EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 21.05.1997 
KOM(97) 203 slutlig 
Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet. 
om 
samråd om grönboken om en numreringspolitik för teletjänster i 
Europa 

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet 
om 
samråd om grönboken om en numreringspolitik för teletjänster i 
Europa 
Innehållsförteckning 
Sammanfattning 2 
I Inledning 6 
II Samråd 7 
III Mottagna kommentarer till grönbokens huvudpunkter 
1. Allmänna kommentarer 7 
2. Operatörsval/förhandsval av operatör 8 
3. Nummerportabilitet 12 
4. Omstrukturering av nationella nummerplaner 15 
5. Europeiskt telefonnummerområde 15 
6. Förvaltning av det europeiska telefonnummerområdet 16 
7. Långsiktig europeisk nummerplan 17 
8. Alfanumerisk numrering 17 
9. Namn- och adresstilldelning på Internet 18 
IV Utvärdering 
1. Punkter där enighet råder eller har allmänt stöd 19 
2. Punkter för fortsatt diskussion eller undersökning 21 
V Prioriteringar för åtgärder 
1. Numrering och säkerställande av fungerande konkurrens 22 
2. Numrering och den inre marknaden 25 
VI Tidtabell 28 
VII Slutsatser 30 
-1 
Ordlista 31 
Lista över skriftliga bidrag 35 
-2-
SAMMANFATTNING 
Inledning 
I november 1996 offentliggjorde kommissionen sin grönbok om en numreringspolitik 
för teletjänster i Europa1 där olika möjligheter framfördes för ett gemensamt 
tillvägagångssätt för vissa numreringsfrågor för att uppnå de överenskomna målen för 
en konkurrensutsatt och liberaliserad inre telemarknad. En bred offentlig debatt om 
dessa möjligheter skulle skapa underlag för en mer konkret åtgärdsplan, med ett nära 
beaktande av behov hos och krav från privat- och företagskunder och nya aktörer på 
telemarknaden och med hänsyn till alla begränsningar i nuvarande strukturer för 
telekommunikation. 
Mer än 100 deltagare deltog vid en offentlig utfrågning och omkring 80 skriftliga 
kommentarer mottogs från konsument- och företagsorganisationer, telenätsoperatörer 
och teletjänstleverantörer, tillverkare av utrustning och mjukvara, nationella 
tillsynsmyndigheter samt från deras respektive organisationer. 
Grönboken har även behandlats i Europaparlamentets utskott för ekonomi och 
valutafrågor, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén. Inledande 
åsiktsutbyten skedde i dessa forum, men formella yttranden har inte antagits ännu. 
Den gemensamma kommittén för telekommunikation, bestående av företagsledningar 
och fackföreningar inom sektorn för telenät och teletjänster inom unionen, lämnade ett 
yttrande den 28 februari. 
Resultat av samrådet 
Samrådet har visat att det finns ett brett stöd för förslagen i grönboken om att införa 
operatörsval vid varje samtal, förhandsval av operatör och nummerportabilitet mellan 
operatörer för att kunderna skall kunna dra nytta av en ny konkurrensutsatt marknad. 
Kommentarerna utgjorde även en användbar grund för att fastställa den lämpligaste 
täckningen för tjänster och tjänsteleverantörer för att täcka de obligatoriska kraven för 
dessa numreringsfunktioner, liksom en tydlig tidsplan för deras införande. 
Dessutom visade resultatet från samrådet att stor vikt läggs vid behovet av nationella 
nummerplaner för att garantera lika kvantitativ och kvalitativ tillgång till 
numreringsresurser för alla marknadsaktörer. Detta ansågs generellt vara ett 
avgörande krav för ett icke-diskriminerat tillträde till de liberaliserade 
telemarknaderna. 
KOM(96)590 slutlig, 20.11.1996 
Det fanns en brett stöd för inrättandet av ett europeiskt telefonnummerområde baserat 
på landskoden "388" så snart som möjligt efter den formella tilldelningen av denna 
kod för Europa-täckande tjänster av Internationella teleunionen (ITU). Denna kod bör 
ge en bred täckning av olika tjänstetyper samtidigt som användarna garanteras insyn i 
avgifterna för de olika tjänsterna. Förslag om förvaltningen av det europeiska 
telefonnummerområdet pekade mot en struktur inom CEPT (Europeiska konferensen 
för förvaltning av post och telekommunikation) / ECTRA (Europeiska kommittén för 
reglering på telekommunikationsområdet). 
Det fanns stöd för att skapa samstämmighet mellan nationella nummerplaner på 
medellång sikt i den mån detta inte kräver större ytterligare ändringar av 
nummerplaner. Ett gemensamt tillvägagångssätt för alfanumerisk telefonering, baserat 
på ITU-T-rekommendation E.161, alternativ A, i denna fråga välkomnades. Generellt 
ansåg man att idén om en långsiktig nummerplan för en enhetlig europeisk 
numreringsmiljö behöver undersökas noggrannare, särskilt vad analys av kostnader 
och fördelar, och ses i ett tidsperspektiv på 10 till 20 år. 
Analysen av frågor gällande namn- och adresstilldelning på Internet godkändes, men 
de flesta abonnenter ansåg att alla problem bör kunna lösas genom ytterligare 
självreglering snarare än via reglerande åtgärder. Man ansåg dock att hävdandet av 
europeiska intressen måste förbättras. 
Föreslagna mål 
Grundat på samrådet anser kommissionen följande målsättningar lämpliga för att 
genomföra operatörsval, förhandsval av operatör och nummerportabilitet och för att 
inrätta ett europeiskt telefonnummerområde: 
senast den 1 januari 1998 : 
• Operatörsval för varje samtal skall erbjudas av fasta lokalnätsoperatörer med 
betydande marknadsandel i alla medlemsstater där fullständig avreglering krävs 
senast detta datum och i medlemsstater där ytterligare övergångsperioder har 
avtalats efter den perioden. 
senast den 1 januari 1999 : 
• Inrättandet av ett europeiskt telefonnummerområde (European Telephony 
Numbering Space) baserat på landskoden "388". 
senast den 1 januari 2000: 
• Förhandsval av operatör för användare skall erbjudas av alla fasta 
lokalnätsoperatörer som har betydande marknadsandelar i alla medlemsstater. 
• Nummerportabilitet mellan operatörer skall erbjudas av alla operatörer av fasta 
lokala telenät. 
• Nummerportabilitet skall erbjudas av alla operatörer för icke geografiska 
specialtjänster (frisamtal, tjänster med kostnadsdelning, betaltelejänster). 
_4-
Åtgärdsplan 
Som uppföljning till samrådet och för att uppnå de nämnda målen föreslår 
kommissionen följande tidtabell: 
senast halvårs­
skiftet 1997 Antagande av resolutioner av rådet och Europaparlamentet 
för att bekräfta de prioriteringar och den tidtabell som är 
resultatet av samrådet. 
Kommissionens översyn av nationella nummerplaner med 
hänsyn till kraven i konkurrensdirektivet. 
senast i slutet av 
1997 Förslag om lämpliga lagstiftningsåtgärder för att säkerställa 
att det finns tekniska medel som möjliggör förhands val av 
operatör och nummerportabilitet på hela inre marknaden 
senast den 1 januari år 2000. 
ETO-rapport med detaljerad beskrivning av nationella 
nummerplaner. 
Antagande av en ETSI-standard för alfanumeriska 
knappsatser. 
Inleda undersökningar av 
1) möjliga minimikriterier och standardiseringskrav med 
hänsyn till en långsiktig lösning för nummerportabilitet och 
2) alternativa metoder för att via bildskärm/online visa 
information om teletaxor för användare. 
senast i slutet av 
1998 Undersökning av en möjlig utökning av kravet om 
operatörsval till mobila operatörer. 
senast i början av 
1999 Lämpliga lagstiftande åtgärder antagna för att säkerställa att 
det finns tekniska medel som möjliggör förhandsval av 
operatör och nummerportabilitet på hela inre marknaden 
senast den 1 januari år 2000. 
Införande av landskod "388" för det europeiska 
-5 
telefonnummerområdet i medlemsstaterna. 
Utfärdande av kommissionen av allmänna riktlinjer för 
rättvisa och konkurrensbefrämjande arrangemang för 
kostnadsdelning för nummerportabilitet. 
Rekommendationer från kommissionen om vidare 
omstrukturering av nationella nummerplaner med hänsyn till, 
konkurrenskrav och gradvis överensstämmelse mellan 
nationella numreringssystem 
6-
senast i slutet av 
1999 Undersökning av huruvida det är önskvärt att utöka kravet 
om operatörs val till icke marknadsledande fasta 
1 okalnätsoperatörer. 
i början av ar 2000 Vidare undersökning, baserad på erfarenheterna från en 
liberaliserad inre telemarknad och från ETNS, av behov av, 
kostnader för och fördelar med en enhetlig europeisk 
numreringsmilj ö. 
I. INLEDNING 
I och med införandet av en liberaliserad telemarknad inom Europeiska unionen är 
tillgång till lämpliga nummer och numreringsmekanismer som tilldelas på rättvisa 
icke-diskriminerande grunder som medger insyn ett avgörande villkor för effektiv 
konkurrens och förnyelse samt valmöjligheter för konsumenter. 
Dessutom kommer det europeiska numreringsklimatet, för närvarande bestående av 
nationella nummerplaner och ytterligare globala numreringsresurser, troligtvis att 
främja en utveckling av Europa-täckande tjänster inom den inre marknaden. 
Numreringspolitik som påverkar den europeiska numreringsmiljön utvecklas för 
närvarande på nationell nivå och på gemenskapsnivå, på en vidare europeisk och 
global nivå samt inom ramen för flera olika organisationer. Denna metod är i enlighet 
med subsidiaritetsprincipen enligt vilken åtgärder skall vidtas på den mest lämpliga 
nivån. 
På EU-nivå måste nuvarande och kommande numreringsstrukturer bedömas i 
förhållande till målsättningen om en fullständig liberaliserad och konkurrensutsatt 
marknad för teletjänster i hela unionen och om en effektiv inre marknad. 
Mot denna bakgrund offentliggjorde kommissionen sin grönbok om en 
numreringspolitik för teletjänster i Europa2, där olika alternativ presenteras för en 
gemensamma lösning av vissa numreringsfrågor för att uppnå de fastställda målen om 
en fullständigt liberaliserad inre marknad för telekommunikation. En bred offentlig 
diskussion om dessa möjligheter är avsedd att skapa underlag för en mer konkret 
åtgärdsplan, med ett nära beaktande av behov hos och krav från konsumenter, företag 
och nya aktörer på telemarknaden samt med hänsyn till alla begränsningar i nuvarande 
telekommunikationsstrukturer. 
KOM(96)590 slutlig, 20.11.1996 
7-
II. SAMRÅD 
l grönboken om numreringspolitik inbjöd man till kommentarer och synpunkter från 
alla berörda parter om utformning och funktioner i en numreringsmiljö som kan 
underlätta verklig konkurrens på en liberaliserad telemarknad och främja utvecklingen 
av en inre marknad till gagn för användarna. 
Grönboken offentliggjordes i november 1996 och en offentlig utfrågning med mer än 
ett hundra deltagare anordnades den 5 februari 1997. 
Omkring 80 skriftliga kommentarer mottogs från konsument- och 
företagsorganisationer, telenätsoperatörer och leverantörer av teletjänster, tillverkare 
av utrustning och mjukvara samt nationella tillsynsmyndigheter och deras 
organisationer, 
Grönboken har även behandlats i Europaparlamentets utskott för ekonomi och 
valutafrågor, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén. Inledande 
åsiktsutbyten skedde i dessa forum, men formella yttranden har inte ännu antagits. 
Den gemensamma kommittén för telekommunikation, bestående av företagsledningar 
och fackföreningar inom sektorn för telenät och teletjänster i unionen, lämnade ett 
yttrande den 28 februari. 
En lista över skriftliga kommentarer som överlämnats till kommissionen finns i 
bilagan. 
III. MOTTAGNA KOMMENTARER TILL GRÖNBOKENS 
HUVUDPUNKTER 
III.l Allmänna kommentarer 
Grönboken om en numreringspolitik blev mycket uppskattad och de frågor den 
behandlade ansågs vara avgörande för utvecklingen av en effektiv konkurrens på en 
inre europeisk marknad för telekommunikation. Grönboken uppskattades för att den 
aktualiserade diskussionen om numrering på europeisk nivå och för dess försök att 
redovisa en konsekvent syn på numreringsfrågor tillsammans med konkreta 
åtgärd s förslag. 
Samtidigt påpekades att användarnas behov bör styra i fråga om numreringsändringar 
och nummersystem. Ändringar av nummerplaner innebär alltid en avsevärd extra 
börda för foretag och privatpersoner och skall därför endast förordas om kostnaderna 
klart uppvägs av fördelarna. 
En konsumentorganisation och olika teletjänstleverantörer betonade vikten av en 
objektiv informationskampanj för att i god tid informera användarna om de nya 
möjligheter som blir tillgängliga, framför allt nummerportabilitet, operatörsval och 
Europa-täckande teletjänstnummer. Användarna bör ges klara riktlinjer för hur de kan 
utnyttja alla dessa nya möjligheter. 
Verksamma operatörer hävdade att införandet av viktiga numreringsmekanismer bör 
ske på ett harmoniserat och synkroniserat sätt i hela Europeiska unionen för att 
undvika snedvridning av konkurrensen. Andra operatörer fruktade att ett sådant 
tillvägagångssätt skulle leda till oönskade förseningar i de länder som är beredda att 
gå snabbare fram. Nationella tillsynsmyndigheter ansåg att olika datum för 
genomförande bör tillämpas för olika medlemsstater i den takt som deras respektive 
telenät utvecklas och inom ramen för de övergångsperioder som beviljats för 
avreglering på telekommunikationsområdet. 
Flera kommentarer rörde frågan om grönboken inte visade en alltför optimistisk bild 
av fördelarna med numreringsändringar och nya mekanismer, medan den 
undervärderade kostnaderna. 
III.2 Operatörsval/ Förhandsval av operatör 
- Grönbokens förslag -
Genomförande av operatörsval i två steg, val av operatör för varje samtal skall 
införas senast den 1 januari 1998 och förhandsval av operatör senast den 1 januari 
2000. 
-Kommentarer -
Nyckelfrågor 
• Förpliktelse för endast fasta telenätsoperatörer eller även mobiraätsoperatörer? 
• Förpliktelse endast för marknadsledande teleoperatörer eller även för nya aktörer? 
• Enkelt eller lika tillträde? 
Övriga frågor 
• Kostnadsmekanismer 
• Debiteringssystem 
• Teknisk genomiorbarhet 
• Tilldelning av prefix 
• Metod för tilldelning av standardoperatör 
• Val av tidpunkt 
10 
De möjliga effekterna av operatörsval för att öka konkurrensen stöddes allmänt, både 
av dem som därför förespråkar ett snabbt och allmänt genomförande och av dem som 
av samma skäl hävdar att ett mer försiktigt och begränsat genomförande borde väljas. 
Kommentarerna gällde framförallt vilken typ av tjänster (fasta, mobila) som skall 
komma i fråga och vilka kategorier av teleoperatörer (endast marknadsledande 
operatörer eller alla) som skall åläggas skyldighet att erbjuda operatörsval samt 
fördelarna med olika mekanismer för operatörsval. 
Mobila eller fasta nät 
Mobilnätsoperatörerna hävdade typiskt nog att ingen form av operatörsval bör införas 
för mobiltelesektorn eftersom tillräcklig konkurrens redan råder inom området. Några 
åberopade även tekniska svårigheter för genomförandet av operatörsval i mobila nät 
där standardiserade lösningar först behöver utvecklas. Leverantörer av rikstäckande 
tjänster hävdade å andra sidan att alla lokalnätsoperatörer, nätanslutna eller med 
mobila nät, bör vara skyldiga att erbjuda operatörsval. 
Verksamma operatörer mot nya aktörer 
Alternativa operatörer av fasta lokalnät ansåg att debatten om operatörsval grundas på 
det (felaktiga) antagandet att lokalnätet är en hjälpprodukt snarare än en 
konkurrensprodukt. De ansåg operatörsval som ett användbart temporärt verktyg för 
att tvinga fram lägre teletaxor för internationella samtal och rikssamtal än vad 
marknadsledande operatörer debiterar. En skyldighet över hela linjen för 
lokalnätsoperatörer att erbjuda operatörsval skulle avskräcka från investeringar i 
lokala infrastrukurer. Dessa argument bemöttes av andra, i synnerhet leverantörer av 
rikstäckande tjänster och internationella tjänster, som ansåg att regleringen inte bör 
gynna en bestämd struktur i konkurrensprocessen (infrastruktur- eller tjänstebaserad 
konkurrens). Dessutom ansåg de att operatörsval även kommer att främja 
investeringar i lokala nät med tanke på kundägandets betydelse. 
"Enkelt tillträde"3 eller "lika tillträde"4 
Vad beträffar mekanismen för operatörsval ansåg en liten minoritet att enkelt tillträde 
är en tillräckligt effektiv funktion för att åstadkomma ökad konkurrens för att sänka 
teletaxorna för rikssamtal och internationella samtal. Dessutom hävdade de att där 
enkelt tillträde redan tillämpas kommer kostnaderna för en obligatorisk övergång till 
lika tillträde inte att uppvägas av fördelarna. 
3 Enkelt tillträde, när det gäller val av operatör, hänvisar till en situation där standardoperatören för 
fjärrsamtal bestäms av den lokala operatören med möjlighet till bortval för varje samtal genom att 
slå en (kort) kod. 
4 Vid operatörsval avses med lika tillträde när fjärrsamtalsoperatören är förhandsvald av kunden med 
möjlighet till bortval genom att slå ett nummer vid varje samtal. 
11 
En majoritet av kommentargivarna, inte endast nya aktörer på tjänstemarknaden för 
rikssamtal och internationella samtal och konsument- och företagsorganisationer utan 
även en majoritet av verksamma operatörer och nationella tillsynsmyndigheter stödde 
dock idén om att det finns ett behov av lika tillträde. Olika internationella 
tjänsteleverantörer uttryckte starka farhågor för att det finns risk för att enkelt tillträde 
är en helt otillräcklig funktion för att skapa effektiv konkurrens med hänsyn till att en 
sådan funktion starkt gynnar befintliga operatörer. De framförde att erfarenheterna 
visar att kunder har problem att slå det extra nummer som krävs för att välja en annan 
standardoperatör än den som den lokala nätoperatören tilldelat. Den senare kommer i 
de flesta fall att bli den befintliga även på en helt liberaliserad marknad. 
I samband med detta hävdade befintliga operatörer behovet av ett harmoniserat och 
synkroniserat genomförande av konkurrensbefrämjande numreringsmekanismer i hela 
EU för att undvika snedvridning av konkurrensen (se nedan under "val av tidpunkt"). 
Kostnadsberäkning 
Många kommentargivare underströk behovet av en rättvis och tydlig beräkning av de 
samtrafikkostnader som de lokala nätoperatörerna kan avkräva den valda operatören, 
eftersom dessa kommer ha en betydande effekt på den utvalda operatörens 
vinstmarginaler. Ett viktigt krav är att de lokala nätkostnaderna kan särskiljas så att 
den valda operatören och dennes kund enbart betalar för den del av det lokala nätet 
som används för att koppla samtalet. En viktig aspekt kommer att vara om 
lokalnätsoperatören även debiterar för ej uppkopplade samtal (upptagna linjer, inget 
svar). 
Debiteringssystem 
Frågan om debiteringsarrangemang är relaterad till kostnadsberäkningen. Ingen klar 
trend framkom av kommentarerna frånsett det faktum att debiteringsarrangemang 
anses viktiga. Olika kommentargivare ansåg att det är viktigt för tjänsteleverantörer 
att kunna sända fakturor direkt till kunder för att profilera sig och skapa en 
kundrelation. För detta krävs dock att det lokala nätet kan överfora 
anropsidentifieringen (CLI) till rikssamtalsoperatören. Andra menade att den valda 
operatören bör kunna välja mellan direkt debitering eller debitering via en 
underleverantör, beroende av förhandlingar med lokalnätsoperatören. En 
konsumentorganisation påpekade att det är i användarnas intresse att debiteringen kan 
ske till tredje part så att de olika operatörsvalen inte leder till lika många debiteringar 
som antalet involverade operatörer. 
Teknisk genomförbarhet 
Den tekniska genomförbarheten av operatörsval och förhandsval av operatörer inom 
den föreslagna tidsramen blev knappast ifrågasatt, utom när det gällde abonnentlinjer 
till analoga televäxlar. I synnerhet avsaknaden av en anropsidentifiering (CLI) i 
sådana linjer ses som ett problem eftersom denna funktion är nödvändig för att den 
valda operatören skall kunna identifiera kunden. Man ansåg att det inte är lämpligt att 
12 
enbart för att säkerställa operatörsval kräva kostnadskrävande uppgraderingar av 
sådana analoga televäxlar där man redan i investeringsplanerna räknar med att byta ut 
dessa mot digitala televäxlar. 
Operatörsprefix 
Vad avser operatörsprefix hävdades i de flesta kommentarerna att det är för sent att 
harmonisera koderna på en europeisk nivå5, eftersom olika medlemsstater redan har 
tilldelat olika prefixserier för operatörsval. En harmonisering av dessa nummerserier 
strax efter det att de har införts blir kostsamt, störande och förvirrande. 
I andra kommentarer om prefix underströks vikten av nummerparitet med den 
befintliga operatören och behovet av korta préfixer, som är lätta att komma ihåg och 
som inte hindrar användaren från att använda dem på grund av deras många siffror i 
de fall där de inte kan omprogrammeras i utrustningen. Å andra sidan ansågs prefix 
med endast en siffra inte lämpligt, eftersom de ger utrymme för endast 6 eller 7 
alternativa operatörer. 
Flera reglerande myndigheter påpekade att tilldelningen av ett operatörsprefix bör 
bero på en bestämd operatörs möjlighet att täcka (större delen av) det nationella 
territoriet. Andra kommenterade att genom att planera för prefix av olika längd skall 
det bli möjligt att stimulera investeringar i infrastruktur genom att tilldela korta prefix 
till infrastrukturbaserade operatörer och längre prefix till tjänstebaserade operatörer. 
Utveckling mot lika tillträde 
Bland dem som var positiva till förhandsval av operatör fanns ett brett stöd för att 
lämna initiativet att ändra standardoperatör för rikssamtal till kunden och för att 
använda marknadsföringskampanjer för att påverka kundernas val. 
Tillvägagångssättet där alla abonnenter är skyldiga att genom röstning, organiserad av 
tillsynsmyndigheten, ange den fjärrnätsoperatör som de föredrar som standard 
förkastades allmänt av marknadens aktörer. En konsumentorganisation ansåg dock att 
tillsynsmyndigheten bör spela en stor roll när det gäller att öka konsumenternas 
medvetenhet och erbjuda objektiv information om de olika valmöjligheterna. 
Val av tidpunkt 
Nationella tillsynsmyndigheter och befintliga operatörer hävdade starkt behovet av att 
harmonisera och synkronisera genomförandet av bl.a. operatörsval och förhandsval av 
operatör i hela EU. Med hänsyn till de stora konsekvenser för konkurrensen som i 
synnerhet operatörsval och förhandsval medför ansåg en majoritet att om olika 
mekanismer användes i olika medlemsstater vid olika tidpunkter kommer detta att 
5 En första harmoniseringsnivå skulle vara att ha en struktur av préfixer i hela Europa (t.ex. lOxy) men 
låta tilldelningen av delen xy ske på nationell nivå; en andra nivå skulle vara tilldelning av delen 
xy på europeisk nivå , så att en operatör skulle kunna väljas med samma kod i hela Europa. 
-13 
leda till en oacceptabel snedvridning av konkurrensen. En liten minoritet var av 
motsatt åsikt och hävdade att urvalsmekanismen bör bero på konkurrenssituationen på 
en bestämd nationell marknad och på den tekniska utvecklingen av näten. 
Likväl tycktes det finnas ett brett stöd för att operatörsval och förhandsval 
synkroniseras med avregleringen av rösttelefoni, vilket innebär att i medlemsstater 
som erhållit förlängd övergångsperiod bör operatörsval och förhandsval också vara 
genomförda vid dessa senare tidpunkter. Några operatörer påpekade att man i dessa 
fall bör hoppa över det steg enkelt tillträde utgör, så att lika tillträde kan genomföras i 
hela unionen vid samma tidpunkt. > 
Flera alternativa tjänsteleverantörer anser ett genomförande i två faser onödigt och 
icke önskvärt. De hävdar att det inte finns några konkreta skäl för att uppskjuta 
genomförandet av operatörsval förutom en önskan att skydda nuvarande 
marknadsandelar. En majoritet är dock överens om ett obligatoriskt införande av 
någon form av operatörsval senast den 1 januari 1998 följt av förhandsval av operatör 
senast den 1 januari 2000. Även för de operatörer och användarorganisationer som 
anser att den tidsramen kunde vara mer ambitiös tycks detta vara ett godtagbart 
förslag. 
III.3 Nummerportabilitet 
- Grönbokens förslag-
Genomförande av nummerportabilitet i (fasta) lokala nät senast den 1 januari 1998 
och senast den 1 januari 2000 i alla större tätorter och senast den 1 januari 2000 i 
mobila nät samt för särskilda tjänster. 
- Kommentarer -
Nyckelfrågor 
• täckning 
• kostnadsdelningsmekanism 
• tekniska lösningar 
• val av tidpunkt 
Det är allmänt erkänt att nummerportabilitet är ett viktigt element för att uppnå 
verklig konkurrens mellan lokalnätsoperatörer. Den största diskussionsfrågan gäller 
den tekniska genomförbarheten, kostnaden för genomförandet och mekanismen för att 
dela dessa kostnader mellan berörda operatörer. 
Täckning 
-14 
Vad gäller operatörsval är mobila operatörer emot detta och de anser att det med tanke 
på den konkurrensnivå som finns på den mobila marknaden inte behövs 
nummerportabilitet och att kostnaderna för dess genomförande inte uppvägs av de 
ekonomiska fördelarna. 
När det gäller konsumenternas önskan i denna fråga gör flera mobila operatörer 
gällande att nummerbyte inte är ett stort hinder för mobilnätskunder. En mobil 
operatör, som argumenterade för portabilitet för mobilnummer, pekade på en 
marknadsundersökning som visar att 40 % av mobilnätsanvändarna, i synnerhet inom 
affärssektorn, anser att nummerbyte är ett stort hinder för eventuellt byte av 
nätoperatör. Även en stor konsumentorganisation förordar att nummerportabilitet skall 
införas också i mobiltelesektorn. 
Generellt anser man att det finns behov av ömsesidig möjlighet till 
nummerportabilitet, dvs. att både verksamma och nya operatörer skall kunna erbjuda 
denna tjänst till sina kunder. 
I motsats till förslaget i grönboken (och bestämmelserna i direktivet om samtrafik) 
förespråkade många kommentargivare en allmän territoriell täckning snarare än ett 
etappvist genomförande, vilket i första fasen endast kommer att kräva täckning i 
större tätorter, eftersom det senare alternativet kan avskräcka till investeringar i 
infrastrukturer i mindre folktäta områden. 
Olika internationella operatörer och några tillsynsmyndigheter underströk att 
nummerportabilitet för specialtjänster (frisamtal, betalteletjänster och kostnadsdelade 
tjänster) är ett brådskande krav, eftersom innehavare av sådana nummer är ännu mer 
tveksamma att byta operatör om detta innebär att de även måste byta nummer. 
Geografisk portabilitet (att kunna behålla telefonnumret när man flyttar) anses inte 
som en viktig service för allmänheten men ansågs som högst önskvärd för 
företagssektorn. Deras behov kan dock uppfyllas genom att använda icke geografiskt 
bundna nummer6. 
Konsumentorganisationer och telenätsoperatörer betonade att nuvarande nummer ger 
viktig information om vilken teletaxa som gäller, en funktion som bör bibehållas (dvs. 
man skall kunna identifiera om ett samtal är ett rikssamtal eller en betalteletjänst). 
Nummerportabilitet bör inte leda till mindre möjlighet att beräkna kostnaden för ett 
samtal. 
Tekniska lösningar 
6 Icke-geografiska nummer är (nationella) nummerserier som inte kan identifieras med en bestämd 
geografisk region, stad eller lokalt samhälle. De används till exempel för frisamtal, kostnadsdelade 
tjänster och betalteletjänster. 
15 
Det råder enighet om att varje form av nummerportabilitet som är televäxelbaserad7, 
till exempel fjärrstyrd vidarekoppling eller nedkoppling, är otillfredsställande på lång 
sikt, då det är ineffektivt och kan försämra kvaliteten i nättjänsterna. Dessutom 
kommer den operatör som mottar numret att för nedkoppling av samtal förbli 
beroende av den operatör som förlorar numret och kostnaderna för att dirigera om 
samtal kommer att bli höga och det finns inga speciella incitament för att sänka dem. 
Man är allmänt överens om att den mest överlägsna tekniska och ekonomiska 
lösningen för nummerportabilitet är en databas för parallellsökning med lika tillträde 
för alla operatörer och inget ömsesidigt beroende. Flera kommentargivare hävdade 
emellertid att kostnaderna för en databaslösning är undervärderade. En internationell 
operatör ansåg tvärtom att genomförandet av en intelligent nätlösning bör vara ett 
formellt krav med fastställda tidsramar för dess genomförande. 
En annan kommentargivare föreslog, enligt FCC:s exempel, att minimikriterier bör 
fastställas för en långsiktig lösning av portabilitetsfrågan med hänsyn tagen till 
särdrag och skillnader i nuvarande nationella nummerplaner, så att tillverkare av 
televäxlar ges möjlighet att arbeta mot en gemensam standard. 
Några tillsynsmyndigheter hävdade att det bör vara deras uppgift att välja metoder för 
genomförande av nummerportabilitet och på liknande sätt hävdade befintliga 
operatörer att tekniska lösningar bör falla inom deras område, förutsatt att 
driftskompatibilitet säkerställs på grundval av ETSI-standarder. 
Kostnader och kostnadsdelning 
Det lämnades nästan inga uppgifter om beräknade kostnader. De totala kostnaderna 
för olika lösningar och det sätt på vilket de bör delas av berörda operatörer 
framkallade många kommentarer och avvikande åsikter, dock inte nödvändigtvis 
särskilt utvecklade. Samtliga var dock överens om att ett system för en rättvis 
kostnadsdelning är av yttersta vikt för att genomförandet av nummerportabilitet skall 
lyckas. 
Grundat på särskild erfarenhet i denna fråga föreslog en tillsynsmyndighet en 
kostnadsdelningsplan, där de administrativa kostnaderna och kostnaden per linje bör 
bäras av den mottagande operatören, varje operatör bör stå för sina egna 
systemkostnader och varje extra överföringskostnad bör i princip bäras av den 
överlämnande operatören och dessa återbetalas genom allmänna nätavgifter. Detta 
skulle ge den effektivaste metoden för dirigering av teletrafiken. Det bör dock finnas 
en möjlighet för temporära extra överföringsavgifter för den mottagande operatören, 
så att en effektiv dirigering av teletrafik kan genomföras. 
Vad avser en intelligent telenätslösning föreslog en internationell operatör att man 
skall införa en avgift för alla tjänsteleverantörer baserat på deras tjänsteintäkter för att 
täcka de gemensamma kostnader för att upprätta och sköta den nödvändiga databasen. 
7 Lösning för nummerportabilitet där identifiering av ett vidarekopplat nummer bara kan ske i den 
ursprungliga lokala televäxeln. 
16 
Man föreslog även att kommissionen bör tillhandahålla närmare anvisningar om 
kostnadsfrågorna. 
Tidsplan 
Flera av de befintliga operatörerna betonade att det är viktigt att nummerportabilitet 
genomförs samtidigt, medan andra ansåg att ett gradvist genomförande vore 
lämpligare för att operatörerna skall ges möjlighet att integrera denna funktion i sina 
reguljära nätverksprogram. 
Nummerportabilitet har redan införts i flera medlemsstater och kommer att införas i 
andra medlemsstater senast nästa år. Medlemsstaterna och teleoperatörer med säte i 
dessa länder ansåg att den föreslagna tidsplanen inte är tillräckligt ambitiös. 
Användarföreningar, tillverkare och alternativa operatörer föreslog även tidigare 
datum. 
En minoritet av reglerande myndigheter och verksamma operatörer hävdade 
emellertid att den föreslagna tidsramen 1.1.2000 är för kort och att den nuvarande 
tidsfristen fram till år 2003 enligt direktivet om samtrafik bör bibehållas. 
III.4 Omstrukturering av nationella nummerplaner 
- Grönbokens förslag -
Översyn av de nationella nummerplanerna mot en ökad integrering av nationella 
nummerplaner. Anpassning av nationella nummerplaner i enlighet med godkända 
gemensamma riktlinjer skall vara slutförd senast år 2000. Tilldelning av nummer 
med högst 13 siffror (ej inräknat operatörsprefix eller internationella prefix). 
- Kommentarer -
Det förekom en allmän oro över kostnader och effekter för användare vid ytterligare 
förändringar av nationella nummerplaner på kort till medellång sikt. Större översyner 
av olika nationella nummerplaner har nyligen slutförts och en lugn period skulle 
välkomnas av alla. 
Samtidigt fanns det stöd för en gradvis långsiktig anpassning inom ramen för 
gemensamma riktlinjer, men tidsramen bör utsträckas betydligt längre än till år 2000 
som föreslås i grönboken. 
De flesta kommentargivare underströk dessutom betydelsen av öppna, icke 
diskriminerande nationella nummerplaner som handhas av oberoende myndigheter för 
att skapa en fungerande konkurrensutsatt marknad. En tillsynsmyndighet förslog att 
nationella nummerplaner bör undersökas systematiskt med teknisk hjälp från 
CEPT/ECTRA för att granska om konkurrenskraven är uppfyllda. För eventuella 
ytterligare ändringar som krävs bör skäliga genomförandeperioder tillåtas. 
III.5 Europeiskt telefonnummerområde 
Grönbokens förslag -
-17 
Inrättandet av ett europeiskt telefonnummerområde senast den 1 januari 1998. 
•• Kommentarer -
Europa-täckande operatörer och andra operatörer med denna strategiska vision 
uttryckte starkt stöd för utveckling av ett europeiskt telefonnummerområde och ansåg 
att detta skapar möjligheter att utveckla tjänster som täcker hela Europa. Många andra, 
även om de inte var emot idén, ifrågasatte det nuvarande kravet på Europa-täckande 
nummer for särskilda tjänster. Vissa medgav dock att tillgång eventuellt måste gå före 
efterfrågan i detta fall. 
Det fanns ett starkt stöd för att inrätta ett europeiskt telefonnummerområde baserat på 
landskoden "388". Mot bakgrund av att användningstillstånd för denna kod från 
Internationella teleunionen väntas först i maj 1997 ansågs det föreslagna datumet 
1.1.1998 som orealistiskt och bör ändras till slutet av 1998 eller början av 1999. 
Många kommentargivare hävdade att Europa-täckande tjänster inte bör hindra 
utvecklingen av globala tjänster och att dubblerade tjänster bör undvikas. Några ansåg 
av detta skäl att "388" i varje fall inte bör användas för frisamtal, eftersom dessa redan 
kan erbjudas via Universal International Freephone Service 800-serie. De hävdade att 
användning av globala nummer kan begränsas till europeiska länder om leverantörer 
av teletjänster önskar detta. 
Å andra sidan krävde många att man skall bibehålla ett brett fält av europeiska 
specialtjänster inom ramen för det europeiska telefonnummerområdet. Enligt flera 
kommentargivare finns ett intresse av att tillmötesgå multinationella företags 
nummerbehov inom det europeiska telefonnummerområdet. 
Konsumentorganisationer underströk att det måste finnas en klar distinktion mellan 
frisamtal och betaltjänster, så att användarna inte blir osäkra om kostnaderna för 
samtalen. Dessutom blir det nödvändigt att införa funktioner för selektiv samtalsspärr 
samtidigt med införandet av Europa-täckande betalsamtalnummer. 
I flera kommentarer föreslogs att landskoden "388" skall användas för att undersöka 
behovet av Europa-täckande tjänster och av mervärdet av en 
numreringsadministration på europeisk nivå. Beslut om vidareutveckling är beroende 
av hur framgångsrikt denna kod genomförs. 
III.6 Förvaltning av det europeiska telefonnummerområdet 
- Grönbokens förslag -
EU skall i samverkan med ECTRA föreslå en ny reglerings- och 
förvaltningsstruktur för telenummer i Europa senast den 1 januari 1998. 
- Kommentarer -
-18 
De flesta kommentarer på detta område erhölls från tillsynsmyndigheter och 
verksamma nätoperatörer. Få kommentarer lämnades av andra telenätsoperatörer eller 
tjänsteleverantörer. Det ansågs allmänt att införandet av ett europeiskt 
telefonnummerområde, även i en begränsad skala, kräver en förvaltning och 
nummertilldelning på europeisk nivå. I linje med de blygsamma planerna för ett 
europeiskt telefonnummerområde, enligt vad som angavs i inledningsfasen, skall 
enligt.de flesta kommentargivarna en ny förvaltningsstruktur inte vara nödvändig i 
detta skede. Flera kommentargivare föreslog att ETO bör handha förvaltningen av det 
europeiska telefonnummerområdet. 
En konsumentorganisation påpekade att i alla nya administrativa strukturer måste 
även konsumenternas intressen beaktas. 
III.7 Långsiktig europeisk nummerplan 
- Grönbokens förslag -
Utveckling av en långsiktig strategi för numreringsplan i Europa senast den 1 
januari 1998. Detta bör innefatta införandet av en europeisk landskod (3xy) varvid 
ansvaret för administration och förvaltning av de sista två siffrorna överförs till 
europeisk nivå samt en enhetlig numreringsmiljö senast år 2000. 
- Kommentarer -
En majoritet kommentargivare ansåg att fördelarna med och behovet av en enhetlig 
europeisk numreringsmiljö inte visats i tillräcklig grad. Man ansåg allmänt att 
kostnaderna skulle bli högre än fördelarna motiverar och att den föreslagna tidsplanen 
för ett genomförande till den 1 januari 2000 hur som helst inte är realistisk. Det rådde 
allmän enighet om att kostnader och fördelar liksom tekniska frågor om varje sådan 
utveckling bör undersökas grundligt, innan något beslut fattas. Erfarenheten från 
införandet och utvecklingen av landskoden "388" och det europeiska 
telefonnummerområdet skall spela en viktig roll. Om resultatet från fortsatta 
undersökningar visar sig positiva, bör en harmoniserad europeisk nummerplan införas 
under en period av minst 10 till 20 år. 
III.8 Alfanumerisk numrering 
- Grönbokens förslag -
Införandet av en gemensam standard för knappsatser som kan användas för 
alfanumeriska telefonnummer. 
- Kommentarer -
Det fanns ett starkt stöd för en gemensam metod för alfanumerisk numrering baserat 
på ITU-rekommendationen E.161, alternativ A som föreskriver ett format som 
förbinder alfabetiska tecken med nummer. En konsumentorganisation påpekade att det 
vore mycket positivt för användarna om funktionskoderna "*" och "# " också kan 
standardiseras. 
-19 
En kommentargivare varnade att det är viktigt att inte skapa intrycket att användarna 
faktiskt kan äga vissa nummer. Även om nummer allmänt kommer att förknippas med 
bokstäver bör inte detta leda till att företag gör anspråk på vissa nummer av 
varumärkesskäl. 
III.9 Namn- och adresstilldelning på Internet 
- Grönbokens förslag -
En rättvis och icke diskriminerande tilldelning av namn och adresser på Internet 
bör säkerställas. En översyn av situationen i medlemsstaterna bör göras för att 
bedöma behovet av konkreta åtgärder. 
- Kommentarer -
Frågan om namn- och adresstilldelning på Internet fick mindre uppmärksamhet än 
andra frågor som framfördes i grönboken. Likväl var man överens om analysen av 
namn och adresstilldelning och att man bör lösa de problem som identifierats. 
Några ansåg att det behövs en global harmonisering och omstrukturering av 
användningen och tilldelningen av namn och adresser på Internet. I en annan 
kommentar framfördes att toppdomännamn bör vara nationella för att säkerställa att 
tilldelningsförfarandet överensstämmer med nationella varumärkeslagar. Vid 
tillämpning av globala toppdomännamn är varumärkesskyddet mycket svårare att 
upprätthålla. 
Generellt ansåg man att det bästa sättet att lösa alla problem är genom kontinuerlig 
självreglering och inte genom reglerande åtgärder. Olika krav framfördes emellertid 
om europeiska icke reglerande initiativ för att öka hävdandet av europeiska intressen i 
de globala diskussionerna. 
-20 
IV UTVÄRDERING 
IV. 1 Punkter där enighet råder eller med allmänt stöd 
Grundat på de kommentarer som mottagits skriftligen och vid utfrågningen drar 
kommissionen slutsatsen att konsultationen har visat att: 
• 
• 
• 
• numreringens avgörande roll när det gäller att säkerställa fungerande konkurrens är 
allmänt erkänd, 
införandet av operatörsval inom fasta nät för operatörer med betydande inflytande 
över marknaden samtidigt som marknader öppnas för fri konkurrens stöds allmänt, 
bara förhandsval kommer att göra det möjligt för användarna att fullt ut dra fördel 
av konkurrensen inom marknaden för fjärr- och internationella samtal och detta 
kan och bör vara infört senast 1 januari 2000 för fasta lokala operatörer med 
betydande inflytande över marknaden, 
införandet av nummerportabilitet på ömsesidig basis (både för befintliga och nya 
operatörer) i de fasta näten anses vara ett viktigt krav, 
territoriell infasning av nummerportabilitet, med början i de viktigaste tätorterna, 
anses inte vara nödvändig eller önskvärd, istället förordades allmän territoriell 
täckning, 
portabiliteten av icke-geografiska nummer (frisamtal, betalteletjänster och samtal 
med kostnadsdelning) anses allmänt vara en funktion som bör införas så fort som 
möjligt, 
• genomförandet av ett europeiskt telefonnummerområde, till en början baserat på 
landskoden "388", att användas som ett testområde för all vidare utveckling 
allmänt ses som det bästa tillvägagångssättet, 
• ett gemensamt förhållningssätt till alfanumerisk numrering, baserat på ett 
genomförande av ITU-rekommendationen E.164 i hela Europeiska unionen skulle 
välkomnas, 
• en fortsatt självreglering ansågs vara det bästa förhållningssättet för att angripa 
problem som uppstår när det gäller namn- och adressfrågor som rör Internet. 
frågorna behöver dock utredas ytterligare med hänsyn till europeiska initiativ för 
att förbättra hävdandet av europeiska intressen på global nivå. 
Beträffande frågan om operatörsval vid varje samtal där standardoperatören bestäms 
av den fasta lokalnätsoperatören ("enkelt tillträde") och kundens förhandsval av 
operatör ("lika tillträde") kom argumenten från de som motsätter sig lika tillträde och 
argumenten från det stora flertalet som rekommenderar och stödjer det utförligt fram 
vid samrådet. Utan att här inrikta sig på några av de andra argumenten i debatten, är 
det värdefullt att förtydliga en av de viktigaste aspekterna av diskussionen, nämligen 
-21-
inverkan av "lika tillträde" på den lokala infrastrukturkonkurrensen och 
kommissionens synpunkter på detta. 
Med utgångspunkt från tidigare normgivande val hävdar en minoritet att förhandsval 
av operatör minskar vinstmarginalerna för fasta lokalnätsoperatörer genom att de 
öppnar marknaden för rikssamtal och internationella samtal för stark konkurrens. 
Detta skulle då dämpa incitamentet att investera i alternativ lokal infrastruktur, och 
följaktligen överlåta tillhandahållandet av lokalnätstrafik i de flesta fall till en enda 
leverantör med monopolställning. 
I flertalet kommentarer uttrycks däremot åsikten att upprätthållandet av hinder för 
konkurrens mellan tjänster för att stimulera infrastrukturkonkurrens, inte leder till 
ekonomisk effektivitet och det är inte heller den bästa affären för kunderna. Å ena 
sidan är ett duopol för den lokala infrastrukturen ingen garanti för verklig konkurrens 
vad gäller erbjudandet av lokalnätstjänster. Å andra sidan leder bristen på 
användarvänliga verktyg för förhandsval av andra tjänsteleverantörer på det lokala 
nätet ofrånkomligen till att servicekostnaderna förblir höga. Dessutom skapar 
resterande hinder för tjänstekonkurrens ett konstgjort incitament för 
infrastrukturinvesteringar som kanske inte är hållbara på lång sikt. 
På grundval av de argument som framkom vid samrådet, anser kommissionen att "lika 
tillträde" är det bästa verktyget för att skapa en rättvis spelplats för både gamla och 
nya operatörer. Dessutom, som användarföreningar har påpekat, betjänas kunden bäst 
av användarvänlig teknik som ger tillträde till alla tillgängliga tjänster, och de anser 
inte att operatörs val vid varje samtal utan möjlighet för kunden att välja sin egen 
standardoperatör är användarvänligt. Därför föreslår kommissionen införandet av 
förhandsval av operatör på hela den inre marknaden vid ett givet datum. 
Kommissionen delar oron för att det inte kommer att finns tillräckliga investeringar i 
den lokala nätinfrastrukturen. Emellertid kommer incitament för att investera i 
lokalnätet troligtvis att garanteras i ökande omfattning genom tillhandahållande av 
nya multimediatjänster i stället för genom konkurrens med traditionell rösttelefoni. 
Vad som är viktigare är att kraven på kvaliteten och tillgängligheten för lokalnäten 
anses tillgodosedda av de samhällsomfattande tjänsterna som nu är fast förankrade i 
gemenskapslagstiftningen. Dessa tjänster garanterar varje medborgare 
kvalitetsbestämda tjänster till rimligt pris oavsett var de bor i gemenskapen. 
-22 
IV.2 Punkter för fortsatt diskussion eller undersökning 
Med utgångspunkt från kommentarerna drar kommissionen slutsatsen att det vid 
denna tidpunkt inte är befogat att kräva av lokalnätsoperatörer utan betydande 
marknadsandel att erbjuda operatörsval eller förhandsval av operatör. 
Om sådana krav ställs på lokalnätsoperatörer med betydande marknadsandel, kommer 
marknadskrafterna förmodligen själva, utan att bestämmelser behöver införas, att 
tillhandahålla ett incitament för lokalnätsoperatörerna utan betydande marknadsandel 
att erbjuda liknande möjligheter eller, alternativt, att sänka sina taxor till 
konkurrenskraftiga nivåer. Om de skulle låta bli att göra detta skulle de inte vara ett 
tilltalande alternativ för kunderna som då skulle behålla eller byta tillbaka till den 
nätoperatör som erbjöd sådana alternativ. 
Frågan om huruvida ett allmännare åtagande skall krävas, kommer att tas upp som en 
del av den allmänna översynen av hur de olika åtgärderna för liberalisering och 
harmonisering av teletjänsterna fungerar (som redan förutses i de tillämpliga 
direktiven). Översynen är planerad för 1999. 
Kommissionen anser även att behovet att kräva av mobiloperatörer att de erbjuder 
operatörsval, förhandsval av operatör och nummerportabilitet måste utredas 
ytterligare, särskilt som det skulle kräva tekniska ändringar av GSM-standarden (som 
för närvarande undersöks av ETSI) och skulle kunna innebära höga kostnader för 
införandet. Trots den höga graden av konkurrens på de olika nationella 
mobiltelefonmarknaderna, vilket tillåter konsumenterna ett rättvist val, befinner sig 
många andra marknader fortfarande i begynnelsestadierna av utvecklingsprocessen 
och det återstår att se vilken konkurrensnivå som kommer att uppnås. Därför anser 
kommissionen att det skulle vara rimligt att på nytt utvärdera behovet av införandet av 
nya numreringsmekanismer som underlättar konsumenternas val inom mobilområdet 
före utgången av 1998. 
Dessutom drar kommissionen slutsatsen att ytterligare undersökningar behövs om: 
• en lämplig kostnadsdelningsmekanism för nummerportabilitet. 
• hur det eventuella införandet av en lösning med ett intelligent nät för 
nummerportabilitet kan underlättas och hur krav på driftskompatibilitet kan mötas, 
• de tekniska och kostnadsmässiga aspekterna av genomförandet av operatörsval och 
nummerportabilitet i mobilnät. 
• kostnaderna för och fördelarna med samt de tekniska aspekterna av en 
harmonisering av nationella nummerplaner med hänsyn till en långsiktig europeisk 
nummerplan. 
23-
V. PRIORITERINGAR FÖR ÅTGÄRDER 
V.l Numrering och säkerställande av fungerande konkurrens 
Samrådet har visat att det finns ett brett samförstånd när det gäller vikten av lämpliga 
nummerplaner och mekanismer för att låta användarna dra fördel av konkurrensen på 
en liberaliserad marknad. 
Förutom den allmänna tillämpningen av konkurrensreglerna i fördraget, fastställs 
medlemsstaternas åtaganden vad gäller numrering i den rättsliga ramen för 
telekommunikationer. Kommissionens direktiv med avseende på genomförandet av 
full konkurrens på marknaderna för teletjänster8 innehåller krav på att lämpliga 
nummer görs tillgängliga för alla teletjänster före 1 juli 1997. I direktivet om 
samtrafik9 upprepas detta krav och där föreskrivs också att "De nationella 
tillsynsmyndigheterna skall säkerställa att nummerplaner och förfaranden tillämpas 
på ett sätt som ger rättvis och lika behandling till alla leverantörer av allmänt 
tillgängliga teletjänster" och att det inte skall finnas någon "otillbörlig diskriminering 
i de nummersekvenser som används för att ge tillträde till andra teleoperatörers 
tjänster." I samtrafikdirektivet fastställs redan en tidsgräns till den 1 januari 2003 för 
införandet av operatörsnummerportabilitet åtminstone i alla större tätorter, men i 
samrådet har det angetts att detta datum borde flyttas fram. Enligt konkurrensreglerna 
i direktiv 96/19/EG, skall medlemsstaternas numreringspolitik i alla händelser inte 
leda till att hinder för inträde upprätthålls på en onaturligt hög nivå, så att en 
dominerande ställning uppnås, upprätthålls eller stärks, även om särskilda eller 
exklusiva rättigheter avskaffas. 
1. Operatörsval/förhandsval av operatör 
I en miljö med flera operatörer måste användarna enkelt och billigt kunna använda 
vilken leverantör de vill, även om denna operatör inte har en direktlinje till kundens 
kontor eller hem. I detta sammanhang är operatörsval och samtrafik olika sidor av 
samma mynt. Om vi anser att det är viktigt att förpliktiga befintliga operatörer att 
erbjuda samtrafik till nya teleoperatörer, måste vi också säkerställa att användarna har 
lämpliga verktyg för att nå de sammankopplade nya operatörerna. 
Kommissionens direktiv 96/19/EG av den 13 mars 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med 
avseende på genomförandet av full konkurrens på marknaderna för teletjänster, EGT L 74, 
22.3.1996, s. 13. 
Direktiv 97/ /EG från Europaparlamentet och rådet om samtrafik inom telekommunikation i syfte 
att säkerställa samhällsomfattande tjänster och driftskompatibilitet genom tillämpning av 
principerna om tillhandahållande av öppna nät (ONP) (som väntar på formellt antagande). 
-24-
Samrådet visade ett brett stöd för snabb introduktion av operatörsval som ett 
omedelbart steg och sedan efterföljande introduktion av operatörsval för att ge lika 
tillgång. 
Medan det i direktivet om samtrafik inte fastställs huruvida 
standardtjänsteleverantören bör väljas av kunden eller av den lokala nätoperatören, 
föreskrivs det att rättvis och lika behandling avseende numrering ges till alla 
tjänsteleverantörer. I praktiken betyder detta att medlemsstaterna åtminstone måste 
skapa ett system med prefix med vilka kunderna kan nå andra tjänsteleverantörer än 
sina lokala nätoperatörer. 
För att uppnå fungerande konkurrens anser kommissionen att nationella 
genomförandeåtgärder måste finnas på plats på grundval av det befintliga 
regelverket för att säkerställa att 
• en icke-diskriminerande och användarvänlig mekanism för att kunden med 
direktval skall kunna välja en operatör för fjärrsamtal och internationella 
samtal erbjuds av alla fasta operatörer med betydande inflytande över 
marknaden senast den 1 januari 1998 i alla medlemsstater där avreglering av 
rösttelefoni skall vara genomförd till det datumet, 
• operatörer för fjärrsamtal och internationella samtal kan förhandla fram 
konkurrensbefrämjande arrangemang för kostnadsberäkning och fakturering 
med den befintliga operatören. 
Vidare gemenskapsåtgärder kommer att krävas för att uppnå att: 
• förhandsval är tillgängligt för kunder hos alla fasta leverantörer med 
betydande inflytande över marknaden senast den 1 januari 2000 i alla 
medlemsstater. 
Behovet av utökning av operatörsval eller förhandsval till mobiloperatörer 
måste utvärderas på nytt före utgången av 1998 och behovet av en utvidgning till 
fasta lokalnätsoperatörer utan betydande inflytande över marknaden måste 
utredas i översynen 1999. 
2. Nummerportabilitet 
Det faktum att man måste byta telefonnummer vid byte av operatör har fastställts vara 
en viktig avhållande faktor, både för företag och privatanvändare. Portabla nummer 
kommer att vara avgörande för att stimulera konkurrensen i lokalnäten. 
Introduktionen av nummerportabilitet är redan ett lagstadgat krav i direktivet om 
samtrafik senast den 1 januari 2003 åtminstone för större tätorter. Samtidigt som det 
råder bred enighet om behovet av att introducera nummerportabilitet, framkom under 
samrådet olika synpunkter på täckningen och tidtabellen för introduktionen. 
25 
Grundat på samråden anser kommissionen att direktivet om samtrafik bör 
ändras för att 
• ålägga alla operatörer som utfärdar icke-geografiska nummer för speciella 
tjänster (frisamtal, samtal med kostnadsdelning och betalteletjänster) att 
erbjuda nummerportabilitet för sådana nummer senast den 1 januari 2000, 
* kräva att alla fasta operatörer erbjuder nummerportabilitet senast den 1 
januari 2000. 
i Med hänsyn till dessa krav visade samrådet att vissa kompletterande åtgärder 
kommer att krävas. I synnerhet kommer det att vara nödvändigt att 
• till slutet av 1998 utveckla riktlinjer för rättvisa och konkurrensbefrämjande 
arrangemang för att beräkna och dela kostnaderna för nummerportabilitet 
mellan de involverade operatörerna, 
• studera möjliga minimikriterier och standardiseringskrav i syfte att garantera 
driftskompatibilitet för en långtidslösning för nummerportabilitet (intelligent 
nät). 
När det gäller alla vidare utökningar av nummerportabilitet drar kommissionen 
följande slutsatser från resultatet av samrådet 
• med hänsyn till undersökningar som utförts av ETSI senast vid utgången av 
1998, måste önskemålen om ett datum och möjliga datum för när 
mobiloperatörer skall åläggas att erbjuda nummerportabilitet utvärderas på 
nytt, 
• det är inte önskvärt att ha platsportabilitet eller nummerportabilitet mellan 
olika servicekategorier (mellan fast och mobil), eftersom detta skulle leda till 
att användaren förlorar avgiftsinformation. I detta sammanhang skulle det 
vara nödvändigt att undersöka hur ett system för onlineupplysning av 
samtalskostnad för varje samtal kan genomföras i en miljö med flera 
operatörer, där nummer inte längre ger pålitlig information om avgiften för 
ett samtal. 
26-
3. Öppna nationella nummerplaner för konkurrens 
Samrådet om grönboken har än en gång understrukit vilken vikt operatörer och 
tjänsteföretag, särskilt nya operatörer och befintliga med en Europa-täckande strategi, 
fäster vid att öppna icke-diskriminerande och för insyn öppna nationella 
nummerplaner att administreras av oberoende myndigheter. Dessa krav erkänns 
fullständigt av EU:s telekommunikationslagstiftning och åligganden har enligt denna 
pålagts medlemsstaterna. 
Kommissionen kommer noggrant att granska de nationella nummerplanerna 
enligt konkurrensdirektivet10 för att verifiera att de har anpassats tillräckligt till 
den nya konkurrensutsatta marknaden. En del av de fakta som behövs för denna 
bedömning kommer att tillhandahållas av en undersökning som ETO för 
närvarande genomför. 
Grundat på den undersökning som ETO genomför och efter diskussion med alla 
intresserade parter, kommer kommissionen att föreslå rekommendationer för 
alla vidare omstruktureringar av nationella nummerplaner som behövs för att 
tillgodose nummerbehoven i en miljö med flera operatörer på ett rättvist, icke­
diskriminerande sätt. 
V.2 Numrering och den inre marknaden 
Det är självklart svårt att från den nuvarande situationen där teletjänster och nät till 
mycket stor del fortfarande är organiserade och opererar inom nationella gränser tänka 
framåt och förutsäga vilka krav som ställs på en gemensam europeisk marknad för 
teletjänster. Bara några få kommentargivare har klarat att ta detta steg framåt i tiden 
och inse behovet av och möjligheterna för en inre marknad för teletjänster. 
Praktiskt taget alla kommentargivare understryker behovet av att tillhandahålla långa 
till mycket långa tidsperioder om större ändringar skall genomföras i nummerplaner. 
Detta betyder att nummerplaner inte är något som snabbt och enkelt kan anpassas 
efter förändrade behov, särskilt när förändringar behövs i minst 15 nummerplaner. 
10 Kommissionens direktiv 96/19 om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende på genomförandet 
av full konkurrens på marknaderna för teletjänster, EGT nr L 74, 22.3.1996, s.13. 
27 
1. Genomförande av ett europeiskt telefonnummerområde 
Den bästa mekanismen för att bestämma vilken av de olika beräkningarna av det 
framtida behovet av Europa-täckande tjänster som är korrekt är marknaden själv. För 
att marknaden skall kunna avgöra detta måste dock tillgången till Europa-täckande 
nummer föregå behovet. 
Kommissionen anser det lämpligt att 
• sikta på att upprätta det europeiska telefonnummerområdet senast den 1 
januari 1999 baserat på landskoden "388", 
• definiera ett brett utbud av tjänster att erbjudas under koden "388", 
samtidigt som det säkerställs att användare lätt kan skilja mellan olika typer 
av tjänster och deras avgifter, 
• ge en struktur inom CEFT /ECTRA i uppdrag att behandla 
användningsområden för Europa-tackande nummer och biläggandet av 
tvister. 
2. Konvergens av nationella nummerplaner 
Samrådet visade att harmonisering i sig inte sågs som ett tillräckligt skäl för att ändra 
nationella nummerplaner. Samtidigt erkändes fördelarna med en viss grad av 
harmonisering, men för att uppnå detta förespråkades en gradvis, naturlig konvergens 
grundat på samstämmighet. Därför anser kommissionen att framtida förändringar i 
nummerplaner måste baseras på överenskomna gemensamma riktlinjer med syfte att 
både vara konvergerande och konkurrensbefrämjande. På detta sätt kan tillväxten och 
expansionen av den Europa-täckande dimensionen inom det europeiska 
telefonnummerområdet uppnås utan att några större ytterligare förändringar måste 
genomföras i de nationella nummerplanerna. 
De rekommendationer som kommissionen tänker ge för den omstrukturering av 
nationella nummerplaner som krävs för att uppnå lika kvalitativt och 
kvantitativt tillträde till nummerresurser för alla marknadsaktörer (se ovan), 
bör också innehålla kriterier för att säkerställa en lämplig nivå av konvergens 
mellan nationella nummerplaner. 
28 
3. Långsiktig europeisk nummerplan 
Samrådet om grönboken har visat att det finns en betydande osäkerhet om 
kostnaderna för och fördelarna av ett gemensamt europeiskt telefonnummerorriråde 
och att vidare undersökning därför krävs. 
Med stöd av de kunskaper som erhållits av en liberaliserad inre marknad och 
det europeiska teleformummerområdet kommer kommissionen till slutet av 1999 
att beställa en detaljerad utredning av de kostnader och fördelar som kan 
komma av ett gemensamt europeiskt telefonnummerområde. 
4. Alfanumerisk telefonering 
Det allmänna stödet för ett gemensamt förhållningssätt till alfanumerisk telefonering 
grundat på ITU-rekommendation E.161, alternativ A, bör omvandlas till en gemensam 
standard. 
Konsumenter har även visat intresse för en harmonisering av funktionskoderna "*" 
och "#". Detta är en något annorlunda och mer komplicerad typ av harmonisering 
eftersom den kräver att en gemensam standard för dessa koder finns tillgänglig som 
funktioner i nätet. Det inbegriper därför samarbete och överenskommelser mellan alla 
operatörer. ETSI arbetar för tillfallet mot en gemensam standard. 
Kommissionen anser att ETSI bör försöka anta gemensamma standarder för 
både alfanumerisk telefonering och koderna "*" och "#" till slutet av 1997. 
5. Namn och adresser på Internet 
Även om det rådde ett brett samförstånd kring betydelsen av tilldelningen av namn 
och adresser på Internet och de problem som uppstått, finns det ingen enighet om 
vilka åtgärder som skall vidtas eller vilket omfång dessa skall ha. Kommissionen ser 
detta som ett stöd för ett informellt men aktivt bidrag från kommissionen, med avsikt 
att försvara europeiska intressen i den globala diskussionen. 
Kommissionen kommer att hålla situationen under uppsikt och föreslå icke­
rättsliga initiativ där detta kan ha värde för hävdandet av europeiska intressen 
på global nivå. 
29 
VI. TIDTABELL 
Grundat på föregående kapitel om åtgärdsprioriteringar är tidtabellen för tillgänglighet 
till operatörsval och förhandsval, nummerportabilitet och Europa-täckande nummer 
som följer: 
senast den 1 januari 1998 Operatörsval för varje samtal skall erbjudas av alla fasta 
operatörer med betydande inflytande över marknaden i 
alla medlemsstater där fullständig avreglering skall vara 
genomförd till detta datum och i medlemsstater där 
ytterligare tid för övergång avtalats vid slutet av den 
perioden. 
senast den 1 januari 1999 Upprättandet av ett europeiskt telefonnummerområde 
baserat på landskoden "388". 
senast den 1 januari 2000 Förhandsval av operatör, med ett standardval som 
bestäms av abonnenten med bortvalsrätt för varje 
samtal, skall erbjudas av alla fasta operatörer med 
betydande inflytande över marknaden i alla 
medlemsstater. 
Nummerportabilitet skall erbjudas av alla fasta 
operatörer. 
Nummerportabilitet skall erbjudas av alla operatörer för 
icke-geografiska nummer för särskilda tjänster 
(frisamtal, tjänster med kostnadsdelning och 
betalteletjänster). 
För att uppnå dessa mål och besluta om uppföljningar kommer följande åtgärder att 
vara nödvändiga: 
till mitten av 
1997 Antagande àv resolutioner av rådet och Europaparlamentet för att 
bekräfta prioriteringarna och tidtabellen för åtgärder som resulterat 
från samrådet. 
30-
En översikt gjord av kommissionen över nationella nummerplaner 
med hänsyn till kraven i konkurrensdirektivet. 
till slutet av 
1997 Förslag på lämpliga lagstiftningsåtgärder för att säkerställa 
tillgängligheten av tjänsterna för förhandsval av operatör och 
nummerportabilitet på hela den inre marknaden senast den 1 januari 
2000. 
ETO-rapport med detaljerad information om nationella 
nummerplaner. 
Antagande av ETSI-standard rörande alfanumeriska knappsatser 
Start av undersökningar av 1) möjliga minimikriterier och 
standardiseringskrav med hänsyn till en långtidslösning för 
nummerportabilitet och 2) alternativa metoder för online-
/skärmvisning av avgiftsinformation för användaren. 
till slutet av 
1998 Undersöka en möjlig utvidgning av förhandsval av operatör och 
nummerportabilitetskraven till mobiloperatörer. 
till början av 
1999 Lämpliga lagstiftningsåtgärder antas för att säkerställa 
tillgängligheten av tjänster för förhandsval av operatör och 
nummerportabilitet på hela den inre marknaden senast den 1 januari 
2000. 
Medlemsstaterna genomför 
telefonnummerområdet. »TOO» '388 för det europeiska 
Kommissionen utfärdar allmänna riktlinjer för rättvisa och 
konkurrensbefrämjande arrangemang för delning av kostnaderna för 
nummerportabilitet. 
Rekommendationer från kommissionen om vidare omstrukturering 
av nationella nummerplaner med hänsyn till konkurrenskrav och 
gradvis konvergering. 
till slutet av Undersöka önskemål om utvidgning av kraven för operatörsval till 
1999 fasta lokalnätsoperatörer utan betydande marknadsdel. 
31-
tidigt 2000 Vidare undersökning, baserad på erfarenhet av en liberaliserad inre 
marknad för telekommunikation och av ETNS, av behov, kostnader 
och fördelar med en gemensam europeisk numreringsmiljö. 
VII. SLUTSATSER 
Samrådet har visat ett brett stöd för grönbokens förslag att införa operatörsval, 
förhandsval av operatör och nummerportabilitet för att användarna skall kunna dra 
fördel av den nya situationen på en konkurrensutsatt marknad. Kommentarerna gav 
också en användbar grund för att bestämma den lämpligaste täckningen, i termer av 
tjänster och operatörer, för de obligatoriska kraven på dessa nummerfunktioner, såväl 
som tydliga indikationer när det gäller tidtabellen för deras genomförande. 
Kommissionen kommer att föreslå konkreta åtgärder för att säkerställa att dessa 
nummermekanismer omsätts i praktiken inom de tidsramar som anses önskvärda och 
möjliga. 
Dessutom visade resultatet av samrådet ett starkt stöd för behovet av att nationella 
nummerplaner skall tillåta lika kvantitativt och kvalitativt tillträde till nummerresurser 
för alla operatörer. Detta ansågs allmänt vara ett nyckelkrav för icke-diskriminerande 
åtkomst till de liberaliserade telemarknaderna. Kommissionen kommer att fortsätta att 
noga övervaka situationen i medlemsstaterna när det gäller nummerplaner och ingripa 
där det är nödvändigt. Dessutom kommer rekommendationer att utfärdas för vidare 
omstrukturering. Dessa rekommendationer kommer också att ta hänsyn till 
konvergenskrav. 
När det gäller andra nummerfrågor som rör den inre marknaden har flera punkter där 
åtgärder måste vidtas framkommit och kommissionen kommer aktivt att följa och 
understödja utveckling inom CEPT/ECTRA när det gäller upprättandet av det 
europeiska telefonnummerområdet. Där det är nödvändigt kommer mandat och 
riktlinjer att överlämnas till ETSI och ETO när det gäller särskilda frågor som 
framkom under samrådet. 
En långsiktig syn på en europeisk nummermiljö måste utvecklas baserat på den 
erfarenhet som fås av en liberaliserad marknad och det europeiska 
telefonnummerområdet. Kommissionen kommer att följa upp detta med en detaljerad 
studie av kostnader/fördelar. 
Kommissionen vidarebefordrar till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala 
kommittén och Regionkommittén det aktuella meddelandet sammanställt på grundval 
av det allmänna samrådet. 
32-
Ordlista 
Alfanumerisk 
telefonering/knappsats Ett telefonnummer slås med hjälp av de alfa­
numeriska symboler på knappsatserna som 
motsvarar namnet på tjänsten eller den uppringda 
parten, t.ex. 0-800-"BLOMMOR". 
Förhandsval av operatör Möjlighet för kunder att bestämma sin egen 
standardoperatör på halvpermanent basis för att på 
så sätt undvika att slå ytterligare siffror. 
Operatörsval Möjligheten för kunder att välja sin operatör för 
fjärrsamtal eller internationella samtal genom att 
t.ex. slå en kod eller genom att bestämma 
standardoperatör. 
Enkelt tillträde Metod för operatörsval genom vilken 
standardoperatören avgörs av den lokala 
operatören med möjlighet till bortval med en 
telefonkod för varje samtal. 
ECTRA Regleringsorgan, inrättat som en av tre 
kommittéer inom ramen för CEPT. ECTRA 
omfattar ett antal projektlag som behandlar bl.a. 
licensiering, numrering, samtrafik, 
mobilkommunikation, provning och 
typgodkännande. 
I rådets resolution 92/C318/EEG av den 19 
november 1992 om främjande av samarbete i 
fråga om Europaomfattande numrering 
fastställdes en rad uppgifter för ECTRA, 
inbegripet inrättandet av ett europeiskt 
telefonnummerområde och förberedelsen av 
europeiska ståndpunkter inför diskussioner inom 
ITU. 
33 
Lika tillträde Metod for operatörsval utan snedvridning till 
fördel för en särskild operatör för fjärrsamtal eller 
internationella samtal genom vilken antingen 
standardoperatören avgörs av kunden med bortval 
för varje samtal eller ingen standardoperatör väljs 
och varje fjärrsamtal eller internationellt samtal 
måste föregås av prefix för operatörsval. (Den 
senare metoden anses inte vara användarvänlig.) 
34-
ETNS (Har inte bildats än.) European Telephony 
Numbering Space. Ett numreringsområde 
parallellt med de nationella numreringsområdena. 
Nummer från ETNS kommer att vara tillgängliga 
överallt inom Europeiska unionen (och i hela 
Europa). 
ETO Europeiska telekommunikationskontoret (ETO) 
är ett organ som inrättats under ECTRA:s 
beskydd för att genomföra tekniskt, förberedande 
arbete. 
ETSI Europeiska organisationen för standardisering på 
telekommunikationsområdet, har i uppgift att 
utveckla Europatäckande standarder för 
telekommunikation. 
Frisamtalstjänst En tjänst som kan nås avgiftsfritt för kunden. 
Prefixet "800" förknippas vanligtvis med 
frisamtal. 
ITU Internationella telekommunikationsorganet (ITU) 
är USA:s särskilda organ för telekommunikation. 
ITU-T Telekommunikationsavdelning inom ITU. 
Icke-geografiska tjänster Teletjänster som numreras ur (nationella) 
nummerserier som inte förknippas med ett visst 
geografiskt område, stad eller samhälle. 
Nummerportabilitet Möjligheten för en abonnent att behålla sitt 
telefonnummer när han byter a) operatör, b) typ av 
tjänst eller c) plats. 
35 
Betaltjänster eller tjänster med Tjänst för vilken den uppringande betalar en extra 
intäktsdelning avgift som faktureras av operatören. Intäkterna 
delas mellan den senare och den som 
tillhandahåller tjänsten. 
Tjänster med kostnadsdelning Tjänst för vilken kostnaden för telefonsamtalet 
delas mellan den som ringer upp och mottagaren. 
Vanligtvis betalar den som ringer upp lokaltaxa 
och mottagaren står för resten av kostnaden. 
36 
SKRIFTLIGA BIDRAG 
Medlemsstaternas myndigheter och nationella tillsynsmyndigheter 
Belgien BIPT /IBPT 
Danmark Forskningsministeriet / Telepolitisk Kontor 
Tyskland Bundesministerium fur Post und Telekommunikation 
Grekland Ministry of transport and telecommunications 
Frankrike Permanent Representation to the EU 
Irland Department of Transport, Energy and Communications 
Italien Ministero dell Poste e delle Telecommunicazioni 
Nederländerna Ministerie van Verkeer en Waterstaat 
Österrike Bundesministerium fur Wissenschaft, Verkehr und Kunst 
Portugal Institute das comunicaçoes de Portugal 
Finland Telehallintokeskus/ Teleförvaltningscentralen 
Förenade kungariket Permanent Representation to the EU 
Norge Ministry of transport and communications 
Schweiz BAKOM (Bundesamt fiir Kommunikation) 
Organisationer 
AFTEL 
AFUTT (Association Française des Utilisateurs du téléphone et des 
télécommunications) 
AK Wien (Bundeskammer fur Arbeiter und Angestellte - Vienna) 
AOST (Association des Opérateurs de Services de Télécommunications) 
BEUC (Bureau Européen des Unions des Consommateurs) 
CEEP (Centre Européen des Entreprises à Participation Publique) 
CIGREF (Club Informatique des grandes entreprises françaises) 
CNPF (Conseil National du Patronat français) 
-37-
DIH (Deutscher Industrie- und Handelstag) 
ECCO (European Competitive Carrier's Organization) 
ECMA ( European Computer Manufacturers Association) 
ECTEL (European Telecommunications Manufacturers Asociation) 
ECTRA (European Committee of Telecommunications Regulatory Affairs) 
ETNO (European Public Telecommunications Network Operators' Association) 
ETO (European Telecommunications Office) 
ETSI (European Telecommunications Standards Institute) 
EU Committee of the American Chamber of Commerce 
EURIM (European Informatics Market) 
FEDIM (Fédération Européenne du marketing direct) 
FEI (Federation of the Electronics Industry) 
GITEP (Groupement des Industries de Télécommunications et d'Electronique 
Professionnelle en France) 
GSM MoU Association 
HDE (Hauptverband des Deutschen Einzelhandels) 
INTUG (International Telecommunications Users Group) 
ONP-CCP / EIF (European Interconnection Forum) 
RNID (Royal Institute for Deaf People) 
UNICE (Union des Confédérations de l'Industrie et des Employeurs d'Europe) 
Union Internationale des Chemins de fer 
Leverantörer av nät- och teletjänster 
ACC telecom UK 
Airtouch 
AT&T 
Belgacom 
British Telecom 
-38-
Cegetel 
Cellnet 
Companhia Portuguesa Radio Marconi 
Debitel Kommunikationstechnik 
DeTeMobil 
Deutsche Telekom 
Easynet 
E-plus Mobilfunk 
Energis 
France Telecom 
Global One 
Ionica 
Mannesmann Eurokom 
Mannesmann Mobilfunk 
Mercury communications 
Orange 
Portugal Telecom 
Post & Telekom Austria 
Proximus 
PTT Telecom - Netherlands 
STET - Italy 
Telecential communications 
Telecom Eireann 
Telecom Italia 
Telefonica - Spain 
Telenet operaties 
39-
Telenor 
Unisource 
Vebacom & RWE 
VIAG 
Worldcom - MFS 
Alcatel /Alsthom 
Olivetti Tillverkare 
Konsulter 
International Integrated Information Systems 
Craig Macbride 
NCSi Datentechmk 
Dr. Clive Page 
40-
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 203 slutlig 
DOKUMENT 
SV 15 01 
Katalognummer : CB-C0-97-234-SV-C 
ISBN 92-78-19895-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg