Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande av Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

InLEDNING

Syftet med Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll är att skydda nuvarande och kommande generationer från konsekvenserna av tobakskonsumtion och exponering för tobaksrök genom införandet av ett ramverk för tobakskontrollåtgärder som skall tillämpas av parterna på nationell, regional och internationell nivå. Detta kommer att leda till en hållbar sänkning av nivåerna för tobaksbruk och exponering för tobaksrök.

Konventionen antogs av Världshälsoförsamlingen den 21 maj 2003 och blir öppen för undertecknande vid Världshälsoorganisationens huvudkvarter i Genève den 16-22 juni 2003 och därefter vid Förenta Nationernas huvudkvarter i New York.

Konventionens antagande var slutetappen i en process som inleddes 1999, då Världshälsoorganisationen på grund av de allvarliga hälsokonsekvenserna av tobaksbruk överallt i världen beslutade inrätta ett överstatligt organ som var öppet för organisationens alla medlemsstater. Syftet var att utforma och förhandla om en internationell ramkonvention om tobakskontroll och tillhörande protokoll för att bekämpa den globala spridningen av tobak och tobaksvaror och därigenom begränsa hälsokonsekvenserna av tobaksbruk.

GRUND FÖR GEMENSKAPENS DELTAGANDE I FÖRHANDLINGARNA

Utarbetandet av Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll och därmed förbundna protokoll ansågs vara ett effektivt sätt att öka det internationella folkhälsosamarbetet i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 152.3 i EG-fördraget, samtidigt som man kunde se till att aktuella gemenskapsinitiativ iakttogs och integrerades på internationell nivå.

Världshälsoförsamlingen antog den 24 maj 1999 en resolution enligt vilken Europeiska gemenskapen kunde delta i utarbetandet och förhandlingar om frågor för vilka den är behörig. På rekommendation av kommissionen antog rådet den 22 oktober 1999 ett beslut om tillstånd för kommissionen att i Europeiska gemenskapens namn inom Världshälsoorganisationen förhandla om en internationell ramkonvention om tobakskontroll och tillhörande protokoll.

Förhandlingarna fördes av kommissionen i enlighet med rådets förhandlingsdirektiv och i samråd med en särskild kommitté som rådet utnämnt i enlighet med artikel 300.1 i EG-fördraget.

Enligt ett gemensamt uttalande från rådet och kommissionen, som fördes in i rådets protokoll, gällde förhandlingsdirektiven endast frågor på de områden där gemenskapen är behörig enligt artiklarna 95 och 152 i EG-fördraget. Rådet granskade förhandlingsdirektiven den 24 april 2001 för att utvidga kommissionens befogenheter att även förhandla i gemenskapens namn om frågor på områden där gemenskapen är behörig utanför artiklarna 95 och 152, däribland frågor för vilka enhällighet krävs i rådet.

EUROPAPARLAMENTETS DELTAGANDE

In sin resolution av den 13 november 2001 stödde Europaparlamentet målen i en ramkonvention om tobakskontroll som fastställdes i Världshälsoförsamlingens resolution av den 24 maj 1999 och ansåg att ett betydande internationellt rättsligt instrument av denna typ skulle utgöra ett viktigt hjälpmedel för att ta itu med tobaksrelaterade problem och därmed främja folkhälsa.

Det finns inte några uttryckliga bestämmelser i ramavtalet av den 5 juli 2000 mellan Europeiska kommissionen och Europaparlamentet om att parlamentsledamöter kan ingå i gemenskapens delegationer vid de internationella förhandlingarna. Både kommissionen och rådet såg dock hela tiden positivt på att Europaparlamentets ledamöter deltog som observatörer vid förhandlingarna om ramkonventionen om tobakskontroll.

RESULTATET AV FÖRHANDLINGARNA

Konventionen tar upp en rad olika frågor i samband med tobakskontroll. Några centrala delar i den slutliga texten är följande:

Märkning - Enligt konventionstexten måste minst 30 procent - men helst 50 procent eller mera - av tobaksförpackningens yta täckas av tydliga hälsovarningar i form av texter, bilder eller en kombination av dessa båda. Förpacknings- och märkningskraven förbjuder även användningen av vilseledande uttryck som ger intryck av att en viss tobaksvara är mindre skadlig än andra. Exempel på sådana vilseledande uttryck är "lätt" (light), "mild" (mild) eller "låg tjärhalt" (low tar).

Reklam - Även om en överväldigande majoritet av länderna ansåg att totalförbud i hög grad skulle minska konsumtionen av tobaksvaror, är vissa länder bundna av grundlagsbestämmelser om t.ex. yttrandefrihet för kommersiella ändamål som gör det omöjligt att införa totalförbud i alla medier. I sluttexten uppmanas parterna att arbeta för att uppnå totalförbud inom fem år från det att konventionen träder i kraft. Texten innehåller även bestämmelser för länder som inte kan införa totalförbud som kräver att de begränsar marknadsföring, reklam och sponsring för tobak inom gränserna för landets grundlag eller konstitutionella principer.

Skatter - I texten fastställs det att beskattning och prissättning är viktiga medel för minskning av tobakskonsumtionen, särskilt bland ungdomar, och de undertecknande parterna uppmanas att ta hänsyn till folkhälsomål vid genomförandet av skatte- och prispolitik för tobaksvaror.

Ansvar - Konventionsparterna uppfordras att vid behov vidta rättsliga åtgärder för att ta itu med straff- och civilrättsligt ansvar, såsom i tillämpliga fall när det gäller frågor om kompensation.

Finansiering - Parterna uppmanas att bidra finansiellt till nationella program för tobakskontroll. Konventionen förordar dessutom användning och främjande av nuvarande utvecklingsmedel för tobakskontroll. Ett eventuellt behov av att främja nuvarande mekanismer och införa andra, lämpliga finansieringsmekanismer för att kanalisera ytterligare finansiella resurser, t.ex. en frivillig global fond, ska bedömas av konferensen för parterna på grundval av en översyn av nuvarande och potentiella resurser och mekanismer för bistånd och en bedömning av hur väl de fungerar.

Illegal handel - I texten fastställs det att kampen mot smuggling, illegal framställning och varumärkesförfalskning av tobaksvaror, och bland annat utveckling av effektiva system för att spåra och lokalisera sådana produkter, och utveckling och genomförande av nationell lagstiftning på detta område är väsentliga delar av tobakskontroll. Parterna uppmanas vidta lämpliga åtgärder i detta hänseende.

I texten uppmanas länderna även att främja behandlingsprogram för att hjälpa människor att sluta röka och ge information så att människor inte börjar röka, att förbjuda försäljning av tobaksvaror till minderåriga och begränsa passiv rökning.

Under förhandlingarnas gång blev det uppenbart att parterna har mycket olika uppfattningar om hur olika åtgärder kan minska tobakskonsumtionen. Reglering av dessa frågor har dessutom ofta allvarliga följder för andra aspekter av intern och extern politik. Sysselsättningen är endast ett exempel: Vid Internationella arbetsbyråns (ILO) trepartsmöte om den framtida sysselsättningen inom tobakssektorn i februari 2003 betonades det att man måste undersöka vilka följderna av tobakskontrollpolitiken är för sysselsättningen inom tobaksindustrin med hänsyn till karaktären på ramkonventionen om tobakskontroll.

Om man tänker på behovet av att sammanföra olika och ibland motsatta åsikter i ett internationellt avtal är det kanske enklare att förstå varför vissa bestämmelser som ursprungligen var avsedda att utgöra själva kärnan i konventionen har blivit urvattnade och förlorat alla bindande effekter och slutligen reducerats till blotta principförklaringar.

Konventionen tar inte upp alla frågor på samma sätt. Parternas åtaganden varierar stort beroende på vad frågan gäller (exempelvis föreskrivs införandet av ett strikt sista datum för antagande av effektiva åtgärder för förpackning och märkning av tobaksvaror, medan texten endast innehåller en allmän uppmaning att driva en skatte- och prispolitik). Vilka åtgärder som bör vidtas beskrivs olika utförligt beroende på vilken fråga det gäller (en rad utförliga bestämmelser om reklam och sponsring av tobaksvaror eller en förteckning över åtgärder för bekämpning av illegal handel, men däremot t.ex. endast en allmän hänvisning till behovet av att stödja ekonomiskt livskraftig verksamhet för jordbrukare).

GRUND FÖR gemenskapens undertecknande

Konventionens huvudsyfte är att främja folkhälsa i ett globalt sammanhang. Detta är förenligt med EG-fördraget, särskilt artikel 152¸ enligt vilket gemenskapen har i uppdrag att verka för bättre folkhälsa och där gemenskapen och medlemsstaterna uppmanas att främja samarbete med länder utanför gemenskapen och behöriga internationella organisationer på folkhälsoområdet.

Många av de områden som omfattas av konventionen ingår redan i gemenskapens gällande rättsakter. Konventionen kräver inte några ändringar i gemenskapens regelverk. Tvärtom återspeglar de centrala bestämmelserna i konventionen lösningar som antagits i gemenskapens lagstiftning i enlighet med rådets förhandlingsdirektiv.

Relevant bindande gemenskapslagstiftning om tobakskontroll reglerar reklam av tobaksvaror i medier och via informationssamhällets tjänster och tobaksföretagens sponsring av både radio- och televisionsprogram och internationella evenemang (rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television [1], ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 [2], där alla former av sändningsverksamhet för television och TV-köp av cigaretter och andra tobaksvaror förbjuds; Europaparlamentets och rådets direktiv 03/XX/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam och sponsring av tobaksvaror [3]); cigaretters innehåll och relevanta mätmetoder; samt förpackning och märkning av tobaksvaror (rådets direktiv 2001/37/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror ( [4]).

[1] EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

[2] EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

[3] EGT L ...

[4] EGT L 194, 18.7.2001, s. 26.

Annan icke-bindande lagstiftning gäller bl.a. försäljning till barn och ungdomar; andra former av reklam och sponsring av tobaksvaror; tillverkares, importörers och partihandlares information om utgifter för reklam, marknadsföring, sponsring och pr-kampanjer som inte är förbjudna enligt nationell lagstiftning och EU-lagstiftning; att sluta röka; samt skydd mot exponering för tobaksrök i omgivningen (rådets rekommendation av den 2 december 2002 om förebyggande av rökning och om initiativ för en effektivare tobakskontroll [5]).

[5] EGT L 022, 25.1.2003, s. 31.

I enlighet med artikel 300.2 i EG-fördraget skall rådet fatta beslut om undertecknandet av internationella avtal på förslag från kommissionen. Eftersom konventionen klart syftar till att främja folkhälsa, vilket föreskrivs i artikel 152 i EG-fördraget, och då gällande gemenskapslagstiftning för tobakskontroll främst bygger på artiklarna 95 och 152, och då konventionen kommer att ha betydelse för regleringen av internationell handel med tobaksvaror, skall rådets beslut grunda sig på artiklarna 95, 133 och 152 jämförd med artikel 300.2.

Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande av Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 95, 133 och 152 jämförda med artikel 300.2 första stycket första meningen i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [6], och

[6] EGT C , p. .

av följande skäl:

(1) Kommissionen har på gemenskapens vägnar förhandlat om en ramkonvention om tobakskontroll inom Världshälsoorganisationen.

(2) Konventionen återspeglar den ståndpunkt som gemenskapen intagit under förhandlingarna samt gemenskapens bestämmelser för tobakskontroll.

(3) Den konvention som antogs 21 May 2003 bör undertecknas, med förbehåll för att det senare ingås.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

1. Med förbehåll för att konventionen senare ingås bemyndigas rådets ordförande att utse den eller de personer som skall ha rätt att på Europeiska gemenskapens vägnar underteckna Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobakskontroll.

2. Texten till konventionen bifogas detta beslut.

Utfärdat i Luxemburg den

På rådets vägnar

Ordförande