Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om fastställande av en allmän ram för finansiering av gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken under perioden 2004-2007"

(KOM(2003) 44 slutlig - 2003/0020 (COD))

(2003/C 234/19)

Den 12 februari 2003 beslutade rådet att i enlighet med artikel 308 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 25 juni 2003. Föredragande var Bernardo Hernández Bataller.

Vid sin 401:a plenarsession den 16 och 17 juli 2003 (sammanträdet den 17 juli) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 94 röster för, 4 röster emot och 1 nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Beslut nr 283/1999/EG av den 25 januari 1999(1) inrättade en allmän ram för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna. Huvudmålet var att samla alla konsumentinitiativ för att optimera deras effekter för konsumenterna. I detta sammanhang tog man också hänsyn till gemenskapens initiativ och stödet till de organisationer och organ som på nationell nivå eller EU-nivå försvarar konsumenternas intressen. Beslutet antogs för att möta det överhängande behovet av en rättsligt ram för utgifter som avser konsumentskydd i enlighet med EG-domstolens dom från 1998 (mål 106/96)(2).

1.2. Beslutet syftade till att stärka de organ och organisationer som arbetar med konsumentskydd så att de på ett effektivare sätt skulle kunna informera konsumenterna. I beslutet angavs formerna för EU:s ekonomiska stöd till organisationer och organ som företräder konsumenternas intressen i en strävan efter största möjliga insyn och effektivitet när det gäller användningen av EU:s stödmedel.

1.3. Beslutet var den första rättsliga ramen för verksamhetsutgifter på olika områden som gäller hälsa och konsumentskydd. Beslutet upphör att gälla den 31 december 2003.

1.4. I sitt yttrande om det tidigare förslaget(3) instämde EESK i kommissionens resonemang. Kommittén uttryckte sitt stöd för den föreslagna ramen, under förutsättning att det infördes en uttrycklig hänvisning till det planerade handlingsprogrammet. Av flexibilitetsskäl föreslog kommittén att man skulle lämna tillräckligt med utrymme för att införa en ny grundrättsakt för att avsätta nya finansiella anslag i syfte att vidta lämpliga åtgärder om det skulle uppstå situationer som inte omfattas av det berörda ramverket.

1.5. År 2001 publicerade kommissionen en rapport(4) där man efter de senaste årens erfarenheter drog tre viktiga slutsatser:

- fördelarna med ett flexibelt genomförande av handlingsplanen,

- behovet av ett mer strategiskt perspektiv på EU:s konsumentpolitik,

- vikten av att effektivt integrera konsumentaspekten på alla relevanta gemenskapspolitiska områden.

1.5.1. Kommissionen lade nyligen fram en utvärderingsrapport(5) med slutsatsen att de rättsliga och budgetmässiga ramarna måste stämmas av bättre oavsett vilken den framtida rättsliga ramen för utgifter till förmån för konsumenterna än blir. Man måste också ta hänsyn till viktiga politiska förändringar, t.ex. utvidgningen och de nya styresformerna, samt till antagandet av den nya konsumentskyddsstrategin.

1.6. I maj 2002 lade kommissionen fram "Strategi för konsumentpolitik 2002-2006(6)", som fastställde tre nya mål för denna politik: en hög gemensam nivå på konsumentskyddet, en effektiv tillämpning av konsumentskyddsbestämmelserna och konsumentorganisationernas delaktighet i utformningen av EU-åtgärder. Strategins huvudmål är bland annat att integrera konsumentfrågor på andra gemenskapspolitiska områden, att se till att konsumenterna får största möjliga nytta av den inre marknaden samt att förbereda utvidgningen. I sitt yttrande(7) välkomnade kommittén strategin, efterlyste en effektivare tillämpning av befintlig lagstiftning och förordade att konsumentpolitiken skulle integreras på andra relevanta politikområden, till exempel utbildningsområdet. Rådet(8) å sin sida anmodade kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa att förslaget om en framtida rättsakt beträffande gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna skulle avspegla och stödja målen i kommissionens strategi.

2. Förslagets innehåll

2.1. Förslaget syftar till att fastställa en allmän ram för gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken enligt den strategi för konsumentpolitiken 2002-2006 som kommissionen antog i maj 2002. Strategin omfattar följande mål:

- en hög gemensam nivå på konsumentskyddet,

- ett effektivt genomförande av konsumentskyddsbestämmelserna,

- konsumentorganisationernas deltagande i utformningen av EU:s åtgärder.

2.2. Dessa mål skall uppnås genom åtgärder som ingår i ett löpande program (se bilaga till strategin), som kommissionen regelbundet kommer att se över. Genom detta förslag fastställs ett direkt samband mellan målen och prioriteringarna i strategin för konsumentpolitiken 2000-2006 och de åtgärder som kan finansieras med stöd av förslaget till beslut. Förslagets rättsliga grund är artikel 153 i EG-fördraget.

2.3. Förslaget omfattar frågor som rör konsumentsäkerhet för produkter som inte är livsmedel, konsumenternas ekonomiska intressen, konsumentinformation och konsumentutbildning, främjande av konsumentorganisationer på europeisk nivå och deras bidrag till EU-åtgärder som berör konsumenternas intressen.

2.4. Förslaget omfattar fyraårsperioden 2004-2007. Den sammanlagda budget som föreslås för perioden uppgår till 72 miljoner EUR, eller 18 miljoner EUR per år, för driftsanslag och till 32 miljoner EUR, eller 8 miljoner EUR per år, för personalutgifter och andra administrativa utgifter. Avsikten är att uppnå budgetstabilitet för de konsumentpolitiska åtgärderna.

2.5. Endast specifika projekt som bidrar till att uppnå målen i strategin för konsumentpolitiken kan beviljas delfinansiering när det gäller följande särskilda områden:

- skydd av konsumenternas hälsa och säkerhet när det gäller tjänster och produkter som inte är livsmedel,

- tillvaratagande av konsumenternas ekonomiska intressen,

- främjande av konsumentinformation och konsumentutbildning,

- främjande av konsumentorganisationer på europeisk nivå.

För att öka de finansierade projektens omfattning och varaktighet anges också att en inbjudan att lämna förslag till särskilda projekt skall anordnas minst vartannat år.

2.6. Förslaget inbegriper inga kriterier för urval eller tilldelning av ekonomiskt stöd till specifika projekt. Dessa kriterier kommer i stället att fastställas i ett årligt arbetsprogram som skall överlämnas till den rådgivande kommitté som skall bistå kommissionen vid genomförandet av beslutet. I enlighet med subsidiaritetsprincipen kommer delfinansiering av särskilda projekt inte längre att användas som ett medel för att stödja svaga nationella konsumentorganisationer. Kommissionen kommer i stället att direkt finansiera åtgärder för att stödja och stärka konsumentorganisationer som främjar utbildning av personal och utbyte av god praxis.

2.7. I förslaget ändras kriterierna om stödberättigande för europeiska konsumentorganisationer för att klargöra att dessa organisationer måste vara oberoende av industri, handel och andra näringslivsintressen samt att deras främsta mål måste vara att främja de europeiska konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen.

2.7.1. Förslaget innehåller olika stödformer, med varierande bidrag från kommissionens sida och olika procentandelar av finansieringen.

2.7.2. Åtgärder som inleds direkt och finansieras till 100 % av kommissionen och som genomförs genom tilldelning av kontrakt gäller bland annat följande aspekter:

- rådgivning, analys, studier och utformning av tekniska, rättsliga och socioekonomiska förslag om konsumentskydd,

- övervakning, efterlevnad och uppföljning av konsumentskyddsbestämmelserna, däribland utveckling av databaser och IT-verktyg,

- stöd till konsumentorganisationer i form av teknisk och juridisk expertis, personalutbildning samt utbildning och upplysning av konsumenterna genom initiativ på detta område.

2.8. Delfinansiering av specifika projekt på gemenskapsnivå eller nationell nivå som kan beviljas alla juridiska personer eller sammanslutningar av juridiska personer som verkar oberoende av handel och industri. Det ekonomiska stödet kan utgöra mellan 50 och 70 % av utgifterna för att genomföra projektet.

2.8.1. Ekonomiskt stöd till driftskostnaderna för europeiska konsumentorganisationer, i enlighet med de villkor som anges i förslaget till beslut. Det definitiva taket för ekonomiskt stöd till europeiska konsumentorganisationer fastställs till 50 % av kostnaderna för verksamheten. Stödet kan dock uppgå till 95 % av utgifterna för organisationer som företräder konsumenternas intressen vid utveckling av EU-standarder för produkter och tjänster (standardisering), eftersom detta arbete har stor politisk betydelse och ett allmänt europeiskt intresse.

2.8.2. Med förslaget införs särskilda bestämmelser om åtgärder som vidtas och finansieras av kommissionen och medlemsstaterna gemensamt. Bestämmelserna omfattar följande:

- ekonomiskt stöd till organ som ingår i befintliga nätverk i gemenskapen som inrättats för att bistå konsumenterna med information och stöd så att de kan utnyttja sina rättigheter och få tillgång till lämpliga tvistlösningsmekanismer, och

- åtgärder som rör samarbete med medlemsstaterna om förvaltning och genomförande.

2.9. Förslaget innehåller dessutom bestämmelser om offentliggörande, övervakning och utvärdering, genomförande av åtgärderna och den rådgivande kommitté som skall bistå kommissionen.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Kommittén håller med kommissionen om att det behövs en allmän rättslig ram för finansiering av gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken baserad på principerna om enhetlighet, sund finansiell förvaltning och tydlig budgetöverblick.

3.2. ESK välkomnar kommissionens strävan att öka åtgärdernas effektivitet och uppnå en bättre anpassning till målen utifrån dels en förhandsbedömning av strategin för konsumentpolitiken 2002-2006, dels en utvärdering i efterhand av beslut 283/1999/EG. En sund ekonomisk förvaltning måste bygga på ekonomisk återhållsamhet och effektivitet, vilket kan säkerställas med hjälp av indikatorer som mäter effektiviteten för de enskilda verksamheterna i avsikt att bedöma deras resultat. Kommittén anser att institutionerna bör göra en förhandsbedömning och en efterföljande utvärdering i enlighet med kraven i den nya allmänna finansieringsramen.

3.3. Eftersom utgifter i samband med livsmedelssäkerhet skall finansieras med egna medel i enligt med vitboken om livsmedelssäkerhet och förordning (EG) nr 178/2002, förefaller det logiskt att föreliggande förslag inte omfattar åtgärder som gäller livsmedelsprodukter.

3.4. I sin strävan efter ökad effektivitet anser kommissionen att den årliga projektcykeln har visat sig vara mycket resurskrävande för såväl kommissionen som de sökande, vilket har minskat mervärdet på EU-nivå och den varaktiga effekten av de finansierade projekten. Därför har man fattat beslutet att en inbjudan att lämna förslag till särskilda projekt skall anordnas minst vartannat år. Det bör dock påpekas att införandet av en "projektcykel" på i princip två år och en "inbjudan att lämna förslag" minst vartannat år inte innebär att de stödberättigade projekten nödvändigtvis måste löpa under två år, eftersom det skulle innebära en överdriven rigiditet på en ständigt föränderlig marknad.

3.5. Kommissionen föreslår en sammanlagd budget för perioden 2004-2007 på 72 miljoner euro för driftsanslag och på 32 miljoner EUR för personalutgifter och andra administrativa utgifter. Det innebär en budget på 18 respektive 8 miljoner EUR per år för vardera utgiftsposten. Kommissionen medger själv att experterna vid förhandsbedömningen har gett uttryck för viss tveksamhet om huruvida det förslagna åtgärdsprogrammet är tillräckligt. Det vore därför på sin plats att inte bara använda de tillgängliga resurserna på ett effektivare sätt utan också att öka de ekonomiska anslagen och personalresurserna, särskilt med hänsyn till att de nya medlemsstaterna efter utvidgningen också kommer att finnas bland stödmottagarna. Även tredje land, t.ex. EFTA/EES-länderna och andra länder som har bilaterala avtal med EU, skulle kunna omfattas av dessa åtgärder i den mån som de bidrar till budgeten. När det gäller de nya medlemsstaternas deltagande kommer utvidgningens budgetkonsekvenser att innebära att anslagen inom denna finansieringsram ökar med cirka 2,5 miljoner EUR per år.

3.6. I sitt förslag gynnar kommissionen europeiska konsumentorganisationer eftersom de är de enda som får ekonomiskt stöd till driftskostnader. EESK konstaterar att det i realiteten bara är en organisation som kommer att få del av detta stöd. Kommissionen bör därför vara mer flexibel och ändra definitionen så att också andra väl etablerade konsumentorganisationer kan fortsätta att få stöd till driftskostnader, men samtidigt säkerställa att det i praktiken inte är de starkaste och mest pådrivande organisationerna som omfattas av åtgärderna inom denna finansieringsram.

3.6.1. EESK föreslår därför följande definition på "europeisk konsumentorganisation": "Icke-statlig organisation utan vinstintressen vars främsta mål är att främja och skydda konsumenternas intressen och hälsa genom att arbeta för deras försvar, intressen och representation, att tillhandahålla information, utbildning och rådgivning och ta initiativ i deras intresse. Den skall ha medlemsorganisationer i de flesta medlemsstater och skall ha deras mandat att företräda konsumenternas intressen på gemenskapsnivå".

3.6.2. Kommittén ber kommissionen att kriterierna för att bevilja gemenskapsstöd inte skall utgöra de främsta kriterierna för att vara representerad i konsumentkommittén.

3.7. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén stöder strävan att stärka EU:s ram för konsumentskydd och de organisationer som försvarar konsumenternas intressen, men anser att förslaget beträffande stöd till driftskostnader bör nyanseras. Kommittén konstaterar i detta sammanhang att den ledande budgetprincipen måste vara effektivitet, det vill säga bästa möjliga relation mellan stödmedel och resultat. Kommissionen måste hålla detta i minnet, särskilt som den i enlighet med artikel 274 i EG-fördraget har det yttersta ansvaret för genomförandet av budgeten.

3.7.1. Det är viktigt att skilja mellan organisationernas storlek och resurser, deras EU-dimension och nationella dimension samt deras förslags "intresse för gemenskapen". Många olika områden har stor strategisk betydelse för Europas konsumenter, till exempel ny teknologi, elektronisk kommunikation, självreglering och samreglering, kollektiva insatser och nya finansiella tjänster. På dessa områden kan specialiserade konsumentorganisationer göra mycket värdefulla insatser oberoende av deras organisatoriska styrka och omfattningen av deras verksamhet.

3.7.2. EESK anser också att kommissionen inte bör ge upp sin roll som samordnare av EU-projekt som genomförs i medlemsstaterna utan tvärtom bevara och stärka sin roll. Det finns exempel som visar, utöver den konkreta bedömningen av förutsättningar och resultat, att nationella organisationers verksamhet kan kombineras med aktiviteter som ger ett europeiskt mervärde, under förutsättning att deras verksamhet samordnas av kommissionen.

3.7.3. I förslagets artikel 7 fastställs stödmottagarna men det ges olika definitioner av "europeiska konsumentorganisationer" i artikel 7.2 respektive 7.3. Även om detta kan förklaras med de olika målen för stöden och det strategiska intresset av standardiseringsåtgärder skulle de olika definitionerna kunna skapa problem. Det vore därför önskvärt att enas om en enda definition, enligt den beskrivning som ges i punkt 3.6.1.

3.7.4. EESK uppmanar kommissionen, medlemsstaterna och konsumentorganisationerna att beakta möjligheten för människor med funktionshinder att aktivt delta inom konsumentpolitikens ram.

3.7.5. Det är enligt kommittén förvånande att man i samband med den pågående europeiska integrationen inte ställer krav på att dessa organisationer skall arbeta "demokratiskt" och präglas av öppenhet samt ge allmänheten tillgång till sin information.

3.7.6. Kommittén konstaterar att förslaget till beslut omfattar perioden 2004-2007 medan den underliggande strategin för konsumentpolitiken täcker perioden 2002-2006. Kommittén förstår kommissionens interna skäl till detta men det finns en möjlighet att denna tidsdiskrepans skulle kunna skapa problem i framtiden.

3.8. Vid delfinansiering av särskilda projekt som stöder de konsumentpolitiska mål som anges i punkt 2.1 och som drivs av juridiska personer eller sammanslutningar av oberoende juridiska personer "på gemenskapsnivå eller nationell nivå", verkar det klart att projekten kan genomföras på EU-nivå såväl som på nationell nivå och att stöden kan beviljas alla personer eller sammanslutningar som uppfyller kraven på oberoende, även om de inte har någon representativitet på EU-nivå.

3.8.1. EESK anser att man vid stödtilldelningen bör prioritera gränsöverskridande projekt eller samarbete mellan olika organisationer i olika medlemsstater. Kommissionen bör dock i detta sammanhang söka efter adekvata instrument eftersom det är många problem förknippade med samarbete mellan konsumentorganisationer i olika medlemsstater.

3.8.2. EESK anser dessutom att konsumentupplysningsprojekt måste få ett betydande utrymme bland delfinansierade projekt.

3.8.3. Kommissionen bör hålla fast vid fördelen att finansiera konkreta projekt som har ett strategiskt värde och är i linje med de konsumentpolitiska målen. Projekten innebär i många fall nya aktiviteter som kräver särskilda tekniska och mänskliga resurser vid sidan om organisationernas sedvanliga resurser.

3.8.4. Allmänt sett ser kommittén det som tvivelaktigt att det ekonomiska stödet till delfinansiering av specifika projekt inte också kan uppgå till 95 % av de stödberättigade kostnaderna för att genomföra projekten om de är tillräckligt intressanta och omfattande. Erfarenheten visar att delfinansiering tvingar konsumentorganisationerna att söka andra källor för projektfinansieringen. Dessa källor innebär betydande restriktioner och begränsar därför organisationernas möjlighet att lägga fram nya initiativ.

3.9. EESK stöder kommissionens tillämpning av öppenhetsprincipen när det gäller offentliggörande, övervakning och utvärdering. Kommissionen bör därför vinnlägga sig mer om att konsumentorganisationerna får kännedom om förslagen och listan över stödmottagare genom att utnyttja alla sina tillgängliga kanaler, däribland elektronisk kommunikation och Europeiska unionens officiella tidning.

3.10. Enligt förslaget skall det inrättas en rådgivande kommitté med uppgift att bistå kommissionen. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén vill påminna kommissionen om skyldigheten att motivera valet av denna form av kommitté(9) och dess sammansättning.

3.11. Kommittén vill än en gång för kommissionen understryka behovet av att avsätta offentliga medel inom ramen för den nya budgetplanen efter 2006 för att inrätta ett europeiskt forskningsorgan för skydd av konsumenternas rättigheter. EESK emotser med stort intresse kommissionens förslag i detta avseende.

Bryssel den 17 juli 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) Europaparlamentets och rådets beslut nr 283/1999/EG av den 25 januari 1999 om inrättande av en allmän ram för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna (EGT L 34, 9.2.1999, s. 1).

(2) Enligt denna dom skall det på förhand införas en grundrättsakt för utnyttjande av de budgetanslag som avsatts för varje betydande gemenskapsåtgärd.

(3) EGT C 235, 27.7.1998.

(4) Rapport från kommissionen om handlingsplanen för konsumentpolitiken 1999-2001 och den allmänna ramen för gemenskapens verksamheter till förmån för konsumenterna 1999-2003, KOM(2001) 486 slutlig.

(5) Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om genomförande och utvärdering av EU:s verksamhet till förmån för konsumenterna under perioden 1999-2001 inom den allmänna ram som inrättades genom beslut nr 283/1999/EG, KOM(2003) 42 slutlig.

(6) Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, KOM(2002) 208 slutlig.

(7) EUT C 95, 23.4.2003.

(8) Rådets resolution av den 2 december 2002 om strategi för konsumentpolitik (2002-2006), EGT C 11, 17.1.2003.

(9) EG-domstolens dom av den 21 januari 2003 (mål C-378), kommissionen mot Europaparlamentet och rådet, punkt 63.