Yttrande från Regionkommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ändring av beslut nr 1692/96/EG, vad gäller kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler samt projekt nr 8 i bilaga III"

(98/C 373/03)

BAKGRUND

- Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ändring av beslut nr 1692/96/EG, vad gäller kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler samt projekt nr 8 i bilaga III (KOM(97) 681 slutlig - 97/0358 COD) ().

- Rådets beslut av den 24 mars 1998 att i enlighet med artiklarna 129d och 198c första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

- Presidiets beslut av den 13 maj 1998 att ge utskott 3 "Transeuropeiska nät, transporter, informationssamhället" i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

- Utkastet till yttrande (CdR 101/98 rév.) antaget av utskott 3 den 18 maj 1998 (föredragande: Johan Sauwens).

Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 25:e plenarsession den 16-17 september 1998 (sammanträdet den 17 september) enhälligt följande yttrande.

1. Inledning: innehållet i kommissionens dokument

1.1. Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet (TEN) innebar att en bred ram skapats för ett integrerat, multimodalt infrastrukturnät ().

1.2. Avsikten med ändringsförslaget är att klargöra och förstärka den ställning som kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler har i det transeuropeiska transportnätet.

1.3. Dessa förbindelsepunkter utgör förutsättningen för att byte skall kunna ske mellan olika transportsätt. Utvecklingen av intermodala transporter bör bidra till en mer effektiv användning av hela nätet med avseende på både drift och miljö.

1.4. Kommissionens utvärdering av kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler i det transeuropeiska transportnätet har inbegripit ett omfattande samråd med medlemsstater och andra berörda parter.

1.5. Medlemsstaterna och de andra berörda parterna understödde i allmänhet initiativet att på ett effektivare sätt integrera kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler i det multimodala transeuropeiska transportnätet.

1.6. Enligt kommissionen uppstod meningsskiljaktigheter främst vad gäller detaljer i förslaget, såsom antal och placering av förbindelsepunkter samt kriterierna för projekt av gemensamt intresse.

1.7. Det transeuropeiska transportnätet är avsett som ett multimodalt infrastrukturnät som skall kombinera och integrera de olika transportsätten och nationella näten.

1.8. Man utgår härvid från antagandet att en integration av olika transportsätt och nationella nät torde resultera i en total ökning av effektiviteten, vilket i sin tur bör minska överbelastningen i trafiken och miljöförstöringen.

1.9. Kombinationen av olika transportsätt är avgörande om den förväntade tillväxten inom transportverksamheten de närmaste åren i stor utsträckning skall kunna baseras på transportsätt som inte är lika hårt belastade och miljöfarliga.

1.10. Kommissionen menar vidare att en integrering av nät som hittills saknat förbindelser ökar den regionala tillgängligheten inom unionen, vilket skulle få positiva följder för handel och produktivitet.

1.11. Som ett multimodalt nät består det transeuropeiska transportnätet av förbindelser och knutpunkter. Med tanke på målsättningen för det transeuropeiska transportnätet vad gäller att kombinera och integrera olika transportsätt kan riktlinjerna emellertid betraktas som otillräckliga om de inte innehåller särskilda kriterier och översiktsplaner för utbyggnaden av de viktigaste förbindelsepunkterna.

1.12. I synnerhet kusthamnar, inlandshamnar och omlastningsanläggningar utgör en förutsättning för att intermodala transporter skall kunna fungera inom ett multimodalt infrastrukturnät.

1.13. Sålunda måste det transeuropeiska transportnätet i sin nuvarande form betraktas som ofullständigt.

1.14. Fastställandet av kusthamnar i det transeuropeiska transportnätet är ett viktigt steg mot upprättandet av ett multimodalt infrastrukturnät. Historiskt har kusthamnar ofta varit utgångspunkten vad gäller upprättande av transportförbindelser med inlandet. Idag har kusthamnarna en viktig roll vid utformningen och inrättandet av transportsystem för inlandet.

1.15. Eftersom kusthamnarna och inlandsförbindelsepunkterna är beroende av varandra och utgör lika viktiga delar i utbyggnaden av intermodala transporter, beslutade kommissionen dessutom att inbegripa inlandsförbindelsepunkter i förslaget.

1.16. Sammanfattningsvis kan man säga att kommissionens föreliggande förslag innebär en precisering av beslut nr 1692/96/EG om det transeuropeiska transportnätet, genom att man lagt till kriterier som både begränsar och utvidgar valet av kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler.

2. Yttrande: allmänna kommentarer

2.1. Regionkommittén stöder kommissionens ansträngningar att på ett bättre sätt definiera kusthamnarnas och inlandshamnarnas roll vad gäller kombinerade transporter på EU-nivå.

2.2. Kommittén hänvisar till sina tidigare yttranden enligt vilka sjötransporter och kombinerade transporter måste ges en mera central plats inom EU:s transportpolitik.

2.3. Det bör ske med utgångspunkt från ett integrerat och allomfattande koncept för transportpolitiken, varvid man redan i början av beslutsprocessen bör ta hänsyn till frågor om fysisk planering.

2.4. En bättre beräkning av transporternas verkliga kostnader är en helt nödvändig förutsättning, tillsammans med åtgärder för att harmonisera konkurrensvillkoren.

2.5. Kommittén beklagar något att det aktuella förslaget till beslut så gott som uteslutande ägnas godstransporter, fastän hamnarna utgör en betydelsefull del av det transeuropeiska transportnätet också när det gäller persontransporter.

2.6. EU-medborgarnas rätt att röra sig fritt bör härvid uttryckligen omnämnas i dess egentliga sociala betydelse, inte minst vad beträffar dem som bor i Europas randområden. Hamnarnas betydelse för turisttrafiken kan knappast heller överskattas.

2.7. Kommittén beklagar också att man inte tagit tillfället i akt att precisera och förklara kriterierna och specifikationerna för gemenskapsprojekt avseende vattenvägnätet.

2.8. Kommittén kan heller inte konkret föreställa sig på vilka grunder ett stort antal inlandshamnar som bidrar till att det europeiska nätet av inre vattenvägar utnyttjas bättre har utelämnats från kartorna i bilaga 1. Sålunda förespråkar kommittén att detta nät av inlandshamnar görs betydligt tätare.

2.9. Inom ramen för det transeuropeiska transportnätet måste vattenvägnätet inom EU användas på bästa sätt och ett antal gränsöverskridande förbindelser måste användas i tillräcklig utsträckning. Först då kan inlandshamnarna verkligen spela sin förutskickade roll.

2.10. Beträffande samordningen delar kommittén uppfattningen att utvecklingen av kusthamnar, inlandshamnar och intermodala terminaler nästan uteslutande sker på grund av impulser från marknaden.

2.11. ReK välkomnar särskilt att kusthamnar inbegrips i de transeuropeiska näten (TEN) för att säkerställa att kusthamnarna som knutpunkter i den internationella godstrafiken räknas in bland de övriga överregionala transportvägarna i de transeuropeiska näten.

2.12. Kombinerade transporter är en viktig beståndsdel i en välavvägd transportpolitik. Kommittén kan inte konkret föreställa sig på vilka grunder ett stort antal terminaler för kombinerade transporter som bidrar till att dessa transporter utnyttjas bättre har utelämnats från kartorna i bilaga 1. Sålunda förespråkar kommittén att detta nät av kombinerade transporter görs betydligt tätare.

2.13. Kommittén stöder därför kommissionens ansträngningar att ge ekonomiskt stöd även till hamnprojekt såsom projekt av gemensamt intresse vid uppbyggnaden av transeuropeiska transportnät. Att hänsyn tas till hamnprojekt understryker den betydelse som kusthamnarna har som logistiska centrum och knutpunkter för transportvägarna i det europeiska transportsystemet. Det krävs dock en kritisk granskning när man bedömer och väljer ut hamnprojekt.

2.14. ReK välkomnar att man inte har gjort någon sådan klassificering av kusthamnar som man har gjort av flygplatser i riktlinjerna, och att man därigenom inte har planerat att utpeka vissa hamnar som "kusthamnar av gemenskapsintresse".

2.15. För att undvika snedvridning av konkurrensen bör projekt inom ett hamnområde enligt kommitténs uppfattning i princip inte ges stöd ur budgeten för transeuropeiska nät. Härigenom klargörs också att det är uteslutet med stöd till "superstruktur-projekt". Kommissionen har påpekat att konkurrensaspekter måste beaktas när det gäller enskilda projekt.

2.16. Man tänker sig tre undantag från principen att infrastrukturinvesteringar inom hamnområden inte är stödberättigade, men dessa bör inte bara avse trafiklednings- och informationssystem som EDI utan också projekt som berör kombinerade transporter. På så sätt skulle samtliga projekt som beskrivs i bilaga II, avsnitt 7, också kunna stödjas inom hamnområden. Detta skulle emellertid leda till starkt snedvriden konkurrens, eftersom det speciellt handlar om investeringar i "superstruktur" för omlastning. Därmed skulle man i viss mån gå bakvägen och än en gång upphäva det grundläggande kriteriet att endast infrastrukturprojekt kan få stöd på kusthamnsområdet. En utvidgning till projekt avseende kombinerade transporter är därför nödvändig.

2.17. Dessutom bör stimulansåtgärder inom hamnområden kunna sättas in i stödregioner i form av medel från sammanhållnings- och strukturfonderna, och då i undantagsfall kunna avse även superstrukturinvesteringar. Härigenom ingriper kommissionen aktivt i konkurrensen mellan de europeiska kusthamnarna, men denna får inte snedvridas till de nordligare hamnarnas nackdel genom en politik som syftar till att styra trafikflödena mellan de europeiska kusthamnarna eller fördela dem "rättvist", antingen det sker genom ekonomiska stimulansåtgärder eller genom fördelaktigare ramvillkor. Konkurrensen mellan de europeiska kusthamnarna får inte likriktas genom EU-åtgärder. Det kan inte accepteras att insatser av offentliga medel inom ramen för regionalstödet äventyrar lönsamheten för privata investeringar på annat håll. Om vissa områden skall stödjas av regionalpolitiska skäl bör detta ske genom omlokalisering och främjande av industrier som lämpar sig för regionen. ReK avvisar bestämt en avsiktlig omdirigering av befintliga och välorganiserade transportflöden.

2.18. Det finns därför goda skäl för gemenskapen att agera, dock i nära samråd med regionerna, medlemsstaterna och även de lokala myndigheterna samt med beaktande fullt ut av subsidiaritetsprincipen.

2.19. Man har på flera ansvarsnivåer - i motsats till vad som påstås i förslaget till beslut - redan ansträngt sig för att samordna förbindelsepunkter med utgångspunkt från en allomfattande transport- eller mobilitetsplan.

2.20. Detta kommer med säkerhet att leda till att man faktiskt gör en hierarkisk klassificering av kusthamnar på EU-nivå.

3. Slutsatser

3.1. Kommittén kan tills vidare godta urvalskriterierna och specifikationerna för kusthamnar enligt bilaga I och den lista över 300 kusthamnar som skall omfattas av det transeuropeiska transportnätet. Kommittén förstår också varför ett undantag föreslås för öarna i Egeiska havet och Joniska havet.

3.2. I den nuvarande utvecklingsfasen av gemenskapens transportpolitik kan kommittén också godta kriterierna och specifikationerna för terminaler och inlandshamnar enligt bilaga I (översiktsplan).

3.3. Inlandshamnar och terminaler för kombinerade transporter har i alla händelser förts in på kartorna i bilaga 1 på ett ofullständigt sätt. Det finns ett stort antal andra orter som uppfyller kriterierna. Därför behöver kartorna kompletteras.

3.4. Vad beträffar de projekt som omfattas av bilaga III skulle kommittén vilja framhålla att det i alla medlemsstater, och ofta på initiativ från lokal och regional nivå, sker en snabb utveckling av de prioriterade projekten och hur de definieras.

3.5. Det hade varit bättre om man regelbundet uppdaterat bilaga III efter ett brett upplagt samråd med de lokala och regionala myndigheterna.

Bryssel den 17 september 1998.

Regionkommitténs ordförande

Manfred DAMMEYER

() EGT C 120, 18.4.1998, s. 14.

() EGT L 228, 9.9.1996, s. 1.