Ett mer integrerat system kommer också att bli ett system ”med flera riktningar” där konsumenterna spelar en aktiv roll i energiförsörjningen. ”Vertikalt”, genom decentraliserade produktionsenheter och kunder som aktivt bidrar till systemets övergripande balans och flexibilitet – till exempel biometan producerat från organiskt avfall som matas in i gasnäten på lokal nivå eller ”fordon till nät”-tjänster. ”Horisontellt”, genom ett ökande utbyte av energi mellan olika förbrukarsektorer – till exempel energikunder som utbyter värme i smarta fjärrvärme- och fjärrkylsystem, eller som matar in el som de producerar individuellt eller inom energigemenskaper.

I strategin föreslås därför konkreta politiska åtgärder och lagstiftningsåtgärder på EU-nivå för att gradvis utforma ett nytt integrerat energisystem, samtidigt som medlemsstaternas olika utgångspunkter respekteras. Den ingår i kommissionens arbete med en övergripande plan för att höja EU:s klimatmål för 2030 till minst 50 % och i riktning mot 55 % på ett ansvarsfullt sätt, och anger uppföljningsförslag som kommer att utarbetas som en del av översynen av lagstiftningen i juni 2021, enligt vad som tillkännagetts i den europeiska gröna given.

Att omsätta denna vision i verkligheten kräver beslutsamma åtgärder i dag. Investeringar i energiinfrastruktur har normalt en ekonomisk livslängd på 20–60 år. De steg som tas under de närmaste fem till tio åren kommer att vara avgörande för att skapa ett energisystem som för Europa i riktning mot klimatneutralitet 2050.

Energisystemet är avgörande för att uppnå dessa mål. Den senaste tidens minskade kostnader för teknik för förnybar energi, digitaliseringen av vår ekonomi och ny teknik när det gäller batterier, värmepumpar, elfordon och vätgas ger oss en möjlighet att under de två närmaste årtiondena driva på en genomgripande omvandling av vårt energisystem och dess struktur. Europas energiframtid måste bygga på en ständigt ökande andel geografiskt fördelad förnybar energi och en flexibel integrering av olika energibärare, samtidigt som resurserna fortsatt utnyttjas på ett effektivt sätt och föroreningar och förlust av biologisk mångfald undviks.

Genom den europeiska gröna given inleder EU färden mot att bli klimatneutralt senast 2050, via en djupgående utfasning av fossila bränslen inom alla sektorer i ekonomin och snabbare minskning av växthusgasutsläppen fram till 2030.

Efterfrågan på el beräknas stiga betydligt på vägen mot klimatneutralitet, och andelen el i den slutliga energiförbrukningen beräknas öka från 23 % i dag till omkring 30 % 2030 och upp till 50 % 2050 . Som en jämförelse har denna andel bara ökat med 5 procentenheter under de senaste 30 åren.

·Stimulera användning av biologiskt avfall och biologiska restprodukter från jordbruks-, livsmedels och skogsbrukssektorerna, och stödja kapacitetsuppbyggnad för landsbygdsgemenskaper för cirkulär ekonomi via den nya gemensamma jordbrukspolitiken, strukturfonderna och det nya Life-programmet (från och med 2021).

Den andra utmaningen är att lokala energikällor inte används i tillräcklig utsträckning eller inte används effektivt i våra byggnader och samhällen. Tillämpningen av principen om cirkularitet i linje med den nya handlingsplanen för den cirkulära ekonomin visar att återanvändning av spillvärme från industrianläggningar, datacentraler eller andra källor har en stor, men till stor del outnyttjad, potential. Återanvändning av energi kan ske på plats (till exempel genom återintegrering av processvärme i tillverkningsanläggningar) eller via ett fjärrvärme- och fjärrkylnät. Direktiven om energieffektivitet och förnybar energi innehåller redan bestämmelser som är inriktade på denna potential, men regelverket behöver stärkas ytterligare i syfte att undanröja hinder som hämmar en bredare tillämpning av dessa lösningar. Dessa hinder inbegriper otillräcklig medvetenhet och kunskap om dessa lösningar, företagens ovilja att starta ny verksamhet som inte ingår i deras kärnverksamhet, avsaknad av regelverk och avtalsramar för att dela kostnaderna för och fördelarna med nya investeringar och hinder i fråga om planering, transaktionskostnader och prissignaler. När det specifikt gäller datacentraler innehåller den digitala strategin ambitionen att göra dem klimatneutrala och mycket energieffektiva senast 2030. En ökad återanvändning av spillvärme från datacentraler kommer i hög grad att bidra till detta mål.

Det kommande initiativet ”renoveringsvåg” för byggsektorn, som tillkännagavs i den europeiska gröna given, kommer också att föreslå konkreta åtgärder för att påskynda användningen av energi- och resurseffektivitetsåtgärder och förnybar energi i byggnader i EU under de närmaste åren.

Översynen av direktivet om förnybar energi, liksom de kommissionsinitiativ för att öka utbudet och användningen av hållbara bränslen inom luft- och sjöfart som aviserades i den europeiska gröna given, ger möjligheter till ytterligare riktat stöd för att påskynda utvecklingen av marknaden för biobränslen och biogas.

I dag står biobränslen, biogas och biometan för blott 3,5 % av all förbrukning av gaser och bränslen , och de baseras till stor del på livsmedels- och fodergrödor. Deras fulla potential bör uppnås på ett hållbart sätt, vilket minskar riskerna i fråga om klimat, föroreningar och biologisk mångfald.

·Som en del av initiativet ”renoveringsvåg” för byggsektorn, främja ytterligare elektrifiering av byggnaders uppvärmning (särskilt genom värmepumpar), spridning av förnybar energi på byggnader och utbyggnad av laddningsstationer för elfordon (från och med 2020), med hjälp av all tillgänglig EU-finansiering, inklusive Sammanhållningsfonden och InvestEU-programmet.

Elektrifiering kan medföra utmaningar för förvaltningen av elsystemet. Regional och gränsöverskridande samordning mellan medlemsstaterna kommer att bli allt viktigare. Detta ombesörjs genom utvecklingen av regionala samordningscentrum under 2022, vilka möjliggör en mer robust säkerhetsanalys, samordning vid nödsituationer och avbrott, gemensam infrastrukturplanering samt utbyggnad av lagrings- och andra flexibilitetsalternativ. Kommissionen kommer att stödja utnyttjandet av energilagring genom ett fullständigt genomförande av paketet om ren energi och de kommande lagstiftningsöversynerna, inbegripet översynen av förordningen om transeuropeiska energinät.

På transportområdet planeras en strategi för hållbar och smart mobilitet senare i år, och den beskriver hur vårt transportsystem behöver minska koldioxidutsläppen och moderniseras, så att utsläppen minskas med 90 % fram till 2050. Elektromobilitet är avgörande och kommer att påskynda utfasningen av fossila bränslen och minska föroreningarna, särskilt i våra städer, och nya mobilitetstjänster kommer att effektivisera transportsystemet och minska trafikträngseln. Den snabbt sjunkande kostnaden för elfordon innebär att de kan vara konkurrenskraftiga med förbränningsmotorfordon omkring 2025, om man ser till de totala ägandekostnaderna. Den europeiska gröna given pekar på behovet av att påskynda utbyggnaden av laddningsinfrastruktur, med början i det ambitiösa målet att ha minst en miljon allmänt tillgängliga laddnings- och tankstationer senast 2025, samt landströmsförsörjning vid hamnar. I detta syfte kommer kommissionen att mobilisera InvestEU-programmet – som kommer att förstärkas och inbegripa en ny facilitet för strategiska investeringar – och anslag från Fonden för ett sammanlänkat Europa för att utöka det område som täcks av laddningsinfrastrukturen. Stöd genom faciliteten för återhämtning och resiliens och inom ramen för sammanhållningspolitiken till rena fordon och infrastruktur för alternativa bränslen kommer att prioriteras som en del av det förstärkta fokuset på att genomföra den europeiska gröna given i våra regioner och städer, inbegripet offentliga byggnader, kontor, depåer och privata bostäder. Initiativet ”renoveringsvåg” för byggsektorn erbjuder också möjligheter att främja elladdare och laddningsstationer för elfordon. Kommissionen kommer också att föreslå en översyn av direktivet om infrastruktur för alternativa bränslen och förordningen om transeuropeiska transportnät – samt bedöma hur synergierna mellan politiken för transeuropeiska transportnät och politiken för transeuropeiska energinät kan stärkas ytterligare. Det fortsatta stödet inom ramen för Fonden för ett sammanlänkat Europa ledsagas av en ytterligare kartläggning från kommissionens sida av finansieringsmöjligheter och lagstiftningsinitiativ för utbyggnad av laddningsinfrastruktur. Kommissionen kommer också att ta itu med utmaningar för att göra elektromobilitet mer attraktivt för användarna, i fråga om exempelvis den otydliga prissättningen på offentliga laddningsstationer och den ihållande bristen på gränsöverskridande driftskompatibilitet för laddningstjänster. Insatser krävs också för att öka användningen av förnybar el i hamnar, för att underlätta elektrifiering av godstransporter på väg. En ytterligare elektrifiering av järnvägar skulle kunna utforskas med beaktande av dess ekonomiska bärkraft.

På kort sikt kommer kommissionen att använda den nya återhämtningsplanen Next Generation EU för att stödja den fortsatta utbyggnaden av förnybar energi. Den kommer att utvärdera möjligheterna att kanalisera EU-medel genom eller i kombination med EU:s nya finansieringsmekanism för förnybar energi.

Betydande kostnadsminskningar inom teknik för produktion av förnybar energi har skett under de senaste årtiondena och förväntas fortsätta, vilket ger utsikter till att marknadskrafterna i allt högre grad kommer att leverera investeringar. Med tanke på omfattningen av de investeringar som krävs är det dock angeläget att ta itu med de hinder som fortfarande försvårar en massiv utbyggnad av förnybar el, inom samtliga teknikområden. Dessa innefattar underutvecklade försörjningskedjor, behovet av mer och smartare nätinfrastruktur på nationell och gränsöverskridande nivå, brist på acceptans från allmänheten, administrativa hinder och långdragna tillståndsförfaranden (inbegripet för uppgradering), finansiering, behovet av offentliga eller privata långsiktiga risksäkringsmöjligheter, eller höga kostnader för viss mindre mogen teknik.

Främja användningen av förnybar vätgas i sektorer där det är svårt att fasa ut fossila bränslen

I dag står vätgas för mindre än 2 % av Europas energiförbrukning och den produceras nästan uteslutande med metoder som använder fossila bränslen där utsläppen inte minskas. Vätgas kan spela en viktig roll när det gäller att minska utsläppen i sektorer där det är svårt att fasa ut fossila bränslen, särskilt som bränsle i vissa transporttillämpningar (tunga vägtransporter, avgränsade bussflottor, icke-elektrifierade järnvägstransporter, sjötransporter och transporter på inre vattenvägar) och som bränsle eller råvara i vissa industriella processer (stål, raffinering eller kemisk industri – inbegripet för att producera ”gröna gödselmedel” för jordbruket). Koldioxid i reaktion med vätgas kan också bearbetas vidare till syntetiska bränslen, som syntetisk fotogen för luftfart. Dessutom medför vätgas andra sidovinster för miljön, såsom avsaknad av luftförorenande utsläpp.

Vätgas producerad genom elektrolys med användning av förnybar el kan spela en särskilt viktig roll som ”knutpunkt” i ett integrerat energisystem, där den kan bidra till att integrera stora andelar av produktionen från varierande förnybara energikällor, genom att avlasta nät under perioder med överskott och tillhandahålla långtidslagring i energisystemet. Den kan också göra det möjligt att använda lokalt producerad förnybar el för en rad olika ytterligare slutanvändningsområden.

I den vätgasstrategi som antas i dag presenteras åtgärder för att skapa förutsättningar för att vätgas på ett kostnadseffektivt sätt ska kunna bidra till minskade koldioxidutsläpp i ekonomin, genom att man studerar hela vätgasvärdekedjan i syfte att stödja ekonomisk tillväxt och återhämtning. EU:s prioritering är att utveckla vätgasproduktion från förnybar el, som är den renaste lösningen. Under en övergångsfas behövs det dock andra former av koldioxidsnål vätgas för att ersätta befintlig vätgas och sätta i gång stordriftsfördelar. Utöver att ge ekonomiskt stöd till vissa slutanvändningsområden kommer kommissionen att överväga att fastställa minimiandelar eller kvoter för förnybar vätgas i specifika slutanvändarsektorer. Förnybara och koldioxidsnåla bränslen (inklusive vätgas) kan främjas effektivast om de lätt kan skiljas från mer förorenande energikällor. Kommissionen kommer därför att arbeta för att införa en heltäckande terminologi och ett europeiskt certifieringssystem som omfattar alla förnybara och koldioxidsnåla bränslen. Ett sådant system, som framför allt bygger på minskade växthusgasutsläpp under hela livscykeln, kommer att göra det möjligt att fatta mer välgrundade beslut om olika policyalternativ på EU-nivå eller nationell nivå.

Möjliggöra avskiljning, lagring och användning av koldioxid för att stödja en djupgående utfasning av fossila bränslen, inklusive syntetiska bränslen

Inte ens ett fullständigt integrerat energisystem kan helt eliminera utsläpp av koldioxid från alla delar av ekonomin. Tillsammans med alternativa processtekniker kommer avskiljning och lagring av koldioxid (CCS) sannolikt att spela en roll i ett klimatneutralt energisystem. I synnerhet kan avskiljning och lagring av koldioxid åtgärda utsläpp i vissa industriprocesser som det är svårt att få ned, vilket gör det möjligt för dessa industrier att ha en plats i en klimatneutral ekonomi och att upprätthålla industriarbeten i Europa. Om den lagrade koldioxiden har avskilts från biogena källor eller direkt från atmosfären skulle avskiljning och lagring av koldioxid till och med kunna kompensera för återstående utsläpp i andra sektorer.

Ett alternativ till permanent lagring av koldioxid är att kombinera metoden med förnybar vätgas för att producera syntetiska gaser, bränslen och råvaror (Avskiljning och användning av koldioxid, eller CCU). Syntetiska bränslen kan orsaka helt olika nivåer av växthusgasutsläpp, beroende på ursprunget för den koldioxid som används (fossilt, biogeniskt eller avskilt från luften) och den process som används. Helt koldioxidneutrala syntetiska bränslen förutsätter att koldioxiden kommer från biomassa eller atmosfären. Syntetiska bränslen är för närvarande ineffektiva när det gäller den energi som krävs för produktion och noterar höga produktionskostnader. Stöd för att främja utvecklingen av denna omvandlingsteknik, inbegripet demonstration och uppskalning av hela produktionsprocessen, är relevant för att ersätta fossila bränslen, särskilt i de sektorer där det är som svårast att fasa ut fossila bränslen och där man eventuellt får fortsätta att använda flytande bränslen med hög energitäthet, till exempel luftfart. Eftersom produktionen av dem kräver stora mängder förnybar energi måste en ökad användning av dem åtföljas av en motsvarande ökning av tillgången på förnybar energi.

Det är mycket viktigt att korrekt övervaka, rapportera och redovisa utsläpp och upptag av koldioxid i samband med produktion av syntetiska bränslen, för att korrekt återspegla deras faktiska koldioxidavtryck. Genom att komplettera det nuvarande systemet för övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp kommer en robust certifieringsmekanism för koldioxidupptag att säkerställa koldioxidens spårbarhet i samband med dess utsläpp, avskiljning, användning och potentiella återutsläpp i hela vårt ekonomiska system. Utvecklingen av ett certifieringssystem för koldioxidupptag, i enlighet med vad som anges i handlingsplanen för den cirkulära ekonomin, kan ge rättsliga incitament till en ökad användning av syntetiska bränslen på marknaden.

Användningen av metoder för avskiljning och användning av koldioxid ökar långsamt i Europa, och investeringarna och driftskostnaderna är fortfarande höga. Det finns också hinder för transport av koldioxid till de platser där den ska lagras eller användas. I vissa delar av EU finns det också oro bland privatpersoner och politiska beslutsfattare när det gäller lagring av koldioxid. Ett årligt europeiskt forum för avskiljning, lagring och användning av koldioxid skulle kunna sammankallas som en del av industriforumet för ren energi, för att ytterligare studera alternativ för att främja projekt när det gäller avskiljning, lagring och användning av koldioxid.

Nyckelåtgärder ·Föreslå en heltäckande terminologi för alla förnybara och koldioxidsnåla bränslen och ett europeiskt system för certifiering av sådana bränslen, som framför allt baseras på minskade växthusgasutsläpp under hela livscykeln samt hållbarhetskriterier och utgående från befintliga bestämmelser, däribland direktivet om förnybar energi (juni 2021). ·Överväga ytterligare åtgärder för att stödja förnybara och koldioxidsnåla bränslen, eventuellt i form av minimiandelar eller kvoter i specifika slutanvändarsektorer (inbegripet luft- och sjöfart), genom att se över direktivet om förnybar energi och bygga vidare på dess sektorsmål (juni 2021), vid behov kompletterat med ytterligare åtgärder som studeras inom ramen för REFUEL Aviation- och FUEL Maritime-initiativen (2020). Stödsystemet för vätgas kommer att bli mer målinriktat, där andelar eller kvoter endast tillåts för förnybar vätgas. ·Främja finansieringen av flaggskeppsprojekt med integrerade, koldioxidneutrala industriella kluster som producerar och förbrukar förnybara och koldioxidsnåla bränslen, genom Horisont Europa, InvestEU-programmet, Life-programmet och Europeiska regionala utvecklingsfonden (från 2021). ·Stimulera banbrytande produktion av gödselmedel från förnybar vätgas, genom Horisont Europa (från 2021). ·Demonstrera och trappa upp koldioxidavskiljning för användning av koldioxid vid produktion av syntetiska bränslen, eventuellt genom innovationsfonden (från 2021). ·Utarbeta ett regelverk för certifiering av koldioxidupptag baserat på en robust och transparent koldioxidredovisning, för att övervaka koldioxidupptaget och verifiera att det beräknas korrekt (senast 2023).

3.4.Anpassning av energimarknaderna till minskade koldioxidutsläpp och decentraliserade resurser

I ett integrerat energisystem bör tillförlitliga och effektiva marknader vägleda kunderna mot de mest energieffektiva och billigaste alternativen för att fasa ut fossila bränslen, på grundval av priser som korrekt avspeglar alla kostnader för den energibärare som används.

Säkerställa att icke-energirelaterade priskomponenter bidrar till minskade koldioxidutsläpp för alla energibärare

I många EU-medlemsstater är skatter och avgifter på el högre än på kol, gas och eldningsolja, både i absoluta tal och som andel av det totala priset . Under de senaste åren har avgifter på el, till exempel för att finansiera system för främjande av förnybar energi, fortsatt att öka. Samtidigt har energikomponenten i slutpriset (detaljistpriset) på el minskat både i absoluta och relativa tal. Detta har ökat asymmetrin i fråga om icke-energirelaterade kostnader mellan el och gas: när det till exempel gäller elpriser för hushåll utgör skatter och avgifter upp till 40 % av slutpriset, jämfört med 26 % för gas eller 32 % för eldningsolja. Vissa andra energi- eller koldioxidintensiva sektorer, såsom internationell luft- och sjöfart och jordbruk, kan omfattas av låg eller ingen mervärdesskatt alls och, enligt det gällande energiskattedirektivet, låga punktskatter på energi.

Vidare internaliseras koldioxidkostnader endast delvis eller inte alls i vissa sektorer (exempelvis väg- och sjötransport eller uppvärmning av byggnader) eller i vissa medlemsstater, eller är koldioxidkostnaderna inte tillräckligt höga för att stimulera minskade koldioxidutsläpp i vissa sektorer som täcks av utsläppshandelssystemet (till exempel luftfart). Slutligen subventioneras fortfarande fossila bränslen i EU.

Generellt tillämpas inte gällande skatter och avgifter, inklusive koldioxidprissättning, på ett enhetligt sätt för olika energibärare och inom olika sektorer, och de skapar snedvridningar som gynnar vissa energibärare.

Slutligen bör man också beakta särdragen hos den el som används för energilagring eller vätgasproduktion, så att man undviker dubbelbeskattning (energi bör endast beskattas en gång, vid leverans till slutlig förbrukning) och omotiverade dubbla nätavgifter.

Sätta konsumenterna i centrum

Tydlig och lättillgänglig information är avgörande för att privatpersoner ska kunna ändra energiförbrukningsmönstren och gå över till lösningar som stöder ett integrerat energisystem. Kunder – både privatpersoner och företag – bör informeras om sina rättigheter, om de tekniska möjligheter som finns tillgängliga och om därtill knutna koldioxid- och miljöavtryck, så att de kan göra välgrundade val och verkligen driva på utfasningen av fossila bränslen. Det är viktigt att utsatta hushåll inte hamnar på efterkälken och att energifattigdomen åtgärdas. Inom ramen för klimatpakten kommer kommissionen att inleda en konsumentinformationskampanj om deras rättigheter på energimarknaden.