SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 6.6.2012  
SWD(2012) 163 final 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
Förnybar energi: en viktig faktor på den europeiska energimarknaden 
{COM(2012) 271 final} 
{SWD(2012) 149 final} {SWD(2012) 164 final} 
 
 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN  TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA  OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
Förnybar energi: en viktig faktor på den europeiska energimarknaden 
1. P ROBLEMBESKRIVNING  
Under de senaste åren har förnybara energikällo r till följd av stordriftsfördelarna och tekniska 
förbättringar byggts ut i snabbare takt än vä ntat. Detta är goda nyheter som visar den positiva 
inverkan som EU:s politik har på område t förnybar energi. Medlemsstaterna har med 
anledning av dessa trender i ökad utsträckni ng reformerat stödsystemen för förnybara 
energikällor så att kostnadseffektivitet och mar knadsintegration kan säkerställas. Ibland har 
reformerna genomförts på sätt som inte tagit hänsyn till bästa eu ropeisk praxis, vilket skapar 
osäkerhet för investerare i hela Europa. Dessutom har den nuvarande finansiella och 
ekonomiska krisen gjort investerare mer försikti ga beträffande investeringar i kapitalintensiva 
energimarknader, särskilt inom sektorn för förnyba r energi som är så beroende av beslut från 
den politiska sfären.  
Mot denna bakgrund blir det allt tydligare att EU:s mål för förnybar energi fram till 2020 i sig 
kanske inte räcker för att locka fram de lå ngsiktiga investeringar som behövs och som skulle 
tillåta ytterligare kos tnadsminskningar och en större andel förnybar energi efter 2020. 
Behovet av tydlighet kring inriktningen på EU:s  framtida politik har sålunda accentuerats för 
investerare och näringsliv vid lå ngsiktiga investeringsbeslut inom  sektorn för förnybar energi. 
Enligt direktiv 2009/28/EG om förnybara energi källor behöver kommissionen inte lägga fram 
någon färdplan för den förnybara energin ef ter år 2020 förrän 2018 och ska då beakta den 
tekniska utvecklingen och de erfarenheter so m vunnits från direktivets genomförande. 
Dessutom ska kommissionen enligt direktiv et senast 2014 se över vissa specifika 
bestämmelser i det (främst vad gäller minimisänkningen av  växthusgasutsläppen för 
biodrivmedel och flytande biob ränslen, åtgärder och effekter  vad avser biodrivmedel och 
flytande biobränslen och de s.k. samarbet smekanismerna). I samband med ovan beskrivna 
investeringsosäkerhet har kommi ssionen dock iakttagit en växa nde övertygelse bland berörda 
parter om att det redan i dag kr ävs planering för perioden efter 2020. 
Följande sex utmaningar måste bemötas för att förnybar energi lättar e ska kunna erövra en 
större andel av EU:s ener gimix under kommande årtionden: 
• Osäkerhet kring det framtida politiska ramverket . Enligt dagens utformning upphör EU:s 
politiska ramverk för förnybar en ergi i praktiken att gälla år 2020, dvs. om bara åtta år. För 
perioden efter 2020 finns inga mål uppsatta fö r den förnybara energin och inga andra mål 
vad gäller minskade koldioxidutsläpp än de som ingår i systemet för handel med 
 
SV 3   SV utsläppsrätter samt rådets politiska, snar are än rättsliga, må l om att uppnå en 80–95-
procentig minskning av växthusgaserna fram till 2050 om andra utvecklade länder vidtar 
liknande åtgärder.  
• De ekonomiska incitamentens genomförbarhet . En del medlemsstater har infört stödsystem 
som framstår som tveksamma ur ett inremarknadsperspektiv. Dessutom har en 
utgiftsökning (delvis orsakad av en snabb ökning av antale t anläggningar till följd av 
sjunkande kostnader per enhet för fotovoltais ka celler) gett upph ov till tvivel om 
stödsystemens ekonomiska genomförbarhet. 
• Förenlighet med marknadsåtgärderna . Farhågor har uppstått om nuvarande 
inremarknadsåtgärder verkligen har förmågan a tt effektivt hantera den typ av investeringar 
som karakteriserar förnybara energikällor  och göra det möjligt för anläggningar för 
förnybar energi att svara ordent ligt på marknadens prissignaler , om så inte är fallet leder 
detta till ineffektivitet i marknadens funktion. 
• Lämplighet i fråga om energiinfrastrukturen.  Större delen av det befintliga kraftnätet 
byggdes under en tid då elsystemen till överväg ande del var nationella, energiproduktionen 
var belägen ganska nära förbr ukningsorterna och energiflöden och leveranser var relativt 
kontrollerade. Detta kommer sa nnolikt att ändras med den s tigande andelen el från 
förnybara energikällor, vilket kan medföra att integreringen av  de förnybara energikällorna 
blir ofullständig. 
• Osäkerhet kring framtida teknik.  Ett brett spektrum av innova tiv teknik för förnybar energi 
kommer att behövas för att åstadkomma en övergå ng till en hållbar och säker energisektor. 
Vidare behövs omfattande förändringar för a tt modernisera förvaltning och utveckling av 
infrastrukturen. Uppgiften att få ut sådan te knik för förnybar energi på den kommersiella 
marknaden är dock något som inte enba rt marknaden själv kan åstadkomma.  
• Allmänhetens gillande samt hållbarhetsaspekten . Förnybara energikällo r har generellt sett 
ett brett stöd bland allmänheten på grund av a tt de är utspridda till sin karaktär och ger 
miljömässiga och socioekonomiska fördelar. Växande oro över markanvändning och andra 
miljökonsekvenser vid storskaliga projekt fö r förnybar energi skulle dock kunna bli ett 
hinder för framtida tillväxt. 
I det meddelande som föreliggande konsekve nsbedömning åtföljer behandlas både 
utmaningar och möjliga lösningar med sikte på at t underlätta integreringen av den förnybara 
energin i den inre marknaden. Meddelandet inne håller även ett ramverk för arbetet med att 
besluta vilken politisk ordning som behövs efte r 2020 för att förnybar energi ska kunna utgöra 
en större andel av EU:s energimix.   
2. A NALYS AV SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH EUROPEISKT MERVÄRDE  
EU:s befogenheter i fråga om förnybar energi finns fastställda i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt, artikel 192 (miljö), ar tikel 114 (inre marknaden) och artikel 194 
(energi). Ur ekonomisk synvinkel kan olika sl ag av utveckling av energisystemet 
åstadkommas inom ramen för ett EU-samarbete, i form av åtgärder på unionell såväl som på nationell nivå, under vederbör ligt iakttagande av resp ektive befogenheter.  
 
SV 4   SV 3. M ÅL 
Det generella målet för detta init iativ är att se till att förnyba r energi i betydande omfattning 
bidrar till att åstadkomma en ergikällor som är säkra oc h av varierande slag, till 
konkurrenskraft samt till miljö- och klimatskydd. Må let är även att stödja ekonomisk tillväxt, 
skapa sysselsättning, regional ut veckling och innovation i EU. För att uppnå detta föreslås 
följande specifika mål: Minska osäkerheten för investerare och nä ringsliv, ii) förbättra 
stödsystemens genomförbarhet och kostnadseffek tivitet, iii) underlätta förenligheten med 
marknadsåtgärderna, iv) se till att energiinfrastrukturen är tillfredsställande, v) främja teknisk 
innovation och utveckling, och vi) säkra ett br ett stöd bland allmänheten samt hantera 
hållbarhetsfrågan.  
4. ALTERNATIV   
Syftet med konsekvensbedömningen är att göra en komparativ analys av de miljömässiga, 
ekonomiska och sociala konsekvenserna jämfört med dagens situation. Med hänsyn till de 
berörda parternas synpunkter har följande fyra al ternativ utkristalliser ats och analyserats:  
• Scenario med oförändrade förhållanden ( business-as-usual ): Detta alternativ innebär ingen 
ny EU-politik för att främja förnybara ener gikällor efter 2020. Förn ybara energikällor 
kommer att fortsätta att dra nytta av nuvarande lagstiftning om utsläppshandeln. 
• Minskade koldioxidutsläpp utan några mål avseende förnybara energikällor efter 2020: 
Detta alternativ innebär ambitiösare mål för minskningen av växthusgaser och/eller 
politiska åtgärder som till fullo är fören liga med EU:s långsiktiga mål vad gäller 
koldioxidutsläppsminskningen, utan att speci fika mål för förnybar energi efter 2020 
fastställs. 
• Bindande mål för förnybara energikällor efter 2020 och samordnat stöd: Detta alternativ 
skulle medföra en aktualisering av 2008 års klimat- och energipaket, genom unionella och 
nationella mål för förnybar energi för 2030, tillsammans med EU-mål för utsläpp av 
växthusgaser och energieffektivitet. 
• EU-mål för förnybar energi och harmoniserade åtgärder: Enligt detta a lternativ ska ett EU-
omfattande mål för förnybar energi sättas upp som ska backas upp av ett harmoniserat 
stödsystem och en harmoniserad förvaltning av elsystemet.  
5. KONSEKVENSBEDÖMNING 
Ekonomiska konsekvenser De övergripande ekonomiska konsekvenserna  av att öka andele n förnybar energi i 
energimixen är resultatet av ett flertal meka nismer som är sinsemellan sammanlänkade och 
kompenserande. För det första skapar ett ibru ktagande av förnybara energikällor ekonomisk 
verksamhet. För det andra minskar en ökad förbrukning av inhemska förnybara källor importen av fossila bränslen, vilket ökar en ergisäkerheten. För det tredje främjar det 
innovation på energiområdet, något  som spelar en nyckelroll vid en utveckling av tillräckligt 
många olika slags teknik som gör det möjligt a tt förverkliga långsiktiga kostnadseffektiva 
minskningar av energisektorns koldioxidu tsläpp. Energiinnovation är också viktig i 
ekonomiskt hänseende eftersom den skapar konku rrensfördelar på internationella marknader 
med därav följande tillväxt och exportmöjlighete r. Å andra sidan kan en expansion av den 
förnybara energin också förskjuta investeringa r (och sysselsättning) från den konventionella 
 
SV 5   SV sektorn med negativa effekter som följd. Dessu tom kan kostnaderna fö r ekonomiskt stöd till 
förnybar energi leda till högre energipriser, vilk et energianvändarna kan komma att få betala, 
vilket i sin tur inverkar på de ener giintensiva industriernas konkurrenskraft. 
Analysen visar att alternativ 2, 3 och 4 sannolikt får positiva ekonomiska konsekvenser, 
eftersom de (i varierande grad) kommer att främja betydande investeringar i teknik för 
förnybar energi som har potential att generera  nya industrier, arbets platser och ekonomisk 
tillväxt. Dessutom kommer de att bidra till att få  ned utgifterna för importerade bränslen vilket 
också kan skydda EU:s ekonomi mot externa prisc hocker, även om alternativen 3 och 4 kan 
leda till större importbesparinga r än alternativ 2. Ekonomiska incitament för förnybar energi 
enligt alternativen 3 och 4 kan emellertid leda  till ökade kostnader fö r konsumenterna, även 
om detta sannolikt, åtminstone delvis, kommer att kompenseras av att den förnybara energin 
snabbt vinner insteg ( merit order effect ) vilket minskar grossister nas elpriser. Alternativ 1 
innebär däremot högre bränslekostnader, vilket in te genererar mycket ek onomisk tillväxt, men 
kommer dock att kräva färre offentliga investeringar i utveckling och ibruktagande av förnybar energi.  
Miljökonsekvenser 
Ett ibruktagande av förnybara energikä llor kan potentiellt avsevärt minska 
växthusgasutsläppen. En tidigare analys vi sar att alla undersökta  alternativ, utom business-as-
usual- scenariot , jämfört med 1990 ger en 80-procentig minskning av växthusgasutsläppen och 
en nära 85-procentig energirelaterad minskni ng av koldioxidutsläppen år 2050. Alternativen 
2, 3 och 4 kan i kombination med effektiva anpa ssningsåtgärder också potentiellt förbättra 
EU-energisystemets motståndskraft mot effekter na av klimatförändringen. Särskilt spelar 
decentraliseringen av elproduktionen en viktig roll när det gäller att minska nätverkens och 
systemens generella sårbarhet för klimatrela terade katastrofer. Den lokala biologiska 
mångfalden kommer sannolikt att påverkas dire kt och indirekt av den infrastruktur som 
behövs för förnybar energi. Alternativ 2 och 4 ökar eventuellt konsekvens erna, eftersom fler 
elektriska luftledningar kommer att krävas  för att förbinda de fördelaktigaste 
produktionsplatserna (även i tred jeland) med förbrukningsorterna.  Dessa potentiellt negativa 
följder kan dock undvikas om infrastrukturu tvecklingen följer väle tablerade miljöskydds-
bestämmelser.  
En växande andel förnybar energi efter 2020 kommer att kräva utökad produktion av råvara 
för biomassa, vilket kan medföra högre risker fö r direkta och indirekta konsekvenser till följd 
av att markanvändningen förändras. Analysen vi sar dock att det år 2030  potentiellt kommer 
att finnas tillräckliga mängder hållbar biomassa för att tillgodose både energianvändning och 
andra användningsområden. Alternativen 2, 3 oc h 4 skulle kunna minska de riskerna, genom 
att införa stabila hållbarhetskr iterier för alla typer av bioe nergianvändning, som bygger vidare 
på (och ytterligare skärper) de obligatoriska  kriterier som nu gäller för biodrivmedel och 
flytande biobränslen. Riskerna  kan dessutom minskas ytterlig are genom att man underlättar 
omfattande och hållbara produktiv itetsförbättringar i jord- oc h skogsbruket, samt främjar 
internationella åtgärder för att minska av skogningen och skogsförstörelsen (Redd).  
Sociala konsekvenser 
En övergång till en större andel förnybar ener gi kan potentiellt skapa många nya och bättre 
arbetstillfällen. I slutet av 2010 sysselsatte EU :s industri för förnybar energi över 1,1 miljoner 
människor. Även om en tilltagande andel förnybar energi också ger upphov till sektoriell 
omstrukturering visar forskninge n att politiska åtgärder på området förnybara energikällor 
 
SV 6   SV fortfarande har en positiv nettoeffekt på sy sselsättningen. Det är särskilt viktigt att man 
upprätthåller och förbättrar konkur renskraften för de europeiska företag som tillverkar teknik 
för förnybar energi genom att bibehålla en in hemsk efterfrågan och säkra tillgången till 
utländska marknader. 
Mot bakgrund av ovanstående är  alternativ 3 – genom att ak tivt främja innovativ teknik på 
området förnybar energi – eventuellt mer fördelak tigt i sysselsättningshäns eende än alternativ 
2, som genom sin kostnadsbaserade metod tro ligen bara kommer att uppmuntra beprövad 
teknik. I samma utsträckning som alternativ 3 skulle innebära en utjämning över tiden av 
investeringarna i förnybara energikällor skulle  det också kunna ge arbetstagarna stabilare 
sysselsättning, vilket bidrar till att arbets givarna kan undvika pe rioder med allvarlig 
arbetskraftsbrist. Altern ativ 4, som innebär att en andel av  den förnybara energin utvecklas i 
tredjeländer, kan ge lägre sysse lsättningsvinster (även om de fortfarande är betydande).  
6. JÄMFÖRELSE  AV ALTERNTIVEN 
Alternativen jämfördes på grundval av deras ändamålsenlighet, effektivitet och förenlighet . 
När det gäller ändamålsenligheten bidrar samtliga alternativ utom business as usual -
scenariot till att bemöta såväl investerarna s osäkerhet som farhågor om stödsystemens 
kostnadseffektivitet av och marknadsintegreringe n av de förnybara energikällorna. Alla dessa 
alternativ skulle visserligen förbät tra teknikinnovationen via forsknings- och 
utvecklingsåtgärder, men det är endast alternativ  3 som gör det lättare för medlemsstaterna att 
starta mer teknikspecifika in itiativ och därigenom  uppmuntra ”market pull”-innovation som är 
av central betydelse för att främja ett storsk aligt ibruktagande av förnybara energikällor. 
Samtliga alternativ utom nummer 1 skulle förbättra energisäkerheten och åtgärda hållbarhetsfrågorna på ett ändamålsenligt sätt. 
Vad beträffar effektiviteten visar analysen på totala system kostnader i stort sett på samma 
nivåer för alla alternativ utom för business as usual -scenariot. Medan effektiviteten  för 
alternativ 3 beror på hur väl dagens brista nde överensstämmelse mellan nationella stödsystem 
kan undanröjas, kan det fokus på kostnadseffektiv itet som finns i alternativ 2 bidra till att 
minska de totala kostnaderna för denna pol itiska inriktning, och samtidigt minska den 
administrativa bördan när man handskas med fler a parallella mål. Analysen ger vid handen att 
alternativ 4 i praktiken skulle kunna vara mindr e effektivt än vad det förefaller i teorin.  
Alla alternativ är förenliga  med EU:s övriga långsiktiga polit iska mål (på klimat-, miljö-, 
transportområdet osv.). Inget av alternativen ha r tydliga fördelar framför de övriga eller visar 
överlägsna resultat avseende alla kriterier. Lämpligtvis bör en mer ingående analys av samspelet mellan de olika politiska instrume nten göras, vilket också kommer att ske i 
samband med eventuella framtida specifika politiska förslag. 
Ovanstående komparativa analys av konsekvenserna  av de fyra analyser ade alternativen kan 
sammanfattas enligt följande:  
• Scenario med oförändrade förhållanden. Detta alternativ skulle inte avhjälpa den aktuella 
osäkerheten bland investerarna  om EU:s politik för förnyba r energi efte r 2020. Eftersom 
detta scenario förutsätter att incitamenten fasas ut, kommer frågor om kostnadseffektivitet 
och marknadsintegrering av förnybara energi källor att behandlas senast i slutet av 
decenniet. På samma sätt skulle redan planerad  utveckling av energiinfrastrukturen räcka 
för att integrera den förväntade låga graden av  tidigt ibruktagande. De tta alternativ bidrar 
 
SV 7   SV dock inte till att öka den ekonomiska tillv äxten, sysselsättningen och den tekniska 
innovationen, eller till att komma till rätta me d frågor som rör hållbarhet och allmänhetens 
inställning.  
• Minskade koldioxidutsläpp utan några mål av seende förnybara energikällor efter 2020.  
Detta alternativ skulle på ett bättre sätt synliggöra marknadsutvecklingen efter 2020, 
förutsatt att de politiska verktygen avsedda för sektorer inom och utom utsläppshandelssystemet skulle kunna ge tydliga marknadssignaler till de förnybara 
energikällornas förmån, genom en lämplig prissättning av fossilt bränsle. En marknads-integrerad EU-strategi skulle  kunna förbättra stödsystemens kostnadseffektivitet, underlätta 
marknadsintegreringen och tillhandahålla lämplig infrastruktur. Den teknikneutrala 
karaktären hos de politiska instrumenten i detta alternativ skulle också få svagare effekter 
på teknikinnovationen jämfört me d andra alternativ som innefattar särskilda åtgärder för 
energiteknik. Detta alternativ skulle effek tivt hantera frågor gä llande hållbarhet och 
allmänhetens inställning. 
• Bindande mål för förnybara energikä llor efter 2002 och samordnat stöd. Beroende på 
ambitionsgraden skulle dessa mål kunna ge inve sterare och näringsliv st örre visshet om de 
framtida marknadsvolymerna för teknik för fö rnybar energi. De skulle också främja 
ytterligare kostnadseffektivitet och konverg ens hos nationella stödsystem och gynna 
forskning kring och utveckling av innovativ tekni k. Detta alternativ sk ulle också på ett 
effektivt sätt hantera frågor gällande hållb arhet och allmänhetens inställning, genom att 
främja ett mer balanserat och regionalt avvä gt ibruktagande av fö rnybara energikällor.  
• EU-mål för förnybar energi och harmoniserade åtgärder. Detta alternativ skulle också på 
ett positivt sätt komma till rätta med osäkerhete n kring EU:s politik efter 2020, och främja 
större integrering på den inre marknaden. Stödet skulle vara te knikneutralt och för 
producenterna skulle marknadsbetingelser gälla. Alternativet skulle troligtvis främja ett 
mer koncentrerat ibruktagande av förnybara en ergikällor, snarare än en utspridd produktion 
nära förbrukningsorterna. Av den anledningen ri skerar detta alternativ  att öka kostnaderna 
för stödsystem och infrastruktur och negativt  påverka allmänhetens  inställning. Som i 
alternativ 3 skulle de potentiella riskerna med oönskade bieffekter  av bioenergianvändning 
kunna åtgärdas genom att ramverket för hållbarhetsfrågorna förstärks.  
 
SV 8   SV Tabell 1: Jämförelse av de an alyserade alternativen i förh ållande till referensscenariot 
Kriterier  Alternativ  1: Inga nya 
EU-åtgärder  2: Mål för 
växthusgaser/
Inget mål för 
förnybara 
energikällor  3: Nationella 
mål efter 2020 
för förnybara 
energikällor  4: EU-mål för 
förnybara energikällor 
och harmoniserade 
åtgärder  
Policysäkerhet = + ++ ++ 
Stödets genomförbarhet
 = ++ + + 
Infrastrukturens tillräcklighet 
 = ++ ++ + 
Inre marknaden  = ++ + ++ 
Teknisk innovation
 = + ++ + Ändamåls-
enlighet  
Hållbarhet/ 
allmänhetens gillande
 = + + + 
Effek-tivitet
 Systemkostnader  = = = = 
Förenlig-het
 med övrig EU-politik 
 = + + + 
Teckenförklaring:  = likvärdigt, + förb ättring, - försämring.  
7. Ö VERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
För övervakningen och utvärderingen föreslås  att kommissionen noga följer nedanstående 
indikatorer så att EU kan hå lla tidtabellen och uppnå sina mål till år 2020 och sålunda ha 
förmågan att bygga vidare på detta ramverk för att nå sina mål efter 2020. Rapporterings- och 
övervakningssystem finns tillgäng liga på EU-nivå, bl.a. i form av kommissionens halvårsvisa 
rapporteringsskyldighet enligt dire ktivet om förnybar energi.  
Indikator  Relevans  
Andel förnybara energikällor i EU:s slutliga energiförbrukning  Utveckling av förnybar energi  
Minskning av utsläppen av växthusgaser i EU  Växthusgasminskningar  
Pris på koldioxid i EU:s utsläppshandelssystem  Koldioxidmarknadernas 
effektivitet  
Ursprung för biodrivmedel och flytande biobränslen som förbrukas i EU Hållbarhet  
Biobränslenas effekter för markanvändning, livsmedelstillgänglighet Hållbarhet  
 
SV 9   SV och priserna på biomassa  
Storleken på medlemsstaternas ekonomiska stöd till förnybar energi  Effektivitet, kostnadsminimering
Användningen av de samarbetsmekanismer som fastställs i direktivet 
om förnybara energikällor  Effektivitet, kostnadsminimering
Produktionskostnaderna för olika slag av teknik för förnybar energi  Effektivitet, kostnadsminimering
Ekonomisk tillgång till hållbar biomassa  Utveckling av förnybar energi  
Grad av marknadskoppling  Effektivitet, 
marknadsintegration  
Ekonomisk tillgänglighet avseende hållbar biomassa  Utveckling av förnybar energi  
Grad av marknadskoppling  Effektivitet, 
marknadsintegration