EU-budgeten inbegriper redan många instrument som ger stort genomslag – t.ex. bidrag och finansieringsinstrument – men budgeten är fortfarande jämförelsevis liten. Med ca 1 % av EU:s sammanlagda bruttonationalprodukt är EU-budgetens storlek begränsad i förhållande till medlemsstaterna budgetar. Ytterligare en begränsning är att den också måste vara i balans varje år. EU-instrumenten ger dock ett betydande strategiskt och ekonomiskt genomslag i många medlemsstater och sektorer. För närvarande ger EU-budgeten ett sådant genomslag främst genom bidrag till ekonomiska aktörer eller myndigheter, kanaliserade direkt via EU:s institutioner eller gemensamt med medlemsstaterna. Under de senaste åren har särskilt de europeiska struktur- och investeringsfonderna stått för över hälften av alla offentliga investeringar i vissa medlemsstater, vilket i hög grad har bidragit till att EU:s regioner och länder har kunnat komma i kapp ekonomiskt och socialt. Eftersom stödet fördelas över flera år har EU-budgeten också haft en viss stabiliserande effekt på de offentliga investeringarnas omfattning över tiden. Det kan även, vilket framgår av stödet till den grekiska ekonomin, fylla en stabiliserande funktion vid ekonomiska svårigheter. Trots den begränsade omfattningen kan även några EU-instrument särskilt bidra till att dämpa ekonomiska chocker på nationell eller lokal nivå.

·I detta meddelande anges de viktigaste delarna i en säkerhetsmekanism för bankunionen. Den består av krediter eller garantier via Europeiska stabilitetsmekanismen/Europeiska valutafonden som direkt ställs till den gemensamma resolutionsfondens förfogande.

Bland de lärdomar som dragits under årens lopp är att följande tre sammankopplade och välbekanta utmaningar måste hanteras på ett bättre sätt genom EU:s offentliga finanser:

Samtidigt som EU-budgeten alltid har främjat uppåtgående social och ekonomisk konvergens och utlåningsmöjligheterna på EU-nivå under de senaste åren har ökat för att tillgodose exceptionella behov har makroekonomisk stabilisering hittills inte varit något uttryckligt mål i EU-budgeten. Erfarenheten av krisåren har också visat att strukturen på och omfattningen av EU:s offentliga finanser ännu inte fullt ut tillgodoser den ekonomiska och monetära unionens särskilda behov, vare sig för euroländerna eller för de medlemsstater som är på väg att ansluta sig till euroområdet.

Utöver bidrag och lån har EU i ökad utsträckning även lämnat tekniskt stöd. Genom upprättandet av stödtjänsten för strukturreformer under 2015 har kommissionen utvidgat sitt tekniska stöd och hjälper på begäran medlemsstaterna att genomföra reformer på viktiga politikområden och stärka deras offentliga förvaltningar.

För perioden efter 2020 är det möjligt att utforma ett sätt att komma framåt som maximerar genomslaget av EU:s offentliga finanser. Detta sammanfattas i diagrammet nedan. Många delar är bekanta. Liksom i dag kommer ett antal EU-fonder, särskilt de europeiska struktur- och investeringsfonderna, att fortsätta att existera som ett medel för att främja reell konvergens, tillsammans med andra finansieringskällor såsom de som ingår i den s.k. Junckerplanen och andra EU-instrument. Oavsett vilken den exakta finansieringskällan är kommer stödet att ges i någon av följande tre huvudsakliga former: tekniskt stöd, bidrag eller lån.

·För det tredje: Dessa funktioner bör gå hand i hand med de politiska ramarna enligt den europeiska planeringsterminen för samordning av den ekonomiska politiken, inklusive stabilitets- och tillväxtpakten. Den europeiska planeringsterminen är det viktigaste redskapet för samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik på EU-nivå. Den gör det möjligt för medlemsstaterna att diskutera sina ekonomiska, sociala och budgetpolitiska prioriteringar och att övervaka framstegen vid vissa tidpunkter under hela året. I samband med den europeiska planeringsterminen fyller stabilitets- och tillväxtpakten och förfarandet vid makroekonomiska obalanser syftet att säkerställa sunda offentliga finanser och att förhindra risker för obalanser. Genom införandet av förhandsvillkor och makroekonomiska villkor har framsteg också gjorts mot att upprätta en starkare koppling mellan prioriteringarna i den europeiska planeringsterminen och de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Genom bästa utnyttjande av den flexibilitet som medges enligt de nuvarande reglerna för stabilitets- och tillväxtpakten har den nuvarande kommissionen dessutom förstärkt kopplingen mellan investeringar, strukturreformer och budgetansvar, samtidigt som ökad hänsyn har tagits till konjunktursvängningarna i medlemsstaterna. För framtiden är det viktigt att fortsätta att förstärka alla dessa instruments samstämmighet och genomslag.

I ett första steg föreslår kommissionen att finansieringsramen för det nuvarande stödprogrammet för strukturreformer fördubblas, så att det uppgår till 300 miljoner euro för perioden fram till 2020, vilket också ska tillgodose behoven hos de medlemsstater som är på väg att ansluta sig till euron (se nedan). På så sätt blir det möjligt att snabbt ge ytterligare tekniskt stöd för de i dagsläget planerade strukturreformerna. På grundval av denna erfarenhet avser kommissionen även att föreslå ett program för uppföljning av stödprogrammet för strukturreformer under den fleråriga budgetramen efter 2020.

4.En överenskommelse om ytterligare ett paket med reformåtaganden kan ingås under programperioden, t.ex. på begäran av en ny regering.

2.I ett första steg, efter en dialog med kommissionen, omfattar paketet med reformåtaganden ett antal reformer som ska genomföras under en treårsperiod när programplaneringen för den fleråriga budgetramen efter 2020 inleds.

De berörda medlemsstaterna kan redan nu också besluta att omfördela en del av sina medel för tekniskt stöd från de europeiska struktur- och investeringsfonderna till projekt som får stöd från stödtjänsten för strukturreformer. Praktiska framsteg med reformerna, bl.a. de reformer som har att göra med det reformverktyg som nämns ovan, ska fortsätta att övervakas under den europeiska planeringsterminen.

Som en del av det tekniska stödet föreslår kommissionen att det upprättas ett särskilt arbetsflöde för riktat stöd till medlemsstater som är på väg att införa euron. Det tekniska stödet ska erbjudas på begäran och omfatta all politik som kan bidra till en hög grad av konvergens, t.ex. stöd till reformer av finanspolitiken, företagsmiljön, finansbranschen, arbets- och produktmarknaderna och den offentliga förvaltningen. Detta tekniska stöd kommer att finansieras genom stödprogrammet för strukturreformer. Det blir helt frivilligt och erbjuds utan medfinansiering från de mottagande medlemsstaterna. Detta förslag återspeglas i den ändring av förordningen om stödprogrammet för strukturreformer som läggs fram tillsammans med detta paket.

Stödtjänsten för strukturreformer har hittills gett stöd till 15 medlemsstater för genomförandet av över 150 projekt. Under 2018 års cykel för stödprogrammet för strukturreformer tog stödtjänsten emot 444 ansökningar om stöd från över 20 medlemsstater, vilket innebar en mycket större efterfrågan på stöd än vad programmets begränsade budget medgav.

Fyra år senare är säkerhetsmekanismen fortfarande inte i funktion. I talet om tillståndet i unionen i september 2017 och i meddelandet från oktober 2017 om fullbordande av bankunionen framhålls att det är prioriterat att få säkerhetsmekanismen i funktion.

I diskussionsunderlaget om fördjupningen av Ekonomiska och monetära unionen nämns några kriterier som säkerhetsmekanismen bör uppfylla för att fungera under en kris. Den bör vara tillräckligt stor för att kunna fullgöra sin uppgift och kunna aktiveras snabbt vid en kris. Den bör också vara budgetneutral, eftersom bankunionens banksektor enligt förordningen om den gemensamma resolutionsmekanismen ska återbetala alla eventuella utbetalningar från den gemensamma resolutionsfonden.

En gemensam säkerhetsmekanism genom den europeiska stabilitetsmekanismen/Europeiska valutafonden

Kommissionen lägger i dag fram ett förslag om inrättande av Europeiska valutafonden, enligt vilket den nya Europeiska valutafonden ska tillhandahålla kredit eller garantier direkt till den gemensamma resolutionsfonden.

De flesta medlemsstater har uttryckt sitt stöd för att foga in säkerhetsmekanismen i den europeiska stabilitetsmekanismen. Kommissionen välkomnar de tekniska förberedelser som redan genomförts på detta område. Detta är också den mest praktiska och effektiva lösningen. Den europeiska stabilitetsmekanismen (som är tänkt att bli Europeiska valutafonden) bör bygga vidare på denna bakgrund och den dokumenterade erfarenheten av att ta vara på marknadernas potential, även i en utmanande miljö.

Detta upplägg bör vid behov utvidgas, så att alla medlemmar i bankunionen kan delta på lika villkor. När en ny medlemsstat går med i bankunionen utan att införa euron bör den tillhandahålla en parallell nationell facilitet som kompletterar Europeiska valutafondens stöd till den gemensamma resolutionsfonden. Lämpliga styrformer säkerställer att man beaktar de legitima intressena för de medlemsstater utanför euroområdet som deltar i bankunionen. Denna bestämmelse ingår i dagens förslag om inrättande av Europeiska valutafonden.

Styrning

Med tanke på vikten av att hantera en bankkonkurs och samtidigt undvika spridningseffekter och störningar av den finansiella stabiliteten föreskrivs särskilda beslutsformer i förordningen om den gemensamma resolutionsmekanismen. Processen för beslut om en resolutionsordning har korta tidsfrister, så att den om så vore kan genomföras över en natt innan marknaderna öppnar igen.

Säkerhetsmekanismen bör vara tillgänglig när resolutionsordningen träder i kraft. Om det krävs större belopp än vad som finns lätt tillgängligt i den gemensamma resolutionsfonden (dvs. säkerhetsmekanismen) måste Europeiska valutafondens beslutsprocess för att använda säkerhetsmekanismen vara snabb och förutsägbar. Den får inte omfatta fler villkor än i förordningen om den gemensamma resolutionsmekanismen. Styrformerna måste därför vara snabba och tillförlitliga, så att likabehandling råder inom hela bankunionen.

7.STABILISERINGSFUNKTION

En stabiliseringsfunktion på EU-nivå kan ge möjlighet att snabbt sätta in resurser för att hantera chocker som inte kan hanteras enbart på nationell nivå. I de fem ordförandenas rapport och diskussionsunderlaget om ett fördjupat EMU redovisas argumenten för ett sådant instrument, och betydelsefulla principer har fastställts som fortfarande är giltiga. Stabiliseringsfunktionen är tänkt att ha kriterier och överenskomna former för hur den ska sättas in. I resten av detta avsnitt skisseras en stabiliseringsfunktion som är avsedd för euroländerna och som står öppen för alla som vill delta.

En sådan stabiliseringsfunktion ska bara komplettera de nationella budgetarnas stabiliserande roll vid stora asymmetriska chocker. Med tanke på de nationella budgetarnas centrala roll i ekonomin kommer de även fortsättningsvis att vara det viktigaste finanspolitiska instrumentet för att medlemsstaterna ska kunna anpassa sig till förändrade ekonomiska förhållanden. Därför behöver medlemsstaterna fortsätta att bygga upp och upprätthålla tillräckliga budgetmarginaler, särskilt i goda tider, i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Vid en eventuell nedgång kan medlemsstaterna först sätta in sina automatiska stabilisatorer och sin diskretionära finanspolitik i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Endast om dessa marginaler och stabilisatorer inte är tillräckliga vid stora asymmetriska chocker bör den stabiliserande funktionen på europeisk nivå utlösas.

En sådan funktion bidrar till att mildra verkan av asymmetriska chocker och förebygger negativa spridningseffekter. Målet är att tillhandahålla medel till en medlemsstat som drabbats av en chock som annars skulle tvinga den att vända sig till marknaden för finansiering – eventuellt till hårda villkor – med möjliga konsekvenser för den berörda medlemsstatens underskott och skuldsättning.

Stabiliseringsfunktionen i stort

För att få avsedd verkan bör stabiliseringsfunktionen uppfylla flera kriterier, särskilt följande:

·Vara åtskild från och komplettera befintliga redskap i EU:s finanspolitiska verktygslåda. Funktionen fyller luckan mellan dels befintliga instrument som finansieras via EU:s budget för jobb, tillväxt och investeringar, dels ekonomiskt bistånd från Europeiska valutafonden i extrema fall. Framöver blir det också viktigt att ta hänsyn till de befintliga instrument inom EU:s budget som har en viss stabiliserande effekt. De kan också byggas ut för att bidra mer effektivt till stötdämpning i framtiden, som komplement till det som nämns här. På liknande sätt är det värt att överväga att tillfälligt öka EU:s medfinansiering eller ändra nivån på de europeiska struktur- och investeringsfondernas förfinansiering, beroende på omständigheterna.

·Vara neutral på medellång sikt och inte leda till permanenta transfereringar mellan medlemsstaterna. Stabiliseringsfunktionen bör utformas så att alla deltagande medlemsstater får samma sannolikhet att dra nytta av den, och bidrar på ett enhetligt sätt.