[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 16.2.2005

SEK(2005) 231 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram, 2004–2007

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

I rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1] fastställs att de icke-deltagande medlemsstaterna, dvs. de som inte har infört den gemensamma valutan, skall lägga fram konvergensprogram till rådet och kommissionen. Enligt artikel 9 i förordningen skall rådet granska dessa program på grundval av de bedömningar som gjorts av kommissionen och av den kommitté som inrättas genom artikel 114 i fördraget (Ekonomiska och finansiella kommittén). Rådet skall med stöd av kommissionens rekommendation och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén avge ett yttrande efter att ha granskat programmen. Enligt förordningen skall uppdaterade stabilitetsprogram läggas fram årligen, och rådet får också granska dessa program enligt samma förfarande.

De tio länder som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 har inte infört den gemensamma valutan. De har åtagit sig att överlämna sina konvergensprogram senast den 15 maj 2004 och en första uppdatering av dem mot slutet av år 2004.

Lettlands första konvergensprogram, som omfattade perioden 2004–2007, lades fram den 14 maj 2004 och granskades av rådet den 5 juli 2004. Den 30 december 2004 lade Lettland fram en uppdatering av sitt konvergensprogram. Kommissionen har gjort en teknisk utvärdering av denna uppdatering med beaktande av uppgifterna i kommissionens höstprognoser från 2004, uppförandekoden[2], den gemensamt överenskomna metodiken för beräkning av den potentiella produktionen, rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2003–2005 och de principer som fastställs i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 27 november 2002 om bättre samordning av finanspolitiken[3]. Denna utvärdering har lett till följande bedömning:

- Den första uppdateringen av det lettiska konvergensprogrammet, som omfattar perioden 2004–2007, antogs av lettiska regeringen den 28 december och överlämnades till Europeiska kommissionen den 30 december 2004. Programmet bygger på de ekonomiska prognoserna i 2005 års budgetlag som lades fram för parlamentet den 13 december 2004 och som antogs av parlamentet den 20 december. Det uppdaterade programmet uppfyller i stort sett uppgiftskraven i ”uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”. ENS 95-klassificeringen av uppgifter om de offentliga inkomsternas och utgifternas sammansättning behöver dock förbättras.

- I uppdateringen räknar man med en BNP-tillväxt på 8,1 % för 2004 och 6,7 % för 2005, med en fortsatt kraftfull expansion av den inhemska efterfrågan, särskilt vad gäller investerings- och privatkonsumtionen. För 2006 och 2007 förväntas BNP-tillväxten bara bli något lägre (6,5 % båda åren). Exporttillväxten has ökat starkt, vilket avspeglar den globala ekonomiska återhämtningen och positiva effekter av Lettlands anslutning till EU. Importen har dock kommit att öka ännu snabbare till följd av uppsvinget i den inhemska efterfrågan. Nettoexportens bidrag till tillväxten på mycket kort sikt antas bli negativt och det stora underskottet i betalningsbalansen väntas bara minska marginellt. Arbetslösheten beräknas sjunka endast gradvis trots den starka uppgången i den ekonomiska aktiviteten. Grundat på den information som nu föreligger förefaller det makroekonomiska scenariot generellt sett rimligt och det ligger i huvudsak i linje med bedömningen från kommissionens avdelningar, inklusive höstprognosen 2004.

- För att uppnå den lettiska centralbankens prisstabilitetsmål har valutan (lats) från och med 1994 varit knuten till de särskilda dragningsrätterna (SDR), med ett normalt fluktuationsutrymme runt den centrala kursen på ± 1 procent. De lettiska myndigheterna planerar att gå med i ERM II tidigt under 2005 och målet är att införa euron tidigast den 1 januari 2008. Som ett led i denna strategi knöts latsen den 1 januari 2005 till marknadskurs till euron istället för till SDR, också nu med ett normalt fluktuationsutrymme runt den centrala kursen på ± 1 procent. Interbankräntor i lokal valuta har därefter sjunkit och närmat sig euroområdets nivåer. Avkastningen på långa obligationer översteg under 2004 den i euroområdet med omkring ½-1 procentenhet. Fram till 2003 var HIKP-inflationen relativt låg. Under loppet av 2004 accelererade dock HIKP-inflationen avsevärt, nådde en topp på 7,8 % i augusti varefter den gick ned något under det sista kvartalet så att genomsnittet för året blev 6,2 %. Myndigheterna anser inflationens utveckling under 2004 vara av övergående art. De förväntar att KPI-inflationen kommer att gå ned från 6,2 % 2004 till 3,0 % 2006. År 2005 kommer inflationen fortsatt att påverkas av stigande administrativt reglerade priser och åtgärder för att harmonisera indirekta skatter. På grund av gynnsamma baseffekter och under förutsättning att en överhettning kan undvikas, bör inflationen minska gradvis, även om den sannolikt kommer att ligga något högre än vad som förutses av de nationella myndigheterna.

- Uppdateringen av programmet syftar till att varje programår hålla underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP, med ett underskott i de offentliga finanserna som gradvis sjunker från den i programmet beräknade siffran på 1,7 % av BNP år 2004[4] till 1,4 % av BNP år 2007. Som en avspegling av effekterna av överföringar från EU och därmed sammanhängande utgifter förväntas både utgifter och inkomster att nå en topp år 2005 på 39,3 % respektive 37,7 % av BNP, och därefter gradvis sjunka till 36,5 % respektive 35,1 % av BNP år 2007. Justeringen av de offentliga finanserna på medellång sikt bygger på en minskning av både inkomst- och utgiftskvoterna. Det primära saldot förbättras under programperioden, med en minskande total utgiftskvot till följd av en minskande primär utgiftskvot och i någon mån räntebetalningar. Den primära utgiftskvoten sjunker huvudsakligen till följd av en mindre andel överföringar och stöd samtidigt som detta möjliggör en ökning av investeringskvoten. Inkomstkvoten sjunker som en följd av sänkta skatter, huvudsakligen på inkomster, vilket aningen lättar på skattebördan. Samtidigt som den övergripande strategin förblivit oförändrad i jämförelse med programmet från maj 2004 har de beräknade budgetunderskotten reviderats ned från omkring 2 % av BNP varje år i det tidigare programmet.

- Riskerna i programmets budgetberäkningar förefaller i stort sett vara väl balanserade. Å ena sidan förefaller antagandena om den låga skatteintensiteten i ekonomin något pessimistiska, vilket kan betyda att inkomsterna skulle kunna bli bättre än väntat. Lettland är känt för att upprätta försiktiga prognoser och har upprepade gånger under de senaste åren uppvisat bättre resultat än de mål man angivit för de offentliga finanserna. När det vidare gäller budgetkontrollen finns ett särskilt förfarande som skulle kunna underlätta en relativt snabb justering inom budgetåret i den händelse man skulle förlora greppet över utvecklingen av statsfinanserna. Eftersom utgiftsåtagandet baserar sig på stöd via EU-finansiering kan underskottsmålen å andra sidan bara klaras på villkor att staten mottar sådana medel. En sträng utgiftsdisciplin (också vid handläggningen av delvis EU-finansierade projekt) kan vara svår att uppnå på grund av svagheter i den administrativa kapaciteten.

- Mot bakgrund av denna riskbedömning är programmets finanspolitik otillräcklig för att klara det mellanlångsiktiga målet på ”nära balans eller överskott” i stabilitets- och tillväxtpakten under programperioden. Vidare kan programmet, trots att det tecknar en relativt ambitiös konsolideringsstrategi, eventuellt ge en otillräcklig säkerhetsmarginal mot överskridanden av tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Det är dock tillräckligt för att bibehålla offentliga skulden i förhållande till BNP på en mycket låg nivå.

- Skuldkvoten beräknas till 14,2 % av BNP under 2004, dvs. mycket tydligt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Den lilla ökningen av skuldkvoten under programperioden, till 15,0 % av BNP år 2007, beror huvudsakligen på bestående underskott, som till stor del uppvägs av den nominella BNP-tillväxten.

- I programmet görs en kortfattad genomgång av regeringens strukturreformsprogram som är fokuserat på åtgärder för att förbättra företagsklimatet, konkurrenskraften och utvecklingen av energi- och kommunikationssektorerna, utbildningen och sjuk- och hälsovårdssystemen, på en aktiv arbetsmarknadspolitik samt främjandet av innovation och forskning. I programmet skisseras även åtgärder för att ytterligare stärka budgetprocessen med hjälp av en flerårig budgetram, och för att öka insynen och tillförlitligheten för de normala utgiftstaken genom systematiska utvärderingsmekanismer. Reformerna, som till största del redan är under genomförande eller håller på att få sin lagstiftning utarbetad, kan rimligtvis förväntas förbättra tillväxtvillkoren för Lettlands ekonomi genom att höja produktiviteten och stärka incitamenten för arbete, underlätta skapandet av nya arbetstillfällen samt motverka skattesmitning och förbättra budgetdisciplinen både i fackministerierna och på kommunal nivå.

- Lettland förfaller befinna sig i ett relativt gynnsamt läge när det gäller de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, trots betydande beräknade budgetmässiga kostnader till följd av befolkningens ökande medelålder. Lettlands relativt låga skuldkvot, den antagna pensionsreformen, inklusive införandet av ett fonderat inslag (“fonderad pelare”)och ackumuleringen av tillgångar i det fonderade pensionssystemet kommer att bidra till att begränsa effekterna av en åldrande befolkning på de offentliga finanserna. Den strategi som beskrivs i programmet bygger på ett tyglat underskott i de offentliga finanserna på mellanlång sikt samt på de budgetära effekterna av pensionsreformen. Reformer av hälsovård och äldreomsorg kan dock innebära högre utgifter. I det långa loppet kan hållbarheten riskeras. Lettlands relativt låga skattesats bör dock underlätta anpassningen till en eventuell sådan brist på hållbarhet som kan uppstå.

- Sammanfattningsvis överensstämmer den ekonomiska politik som presenteras i uppdateringen i stora drag med de landsspecifika allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i fråga om de offentliga finanserna. Eftersom Lettland behöver åtgärda det betydande underskottet i betalningsbalansen rekommenderades landet att inom en flerårig ram minska underskottet i de offentliga finanserna på ett trovärdigt och hållbart sätt. Mot bakgrund av det minskade underskott i betalningsbalansen som förutses i programmet ligger 2004 års oväntat låga underskottet i de offentliga finanserna och den i uppdateringen planerade konsolideringsstrategin i linje med rekommendationerna i allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Denna bedömning gäller dock endast på villkor att den externa balansen utvecklas gynnsamt, varför den sålunda kommer att övervakas ytterligare. Som påpekats i rådets yttrande om programmet i maj i fjol beror bedömningen av vilken finanspolitiska situationen är den lämpliga också på efterfrågetrycket i ekonomin, även om det är vanskligt att avgöra var landet befinner sig i den ekonomiska konjunkturcykeln. Bedömningen gäller därför på villkor att den förda makroekonomiska politiken lämpar sig för att bereda väg för en återgång till en måttligare inflation från den kulmen som nyligen uppmättes.

***

Med utgångspunkt i denna bedömning har kommissionen antagit den bifogade rekommendationen till rådets yttrande över Lettlands uppdaterade konvergensprogram och överlämnar den till rådet.

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram, 2004–2007

EUROPEISKA UNIONENS RÅD AVGER FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

1. Den 8 mars 2005 granskade rådet Lettlands uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2004–2007. Programmet uppfyller i stort sett uppgiftskraven i den omarbetade uppförandekoden om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning. ENS 95-klassificeringen av uppgifterna om sammansättningen av de offentliga inkomsterna och utgifterna behöver dock förbättras. Lettland uppmanas därför att se till att programmet följer uppförandekoden.

2. Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten, som uppskattades till 8,1 % 2004, förbli kraftig under återstoden av programperioden med i genomsnitt på 6,6 % per år. På grundval av nu tillgänglig information förefaller detta scenario avspegla rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller vara tilltagna något i underkant.

3. Uppdateringen av programmet syftar till att varje programår hålla underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP, med ett underskott i de offentliga finanserna som gradvis sjunker från en beräknad siffra på 1,7 % av BNP år 2004 till 1,4 % av BNP år 2007. År 2005 ökade både inkomst- och utgiftskvoterna brant i samband med EU-anslutningen. Justeringen på medellång sikt av de offentliga finanserna bygger därefter på en minskning av både inkomst- och utgiftskvoterna. Den primära utgiftskvoten sjunker huvudsakligen till följd av färre överföringar och mindre stöd samtidigt som detta möjliggör en ökning av i investeringskvoten. Inkomstkvoten sjunker p.g.a. sänkta skatter, huvudsakligen på inkomster, vilket aningen lättar på skattebördan.

4. Riskerna i programmets budgetberäkningar förfaller i stort sett vara väl balanserade. Å ena sidan förefaller antagandena om den låga skatteintensiteten i ekonomin något pessimistiska, vilket kan betyda att inkomsterna skulle kunna bli bättre än väntat. Eftersom utgiftsåtagandet baserar sig på EU-finansiering kan underskottsmålen å andra sidan bara klaras på villkor att staten mottar sådana medel. En strikt utgiftsdisciplin (också vid handläggningen av delvis EU-finansierade projekt) kan bli svårt mot bakgrund av svagheter i den administrativa kapaciteten.

5. Mot bakgrund av denna riskbedömning är programmets finanspolitik otillräcklig för att klara det mellanlångsiktiga målet på ”nära balans eller överskott” i stabilitets- och tillväxtpakten under programperioden. Den kan vidare ge en otillräcklig säkerhetsmarginal mot överträdelser av tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Det är dock tillräckligt för att bibehålla den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP på en mycket låg nivå.

6. Skuldkvoten beräknas uppnå 14,2 % av BNP år 2004, dvs. långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Den lilla ökningen av skuldkvoten under programperioden, till 15,0 % av BNP år 2007, beror huvudsakligen på bestående underskott, som till stor del uppvägs av den nominella BNP-tillväxten.

7. Enligt programmets budgetstrategi har Lettland relativt gynnsamma förutsättningar för hållbara offentliga finanser på lång sikt, trots de väntade budgetkostnaderna för en åldrande befolkning. Den relativt låga skuldkvoten, den antagna pensionsreformen, inklusive införandet av ett fonderat inslag (“fonderad pelare”) och ackumuleringen av tillgångar i det fonderade pensionssystemet kommer att bidra till att begränsa effekterna av den åldrande befolkningen på de offentliga finanserna. Den strategi som beskrivs i programmet bygger på ett tyglat underskott i de offentliga finanserna på mellanlång sikt samt på pensionsreformens budgetära effekter. Reformer av hälsovård och äldreomsorg kan dock innebära högre utgifter. I det långa loppet kan hållbarheten riskeras. Lettlands relativt låga skattesats bör dock underlätta anpassningen till en eventuell sådan brist på hållbarhet som kan uppstå.

8. Den ekonomiska politiken i programmet överensstämmer i stora drag med de landspecifika rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i fråga om offentliga finanser. Eftersom Lettland behöver åtgärda det betydande underskottet i betalningsbalansen rekommenderades landet att inom en flerårig ram minska underskottet i de offentliga finanserna på ett trovärdigt och hållbart sätt. Mot bakgrund av det minskande underskott i betalningsbalansen som förutses i programmet ligger 2004 års oväntat låga underskottet i de offentliga finanserna och den konsolideringsplan som planerades i uppdateringen i linje med rekommendationen i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Denna bedömning gäller dock endast på villkor att den externa balansen utvecklas gynnsamt och kommer sålunda att övervakas ytterligare. Som påpekats i rådets yttrande om programmet i maj i fjol beror bedömningen av den finanspolitiska ställningen också på efterfrågetrycket i ekonomin, även om det är vanskligt att avgöra var landet befinner sig i den ekonomiska konjunkturcykeln. Bedömningen gäller därför på villkor att den förda maroekonomiska politiken lämpar sig för att bereda väg för en återgång till en måttligare inflation från den kulmen som nyligen uppmättes.

Jämförelse av centrala makroekonomiska och finansiella prognoser

2004 | 2005 | 2006 | 2007 |

Real BNP (skillnad i %) | KP dec 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |

KOM okt. 2004 | 7,5 | 6,7 | 6,7 | Uppgift saknas |

KP maj 2004 | 6,7 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |

Inflation (KPI)1 (%) | KP dec 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 |

KOM okt. 2004 | 6,8 | 4,7 | 3,5 | Uppgift saknas |

KP maj 2004 | 4,5 | 3,7 | 3,0 | 3,0 |

Saldo för de offentliga finanserna (i % av BNP) | KP dec 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 |

KOM okt. 2004 | -2,0 | -2,8 | -2,9 | Uppgift saknas |

KP maj 2004 | -2,1 | -2,2 | -2,0 | -2,0 |

Primärt saldo (i % av BNP) | KP dec 2004 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 |

KOM okt. 2004 | -1,2 | -2,0 | -2,0 | Uppgift saknas |

KP maj 2004 | -1,2 | -1,3 | -1,2 | -1,2 |

Bruttoskuldkvot (i % av BNP) | KP dec 2004 | 14,2 | 14,5 | 14,8 | 15,0 |

KOM okt. 2004 | 14,6 | 15,4 | 16,6 | Uppgift saknas |

KP maj 2004 | 16,2 | 16,8 | 17,3 | 17,7 |

Anmärkning: 1 I programmet lämnas endast KPI-inflationsberäkningar och inte HIKP. 2 Kommissionens beräkningar på grundval av uppgifterna i programmet. Källor: Konvergensprogram (KP), Kommissionens höstprognoser 2004 (KOM); Beräkningar från kommissionens avdelningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Alla dokument som det hänvisas till i denna text finns tillgängliga på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.

[2] Reviderat yttrande från Ekonomiska och finansiella kommittén om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning, godkänt av Ekofinrådet den 10.7.2001.

[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.

[4] Nyare information gällande centrala statliga kassakonton torde föranleda ett lägre förväntat underskott i de offentliga finanserna.

[5] EGT L 209, 2.8.1997. De dokument som nämns i denna text finns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.