SV    SV SV 
 
SV    SV  EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 26.10.2010 
SEK(2010) 1243 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 
  
Följedokument till 
 
Förstärkning av den europeiska insatsförmå gan vid katastrofer – civilskyddets och det 
humanitära biståndets roll  
  
COM(2010) 600 
SEC(2010) 1242  
 
 
 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 
  
Följedokument till 
 
Förstärkning av den europeiska insatsförmågan  vid katastrofer – civilskyddets och det 
humanitära biståndets roll  
 
SV 3   SV A. Inledning 
Konsekvensrapportens syfte är att förse kommissionen med nödvändiga uppgifter för 
att utveckla meddelandet om förstärkning av den europeiska insatsförmågan vid 
katastrofer som förväntas antas i novemb er 2010. Rapporten är särskilt avsedd att 
informera kommissionen om ge nomförbarheten med en rad politiska alternativ som 
kan undersökas närmare för att stärka EU :s katastrofinsatser i och utanför EU. 
Det är inte meningen att bedömningen som gjorts i rapporten ska vara uttömmande. 
Analysen som genomförts står  snarare i förhållande till de avsedda målen. Eftersom 
det i meddelandet inte kommer att föresl ås lösningar, utan endast presenteras 
alternativ för hur EU:s insatskapacitet vid katastrofer kan stärkas ytterligare – möjligen med fokus på det förespråkade altern ativet – förefaller det i detta skede inte 
nödvändigt eller tvunget att ge nomföra en fullständig kons ekvensanalys. När och om 
det läggs fram konkreta lagstiftningsförslag, må ste dessa åtföljas av en mer ingående 
analys av de valda alternativen.  Rapporten är huvudsakligen inriktad på de  delar av meddela ndet där specifika 
effekter kan identifieras och som därför  kräver en konsekvensanalys, dvs. nya 
politiska alternativ och olika sätt att organi sera och strukturera civilskyddssamarbetet 
inom EU. Det bör noteras att meddelande t också kommer att behandla samverkan 
med humanitärt bistånd, men med tanke på att det senare endast kommer att resultera 
i politiska uttalanden om behovet av att förstärka rådande EU-praxis och politik, 
förefaller en särskild konsekvensanal ys inte nödvändig för dessa frågor. 
B. Problemformulering och mål 
i. Problemformulering 
Värdet av EU:s nuvarande civilskyddsmeka nism är allmänt erkänt. Systemet har 
fungerat väl i praktiken, fullföljt sitt uppdrag och nått resultat som har överträffat 
förväntningarna. Trots detta har en rad externa faktorer gett upphov till tveksamhet 
till om, och hur, systemets nuvarande uppdrag bör förlängas för att möta framtida utmaningar på ett kostnadseffektivt sätt, som samtidigt garanterar en effektivare, snabbare och mer förutsägbar samordning. Den globala finansiella situationen och 
budgetbegränsningar betonar till exempel nödvändigheten av att samtliga vidtagna 
åtgärder ska vara så kostnadseffektiva so m möjligt. På europeisk och global nivå 
bevittnar vi även en ökad frekvens av natu rkatastrofer och kata strofer orsakade av 
människor (d.v.s. tekniska och miljömässiga),  något som resulterar  i ett större antal 
civilskyddsåtgärder inom ramen för EU-mek anismen. Katastroferna blir också allt 
intensivare och svårare, vilket ser ut att på verkas av faktorer so m klimatförändringar, 
terrorism, urbanisering och ökad industriel l verksamhet. För att undvika en växande 
klyfta mellan behov och kapacitet är det viktig t att EU gör sina in satser så effektiva 
som möjligt, vilket tidigare erfarenhe t visar kan uppnås med begränsade 
extraresurser. 
Den mest avgörande bristen med EU:s civ ilskyddsmekanism är att den, såtillvida att 
den är inrättad för att stödja och samordna , och därför är beroende av frivilliga 
bistånd och ad hoc-bistånd från medlemsst aterna, inte är i stånd att garantera 
hjälptillgång i händelse av en stör re katastrof. Ad hoc-aspekten i 
civilskyddsmekanismen innebär att geme nskapens nuvarande system nödvändigtvis 
är reaktivt snarare än proaktivt. Det om öjliga i att förutse exakt vilken och hur 
mycket bistånd som kommer att erbjudas i en viss nödsituation gör att övervaknings- 
 
SV 4   SV och informationscentrumet för civilskydds mekanismen (MIC) inte kan utveckla 
beredskapsplaner, vilket oundvikligen leder till ett mått av improvisation i det akuta 
insatsskedet, något som påverkar den totala effektiviteten  negativt. En annan 
konsekvens är att beslut om viktiga hjäl pinsatser ibland försenas och mekanismens 
reaktionstid beror på reaktions tiden i medlemsstaterna, som i varierande utsträckning 
erbjuder bistånd i tid. Alterna tiv för att göra systemet mer förutsägbart och bättre på 
att samordna medlemsstaternas bistånd skulle  säkerligen medverka till att insatserna 
förbättrades. Under årens lopp har det också blivit t ydligt att det system genom vilket 
medlemsstaterna erbjuder in natura-bis tånd, även leder till en viss spridning av 
bistånden. Eftersom medlemsstaterna er bjuder bistånd som svar på en viss 
nödsituation, utan att nödvändigtvis ta häns yn till de samlade EU-insatserna, kan 
mottagna erbjudanden sakna samstämmighet . I själva verket är det inte otänkbart att 
övervaknings- och informationscentrumet fi nner att biståndet från medlemsstaterna 
gott och väl tillgodoser en del av behoven i landet som ansöker om bistånd, samtidigt 
som andra behov är förbisedda. Ett kraftf ullare system som kan garantera en 
samstämmig EU-insats och maximera sa mverkan mellan de olika inblandade 
aktörerna, skulle med all säkerhet skapa fördelar i form av konsekvens och 
kostnadseffektivitet. 
ii. Mål 
Det övergripande målet är att utveckla och stärka EU:s katastrofhanteringsförmåga 
genom att bygga vidare på alla de verkt yg, resurser och expertis som finns, och 
maximera synergieffekterna och komplementariteten mellan dessa. De föreslagna alternativen syftar till att skapa ett mer pålitligt och kr aftfullare system som kan 
garantera ett bättre sky dd för människor, miljö och egendom omedelbart efter 
nödsituationer. Ändringar som införts genom Lissabonför draget utgör ocks å en i sammanhanget 
viktig faktor. I och med artikel 196 i fördra get om Europeiska unionens funktionssätt 
har unionen en uttrycklig rättslig grund i nom området civilskydd för att bland annat 
stödja och komplettera medlemsstaters insats er på nationell, regional och lokal nivå 
när det gäller insatser vid naturkatastrofer eller av mä nniskor orsakade katastrofer 
inom unionen. I solidaritetsklausulen i artikel 222 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt faststäl ls att medlemsstaterna är skyldiga att bistå varandra 
och att unionen är skyldig att mobilisera alla  instrument som står  till dess förfogande 
för att ingripa i en nödsituation, vilket ytte rligare framhåller behovet av att skapa en 
starkare katastrofinsatsförmåga.  Det övergripande målet kommer att uppnås med hjälp av följande specifika mål: 
• Förbättra effektiviteten i EU:s insatskap acitet vid katastrofer samt göra systemet 
mer kostnadseffektivt  
• Stärka samstämmigheten i EU:s insatskapacitet vid katastrofer  
• Öka synligheten 
Dessa mål kräver inte att nya mekanismer skapas, utan förutsätter snarare att redan 
befintliga instrument utvecklas och byggs ut . Det är därför troligt att eventuella 
merkostnader är realistiska och inte opropor tionerliga i förhållande till de nuvarande 
kostnaderna.  
 
SV 5   SV C. Subsidiaritet 
Katatrofhantering faller huvudsakligen unde r medlemsstaternas ansvar. Unionens 
roll inom området civilskydd anges i ar tikel 196.1 i fördrage t om Europeiska 
unionens funktionssätt, enligt vilken unionen bland annat ska stödja och komplettera 
medlemsstaternas insatser på nationell, regional och lokal ni vå när det gäller insatser 
vid naturkatastrofer eller av människor orsakade katastrofer inom unionen, samt 
främja samstämmigheten mellan internatione lla åtgärder i frågor  som rör civilskydd. 
Av detta följer att unionen när det gäller ka tastrofinsatser inom civilskyddet har en 
stödjande och kompletterande funktion inom  ramen för subsidiaritetsprincipen.  
För att lösa problem som presenteras i konsekvensanalysen är det nödvändigt med 
insatser och samordning på EU-nivå. Även om det först och främst är medlemsstaterna som har ansvar för katastrofberedskapen har erfarenhet från civilskyddsmekansimen visat att det är möjlig t att nationella civilskyddsresurser inte 
står i proportion till katast rofernas omfattning. I dessa fall är det nödvändigt med 
stöd från andra medlemsstater. EU:s insatser inom området inbegriper en hantering av situationer med tydliga transnationella/multinationella inslag, där en övergripande samordning och samordnad insats på  överstatlig nivå är nödvändig.  
Enbart nationella insatser kan inte ga rantera konsekventa, ändamålsenliga och 
effektiva katastrofinsatser från EU:s sida. En förbättring av förutsägbarheten, effektiviteten och synligheten i EU:s civi lskyddsmekanism kräver att insatsen görs 
på EU-nivå, i enlighet med de mål och rättsliga förfarande n som fastlagts i 
artikel 196 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Denna tolkning 
bekräftas av solidaritetsklausulen som fastställs i artikel 222 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt.  Mot bakgrund av ovanstående måste man dra slutsatsen att subsidiaritetsprincipen 
respekteras eftersom de politiska mål som diskuteras inte kan uppnås genom 
medlemsstaters agerande på egen ha nd, utan kräver inblandning av alla 
medlemsstater genom insatser på EU-nivå.  
D. Handlingsalternativ och in gående analys av alternativen 
i. Politiska handlingsalternativ 
Kommissionen har fastställt följande  politiska handlingsalternativ:  
• Alternativ 1: Avbryt a befintlig politik  
Om befintlig politik inom om rådet EU:s katastrofinsatse r avbryts innebär detta att 
nuvarande instrument avskaffas och att all förknippad verksamhet samtidigt avslutas. 
Detta alternativ skulle också medföra a tt den framtida strategin för området måste 
omprövas.  
 
• Alternativ 2: Bevara status quo  
Ett bevarande av status quo innebär en fort sättning av rådande EU -politik avseende 
EU:s katastrofberedskap. De verksa mheter och instrument som anges i 
konsekvensrapporten skulle fortsätta att finnas.  Finansiering skulle garanteras enligt 
riktlinjerna i budgetplanen för perioden 2007–2013. 
• Alternativ 3: Utveckla en europeis k insatsförmåga vid nödsituationer 
baserad på en pool av medlemsstater nas frivilliga beredskapskapacitet 
(mänskliga och andra resurser)  
 
SV 6   SV Insatsgrupper och andra resurser skulle äv en fortsättningsvis stå under nationellt 
befäl och kontroll, men med ett starkare åtagande från medlemsstaterna att, på 
begäran av övervaknings- och informations centrumet, ha dessa redo och tillgängliga 
för omedelbara insatser inom ramen för EU:s civilskyddsåtgä rder. Det slutliga 
beslutet om insättande av resurser sku lle ligga kvar hos medlemsstaterna, vilka kan 
komma att behöva resurserna för att ingripa i nationella  nödsituationer. Dessutom 
bör det påpekas att beredskapsresurser  inte nödvändigtvis måste hållas som 
reservkapacitet eller som inaktiva resurser mellan två EU-insatser, då medlemsstaterna har rätt att använda den inom landet.  Insättandet av medlemsstaternas beredskaps resurser skulle komma att utgöra själva 
kärnan i EU:s civilskyddsinsatser inom  och utanför EU och kompletteras av 
ytterligare erbjudanden från medlemsstater  i enlighet med de förfaranden som för 
närvarande gäller för civilskyddsbistånd. Dä rutöver kan ytterlig are ansträngningar 
göras för att säkra dubbel synlighet (nationell och
 europeisk) för civilskyddsresurser 
som utnyttjas genom EU:s civilskyddsme kanism, något som saknades vid EU:s 
insatser i Haiti.  Militär- och transporttillgånga r, i synnerhet strategiska flygtransporter, bör ingå i 
poolen av tillgängliga re surser som kan kanaliseras via övervaknings- och 
informationscentrumet, i överensstämme lse med europeiskt samförstånd om 
humanitärt bistånd samt internationella rik tlinjer (särskilt de s.k. Osloriktlinjerna).  
Upprättandet av en pool av frivilli g medlemsstatskapacitet skulle behöva 
understödjas av utveckling och fortsatt  engagemang för gemensam utbildning, 
övningar och arbete utifrån tidig are erfarenheter. Det skulle  även vara nödvändigt att 
utveckla beredskapsplaner och scenarier för att utnyttja poolens fulla potential. Sådan verksamhet skulle vara central för a tt garantera systemets effektivitet och 
samstämmighet. 
• Alternativ 4: Utveckla en europeisk insatsförmåga vid nödsituationer med 
hjälp av EU-resurser  
Kompletterande EU-finansierade resurser  skulle kunna utvecklas för särskilda 
behov för vilka det finns konstaterade brister i EU:s beredskap och för vilka insatser 
på europeisk nivå bedöms som mer kostnadse ffektiva. Särskild hänsyn bör tas till 
resurser som utför horisontella uppgifter, ex empelvis bedömning (moduler för snabb 
bedömning av miljöpåverkan), logistik och samordning (särskilt tekniska bedömnings- och stödgrupper samt teleutru stning). Denna strategi skulle kunna 
utvecklas vidare till ett allomfattande EU -centrum för samordning på området, som 
även skulle tillhandahålla tjänster åt FN. På liknande sätt skulle man kunna överväga 
att utveckla kompletterande EU-finansierad e resurser för insatsresurser med högt 
värde, i de fall där gemensamt bruk av resurser och arrangemang med 
bördefördelning kan resultera i effektivitetsvinster och där de nationella resurserna 
oftast visar sig vara otillräckliga. Även om EU-kapaciteten finansieras av  EU skulle den anförtros berörda 
medlemsstater på grundval av en delegera d förvaltning. Kapaciteten skulle vara 
garanterad för EU-ingripanden men när den in te används skulle den göras tillgänglig 
för de medlemsstater som förvaltar den fö r nationella ändamål. Storleken på poolen 
med EU-kapacitet kan variera från liten, dvs. som syftar till att komma till rätta med 
de mest angelägna behoven, till stor, dvs. som omfattar betydande resurser i centrala 
områden, vilket gör det möjligt för medlemsst aterna att skära ned på den nationella 
kapaciteten och samtidigt göra EU-insatsen mer kostnadseffektiv. 
• Alternativ 5: Utveckla en EU-civilskyddsstyrka  
 
SV 7   SV Inrättandet av en oberoende europeisk civi lskyddsstyrka med egen kapacitet, medel, 
starka sidor och samordning, förenat me d en beredskapsorganisation och en 
sammanslagning av befintliga resurser, sk ulle otvivelaktigt trygga samstämmighet 
och effektivitet i EU:s katastrofinsatser.  En europeisk civils kyddsstyrka som bygger 
på sådana principer skulle be höva beviljas tillgång till redan identifierade resurser i 
medlemsstaterna och den måste också kunna erhålla ytterligare resurser oberoende 
av om det finns några på förhand identifi erade luckor i EU:s insatsförmåga. Den 
sistnämnda skulle förvaltas av frivilli ga medlemsstater genom utdelegering på 
samma sätt som förklaras i alternativ 4.  För att kunna utveckla en trovärdig bereds kapsorganisation skulle EU-styrkan även 
kräva att det upprättades ett operativt centrum för att utarbeta scenarier och protokoll, 
liksom ett eget utbildningscentrum för utb ildning i civilskydd och humanitärt bistånd 
för personal, nationella och regionala insa tsgrupper som ingår i EU-styrkan, samt 
utvärderingsexperter som arbetar för EU. 
ii. Analyserade politiska alternativ 
Efter en första genomgång av alternativen dr ogs slutsatsen att de  sociala, ekonomiska 
och politiska nackdelar som härrör från al ternativ 1 och 5 var ohållbara. Med tanke 
på att alternativ 2 innebär en fortsättning på befintlig EU-politik och därför speglar 
utgångsscenariot som andra alternativ måst e jämföras med, är konsekvensanalysen 
inriktad på alternativ 3 och 4.  
E. Centrala ekonomiska, sociala och miljöm ässiga effekter av de valda alternativen 
Det bör noteras att samtliga alterna tiv kommer att kräva att Europeiska 
kommissionens övervaknings- och inform ationscentrum stärks vad gäller 
samordning och analysförmåga. En sådan utveckling kommer att ske oavsett vilket 
alternativ som följs, eftersom det planeras  att krishanteringsrummen för ECHO och 
övervaknings- och informationscentrumet i en  nära framtid kommer att slås samman 
till ett rent beredskapscentrum som är i drift dygnet runt och har ansvar för 
samordningen av EU:s civila katastrofinsatser. 
• Ekonomiska effekter 
i. Ekonomiska effekter av alternativ 3 
Det är föga troligt att ett skifte från status quo till modellen med en frivillig pool 
medför några betydande effekter på kapita lkostnader. I själva verket kan man med 
stor säkerhet anta att medlemsstaterna inte  är benägna att avsätta resurser till poolen 
om de inte är säkra på att de kan til lgodose sina egna civilskyddsbehov. Poolen 
skulle därför bara utgöra en mindre del av  vad som redan finns. Om man utöver detta 
beaktar att det i villkoren fö r att bidra med medel uttryckl igen skulle fastställas att 
resurser kan dras tillbaka vid nationella behov, är det tydligt a tt några ytterligare 
utrustningskostnader inte skul le uppstå för medlemsstaterna. 
När den här sortens arrangemang är fullt utvecklat och färdigt att tas i bruk, kan det 
minska behovet av ytterligare invest eringar i ny beredskapskapacitet på 
medlemsstatsnivå. Varje medlemsstat är ansvar ig för att se till at t den är tillräckligt 
utrustad för att hantera förutsägbara elle r återkommande risker, men det kan vara 
möjligt att säkra ekonomiska vinster genom att slå samman och dela på extra beredskapskapacitet, och på så sätt komp lettera varje medlemsstats insatsresurser. 
 
SV 8   SV Genom att hålla sådana reservresurser på EU-nivå och dela den totala bördan mellan 
medlemsstater kan stordriftsfördel ar uppnås och besparingar säkras. 
Man kan också anta att alternativ 3, som en generell regel, inte skulle skapa extra 
insatskostnader. Även om upprättandet av  en frivillig pool säkerligen skulle 
garantera tillgänglighet omedelbart efter en katastrof borde det varken påverka 
kostnaden för att flytta resurser eller för att använda dem på plats. Tvärtom kan det även finnas tillfällen, särskilt vad gäller tr ansport, där resurser kan användas på ett 
mer kostnadseffektivt sätt än vad som annars hade varit möjligt. Den kollektiva insatsen som underlättas av arrange manget med pool och den dithörande 
förplaneringen skulle garantera en snabba re identifiering av tr ansportalternativ och 
göra det möjligt att samla in och transporte ra lämpligt belägna resurser ihop, och 
därmed minska tidsåtgången och kostnade n för resan. Dessutom kan fördelningen av 
resurser mellan flygplan göras effektivare, vilket skulle leda till att flygtransportanvändningen maximeras och marginalkostnaderna minskas.  
Alternativ 3 kan å andra sida n påverka de totala drifts kostnaderna om det årliga 
utnyttjandet av medlemsstaternas resurser ha r ökat till följd av deras inträde i poolen. 
En sådan utveckling kan få stora följder  för vissa medlemsstater i form av 
personalkostnader. På en mer generell nivå  kan vissa medlemsstater med speciella 
organisationsstrukturer ådra  sig kostnader vid den aktu ella organisatoriska och 
rättsliga övergången från status quo.  
Ovan nämnda negativa effekter påverkas i hög grad av hur resurserna väljs från 
poolen och hur stor poolen är. Effekter för en viss medlemsstat gällande efterfrågan 
skulle t.ex. kunna mildras genom en rotera nde urvalspolitik sn arare än val efter 
preferens. Dessutom är det troligt att en stör re pool resulterar i lägre efterfrågan på 
”registrerade” resurser.  
Effekterna kan lindras ytterligare genom a tt sörja för EU-finansi ering av vissa på 
förhand definierade stödberättigade kostnader. En ny modell baserad på 
bördefördelning skulle bli följden, där en  del av omkostnaderna flyttas från 
medlemsstaterna till EU. Detta skulle inte bara göra det möjligt för medlemsstaterna att täcka vissa av de samlade årliga omkos tnaderna från deltaga ndet i poolen, utan 
också tjäna som ett incitament för mindre medlemsstater att öka deras bidrag till 
EU:s katastrofinsatser. Den ökade insats kapaciteten som kommer därav skulle lätta 
trycket ytterligare på de medlemsstater som bär en tyngre beredskapsbörda, och stärka EU:s förmåga att reagera på allvarliga katastrofer utanför EU.  
ii. Ekonomiska effekter av alternativ 4 
Den viktigaste ekonomiska effekten av de tta alternativ är att medlemsstaterna 
undviker kapitalkostnader. Tillhandahålla ndet av kompletterande EU-finansierade 
resurser och flygtransportskapacitet skul le i själva verket säkerställa att 
medlemsstaterna kan utnyttja betydande kolle ktiva resurser som tidigare saknats på 
nationell nivå, utan att några ytterligar e investeringskostnader uppstår. Denna 
garanterade tillgänglighet kan va ra en stor fördel – av stör re vikt än fördelarna som 
kan uppstå till följd av upprättandet av en pool med frivilliga resurser. En global investering på EU-nivå för att köpa upp komp letterande resurser, vilka kan delas och 
användas av alla medlemsstater, innebär trol igen betydligt lägre investeringar för EU 
som helhet jämfört med om varje medlemsstat skaffar sig sådana resurser 
 
SV 9   SV individuellt. På liknande sätt kommer detta al ternativ, vad beträffar resurser för vilka 
det finns planer på en kap acitetsförbättring, att innebära  stora fördelar i form av 
kostnadseffektivitet och verkningsg rad och därmed minskade behov för 
medlemsstaterna att investera nationellt.  
En annan stor ekonomisk fördel med alternativ 4 är potentiellt sett mer 
kostnadseffektiva lösningar. EU-resurser so m alla medlemsstater kan åberopa skulle 
öka kostnadseffektiviteten avsevärt vid katastrofinsatser genom att minska 
mobiliseringskostnaderna (jämfört med komme rsiell leasing av sådana resurser) och 
göra insatsen snabbare och mer effektiv. Betydande effektivitetsvinster kan också 
uppnås tack vare sammankopplad transport och logistik samt andra stordriftfördelar. 
Utöver ovanstående skulle införskaffa ndet av kompletterande EU-medel som 
förvaltas av medlemsstaterna även leda  till effektivare hjälpinsatser och ökad 
kostnadseffektivitet på operativ nivå på samma sätt som beskrivs för alternativ 3. 
Utöver detta skulle alla bere dskaps- och insatskostnader för kompletterande resurser 
täckas av EU, vilket garanterar ovan nä mnda nya ”bördefördelningsmodell” och gör 
det möjligt att flytta alla kostnader till EU.  
Vad gäller kostnader kommer  utvecklingen av resurser på EU-nivå att kräva någon 
form av upphandling och förvaltning.  
• Sociala effekter 
Alternativen som beaktats i rapporten ha r inga sociala effekter i traditionell 
bemärkelse, dock viktiga samhällseffekter. Möjligheten att reagera snabbt och verkningsfullt genom en pool av medlemsstaternas resurser (alternativ 3) eller EU-resurser (alternativ 4) skulle otvivelaktigt minska antale t döda och sårade, minska lid andet och minimera skadan 
på individer och samhällen i stort. De positiva effekt erna för katastrofdrabbade 
samhällen skulle alltså vara obestridliga.  Dessutom skulle mer sammanhängande och effektiva insatser med stor säkerhet öka människors tilltro till EU:s katastrofhante ringsförmåga. Detta kan komma att få två 
konsekvenser. För det första kommer katastro fdrabbade befolkninga r att bli villigare 
att samarbeta med EU, vilket kan komma att få inflytande på möjligheten till 
ytterligare samarbete med tredjeländer. Fö r det andra kommer en ökad tro på EU:s 
katastrofinsatser att bidra till ett öka t stöd hos EU-medborgare- och politiker.  
Det ska noteras att upprättandet av EU-resu rser (alternativ 4) vars förvaltning 
anförtros medlemsstaterna genom utdelegering, skulle vara ett enastående uttryck för 
EU-solidaritet i överensst ämmelse med artikel 222 i fö rdraget om Europeiska 
unionens funktionssätt och med önskningar och förväntningar hos EU-medborgare.  
• Miljöeffekter 
Både poolen med frivilliga beredskapsresurser  (alternativ 3) och resurser på EU-nivå 
(alternativ 4) skulle göra det möjligt för EU  att garantera hjälptillgången omedelbart 
efter en nödsituation. Den ökade samstämm igheten och effektiviteten som en sådan 
utveckling medför kommer att göra det möjligt för EU att reagera snabbare på nödsituationer och därmed avsevärt minska  katastrofers negativa miljöeffekter 
(omedelbara och effektiva insatser vid en skogsbrand kan t.ex. minska skadorna på 
miljön betydligt).  
 
SV 10   SV F. Jämförelse av alternativen 
Följande kriterier användes för att jämföra alternativen:  
• Alternativets effektivitet i förhållande till målen 
• Alternativets kostnadseffektivitet 
• Alternativets samstämmighet med öve rordnade EU-mål, strategier och 
prioriteringar. 
Alternativen jämfördes med utgångsscenariot (status quo – alterna tiv 2). Tabeller och 
diagram användes för att sammanfatta och framställa slutsatserna grafiskt.  
Jämfört med utgångsscenariot visade både alternativ 3 och 4 tydliga fördelar som 
uppvägde nackdelarna med status quo avseende samtliga kriterier. Slutsatsen drogs att dessa alternativ är att föredra framför utgångsscenario t. Jämförelsen tog särskilt 
fasta på fördelarna med alternativ 3 i fråg a om förenligheten med subsidiaritets- och 
proportionalitetsprinciperna och fördelarna med alternativ 4 va d gäller effektivitet 
och (potentiellt sett) kostnadseffektivitet (speciellt med hänsyn till genomförandet av horisontella uppgifter på EU-nivå och speci fika resurser med högt värde). För- och 
nackdelarna med de två alte rnativen vägdes mot varandra i syfte att utforma ett 
system som maximerar effektivitet och sams tämmighet samtidigt som det garanterar 
minsta möjliga negativa effekter och kostnader.  
När de två mest attraktiva alternativen  slogs samman över vägde alternativ 3, 
eftersom detta var mest förenlig t med subsidiaritetsprincipen och 
proportionalitetsprincipen. Hänsyn togs emelle rtid till vissa elem ent i alternativ 4 
som garanterade viktiga ekonomiska  vinster för EU som helhet.  
En värdering av alternativens relativa förd elar ledde fram till ett hybridsystem där 
följande aspekter ingår: 
• En pool av medlemsstaternas frivi lliga resurser att användas för EU:s 
insatser.  Detta bör utgöra systemets kärna. Poolens storlek och sammansättning 
kommer att fastställas i ett senare skede. 
• Kompletterande ad hoc-erbjudanden från medlemsstaterna  i överensstämmelse 
med EU:s nuvarande civilskyddsmekanism  
• Kompletterande EU-resurser , där kostnadseffektivitet väger tyngre än de 
politiska nackdelarna med att inte utnyttja medlemsstaternas resurser.  
Detta system kan byggas ut ytterligar e genom fortsatt st öd till humanitära 
organisationer som utvecklar och förvaltar förhandslagringen av nödhjälpsartiklar för 
internationella humanitära insatser, och b ackas upp av militära resurser i specifika 
fall.