Anmälan enligt artikel 95.4 i EG-fördraget av nationell lagstiftning som avviker från bestämmelserna i en harmoniseringsåtgärd på gemenskapsnivå

(nr 2001-NOTIF95.4-FI-1)

(2002/C 23/04)

(Text av betydelse för EES)

1. Den 7 december 2001 anmälde Finland till kommissionen på grundval av artikel 95.4 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen att man anser det nödvändigt att behålla nationella bestämmelser som avviker från bestämmelserna i rådets direktiv 76/116/EEG av den 18 december 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gödselmedel(1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/97/EG av den 22 december 1998 om utsläppande på marknaden i Österrike, Finland och Sverige av gödselmedel som innehåller kadmium(2).

2. Enligt artikel 95.4 skall en medlemsstat som efter det att rådet eller kommissionen har beslutat om en harmoniseringsåtgärd anser det nödvändigt att behålla nationella bestämmelser som grundar sig på väsentliga behov enligt artikel 30 eller som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd, anmäla dessa bestämmelser till kommissionen samt skälen för att behålla dem.

3. Kommissionen skall inom sex månader efter en sådan anmälan godkänna eller förkasta de ifrågavarande nationella bestämmelserna sedan den konstaterat huruvida dessa utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion.

4. Enligt nationell lagstiftning i Finland får gödselmedel för jordbruk- eller trädgårdsnäring inte innehålla mer än 50 mg kadmium per kg fosfor. Denna högsta tillåtna halt anges i avsnitt 3 i ministeriets för jord- och skogsbruk beslut (45/1994) av den 21 januari 1994.

5. I Finlands anslutningsakt från 1994 tillåts Finland genom undantag behålla de ovannämnda nationella bestämmelserna under en tid. I artikel 84 och i punkt 2 i bilaga X i anslutningsakten står det att artikel 7 i direktiv 76/116/EEG inte skall gälla Finland före den 1 januari 1999 när det gäller kadmiumhalten i gödselmedel.

6. Direktiv 76/116/EEG ändrades därefter genom direktiv 98/97/EG om utsläppande på marknaden i Österrike, Finland och Sverige av gödselmedel som innehåller kadmium, vilket innebar att Finland kunde förbjuda att sådana gödselmedel släpptes ut på hemmamarknaden som innehöll kadmiumhalter över den högsta tillåtna halt som fastställdes nationellt vid tiden för anslutningen. Detta undantag gällde under tiden 1 januari 1999-31 december 2001.

7. Den 14 september 2001 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om gödselmedel(3), där en förlängning av ovannämnda undantag ingår. Enligt artikel 33 i förslaget får Finland fram till och med den 31 december 2004 förbjuda att sådana EG-gödselmedel släpps ut på hemmamarknaden som innehåller högre kadmiumhalter än den högsta tillåtna halt som fastställdes nationellt vid tiden för anslutningen. Enligt punkt 2 i samma artikel skall kommissionen senast den 30 juni 2002 i samråd med medlemsstaterna och berörda parter på nytt granska behovet av att fastställa bestämmelser på gemenskapsnivå om kadmiuminnehåll i gödselmedel.

8. Finland motiverar sin begäran med folkhälso- och miljöskäl. Som stöd för begäran hänvisar Finland till slutsatserna i en riskanalys som heter Cadmium in fertilizers, risks to human health and the environment, Ministeriet för jord- och skogsbruk, publikation nr 4/2000, en version från oktober 2000 som innehåller samma slutsatser finns tillgänglig för allmänheten sedan september 2001 på kommissionens webbplats

http://europa.eu.int/comm/enterprise/chemicals/fertilizers/riskassest/reports.htm

9. Med stöd av de övergripande slutsatserna i den ovannämnda riskanalysen hävdar Finland att nuvarande kadmiumkoncentrationer i finsk jordbruksmark utgör en risk för markorganismer och att urlakning av kadmium från jordbruksmarken hotar vattenmiljön. Finland hävdar vidare att riskanalysen visar att det finns en risk för negativa hälsoeffekter på grund av den allmänna kadmiumexponering den finska befolkningen utsätts för. Det genomsnittliga intaget via livsmedel utgör visserligen ingen risk i Finland, men vissa befolkningssegment befinner sig i farozonen på grund av högt intag via livsmedel, förhöjd upptagning och/eller rökning.

10. Mot bakgrund av ovanstående anser Finland det nödvändigt att behålla de ovannämnda nationella bestämmelserna även efter den 31 december 2001 och åtminstone tills gemenskapen har beslutat om lämpliga åtgärder när det gäller användning av kadmium i gödselmedel.

11. Om det inkommer synpunkter på Finlands anmälan till kommissionen senare än femton dagar efter den dag då detta meddelande offentliggörs kan de lämnas obeaktade.

12. Ytterligare information om Finlands begäran kan erhållas från: Jaana Husu-Kallio Maa- ja metsätalousministeriö (Jord- och skogsbruksministeriet) Elintarvike- ja terveysosasto (Avdelningen för livsmedel och hälsa) Hallituskatu 3A Helsinki PL 30 FIN - 00023 Government tfn (358-9) 16 01 fax (358-9) 160 42 02 e-post: jaana.husu-kallio@mmm.fi

Kontaktperson på Europeiska kommissionen är Philippe Brunerie Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för näringsliv

Enhet E3 Kemikalier

AN88 4/40

B - 1049 Bryssel tfn (32-2) 295 21 99 fax (32-2) 295 02 81 e-post: philippe.brunerie@cec.eu.int

(1) EGT L 262, 27.9.1976, s. 201.

(2) EGT L 18, 23.1.1999, s. 60.

(3) KOM(2001) 508 slutlig.