Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok om EU:s rymdpolitik"

(KOM(2003) 17 slutlig)

(2003/C 220/05)

Den 21 januari 2003 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok om EU:s rymdpolitik".

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 4 juni 2003 (föredragande: Stéphane Buffetaut).

Vid sin 400:e plenarsession den 18 och 19 juni 2003 (sammanträdet den 19 juni) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

Genom denna grönbok har kommissionen inlett en brett upplagd diskussion om den europeiska rymdpolitiken och dess framtid. Detta sker vid en tidpunkt då den europeiska rymdindustrin står inför en svårare situation än tidigare, på grund av starkare konkurrenstryck, krympande marknader med koppling till telekommunikationer och vår rymdindustris särprägel att först och främst bygga på civil och kommersiell verksamhet. Samtidigt är den generella förutsättningen att aktiviteten innebär höga risker och prekär lönsamhet, även om potentialen av tillämpningarna hela tiden förstärks. Den ekonomiska bärkraften finns på längre sikt - utanför ramen för strikt kommersiella eller konkurrensmässiga ramar - på områden i anslutning till de offentliga tjänsterna, exempelvis rymdmeteorologi eller jordobservation. För övrigt är de ekonomiska bieffekter som är intressanta för den konkurrensutsatta sektorn (fiske, transporter, jordbruk, turism osv.) reella men indirekta och av allmännyttig karaktär.

1.1. Historisk bakgrund

1.1.1. De europeiska rymdambitionerna föddes under 1960-talet, bland annat pådrivna av Frankrike, som ville säkerställa oberoende tillgång till rymden. De har utvecklats till ett ännu starkare europeiskt och internationellt samarbete. Successivt har de nationella verksamheterna slagits samman samtidigt som man inlett internationellt samarbete, särskilt med Förenta staterna men senare också i riktning mot Ryssland, Kina och Japan.

1.1.2. I dag förfogar Europa över en väletablerad rymdsektor som producerar mycket tillförlitliga bärraketer och satelliter (under det senaste årtiondet har Ariane placerat mer än hälften av de kommersiella telekomsatelliterna i omloppsbana). Den europeiska rymdverksamheten täcker hela produktionskedjan, från idé och tillverkning till vetenskaplig forskning och tillämpningar med mervärde: telekommunikationer, jordobservation och navigering.

1.1.3. Denna utveckling har huvudsakligen initierats av de nationella organen, bland annat Frankrikes rymdforskningscentrum CNES, och senare fått stöd på mellanstatlig nivå, i första hand tack vare Europeiska rymdorganisationen ESA, som haft en väsentlig samordningsfunktion.

1.1.4. Europeiska unionen engagerar sig för sin del i allt högre grad inom sektorn, bland annat med Galileoprojektet och GMES-initiativet (Global Monitoring for Environment and Security).

Ansatsen till en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik och en europeisk säkerhets- och försvarspolitik måste dessutom gå hand i hand med utformningen av en stark europeisk rymdpolitik.

1.1.5. Denna europeiska sektor kännetecknas av mycket speciella förutsättningar:

- Det finns en vilja att behålla och ytterligare utvidga en oberoende tillgång till rymden med stöd av utveckling av bärraketer och ett självständigt utnyttjande via utveckling av egna satelliter.

- Man gör insatser för att utveckla forskningen och dess tillämpningar.

- Man utvecklar en konkurrenskraftig och innovativ industriell bas.

- De civila och kommersiella aspekterna prioriteras.

- En lång rad tillämpningar av rymdteknik realiseras, t.ex. jordobservation, navigering, meteorologi, övervakning och förhindrande av naturkatastrofer och tekniska katastrofer, en hållbar miljöförvaltning samt - på ett avgörande sätt - telekommunikationer via satellit.

- Man driver internationellt samarbete med de stora rymdmakterna för att kunna förverkliga större instrument och mer omfattande projekt. Dessa begränsas inte till de bemannade färderna, den mest spektakulära aspekten, som är kopplad till den gamla äventyrs- och upptäcktsandan.

- De militära tillämpningarna är relativt begränsade.

1.1.6. Det skall sägas att de kommersiella framgångarna med uppskjutning av satelliter hölls uppe under 1980-talet av två anledningar: Förenta staterna övergav praktiskt taget de klassiska bärraketerna och de sovjetiska hade inte tillträde till den kommersiella marknaden.

1.1.7. I dag befinner vi oss i en situation som är annorlunda i många avseenden, både med avseende på konkurrensläget och i fråga om marknadsnivån.

1.2. Dagens förutsättningar

1.2.1. Förenta staternas politiska vilja på rymdområdet gör sig gällande med ännu större kraft än tidigare. De betraktar rymdsystemen som ett verktyg för strategisk, vetenskaplig och ekonomisk dominans, baserat på föreställningar om "rymddominans" och "dominans av informationssystemen" (vilket exempelvis förklarar ett visst motstånd från USA mot Galileoprojektet när projektet inleddes).

1.2.2. Det konkreta uttrycket för denna vilja är en mycket hög investeringsnivå, motsvarande 80 % av hela världens utgifter på området (både civilt och militärt). Förenta staternas offentliga utgifter uppgick år 2002 till 31,8 miljarder EUR (fördelat 50/50 mellan försvar och civila ändamål), mot ungefär 5 miljarder EUR för de europeiska offentliga utgifterna (90 % för civila ändamål). Man kan följaktligen säga att det är de militära tillämpningarna som drar med sig de civila i Förenta staterna, medan den civila forskningen drar nytta av den militära hos oss. Siffrorna för 2003 är 15,4 miljarder EUR för civila rymdprojekt i USA och 16,6 miljarder för militära. Till detta kommer omkring 6 miljarder för hemliga program, vilket totalt ger 38 miljarder EUR.

1.2.3. Trots att Ryssland har ett dagsläge som är ett arv från det sovjetiska sammanbrottet har landet bibehållit en betydande vetenskaplig, teknisk och operativ bas. Man har ändå i högre grad utvecklat samarbetet med både USA och europeiska parter.

I sin utkantsposition förfogar Ukraina över en ansenlig teknisk kapacitet i fråga om bärraketer.

1.2.4. På senare år har det också vuxit fram nya konkurrenskraftiga rymdnationer: Japan, Kina, Indien och Israel, och Australien och Brasilien är potentiella nykomlingar i den ekvatoriella zonen.

1.2.5. Dagens kommersiella marknader präglas av ökad konkurrens och krympande möjligheter, särskilt på telekommunikationsområdet, utan att man på långa vägar har samma stöd och komplementaritet mellan civilt och militärt, särskilt i förhållande till USA. De institutionella och politiska ramarna är också mer komplicerade än våra konkurrenters. Följaktligen har den europeiska rymdverksamheten en vansklig situation. Svårigheterna beror inte bara på att det saknas militära program utan också på att den europeiska institutionella marknaden är svag - den är inte alls skyddad (till skillnad från den amerikanska marknaden, särskilt när det gäller bärraketer), och vår industri är alltför beroende av den kommersiella marknaden.

1.2.6. Det är mot denna bakgrund som kommissionen tagit initiativ till en grönbok om den europeiska rymdpolitiken, och olika workshops kommer att behandla den över hela Europa fram till juni 2003. Därefter kommer en vitbok att utarbetas.

2. Kommissionens uppläggning

2.1. Kommissionen har lagt upp diskussionen i tre huvudavsnitt med underavdelningar, tematiskt grupperade, som leder fram till tolv frågor.

2.1.1. Europeisk rymdpolitik i ett föränderligt globalt sammanhang

Kommissionen ställer frågor om tillträde till rymden, om insatser för att etablera vetenskaplig spetskompetens, om den industriella och teknologiska basen och dess eventuella brister, om marknadsförhållandena och den institutionella efterfrågan, om det internationella samarbetets möjligheter, om problematiken med bemannade rymdfärder (bland annat om avkastning på investeringarna), och slutligen om framtiden för yrken med koppling till rymdverksamhet.

2.1.2. Rymdfart i Europas och medborgarnas tjänst

2.1.2.1. Under denna mycket allmänna rubrik, snarare en principförklaring, tar kommissionen faktiskt upp frågan om de ekonomiska tillämpningarna, eller allmänintresset, av rymdverksamhet och rymdforskning. Man erinrar om exempel på tillämpningar som redan finns eller som håller på att utvecklas (meteorologi, navigering, transport, säkerhet, hållbar utveckling, kontroll av genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken eller fiskeripolitiken, övervakning och förhindrande av naturkatastrofer eller teknologiska katastrofer, etc.).

2.1.2.2. Kommissionen tar särskilt upp frågan om utvecklingen av tillämpningar och tjänster på rymdområdet som är lönsamma och konkurrenskraftiga, och det eventuella stödet från allmänheten för dessa, samt rymdverksamhetens möjligheter inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Om det i praktiken finns strategisk kapacitet i Europa är den utspridd, och systemen kan inte samköras.

2.1.3. En mer effektiv och ambitiös organisation och struktur

Här handlar det om institutionella aspekter på ett område där befogenheterna är blandade mellan enskilda nationer, mellanstatliga lösningar och gemenskapen, och där frågorna om europeiskt oberoende och politisk vilja ställs på sin spets.

2.2. Kommissionen konstaterar att man sedan över trettio år har måst gå utanför nationsramen och erkänner den verksamma roll som ESA spelar.

2.3. Man ställer två frågor av politisk och institutionell karaktär:

- Hur utnyttjar man bäst den europeiska rymdfartskompetensen i unionens politik?

- Hur stärker man de politiska och rättsliga grundvalar som krävs för att unionen och Europa skall kunna bedriva en effektiv rymdfart (särskilt med tanke på hur ett regelverk om rymdområdet skall föras in i det framtida unionsfördraget)?

2.4. Kommissionen har också två mer ekonomiska och tekniska frågor om utmaningarna och konsekvenserna i samband med strukturomvandlingen i rymdindustrin och de regler som bromsar utvecklingen av telekommunikationstjänster med rymdanknytning.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Utmaningarna

3.1.1. EESK konstaterar att det finns åtskilliga rymdanknutna tillämpningar av civil eller militär verksamhet i huvudfåran av "informationssamhället": navigering, positionsbestämning, observation, meteorologi. Vi understryker att det finns omfattande sektorer inom ekonomin och det civila samhället som är beroende av att rymdteknik och rymdkapacitet ställs till förfogande: civilflyget, transportområdet, fisket, jordbruket, turismen. Rymdanknutna tillämpningar har också stor betydelse ur ett europeiskt sammanhållningsperspektiv, eftersom de underlättar kontakt med de mest avlägsna regionerna och i tekniskt hänseende minskar det man brukar kalla den digitala klyftan när de används tillsammans med markbaserad teknik. Rymdanknutna tillämpningar kan också skapa nya tjänster och därmed bidra till att förbättra levnadsförhållandena i områden som är svåra att nå (läkarservice per distans, distansundervisning, etc.). Beträffande den strategiska och militära dimensionen är för övrigt ett självständigt tillträde till och utnyttjande av rymden en betydelsefull faktor om man vill slå vakt om Europas oberoende. Det är således tydligt att den europeiska rymdpolitiken är en central framtidsfråga på både civilt, politiskt och militärt plan.

3.1.2. I dag finns det överkapacitet i världen på uppskjutningsmöjligheter. Den har byggts upp på grund av att alla stora länder har gjort samma analys, nämligen att det inte kan finnas någon självständig rymdpolitik utan oberoende tillträde. Utbudet av uppskjutningsresurser är inte kopplat till den kommersiella efterfrågan utan till överväganden som först och främst är strategiska. Att bibehålla en industriell och teknisk bas som även innefattar rymdforskning förutsätter garantier för självständigt tillträde till rymden. Detta är ett ansvar som faller på de stater som beslutat sig för att ha detta oberoende och anslå de investeringsmedel som krävs. Europa står nu inför avgörande politiska och budgetmässiga val när det gäller att värna om självständigheten på rymdområdet.

3.2. Rymdindustrin

Sektorns ekonomiska och sociala betydelse är värd att särskilt poängteras. Sektorn omsätter 5,3 miljarder EUR per år och sysselsätter 35000 personer, som i många fall är högt kvalificerade.

3.2.1. Rymdindustrins helhet/dubbelhet

3.2.1.1. Det skall understrykas att rymdindustrin kan vara civil och militär på samma gång. Den är alltså både hel och tudelad. Denna viktiga iakttagelse är emellertid ofullständig. Det finns ingen kommersiell och civil rymdindustri å ena sidan och en militär rymdindustri å andra sidan. Sektorn för bärraketer och satelliter är tudelad, även med avseende på forskningen och på satellitoperatörernas verksamhet. Det krävs följaktligen en övergripande rymdpolitik, så att man inte utför onödigt dubbelarbete.

3.2.2. Sårbarhetsfaktorer inom den europeiska rymdindustrin

3.2.2.1. Tre punkter förtjänar att nämnas:

- Den europeiska rymdindustrin är alltför beroende av den kommersiella marknaden (52 % av omsättningen), i mycket högre grad än den amerikanska rymdindustrin (20 % av omsättningen). Följaktligen är den mycket känsligare för konjunktursvängningar inom bland annat telekommunikationsbranschen, som gett ett finansiellt och kommersiellt tillskott till utvecklingen av den europeiska rymdsektorn och satellitoperatörerna.

- Den har inget stabiliserande inslag i form av militära program, som är fallet i Förenta staterna. På det rättsliga planet är det också så att man i ingressen till ESA-konventionen av den 30 oktober 1980 uttryckligen säger att organisationens uppgift är att definiera ett europeiskt rymdprogram för uteslutande fredliga ändamål.

- Det gäller att noga se till att Europa har all den basteknik som krävs för en helt självständig utveckling (vi får exempelvis inte vara beroende av USA i fråga om Galileos satellitburna atomklockor och vissa elektroniska komponenter). Det långsamma och tvehågsna genomförandet av programmen (t.ex. Galileo) medför dessutom risken att team av tekniker skingras eller förlorar kompetens. Högteknologisk industriell kapacitet vilar på människor och människors kunnande. Detta tar lång tid att bygga upp men går fort att riva ned.

3.2.3. Finansieringssätt

3.2.3.1. Det är de nationella organen, ESA och kommissionen som svarar för den offentliga finansieringen. Den har en avgörande roll genom att initiera processer. Den kan bereda vägen för andra finansieringskällor som krävs för en utveckling som bara blir möjlig om man mobiliserar bidrag som inte uteslutande är inriktade på rymdområdet (t.ex. från medel avsatta för meteorologi).

3.2.3.2. Modellen för finansiering av ESA-programmen, som bygger på principen om skälig ersättning, har fått vissa medlemsstater att intressera sig för rymdområdet och lett till att rymdanknuten verksamhet uppstått där den inte funnits tidigare. Här har principen gett positiva resultat. Frågan är dock om inte gränsen är nådd. Förseningarna i genomförandet av Galileo-programmet beror i stor utsträckning på svårigheter i tillämpningen av denna princip, som kan lamslå och fragmentera rymdindustrin och försvaga etablerade centrum för vetenskaplig spetskompetens. Programmet är svårt att genomföra inom ESA:s nuvarande ramar, och riskerar att bli ännu svårare om alla eller en del av de kommande medlemsstaterna vill bli medlemmar i ESA. För framtiden finns det anledning att överväga nya bestämmelser för utformning av program för exempelvis "förstärkt rymdsamarbete" mellan några av de stater som undertecknat ESA-konventionen eller ytterligare en anpassning av regeln om skälig ersättning. Om rymden blir ett område där kompetens görs gemensamt tillgänglig, vilket vore önskvärt, kan gemenskapsprogram inledas utan att man är bunden av principen om geografisk återbetalning. I alla händelser kommer de stater som inte själva har någon rymdsektor att dra nytta av effekterna av den europeiska rymdverksamheten, åtminstone indirekt.

3.2.3.3. Privat finansiering är aktuell i de fall investeringar i drifttillämpningarna kan ge ekonomisk avkastning. I motsatt fall, eller om de ekonomiska effekterna är indirekta, är det nödvändigt att ta till offentliga medel. I detta fall är det ytterst viktigt att beakta eventuella följdverkningar.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Oberoende tillträde till rymden

4.1.1. Bevarandet av oberoende tillträde till rymden är en viktig faktor i utvecklingen av den europeiska rymdpolitiken. Det förefaller i detta sammanhang lämpligt att utgå från det system som tillämpas i USA, där man ger stöd åt och betraktar nationella initiativ som en strategisk prioritet. Genom att inta en motsvarande hållning kan man lättare säkerställa en ekonomisk balans i driften av europeiska bärraketer. Samtidigt ger en sådan hållning uttryck för myndigheternas politiska vilja att stärka en framtida strategisk rymdsektor i Europa.

4.1.2. Begreppet "rymddominans", som betraktas som en garanti för den nationella säkerheten i USA, utgör ett hinder för den fria rörligheten och användningen av luftrummet. Kontroll av luftrummet (space control) kan resultera i att andra inte får tillträde (access denial), eller att tillträdet till rymden hålls under ständig kontroll. Europa bör inte gå med på detta, utan bör kunna ingripa på följande fyra huvudområden utan att nekas tillträde: observation, telekommunikation, navigering och tillträde till luftrummet. Det bör dock ske ett nära samarbete för att kontrollera de risker som förekomsten av rymdverksamhet för med sig (exempelvis spridande av bilder med högupplösning på känsliga områden).

4.2. Rymdvetenskap

Frågan om rymdforskning behandlas kort i grönboken. EESK välkomnar att kommissionen har organiserat en workshop på hög nivå enbart om detta ämne för att kompensera för grönbokens svagheter på området och understryka ämnets betydelse.

4.2.1. Europeisk rymdforskning har spelat en pionjärroll för all civil rymdaktivitet. Under de senaste decennierna har rymdforskningen nått en mycket hög nivå och med framgång konkurrerat med USA på viktiga områden. ESA:s forskningsprogram, som kompletteras av viktiga nationella program, har fyllt en viktig funktion i detta sammanhang.

4.2.2. På grund av deras pionjärstatus är rymdforskningsuppdrag en ytterst lämplig källa till innovation och utveckling. För sådana uppdrag krävs utveckling av nya instrument, nya satellittyper och nya metoder för analys av data som har resulterat i viktiga industriella tillämpningar. Effektiva detektorer och superspeglar, som utvecklats för olika rymduppdrag, har gjort det möjligt att utveckla instrument och metoder som används inom den medicinska vetenskapen och optikläran. Detsamma gäller vetenskapliga instrument för jordobservation, som även används för observation och övervakning av klimatologiska, meteorologiska och miljömässiga fenomen samt till forskning och uppspårning av naturresurser.

4.2.3. Genom vetenskapliga rymduppdrag har man kunnat insamla ytterst intressant och stimulerande kunskap om jorden och miljön runt jorden, solsystemet och universum. Dessa uppdrag har dessutom ett viktigt kulturellt och utbildningsmässigt värde. Investeringar i insamling av ny kunskap är en förutsättning för att EU skall kunna bli världens mest kunskapsmässigt avancerade samhälle, såsom fastställdes vid Lissabontoppmötet.

4.2.4. Det måste dock konstateras att den europeiska rymdforskningen har blivit lidande till följd av minskade nationella budgetanslag. En konsekvens av detta är att genomsnittsåldern inom vetenskapsvärlden har höjts och att unga forskare går en osäker framtid till mötes med osäkra karriärmöjligheter.

4.2.5. Frågan om Europas tekniska svagheter hänger samman med forsknings- och utvecklingskapaciteten. På vissa områden saknas inom den europeiska rymdindustrin nödvändig teknik och vissa komponenter till satelliter. Ofta finns dessa komponenter i USA, men amerikanska exportregler förbjuder export till europeiska företag. Det är av avgörande betydelse att Europa behärskar denna teknik för att säkra tillträdet till rymden och rätten att konstruera de satelliter man vill.

4.3. Den kommersiella marknaden och institutionell efterfrågan

4.3.1. Som kommittén tidigare betonat vore det onaturligt att göra en åtskillnad mellan en civil, institutionell eller kommersiell industri och en militär industri. Rymdindustrin har dubbla tillämpningsområden. Anslag av offentliga medel får genomgripande effekter, men för att öka efterfrågan är det nödvändigt att undersöka hur man kan främja intresset för de nya sektorerna.

4.4. Bemannade rymdfärder

4.4.1. Även om bemannade rymdfärder har möjliggjort medicinsk och vetenskaplig forskning och framtida uppdrag kommer att kunna säkerställa tekniska och vetenskapliga framsteg på många områden, kan de inte motiveras enbart utifrån ekonomiska och vetenskapliga vinstsyften. De bidrar i väsentlig grad till att stilla människans djupt liggande längtan efter äventyr och nyfikenhet att utforska det okända och göra nya upptäckter. Samtidigt kan de också öka och stärka allmänhetens intresse för "rymdfartäventyret" och dess effekter i framtiden. International Spaciel Station (ISS) utgör ett unikt exempel i det här hänseendet, eftersom det är ett samarbetsprojekt mellan femton länder, helt i vetenskapligt och fredligt syfte. Europa bör ta ställning till en medverkan i ISS mot bakgrund av de strategiska, vetenskapliga och ekonomiska fördelar som det för med sig.

4.4.2. När det gäller framtida och nya projekt, som bemannade flygningar till andra planeter, bör de redan i ett inledningsskede utformas och genomföras som projekt för hela mänskligheten och inte som prestigehöjande initiativ från en bestämd stat eller EU (USA och andra rymdmakter som Ryssland, Kina eller Japan bör naturligtvis ingå i sådana projekt). För att kunna agera som en seriös och effektiv part i ett sådant projekt måste EU ha ett eget framgångsrikt rymdprogram.

4.5. Budgetresurser och finansiella resurser

4.5.1. Formuleringen i fråga fem är kanske inte relevant. Om man bortser från Belgien, som uteslutande investerar i europeiska program, kan man konstatera att de stater som i förhållande till sitt lands BNP lämnar störst stöd till ESA även är de stater som lämnar störst finansiellt stöd till de egna nationella organen. Det som är viktigt i sammanhanget är den samlade insatsen, inte var anslagen kommer ifrån eller skall användas.

4.5.2. I praktiken kommer resurserna från offentliga anslag till rymdforskning, finansiering från offentliga och institutionella användare (exempelvis för meteorologi) och privata investeringar. Det är önskvärt att öka de tre finansieringskällorna bland annat genom att öka intresset för rymdtekniska tillämpningar inom nya sektorer och genom att komma fram till hur man skall anpassa ESA:s aktuella finansieringsbestämmelser för att undvika de hinder som uppstått inom ramen för Galileo-programmet.

4.6. Rekrytering och kompetens

4.6.1. Utmaningen ligger i att kunna erbjuda attraktiva arbetstillfällen med lovande framtidsutsikter för högkvalificerad arbetskraft, eftersom den mänskliga potentialen är av avgörande betydelse för bevarandet och utvecklingen av en stark och ambitiös europeisk rymdsektor. Om vi inte värdesätter och belönar enskilda individer och forskarlag, riskerar vi att drabbas av kompetensflykt. Svaret ligger i en stark politisk vilja på rymdfartsområdet och i Europas erkännande av att dess rikedom är människorna.

4.7. Utvecklingen av tillämpningar och tjänster på rymdområdet som är lönsamma och konkurrenskraftiga

4.7.1. Begreppet ekonomisk livskraft ligger inte helt i linje med begreppet kommersiell vinst, som i dag endast finns inom telekommunikationssektorn. Genom att stödja utveckling av nya tjänster, exempelvis bredbandstjänster, kan man på lång sikt säkerställa efterfrågan på effektiva satelliter och bidra till att främja rymdfartverksamheten och skapa nya marknader för bärraketer och satelliter.

4.7.2. Inom vissa områden är det ekonomiska intresset uppenbart, men frågan är om man därmed kan konstatera att investeringarna har en stark livskraft. Hur kan man till exempel bedöma om en meteorologisk investering är ekonomiskt livskraftig? Vinsten är visserligen omfattande, men den kan inte bedömas exakt, och kan inte heller jämställas med den förväntade avkastningen från handelstransaktioner, även om - utan att hänsyn tas till personers eller varors säkerhet - det värde investeringarna medför för olika ekonomiska sektorer är uppenbart (navigering till sjöss, i luften och på land, jordbruk, fiske, etc.) och leder till en förbättring av produktiviteten. Under alla omständigheter är det nödvändigt med ett institutionellt stöd i det skede då den tekniska och ekonomiska genomförbarheten skall demonstreras, innan investeringar från branschen kan komma igång och skapa tillväxt och utveckling av verksamhetsområdet.

4.8. Ökad säkerhet för medborgarna

4.8.1. Man kan ifrågasätta den europeiska rymdverksamhetens livskraft utan stödet från den civila och militära sektorn. På detta sistnämnda område bör man undersöka den befintliga kapaciteten och kartlägga dess karaktär, dvs. spridningen av och bristen på kompatibla lösningar. Man måste undersöka bristerna i den europeiska militära rymdverksamheten, i synnerhet när det gäller informationsverksamhet och kampen mot terrorismen.

4.8.2. Det är i grunden en politisk fråga. Om Europeiska unionen vill fortsätta att spela en viktig roll internationellt, bör den vara oberoende i beslutsfattandet och förfoga över egna informationskällor och egen rymdteknisk militärkapacitet. Dessutom bör det påpekas att de två EU-initiativen på rymdfartsområdet, Galileo och GMES, är utpräglat strategiska och kan ha dubbla tillämpningsområden, även om de är civila projekt.

4.8.3. Om man upprättar en förteckning över nationella och multinationella militära rymdpolitiska program i Europa, kan man konstatera att de behov som framförs inte grundar sig på reellt samförstånd, och att de har samlats in på ett osystematiskt sätt. Frankrike, Storbritannien, Italien, Tyskland, Spanien och Belgien deltar i sådana initiativ och det går inte att utesluta att andra stater önskar utveckla rymdprogram på det militära området, eller delta i befintliga program. Det finns med andra ord ett behov av att samordna behoven och svaren på dessa behov. Denna samordning av europeiska militära behov kan vara det första steget mot upprättandet av en verklig europeisk säkerhets- och försvarssektor inom rymdfartsområdet som kan fungera som en garanti för den europeiska rymdverksamhetens fortsatta existens och därigenom säkerställa Europas oberoende. Ett förstärkt samarbete på området kan få igång processen.

4.8.4. Det finns alltså ett behov av samordning kring formuleringen av behov och av tillvägagångssätt. En sådan samordning avseende de militära behoven i Europa skulle kunna vara ett första steg mot att man skapar ett europeiskt rymdområde för säkerhet och försvar, som gör det möjligt att befästa och säkerställa rymdverksamhetens fortsatta existens, samtidigt som man ser till att Europa förblir oberoende. Genom ett förstärkt samarbete på det här området skulle en sådan process kunna komma igång.

4.9. Europeiska unionen, ESA och medlemsstaterna: mål, befogenheter och relationer

4.9.1. Innan man kan definiera roller och relationer, behöver man enas om målsättningarna. Rymdpolitiken måste säkra Europas oberoende tillgång till rymden, sprida rymdverksamhetens tillämpningar inom ekonomin och samhället, konsolidera efterfrågan på tjänster som bygger på utnyttjande av rymden och se till att sådana tjänster används av fler och omfattar fler områden samt utveckla initiativ inom säkerhet och försvar. En sådan ambition kräver en ny organisation av roller och relationer. För att lyckas med detta är det av avgörande betydelse att diskussionerna inte leder till fruktlösa befogenhetsstridigheter mellan de olika aktörerna. En tydlig och fast politik förutsätter en politisk auktoritet som är erkänd på europeisk nivå. Rollfördelningen måste därför respektera kraven på effektivitet, genom att man undviker överlappningar av program, samtidigt som subsidiaritetsprincipen respekteras. Inom ramen för en europeisk rymdpolitik som utgör ett gemensamt befogenhetsområde skulle ESA kunna utvecklas och bli Europeiska unionens verkställande organ för rymdpolitiken. EESK beklagar att förhandlingarna om ramkonventionen mellan ESA och kommissionen ännu inte avslutats med tanke på att dessa förhandlingar skulle kunna bidra till att blåsa liv i den europeiska rymdpolitiken och utvecklingen av dess roll med utgångspunkt i definitionen av en verklig europeisk rymdpolitik med ESA som dess förlängda arm.

4.9.2. EESK påpekar att ESA-konventionens sammansättning inte stämmer överens med EU:s. Schweiz och Norge utgör en del av ESA, men det gör inte Grekland och Luxemburg, medan Kanada har observatörstatus. Anslutningen av tio nya medlemmar till Europeiska unionen kommer sannolikt att ytterligare förstärka dessa förhållanden. Det bör bidra till att en del av gemenskapsstödet går till rymdpolitiken (så att EU får delad eller parallell behörighet på området), vilket kommer att gynna samtliga medlemsstater trots att det inte medför några direkta och omedelbara följder, samt att samarbetsprogram med variabel geometri utformas. Dessutom har ett antal anslutningsländer och andra östeuropeiska länder redan bundit sig genom konventioner om samarbete på rymdområdet.

4.10. Politisk och rättslig grund för Europeiska unionens insatser på rymdfartsområdet

4.10.1. Det är viktigt att rymdfartsområdet anges som ett politikområde med delad behörighet i utkastet till konstitutionellt fördrag om det skulle utvecklas en reell politisk vilja och anslås nödvändiga finansiella resurser.

4.11. Reglering och standardisering

4.11.1. Frågan om förhandlingar om frekvensspektrum, omloppsbanor och standardisering är ännu viktigare än problematiken kring tullhinder vid export. Europeiska åtgärder skulle vara betydligt effektivare om de samordnades bättre. Trots de framsteg som gjorts via Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT) märker satellitindustrin verkningarna av inkonsekventa och icke-anpassade system för frekvenser, tillstånd och licenser. Satellitoperatörerna har behov av tillgångssäkerhet till frekvenser, harmonisering av villkoren för satellittillstånd, harmonisering av frekvensspektrumanvändningen och tillgångsrätten för att kunna täcka administrationskostnaderna. Det är nödvändigt att omsätta de direktiv och beslut som reglerar dessa frågor i nationell lagstiftning.

5. Slutsatser

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén anser att Europas betydelse på rymdfartsområdet hänger på en stark politisk vilja och tydliga budgetbeslut. Ett införande av ett område för delade och/eller parallella befogenhet för rymdpolitiken i det kommande europeiska konstituerande fördraget skulle ge unionen politiska, lagstiftande och finansiella möjligheter att genomföra en stark rymdpolitik. En sådan politik skulle bland annat

- garantera Europas oberoende tillträde till rymden,

- bidra till Europas strategiska oberoende,

- utveckla ett program för vetenskaplig spetskompetens,

- främja tillämpningar i allmänhetens tjänst som utgör en tillgång för unionens sektorspolitik,

- samordna ett program för vetenskaplig forskning inom rymdteknologins dubbla områden för att garantera vårt oberoende i civil verksamhet, näringsverksamhet, säkerhet och försvar.

Vi har högkvalitativ vetenskaplig, teknisk och industriell kapacitet på rymdorådet. Exemplet med Galileo-programmet visar tydligt att man måste agera snabbt för att inte den kvalificerade europeiska kompetensen på rymdområdet skall försvinna. Det handlar om något så omfattande som att ta ställning till om Europeiska unionens politiska vilja och ekonomiska kraft är tillräcklig för att bevara Europas oberoende och ingå i den internationella eliten inom rymdforskning. Kan "det gamla" Europa ge uttryck för beslutsamhet, kraft och mod inför framtiden, eller kommer det med tiden att förvandlas till ett ålderdomshem för länder som en gång var stora?

Bryssel den 19 juni 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch