RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN MEDLEMSSTATERNAS SVAR TILL REVISIONSRÄTTENS ÅRSRAPPORT FÖR 2011 /* COM/2013/0118 final */





Medlemsstaternas svar till revisionsrättens årsrapport för 2011. 3 Sammanfattning. 3 Medlemsstaternas svar till revisionsrättens årsrapport för 2011. 4 1. Rapportens omfattning.. 4 2 Presentation och huvudbudskap i revisionsrättens rapport för 2011 5 3. Mot förbättringar av delad förvaltning med medlemsstaterna. 6 3.1 Kontroller på primär nivå, nationella regler och systemgranskningar. 7 3.2 Revisionsmyndigheter.. 9 3.3 Offentlig upphandling. 10 3.4. Tvärvillkor. 12 4. Slutsatser. 13 RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Medlemsstaternas svar till revisionsrättens årsrapport för 2011 Sammanfattning Denna rapport är en analys av medlemsstaternas svar till Europeiska revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2011. Den följer bestämmelserna i artikel 162.5 i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget. För 2011 har revisionsrätten gjort ytterligare ändringar i presentationen av rapporten, främst genom att lägga till två nya kapitel. Revisionsrätten avgav en ren revisionsberättelse för räkenskaperna och uppskattade till 3,9 % den mest sannolika felprocenten för budgeten som helhet, vilket påminner om föregående års övergripande felprocent på 3,7 %. Siffran 3,9 % omfattar nu fel avseende tvärvillkoren för såväl jordbruk: marknads- och direktstöd som landsbygdsutveckling, till följd av en ändring i revisionsrättens metod. Utan denna ändring skulle siffran ha varit 3,8 %. Merparten av medlemsstaterna svarade inom den fastställda tidsfristen[1]. Liksom tidigare år varierade kvaliteten betydligt mellan de olika medlemsstaterna. I vissa fall höll svaren en mycket hög standard, medan det i andra fall var tydligt att väldigt lite kvalitetstid hade lagts på dem. Medlemsstaterna upprepat sitt åtagande att samarbeta med kommissionen och revisionsrätten för att säkerställa sund ekonomisk förvaltning av EU-medel. Till exempel har tre fjärdedelar av alla medlemsstater uttryckt intresse för att de trepartsmöten som redan används på politikområdet sammanhållning ska användas även för landsbygdsutveckling. Både kommissionen och medlemsstaterna har även uttryckt sitt engagemang för att åtgärda problemen inom landsbygdsutveckling för att minska felprocenten. Generaldirektoratet för jordbruk har utarbetat en handlingsplan och medlemsstaterna har, vilket anges i svaren, redan vidtagit vissa korrigerande åtgärder för att åtgärda problemen inom landsbygdsutveckling. Inom sammanhållningspolitiken som helhet krävs, trots att betydande förbättringar redan har gjorts, konkreta och fortlöpande åtgärder från såväl medlemsstater som kommissionen för att säkerställa förbättrade resultat. Under denna programperiod kommer generaldirektoratet för regionalpolitik och generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering att fortsätta med målinriktade åtgärder. Här kommer det bl.a. handla om att låta revisionen fokusera på områden och ekonomiska aktörer med högre risk, om att noggrant övervaka åtgärder som vidtas av nationella myndigheter så att utbetalningar avbryts eller upphävs och ekonomiska korrigeringar tillämpas när detta är motiverat. För nästa programperiod har kommissionen föreslagit flera åtgärder som diskuteras i ett interinstitutionellt förfarande. I åtgärderna ingår bredare användning av förenklade kostnader, kvartalsvis koncentrerad rapportering från medlemsstaterna till kommissionen, strängare regler för stödberättigande, införande av finansiella nettokorrigeringar och förvaltningsdeklarationer. RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Medlemsstaternas svar till revisionsrättens årsrapport för 2011 1. Rapportens omfattning Enligt artikel 162.5 i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget ska kommissionen, så snart revisionsrätten översänt sin årsrapport, omedelbart underrätta berörda medlemsstater om de detaljer i denna rapport som avser förvaltningen av de gemenskapsmedel som de ansvarar för enligt gällande bestämmelser. Medlemsstaterna ska svara kommissionen inom sextio dagar och kommissionen ska översända en sammanfattning av svaren till revisionsrätten, Europaparlamentet och rådet före den 28 februari påföljande år. Den 6 november 2012 offentliggjordes revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2011 och kommissionen underrättade medlemsstaterna om detaljerna i rapporten. Informationen delgavs i en skrivelse och åtföljdes av tre frågeformulär (i form av bilagor) som medlemsstaterna ombads fylla i. Bilaga I var ett frågeformulär om de punkter i rapporten som gällde enskilda medlemsstater, bilaga II var ett frågeformulär om de granskningsresultat som gäller varje enskild medlemsstat[2] och bilaga III var ett frågeformulär om allmänna iakttagelser om politiska områden och program med delad förvaltning. Denna rapport är en analys av medlemsstaternas svar och åtföljs av ett arbetsdokument från kommissionen med medlemsstaternas svar på bilagorna I och III[3]. 2 Presentation och huvudbudskap i revisionsrättens rapport för 2011 Revisionsrätten har gjort ytterligare ändringar i presentationen av årsrapporten för 2011. Två nya kapitel har införts, ett för jordbruk och ett för sammanhållning, för att ge en mer detaljerad analys av revisionsresultatet på dessa två politikområden. Jordbruk och naturresurser har ersatts av jordbruk: marknads- och direktstöd respektive landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa. Kapitlet som tidigare hette sammanhållning, energi och transport har ersatts av regionalpolitik, energi och transport respektive sysselsättning och socialpolitik. Utöver de nya kapitlen har revisionsrätten även tillhandahållit jämförelsesiffror för de mest sannolika felprocenterna för 2010 och 2011 för budgeten som helhet liksom på enskilda politikområden. Till sist har revisionsrätten ytterligare lyft fram EU:s resultathantering i kapitel 10 EU-budgeten: att uppnå resultat, som första gången ingick i årsrapporten för 2010. I revisionsförklaringen fann revisionsrätten att räkenskaperna gav en relativt rättvisande bild av unionens finansiella ställning och av resultaten av dess transaktioner och kassaflöden. Inkomster och åtaganden innehöll inte några väsentliga fel. Betalningarna för administrativa och andra utgifter bedömdes inte innehålla några väsentliga fel. Inte heller betalningarna för yttre förbindelser och utvidgning innehöll några väsentliga fel, med undantag för mellanliggande betalningar och slutbetalningar. Alla andra politikområden innehöll väsentliga fel. Revisionsrätten ansåg även att alla kontrollsystem kunde klassificeras som ”delvis ändamålsenliga”, med undantag för politikområdena ”administrativa och andra utgifter” samt ”inkomster” som klassificerades som ”ändamålsenliga”. De politikområden som innehöll väsentliga fel var följande: Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa hade en mest sannolik felprocent på 7,7 %. Jordbruk: marknads- och direktstöd hade en mest sannolik felprocent på 2,9 %. Läget för sammanhållningspolitiken som helhet hade förbättrats betydligt med en mest sannolik felprocent på 5,1 %, jämfört med 2010 års siffra på 7,7 %. Icke desto mindre innehöll båda kapitlen om sammanhållningspolitiken väsentliga fel, där regionalpolitik, energi och transport hade en mest sannolik felprocent på 6,0 % och sysselsättning och socialpolitik en mest sannolik felprocent på 2,2 %. Slutligen hade forskning och annan inre politik en mest sannolik felprocent på 3,0 %. För 2011 blev revisionsrättens mest sannolika felprocent för EU-budgeten som helhet 3,9 %, jämfört med 2010 års siffra på 3,7 %. Till följd av en ändring i revisionsrättens metod omfattar siffran 3,9 % fel avseende tvärvillkoren för såväl jordbruk: marknads- och direktstöd som landsbygdsutveckling. Utan denna ändring skulle siffran ha varit 3,8 %. Diagrammet nedan visar felprocentens utveckling för budgeten som helhet sedan 2006. (1) Till skillnad från tidigare år har stödmottagares bristande efterlevnad av tvärvillkoren inom den gemensamma jordbrukspolitiken tagits med i beräkningen av den mest sannolika felprocenten för 2011. De upptäckta felen utgör ungefär 0,1 procentenhet av den mest sannolika felprocenten för betalningarna som helhet, enligt revisionsrättens skattningar. 3. Mot förbättringar av delad förvaltning med medlemsstaterna Som nämndes i inledningen har kommissionen även skickat varje medlemsstat tre bilagor. Bilaga I var ett frågeformulär om de punkter i rapporten som gällde enskilda medlemsstater, bilaga II var ett frågeformulär om de granskningsresultat som gäller varje enskild medlemsstat och bilaga III var ett frågeformulär om allmänna iakttagelser om den delade förvaltningen för revisionsförklaringen 2011. Medlemsstaterna ombads att vid behov fylla i bilagorna I och II med uppgifter om de åtgärder som vidtagits för att rätta till fel, samt tidplan för detta, innehåll och förväntat resultat. Denna del av rapporten analyserar medlemsstaternas svar på bilagorna I, II och III under fyra tematiska rubriker: 1) kontroller på primär nivå, nationella regler och systemgranskningar, 2) revisionsmyndigheter, 3) offentlig upphandling, och 4) tvärvillkor. Flertalet medlemsstater svarade inom den fastställda tidsfristen[4]. Liksom tidigare år varierade kvaliteten betydligt mellan de olika medlemsstaterna. I vissa fall höll svaren en mycket hög standard, medan det i andra fall var tydligt att väldigt lite kvalitetstid hade lagts på dem. Icke desto mindre rapporterade och beskrev nästan alla medlemsstater förbättringsåtgärder som redan vidtagits eller som skulle vidtas i framtiden. Vissa medlemsstater upprepade sitt åtagande att samarbeta med kommissionen och revisionsrätten för att säkerställa sund ekonomisk förvaltning av EU-medel.[5] Till exempel har tre fjärdedelar av alla medlemsstater uttryckt intresse för att de trepartsmöten som redan används på politikområdet sammanhållning ska användas även för jordbruk och landsbygdsutveckling[6] (se diagram 1.2 som ger information avseende fråga 5 i bilaga III till frågeformuläret). Detta initiativ till trepartsmöten ligger även i linje med rådets rekommendation om ansvarsfrihet för budgetåret 2011.[7] Diagram 1.2 För kapitel 5 – Regionalpolitik, energi och transport och kapitel 6 – Sysselsättning och socialpolitik arrangeras regelbundna trepartsmöten mellan revisionsrätten, kommissionen och medlemsstaterna. För dessa kapital har mötena visat sig vara mycket framgångsrika för att undvika motsättningar om bedömningen av fel. Endast ett sådant möte arrangerades 2012 för jordbruk och landsbygdsutveckling. Skulle din medlemsstat vara intresserad av och villig att delta i trepartsmöten för kapitlen jordbruk och landsbygdsutveckling? 3.1 Kontroller på primär nivå, nationella regler och systemgranskningar Vad gäller kontroller på primär nivå och nationella regler fann revisionsrätten brister i de nationella myndigheternas kontroller och det konstaterade i vissa fall att nationella myndigheter inte på ett ändamålsenligt sätt hade bedömt om ersättningsanspråken följt gällande regler. När det gäller exempelvis regionalpolitik ansåg revisionsrätten att ”medlemsstaternas myndigheter hade tillgång till tillräckligt mycket information för att kunna upptäcka och korrigera åtminstone en del av felen innan utgifterna attesterades för kommissionen”[8] för 62 % av de transaktioner som innehöll fel. På politikområdet sysselsättning och socialpolitik gjorde revisionsrätten en liknande observation för 76 % av de transaktioner som innehöll fel[9]. I landsbygdsutveckling fann revisionsrätten att fyra av sex granskade nationella myndigheter inte ändamålsenligt hade granskat de angivna kostnadernas rimlighet och att de utbetalande organens kontroller på plats inte alltid verkställts korrekt.[10] Utöver detta identifierade revisionsrätten bristande efterlevnad av nationella regler som en av riskerna för betalningarnas korrekthet.[11] När det gäller kontrollernas lämplighet på primär nivå gav medlemsstaterna vitt skilda svar. Österrike och Belgien uppgav att kontrollerna var tillfredsställande i vart och ett av fallen[12], och Österrike framlade som bevis faktumet att felprocenten låg kring väsentlighetströskeln för de två program inom ramen för Europeiska socialfonden som de nationella myndigheterna granskat. Två medlemsstater (Finland och Litauen) uppgav att komplexa stödregler och lagregler ibland leder till olika tolkningar, vilket i sin tur påverkar kontrollernas kvalitet på primär nivå.[13] Personalomsättning och därav följande förlust av sakkunskaper uppgavs av Slovakien och Finland som bidragande faktorer till otillräckliga kontroller på primär nivå.[14] Grekland sammanfattade slutligen situationen genom att fastslå att ”orsakerna är komplexa och beror till stor del på vem som genomför kontrollerna på primär nivå. Kontroller på primär nivå utförs antingen av administrativa myndigheter eller förmedlande organ som auktoriserats för detta och som har en annan form”.[15] Över hälften av medlemsstaterna var överens om att de nationella reglerna måste förenklas för att minska den administrativa bördan och därmed minska antalet fel. Icke desto mindre angav medlemsstaterna även att EU-direktiven behöver förenklas för att minska felen. Luxemburg sammanfattade situationen med följande kommentar: ”Nationella regler kan alltid göras enklare, men en inledande förenkling av reglerna i (EU-)direktiven skulle vara välkommen”[16]. Slutligen, som svar på en fråga om systemgranskningar av kontroller på primär nivå (fråga 2 i frågeformulärets bilaga III och diagram 1.3) uppgav strax över 40 % av medlemsstaterna att de i vissa fall redan utförde sådana granskningar. Exempelvis Danmark uppgav att systembaserade granskningar hade genomförts i både regionalpolitik och landsbygdsutveckling av den danska företagsrevisionsmyndigheten respektive internrevisionen på den danska myndigheten AgriFish. När det gäller den danska myndigheten AgriFish hade internrevisionen redan utfört en granskning av ”lokala aktionsgrupper” (LAG) under programmet för landsbygdsområden och skulle utföra en uppföljande granskning av samma program under 2013.[17] Litauen, Lettland, Tjeckien och Grekland[18] uppgav alla att systemgranskningar redan ingick i deras granskningsplanering och utfördes regelbundet. Andra medlemsstater drog slutsatsen att systemgranskningar inte behövdes eftersom deras revisionsstrategi var särskilt omfattande. Tyskland uppgav att granskning av kontroller på primär nivå redan ingick i systemgranskningen och att särskilda riskområden kunde kontrolleras separat.[19] Slovakien sammanfattade situationen på ett liknande sätt.[20] Brister i kontrollerna på primär nivå och särskilt överträdelser av nationella stödregler har bidragit till felprocenten på området sammanhållningspolitik. Kommissionen har en aktiv roll i att uppmuntra medlemsstater att åtgärda problemen. Den har etablerat en rad åtgärder som omfattar stöd till nationella myndigheter i deras strävan efter förenklingar samt stöd till förvaltnings- och kontrollmyndigheter. Utöver detta utför kommissionen även en tematisk riskbaserad granskning av kontrollernas effektivitet på primär nivå. Diagram 1.3 Revisionsrätten rekommenderar kommissionen att uppmuntra revisionsmyndigheterna att ”göra särskilda systemgranskningar när det gäller de kontroller på primär nivå som utförs av förvaltningsmyndigheter och förmedlande organ”. (Se exempelvis punkt 5.73, rekommendation 4). Planerar din medlemsstat att utföra ytterligare och specifika systemgranskningar på detta område? 3.2 Revisionsmyndigheter I årsrapporten för 2011 tillhandahöll revisionsrätten resultatet av bedömningen av revisionsmyndigheterna i sju medlemsstater. Revisionsrätten granskade olika aspekter av revisionsmyndigheternas arbetsmetoder, inklusive organisatoriska arrangemang, arbetsdokument och årliga kontrollrapporter och utlåtanden. Resultatet av dessa bedömningar var att fyra revisionsmyndigheter var ändamålsenliga, två var delvis ändamålsenliga och att en var ej ändamålsenlig. De förbättringar som revisionsrätten lyfte fram handlade om checklistor samt kvalitetskontroll av granskningar och granskningsmetoder.[21] Följaktligen rekommenderade revisionsrätten att kommissionen erbjuder revisionsmyndigheterna ytterligare vägledning, särskilt avseende urvalsmetoder, och uppmanar revisionsmyndigheterna att utföra fler systemgranskningar.[22] De medlemsstater vars revisionsmyndigheter hade blivit negativt bedömda av revisionsrätten och som hade gett ett svar, angav vanligen att korrigerande åtgärder redan hade vidtagits eller pågick på de områden där brister hade konstaterats. Exempelvis Tjeckien svarade enligt följande: ”Den negativa bedömningen av Tjeckien baseras på en bedömning av situationen 2011, inklusive ett system som ursprungligen hade upprättats 2007 (och därefter godkänts av såväl Europeiska kommissionen som revisionsbyrån PricewaterhouseCoopers). Vid tidpunkten för Europeiska revisionsrättens granskning hade arbetet med att ändra detta system redan påbörjats till följd av en överenskommelse med Europeiska kommissionen.”[23] Utöver detta kommenterade medlemsstaten även revisionsrättens urval. Den uppgav att ”Europeiska revisionsrättens rapport inte baserades på ett representativt urval av projekt från alla operativa program i Tjeckien (utan endast det operativa programmet Transport och det regionala operativa programmet Sydost). Revisorerna från Europeiska revisionsrätten granskade alla 8 respektive 4 projekt inom vart och ett av dessa operativa program. Revisionsmyndigheten granskar årligen 650 projekt från alla operativa program. De slutsatser som dragits av Europeiska revisionsrättens revisorer baserat på detta minimala urval är därför inte obestridliga (särskilt statistiskt) vad gäller systemet för ekonomiska kontroller och granskningar som används inom alla operativa program i Tjeckien.”[24] Rumänien angav att dess huvudsakliga revisionsmyndighet – mot bakgrund av revisionsrättens preliminära observationer – hade granskat revisionsrättens iakttagelser och uttryckt intresse för att delta i ett trepartsmöte (mellan Europeiska revisionsrätten, Europeiska kommissionen och revisionsmyndigheten) för att ”för Europeiska revisionsrätten presentera de åtgärder som kommer att vidtas i de frågor som Europeiska revisionsrättens revisorer ansåg behövde förbättras”. Trepartsmötet hölls i juni 2012 och kunde ändamålsenligt klargöra viktiga frågor.[25] Medlemsstaterna uppgav i allmänhet att revisionsmyndigheterna vid behov fortlöpande förbättrade kvaliteten på sitt arbete för att säkerställa att resultatet följde revisionsrättens rekommendationer i rapporten för 2011. 3.3 Offentlig upphandling Offentlig upphandling lyftes fram i revisionsrättens årsrapport för 2011 som en av de stora felkällorna. I regionalpolitiken identifierade revisionsrätten bristande efterlevnad av upphandlingsreglerna i 25 % av de 180 granskade transaktionerna. Utöver detta hittades allvarliga fel i tillämpningen av reglerna i 9 % av granskade transaktioner, som stod för 44 % av alla kvantifierbara fel på politikområdet[26]. Bristande efterlevnad av upphandlingsreglerna bidrog på liknande sätt till felprocenten på politikområdena landsbygdsutveckling samt sysselsättning och socialpolitik[27]. Medlemsstaterna medger vikten av upphandlingsfel och söker fortsatt hitta åtgärder som kan åtgärda situationen. Exempelvis Ungern uppgav följande: ”Den senaste tiden har vi gjort betydande framsteg i övervakningen av offentlig upphandling. Sedan den 8 december 2010 har ett centraliserat granskningssystem för offentlig upphandling använts på den nationella utvecklingsbyrån. Som specialiserad enhet skapades övervakningsavdelningen för offentlig upphandling med primärt ansvar att utföra obligatoriska förhands- och efterhandsgranskningar av offentlig upphandling, ta fram riktlinjer och tillhandahålla expertövervakning av kontrollerna på primär nivå som utförs av förmedlande organ vid offentlig upphandling med lägre kontraktsvärden.”[28] Även Spanien lämnade information om åtgärder som hade vidtagits för att förbättra upphandlingssituationen. På området regionalpolitik avsåg fem preliminära granskningsresultat iakttagelser om medlemsstatens offentliga upphandlingar. I fyra av fem fall uppgav Spanien att konkreta förbättringsåtgärder redan hade vidtagits, samt att förfarandena på området antingen hade stärkts eller att nya förfaranden hade införts. Det femte fallet var ett begränsat efterlevnadsproblem utan ekonomiska konsekvenser.[29] Sju medlemsstater – Österrike, Danmark, Frankrike, Tyskland, Litauen, Luxemburg och Polen – lyfte alla fram tre huvudfaktorer som bidrar till fel vid upphandlingar.[30] Dessa var 1) komplexiteten i de nationella upphandlingsreglerna, 2) komplexiteten i EU-direktiven om offentlig upphandling, och 3) otillräckliga kontroller på primär nivå. Luxemburg uppgav vidare att upphandlingsförfarandena ofta utgjorde en särskild utmaning för projektledare som ofta saknade sakkunskaper på området.[31] Andra medlemsstater menade att orsakerna till felen vid upphandlingar var mer specifika än så. Tjeckiens kommentar var att ”huvudorsaken till fel (i upphandlingar) är den otydliga formuleringen av regelverket för offentlig upphandling och att upphandlande myndigheter därför tolkar dessa bestämmelser på olika sätt”.[32] Medlemsstaterna fortsätter sin strävan efter att förbättra genomförandet av regler och förfaranden för offentlig upphandling. Kommissionen är väl medveten om de medlemsstaternas problem med offentlig upphandling och lämnade i december 2011 ett förslag om ändring av det befintliga direktivet om offentlig upphandling. Förslaget diskuteras för närvarande i parlamentet och rådet. Konsensus har redan nåtts om huvuddragen i kommissionens förslag, inklusive åtgärder för bedrägeribekämpning, förenklingar och större flexibilitet i regler och förfaranden. 3.4. Tvärvillkor I årsrapporten för 2011 inkluderade revisionsrätten för första gången tvärvillkorsfel vid beräkning av felprocenten för såväl landsbygdsutveckling som jordbruk: marknads- och direktstöd. På båda politikområdena koncentrerade sig revisionsrätten på vissa krav avseende god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden respektive föreskrivna verksamhetskrav. Den fann här några fel. I jordbruk: marknads- och direktstöd granskade revisionsrätten även hur sex medlemsstater utformat och genomfört tvärvillkorssystemen och fann att ett av de granskade systemen var ändamålsenligt, att fyra delvis var ändamålsenliga och att ett inte var ändamålsenligt.[33] Framför allt i landsbygdsutveckling konstaterades bristande efterlevnad av tvärvillkoren i 26 av de 73 betalningar som granskades av revisionsrätten. Revisionsrätten konstaterade även att det förekom betydande problem med genomförandet av tvärvillkor när det gällde identifiering och registrering av djur.[34] Medlemsstaterna vars system för tvärvillkor granskats och där brister konstaterats svarade alla på dessa resultat. Samtliga framhöll vikten av kontrolltidpunkten och därav följande svårigheter. Finland kommenterade enligt följande: ”I Finland orsakar klimatförhållanden begränsningar för tidpunkten för vissa av tvärvillkorskontrollerna på plats. Kontroller på plats av god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden respektive föreskrivna verksamhetskrav måste utföras under den årstid då odling sker på gårdarna. Detta innebär med andra ord att kontrollerna i praktiken utförs mellan juni och oktober”.[35] Danmark uppgav att kontroller av tvärvillkor påbörjades tidigare under året, medan Spanien angav att deras kontroller nu gjordes året om.[36] Italien överväger för närvarande att anpassa ”schemaläggningen av kontrollerna under 2013 för att följa Europeiska revisionsrättens kommentarer”[37] och Ungern verkade slutligen osäkert på effekten av problemet med tidsaspekten.[38] Utöver detta angav vissa medlemsstater andra möjliga felorsaker avseende tvärvillkoren (se diagram 1.4 för detaljuppgifter om medlemsstaternas angivna orsaker till bristande efterlevnad av tvärvillkoren). Exempelvis Malta och Lettland[39] uppgav att tvärvillkoren inte var tillräckligt tydliga och Malta angav vidare att ”stödmottagarna ansöker om vissa åtgärder i avsikt att dra nytta av finansieringen, och anstränger sig inte för att ta reda på vilka skyldigheter de åtar sig”. Irland[40] påpekade till sist att vissa medlemsstater kanske anser att vissa överträdelser är ringa och därför inte föranleder någon minskning. Irland nämnde även eventuell avsaknad av kommunikation mellan det specialiserade organet och det utbetalande organet som en orsak till fel som avser tvärvillkoren. Diagram 1.4 I avsnittet Landsbygdsutveckling, miljö, fiske och hälsa (punkt 4.32) konstaterade revisionsrätten att den bristande efterlevnaden av tvärvillkoren i tre av de sex granskade medlemsstaterna inte alltid ledde till föreskrivna minskningar av utbetalningarna. Enligt din åsikt, varför är det så? I sitt senaste förslag till den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013 föreslår kommissionen en ytterligare förenkling och rationalisering av tvärvillkorsregler och motsvarande kontroller för att minska den inneboende risken för felaktig tillämpning av tvärvillkoren.[41] 4. Slutsatser Den allra största delen av svaren från medlemsstaterna anger att relevanta organ i medlemsstaterna omsorgsfullt följer upp Europeiska revisionsrättens slutsatser. Medlemsstaterna håller med om att väl fungerade kontroller på primär nivå är av yttersta vikt samt att korrigerande åtgärder ständigt pågår, särskilt när det gäller revisionsmyndigheternas slutsatser. Brister och fel som upptäcks av revisionsrätten visar även att förenkling är en omfattande process som påverkar både europeiska och nationella regler, även om det emellanåt är svårt att se skillnaden mellan alla tillämpliga regler. Kommissionen har en aktiv roll på detta område, och i december 2011 lade den fram ambitiösa förslag om reglerna för offentlig upphandling. Dessa diskuteras för närvarande i Europaparlamentet och rådet. Konsensus har redan nåtts om huvuddragen i kommissionens förslag, inklusive åtgärder för bedrägeribekämpning, förenklingar och större flexibilitet i regler och förfaranden. Mer allmänt har kommissionen utarbetat en rad åtgärder som omfattar stöd till nationella myndigheter i deras strävan efter förenklingar samt stöd till förvaltnings- och kontrollmyndigheter. Utöver detta utför kommissionen även en tematisk granskning av kontrollernas effektivitet på primär nivå. Särskilt för landsbygdsutvecklingen har kommissionen fastställt en handlingsplan som omfattar åtgärder såsom bättre information, utbildning och nya riktlinjer för stödmottagare och administrationer, samt en mer omfattande revisionsplan. Utöver detta har kommissionen i en skrivelse till alla medlemsstater begärt att de bland annat utarbetar en särskild handlingsplan för att minska felprocenten och att de förstärker de preventiva åtgärderna för att minska felriskerna i det framtida genomförandet av landsbygdsutvecklingsprogram. Slutligen välkomnar kommissionen faktumet att medlemsstaterna upprepat sitt åtagande att samarbeta med revisionsrätten för att säkerställa sund ekonomisk förvaltning av EU-medel. Till exempel har tre fjärdedelar av alla medlemsstater uttryckt intresse för att de trepartsmöten (Europeiska revisionsrätten, medlemsstaten och kommissionen) som redan används på politikområdet sammanhållning ska användas även för jordbruk och landsbygdsutveckling. Bilaga A MEDLEMSSTAT || Inlämningsdatum Österrike || 18.12.2012 Belgien || 21.12.2012 Bulgarien || 14.12.2012 Cypern || 14.12.2012 Tjeckien || 14.12.2012 Danmark || 11.01.2013 Estland || FINLAND || 13.12.2012 Frankrike || 18.12.2012 Tyskland || 18.12.2012 Grekland || 17.12.2012 Ungern || 17.12.2012 Irland || 18.01.2013 Italien || 13.12.2012 Lettland || 27.12.2012 Litauen || 14.12.2012 Luxemburg || 13.12.2012 MALTa || 13.12.2012 Nederländerna || 14.12.2012 Polen || 13.12.2012 Portugal || 13.12.2012 Rumänien || 14.12.2012 SLOVAKIEN || 14.12.2012 SLOVENIEN || 13.12.2012 SPANIEN || 13.12.2012 Sverige || 14.12.2012 Storbritannien || 28.01.2013 [1] Se bilaga A i denna rapport, s. 15. [2] Bilaga II innehåller medlemsstaternas svar på enskilda redogörelser om preliminära granskningsresultat och ingår inte i kommissionens arbetsdokumentet men tillhandahålls revisionsrätten. [3] Se ovanstående fotnot. [4] Se bilaga A i denna rapport, s. 14. [5] Kommissionens arbetsdokument, s. 225. [6] Kommissionens arbetsdokument, se medlemsstaternas svar på fråga 5 i bilaga III. [7] COMBUD 17/13, s. 10. [8] Revisionsrättens årsrapport 2001 punkt 5.29, s. 127. [9] Revisionsrättens årsrapport 2001 punkt 6.15, s. 155. [10] Revisionsrättens årsrapport 2011 punkterna 4.26–4.29, s. 104–105. [11] Revisionsrättens årsrapport 2011 exempel i punkterna 5.2 s. 130, 4.26 s. 104 och 5.29 s. 127. [12] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 164 och 166. [13] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 179 och 192. [14] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 215 och 179. [15] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 185. [16] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 198. [17] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 176. [18] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 195, 192, 173 och 185. [19] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 181. [20] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 215. [21] Revisionsrättens årsrapport 2011 punkterna 5.39–5.41, s. 132–133. [22] Revisionsrättens årsrapport 2001 punkt 5.73, s. 143–144. [23] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 8. [24] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 11. [25] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 123. [26] Revisionsrättens årsrapport 2001 punkt 5.32, s. 128. [27] Revisionsrättens årsrapport 2001, exempel i punkt 3.1 s. 78 och exempel i punkt 6.3 c s. 157. [28] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 3. [29] Svar till bilaga II där specifika preliminära granskningsresultat nämns. [30] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 164, 176, 180, 181, 195, 198 och 203. [31] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 198. [32] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 173. [33] Revisionsrättens årsrapport 2011 punkterna 3.9, s. 75 och 4.16–4.18, s. 105–106. [34] Revisionsrättens årsrapport 2001 punkterna 4.17–4.18, s. 102. [35] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 113. [36] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 112 och 113. [37] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 115. [38] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 113. [39] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 199 och 192. [40] Kommissionens arbetsdokumentet, s. 190. [41] Förordning om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken – KOM(2011) 628 final/2.