhållandet mellan skatter och bidrag (utan negativa effekter). Sådana incitament kunde bestå i högre inkomstgränser för bidragsberättigande.

2.2.3. Liknande offentlig-privata partnerskap som bygger dels på arbetserfarenhet dels på inkomststöd, på basis av kollektivavtal, skulle kunna användas för att utbilda arbetslösa som vill kvalificera sig för att inträda eller återinträda på arbetsmarknaden. Det är viktigt med satsningar som främjar en flexibel övergång mellan skola, utbildning och arbetsliv. Om arbetsmarknadens parter vore delaktiga i att förhandla fram villkoren för sådana kombinationer av yrkesutbildningsprogram och inkomststöd skulle det säkerställa att programmen för arbetsmarknadsutbildning byggde på incitament snarare än på tvång, och att de hade ett inbyggt skydd mot att billigt subventionerat arbete ersatte riktiga arbetstillfällen. Man måste också se till att sådana program utformas så att de verkligen underlättar anställning. Som kommittén tidigare har påpekat: "Enbart utbildning räcker inte för en adekvat politik mot arbetslöshet. Allmän och speciellt inriktad politik syftande till att skapa arbetstillfällen är också nödvändig" ().

2.2.4. Denna politik måste drivas:

- med respekt för subsidiaritetsprincipen och framförallt för det regelsystem varje medlemsstat uppnått genom tidigare förhandlingar och som bygger på deras olika "sociala kulturer";

- i nära samarbete med parterna för att utforma projekten, se till att de genomförs och utvärdera resultaten;

- och på ett sådant sätt att man inte skapar ett socialt skikt av konstlade och underbetalda arbeten.

2.2.5. Förslagen om sysselsättningsfrämjande social trygghet inkluderar också förslag om att sänka de arbetskostnader som inte är lön. Delors vitbok föreslog att arbetsgivarnas sociala avgifter skulle sänkas eller tas bort för lågutbildad arbetskraft med låga löner. Bortfallet skulle kompenseras genom miljöskatter, punktskatter på konsumtion av produkter som är skadliga för hälsan samt skatter avsedda att göra produktiva investeringar attraktivare (). Kommitténs yttrande från november 1996 om "Den sociala trygghetens framtid" hade samma syn på kompensationsåtgärder, men förordade att arbetsgivare skulle kunna bli delvis befriade från kostnader för sociala avgifter på alla löner och tillämpa det på alla under en viss överenskommen nivå (). Kommitténs yttrande av den 9 juli 1997 om beskattningen inom EU stödde också sådana alternativa finansieringskällor (). Kommissionens meddelande betonar att "flera medlemsstater har vidtagit åtgärder för att sänka lönebikostnaderna (men att) vissa undersökningar visar att detta inte haft någon väsentlig inverkan på den allmänna sysselsättningsnivån eftersom det leder till en förskjutning mellan subventionerat och icke-subventionerat arbete och till att organisationen slimmas. Samtidigt framgår det av undersökningarna att de positiva effekterna blir större om åtgärderna är noggrant utformade och knyts till nyskapade arbetstillfällen" (). Kommittén uppmanar kommissionen att fortsätta arbetet med denna fråga och önskar delta i det. Det är uppenbart att sådana system inte får leda till att osäkra arbeten ersätter säkra, och de får inte heller underminera bidragstagarnas rättigheter. Subsidiaritetsprincipen bör iakttas.

2.2.5.1. För att främja sysselsättningen råder det allmän enighet om "nödvändigheten av att vända den trend i skattestrukturerna som lägger en växande börda på arbetet i jämförelse med andra skatteunderlag" (). Av denna anledning instämmer kommittén med högnivågruppen för skattepolitik, som instiftades av Europeiska rådet i Dublin, om att man måste anlägga ett globalt perspektiv på skatteområdet i dess helhet. Vidare kan samspelet mellan skatte- och vinststrukturer göras mer neutralt för att göra arbetsmarknaden mer dynamisk.

2.2.6. De förslag i kommissionens meddelande som talar för en flexiblare övergång från yrkesverksamhet till pension, i synnerhet genom att man använder sig av modeller för frivillig förtidspensionering på deltid, får genomgående kommitténs stöd under förutsättning att de ges rättsliga garantier och en strikt inramning genom kollektivavtal som anpassas till de berörda sektorerna: "de anställda skulle successivt förkorta sin arbetstid (minskning av arbetstiden efter hand), men de skulle också vara yrkesverksamma längre (successiv höjning av pensionsåldern)" (). Individuella arrangemang för kollektivavtalsreglerat deltidsarbete skulle kunna utformas för att frigöra arbetstillfällen för unga arbetslösa, och de skulle leda till minskade utgifter för socialförsäkring och arbetslöshetsersättning. Sådana arrangemang får dock inte inverka negativt på äldre arbetstagare. Sådana besparingar, liksom en mer successiv och flexibel pensionering, skulle kunna åstadkomma mer än att bara täcka inkomststödet till ett förtidspensioneringssystem på deltid. De övergripande kostnaderna och fördelarna med sådana arrangemang måste utvärderas, och arbetsmarknadens parter bör diskutera positiva erfarenheter i Europeiska unionen. Problemet med proportionella rättigheter för deltidsanställda och deras rättsliga ställning måste också lösas.

2.2.7. Kommittén har också konsekvent pläderat för ett socialt skydd för att främja integrering. Detta förutsätter en minimiinkomstgaranti, som är knuten till integrering, stabilitet och omskolning. Arbete och sysselsättning är de främsta garanterna för social integrering. Detta kan inkludera arbete utanför den reguljära arbetsmarknaden som kan leda till mycket stora besparingar i de offentliga utgifterna, vilket kan kompensera inkomststöd, bidrag och skattelättnader.

2.3. Anpassning av den sociala tryggheten till EU:s åldrande befolkning

2.3.1. Kombinationen av sjunkande födelsetal och ökad livslängd innebär att antalet äldre i förhållande till den yrkesverksamma befolkningen kommer att fördubblas under de kommande femtio åren. Detta kommer göra det allt svårare att finansiera pensionssystemen om det inte finns tillräckligt många på arbetsmarknaden för att bidra. Utvecklingen av gemensamma prognosmodeller för den långsiktiga utvecklingen av utgifterna för de sociala trygghetssystemen skulle bidra till en ökad förståelse av de utmaningar som de demografiska förändringarna ställer EU inför. Den demografiska "tidsinställda bomben" sätter pensionssystemen under press och leder till tvivel om deras livskraft. Detta innebär i vilket fall som helst ett viktigt fördelningsproblem som har att göra med arbetsmarknadens förmåga att absorbera ny arbetskraft, vilket kommissionen också understryker i sin demografiska rapport 1997 (). Olika anpassningar på arbetsmarknaden kan bidra till att minska några av problemen. Kommissionens meddelande anger till exempel att "Tendensen mot ökad kvinnlig förvärvsfrekvens kommer att hålla i sig under de närmaste åren och är välkommen som motvikt till effekten av att befolkningen åldras" (). En smidig övergång till pensionen där man själv väljer när man vill dra sig tillbaka kan också, som nämnts tidigare, minska bidragsberoendet. Vid en tidpunkt då det finns mer än 18 miljoner arbetslösa i Europeiska unionen förefaller det ganska paradoxalt att oroa sig för arbetskraftsbrist. Det grundläggande problemet är inte den övergripande demografiska samhällsstrukturen utan hur stor del av befolkningen som bidrar till BNP. Problemet gäller snarare sysselsättningen än pensionerna. Frågorna angående pensionssystemens livskraft är ytterst, vare sig det gäller fördelningssystem eller premiereservsystem, ofrånkomligen kopplade till den ekonomiska situationen. Dessutom framhåller kommissionen att "en radikal övergång från fördelningssystem till premiereservsystem inte är realistisk, eftersom det skulle medföra ofantliga övergångskostnader" ().

Skapandet av "trygga förutsättningar" för tilläggspensionssystemen bör ses mot bakgrund av hela den ekonomiska politiken. Fördelningssystemen är beroende av en politik som gör det möjligt för medborgarna att aktivt bidra till BNP. Premiereservsystemen påverkas av inflationen, investerings- och kapitalspekulationsrisker. Oberoende av pensionsförsäkringarna form - statliga pensioner, tilläggspensioner eller privata pensioner - måste det finnas garantier för att de kan samexistera. Finansieringen bör i vilket fall som helst vara resultatet av den nationella ekonomins situation vid det aktuella tillfället och av politiken beträffande växelkursstabilitet och kapitalinvesteringar. Mot bakgrund av dessa ekonomiska omständigheter har kommittén redan gett sitt stöd åt flera förslag om överförbara tilläggspensionssystem.

2.3.2. Kommittén har redan stött de förslag som framförs i kommissionens meddelande beträffande de nya kraven på omvårdnad för äldre personer, framför allt när det gäller att göra det möjligt för de personer som så önskar att bo kvar i sina egna hem istället för att tas om hand av en institution. Att skapa villkor för att göra detta möjligt (t.ex. städhjälp, sjuk- och hälsovård och tillgång till social service i hemmet) - eventuellt i samarbete med frivilligorganisationer - är att föredra. Dessutom är det mindre kostsamt än att vara beroende av privata försäkringar med de risker som sådana medför vad gäller "negativt urval" och "moralisk risk" (). Kommittén har föreslagit ytterligare åtgärder, bland annat en skatt som bygger på solidaritet mellan generationerna för att finansiera strukturer och stöd för att minska de äldres beroende. Man kan uppnå goda resultat när det gäller att genomföra positiva åtgärder inom social trygghet för att täcka nya risker - även under lågkonjunktur.

2.3.3. Hälso- och sjukvården är grundläggande frågor inom social trygghet. Dessa frågor bör inte behandlas enbart med tanke på de äldre utan bör också studeras som en fråga i sig. Hälso- och sjukvårdsutgifterna, i synnerhet för mycket gamla personer, kan delvis kompenseras med förebyggande sjukvård, rådgivning och hemsjukvård. För att förbättra resultaten på hälsoområdet och ge sjukvårdssystemen kapacitet att ta itu med de faktorer som påverkar befolkningens hälsa, bör medlemsländerna föra en mer sammanhängande hälsopolitik enligt WHO:s riktlinjer (). Vidare skulle man kunna vidta en bättre utvärdering av de ekonomiska konsekvenserna av den nya tekniken och effekterna av gemenskapspolitiken. Kommissionen vill också uppmärksamma nödvändigheten av att i högre grad uppmärksamma hälsofrågor vid förändringar i arbetsorganisationen (). I kommitténs yttrande från november 1996 om "Den sociala trygghetens framtid" underströk man att: "Genom att år 1992 anta en rekommendation om tillnärmning av målsättningar och åtgärder gällande socialskyddet skrev EU:s medlemsländer under på att arbeta mot ett särskilt mål: att garantera alla personer som lagligen vistas på en medlemsstats territorium tillgång till nödvändig hälsovård, samt att upprätthålla och utveckla ett högklassigt sjukvårdssystem. Man måste anpassa strävan mot en minskning av hälso- och sjukvårdsutgifterna så att man bevarar målet att ge alla tillgång till högklassig hälsovård. Att införa åtgärder för riskurval ('gallring') skulle äventyra solidariteten och tillhandahållandet av effektiv vård ()."

2.4. Anpassning av social trygghet till könsförskjutningen: individualisering av rättigheterna

2.4.1. Kommittén har stött förslag som syftar till att skapa harmoni mellan arbetsliv och familjeliv och till att successivt genomföra en individualisering av rättigheterna, utan att kvinnornas ekonomiska trygghet för den skull äventyras. Kommissionen formulerar det: "... [ett] system med en allmän ålderspension i kombination med en yrkesbaserad pension [kan kanske vara] en lösning på detta svåra problem" genom att ta bättre hänsyn till kvinnornas nuvarande ställning på arbetsmarknaden samt till mer varierade mönster i arbetslivet (). Med hänsyn till skillnaderna mellan de nationella systemen bör dock de effekter kommissionens idé kan få på premie- och inkomstbaserade sociala trygghetssystem undersökas noga. Det vore bra om kommissionen kunde ge ut ett meddelande om individualisering av rättigheter, i vilket dessa problem kunde behandlas.

2.4.2. Kommittén har även konsekvent stött förslag som syftar till lika behandling i lagstadgade och yrkesbaserade system för social trygghet.

2.5. Bättre social trygghet för människor som flyttar inom unionen

2.5.1. ESK har ställt sig bakom alla uppdateringar av förordning (EEG) nr 1408/71, som ger utrymme för en närmare samordning av lagstiftning rörande den sociala tryggheten för personer som flyttar inom unionen. Kommittén håller för närvarande också på med att utarbeta ett yttrande om den nyligen publicerade grönboken om "Kompletterade pensionsskydd på den inre marknaden" (). Kommittén har redan uttryckligen efterlyst liknande bestämmelser för yrkesbaserade pensionssystem, bl.a. en rättslig ram till skydd för tillgångar och individuella rättigheter, jämförbara beräkningsgrunder för pensionsöverföring i hela EU och en ram för samordning inom EU av yrkesbaserade pensionssystem, något som kanske skulle kunna bygga på artikel 51 i EG-fördraget i likhet med vad som redan gäller för lagstadgade system (). ESK har också riktat uppmärksamheten mot skattemässiga inkonsekvenser för gränsarbetare.

3. Hur åtgärder på unionsnivån kan användas som stöd i anpassningsarbetet

3.1. Kommittén har efterlyst ett EU-regelverk rörande proportionella rättigheter för deltidsarbetande och samordning av yrkesbaserade pensionssystem. Vi har även förespråkat en europeisk observationsgrupp för fattigdom och social utslagning och en EU-omfattande statistik om de kostnader som fattigdom och social utslagning förorsakar. Vi har givit vårt stöd till EU:s bestämmelser om lika behandling för kvinnor och män i lagstadgade och yrkesbaserade sociala trygghetssystem. EU-övergripande åtgärder i avsikt att främja tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen - förutsättningar för en hållbar social trygghet - har föreslagits eller fått stöd i ett antal yttranden från ESK. Den grundläggande ömsesidigheten mellan socialpolitiken och den ekonomiska prestationsförmågan inom EU är alltjämt av största vikt. Detta är anledningen till att kommittén håller med kommissionen om att "reformerna i de sociala trygghetssystemen måste ses mot bakgrund av den europeiska sysselsättningsstrategin [och de] övergripande ekonomiska riktlinjerna, som lades fast vid Europeiska rådets möte i Florens" (). Detta är också skälet till att kommittén välkomnar kommissionens avsikt att fortsätta dialogen med arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper samt med EU:s institutioner, i medvetenhet om att det inte går "att åstadkomma modernare och bättre social trygghet i EU om inte alla berörda aktörer deltar aktivt" (). Kommittén är också medveten om att erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaterna skapar ett betydelsefullt mervärde på EU-nivå () och önskar att denna "katalysatorfunktion" skall bestå. Mot denna bakgrund skulle benchmarking kunna vara ett användbart instrument för att kartlägga särskilt effektiva metoder i anslutning till de mål som ställts upp i rekommendationen från 1992 om tillnärmning av målen och politiken för den sociala tryggheten.

3.2. Kommittén har dock i meddelandet lagt märke till att kommissionen ålagt sig själv en mycket fulltecknad och snäv tidsplan och att man planerar att utföra en mängd undersökningar och utarbeta flera dokument.

Exempelvis:

- Undersökningar: skattesystem, arbetslöshetsersättning, prognosmetoder, relationen mellan marknad och hälsovård, barnomsorg, äldreomsorg osv.

- Bedömningar: den sociala trygghetens kostnader och fördelar, effekten av politiska åtgärder och av metoder för att bekämpa arbetslösheten, minimiinkomst, lönekostnader, förtidspensionsoch pensionssystem, förebyggande hälsovård, hälsovårdens kostnader.

- Grönboken om kompletterande pensionssystem (se punkt 2.5.1 ovan).

3.2.1. Kommittén skulle för egen del vilja efterlysa en studie som syftar till att utforma jämförbara indikatorer för sysselsättningspotentialen inom vårdsektorn och för den förebyggande kapacitet som den sociala tryggheten har. Kommissionens tidsplan är mycket snäv: "toppmötet i Amsterdam, slutet av juni 1997, första hälften av 1997", och så vidare. Av denna anledning kommer ett flertal dokument aldrig att granskas av kommittén. Dessutom kommer det att bli svårt att rådgöra med berörda organ. Mot bakgrund av de aktuella frågornas omfattning, art och betydelse skulle kommittén vilja avge sitt yttrande i god tid, dvs. i samband med att dokumenten utarbetas och inte efter att de publicerats.

Bryssel den 10 december 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() KOM(97) 102 slutlig, punkt 1.2, andra stycket. Uppgifter om offentliga och privata utgifter för social trygghet i Sverige och i USA, uttryckta i procent av hushållens utgifter, visar att 1990 betalade svenska hushåll 4,4 % av sin inkomst för privat sjukvård, utbildning, privata pensioner och barntillsyn, och 36,8 % i skatt. Det blir totalt 41,2 %. De amerikanska hushållen betalade 29,2 % av sin inkomst för privat sjukvård, utbildning, privata pensioner och barntillsyn, och 10,4 % i skatt. Det blir totalt 39,6 %. Gösta Esping-Andersen, "The Double Problem of Co-ordination in Contemporary Welfare States" (Nutida välfärdsstaters dubbla samordningsproblem), en uppsats som skrevs för konferensen om socialpolitik och en stark ekonomi, Amsterdam, 23-25 januari 1997.

() Samma punkt, tredje stycket. "Export av produkter utanför EU svarar för 8 % av EU:s BNP - en nivå som har varit stabil i över tjugo år. Det innebär att 92 % av efterfrågan täcks av produktion inom Europa, medan 8 % täcks genom import från länder utanför EU", Kommissionens meddelande "Europa som en ekonomisk enhet" CSE(96) 8 slutlig, 4.12.1996, s. 8.

() "Social protection in Europe", KOM(95) 457 slutlig, kap. 3, s. 59 (ej på svenska, ö.a.).

() KOM(95) 457 slutlig, sammanfattningen, s. 12, näst sista stycket.

() KOM(97) 102 slutlig, 1.2, sista stycket.

() KOM(97) 102 slutlig, sammandrag: punkterna 4 och 5.

() ESK:s yttrande om "Socialpolitik och en stark ekonomi", EGT C 287, 22.9.1997, punkt 2.3 och 3.

() KOM(97) 102 slutlig, 1.2, andra stycket.

() Vitboken om "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning: Utmaningarna och vägarna in i 2000-talet", Europeiska unionens bulletin, bilaga 6/93, punkt 8.8 c, tredje strecksatsen.

() German Unemployment and the European Social Model, kommissionen.

() KOM(97) 102, punkt 2.1, andra stycket.

() KOM(97) 102, punkt 1.2, fjärde stycket.

() Grönbok om "Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation", KOM(97) 128 slutlig.

() Se yttranden om "Den sociala trygghetens framtid", EGT C 66, 3.2.1997, och om "Arbetstider", EGT C 18, 22.1.1996.

() Vitboken, citerad ovan, punkt 8.8 c, tredje strecksatsen.

() ESK:s yttrande om "Social utslagning", EGT C 352, 30.12.1993, punkt 5.2.2.

() Vitboken, citerad ovan, punkt 9.4 och 9.5.

() EGT C 66, 3.3.1997, punkt 5.

() EGT C 296, 29.9.1997, punkt 2.2.3.

() KOM(97) 102 slutlig, citerad ovan, punkt 2.2.3, fjärde stycket.

() Meddelande från kommissionen "Beskattning inom Europeiska unionen. Rapport om skattesystemens utveckling", KOM(96) 546 slutlig, punkt 6.12. Tillgängliga fakta om skattestrukturen uttryckt i procent av BNP visar att för EU-15 fördelades skattebördan 1993 enligt följande: 11 % på konsumtion, 21,2 % på avlönat arbete, 7 % på kapital och 2,1 % respektive 0,2 % på energi och miljö. Se Strukturer i EU:s skattesystem, Eurostats rapport, 1997.

() EGT C 66, 3.3.1997, tidigare citerat, punkt 6.4.1.7.

() Europeiska kommissionen, Demografisk rapport 1997 bl.a. s. 3.

() KOM(97) 102 slutlig, tidigare citerat, punkt 1.2.3, första stycket.

() Punkt 2.3.1, stycke 7 i ovan citerade dokument.

() KOM(97) 102 slutlig, tidigare citerat, punkt 2.3.3, tredje stycket.

() WHO:s dokument "Health for all in Europe: an Epidemiological Review", Köpenhamn, 1990.

() Grönbok "Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation", KOM(97) 128 slutlig, s. 12, punkt 62 och 63.

() EGT C 66, 3.3.1997, punkt 8.5.

() KOM(97) 102 slutlig, punkt 2.4 sista stycket.

() KOM(97) 283 slutlig.

() ESK:s yttrande om "Kompletterande sociala trygghetssystem" av den 26 maj 1992 - EGT C 223, 31.8.1992.

() KOM(97) 102 slutlig, punkt 2.1 andra stycket.

() Samma dok. punkt 3 andra stycket.

() Samma dok. punkt 3 första stycket.

BILAGA I till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ledamöter - närvarande eller företrädda av suppleant - röstade för att yttrandet skulle antas:

ABEJÓN RESA, ANDREWS, ANGELO, ATTLEY, Jocelyn BARROW, BASTIAN, BETELU BAZO, BØGH, BRIESCH, van den BURG, BURKHARD, Vasco CAL, CASSINA, CEBALLO HERRERO, CHAGAS, CHEVALIER, CHRISTIE, COLOMBO, DANTIN, DELAPINA, van DIJK, DRIJFHOUT-ZWEIJTZER, DRILLEAUD, ENGELEN-KEFER, ETTY, zu EULENBURG, FORGAS I CABRERA, FRERICHS, FUCHS, GAFO FERNÁNDEZ, GEUENICH, GLATZ, HAGG, HERNÁNDEZ BATALLER, JASCHICK, KALLIO, KANNISTO, KIENLE, de KNEGT, KONITZER, KONZ, KORYFIDIS, KUBENZ, LEMMETTY, LIVERANI, LYONS, LÖNNBERG, MADDOCKS, MANTZOURANIS, MARGALEF i MASIÁ, MENGOZZI, MERIANO, NILSSON, NYBERG, PELLARINI, POMPEN, QUEVEDO ROJO, RAMAEKERS, REUNA, SÁNCHEZ MIGUEL, SANTILLÁN CABEZA, SANTOS, SCHMITZ, SEPI, SEQUEIRA, SKOUBY, STOKKERS, STÖLLNBERGER, STRASSER, TSIRIMOKOS, TWIST, VOGLER, WAHROLIN, WESTERLUND, WRIGHT, ZUFIAUR NARVAIZA.

Följande ledamöter - närvarande eller företrädda av suppleant - röstade emot yttrandet:

ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DOCK, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORELAND, MORGAN, NOORDWAL, PIETTE, RAVOET, REGNELL, REITERER, SIMPSON, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH.

Följande ledamöter - närvarande eller företrädda av suppleant - lade ner sin röst:

BENTO GONÇALVES, BOISSERÉE, BROOKES, DECAILLON, HAGEN, LERIOS, NIELSEN, RETUREAU, SOLARI.

BILAGA II till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Efter att det slutliga yttrandet gått till omröstning med namnupprop presenterades följande deklaration av nedan angivna medlemmar i grupp I (arbetsgivare) som hade röstat emot yttrandet:

"Arbetsgivargruppen anser att kommitténs yttrande inte beaktar de problem som finns i de nuvarande socialförsäkringssystemen och underskattar behovet av modernisering och förbättring.

Gruppen ger sitt fulla stöd för åsikten att ett effektivt socialförsäkringssystem som kommer alla våra medborgare till godo utgör en grundläggande faktor för samhällsekonomin, men vill dessutom framhålla att en stark ekonomi är en förutsättning för att man skall ha råd med socialförsäkringssystem.

De problem som många medlemsstater har för närvarande kan sammanfattas som följer:

1. Socialbidragssystemen har vuxit successivt och grundas på förlegade normer och sysselsättningsmönster.

2. Det har skapats en beroendekultur på grund av att inte tillräckligt gjorts för att hjälpa långtidsbidragstagare att komma ur sin situation.

3. I medlemsstaterna ser man med oro på att kostnaderna skenar i väg samtidigt som man försöker begränsa budgetunderskottet.

4. Den andel av befolkningen som lever på ålderspension (andelen 65 år och över uttryckt i % av åldersgruppen 15-64 år) beräknas ha fördubblats när de som börjar arbeta i dag kommer upp i pensionsåldern.

Gruppen välkomnar kommissionens analys och stöder generellt sett åtgärdsförslagen, som man hoppas skall hjälpa medlemsstaterna att komma till rätta med sina problem. Gruppen anser att i synnerhet följande aspekter bör undersökas ingående:

- bidragsstrukturen och förhållandet mellan olika bidrag;

- bidragen bör inriktas på de mest behövande;

- hjälp till långtidsbidragstagare att förbereda sig för arbetsmarknaden;

- samverkande skatte- och bidragssystem för lågavlönade som uppmuntrar till att acceptera anställning;

- uppmuntran för individuellt ansvarstagande;

- successiv övergång till långsiktig finansiering av åtminstone en del av pensionsförmånerna;

- stärkt partnerskap mellan offentlig och privat finansiering.

Gruppen vill slutligen framhålla att man ser mycket positivt på kommissionens ansträngningar för att undanröja de återstående hindren för fri rörlighet på området social trygghet."

ANDRADE, BAGLIANO, BARROS VALE, BEALE, BOUSSAT, BREDIMA SAVOPOULOU, BURANI, BYRNE, DE NORRE, DONOVAN, FRANZ, GARDNER, GAUDER, GIESECKE, HAMRO-DROTZ, HORNUNG-DRAUS, JOHANSEN, KIELMAN, KONTIO, LEHNHOFF, LEVITT, LINSSEN, LITTLE, MALOSSE, MEGHEN, MOBBS, MORGAN, NOORDWAL, RAVOET, REGNELL, REITERER, SIRKEINEN, WALKER, WHITWORTH.