Offentliggörande av en ansökan om registrering av ett namn i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2022/C 341/05)

I enlighet med artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1) ges rätt att göra invändningar inom tre månader från dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

”Dalmatinska janjetina”

EU-nr: PDO-HR-02799 – 17 augusti 2021

SUB (X) SGB ( )

1. Namn [på SUB eller SGB]

”Dalmatinska janjetina”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Kroatien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1. Produkttyp

Klass 1.1 Färskt kött (och slaktbiprodukter)

3.2. Beskrivning av den produkt för vilken namnet i punkt 1 är tillämpligt

”Dalmatinska janjetina” är kött från lamm av en inhemsk kroatisk fårras – dalmatisk pramenka – som föds, uppföds och slaktas uteslutande inom det geografiska område som anges i punkt 4.

Vid produktion av ”Dalmatinska janjetina” slaktas lammen när de är 70 till 130 dagar gamla och väger mellan 15 och 28 kg.

De utmärkande kännetecknen för slaktkroppar av lamm av rasen dalmatisk pramenka är deras genomsnittliga till mycket goda konformation och den lätta till måttliga täckningen av fettvävnad (fettgrupp 2 eller 3). Slaktkropparna, med huvud, väger 8–14 kg och är upp till 80 cm långa, och den varma slaktkroppen har ett slaktutbyte på minst 45 %. Färgen på muskelvävnaden är blekrosa till rosa, och köttet från muskeln longissimus dorsi har mindre än 4 procents fett och innehåller minst fem olika flyktiga, organiska kemiska föreningar från gruppen terpener.

”Dalmatinska janjetina” saluförs under hela året, enbart färskt och kylt, i form av hela slaktkroppen med huvud, njurar och njurtalg (som sitter kvar på slaktkroppen), och antingen med eller utan inälvor (lever, lungor med luftstrupe och hjärtat) och testiklar, som i förekommande fall anses utgöra en del av slaktkroppen. Alternativt saluförs det i form av en halv slaktkropp, som åstadkoms genom att slaktkroppen delas symmetriskt på längden längs den skiljelinje som går genom mitten av huvudet, hals-, bröst-, länd- och korskotorna, bröstbenet och bäckenbensfogen (ischiopubic symphysis).

”Dalmatinska janjetina” äts alltid tillagat. Köttet är saftigt och mört och smälter i munnen. Det har ingen uttalad doft eller smak av får.

3.3. Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung) och råvaror (endast för bearbetade produkter)

De lamm som används för produktionen av ”Dalmatinska janjetina” föds uteslutande upp på moderns mjölk och bete fram till slakten.

Betet är fårens viktigaste foderkälla och ger upp till 80 % av deras näringsbehov. Resterande 20 % utgörs av ängshö och/eller, mer sällan, av lusernhö (främst på vintern). Minst 80 % av fodret kommer från det avgränsade geografiska område för produktion av ”Dalmatinska janjetina” som anges i punkt 4. Höet hämtas oftast från närbelägna ängar i de bördigare områdena av det dalmatiska inlandet, dvs. bergstrakterna i Dalmatien. Vid stort behov och vid torka kommer det även från platser utanför det avgränsade området för produktion av ”Dalmatinska janjetina”, särskilt från ängar i Lika och Gorski kotar, men endast från följande distrikt: distriktet Zadar (området för staden Gračac), distriktet Lika-Senj (hela distriktet), distriktet Karlovac (endast territoriet för staden Ogulin samt kommunerna Josipdol, Plaški och Saborsko) och distriktet Primorje-Gorski kotar (endast territorierna för städerna Vrbovsko, Delnice och Čabar, samt kommunerna Lokve, Fužine, Mrkopalj, Ravna Gora, Skrad och Brod Moravice). Hö från nämnda områden får användas som kompletteringsfoder till får (men inte till lamm) på vintern under tackornas sinperiod (dräktighet) och påverkar därför inte lammköttets kvalitet och kemiska sammansättning.

3.4. Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Samtliga steg i produktionen av ”Dalmatinska janjetina” måste äga rum i det avgränsade geografiska område som anges i punkt 4.

Produktionsprocessen för ”Dalmatinska janjetina” omfattar uppfödning, betäckning och lamning av får av rasen dalmatisk pramenka, och uppfödning och slakt av deras lamm.

3.5. Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning osv. av den produkt som det registrerade namnet avser

Innan slaktkroppar och halva slaktkroppar av lamm av rasen dalmatisk pramenka saluförs måste de märkas med stämpeln för det godkända slakteri där slakten skedde, och viras in i en genomskinlig, självhäftande plastfilm.

Förpackningen – dvs. när de uppslaktade och kylda slaktkropparna av ”Dalmatinska janjetina” viras in i plastfilm – sker på slakterier i det område som anges i punkt 4 innan produkten saluförs. Detta görs främst för att skydda köttets hygien (för att förhindra att slaktkropparna kommer i kontakt med källor till mikrobiell kontaminering under hantering och transport), färskhet och kvalitet (för att bromsa de kemiska processer som bryter ned fettet och proteinet i köttet genom att förhindra att slaktkropparna utsätts för luft).

3.6. Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser

4. Kort beskrivning av det geografiska området

”Dalmatinska janjetina” framställs inom de administrativa gränserna för distriktet Lika-Senj (endast området för staden Novalja och bergskedjan Velebits sluttningar mot kusten på territoriet för kommunen Karlobag) och distriktet Zadar (endast områdena för städerna Benkovac, Biograd, Nin, Obrovac, Pag och Zadar och kommunerna Bibinje, Galovac, Jasenice, Kali, Kolan, Kukljica, Lišane Ostrovičke, Novigrad, Pakoštane, Pašman, Polača, Poličnik, Posedarje, Povljana, Preko, Privlaka, Ražanac, Sali, Stankovci, Starigrad, Sukošan, Sveti Filip i Jakov, Škabrnja, Tkon, Vir, Vrsi och Zemunik Donji) och på hela territoriet för distriktet Šibenik-Knin, distriktet Split-Dalmatien och distriktet Dubrovnik-Neretva.

5. Samband med det geografiska området

Det geografiska områdets särskilda egenskaper

Naturliga faktorer

Det geografiska området Dalmatien innefattar tre olika geomorfologiska zoner och klimatzoner (kust- och öområdet med medelhavsklimat, det dalmatiska inlandet med submediterrant klimat samt bergsområdet med kontinentalklimat). Tillsammans med människans påverkan genom århundradena har dessa haft direkt inverkan på vegetationstäcket i området. På de platser som påverkas kraftigt av boravinden eller har mest skadad, stenig mark (t.ex. kullarna vid foten av bergskedjan Velebit) finns främst betesmarker med medicinsk salvia och fjädergräs (Ass. Stipo-Salvietum officinalis) med många illyriska och illyrisk-adriatiska endemiska arter, främst sådana som har anpassat sig till torka och den kraftiga boran, i synnerhet aromatiska växter och medicinalväxter. Dalmatien är ett av de områden i Europa som har den rikaste floran, med uppskattningsvis 3 500 olika arter (varav över 7 % är endemiska) samt ett större antal stenoendemiska arter (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije. Tradicijske sorte i pasmine Dalmacije, s. 430). På betesmarkerna i det dalmatiska inlandet finns huvudsakligen illyriska svinglar och tofsäxing (Ass. Festuco-Koelerietum officinalis), vars florasammansättning domineras av ett stort antal låga, mestadels marktäckande örtartade arter – troligtvis resultatet av en urvalsprocess som ägt rum under tusentals år av fårbete. Dessa betesmarker anses vara typiska fårbetesmarker (Rogošić, 2000, Gospodarenje mediteranskim prirodnim resursima, s. 112). Detta är ett tydligt bevis på att den inhemska rasen dalmatisk pramenka inte bara är anpassad till naturförhållanden med knapp tillgång på näringsämnen, utan att den också har påverkat betesmarkens botaniska sammansättning och egenskaper. Andra utmärkande egenskaper för de dalmatiska betesmarkerna i kust- och öområdet och det dalmatiska inlandet, utöver den stora mängden olika växtarter, är den begränsade mängden bete, särskilt under årets torrperioder, och den betydande andelen växtarter med lågt näringsvärde men rikligt med aromatiska och antioxidantiska kemiska föreningar (tvåhjärtbladiga växter) (bilaga 6.4, Krvavica et al., 2015, ”Isparljivi sastojci arome dalmatinske janjetine”, Meso 1, s. 58). Dessa egenskaper gör de dalmatiska betesmarkerna verkligt unika och gör att de skiljer sig betydligt från dem i de kontinentala områdena. Bergsområdena, där växternas tillväxt inte hämmas på sommaren (och där torka inte förekommer, till skillnad mot i de lägre belägna områdena i det dalmatiska inlandet och på kusten och öarna), är däremot både rika på växtarter och har mycket betesmark. De används traditionellt som ängar för framställning av kvalitetshö eller för bete under årets torrperiod.

Mänskliga faktorer

Namnet ”Dalmatien” har en nära koppling till fåruppfödningstraditionen i dessa trakter. Redan på 300-talet f.Kr. bosatte sig den illyriska stammen dalmater (på latin Dalmatae eller Delmatae) i det område som utgör dagens Dalmatien. Stammens namn kommer av det illyriska ordet för får – dalma eller delma – och den romerska provinsen Dalmatia fick sitt namn efter stammen (Ozimec et al., 2009, Poljoprivredna bioraznolikost Dalmacije. Tradicijsko poljoprivredno bilje i domaće životinje, s. 203, 204). De första skriftliga beläggen för fåruppfödning i Dalmatien är från slutet av 1600-talet och början av 1800-talet. I en källa från 1808 nämns uppfödning av nästan två miljoner får och getter (Defilippis, 2001, Dalmatinska poljoprivreda u prošlosti, s. 83, i: Kraljski Dalmatin, 1808, s. 218, 222). I historiska skildringar beskrivs de dalmatiska fåruppfödarnas nomadiska livsstil, och hur de under sommarmånaderna (juni–augusti) drev sina får och getter upp i de närbelägna bergen och bodde där tillsammans med dem – en sedvänja som fortfarande lever kvar i detta område (bergskedjorna Velebit, Dinariderna, Svilaja, Kamešnica, Mosor och Biokovo). Den främsta anledningen till att fåruppfödarna gör detta är att vegetationen slutar växa i låglandsområdena på sommaren – det finns alltså inte tillräckligt med betesmark och vatten.

Det traditionella sättet att tillaga ”Dalmatinska janjetina” är att ugnssteka hela slaktkroppen av lammet med huvud (Brusić, 8000 godina uzgoja ovaca na hrvatskom Jadranu, s. 416, 427, 428, 431). Detta har haft en avgörande inverkan på egenskaperna hos dalmatisk pramenka-lammens slaktkroppar (lammens ålder och vikt), som därför alltid säljs med huvudet kvar.

Särskilda egenskaper hos produkten

”Dalmatinska janjetina” är mycket uppskattat av konsumenterna, och tack vare den utomordentliga kvaliteten anses det vara en dalmatisk kulinarisk specialitet. Baserat på deras vikt tillhör slaktkroppar av lamm av rasen dalmatisk pramenka kategorin lätta lamm. Jämfört med lamm som föds upp i kontinentala områden eller genom intensiv uppfödning i ladugårdar har lamm av rasen dalmatisk pramenka ett högre slaktutbyte, och muskelvävnaden är något mörkare och innehåller mindre fett. Köttet från muskeln longissimus dorsi har mindre än 4 procents fett (Vnučec, 2011, ”Odlike trupa i kakvoća mesa janjadi iz različitih sustava uzgoja”, doktorsavhandling, s. 61), innehåller fler olika flyktiga aromatiska föreningar, särskilt terpener (Krvavica et al., 2015, op. cit., s. 62) och har en särskild sammansättning av fettsyror. Kombinationen av samtliga dessa egenskaper ger upphov till specifika organoleptiska egenskaper som kunderna särskilt värdesätter och uppskattar. Lammens ålder och kroppsvikt vid slakten, liksom uppslaktningsmetoden på slakteriet, härrör främst från fåruppfödningstraditionen, produktens avsedda användning och konsumenternas vanor. Därför saluförs slaktkroppar av lamm av rasen dalmatisk pramenka – dvs. ”Dalmatinska janjetina” – alltid med huvud, njurar och njurtalg, och antingen med eller utan inälvor och testiklar.

Namnet ”Dalmatinska janjetina” har traditionellt använts i dagligt tal, vilket menyerna på många restauranger såväl i Dalmatien som i kontinentala Kroatien vittnar om, och samma namn används också i vetenskaplig litteratur och facklitteratur.

Samband mellan det geografiska området och produkten

Sambandet mellan det geografiska området och produkten ”Dalmatinska janjetina” bygger på den särskilda kvaliteten på köttet från lamm av rasen dalmatisk pramenka och de traditionella uppfödningsmetoderna i det geografiska området.

”Dalmatinska janjetina” har fått sitt namn efter det område där dalmatisk pramenka föds upp (Dalmatien), och själva namnet Dalmatien kommer i sin tur från det illyriska ordet för får – dalma eller delma. Det går därför att säga att Dalmatien är förknippat med får och fåruppfödare sedan urminnes tider.

Egenskaperna hos dalmatisk pramenka – som dess tålighet och smidighet och särskilt det lilla, avsmalnande huvudet, elasticiteten i käkarna samt dess läppar – visar att rasen har anpassat sig till de kärva förhållandena i det dalmatiska karstlandskapet under tusentals år, och därför klarar att beta på de svåråtkomliga betesmarkerna på den steniga, buskbetäckta dalmatiska marken och överleva även i den mest otillgängliga och vilda terrängen på de mycket branta sluttningarna i kustregionen. Dessutom anses betesmarkerna i det dalmatiska inlandet vara typiska fårbetesmarker som troligtvis har uppkommit genom ett urval av växtliv som tusentals år av betande djur, främst får, har resulterat i – men det är tydligt att anpassningsprocessen har skett åt båda hållen. Det som främst ger upphov till den specifika doften och smaken av ”Dalmatinska janjetina” är de många växtarterna i de tre olika vegetationszonerna. Många av dem har lågt näringsvärde men innehåller rikligt med aromatiska och antioxidantiska kemiska föreningar som har avgörande betydelse för produktens särskilda kemiska sammansättning, i synnerhet sammansättningen av fettsyror (Vnučec, 2011, op. cit., s. 67), och för sammansättningen av flyktiga aromatiska föreningar. Till följd av detta omfattar den aromatiska profilen för ”Dalmatinska janjetina” betydligt fler olika flyktiga kemiska föreningar jämfört med andra typer av lamm. Detta gäller särskilt antalet och den övergripande andelen terpener i jämförelse med lamm från kontinentala områden (Krvavica et al., 2016, ”Isparljivi sastojci mesa janjadi iz različitih zemljopisnih područja”, handlingar, s. 162). Terpener är metaboliter av tvåhjärtbladiga växter som finns rikligt representerade i de dalmatiska betesmarkernas unika och skiftande florasammansättning. De absorberas intakta direkt in i djurens vävnad (Krvavica et al., 2015, op.cit., s. 58) och anses i litteraturen därför vara unika växtspårare (Krvavica et al., 2016, op. cit., s. 162). Vidare är det under en stor del av året ont om bete i det område där dalmatisk pramenka föds upp, så fåren och lammen förflyttar sig långa sträckor varje dag i jakten på föda. Därför innehåller ”Dalmatinska janjetina” mindre fett och är något mörkare i färgen (ljusrosa till rosa) än andra typer av lamm. Det sparsamma betet betyder även att lammen växer långsammare, vilket ger dem en mindre välutvecklad matsmältningsapparat. Följaktligen har de ett högre slaktutbyte än lamm från kontinentala områden (Mioč et al., 2012, ”Dalmatinska janjetina”, handlingar, s. 31, 32, 34). Mot bakgrund av ovanstående kan det konstateras att den utpräglade, specifika doften och smaken av ”Dalmatinska janjetina” inte bara härrör från rasens egenskaper och det traditionella sättet att föda upp får och lamm, utan även – och framför allt – från de särskilda egenskaperna hos det geografiska område där dalmatisk pramenka föds upp.

Hänvisning till offentliggörandet av produktspecifikationen

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/zoi-zozp-zts/dokumenti-zoi-zozp-zts/Specifikacija%20DJ%20-%20izmijenjena_02.2022_%C4%8Distopis.pdf

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.