Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ansökan om förbud för att skydda konsumenternas intressen" () (97/C 30/27)

Den 28 mars 1996 beslutade rådet att i enlighet med bestämmelserna i artikel 100a i Romfördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumtion som var ansvarig för det förberedande arbetet antog sitt yttrande den 16 juli 1996. Föredragande var Roger Ramaekers.

Vid sin 338:e plenarsession den 25-26 september 1996 (sammanträdet den 25 september 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande, med 93 röster för, 4 röster emot och 10 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Det aktuella förslaget konkretiserar målsättningarna i kommissionens grönbok om konsumenternas juridiska möjligheter och svarar mot kommitténs önskemål.

I sitt yttrande ()om grönboken () beklagade kommittén att "kommissionen ännu inte hade inlett konkreta åtgärder inom ramen för sina särskilda ansvarsområden, speciellt genom att undersöka de möjligheter som ges i artikel 129a i fördraget".

1.2. Det aktuella förslaget, som betraktas av kommissionen som en "prioriterad åtgärd", samordnar de nationella bestämmelserna när det gäller förbudsåtgärder som kan utfärdas mot vissa olagliga kommersiella metoder. Dessa åtgärder skall åtföljas av ett ömsesidigt erkännande av de behöriga organ som kan inleda sådana åtgärder. Det bör understrykas att förslaget gör det möjligt för branschorganisationer att ansöka om förbud.

1.3. Även om rätten att ansöka om förbud finns i de flesta medlemsstater sätts dessa åtgärders effektivitet på spel varje gång ett otillåtet förfarande har konsekvenser i ett annat medlemsland än det där förfarandet har sitt ursprung.

1.4. Tillämpningsområdet begränsas av de förfaranden i nationell lagstiftning som harmoniserats med hjälp av gemenskapsdirektiven.

1.5. Principen om ömsesidigt erkännande förutsätter att ett behörigt organ (det vill säga en person som är behörig att ansöka om förbud) i land A antingen kan vända sig direkt till en domstol i land B eller gå via medling av ett behörigt organ i land B för att ansöka om förbud.

1.6. Direktivet är minimilagstiftning. Det gör det möjligt för den enskilda medlemsstaten att bibehålla eller införa mer långtgående bestämmelser.

1.7. Förslagets juridiska grund är artikel 100a.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommittén är nöjd med detta förslag som överensstämmer med kommitténs önskemål som formulerades i yttrandet om grönboken om konsumenternas juridiska möjligheter:

"Kommittén anser att kommissionen på kort sikt bör presentera lagstiftningsförslag inom följande områden:

a) definition av grundläggande bestämmelser för att harmonisera kollektiva åtgärder och gemensam representation inom ramen för konsumenttvister på gemenskapsnivå;

b) definition av grundläggande bestämmelser för att harmonisera kollektiva åtgärder och gemensam representation inom ramen för konsumenttvister på gemenskapsnivå."

2.2. Förslaget kan bidra till att förstärka medborgarnas förtroende för den inre marknaden, genom att man inrättar lämpliga mekanismer som gör det möjligt att vidta åtgärder mot otillåtna gränsöverskridande kommersiella metoder.

2.3. I den utsträckning som en rättighet bara existerar om den kan utövas ingår den aktuella texten i erkännande av medborgarnas grundläggande rättigheter, varav en är rätten att föra talan inför domstol.

2.4. Kommittén begärde, som även nämns under punkt 2.1, att kommissionen skulle vidta mer vidsträckta åtgärder än det enda diskuterade förslaget. Detta kan bara betraktas som ett första steg mot förbättring av konsumentens juridiska möjligheter.

Förslaget har som huvudsaklig målsättning att göra det möjligt för en domstol att beordra förbud mot överträdelser. Det skulle vara lämpligt att undersöka möjligheten med skadeståndsansvar som skulle ha en kompletterande effekt på rätten att ansöka om förbud.

Likväl beaktar kommittén förslagen som presenterats i kommissionens meddelande om en "Handlingsplan för utvidgning av konsumenters talerätt och reglering av konsumenttvister inom den inre marknaden" (dok. KOM(96) 13 slutlig) om vilken man önskar att bli rådfrågad.

2.5. Kommittén önskar härefter lägga fram ett antal anmärkningar och kritik av det aktuella förslaget.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Juridisk grund

Den juridiska grunden är artikel 100a, det vill säga genomförandet av den inre marknaden.

I den utsträckning det rör sig om ett förslag som är avsett att förstärka konsumentskyddet verkar även artikel 129a vara en lämplig juridisk grund.

3.2. Artikel 1

Förbudsåtgärder kommer bara att kunna utövas mot förfaranden som strider mot bestämmelserna i de direktiv som tagits upp i bilagan.

Tillämpningsområdet är starkt begränsat eftersom ett antal direktiv som inte tas upp i bilagan helt eller delvis rör konsumentskydd, till exempel direktivet om produktsäkerhet eller de direktiv som berör bank eller försäkringsfrågor.

Det är önskvärt att rätten att ansöka om förbud beror på överträdelse av någon bestämmelse i gemenskapens lagstiftning som genomförts i nationell rätt, vars mål är att direkt eller indirekt säkerställa konsumentskyddet, och vars överträdelse kan korrigeras effektivt genom förbud. Det åligger den nationella domaren och i förekommande fall gemenskapens domare att avgöra om den omtvistade regeln skyddar konsumenterna eller inte.

3.3. Artikel 4

Principen om ömsesidigt godkännande kan begränsas av medlemsstaterna som har möjlighet att tvinga ett behörigt organ i ett land A att gå vidare med medling via ett behörigt organ i land B för att väcka talan vid domstol. Denna begränsning kan diskuteras. Principen för ömsesidigt godkännande skulle berövas sin effekt om detta tvingande avsnitt blev obligatoriskt. Å andra sidan skulle skyldigheten att handla via en medlare avsevärt förlänga tidsperioden för att ansöka om förbud när det är just mot denna svårighet som kommissionen har för avsikt att förfara.

3.4. Artikel 5

Medlemsstaterna kan föreskriva ett förfarande som innebär att de behöriga organen kan underrätta svaranden på förhand. Om detta förfarande inte utgör en förhalningsåtgärd, utan gör det möjligt att snabbt förbjuda den ifrågasatta handlingen, stödjer kommittén denna åtgärd.

3.5. Artikel 6

Kommittén vill även att rapporten om tillämpning av direktivet skall presenteras för dem.

Bryssel den 25 september 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 107, 13. 4. 1996, s. 3.

() EGT nr C 295, 22. 10. 1994.

() Dok. KOM(93) 576 slutlig, 18. 5. 1994.