EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 27.10.2011 
SEK(2011) 1294 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING OCH KOMMENTARER AV KONSEKVENSANALYSEN 
Följedokument till 
FÖRSLAG TILL EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING 
om säkerhet för prospekterings-, undersökni ngs-och produktionsverksamhet för olja 
och gas till havs  
{KOM(2011) 688 slutlig} 
{SEK(2011) 1292 slutlig} {SEK(2011) 1293 slutlig} 
 
 
SV Sida 1 av 8  SV 1. PROBLEMFORMULERING OCH BEHOV AV ÅTGÄRDER 
De tre senaste årtiondena ha r det inträffat minst 11 större offshore-katastrofer1, och flera 
mindre olyckor2 som kunde ha utvecklats till stör re problem. Efter Deepwater Horizon-
katastrofen i april 2010 flammade  diskussionen om riskhanter ing inom offshore-arbete med 
olja och gas upp igen.  
Riskerna är fortfarande stora även inom EU  trots inskränkningar genom reformer i vissa 
medlemsstater efter Piper Alpha- och Alexander Kielland-katastrofen (1988 respektive 1980). 
En frekvens- och kostanalys av olyckor i Europa  i dagsläget visar att de beräknade årliga 
medelkostnaderna för förluster och skador fö r offshoreolyckor i EU hamnar på mellan 205 
miljoner och 915 miljoner euro3(detta enligt IA:s grundläggande scenario) Situationen kräver 
åtgärder för att minska riskerna, säkra effektiv a insatser vid större olyckor och tillhandahålla 
hjälp för snabb återhämtning i drabbade region er och verksamheter. Den oväntade risken är 
resultatet av sannolikheten och konsekve nserna av att den ska inträffa.  
 Sannolikheten  att en större olycka sk a inträffa kan inte underska ttas, särskilt inte mot 
bakgrund av rapporter 4 om bestående brister när de t gäller minskning av större 
olycksindikatorer. De ständi gt aktuella förvarningarna5 om potentiella större olyckor ("mycket 
allvarliga händelser som skulle kunna ha lett  till olyckor") påminner oss om behovet av att 
förbättra metoder och minska riskerna.  
Tänkbara konsekvenser av en större olycka i den här sektor n är extrema. De innebär åtskilliga 
dödsoffer och stor skada på miljön samt probl em för dem som livnär sig på kustnära eller 
marina verksamheter6. Mindre olyckor kan också allvar ligt minska allmänhetens och 
marknadens förtroende, och försiktighetsåtgärder7 för produktion kan påverka säkerheten när 
det gäller energiförs örjning och ekonomi.  
Trots liknande risker finns o ffshore-industrin representera d inom olika miljömässiga, 
hälsomässiga och säkerhetsmässiga standarder  för varje EU-jurisdiktion, medan EU-lagen 
bara delvis täcker de re levanta offshore-aspekterna8. Detta skapar inte en passande, följdriktig 
och vittomfattande lagstiftning i hela EU-området som prioriterar fortskridande riskreducering gällande stora olyckor. Samtidigt som förbättringar kan rättfärdigas i alla 
regioner är regelverket kring offshore-risker utanför Nordsjön mindre ut vecklat och lutar mer 
åt att föreskriva detaljerade kr av än att utöva effektiv riskkontroll. Meddelandet "Utmaningen 
att uppnå en säker olje- och gasverksamhet till havs" (KOM (2010) 560 slutlig version) 
fastställde tillkortakommanden och åtgärdsområd en i EU:s regelverk och arbetsmetoder för 
                                                
 
1 §. 2.1 IA-dokument. 
2 T.ex. Brent B 2003, Gullfaks C 2010, Ganneth F 2011 
3 Om man antar en upprepningstakt på 35 år för en stor olycka och en spännvidd för ekonomiska kostnader på i 
snitt 5 miljarder euro (endast sanering) - 30 miljarder euro (total ekonomisk kostnad) så uppgår det till kostnader 
på 140 - 850 miljoner euro per år. Lägg dessutom till en uppskattning av 65 miljoner euro för årlig förlust av 
egendom från vanligare och mindre allvarliga dokumenterade olyckor. Dessa beräkningar baseras på detaljerad sannolikhet och olycksstatistikanalys i bilaga I. 
4 http://www.ptil.no/news/rnnp-2010-major-challenges- in-important-areas-article7810-79.html  
5 Olje- och gasläckor, misstag i produktionsprocesssäkerheten och kontroll av källor, misstag beroende på ogiltig 
planeringsändring, eftersläpning i underhållet. 
6 T.ex. fiske, turism, ibland hamnar, jordbruk.  
7 T.ex. betalningsanstånd i Mexikanska golfen 2010, i Italien i dag och 1988 i Storbritannien (Ocean Odyssey-
olyckan).  
8 §. 2.1 IA-dokument. 
 
SV Sida 2 av 8  SV industrin. Den här konsekvensanalysen utvärderar  alternativa politikförs lag och deras troliga 
inverkan.  
Med avseende på säkerheten i nom olje- och gasverksamhet ti ll havs står EU inför ett 
tredubbelt problem: 
1) Risken för allvarliga olje- och gasolyckor till havs i EU-vatten är stor och den existerande fragmenterade 
lagstiftningen, regelverket och arbetsmetoderna inom industrin sörjer inte för att sänka riskerna i hela EU så 
mycket som möjligt.  
2) De existerande regelverken och arbetsorganisationen sörjer inte för att tillhandahålla den mest effektiva 
hanteringen av olyckor oavsett var de inträffar i EU-vatten.  
3) Under rådande ansvarsskyldighet är den ansvariga parten (t.ex. bolaget som läcker olja) kanske inte alltid så 
lätt att identifiera, och/eller kan inte eller vill inte betala  hela kostnaden för att återställa den skada som uppstått.  
Nedanstående tabell ger en överblick över de bakomliggande riskfaktorerna  som vi har 
analyserat, samråd med intressenter samt internationella utredningar.  
Riskfaktorkategorier U nderliggande faktorer 
Betydande och otillräckliga riskfaktorer begränsar riskerna i EU:s verksamhet till havs  
Åldrande infrastruktur och äldre industrimiljö  
Strukturskifte inom industrin mot mångfald  Industriutveckling 
Skifte till "gränsinsatser" och nya tekniker  
Inkonsekvent användande av de modern aste metoderna och tekniken  
Misslyckanden av överensstämmelse med regler och normer Bolagsspecifika gemensamma 
arbetsmetoder 
Otillräcklig/ojämn säkerhetskultur inom företagen 
Ojämn teknisk expertis hos regleringsmyndigheterna 
Marginell insyn och utbyte av information Faktorer relaterade till 
regelverket 
Fragmenterat regelverk 
Faktorer av marginell nivå gällande nödberedskap  
Brister i nödplanering mellan medlemsstater  Beredskap för riskbaserad 
planering  Gränsöverskridande inkompatibilitet av tillgången till insatser  
Brist på information om inventarieförteckning angående nödinsatser inom 
industrin Integration av allmänna och industriella planer och 
tillgångar Kvalitetsbrister i bolagens nödplaner 
Faktorer av irrelevanta ansvarsåtgärder  
Klarhet och utrymme gällande EU-lagstiftningen om miljöansvar  
Brist på finansiell kapacitet och garantier  Ansvarsåtgärders klarhet och 
omfattning 
Irrelevanta kompensationssystem för traditionella skador 
Tabell 1  
2. MOTIVERING FÖR EU-ÅTGÄRDER  
Industrin  har det största ansvaret och medlen a tt kontrollera risker till havs. Att minska 
riskerna för en stor olycka till havs kräver at t de modernaste metoderna blir norm i hela EU. 
Alla operatörer förväntas ha sett över sina  arbetsmetoder efter Deepwater Horizon men 
resultatet är ojämnt: bara ett fåtal har tillkännagett och/eller vidtagit specifika åtgärder. Detta underströk behovet av kompletterand e åtgärder från myndigheter.  
I linje med subsidiariteten har handlande från EU:s sida tag its i beaktande endast då målen 
på så sätt kan uppnås mer effektivt än om medlem sstaterna själva hanterar frågan, eller om 
medlemsstaterna inte kan uppnå optimala förbättringar. Meda n Storbritannien, 
Nederländerna, Danmark och Norge alla har a nvänt sig av en regleringsstrategi enligt 
fastställda mål, skulle de kunna förbättra sina system mot ett sammansatt riktmärke för 
Nordsjön. Nyttan kunde vara större i Medelhav et, Svarta havet och i Östersjön där vissa 
länder har mindre erfarenhet av att leda växande verksamhet till havs.  
 
SV Sida 3 av 8  SV Avsaknaden av handlande från internationellt hå ll eller från EU skulle förvärra en av de 
största problemfaktorerna, nämligen fragmenta tionen av regelverk och nationell politik inom 
EU.  
Att anpassa nationella arbetsmetoder är önskvärt  i förebyggande mening samt för insatser och 
ansvar inom EU där en allvarlig olycka skulle kunna leda till gränsöverskridande oljeutsläpp. 
En EU-plan verkar vara det bästa sättet att uppnå  det önskade målet inom hela EU. Den skulle 
också kunna komma till rätta med svårigheterna att på ett bra sätt jämföra industriprestationer, 
samt att utbyta information och olycksdata.  
Proportionalitet har garanterats genom en uppskattning av effektiviteten, kostnaderna och 
vinsterna av en EU-åtgärd för a tt uppnå det önskade resultatet.  
Ett resultat av detta är att EU-åtgärder föresl ås endast i de fall där målet då kan uppnås mer 
kostnadseffektivt än av medlemsstaten själv. Kost nadseffektivitet eftersträvas där det finns 
administrativa kostnader (t.ex. öppenhet). Självkla rt tas också industrins självreglering (t.ex. 
insatsteknik) och internationella alternativ  (t.ex. civilt ansvar) med i beräkningen.  
Eftersom de flesta problemfaktorer är globala är det också önskvärt med internationella 
lösningar  parallellt. Diskussioner in om Ospar, NSOAF, IRF, G-20 och IMO låter emellertid 
förstå att snabba framsteg enbart genom dessa  forum inte är troligt eftersom de saknar 
överbyggande auktoritet för att driva utveck ling eller garantera förverkligande.  
3. HUVUDSAKLIGA POLITISKA MÅL  
Med hänsyn till det tred ubbla problemet borde e tt EU-initiativ uppnå två allmänna mål:  
1. Förhindra att en stor olycka inträffar i EU:s  olje- och gasexploateri ng till havs (särskilt 
med avseende på allvarliga olycksrisker (MAH)).  
2. Möjliggöra att EU på ett effe ktivt sätt hanterar en allvar lig nödsituation om förebyggande 
åtgärder skulle misslyckas.  
Dessa är uppdelade på fyra specifika mål  som ska verka inom hela sektorns spännvidd, från 
förebyggande till insats och botemedel:  
1. Garantera ett konsekvent användande av goda arbetsmetoder för kontroll av allvarliga 
risker gällande olje- och gasindustrins verksa mhet till havs som tange rar EU-vatten eller -
kuster. 
2. Införa bästa praxis för regelverket inom a ll europeisk jurisdiktion för havsbaserad olje- 
och gasverksamhet. 
3. Förstärka EU:s beredskaps- och insatskapaci tet för att hantera nödsituationer som skulle 
påverka EU-medborgare, EU:s ekonomi eller miljö. 
4. Förbättra och klargöra existerande EU-ansva r och tillhandahållande av kompensation. 
 
4. POLITISKA ALTERNATIV 
Man kan räkna med flera olika och klart avgränsa de politiska alternativ beroende på graden 
av förändring i arbetsmetoder till havs eller de n politiska viljan. Varj e politiskt alternativ 
består av ett åtgärdspaket som ska ge effekt på riskfaktorerna som identifierades i kapitel 1. 
Förutom det grundläggande alte rnativet att inte göra någonti ng (alternativ 0) har fyra 
politikalternativ tagits fram: 
 
SV Sida 4 av 8  SV Alternativ 1  ("Nordsjö bas") är miniminivån för meningsfullt EU-ingripande. Den inför 
allvarlig riskrapportering (MHR) i EU-lag stiftningen som ett koncept som bygger på 
säkerhetsdokumentationen och arbetsmiljödo kumentationen som krävs av direktivet 
92/91/EG men som går ännu längre och återspeglar erkända goda arbetsmetoder i flera Nordsjöjurisdiktioner.  
Alternativ 1+  ("Nordsjön +") går längre än Alternativ  1 genom att förutom MHR införa ett 
antal icke-bindande lagliga rikt linjer inspirerade av  vida erkända goda arbetsmetoder från 
vissa Nordsjöjurisdiktioner som t.ex. noga öve rvägande av den tekniska förmågan hos 
sökande av licenser för olja och gas till havs, sätta samman nationella krishanteringsplaner, 
utveckla förenliga nationella och industriägda beredskaptillgångar och göra dem tillgängliga 
för andra länder vid behov, klargöra omfattninge n av det miljömässiga underhållet som faller 
under aktörernas ansvar (t.ex. tillämplighet för avfallslagstiftning) gällande olje- och 
gasolyckor till havs. EU borde också föresl å frivilliga överenskommelser till EU-baserade 
företag gällande användandet av EU-standarder utanför EU-vatten.  
Alternativ 2  ("Bästa unionspraxis") ut vecklar ett mer omfattande re formpaket baserat på vida 
erkända bästa praxis globalt sett inom allvarlig riskbegränsning. Detta sk ulle gälla inom hela 
EU och miljöriskbedömning skulle ingå i MHR. De tta alternativ skulle leda till ytterligare 
förbättringar även i Nordsjö-regionen och sk apa nödvändiga förutsättningar för en dialog 
kring regelverket mellan behöriga na tionella myndigheter i hela EU.  
Alternativ 3 ("EU-byrå") understryker effekten av alterna tiv 2 genom inrättandet av en 
unionsbyrå för att institutionaliser a och därmed befästa de refo rmer som genomförts genom 
alternativ 2. Den skulle utföra inspektione r och undersökningar, övervaka och driva igenom 
konsekvens vad gäller agerande, utveckla  en interventionsförmåga och bistå 
kapacitetsuppbyggnad i intilligga nde länder utanför unionen.  
Varje alternativ består av  en uppsättning specifika åtgärder , där vissa är aktuella för fler än 
ett alternativ medan andra gäller bara för ju st det alternativet. Till exempel, eftersom 
alternativ 1+ bygger på alternativ 1 innehåller det åtgärder från alternativ 1 kompletterat med 
en del andra. Alternativ 2 inne håller delvis andra åtgä rder och delvis åtgärder som fanns i de 
föregående alternativen men genomför dem på a ndra sätt. Detta återspeglar att en åtgärd kan 
genomföras på olika sätt och innebär ofta  en kompromiss mellan effektivitet och 
komplexitet/praktiskhet.  
Åtgärderna härrör från samtal med aktörer samt efterforskning. Tabellen nedan ger en 
komplett lista på åtgärder och visar om de är i nbegripna eller ej i de enskilda alternativen. Den 
visar också det allmänna genomförandesättet för varje åtgärd inom de olika alternativen. Som 
resultat kännetecknas varje politiskt alternativ  å ena sidan av den upp sättning åtgärder som 
finns i alternativet och av de föredragna genomförandesätten för varje åtgärd under det 
alternativet.  
 
Nr Åtgärd 
 Alternat
iv 
0 Alternat
iv 
1 Alternat
iv 
1+ Alternat
iv 
2 Alternat
iv 
3 
1 Detaljerad beskrivning av den tekniska förmågan hos en 
möjlig aktör 0 (= ej 
utförd) 0 G 
(riktlinje
r) L EU 
byrå 
2 Inrättande av regelbundna inspektioner och ett 
påföljdssystem 0 Lag L L EU 
 
SV Sida 5 av 8  SV Nr Åtgärd 
 Alternat
iv 
0 Alternat
iv 
1 Alternat
iv 
1+ Alternat
iv 
2 Alternat
iv 
3 
3 Föredragning av formella säkerhetsbedömningar som ska 
godtas av tillsynsmyndigheten 0 L L L EU 
4 Utvidgning av MHR till en omfattande 
riskhanteringsmodell 0 0 0 L L 
5 Utvidgning av EU:s arbetsmetoder till verksamhet 
utomlands 0 0 G G EU 
6 Inrättande av en behörig myndighet 0 0 0 L EU 
7 Inrättande av en plattform för dialog kring regelverk 0 0 0 L EU 
8 Omfattande informationsutbyte och öppenhet 0 0 0 L L 
9 Beredskap för effektiva krisinsatser vid allvarliga olyckor 
till havs 0 0 G L EU 
10 Garantier för gränsövers kridande tillgänglighet och 
förenlighet gällande insatsmedel 0 0 G L EU 
11 Klargörande av miljöansvarets omfattning 0 0 G L L 
Tabell 2 Jämförelse av politiska alternativ 
Förutom åtgärderna som anges i tabell 2 har tre andra åtgärder fastställts vad beträffar (i) 
produktsäkerhet, (ii) garantier för ekonomisk förmåga och (iii) en kompensationsmodell för 
traditionella skador. Dessa åtgärder skulle kunn a användas gentemot faktorerna som anges i 
tabell 1 men de är inte  tillräckligt utvecklade för att tas med i den här 
konsekvensbedömningen så de häns kjuts till senare analys.  
5. KONSEKVENSANALYS FÖR ALTERNATIVEN  
Konsekvensanalysen utvärderade varje alternat iv mot bakgrund av i vilken utsträckning det 
skulle minska risken, dess inflytande på efte rlevnadskostnaderna i EU:s medlemsstater, inom 
industrin och kommissionen, och ytterligare e ffekter som inte kan specificeras (sociala, 
ekonomiska och miljömässiga).  
Alternativ 0  (inga EU-åtgärder) har ingen ytterl igare kostnad eller inverkan på det 
ursprungliga kostnadsinter vallet 205-915 miljoner euro7. Det inverkar inte på 
problemfaktorerna konsekvent över medlemsstat erna. Medan vissa förb ättringar förväntas i 
nationell lagstiftning och arbets metoder i medlemsländerna och inom industrin kan deras 
effekt motverkas av den förhöjda riskni vån på grund av den ökande komplexiteten vid 
verksamhet till havs (mer komplex a och avlägsna borrar etc.).  
Alternativ1  leder till en ökning av efterlevnadskostnaderna på ca 36 miljoner euro/år , till 
största delen hos industrin. Alternativet säkr ar konsekvent riskbedömning av industrin och 
tillsynsmyndigheterna, ett uppgraderat sanktions-/st raffsystem och en partiell förbättring av 
industrins säkerhetskultur. Den förvänta de riskminskningen uttryckt gentemot 
grundkostnaden beräknas till ca 7 – 30 milj/år , som ett snitt 3 % ökning  av basrisknivån. 
Alternativ 1+  medför ytterligare driftskostnader för medlemsstaterna på ca 3 milj euro  och 
dessutom16 milj euro för industrin så att de ackumulerade efterlevnadskostnaderna blir ca 52 
milj euro . Alternativet säkrar begränsad förbättri ng av teknisk kapacitetskontroll, det klargör 
aktörernas ansvar gällande föroreningar oc h det formaliserar målet att möjliggöra att 
beredskapstillgångar och -planer kan användas gränsöverskridande mellan medlemsländerna. 
Det börjar med att befästa ett visst inflytande fö r EU när det gäller att hö ja globala standarder. 
Vinsten med alternativ 1+ är 25 - 109 milj/år , i snitt 12 % minskning  av basrisknivån. 
Alternativ2  står för en ytterligare årlig efterlevna ds-/genomförandekostnad  för industrin på 
ca 70 milj euro vilket innebär ett ackumu lerat totalbelopp för industrin på ca 122 milj euro. 
 
SV Sida 6 av 8  SV Dessutom tillkommer administrativa kostnader på 9-15 milj euro vilket ger en ackumulerad 
summa på ca 12 – 18 milj euro  för medlemsstaterna, plus en engångskostnad för 
administration på ca 18 - 44 milj euro. Det omfattar alla av de identifierade problemfaktorerna. Åtgärderna i det här alternativet minska r basriskkostnaderna med mellan 
103 - 455 milj euro/år  - en 50 % minskning  
av basrisknivån.  
Alternativ 3  befäster vinsterna av alternativ 2, främj ar följdriktighet hos tillsynsmyndigheter, 
erbjuder tekniskt bistånd till nya eller existerande natione lla styren och förstärker 
koordinering och öppenhet. Emellertid befara r basrisksystemen att det skulle minska 
vinsterna genom att jämka region ala eller nationella prioriteringar med institutionella eller 
ordinära mål. Det medför en årlig driftskostnad för kommissionen på ca 34 milj euro/år  och 
18-44 milj euro i engångskostnad för starten, plus  tiotals miljoner euro för inköp av fasta 
insatsmedel. Efterlevnadskostnader för industrin  och medlemsstaterna, och totala vinster för 
det här alternativet är jämf örbart med alternativ 2.  
6. POLITISKA ALTERNATIV OCH RÄTTSINSTRUMENT ATT FÖREDRA  
Det föredragna politiska altern ativet är alternativ 2,  d.v.s. en omfattande reform till havs 
för hela EU, genom ny lagstiftning, som höjer ni vån för riskhantering och krisberedskap inom 
industrin till havs för bästa pr axis. Förutom konsekvens innebä r det här alternativet större 
öppenhet från industrins och tillsynsmyndigheternas sida.   Det här alternativet kan på det mest avgörande  sättet (50 %) minska den grundläggande risken 
genom ökad prevention och mildring om en olyc ka ändå skulle inträ ffa. Riskreduceringen i 
snitt när det gäller euro (ca 279 milj euro/år)  kan mäta sig med de beräknade ackumulerade 
kostnaderna av dess genomförande (12-18 milj euro/år i administrativ kostnad för medlemsstater och 122 milj euro/år för efterlevnadskostnader för industrin). Alternativ 2  är 
mer överkomligt administrativt och ekonomiskt se tt eftersom den dyrare driftskostnaden för 
alternativ 3 (ca 34 milj euro/år) inte lyckas med en motsvarande riskminskning. Alternativ 1+ 
är ett val med blygsam positiv effekt (12 %)  och blygsamma tillämpningsmöjligheter medan 
vinsterna av alternativ 1 är ot illräckliga för att rättfärdiga kost naderna även om de är små. 
Bland aktörerna verkar de icke-statliga organisationerna och klassificeringssällskapen vara mer välvilligt inställda till förändringar än ti llsynsmyndigheter i allmänhet och industrin i 
synnerhet.   En förordning  föreslås för att verkställa alternativ 2. Den har fördelar jämfört med ett 
direktiv tack vare sin tydlighet, konsekvens  och snabbhet vid geno mförande via direkt 
tillämpning 
9 och genom att huvudsyftet är att säkra likformighet i tillämpning av 
förordningarna eftersom de i nuläget är fragme nterade i de olika medlemsländerna. Genom att 
verka direkt på industrin skulle förordningen äv en ge mer jämlika verksamhetsförutsättningar. 
Den skulle också sörja för krisberedskap för att bekämpa gränsöverskridande föroreningar. 
 
7. ÖVERVAKNING OC H UTVÄRDERING 
En utvärdering av förordningens effekter bör göras senast fem år efter dess ikraftträdande. 
Indikatorer för säkerhetsprestanda och da ta gällande överensstäm melsekontroll bör då 
användas (se IA kapitel 8). Fö rslagen för att förbättra öppe nhet och rapportering förväntas 
underlätta utvärderingen och överv akningen och jämförandet av risk er till havs i hela EU.  
                                                 
9 Det har funnits en preferens för direktiv i rättsakter angående högrisk-/högvärdesindustrier (t.ex. IPPC, Seveso 
II-direktivet) medan smalare högrisksektorer (t.ex. civilflyget) ofta använder förordningar.  
 
SV Sida 7 av 8  SV Dessutom kommer regelbundna möten med de behöriga myndigheterna att göra det möjligt 
för kommissionen att övervaka sektorn. De kom mer också att hjälpa till med kunskapsutbyte 
mellan traditionella och nya EU-regi oner med verksamhet till havs.