SV Europeiska unionens officiella tidning C 348/13

Förhörsombudets slutrapport (1)

Räntederivat i yen

(AT.39861)

(2016/C 348/09)

Den 12 februari 2013 inledde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) ett förfarande i enlighet med artikel 11.6 i förordning (EG) nr 1/2003 (2) mot UBS AG, UBS Securities Japan Co., Ltd, The Royal Bank of Scotland Group plc, The Royal Bank of Scotland plc, Deutsche Bank Aktiengesellschaft, Citigroup Inc., Citigroup Global Markets Japan Inc., JPMorgan Chase & Co, JPMorgan Chase Bank, National Association, J.P. Morgan Europe Limited, R.P. Martin Holdings Ltd och Martin Brokers (UK) Ltd (nedan tillsammans kallade parterna).

Den 29 oktober 2013 inledde kommissionen ett förfarande i enlighet med artikel 11.6 i förordning (EG) nr 1/2003 mot ICAP plc, ICAP Management Services Limited och ICAP New Zealand Limited (nedan kallade ICAP) (3).

Efter att förlikningsdiskussioner förts och förlikningsinlagor lämnats in i enlighet med artikel 10a.2 i förordning (EG) nr 773/2004 (4) antog kommissionen den 29 oktober 2013 ett meddelande om invändningar riktat till parterna, i vilket den konstaterade att parterna mellan 2007 och 2010 hade deltagit i en eller flera av sju bilaterala överträdelser av artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 53 i EES-avtalet, som är skilda och separata från varandra.

De sju bilaterala överträdelserna rör räntederivat i japanska yen med referensräntan Yen Libor, och en av överträdelserna rör även räntederivat i yen med referensräntan Euroyen Tibor. Parterna försökte påverka nivåerna på Yen Libor-räntan och/eller Euroyen Tibor-räntan genom diskussionen om riktningen för eller nivån på en eller flera räntor som minst en av bankerna skulle lämna till British Bankers’ Association och/eller Japanese Bankers’ Association för beräkningen av Yen Libor-räntan och/eller Euroyen Tibor-räntan. Syftet var att förbättra bankernas handelspositioner för derivat, då de använder dessa räntor som en del av sina förlikningsvillkor.

Samtliga parters svar på meddelandet om invändningar bekräftade att det motsvarade innehållet i deras förlikningsinlagor.

I enlighet med artikel 16 i beslut 2011/695/EU har jag utrett om utkastet till beslut endast tar upp invändningar som parterna har getts tillfälle att yttra sig om, och har kommit fram till att så är fallet.

Mot bakgrund av detta och eftersom parterna inte har lämnat in någon begäran eller något klagomål (5) anser jag att parterna i detta ärende haft reell möjlighet att utöva sina processuella rättigheter.

Bryssel, den 29 november 2013. Joos STRAGIER

(1) I enlighet med artiklarna 16 och 17 i Europeiska kommissionens ordförandes beslut 2011/695/EU av den 13 oktober 2011 om förhörsombudets funktion och kompetensområde i vissa konkurrensförfaranden (EUT L 275, 20.10.2011, s. 29).

(2) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 4.1.2003, s. 1).

(3) Förfarandet mot ICAP pågår fortfarande.

(4) Kommissionens förordning (EG) nr 773/2004 av den 7 april 2004 om kommissionens förfaranden enligt artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget (EUT L 123, 27.4.2004, s. 18).

(5) Enligt artikel 15.2 i beslut 2011/695/EU kan parter i förfaranden i kartellärenden som inleder förlikningsdiskussioner enligt artikel 10a i förordning (EG) nr 773/2004 vända sig till förhörsombudet i vilket skede som helst under förlikningsförfarandet för att säkerställa det effektiva utövandet av sina processuella rättigheter. Se också punkt 18 i kommissionens tillkännagivande 2008/C-167/01 om förlikningsförfaranden i samband med beslut enligt artikel 7 och artikel 23 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 i kartellärenden (EUT C 167, 2.7.2008, s. 1).