Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens diskussionsunderlag 'Kommissionen och de enskilda organisationerna - För ett stärkt samarbete'"

(2000/C 268/15)

Den 25 januari 2000 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda diskussionsunderlag.

Vid plenarsessionen den 26-27 januari 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artiklarna 11.4 och 19.1 i arbetsordningen att inrätta en underkommitté med uppgift att utföra det förberedande arbetet.

Underkommittén behandlade sitt utkast till yttrande den 28 juni 2000. Föredragande var Anne-Marie Sigmund.

Vid sin 374:e plenarsession den 12-13 juli 2000 (sammanträdet den 13 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 92 röster för, 16 röster mot och 21 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Med sitt diskussionsunderlag "Kommissionen och de enskilda organisationerna - För ett stärkt samarbete"(1) har kommissionen lagt fram förslag för ökad effektivitet i samarbetet med de "enskilda organisationerna" och för en bättre användning av de budgetmedel som avsatts för detta ändamål. Inom ramen för sitt allmänna reformprogram reagerar kommissionen med detta dokument också på den allmänna socioekonomiska strukturomvandlingen och de icke-statliga organisationernas ökande betydelse. Antalet organisationer i det civila samhället som är beredda och i stånd att medverka i den europeiska modellen för demokratisk representation har ökat betydligt de senaste tjugo åren, och dessa representanter för det organiserade medborgarsamhället bidrar med rätta med det mervärde de kan tillföra vid byggandet av Europa. I detta sammanhang vill vi framhålla att kommittén redan uttalat sig i frågan genom yttrandet av den 10 december 1997 om "Samarbete med frivilligorganisationer på det sociala området"(2) och yttrandet av den 28 januari 1998 om "Föreningar och stiftelser i Europa"(3).

1.2. I samband med en kongress(4) behandlade kommittén förra året mycket ingående "Det organiserade medborgarsamhällets roll och bidrag vid byggandet av Europa". Som förberedelse för denna kongress antog kommittén den 23 september 1999 ett yttrande(5) som dels gör en historisk analys av det civila samhället, dels behandlar de kännetecken och kriterier som är utmärkande för dessa organisationer. Slutligen återfinns i detta yttrande även förslag på i vilken form och med vilka medel kommittén på bästa sätt kan utföra de uppgifter den tilldelats i fördragen som forum för det civila samhällets enskilda organisationer. Resultaten av denna första kongress för det organiserade civila samhället på gemenskapsnivå, som ägde rum i oktober 1999, bekräftade kommitténs betydelse som en internationell samlingspunkt för det organiserade civila samhället. Även kommissionen hade uppmanat kommittén att i samband med detta arrangemang intensifiera sina initiativ på detta område.

1.3. De åsikter och förslag som presenterades i kommitténs yttrande från september 1999 bör även ses som en integrerad del i det nu föreliggande yttrandet, som utgör en länk i en sammanhängande kedja. I detta yttrande beaktas även de diskussioner som ägde rum under kongressen i oktober förra året, samt slutsatserna från den hearing med företrädarna för det civila samhällets organisationer som ägde rum den 28 april 2000.

1.4. Syftet med det föreliggande yttrandet är att granska diskussionsunderlaget mot bakgrund av en av kommittén efterlyst konkretisering av de riktlinjer som utarbetades vid kongressen tillsammans med företrädarna för det organiserade medborgarsamhället. Kommittén har inte för avsikt att försöka påverka förfaranden som visat sig vara värdefulla på det praktiska planet. Kommitténs ledamöter avser emellertid att i enlighet med artikel 257 i fördraget uppfylla sin roll som företrädare(6) för det civila samhällets enskilda organisationer, och de är beredda att bidra med sin sakkunskap för att skapa samordningsvinster mellan det civila samhällets enskilda organisationer och gemenskapsinstitutionerna. Eftersom kommittén är den enda europeiska institution som företräder det organiserade medborgarsamhället i dess helhet är det dess uppgift att tillföra motsvarande mervärde till detta projekt, vilket den också ha förmåga att göra.

1.5. Kommittén kommer därför att begränsa sin analys av kommissionens samarbete med icke-statliga organisationer till frågor av principiell och innehållsmässig karaktär. Frågor som hänger samman med budgeten, anslagstilldelningen och anslagsanvändningen behandlas endast i den mån det gäller principiellt viktiga och relevanta problem som faller inom ramen för detta yttrande.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommissionen betonar själv det nära sambandet mellan det föreliggande diskussionsunderlaget och dess förslag till reform av administrationen och hänvisar till att man i diskussionsunderlaget beaktar det faktum att detaljerade förslag måste utarbetas inom ramen för den administrativa reformprocessen(7). Kommissionens förslag på hur den kan förenkla de enskilda organisationernas verksamhet och förbättra de nuvarande samrådsprocesserna har som utgångspunkt att öppenheten och ansvarigheten skall kunna förbättras och att effektiviteten i och samordningen av arbetsrelationerna mellan kommissionen och de enskilda organisationerna skall kunna öka.

Kommittén välkomnar kommissionens strävan att undanröja de brister som upptäckts i det konkreta samarbetet med de enskilda organisationerna och att vidta åtgärder som möjliggör ett ännu effektivare samarbete. Enligt kommitténs uppfattning är det även så man bör uppfatta principdokumentets titel.

2.1.1. Kommittén vill med eftertryck betona sin uppskattning av det föreliggande diskussionsunderlaget, vilket den betraktar som ett värdefullt första bidrag från kommissionen för att med hjälp av förslag på det administrativa området förbättra villkoren för samarbetet med de enskilda organisationerna. Kommissionen har med rätta insett att den för sin egen trovärdighets skull snarast möjligt måste omvandla sina utgångsprinciper om effektivitet, ansvarighet, öppenhet och service till konkreta åtgärder. Europas medborgare har blivit skeptiskt inställda till programförklaringar från Bryssel. Det gäller därför att överbrygga klyftan mellan ord och handling. Det är anledningen till att kommittén förordar denna pragmatiska ansats från kommissionen, genom vilken den med hjälp av upprättande av tydliga strukturer vill underlätta och förbättra medborgarnas eller deras företrädares möjligheter till delaktighet. Denna strävan överensstämmer helt och hållet med kommitténs, vilken också vill bidra till att Europa präglas av frihet, säkerhet och rättvisa. Enligt kommitténs uppfattning krävs det emellertid ytterligare reformer och motsvarande rättsliga och administrativa förutsättningar för att deltagande i den demokratiska processen och närhet till Europas medborgare skall bli verklighet.

2.1.2. Enligt kommitténs uppfattning är det emellertid lika viktigt att göra en klar avgränsning av kompetensområdet för kommissionens föreliggande diskussionsunderlag, så att man undviker missförstånd och ser till att det inte uppkommer några falska förhoppningar. Kommissionen borde därför tydligt ha klargjort att den med detta dokument i första hand avser att på ett effektivare sätt organisera sitt samarbete med de enskilda organisationerna på europeisk nivå, och inte bidra till att definiera och genomföra dialogen med medborgarna.

2.2. Det råder ingen tvekan om att de samrådspartner som kommissionen föredrar är arbetsmarknadens parter och de europeiska icke-statliga organisationerna inom deras respektive kompetensområden, och att det måste förbli så. Detta utesluter dock inte att nationella, kanske till och med regionala eller lokala enskilda organisationer, kommer att rådfrågas i vissa speciella fall. Det kan till exempel vara när de berörda organisationernas erfarenheter kan bidra till lösningar och det (ännu) inte finns någon organisation på europeisk nivå.

2.2.1. Kommittén uppmanar därför kommissionen att inte automatiskt utesluta de nationella enskilda organisationer som ännu inte är representerade på europeisk nivå från dialogen och samrådsförfarandena, utan i undantagsfall låta dem delta. Kommittén anser i detta sammanhang att det är mycket viktigt att organisationerna skapar starka nationella organisationsstrukturer. I och med det skapar de - nedifrån och upp - de förutsättningar som krävs för starka europeiska nätverk.

2.2.2. Kommittén anser dock att det är nödvändigt att de enskilda organisationer som önskar delta i samrådsprocessen skapar strukturer på nationell och europeisk nivå och att de skapar former för samarbete med varandra, till exempel genom att bilda nätverk eller förbund som möjliggör för dem att föra en effektiv dialog med varandra och med gemenskapens institutioner.

2.2.3. I detta sammanhang anser kommittén att kommissionen bör ge konkret stöd till struktureringsprocessen på europeisk nivå, vilket skulle vara i samklang med den önskan kommissionen uttrycker i diskussionsunderlaget att rationalisera förfarandena för dialog och samråd med de enskilda organisationerna.

2.2.4. Kommittén anser att det för finansieringen är ovillkorligen nödvändigt att kommissionen utarbetar en tydlig lista över kriterier (representativitet och egenfinansiering etc.) samt tydliga regler för förfaranden (flerårig budgetering för att ge organisationerna möjlighet att planera långsiktigt; regelbunden revision och utvärdering med lämpliga lednings- och kontrollsystem etc.). Det måste under alla omständigheter säkerställas att politiska överväganden inte kan få något inflytande på finansieringen. Kommittén kommer att bidra aktivt till utarbetandet av en sådan lista, vilket också organisationerna måste medverka till. ESK anser att en finansiering där genomförande och kontroll bygger på objektiva kriterier också är så viktig därför att man då kan undvika att enskilda organisationer i Europa låter sig finansieras av kommersiella sponsorer eller nationella påtryckningsgrupper för att kunna fortsätta sitt arbete. På detta sätt skulle kommissionen skapa förutsättningar för självständiga partner i en framtida civil dialog.

2.2.5. I samband med den ovannämnda listan över kriterier blir frågan om hur organisationernas representativitet skall bedömas av central betydelse. Om man gjorde denna bedömning endast utifrån medlemsantalet vore det att missförstå det civila samhällets grundprinciper. Initiativ inom det civila samhället uppstår ofta i sammanhang där det (ännu) inte finns något allmänt problemmedvetande, som till exempel för en del år sedan på miljöområdet. Därför agerar enskilda organisationer mycket ofta med ett mandat från minoriteter mot majoriteten. Ett bra exempel är också fackföreningarna: När de grundades representerade de visserligen allmännyttiga intressen men med ett (ännu) inte representativt medlemsantal. Utan att vilja föregripa de samråd som kommer att äga rum om detta vill kommittén redan nu konstatera att bedömningen av de enskilda organisationernas representativitet absolut inte kan ske bara utifrån kvantitativa mått utan också måste bygga på kvalitativa kriterier. Organisationernas representativitet kan alltså inte definieras uteslutande genom medlemsantalet, utan innefattar också deras förmåga att bidra med konstruktiva förslag och fackkunskaper till den demokratiska opinionsbildnings- och beslutsprocessen.

2.3. I diskussionerna om hur det organiserade civila samhället kan delta på gemenskapsnivå hänvisas ständigt till den redan nämnda "medborgardialogen". Det har dock visat sig att de som hänvisar till den inte är obetingat överens om under vilka förutsättningar, inom vilken ram, med vilka deltagare och med vilket mål denna civila dialog skall föras. Olika organisationer har redan krävt att det skall skapas en rättslig grund för medborgardialogen. Kommittén anser att man dessförinnan måste reda ut ett antal frågor, framför allt beträffande mål, innehåll, förfaranden och organisation.

2.3.1. Kommittén, som institutionaliserad representant för det organiserade civila samhället i dess helhet, kommer att medverka konstruktivt även här i skapandet av detta offentliga samtal. Medborgardialogen som förutsättning för den europeiska demokratimodellen med delaktighetsprägel måste till att börja med utrustas med allmänna organisatoriska och innehållsliga strukturer, anser kommittén. Den behöver också vidareutvecklas på de delområden där den redan fungerar.

2.3.2. I sitt yttrande om regeringskonferensen föreslog kommittén följande nya formulering av EG-fördragets artikel 257: "Kommittén skall bestå av företrädare för olika grupper inom det civila samhällets organisationsliv." ESK noterar med tillfredsställelse att kommissionen gjort en positiv bedömning av denna text och hoppas att regeringskonferensen kommer att anta förslaget. Därmed skulle (det organiserade) civila samhället bli ett rättsligt begrepp, och de hittills olösta frågorna om vilka som ingår i en medborgardialog skulle klargöras med omedelbar rättslig verkan.

3. De icke-statliga organisationerna

3.1. De icke-statliga organisationernas snabba utveckling på många av tillvarons områden under de senaste decennierna har varit både en förutsättning för och en konsekvens av massiva socioekonomiska förändringar och förhöjt politiskt medvetande. De enskilda organisationerna är i viss mån en spegelbild av denna successiva utveckling. Denna process är inte på något sätt avslutad, och följaktligen är det knappast möjligt att slutgiltigt definiera dessa organisationer. Detta framgår redan av benämningen, som är en negativ avgränsning och bara konstaterar vad de inte är. Kommittén välkomnar därför initiativ som syftar till en positiv beskrivning, till exempel när man försöker beteckna organisationerna som företrädare för "det civila samhället".

3.1.1. De icke-statliga organisationerna får generellt sett allt större betydelse, och de har i hög grad utvecklat både uppgifter, ansvarsområden och kompetens. För flera av organisationerna sträcker sig verksamhetsområdet numera långt bortanför det lokala planet, där de uppstått, och de hör hemma på gemenskapens arena. Det är ändå ett faktum - som en funktion av den historiska bakgrunden, kompetensinriktningen och strukturen - att dessa organisationer i allmänhet vuxit upp "från gräsrötterna" och att de i väsentliga avseenden är ett uttryck för närheten till medborgarna och främjar en "deltagardemokrati". Detta kollektiv med alla sina komponenter bör även bevaka samhällets gemensamma bästa.

3.1.2. I detta sammanhang noterar kommittén att de icke-statliga organisationerna inte företräder samtliga aktörer inom det civila samhällets organisationsliv. ESK hävdade redan i sitt yttrande av den 29 september 1999 att framför allt arbetsmarknadsparterna utgör kärnan i det organiserade civila samhället. Detta utvidgades genom den successiva omvandling som nämnts ovan på många områden, framför allt med flertalet av de icke-statliga organisationerna. Deras gemensamma karaktärsdrag, som räknas upp under punkt 1.2 i kommissionsdokumentet, är inte bara giltiga för dem, vilket kommissionen också medger. Man tar inte heller hänsyn till att dessa organisationer är så olika. Kommittén hänvisar till sitt redan nämnda yttrande från september 1999, särskilt avsnitten 5-7.

3.1.3. Kommissionen betonar att "beslutsprocessen i EU legitimeras främst av de valda ombuden för det europeiska folket". Som kontrast till detta konstaterar kommittén att ett legitimt agerande på gemenskapens område inte kan inskränkas till territorialprincipen och de valförfaranden som den representativa demokratin bygger på. När valdeltagandet är lågt visar sig svagheten i den siffermässiga demokratiska majoritetsprincipen. Det kan således förekomma att förtroendevalda utövar sitt mandat på basis av en majoritet av avgivna röster, men att denna majoritet, i siffror räknad, bara motsvarar en minoritet av de röstberättigade. Detta förhållande hindrar inte att de förtroendevalda bygger sin legitimitet på en (fiktiv) absolut majoritet. Vid sidan av de valda ombudens demokratiska legitimitet, som kommissionen talar om, kan legitimt agerande grundas på en nominering utifrån kunnande inom ett visst område. Detta gäller både för ESK:s ledamöter och företrädarna för de icke-statliga organisationerna. I anslutning till utformningen av politiken skall denna nominering betraktas som kopplad till utvecklingen och förstärkningen av det civila samhällets "deltagande"-modell, som samtidigt har "fördelen att den förstärker tilltron till det demokratiska systemet och utvecklar ett klimat som är mer positivt till reformer och nya lösningar"(8).

3.1.4. En deltagardemokrati kräver att de som berörs av rättsregler skall engageras i opinionsbildningsprocessen så tidigt som möjligt, och ges möjlighet att tillföra sina önskemål och initiativ. Just denna princip motsvarar det civila samhällets delaktighetsmodell. I dess offentliga debatt praktiseras redan en form av medborgardialog.

3.1.5. Med tanke på att ESK:s ledamöter tillhör organisationer i medlemsstaternas civila samhälle, antingen de är nationella, regionala eller lokala, är kommittén en integrerad del i det civila samhällets delaktighetsmodell.

4. Stärkt samarbete mellan kommissionen och de enskilda organisationerna

4.1. Kommissionen framhåller flera gånger i sitt diskussionsunderlag de olika formerna för samarbete med de enskilda organisationerna och reglerna för samarbete med kommissionen. Ändå fastställer man i slutsatserna att det finns ett behov av ett mer sammanhållet tillvägagångssätt i kommissionens förbindelser med de enskilda organisationerna och anser det vara lämpligt att "skapa en allmän samordning av förhållandet mellan kommissionen och de enskilda organisationerna genom en övergripande avdelning ...". Med tanke på de enskilda organisationernas skiftande arbetssätt och verksamhetsområden anser kommittén att en sådan avdelning inte bör ägna sig åt specifika frågor utan i stället främst bör begränsa sig till att fungera som samordnare och till att förbättra informationsarbetet. Ett sådant "one-stop-shop"-förfarande, exempelvis i samband med information om EU-program eller vid hjälp med ansökningar om ekonomiskt stöd, vore ett stort steg på väg mot ett "Medborgarnas Europa".

4.1.1. Denna avdelning skulle a) kunna se till att man vid rådgivning tillämpar beprövade metoder. Här skulle avdelningen kunna stödja sig mot ett antal, ännu inte fastställda, gemensamma principer. Dock skulle de olika enskilda organisationernas speciella egenskaper i fråga om verksamhetsområden, strukturer och behov inte få lämnas obeaktade. Vidare skulle avdelningen b) kunna bidra till större öppenhet och tydlighet. En sådan öppenhet för föreningar och stiftelser krävde för övrigt kommittén i sitt tidigare nämnda yttrande av den 28 januari 1998. Med ett sådant övergripande tillvägagångssätt för information och samordning, som även nationella enskilda organisationer skulle behöva ha tillgång till, skulle kommissionen lämna ett viktigt bidrag till upprättandet av demokratiska kommunikationsstrukturer och därmed en större närhet till medborgarna.

4.1.2. I detta sammanhang är det liksom i största allmänhet viktigt att rådgivningen sker under förhållanden (framför allt vad gäller rådgivningsperiodernas längd, de språk som de erforderliga dokumenten finns tillgängliga på samt nödvändiga personalresurser för att rådgivningen skall kunna genomföras) som gör det möjligt för de europeiska enskilda organisationerna att i relationerna med sina medlemmar skapa en nedifrån-och-upp-strategi och garantera en öppenhet och tydlighet som de med rätta kräver av kommissionen. Att även de enskilda organisationerna tillämpar en deltagardemokrati är avgörande för trovärdigheten i deras ställningstaganden.

4.2. Förstärkningen av samarbetet med de enskilda organisationerna är koncentrerad till förvaltningstekniska aspekter och kräver en klar definition av vilka kommissionen i framtiden ämnar samarbeta med. Kommissionen planerar i detta sammanhang att sätta upp egna kriterier för urvalet av enskilda organisationer och anger vissa aspekter av sådana kriterier, bl.a. "tidigare deltagande i kommittéer och arbetsgrupper" och "deras meriter vad avser kompetens att råda inom ett specifikt område"; i det sistnämnda fallet är det återigen kommissionen som skall svara för bedömningen av dessa meriter, om dess strategi godkänns. För att tona ner intrycket av ett alltför ogenomträngligt tillvägagångssätt medger kommissionen senare att förslaget "Att låta de enskilda organisationerna själva välja, genom att utse företrädare [...] kan vara ett bra alternativ." Detta alternativ är emellertid rent fiktivt eftersom det inte avser kriterierna utan endast själva förfarandet vid utnämningen av organisationernas företrädare.

4.3. Kommittén anser att en urvalspraxis som lämnar nya enskilda organisationer praktiskt taget utan chans att uppfylla dessa kriterier ("Tidigare deltagande i kommittéer och arbetsgrupper") inte kan accepteras. Denna utnämningsform blundar dessutom för det civila samhällets väsen, som inte skall uppfattas som ett tillstånd utan som en process, och förfarandet skulle därför på ett otillbörligt vis bidra till att befästa ett status quo som inte medger nya strukturer och organisationsformer bland de enskilda organisationerna.

4.4. Men inte heller kommissionen tycks se detta lösningsförslag som definitivt, eftersom man längre fram efterlyser större öppenhet och föreslår att "frågan huruvida de enskilda organisationerna och kommissionen bör enas om gemensamma kriterier bör övervägas". Under alla omständigheter bör dessa kriterier vara objektiva, tydliga och offentliga. Fastställandet av kriterierna bör dessutom följa av en samrådsprocess, där även de enskilda organisationerna skall vara delaktiga.

4.4.1. De rådfrågningar som kommittén genomfört vid utarbetandet av detta yttrande har visat att det inte heller bland de enskilda organisationerna finns något samförstånd om dessas eventuella rådgivande ställning och framför allt om upprättandet av ett ackrediteringssystem. Kommittén uppmanar kommissionen att grundligt pröva för- och nackdelarna med ett sådant system, särskilt genom att studera praxisen inom FN och dess underorganisationer och i Europarådet.

4.4.2. Oavsett hur förutsättningarna för att godkännas som rådgivande instans åt kommissionen slutligen utformas för de enskilda organisationerna - en utformning som ESK gärna bidrar till framför allt genom att hålla olika hearingar - vill kommittén redan nu framhålla att detta godkännandeförfarande inte får leda till formstelnade förvaltningsstrukturer och -förfaranden. Det måste framför allt vara öppet, tydligt och förvaltningstekniskt så enkelt som möjligt för att fullt ut kunna ta hänsyn till utvecklingen i det europeiska civila samhället. Förteckningen över godkända enskilda organisationer skall var offentlig, och en högre instans skall inrättas, dit alla enskilda organisationer skall kunna vända sig om de anser sig ha blivit avvisade på oriktiga grunder. En avvisning skall kunna motiveras sakligt av kommissionen. Under alla omständigheter bör kommittén höras i detta förfarande.

4.5. Ett annat viktigt bidrag som kommissionen skulle kunna lämna för att skapa mer öppenhet i sitt samarbete med de enskilda organisationerna vore att regelbundet ge ut utvärderingsrapporter. Rapporterna skulle lämnas över till de enskilda organisationerna som därefter skulle kunna ta ställning till dem. För att möjliggöra en kontrastiv granskning och effektiv benchmarking skulle dessa rapporter med jämna mellanrum dokumentera hur kommissionens samarbete med alla enskilda organisationer utvecklas och omsätts i praktiken. Kommittén har för övrigt krävt sådana rapporter för allmännyttiga föreningar och stiftelser i sitt ovannämnda yttrande av den 28 januari 1998.

4.6. Kommittén upprepar sin åsikt att kommissionen tydligare borde klargöra att detta alltigenom lovvärda försök till ett förstärkt och förbättrat samarbete endast avser den administrativa och innehållsmässiga förbättringen av redan existerande samrådsmekanismer. Det syftar alltså uteslutande till att de enskilda organisationernas stora professionella och strategiska kunskaper inom särskilda sektorer på bästa sätt skall kunna tas till vara i kommissionens arbete, och inte till att skapa strukturer för medborgardialogen i allmänhet.

5. Medborgardialogen

5.1. Behovet av en europeisk form av den offentliga diskussionen på gemenskapsnivå mellan företrädare för det organiserade civila samhället har utvecklats i takt med dessas betydelse. Det civila samhällets önskemål om en "medborgardialog" som en demokratisk och offentlig process för opinionsbildning är klart formulerad och accepteras i sak av de offentliga institutionerna. Det råder principiell samstämmighet om att Europa behöver mer politisk offentlighet, att beslutsprocesserna måste bli öppnare och att man måste söka olika sätt att återuppväcka medborgarnas intresse för Europa. Här har företrädarna för det organiserade civila samhället ett särskilt ansvar som mellanhand gentemot medborgarna.

5.1.1. Som kommittén redan framhävde i sitt yttrande från september 1999 planerar kommissionen på lång sikt att bygga upp en medborgardialog på europeisk nivå, som skall komplettera den politiska dialogen med de nationella myndigheterna och den sociala dialogen mellan arbetsmarknadens parter(9). Här måste emellertid den sociala dialogens särskilda egenskaper vad gäller de deltagande aktörernas befogenheter och uppgifter respekteras.

5.1.2. Ekonomiska och sociala kommittén anser emellertid att kommissionen först bör reda ut en del begrepp i samband med medborgardialogen. Kommittén är beredd att i samarbete med de enskilda organisationerna svara för förberedelser och genom överläggningar med organisationerna utarbeta diskussionsunderlag.

5.1.3. Enligt kommittén bör medborgardialogen åtminstone innehålla följande element(10):

- I princip kan alla medlemmar i det organiserade civila samhället delta (alltså även arbetsmarknadens parter) i medborgardialogen.

- Medborgardialogen varken ersätter eller konkurrerar med den sociala dialogen, i vilken deltagarna och deras befogenheter är exklusiva och tydligt definierade.

- Medborgardialogen kan antingen föras uteslutande mellan företrädarna för det civila samhället eller mellan dessa och ett organ eller en institution inom EU; dialogen kan gälla övergripande såväl som specifika teman och kan alltså föras antingen som allmän eller som sektorsbunden dialog.

- Medborgardialogen skall anta sådana strukturer som är nödvändiga för dess funktion; dess behörighet ligger främst på det socioekonomiska området(11), med undantag för de aspekter som faller under den sociala dialogen. Därutöver skall medborgardialogen behandla frågor om miljö, konsumentskyddd, utveckling, mänskliga rättigheter, kultur samt alla andra frågor som är av vikt för det civila samhället i alla dess organisationsformer.

- De delaktiga i medborgardialogen är även ansvariga för att länderna utanför EU, framför allt kandidatländerna, lär känna det organiserade civila samhällets organisationsstrukturer och kommunikationsformer. Dessa länder måste även få stöd när det gäller att skapa och bygga ut likadana strukturer.

I detta sammanhang uppmanar kommittén eftertryckligen de enskilda organisationerna i EU att stödja utvecklingen av det organiserade civila samhället genom att upprätta samarbete, inleda procedurer för informationsutbyten och rådgivningar och framför allt genom att skapa alleuropeiska nätverk.

6. Slutkommentar

6.1. Kommissionen har visserligen inte ägnat något avsnitt av sitt diskussionsunderlag åt medborgardialogen, men talar på olika ställen exempelvis om att främja utvecklingen av dialogen med medborgarna, om det civila samhällets utveckling på europeisk nivå och om sin skyldighet att ge de enskilda organisationerna i egenskap av företrädare för det civila samhället möjlighet till dialog.

6.2. Av skäl som anförts ovan anser kommittén det vara särskilt viktigt att redan nu finna klara begreppsdefinitioner. Den form av kommunikation som kommissionen talar om i sitt diskussionsunderlag kan och bör ske inom ramen för medborgardialogen men är inte någon medborgardialog i sig, eftersom definitionen av denna måste vara vidare såväl institutionellt som inom det civila samhället.

6.3. Ekonomiska och sociala kommittén upprepar sin beredskap att åta sig sin roll i medborgardialogen fullt ut. ESK ser sig varken som talesman för de enskilda organisationerna eller som en obligatorisk instans i dessas relationer med EU:s institutioner. I stället vill ESK som katalysator i denna offentliga diskussion lämna sitt bidrag till en vidareutveckling av Europeiska unionen som bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Kommitténs ledamöter är direkta företrädare för det organiserade civila samhällets intressen och bidrar som sådana till att denna utveckling sker nära medborgarna och inom ramen för en pluralistisk deltagardemokrati. Kommittén vill bidra till att denna medborgardialog skapar den sorts politiska offentlighet för Europa som inte bara tillåter utan även kräver öppenhet och medverkan. På så vis kan det skapas samordningsvinster mellan organisationerna i det civila samhället och EU:s institutioner, och deras engagemang för ett Europa nära medborgarna kompletteras på ett konstruktivt sätt.

6.4. Kommittén är fullt på det klara med att den inte kan påverka utnämningen av sina ledamöter, eftersom denna i enlighet med subsidiaritetsprincipen faller på medlemsstaterna. Av denna anledning är en av kommitténs prioriteringar att skaffa sig tillräckliga medel för att kunna involvera fler företrädare för det organiserade civila samhället på gemenskapsnivå i sin verksamhet och i genomförandet av konkreta initiativ inom ramen för en utvecklingsprocess. Detta skall göras med full respekt för Ekonomiska och sociala kommitténs trepartsstruktur.

6.4.1. I förlängningen av kongressen om det organiserade civila samhället i oktober 1999 och med hänsyn till vad som nämnts i ovanstående punkter kommer kommittén att ge förtur åt två målsättningar med lika hög prioritet, nämligen att a) skapa underlag för samarbete med organisationer i det civila samhället i Europa som är villiga till ett sådant samarbete, och b) fungera som en bro mellan det organiserade civila samhället - i EU och i kandidatländerna - och unionens institutioner.

6.4.2. Vad gäller utvidgningen ser kommittén det som en av sina viktigaste uppgifter att bidra till "institutionsbyggandet" i kandidatländerna. Kommittén är övertygad om att det inte räcker med att överta gemenskapens regelverk, utan det måste även skapas strukturer som garanterar att detta sker samtidigt som den representativa demokratin befästs, vilket är det enda sättet att skapa gynnsamma förutsättningar för en deltagardemokrati. Åtgärder på detta område kommer utan tvekan att få hög prioritet i Ekonomiska och sociala kommitténs framtida strategi.

6.4.3. Vid den ovannämnda kongressen uppmanades ESK uttryckligen, i synnerhet av kommissionen, att verka i denna anda. Likaså välkomnades kommitténs hittillsvarande initiativ, som den har för avsikt att arbeta vidare med i ökad omfattning och med hjälp av vilka "institutionsbyggandet" i kandidatländerna skall främjas.

6.4.4. Med hänsyn till ovanstående och till de förhoppningar som väcktes i samband med kongressen kan ESK tänka sig att verka för en lämplig organisationsstruktur för arbetet och framför allt att pröva möjligheten att inom kommittén skapa ett observationsorgan för medborgardialogen; detta skulle tjäna som ett diskussions- och interaktionsforum, i vars arbete främst de europeiska enskilda organisationerna skulle inbegripas.

6.4.5. Observationsorganets uppgifter skulle framför allt kunna vara följande:

- Sammanställning av kriterier för de enskilda organisationernas deltagande, i samarbete med organisationerna själva och kommissionen.

- Analys av olika ackrediteringsmodeller för de enskilda organisationerna (Europarådet, FN) och - i samarbete med dessa och kommissionen - undersökning av möjligheterna att införa ett ackrediteringssystem för de enskilda organisationerna.

- Bevakning av det organiserade civila samhällets utveckling och av medborgardialogen på europeisk nivå.

- Utvärdering av vilka medel som krävs för att de enskilda organisationerna i större utsträckning skall kunna inbegripas i gemenskapens beslutsprocess, framför allt i fråga om den politiska planeringen.

- Stöd till det organiserade civila samhällets utveckling i kandidatländerna.

- Förslag till gemensamma initiativ från kommittén och de enskilda organisationerna.

6.4.6. Dessa uppgifter skulle kunna utföras på följande sätt:

- Insamling och spridning av övergripande information om det organiserade civila samhället i Europa och dess aktörer.

- Upprättande av en databank med uppgifter om det organiserade civila samhället, något som skulle genomföras med hjälp av experter.

- Regelbundna rådgivningar och hearingar på europeisk nivå samt möten och seminarier.

- Informationsseminarier för det civila samhällets organisationer i kandidatländerna, i första hand i samarbete med kommissionen.

- En regelbundet utkommande publikation om medborgardialogen, som skulle ge organisationer som inte finns representerade i kommittén möjlighet att komma till tals.

6.5. Ekonomiska och sociala kommittén anser att varje institution har sin roll att spela för att göra medborgarna aktivt verksamma i den europeiska integrationen och ge dem möjlighet att påverka dess utveckling. För att detta skall kunna uppnås är ett tätt samarbete mellan EU:s institutioner och organ ofrånkomligt. Kommittén förklarar sig än en gång beredd att verka i denna anda och inom ramen för en offentlig dialog om förverkligandet av nya former och strukturer för samarbete. Förhoppningsvis kommer även andra institutioner, framför allt kommissionen, att ge kommittén sitt stöd i arbetet på detta område.

Bryssel den 13 juli 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) KOM(2000) 11 slutlig.

(2) EGT C 73, 9.3.1998, s. 92.

(3) EGT C 95, 30.3.1998, s. 99.

(4) Första kongressen för det organiserade civila samhället den 15-16 oktober 1999.

(5) EGT C 329, 17.11.1999, s. 30.

(6) I artikel 257 i fördraget anges att "kommittén skall bestå av företrädare för olika grupper inom det ekonomiska och sociala livet ...".

(7) Se slutet av punkt 1.1.

(8) Se punkt 5.1 i kommitténs yttrande från september 1999.

(9) Se punkt 9.3 i kommitténs yttrande från september 1999 och "Meddelande från kommissionen om föreningar och stiftelser i Europa" (KOM(1997) 241 slutlig).

(10) Se även kommitténs yttrande från september 1999.

(11) Detta framgår framför allt av den inbjudan som det europeiska forumet för enskilda organisationer verksamma inom den sociala sektorn skickade ut inför socialministrarnas informella sammanträde den 10-11 februari 2000 i Lissabon.