RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - FJORTONDE ÅRSRAPPORTEN OM STRUKTURFONDERNAS GENOMFÖRANDE

Allmän sammanfattning

Under 2002 slutfördes programplaneringen för mål 2, men även för gemenskapsinitiativen. Programmen har i allmänhet kunnat genomföras i en tillfredsställande takt, jämförbar med takten under föregående programperiod.

De första arbetsmomenten knutna till halvtidsöversynen inleddes i slutet av år 2002 för att resultaten från utvärderingen skulle vara tillgängliga under andra halvåret 2003.

Vid ett ministermöte som kommissionen ordnade den 7 oktober 2002 kunde medlemsstaterna bedöma kommissionens konkreta förslag till förbättring av strukturfondernas förvaltning. Förslagen skulle dels vara ett svar på en upprepad begäran från medlemsstaterna om en enklare förvaltning av strukturfonderna, dels minska den tröghet i förfarandena på både nationell nivå och gemenskapsnivå som är ett viktigt skäl till programmens långsamma start.

Slutdatum för inlämnande av ansökan om slutlig utbetalning för programperioden 1994-1999 var den 31 mars 2003. I slutet av 2002 hade dock inte många åtgärder avslutats. Likaså iakttogs endast i ett fåtal fall tidpunkten juni 2002 för insändande av dokumentation för åtgärdernas avslutande.

ERUF

Beträffande mål 1 är genomförandetakten tillfredsställande, och automatiska återtaganden enligt "N+2-regeln" [1] har kunnat undvikas. Det finns dock stora variationer i takten från region till region och även inom ett och samma program.

[1] Enligt artikel 32.2 i förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna skall kommissionen automatiskt återta de delar av åtaganden som inte genomförts vid utgången av andra året efter åtagandet.

En analys av programkomplementen visar att 1/3 av stödet från ERUF går till projekt som avser produktiva investeringar och 2/3 till projekt för basinfrastruktur.

Takten i genomförandet av projekten är lägre för mål 2 än för mål 1, då programplaneringen för mål 2 avslutades först år 2002 genom att de sista programmen antogs och kommissionen tog emot programkomplementen. Denna mera utdragna programplanering beror främst på förfarandet för avgränsning av stödberättigade områden. Översvämningar har gjort att Tyskland och Österrike delvis måst revidera sina program.

Det är intressant att notera att stödets fördelning mellan produktiva investeringar (2/3 av stödet) och basinfrastruktur (1/3 av stödet) är exakt den motsatta mot fördelningen för mål 1.

EUGFJ

Genomförandetakten för de mål 1-program som medfinansieras av EUGFJ är på det hela taget tillfredsställande (19,1 %), även om den är något lägre än genomsnittet för strukturfonderna. Fyra program (NL, UK, IRL) riskerar dock att drabbas av automatiska återtaganden enligt N+2-regeln på grund av otillräckliga utbetalningar.

Stödet från EUGFJ [2] inom mål 1 fördelar sig på följande sätt: 45,5 % för omstrukturering av jordbrukssektorn (i huvudsak investeringar i jordbruksföretag och bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter), 41 % för miljö och skötsel av naturområden och 13 % för utveckling och diversifiering av näringslivet på landsbygden.

[2] Procenttalen avser utvecklings- och garantisektionerna vid EUGFJ. Kompletterande åtgärder (förtidspension, mindre gynnade områden, miljöåtgärder i jordbruket och skogsplantering) inom mål 1 finansieras av garantisektionen.

ESF

Inom mål 3 koncentrerar sig ESF på att stödja den europeiska sysselsättningsstrategin. Åtgärderna fördelar sig dock på samtliga de fem politikområden som anges i ESF-förordningen. De viktigaste åtgärderna avser främjande av återinträde på arbetsmarknaden för arbetslösa och personer som står utanför denna.

Genomförandet av åtgärderna går i allmänhet bra och i en takt som har gjort det möjligt att hämta in de ursprungliga förseningarna i antagandet av programmen. På två undantag när har automatiskt återtagande inte varit aktuellt.

Vid de årliga mötena har ett stort antal medlemsstater deltagit i djupgående diskussioner om sambandet mellan Europeiska socialfondens program, den europeiska sysselsättningsstrategin och de nationella handlingsplanerna för social integration.

FFU

År 2002 präglades av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) som rådet fastställde den 20 december 2002. Målen för den gemensamma fiskeripolitiken reviderades och orienterades om mot ett hållbart utnyttjande av levande akvatiska resurser på grundval av dels välgrundade vetenskapliga yttranden och försiktighetsprincipen i förvaltningen av fisket, dels ett hållbart vattenbruk. Förvaltningen av fisket kommer i framtiden att på ett bättre sätt kunna säkerställa sektorns långsiktiga livskraft genom ett hållbart resursutnyttjande.

De nya bestämmelserna trädde i kraft den 1 januari 2003. De ersätter de grundregler som styrt den gemensamma fiskeripolitiken sedan 1993 och ändrar på väsentliga punkter den förordning om strukturåtgärder inom fiskesektorn som genomförs av fonden för fiskets utveckling (FFU) [3].

[3] Förordning (EG) nr 2369/2002 av den 20 december 2002 om ändring av förordning (EG) nr 2792/1999.

Bland viktigare ändringar som reformen medför kan nämnas att stöd till förnyelse av fiskefartyg och till permanent överföring av fiskefartyg från gemenskapen till tredje land inte längre kommer att kunna beviljas från 2005 års ingång. Stöd till modernisering av fiskefartyg kommer att ges endast till fartyg som är minst fem år gamla. Det skall syfta till att förbättra säkerheten, produktkvaliteten eller arbetsförhållandena, införa mera selektiv fisketeknik eller utrusta fartygen med övervakningssystemet VMS. Det får inte öka fartygets fångstkapacitet.

Reformen medför också bättre villkor för medlemsstaternas stöd till fiskare och redare som tillfälligt måste upphöra med fisket. Omställningsstödet till fiskare utvidgas till diversifiering mot annan verksamhet, men de kan fortsätta att fiska på deltid.

Gemenskapsinitiativ

Bland totalt 72 Interregprogram godkändes under 2002 15 av de 18 program som återstod att godkänna. Genom dessa godkännanden har det interregionala samarbetet kunnat påbörjas konkret med inledandet av en första infordran av förslag på EU-nivå. Interactprogrammet, som syftar till att effektivisera genomförandet av Interreginitiativet, antogs under året.

Dessutom antogs år 2002 alla programmen i gemenskapsinitiativet Leader+, vars styrkommitté höll sitt första möte i november.

Inom ramen för Urban antogs programmet Urbact som syftar till att underlätta utbyte av erfarenheter och god praxis mellan städer som har deltagit i tidigare versioner av Urban.

Fjortonde årsrapporten om strukturfondernas genomförande år 2002

1. Översikt

1.1. Mål 1

ERUF

År 2002 tillämpades för första gången den så kallade "N+2-regeln". Enligt denna skall kommissionen automatiskt återta de delar av åtaganden som inte genomförts vid utgången av det andra året efter åtagandeåret. I stort sett är genomförandetakten tillfredsställande, varför automatiska återtaganden kunnat undvikas. I genomsnitt uppgick takten för verkställande av betalningar vid utgången av år 2002 till 21,5 % av det totala beslutade stödet. Per medlemsstat varierar talen från 7 % i Nederländerna till 36 % i Irland, men hälften av medlemsstaterna ligger i intervallet 22-27 %.

Genomförandetakten varierar dock starkt från region till region, mellan programmen och inom samma program. Åtgärder för att bygga ut infrastrukturen gör i allmänhet goda framsteg, medan sådana där den privata sektorn medverkar går långsammare. Detta beror delvis på den ekonomiska konjunkturen under 2002.

Enligt mottagna årsrapporter varierar genomförandetakten (medelsanvisning och betalningar till projekten) starkt. Vissa regioner har redan tilldelat projekten 2/3 av de tillgängliga medlen (B, SF, SV), och betalningarna håller också en stadig takt.

Ändringarna i SPD är relativt begränsade. Till största delen är de en följd av att rådet den 28 juni 2001 antog en ändring av förordningarna (EG) nr 1260/99 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, (EG) nr 1257/99 om landsbygdsutveckling och (EG) nr 2792/99 om fiskerisektorn, så att takten i insatserna kunde höjas i de yttersta randområdena.

En analys av programkomplementen visar att stödet från ERUF fördelar sig med 1/3 till produktiv verksamhet och 2/3 till basinfrastruktur. Den största andelen, 31 % av det totala stödet, går till "transportinfrastruktur". Därefter kommer stöd till små och medelstora företag och hantverksföretag, 16 %, och miljö (vatten, avfall etc.), 13 %. Den stora sektorn FoU, telekommunikation och informationssamhället tar hand om 12 % av ERUF-stödet [4], medan social infrastruktur och folkhälsa får 6 %.

[4] Detta stöd ingår i den första delen av Lissabonstrategin (att främja omställning till en kunskapsbaserad ekonomi, särskilt genom investeringar i informations- och kommunikationsteknik på FoU-området). Den del av ERUF:s totala stöd som anslagits till dessa områden bör beräknas med hänsyn till att flertalet komplement utarbetades innan Lissabonstrategin utformades (i mars 2000).

Samtliga medlemsstater har inlett arbetet med halvtidsöversynen. I de regioner som kommit längst har avtal redan slutits med utvärderare.

EUGFJ

Takten i genomförandet är allmänt sett tillfredsställande, även om den är något lägre än genomsnittet för strukturfonderna. De sammanlagda betalningarna uppgick i genomsnitt till 19,1 % av det totala beslutade stödet vid utgången av år 2002, mot 21,8 % för samtliga strukturfonder. I medlemsstaterna varierar genomförandetakten mellan 7,8 % (Nederländerna) och 29,2 % (Österrike).

Genomförandetakten i Tyskland, 25 %, hör till de högsta och programmen där verkar inte ha påverkats av översvämningarna.

Fyra program, Flevoland (Nederländerna), Highlands och Islands (Förenade kungariket). Border, Midland and Western Region (Irland). Southern and Eastern Region (Irland) har inte kunnat styrka betalningar på ett godtagbart sätt och riskerar därför att motsvarande del av åtagandet återtas. Beträffande de två sistnämnda programmen har de irländska myndigheterna ansökt om undantag för force majeure till följd av effekterna av mul- och klövsjukan. Kommissionen granskar nu ansökan.

Programkomplementen visar att stödet från EUGFJ [5] är fördelat på följande sätt: 45,5 % till omstrukturering av jordbrukssektorn (investeringar i jordbruksföretag, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter), 41 % till miljö och skötsel av naturområden och 13 % till utveckling och diversifiering av näringslivet på landsbygden.

[5] Procenttalen avser utvecklings- och garantisektionerna vid EUGFJ. Kompletterande åtgärder (förtidspension, mindre gynnade områden, miljöåtgärder i jordbruket och skogsplantering) inom mål 1 finansieras av garantisektionen.

Åtgärder knutna till halvtidsöversynen har inletts, och resultaten väntas bli tillgängliga enligt uppgjorda tidsplaner.

FFU

På det hela taget är takten i genomförandet tillfredsställande och ligger på genomsnittet för fonderna. Den varierar dock mellan länderna. Att takten i dess helhet är tillfredsställande beror på det snabba genomförandet av FFU-programmet i Spanien (26 % av det beslutade stödet har betalats ut) som motsvarar 60 % av de beslutade åtgärderna. I åtta medlemsstater är takten långsam, mellan 7 och 10 %.

Utifrån programkomplementen kan det konstateras att 22 % av stödet från FFU går till förnyelse av fiskeflottan, modernisering och nybyggnad, medan vattenbruk får 10 % av stödet och kategorin "beredning och främjande av fiskeprodukter" 15 %.

ESF

I stort sett genomförs programmen i tillfredsställande takt, då betalningarna motsvarar 24 % av det totala beslutade stödet, dvs. över genomsnittet för fonderna. Vissa förseningar förekommer dock, särskilt i Nederländerna (betalningstakt: 7 %).

Införandet av nya områden för stöd från ESF (exempelvis livslångt lärande och anpassningsförmåga) kan åtminstone delvis förklara vissa förseningar som noterats, eftersom dessa områden kräver längre förberedelsetid än områden som tidigare fått stöd från ESF. Man kan också konstatera att takten i genomförandet av åtgärder som avser jämställdhet är långsammare än genomsnittet.

Programkomplementen tyder på att stödet från ESF fördelar sig relativt lika mellan arbetsmarknadspolitik (29 %), utbildning (26 %) och arbetstagares anpassningsförmåga (21 %).

1.2. Mål 2

Genomförandet går i genomsnitt långsammare för mål 2-programmen än för mål 1-programmen eftersom programplaneringen tagit längre tid, vilket särskilt gäller avgränsningen av stödberättigade områden. I en del fall godkändes programmen först i slutet av 2001 eller början av 2002, medan programkomplementen slutfördes under 2002. Detta är en viktig förklaring till att betalningstakten för de beslutade stöden något understeg 14 %. De medlemsstater för vilka beslut fattades i slutet av 2000 har naturligt nog ett genomförande som hör till de bästa (Sverige och Finland 22 %, Danmark 17 %). Det bör dock noteras att Spanien har det högsta genomförandet (26 %) och att Tyskland uppnår samma genomförande som Danmark, även om dess program beslutades senare.

ERUF

De medlemsstater som hade avslutat sin programplanering under 2001 uppvisar tillfredsställande genomförandetakter. Upp till 60 % av budgetarna för åtgärderna har redan anslagits till projekten. De övriga gör så goda framsteg att de successivt kan hämta in sin ursprungliga försening.

Vissa länder har stött på speciella svårigheter. Tyskland och Österrike har delvis måst revidera sin programplanering med hänsyn till sommarens översvämningar (och infogat åtgärder för att förebygga översvämningar). De italienska programmen kunde påbörjas först mycket sent, då avgränsningen av stödberättigade områden hade stött på många svårigheter.

I vissa fall har den svaga ekonomiska konjunkturen gjort det svårare att genomföra åtgärder som kräver privat medfinansiering.

Det är intressant att notera att programkomplementen fördelar stödet per åtgärdsområde med 2/3 till produktiv verksamhet och 1/3 till basinfrastruktur, dvs. omvända proportioner mot dem som gäller för mål 1. Åtgärder för små och medelstora företag och hantverk får 36 % av ERUF-stödet, medan sektorn FoU, telekommunikationer och informationssamhället får 15 %. De två andra områden som får en betydande del av stödet från ERUF är turism (9,5 %) och miljö (6,4 %).

Förberedelser för halvtidsöversynen pågick i alla medlemsstater i slutet av år 2002.

ESF

Genomförandetakten är på det hela taget något lägre än för ERUF.

Stödet från ESF avser främst att stödja åtgärder som förbättrar anpassningsförmågan inom arbetsorganisationen (33 % av stödet) och utbildning (27 % av stödet).

ESF-programmen har också påbörjat de första åtgärderna för halvtidsöversynen.

EUGFJ

Utanför mål 1-regionerna återfinns verksamhet som rör landsbygdsutveckling i 20 SPD för mål 2 i Frankrike, och den medfinansieras av garantisektionen vid EUGFJ.

1.3. Mål 3

Det mest framträdande draget i programplaneringen för mål 3 är att flertalet åtgärder är inriktade på stöd till den europeiska sysselsättningsstrategin, fastän med olika prioriteringar i olika medlemsstater, beroende hur de upplever behovet. Samtidigt är åtgärderna fördelade på alla ESF-förordningens fem politikområden.

Till de vanligaste åtgärderna hör främjande av återinträde på arbetsmarknaden för arbetslösa och personer som står utanför denna. Sådana åtgärder är inte enbart inriktade på återinträde, även om de tenderar att kanaliseras genom utbildning och aktivering. Flertalet medlemsstater har verksamhet där utbildning av särskilda grupper, livslångt lärande och modernisering av de offentliga arbetsförmedlingstjänsterna ingår. Annan verksamhet som framhävs i flera medlemsstater är sådana som rör jämställdhet, social utslagning och hälsa.

Genomförandet av dessa åtgärder går i allmänhet enligt planerna, och många medlemsstater är på väg att hämta in de förseningar som noterats i det ursprungliga antagandet av program under de senaste två åren.

Skillnader kvarstår i hastigheten och svårigheterna i genomförandet i alla medlemsstater. Exempelvis har utbildningsåtgärderna i Italien visats sig vara svåra att genomföra, och återanpassningsåtgärderna i Nederländerna har inte förbrukat sina medel. I Österrike är endast programmet för livslångt lärande försenat. Jämställdhetsarbetet verkar ha problem med genomförandet i flertalet medlemsstater där det bedrivs. Det är tydligt att de program vars genomförande släpar efter är de som kräver de noggrannaste förberedelserna eller som är mera inriktade på särskilda mål, som hälsoprogrammet i Grekland eller systemet för arbetsrotation i Sverige.

Framstegstakten avspeglas i bedömningen att inget återtagande enligt N+2-regeln kommer att behövas i flertalet medlemsstater. Två undantag är Danmark, där det kommer att bli ett mindre återtagande, och Nederländerna. Programmen i Nederländerna försenades starkt av problemen med oegentligheter under tidigare år, och 2002 var det första hela året för genomförande, varför utnyttjandet är betydligt lägre än planerat. Det blir därför sannolikt flera återtaganden enligt N+2-regeln. I andra medlemsstater har överföringar gjorts mellan program för att jämna ut skillnader i utnyttjandegrader.

Flertalet medlemsstater höll sina årliga möten under 2002, då ett antal frågor behandlades. I många medlemsstater diskuterades överensstämmelsen mellan ESF-programmen, den europeiska sysselsättningsstrategin och den nationella handlingsplanen för social integration. Vid mötena kartlades också problem och svagheter i programmens genomförande och hur man kan införa åtgärder för att ta itu med dessa problem och föreslå lösningar. I vissa fall ledde detta till överföringar av medel mellan program, ändringar av programkomplementen eller förslag till ändringar av samlade programdokument (SPD).

Avslutandet av program från åren 1994-1999 vållar dock betydande bekymmer i alla medlemsstater. I 12 av de 15 medlemsstaterna hade inga ansökningar om avslutande eller slutliga dokument lämnats in vid årets utgång, trots att sista dagen för inlämning är den 31 mars 2003. I övriga tre stater hade betydande framsteg gjorts endast i Grekland, där bara 2 av 24 program återstod att avsluta vid årets utgång. I Tyskland och Spanien hade ett litet antal ansökningar tagits emot.

1.4. FFU utanför mål 1

Kommissionen har gjort åtaganden för det tredje årliga beloppet för de elva programmen i områden utanför mål 1, vilket motsvarar 168,9 miljoner euro. Åtaganden för bemyndiganden som överförts från år 2001 har också gjorts för det första årliga beloppet på 4,6 miljoner euro i det nederländska programmet.

Med ledning av programkomplementen kan det noteras att fiskeflottans förnyelse, modernisering och nybyggnad får 24 % av stödet från FFU, medan vattenbruk får 7 % och kategorin "beredning och främjande av fiskeriprodukter" 23 %.

1.5. Gemenskapsinitiativ

1.5.1. Interreg

Efter det att riktlinjerna för Interreg III för perioden 2000-2006 (4,875 miljoner euro i 1999 års priser) antagits den 28 april 2000 [6] uppmanades medlemsstaterna att inom sex månader efter offentliggörandet av det slutliga meddelandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning lämna in utförliga förslag [7].

[6] EGT C 143, 23.5.2000, s. 6.

[7] EGT C 143, 23.5.2000, s. 6.

Flertalet av de 72 program som ursprungligen planerades, godkändes redan 2000 och 2001. År 2002 antogs sju kompletterande program inom del A (Irland/Förenade kungariket, Grekland/Albanien, Grekland/FYROM, Grekland/Cypern, Marocko/Gibraltar-Förenade kungariket, Italien/Albanien och Italien/regionerna vid Adriatiska havet genom samarbete mellan de italienska regionerna vid Adriatiska havet och länderna i f.d. republiken Jugoslavien). Fyra program inom del B godkändes, bland dem det atlantiska området, Nordvästeuropa, Karibien och programmet för Réunion/Oceanien. De två sista programmen inom del C för interregionalt samarbete, programmen Syd och Väst, godkändes också. Slutligen godkändes de två programmen enligt artikel 53 i riktlinjerna för Interreg (näten) - programmet ESPON/ORATE (ett observationsorgan i samverkan för europeisk regional utvecklingsplanering) och programmet Interact. Endast tre program återstår fortfarande att anta under 2003 - det transnationella samarbetsprogrammet Archimed mellan Grekland och Italien och de två programmen för transnationellt samarbete Grekland-Italien och Grekland-Turkiet.

Den viktigaste händelsen under 2002 var godkännandet av programmet Interact. För att skapa en ram för stödåtgärder till ett effektivt genomförande av Interreg III har kommissionen och medlemsstaterna enats om att genomföra programmet Interact (Interreg - Animation, Coordination, Transfert). Sålunda skaffade sig unionen den 16 december 2002 med godkännande av kommissionären Barnier ett nytt verktyg för att förbättra Interreg III-programmens effektivitet och kvalitet. Inför de betydande utmaningar som är knutna till genomförandet av detta gemenskapsinitiativ kan Interact också bli en väsentlig komponent för att uppnå en ytterligare förenkling av förfarandena i Interreg III-programmen, och särskilt inför programperioden efter 2006.

Programmet Interact presenterades av en av medlemsstaterna - Österrike, i egenskap av samordnande land - på samtliga medlemsstaters vägnar. Österrikes förbundsregering har utsetts till förvaltande och utbetalande myndighet för Interact. Den totala kostnaden för Interact-programmet är 35,1 miljoner euro, varav 25 miljoner euro är stöd från ERUF.

En annan viktig händelse var igångsättningen av interregionalt samarbete, då alla programmen slutgiltigt godkänts. En första infordran av förslag på europeisk nivå kunde därför göras den 10 oktober 2002. Tillsammans ställer de fyra programmen stöd på mer än 300 miljoner euro till förfogande från ERUF för interregionalt samarbete (se http:// www.interreg3c.net).

Ytterligare en viktig händelse var godkännandet av programmet ESPON/ORATE. Det syftar till att främja en framåtblickande vision och en kvantifiering av strävandena mot territoriell utveckling i Europa, där angränsande stater (bland annat Schweiz och Norge) samt kandidatländerna engageras. Luxemburg har utsetts till förvaltande och utbetalande myndighet för programmet, och det gemensamma sekretariatet är också förlagt till Luxemburg. Den totala kostnaden för programmet är 12 miljoner euro, varav 6 miljoner euro är stöd från ERUF.

För övrigt fortsatte och intensifierades det konkreta genomförandet av de antagna programmen i fält. Som föreskrivs i förordningarna har kommissionen medverkat i flera övervakningskommittéer och rådgivande kommittéer.

1.5.2. Leader+

Leader+ syftar till att främja och stödja integrerade försöksstrategier för lokal landsbygdsutveckling. Vid slutet av år 2002 hade 73 Leader+-program godkänts. Nio medlemsstater har valt ett nationellt program. I övriga sex medlemsstater har 61 regionala program lämnats in, och tre av dessa stater har presenterat ett nationellt program för ett nationellt nätverk.

Under 2002 pågick fortfarande val av lokala aktionsgrupper i några medlemsstater. Av de 938 lokala aktionsgrupper som planeras inom Leader+ har 692 redan valts.

Ett första sammanträde med styrkommittén för Leader+ hölls den 26 november 2002. Kommittén, som bestod av företrädare för nationella förvaltningar och nätverk, leddes av kommissionen och granskade framstegen i gemenskapsinitiativens genomförande

De lokala aktionsgrupperna har uppfattat de prioriterade teman kommissionen fastställt i meddelandet om Leader+ på följande sätt: att dra största möjliga nytta av naturliga och kulturella resurser och särskilt att ta vara på turistattraktioner (33 % av samtliga lokala aktionsgrupper), att förbättra livskvaliteten på landsbygden (24 %), ta vara på lokala produkter (21 %) och att utnyttja nya kunskaper och ny teknik för att öka konkurrenskraften hos landsbygdens produkter och tjänster (10 %). Gemenskapens totala stöd till Leader+ under perioden 2000-2006 kommer att uppgå till 2,1 miljarder euro och finansieras av utvecklingssektionen vid EUGFJ.

För år 2002 gjordes åtaganden för ett belopp av 356,80 miljoner euro, och ett totalt belopp av 74,89 miljoner euro betalades ut.

1.5.3. Equal

År 2002 var ett viktigt år för gemenskapsinitiativet Equal, då utvecklingspartnerskap (UP) inleddes i fält och initiativet gjorde framsteg.

Sedan urvalsfasen fullbordats den 15 november 2001 tog utvecklingspartnerskapen itu med åtgärd 1 fram till mitten av maj 2002. Under denna period kunde projekten avsluta sina nationella program, men också ingå transnationella partnerskap med minst ett utvecklingspartnerskap i en annan medlemsstat.

Något mer än 1500 utvecklingspartnerskap Equal i hela Europa har börjat genomföra sina arbetsprogram utifrån åtgärd 1. De engagerar cirka 13 000 partner, varav det övervägande antalet är offentliga myndigheter, utbildningsorgan eller specialorgan för mindre gynnade grupper. I mer än 8 % av fallen leds de dock av företag.

Fördelningen mellan teman visar sig vara ojämn, och det första temat i pelaren "Förmåga till inträde på arbetsmarknaden" omfattar nästan en tredjedel av projekten. Utvecklingspartnerskapens geografiska förankring är svagare än väntat. De ursprungliga prognoserna angav ett förhållande mellan geografiska och sektoriella utvecklingspartnerskap på 80 % - 20 %. Nästan två tredjedelar av de sektoriella utvecklingspartnerskapen behandlar "särskilda diskrimineringsproblem". Detta visar att man håller fast vid tankarna bakom åtgärderna Adapt och Sysselsättning.

Omkring 450 avtal om gränsöverskridande samarbete har slutits med i genomsnitt tre utvecklingspartnerskap per avtal, och maximum hittills är åtta.

Initiativet Equal prioriterar i sina mål och sin uppbyggnad främst tillvaratagande och spridning av innovativa inslag på projektnivå via partnerskap för gränsöverskridande samarbete, på regional och nationell nivå via de nationella tematiska nätverken, och på europeisk nivå via de europeiska tematiska grupperna med mål att samla in, ta upp till diskussion och utvärdera särskilt lovande tillämpningar och rapporter från fältet och att förbereda spridning och införande av dessa i politiken.

På europeisk nivå har denna roll anförtrotts åt sex europeiska tematiska grupper (anställbarhet, entreprenörskap, anpassningsförmåga, jämställdhet, asylsökande och partnerskap), som grundlades vid konferensen i Barcelona i maj 2002 (Arbete i nätverk för integration) där nästan 400 personer deltog aktivt i diskussionerna.

När det gäller utvidgningen kan framhållas Tjeckiens (16 utvecklingspartnerskap) och Ungerns (5 utvecklingspartnerskap) deltagande från denna förslagsomgång, men också de aktiva förberedelserna för att integrera kandidatländerna i den förestående förslagsinbjudan för Equal. Köpenhamnskonferensen, som hölls i november 2002 (Equal och utvidgningen), samlade 150 deltagare som representerade nuvarande och blivande medlemsstater i Europeiska unionen för att förbereda gemenskapsinitiativet Equal i ett utvidgat EU.

1.5.4. Urban

Under 2002 antog kommissionen programmet Urbact som syftar till att utbyta erfarenheter och god praxis mellan städer som har deltagit i Urban I, Urban II eller något urbant pilotprojekt. Urbact presenterades gemensamt av alla medlemsstater (utom Luxemburg) och är det sista programmet som planerats för att genomföra initiativet Urban II, 70 program belägna i städer eller kvarter i kris, som godkändes redan under 2001.

Dessa 70 program har under 2002 iakttagit alla slutdatum enligt bestämmelserna. Alla har antagit och skickat programkomplementen till kommissionen och inrättat sin övervakningskommitté, och 21 av dem har lagt fram sin årsrapport om genomförandet inom utsatt tid.

Under 2002 har alla programmen fått förskottsbetalning (7 %) och 26 har redan tagit emot löpande betalningar.

En första sammanfattning av de antagna programmen har lämnats i ett meddelande från kommissionen: "Strukturfondernas programplanering 2000-2006: en första bedömning av Urban-initiativet" KOM(2002) 308 slutlig. Dokumentet var ämne för en omfattande debatt mellan kommissionären Barnier och 600 borgmästare och företrädare för lokala myndigheter under den konferens om "Städer och sammanhållning" som kommissionen organiserade i London den 8 och 9 juli 2002.

1.6. Innovativa åtgärder och tekniskt stöd

ERUF

Femtio regioner ansökte om ett regionalt program för innovativa åtgärder år 2002, av vilka 45 bedömdes ha tillräckligt hög kvalitet för att medfinansieras av ERUF. Härtill kommer de 81 godkända program som lämnades in 2001, vilket innebär att 126 av de 156 stödberättigade regionerna hade fått stöd redan vid utgången av år 2002. Dessutom godkändes tre särskilda nätverksprogram för att främja samarbete mellan regioner, ett för vart och ett av de tre strategiska teman som är stödberättigade enligt programmen a) forskning och teknisk utveckling, b) IT i den regionala utvecklingens tjänst och c) regional identitet och hållbar utveckling.

Genomförandet av pilotprojekt inom ramen för Recite (47 projekt) och Terra (15 projekt) fortsatte och ledde till att tre Terra-projekt kunde avslutas. I slutet av 2002 hade alla projekt lagt fram en slutrapport och ansökt om slutbetalning. Avslutandet av de fyra Recite-projekten har också fortskridit i god takt.

FFU

Den 4 juni 2002 inledde GD Fiske enligt artikel 22 i rådets förordning nr 1260/99 en infordran att lämna förslag 02/C 132/11 till transnationella projekt för innovativa åtgärder inom fiskesektorn. Efter analys och granskning av de 46 förslag som mottogs valde GD Fiske ut tio projekt och gjorde tio finansiella och juridiska åtaganden till ett totalt belopp av 1 114 858 euro. Viktigare teman för projekten är ansträngningarna för socioekonomisk diversifiering av områden som är beroende av fiske, förädling av produkter från fiske och vattenbruk, förbättring av sektorns image samt yrkesutbildning och vidareutbildning i alla yrken inom sektorn. De första lägesrapporterna kommer att finnas tillgängliga år 2003, och slutrapporterna väntas första halvåret 2004.

Programmet för tekniskt stöd har genomförts planenligt under 2002 till ett belopp av 934 811 euro (se tabell i bilaga 3).

ESF

Innovativa åtgärder och tekniskt stöd enligt artikel 6 i ESF-förordningen

En inbjudan att lämna förslag på temat "Lokala sysselsättningsstrategier och innovation" hade offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 31 oktober 2001 [8]. Syftet med denna förslagsinbjudan är att stödja innovativa åtgärder för att utveckla lokala sysselsättningsstrategier som stöd för genomförandet av den europeiska sysselsättningsstrategin på lokal nivå. Bland de områden som omfattades av förslagsinbjudan kan nämnas följande:

[8] EGT C 306, 31.10.2001.

- Utveckling av partnerskap på lokal nivå.

- Utveckling och genomförande av lokala sysselsättningsstrategier.

- Övervakning, benchmarking och utvärdering.

- Utbyte och spridning av information samt nätverksarbete.

Ansökningarna måste inriktas på tillämpning av prioriteringarna i den nationella (eller regionala) handlingsplanen (NAP) för sysselsättning inom ett givet territorium i form av lokala sysselsättningsstrategier. Förslagen kan vara av två typer:

- att utveckla och genomföra en enda strategi som överensstämmer med befintlig regional eller nationell handlingsplan,

- att utveckla en sammanhållen serie av individuella strategier på lägre geografisk nivå inom territoriet.

Alla förslag som syftar till att utveckla och genomföra antingen en enda territoriell strategi på regional eller provinsiell nivå (typ 1) eller en serie lokala strategier (typ 2) bör ha ett antal gemensamma drag för att säkerställa ett konsekvent tillvägagångssätt i alla strategier som medverkar till att identifiera och jämföra god praxis och lärdomar för den traditionella ESF och den europeiska sysselsättningsstrategin. I dessa gemensamma drag ingår följande:

- Varje sysselsättningsstrategi måste utvecklas, förfinas och genomföras genom ett särskilt partnerskap, där företrädare för så många av de relevanta aktörerna som möjligt ingår.

- Baslinjeanalys av den lokala sysselsättningen: varje strategi för lokal sysselsättning måste grundas på en analys eller diagnos av det lokala arbetsmarknads- och sysselsättningsläget. Den kommer att tjäna som en baslinje för läget mot vilken framsteg kan mätas och utvärderas.

- Den eventuella strategin eller strategierna måste ta upp var och en av de fyra pelarna i den europeiska sysselsättningsstrategin.

- Jämställdhet/lika möjligheter bör beaktas i den lokala sysselsättningsstrategin på alla stadier och även innefatta baslinjeanalysen och en diagnos av territoriet.

- Länkar till andra finansieringskällor i gemenskapen och medlemsstaten och till andra gemenskapsprogram: den lokala sysselsättningsstrategin bör fungera som en överbryggande ram för all sysselsättningsskapande verksamhet i territoriet.

Under 2002 anslogs en total budget på 34,06 miljoner euro till projekt som finansierades enligt denna inbjudan. Kommissionen medfinansierar åtgärder upp till högst 75 % av de totala stödberättigande kostnaderna med lägst 300 000 euro och högst 3 miljoner euro under en tvåårsperiod.

I den första ansökningsomgången undertecknades 44 bidragsavtal med godkända anbudsgivare i oktober 2002 för projekt som skall påbörjas mellan den 1 november 2002 och den 31 december 2002.

I sin andra årsrapport om genomförandet av innovativa åtgärder enligt artikel 6 i förordningen för Europeiska socialfonden [9] aviserade kommissionen "Innovativa grepp på hanteringen av förändring" som det överbryggande temat för återstoden av innevarande programperiod. Inom detta tema har två mera specifika linjer för innovativa åtgärder fastställts:

[9] Framlagd för ESF-kommittén den 17 december 2002, länk: http://europa.eu.int/comm/ employment_social/esf2000/documents/report_2002_en.pdf

- hantering av demografisk förändring,

- hantering av omstrukturering.

EUGFJ

Under 2002 har åtaganden till ett totalt belopp av 1,13 miljoner euro verkställts inom ramen för tekniskt stöd.

1.7. Komplementaritet med andra instrument

a) Sammanhållningsfonden

Genom det stöd som beviljas från Sammanhållningsfonden möjliggörs finansiering av infrastrukturprojekt inom området för transporter som bidrar till genomförandet av de transeuropeiska näten, liksom projekt inom miljöområdet så att dessa länder kan göra framsteg mot de mål som satts upp inom Europeiska unionens miljöpolitik. Sammanhållningsfonden ger de fyra stödberättigade medlemsstaterna möjligheter att upprätthålla en betydande offentlig investeringsnivå inom dessa två områden av allmänt intresse, samtidigt som de respekterar de mål beträffande minskning av budgetunderskotten som anges i de konvergensprogram som fastställts inför den ekonomiska och monetära unionen.

Det viktigaste instrumentet för samordningen mellan Sammanhållningsfondens och strukturfondernas åtgärder är den strategiska referensramen. Som en följd av de nya juridiska bestämmelser som styr Sammanhållningsfonden lägger medlemsstaterna fram en strategisk referensram för kommissionen. Enligt förordning (EG) nr 1265/1999 "skall medlemsstaterna dessutom tillhandahålla resultaten av miljökonsekvensbedömningen i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen och dessa resultats överensstämmelse med en allmän miljöstrategi eller transportstrategi för ett visst område eller en viss sektor".

I bestämmelserna i "Anvisningar för Sammanhållningsfonden 2000-2006" som översänts till de fyra medlemsstater som är stödberättigade enligt denna fond anges därutöver att "denna strategi bör vara fastställd och formaliserad i ett vägledande dokument som kommer att utgöra "referensram" för Sammanhållningsfondens åtgärder. Denna referensram skall fastställas på den nivå som är lämpligast, och skall innehålla följande: beskrivning av de långsiktiga målen, uppgift om de enskilda projekten, detaljerad beskrivning av de mellanliggande mål som skall ha uppnåtts 2006 samt upplysningar om de projekt som skall genomföras för att nå dessa mål. För varje projekt skall en första uppgift om investeringskostnader och en vägledande planering av finansieringskällor anges".

De fyra medlemsstater som är berättigade till stöd från Sammanhållningsfonden lade fram sina referensramar för miljö- och transportsektorerna i slutet av år 2000. I vissa fall utgör dessa strategiska referensramar en integrerad del av de program som godkänts enligt programplaneringen för strukturfonderna för perioden 2000-2006, vilket förstärker samordningen mellan de åtgärder som genomförs med stöd från Sammanhållningsfonden och de som genomförs med stöd från strukturfonderna.

Under 2002 hölls två informationsmöten med medlemsstaterna, samordnade med mötena i strukturfondskommittén, varigenom sammanhållningen mellan dessa finansiella instrument kan förstärkas ytterligare.

b) Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska investeringsfonden (EIF)

Enligt villkoren i det samarbetsavtal som undertecknades mellan kommissionen och EIB inom ramen för gemenskapens strukturåtgärder under perioden 2000-2006 har en kontaktmekanism mellan kommissionen och EIB inrättats. Denna mekanism har fungerat tillfredsställande och kompletteras av särskilda samordningskontakter inom området för stora transportprojekt (Spanien och Grekland). Dessa två länder har utvidgat sitt samarbete med banken inom PPP-områdena och bankens medverkan i övervakningen av projekten för transeuropeiska nät.

Därutöver har som en följd av slutsatserna från högnivåmötet den 26 mars 2002 särskild tonvikt lagts vid förbättring och förfinande av bankens statistik över projektens regionala effekter. Genom att man börjat utarbeta regionala indikatorer kommer de regionala effekterna av bankens åtgärder att kunna fastställas på ett bättre sätt.

År 2002 intensifierades samarbetet mellan banken och kandidatländerna. Projekten, medfinansieringen och utvärderingen av dessa och samarbetet inom PPP-området ägnades särskild uppmärksamhet.

Med tillämpning av ramavtalet mellan kommissionen (GD Regionalpolitik) och EIB för perioden 2000-2006 om den utvärdering banken skall göra av vissa stora projekt för vilka de stödberättigade medlemsstaterna har ansökt om finansiering från strukturfonderna, har 37 snabbutvärderingar verkställts under 2002 (varav 17 gäller ERUF, 20 Sammanhållningsfonden och 2 ISPA), och 2 fördjupade utvärderingar.

När det gäller prioriteringar inom samarbetet har särskild tonvikt lagts på stora transportprojekt, initiativ i2i samt innovativa finansiella produkter, dvs. riskkapital och globala lån inom ramen för det första prioriterade åtgärdsområdet, som är effektivt stöd till regional utveckling.

En ny form av medfinansiering har inletts. Det gäller medfinansiering från banken av regionala operativa program. Denna medfinansiering, som framförallt genomförts i Italien, har haft stor framgång.

Banken anslog under 2002 33,4 miljarder euro till projekt inom unionen jämfört med 31,2 miljarder 2001. Bankens stöd till kandidatländerna uppgick till 3,6 miljarder euro mot 2,7 miljarder euro 2001 och användes till investeringar som bidrar till att förbereda utvidgningen. Bankens stöd till de minst gynnade regionerna uppgår till 12,5 miljarder euro i form av individuella lån, mot 14,5 miljarder euro 2001. Effekten av globala lån i de minst gynnade regionerna beräknas till ca 60 %.

Tyskland, Italien, Spanien, Förenade kungariket och Frankrike var de största mottagarna av stöd från EIB.

Inom EIB-gruppen handhar EIF nu uteslutande garantier till små och medelstora företag och riskkapital (medel från Europeiska gemenskapen och EIB/EIF).

EIF har under 2002 medverkat i 68 transaktioner inom sina insatsområden, varav 36 avsåg riskkapital till ett totalt belopp på 471,5 miljoner euro. Åtgärder för totalt 1,707 miljarder euro undertecknades 2002.

Åtgärderna på områdena regional utveckling, forskning och särskilt bioteknik omfattar även kandidatländerna.

Enligt slutsatserna från Europeiska råden i Nice och Stockholm har särskild uppmärksamhet ägnats åt kunskapssamhället.

Kommissionen skall bevaka att åtgärderna inom området regional utveckling integreras i de samlade åtgärderna.

Ett initiativ till förstärkning av samarbetet mellan kommissionen och EIF rörande de regioner som får stöd konkretiserades genom ett avtal om att Europeiska investeringsfonden skall ge stöd och råd till de ansökande regionerna.

c) Transeuropeiska transport- och energinät

Samordningen mellan budgeten för de transeuropeiska transport- och energinäten (TEN) och strukturfonderna, i synnerhet ERUF:s medel, är viktig i mål 1- och mål 2-områden och i de länder som får stöd från Sammanhållningsfonden, eftersom dessa finansiella instrument beaktar behovet att bryta isoleringen för de regioner som lider av strukturellt handikapp eller som är öar, instängda eller ligger långt från unionens centrala regioner.

Medan projekt som rör såväl transport- som energinät finansieras från budgetposten för TEN, medfinansierar Sammanhållningsfonden särskilt transportinfrastruktur och ERUF både transport- och energiprojekt. I artikel 2 i förordningen om ERUF (EG nr 1783/1999) anges att fonden i regioner som berörs av mål 1 skall delta i investeringar som bidrar till upprättande och utbyggnad av transeuropeiska nät. I detta sammanhang stimulerar gemenskapen också partnerskap mellan offentliga och privata organ genom att bland annat bevilja en högre medfinansieringsgrad när stödet tar andra former än ett kontantstöd.

Enligt förordningen för TEN medges inte att samma fas av ett enstaka projekt finansieras både från TEN:s budget och från andra gemenskapskällor, men i vissa fall kan genomförbarhetsstudier som finansieras genom TEN:s budget följas av stöd från ERUF och EIB för (del-) finansiering av främst anläggningsarbeten inom den faktiska investeringen. På transportområdet finansierar ERUF ofta anläggningsarbeten som utformats för att ge "tillträde" till det transeuropeiska transportnätet, medan själva komponenterna i detta nät finansieras från budgetposten för TEN och/eller Sammanhållningsfonden.

Budgetförordningen för TEN (EG nr 2236/95) kompletteras genom EG nr 1655/1999 med bestämmelser om planering på medellång sikt via vägledande fleråriga investeringsprogram och stimulans av partnerskap mellan offentlig och privat sektor samt om utnyttjande av ett litet belopp från budgetposten (1-2 %) för att stödja projekt som innefattar riskkapital.

Förslaget till flerårigt investeringsprogram för perioden 2001-2006 som kommissionen antog i september 2001 innefattar ett sammanlagt belopp på cirka 2,8 miljarder euro för 11 prioriterade projekt (Essen-projekten), projektet Globala satellitnavigeringssystem ("Galileo") och fyra grupper projekt av allmänt intresse.

Under 2002 anslogs sammanlagt 563,4 miljoner euro i åtagandebemyndiganden till TEN-transportprojekt inom ramen för det fleråriga investeringsprogrammet, Galileo-projektet och projekt av gemensamt intresse utanför det fleråriga investeringsprogrammet. Dessutom överfördes 7,0 miljoner euro till riskkapitalfonden som bidrag till finansieringen av TEN-transportprojekt enligt ett PPP-koncept.

Fördelningen per stödform av 2002 års stöd utföll så att den i särklass största delen av unionens utgifter för transporter inom TEN-transportbudgeten (nära 47 %) gick till järnvägsprojekt, medan 30 % gick till Galileo och 4 % till vägar.

1.8. Avslutande av tidigare programperioder

För samtliga åtgärder för programperioden 1994-1999 är enligt bestämmelserna slutdatum för avslutande den 31 mars 2003. I princip skall belopp som avser åtgärder för vilka en avslutningsakt (slutrapport, ansökan om slutbetalning och revisionsutlåtande enligt artikel 8) inte i god och i fastställd ordning lämnats in till kommissionen senast detta datum återtas.

ERUF

En del åtgärder kunde avslutas i slutet av 2002. För de övriga hade i vissa fall avslutningsakterna översänts alltför sent under 2002 för att kunna behandlas det året. Oftast är akterna ofullständiga eller ger anledning till frågor.

Den 24 april 2003 hade 194 åtgärder av totalt 942 avslutats, 727 var under handläggning och 21 avslutningsakter ännu inte hade kommit in till kommissionen eller skulle kompletteras innan de kunde behandlas.

AGRI

Allmänt sett kunde mycket få åtgärder avslutas den 31 december 2002. Arbetet med avslutande var dock på god väg, då flertalet åtgärder hade översänt de akter som krävs.

Av de 402 programmen hade kommissionen vid slutet av 2002 mottagit 142 fullständiga ansökningar, varav 27 har avslutats (22 i Italien). Återstående 260 dokument för program som skall avslutas har mottagits vid tidens utgång den 31 mars 2003 för att undvika automatiskt återtagande.

FFU

Under 2002 har många ansökningar om avslutande av program från tidigare perioder mottagits. Efter en fördjupad analys av dessa ansökningar har de inte kunnat avslutas, då vissa upplysningar saknats.

Den 31 mars 2002 hade kommissionen tagit emot alla akter rörande 54 åtgärder.

ESF

Arbetet med avslutandet verkar vara åtskilligt försenat för det stora flertalet åtgärder, då mycket få avslutningsakter översänts till kommissionen.

Den 31 mars hade 16 åtgärder av totalt 754 avslutats och 539 höll på att avslutas, medan 53 avslutningsakter ännu inte hade kommit in till kommissionen och 162 skulle kompletteras.

2. Sammanhållning och komplementaritet

2.1. Strukturfonderna och miljöpolitiken

Att skydda och förbättra miljön hör till strukturfondernas uppgifter i strävan mot de tre prioriterade mål som fastställs i förordning 1260/99 (artikel 1). Bland de medel som anges i artikel 2 i förordningen nämns uttryckligt integration av miljöskyddskraven i fondernas verksamhet.

Direkta miljöinvesteringar

De regionala och nationella myndigheternas programplanering för åren 2000-2006 innebär sammantaget att ca 20 miljarder euro anslås till direkta miljöinvesteringar, vilket är något över 10 % av strukturfondernas totalanslag. Beloppet skall finansiera exempelvis infrastruktur för vattenförsörjning och vattenrening, rening av avloppsvatten, bortskaffande och återvinning av avfall samt markvård och naturvård.

Investeringarna skall i huvudsak göras i mål 1-regionerna, som uppvisar betydande förseningar inom dessa områden, särskilt beroende på storleken av de investeringar som är förenade med genomförandet av de aktuella infrastrukturerna.

Åtlydnad av miljöskyddslagstiftningen

De åtgärder som skall medfinansieras av fonderna skall följa gällande gemenskapslagstiftning, inklusive miljölagstiftningen. Att medfinansieringen och igångsättandet av vissa åtgärder saktat in eller avbrutits i en del medlemsstater beror på att det inte finns någon rättslig ram på miljöområdet som överensstämmer med gällande lagstiftning.

De viktigaste områdena där bristande åtlydnad av lagstiftningen har konstaterats, antingen till följd av att bestämmelserna inte införlivats i den nationella rätten eller på grund av bristande åtlydnad av gemenskapslagstiftningens bestämmelser, är följande: avfall (domstolen dömde år 2002 tre medlemsstater för att de inte hade upprättat några hanteringsplaner enligt lagstiftningen om avfall), vattenförorening med nitrat från jordbruket (många domar från domstolen), behandling av avloppsvatten från tätbebyggelse, vattenkvalitet samt åtlydnad av bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar för vissa offentliga eller privata projekt.

Natura 2000: under 2002 har återstående problem knutna till brister i utseendet av lokaler undanröjts efter kompletterande anmälningar.

Integration av miljöhänsyn i olika åtgärder

Hänsynen till miljön i strukturfondernas program tar sig uttryck i att den i allt högre grad integreras i såväl utformningen som genomförandet av programmen. Denna princip kan ta sig olika former i olika stadier av programplaneringen: miljömässig förhandsbedömning av alla strukturfondernas program när dessa utformas, systematisk miljökonsekvensbedömning av projekt som omfattas av direktiv 85/337/EEG eller införande av ett miljökriterium bland kriterierna för urval av projekt när förslag infordras.

Inom området industri yttrar sig integrationen av miljöhänsyn exempelvis i val av miljövänliga förfaranden eller produkter som främjar ett hållbart utnyttjande av naturresurserna, minskning och återvinning av avfall eller minskning av utsläppen till atmosfären. Inom denna ram gynnar stödet från fonderna produktiva förebyggande investeringar, och i vissa medlemsstater tillämpas högre stödsatser för sådana investeringar. Inom området transporter har integrationen av miljön i programmen gjort det möjligt för vissa medlemsstater att genomföra en angelägen förbättring av transportinfrastrukturerna utan att detta påverkar miljökvaliteten negativt, dvs. genom att stimulera transportsätt som skonar miljön (förtur ges åt kollektivtrafik och järnvägar eller intermodal drift).

Deltagande från miljömyndigheter

Vissa medlemsstater som Italien, Spanien och Portugal har utnyttjat tekniskt stöd för att bilda arbetsgrupper av miljöexperter som utöver sin funktion som förvaltningsmyndigheter också fungerar som miljömyndigheter. De medverkar i fondförvaltningen och bevakar på lämpligaste nivå att miljöhänsynen beaktas när programmen genomförs.

Halvtidsöversyn

Halvtidsöversynen av programmens effektivitet som inleddes i början av år 2003 och som kan utmynna i förslag till revidering av dessa skulle kunna leda till att större hänsyn tas i strukturfondernas verksamhet till de prioriteringar som fastställs i det sjätte handlingsprogrammet för miljön och i kommissionens meddelande om Europeiska unionens strategi för en hållbar utveckling.

Innovativa åtgärder

Hållbar utveckling är ett av tre stödberättigade teman för försöksverksamhet i de regionala programmen för innovativa åtgärder. Av de 126 stödmottagande regionerna har hittills 49 valt att undersöka detta tema i sina program inklusive olika åtgärder som rör miljön men som också omfattar transport, kulturarvet, tillhandahållande av sociala tjänster etc. till ett ungefärligt totalt belopp av 80 miljoner euro. Avsikten är att de lärdomar som dras av dessa program kommer att ingå i de integrerade strukturfondsprogrammen.

2.2. Strukturfonderna och transport- och energipolitiken

Kommissionen antog den 12 september 2001 en vitbok om transporter, där en förbättring av transportvillkoren är ett av de viktigaste diskussionsämnena och bygger på följande punkter:

- Minskning av trafikstockningarna.

- Införande av ny infrastruktur, särskilt järnvägsinfrastruktur.

- Taxesättning som medel för ändring av jämvikten mellan transportsätten och finansiering av infrastruktur.

För att nå dessa ambitiösa mål stöder sig kommissionen på de finansiella resurser som finns i hela transportbudgeten i de transeuropeiska transportnäten (RTE-T), Sammanhållningsfonden och ERUF, samt på ISPA i de blivande medlemsländerna.

2.3. Strukturfonderna och konkurrenspolitiken

Enligt artikel 87.1 i fördraget är statligt stöd normalt oförenligt med den gemensamma marknaden. Denna oförenlighetsprincip utgör dock inget absolut förbud. Kommissionen fäster särskild vikt vid de potentiellt gynnsamma effekterna av stöd som är avsett att främja den ekonomiska utvecklingen i de minst gynnade regionerna, när detta inte påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Eftersom en betydande del av strukturfondernas åtgärder direkt gynnar företag är det viktigt att se till att gemenskapens regionalpolitik bedrivs med fullt beaktande av konkurrensreglerna.

Den allmänna förordningen för strukturfonderna innehåller ett betydande antal bestämmelser som särskilt fastställer att i åtgärder som kommissionen godkänner skall för varje åtgärd ingå de upplysningar som krävs för en förhandsbedömning av att det statliga stödet är förenligt med den gemensamma marknaden. I detta sammanhang, och efter att ha slutfört undersökningen av de åtgärder som planeras i programdokumenten för fondernas åtgärder i mål 2-regionerna för perioden 2000-2006, har kommissionen under år 2002 koncentrerat sin uppmärksamhet på att bedöma vissa stora projekt som är stödberättigade enligt artiklarna 25 och 26 i den allmänna förordningen för fonderna, vilket bör kunna göras enklare sedan nya sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt [10] nu antagits.

[10] EGT C 70, 19.3.2002.

De nya rambestämmelserna innehåller vissa sektoriella regler som tidigare varit spridda (om bilar, syntetfibrer och stål), fastställer ett automatiskt system för bestämmande av stödintensiteter som bygger på investeringsbeloppet och fungerar som en progressiv skattesats, samt en individuell anmälningströskel som är högre än tidigare. Rambestämmelserna erkänner också att vissa stora investeringsprojekt effektivt kan bidra till den regionala utvecklingen och fastställer från och med år 2004 en sammanhållningspremie som kommer att beviljas till stora projekt som överstiger 100 miljoner euro och som medfinansieras av strukturfonderna. Det nya systemet beaktar alltså mervärdet av dessa stora projekt genom en strategi som gör det möjligt att förena målet att minska det statliga stöd som medför den allvarligaste snedvridningen med målet ekonomisk och social sammanhållning.

Kommissionen har också fortsatt sitt arbete med att se över de procedurregler som tillämpas på stöd som inte medför så stor risk att snedvrida konkurrensen. En ny förordning om undantag för sysselsättningsstöd [11], som också bör ge en förenkling av förfarandena för gemenskapens medfinansiering av vissa stödordningar under hela strukturfondernas nuvarande programperiod, antogs också under 2002. Denna förordning inför ett system med undantag från förhandsanmälan av stöd till skapande av sysselsättning och av stöd som syftar till att främja rekrytering av mindre gynnade och funktionshindrade personer, och föreskriver särskilt en ökning av intensiteten i stöd till att skapa ny sysselsättning i de regioner som får stöd.

[11] EGT L 337, 13.12.2002.

2.4. Strukturfonderna och politiken för offentlig upphandling

I artikel 12 i den allmänna förordningen om strukturfonderna anges att de insatser som är föremål för gemenskapsfinansiering "skall vara förenliga med bestämmelserna i fördraget, med de rättsakter som antagits med stöd av detta, samt med gemenskapens politik och program, inklusive den som rör (...) offentlig upphandling". En större decentralisering av förvaltningen av strukturfonderna har införts som ökar medlemsstaternas ansvar, och särskilt förvaltningsmyndigheternas ansvar vid offentlig upphandling som finansieras av gemenskapsmedel. För att säkerställa att dessa förfaranden överensstämmer med gemenskapens normer uppmuntrar kommissionen de nationella myndigheterna att anta förebyggande åtgärder som lämplig utbildning av den personal som handhar offentlig upphandling och utarbetande av vägledningar för upphandling. Enligt sitt uppdrag bevakar kommissionen också att den offentliga upphandlingen genomförs i enlighet med gemenskapens bestämmelser genom att kontrollera att aktuella gemenskapsdirektiv införlivas och genom att utnyttja sin rätt att ingripa om överträdelser sker. I denna kapacitet granskade kommissionen under 2002 mer än 400 fall av bristande införlivande eller möjlig bristande tillämpning av tillämpliga gemenskapsdirektiv.

2.5. Strukturfonderna och informationssamhället

Utvecklingen av informationssamhället utgör en integrerad del av strukturfondernas politik under perioden 2000-2006 och ger möjlighet att helt utnyttja de sociala, ekonomiska, kulturella och politiska fördelarna av revolutionen på kommunikations- och informationsområdet. Under toppmötet i Lissabon fastställdes en ambitiös strategi (e-Europa) som syftar till att fram till 2010 göra Europeiska unionen till "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning.". Lyonkonferensen framhävde utmaningen och lanserade budskapet att informationssamhället var "un moyen in fine" och dess mål "att förverkliga regionernas konkurrenskraft och att skapa och bevara varaktiga arbetstillfällen". Huvudbudskapet var att regionerna skall formulera och genomföra en integrerad och unik strategi för informationssamhället.

I en nyligen genomförd studie [12] har man sålunda kunnat bedöma gemenskapens direktstöd från strukturfonderna till informationssamhället för programperioden 2000-2006 till omkring 10 miljarder euro, dvs. 4,5 % av de totala utgifterna för mål 1 och mål 2. Prioriteringarna, som i stor utsträckning överensstämmer med handlingsplanen e-Europa 2002 för att öka anslutningen till Internet, innebär en modernisering av infrastrukturen för tillgång, deltagande för alla i en ekonomi som bygger på kunskaper, stöd till användning av elektronisk handel i små och medelstora företag, införande av nya former av kompetens och organisation i arbetet samt e-förvaltning. Man kan också konstatera att hälften av de studerade regionerna har en strategisk plan för informationssamhället.

[12] Evaluation thématique de la société de l'information, Technopolis, oktober 2002.

Planen e-Europa 2005, som antogs vid toppmötet i Sevilla i juni 2002, är koncentrerad på en effektiv användning av Internet och syftar till att stimulera utvecklingen av säkra tjänster, tillämpningar och innehåll med utnyttjande av en bredbandsinfrastruktur som är tillgänglig för många. Dessa nya prioriterade områden ställer användaren och användningen i centrum för diskussionen och berör ännu mera direkt regionerna. I ett särskilt svårt ekonomiskt och sektoriellt läge uppstår nya risker för klyftor som gjort att vår verksamhet under 2002 inriktats på följande områden:

- Utveckling av bredbandsinfrastruktur i glesbefolkade regioner där marknaden inte kan agera på önskvärt sätt. Det offentliga stödet till investeringar i sådan infrastruktur och formerna för en eventuell komplettering genom strukturfonderna kräver nya riktlinjer som började utformas under 2002 och som skall vara klara senast första halvåret 2003.

- Socialt tillägnande av informationssamhällets verktyg. Flera åtgärder för numerisk integration kunde genomföras i regionerna under 2002 och bör fortsätta om man vill begränsa framtida risker för sociala klyftor i tillgången till informationssamhället

- Regionernas förmåga att organisera och formulera en integrerad strategi för informationssamhället som svarar mot användarnas behov och som bygger på ett brett samarbete mellan regionerna. Även om hälften av regionerna kunde uppnå reella resultat under 2002, prioriterar de övriga inte informationssamhällets utveckling och riskerar att bli uteslutna ur de samarbetsnätverk som byggs upp på internationell nivå.

- De nationella utvecklingsplaner (och operativa program) för informationssamhället som kandidatländerna lagt fram ger särskilt tydligt uttryck för de risker som beskrivits ovan och har för övrigt ett svagt samband med den politik som antagits inom ramen för e-Europa+. Åtgärdernas splittrade grepp på informationssamhället inom olika verksamhetsområden ställer inledningsvis krav på införande av en lämplig samordningsmekanism där den regionala nivån ingår, och senare ett strategiskt och strukturerat grepp som bygger på verklig kapacitet för analys och förvaltning på regional nivå.

Man bör också inrätta en sammanhängande referensram för en regionalpolitik för informationssamhället och utforma ett system med indikatorer och datainsamling som är närmare knutet till regionala prioriteringar.

Innovativa åtgärder

Informationssamhället är ett av tre stödberättigade teman för försöksverksamhet i de regionala programmen för innovativa åtgärder. Av de 126 mottagande regionerna har hittills 92 valt att utforska detta tema i programmen, inklusive olika åtgärder med fokus på IT i den regionala utvecklingens tjänst till ett ungefärligt totalt värde av 240 miljoner euro. Avsikten är att de lärdomar som dras av dessa program skall ingå i de integrerade strukturfondsprogrammen.

3. Utvärderingar och kontroller

3.1. Utvärderingar

a) ERUF

Utvärderingar som inletts under 2002

Under 2002 inledde GD Regionalpolitik fem studier på området regionalpolitik och strukturfonder, varav två slutfördes under året. Studierna var följande:

- Utvärdering i efterhand av mål 6 för perioden 1994-1999, som syftar till att mäta framgången i mål och strategier samt systemen för genomförande av de två mål 6-programmen i Finland och Sverige.

Utvärderingen visade att de medel som tilldelats de två programmen visserligen har varit till nytta för dessa regioner, men de har varit alltför begränsade för att ändra tendensen till avfolkning i det område som omfattas av mål 6.

Slutsatserna av denna utvärdering kommer att beaktas när de två programmen för mål 1 2000-2006 anpassas till de två berörda programmen under 2003.

- Tematisk delutvärdering av "hållbar utveckling".

Denna studie avsåg att fastställa vilka instrument som kan stödja medlemsstaternas regioner i utvärderingen av deras planer för en hållbar utveckling. Resultaten av utvärderingen kommer att användas för att utnyttja hållbar utveckling i programmen för strukturfonderna 2000-2006, särskilt vid halvtidsöversynen av dessa.

Utvärderingen visade att strukturfonderna i allmänhet ger ett positivt bidrag till en hållbar regional utveckling, men att det fortfarande finns utrymme för en förbättring.

För övrigt inleddes tre studier under 2002, och slutsatserna kommer att publiceras 2003. Studierna är följande:

- Utvärdering i efterhand av initiativet Interreg II, 1994-1999 som syftar till att utvärdera i vilken utsträckning del A - gränsöverskridande samarbete - och del B - bildande av energinätverk - effektivt har bidragit till att utveckla gränsöverskridande samarbete, att hjälpa gränsområdena i Europeiska unionen att övervinna de särskilda problem som följer av deras relativa isolering i de nationella ekonomierna och i unionen i stort, och att komplettera felande länkar i de transeuropeiska näten för energidistribution.

För del B av Interreg II bör utvärderingen visa i vilken utsträckning den har medverkat till att sätta igång och/eller bättre precisera strategierna för och dynamiken i återställandet av jämvikten och regional utvecklingsplanering i unionen.

Slutsatserna av utvärderingen kommer bland annat att ge lärdomar för framtiden för initiativet Interreg efter 2006.

- Utvärdering i efterhand av initiativet Urban 1994-1999, som skall ha tre mål:

* att bestämma gemenskapsinitiativets inverkan på förbättringen av de socioekonomiska villkoren i de områden som omfattas av programmet, och dess katalysatorroll,

* att frigöra mervärdet för gemenskapen av strukturfondernas investeringar,

* att identifiera lärdomar som är tillämpliga på såväl programperioden 2000-2006 som strukturfondernas planering efter 2006 inom ramen för utvidgningen.

- Generaldirektoratet för regionalpolitik har dessutom inlett en studie av effektiviteten i metoden för genomförande av strukturfonderna, inklusive mål 1, 2, 3 och gemenskapsinitiativen.

Utvärderingen kommer att utnyttjas för att hjälpa kommissionen att i samband med reformen av fonderna utarbeta förslag till genomförandet av förfaranden efter 2006.

Lärdomar av utvärderingar som inletts 2001 och avslutats 2002

Två utvärderingar som påbörjades 2001 avslutades 2002, och slutsatserna kan sammanfattas på följande sätt:

- Tematisk utvärdering av informationssamhället.

På grundval av 70 regionala program (och tre nationella program om informationssamhället) verkar det som om strukturfonderna har utgjort ett betydande stöd, såväl finansiellt som strategiskt.

Endast några program, exempelvis informationssamhället, har dock kunnat arbeta övergripande, främst beroende på stora skillnader i regionernas kapacitet och programplanering.

- "Insats-resultatstudie" av de ekonomiska effekterna av mål 1-åtgärderna under perioden 2000-2006.

Studien visade vikten av strukturfondernas effekter på BNP i de medlemsstater som tar emot mål 1-stöd, samt den återbäring - i genomsnitt 24 % - som går till de mest utvecklade regionerna i unionen genom de mindre utvecklade regionernas import av utrustning och tjänster.

För övrigt kommer två viktiga studier som inleddes i slutet av 2001 att avslutas i början av 2003. Den ena är en utvärdering i efterhand av mål 1-programmen 1994-1999 och den andra en utvärdering i efterhand av mål 2- programmen.

Andra utvärderingar

- Kostnads-intäktsanalyser

Artikel 26 i den allmänna förordningen om strukturfonderna föreskriver att medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om större projekt och överlämna en kostnads-intäktsanalys samt information om konsekvenserna för sysselsättning och miljö.

År 2002 granskade GD Regionalpolitik och yttrade sig över ca 110 stora projekt som lämnats in, där sektorerna miljö och transportinfrastruktur svarade för flertalet.

För att förbättra praxis på området, som är högst olika i olika mottagarländer, offentliggjorde GD Regionalpolitik under 2002 med hjälp av en extern konsult uppdaterade riktlinjer för kostnads-intäktsanalyser.

- Uppdatering av metodhandboken för utvärdering "MEANS".

Under 2002 inledde GD Regionalpolitik en anbudsinfordran i syfte att aktualisera metodhandboken "MEANS" med beaktande av den erfarenhet som vunnits och den tekniska utvecklingen under senare år.

- Utarbetande av indikatorer för genomförande av resultatreserven.

Under 2002 klarlade GD Regionalpolitik kriterierna för användning av de indikatorer som behövs för att genomföra resultatreserven enligt artikel 44 i förordning (EG) nr 1260/1999, samt i samband med tillämpningen av den förenkling kommissionen beslutat i samråd med medlemsstaterna.

- Jämförelse av anbud på utvärdering i efterhand av de nationella utvecklingsprogram och operativa program som kandidatländerna lämnat in.

GD Regionalpolitik utvärderade under 2002 direktiven för utvärdering i efterhand av de nationella utvecklingsprogram och operativa program som kandidatländerna lämnat in, och som i vissa fall formulerats om när de innehållit brister.

Iakttagande av additionalitetsprincipen 1994 - 1999

Bland de allmänna principerna för strukturfondernas funktion syftar additionaliteten, som styrs av artikel 9 i samordningsförordningen (EEG) 2082/93, till att hindra att gemenskapsfondernas resurser ersätter stödberättigande nationella offentliga medel inom områdena för gemenskapsåtgärder.

Enligt denna artikel skall varje medlemsstat för vart och ett av målen i de berörda geografiska områdena bibehålla sina offentliga utgifter för strukturåtgärder eller motsvarande utgifter, med undantag av stödet från strukturfonderna och i reella termer, på minst samma nivå som under föregående programperiod, dock med hänsyn till de makroekonomiska omständigheter under vilka finansieringen äger rum liksom till vissa särskilda ekonomiska omständigheter, nämligen privatiseringar, ovanligt höga offentliga utgifter för strukturåtgärder under föregående programperiod och konjunkturens utveckling i den nationella ekonomin.

Kontroll i efterhand av att additionalitetsprincipen iakttagits kan göras först sedan programperioden avslutats. Kontrollen för perioden 1994-1999 skall göras på grundval av verkliga stödberättigande offentliga eller motsvarande utgifter åren 1994-1999.

Vid slutet av 2001 begärde kommissionen att medlemsstaterna skulle lämna upplysningar om sådana verkliga utgifter för mål 1 och 6. Dessa upplysningar skulle åtföljas av uppgifter om informationskällor och tillämpade deflatorer och uppskattningsmetoder. Eventuella avvikelser mellan genomsnittliga effektiva utgifter för perioden 1994-1999 och utgifterna enligt utvärdering i efterhand av föregående period skulle beräknas.

På detta stadium, i slutet av 2002, har kontrollen i efterhand av iakttagandet av additionalitetsprincipen för perioden 1994-1999 avslutats i nio medlemsstater, varav sju för mål 1: Tyskland, Österrike, Belgien, Spanien, Grekland, Nederländerna och Portugal, och två för mål 6: Finland och Sverige.

I sju medlemsstater kunde man konstatera en betydande ökning i storleksordningen 10-30 % av de offentliga nationella utgifterna i reella termer jämfört med perioden 1989/1993.

I två fall, Tyskland och Spanien, strider den minskning som konstaterats i de offentliga utgifterna på 20 respektive 2,4 % i jämförelse med perioden 1989/1993 inte mot additionalitetsprincipen med hänsyn till den speciellt höga nivån på den offentliga strukturinsatsen under den föregående programperioden.

När det gäller Irland verkar det som om additionalitetsprincipen iakttagits under perioden 1994/1999, men de irländska myndigheterna har ännu inte skickat alla uppgifter.

Slutgiltiga och fullständiga upplysningar har ännu inte kommit in från Italien, särskilt rörande kommunernas slutgiltiga utgifter, men det verkar som om årsgenomsnittet för de stödberättigande offentliga utgifterna i mål 1-regionerna för perioden 1994/1999 understiger årsgenomsnittet för perioden 1989/1993.

Huruvida additionalitetsprincipen iakttagits i Frankrike och Förenade kungariket kan inte avgöras på detta stadium med ledning av inkomna upplysningar.

b) FFU

GD Fiske har inlett en utvärdering i efterhand av FFU-programmen för perioden 1994-1999 på EU-nivå. Avtalet undertecknades i december 2002 och slutrapporten väntas komma i oktober 2003. Många medlemsstater har inlett egna utvärderingar, och slutrapporterna från dessa bör också finnas tillgängliga före utgången av år 2003.

Under 2002 har många medlemsstater börjat göra halvtidsöversyner. Vid ett seminarium den 24 februari 2003 kunde de ansvariga för halvtidsöversynen av FFU-programmen 2000-2006 i medlemsstaterna diskutera de direktiv och metoder som använts. Trots betydande förseningar i vissa program bör flertalet slutrapporter finnas tillgängliga senast den 31 december 2003 enligt föreskrifterna i artikel 42 i förordning 1260/1999.

c) Garantisektionen vid EUGFJ

Utvärderingar i efterhand för programperioden 1994-1999

Medlemsstaterna och regionerna har avslutat flertalet utvärderingar i efterhand och skickat dem till kommissionen. Denna har tagit emot sammanlagt 17 rapporter från utvärderingar i efterhand för förordning 950/97 (om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet enligt mål 5a), 12 rapporter för förordning 951/97 (om förbättring av villkoren för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, enligt mål 5a), 52 rapporter för mål 5b-åtgärderna och 82 rapporter för gemenskapsinitiativet Leader II. Några rapporter återstod att lämna in år 2003.

Kommissionen inledde fyra sammanfattande utvärderingar på EU-nivå som skall genomföras av externa utvärderare. Fyra avtal ingicks för att genomföra dessa och avser utvärderingar i efterhand av förordning 950/97, förordning 951/97, mål 5b och Leader II. Slutrapporter för dessa fyra utvärderingar kommer att finnas tillgängliga under tredje kvartalet 2003.

Halvtidsöversyn av programperioden 2000-2006

Halvtidsöversyner pågår i alla medlemsstater och skall vara avslutade senast den 31 december 2003. Kommissionen slutförde och skickade ut riktlinjer för översyn av åtgärderna för landsbygdsutveckling för att åstadkomma ett samordnat grepp på översynen så att resultaten kan sammanställas på EU-nivå. Programmen bör så långt möjligt tillämpa dessa riktlinjer under medverkan av EUGFJ. Riktlinjer fastställdes också för halvtidsöversyn av initiativet Leader+.

d) ESF

En utvärdering i efterhand av programmet 1994-1999 för mål 1, 3 och 4 inleddes i september 2002. Slutresultaten väntas senast i september 2003. Syftet är att bedöma resultaten och effekterna av ESF:s åtgärder inom de beskrivna områdena. Tonvikten ligger särskilt på att kvantifiera och beskriva effekterna på enskilda personer (direkta stödmottagare) och system (där indirekta stödmottagare ingår). Där så är möjligt kommer stödets mervärde för gemenskapen att fastställas. Tanken är att resultaten av utvärderingen skall kunna användas vid i) utarbetande av nästa rapport om ekonomisk och social sammanhållning, ii) genomförande av ESF 2000-2006, iii) utveckling av politiska riktlinjer för ESF:s framtid, iv) förhandling av ESF-programmen med nya medlemsstater efter EU:s utvidgning och v) analys av stödet från ESF till den europeiska sysselsättningsstrategin.

Under 2002 har GD Sysselsättning och socialpolitik lämnat fortsatt stöd till förberedelserna för halvtidsöversynen av ESF-programmen enligt mål 1, 2 och 3 för programperioden 2000-2006. Dessa utvärderingar organiseras av förvaltningsmyndigheterna i partnerskap med kommissionen. Vid utgången av 2002 hade halvtidsöversyn inletts i nästan alla medlemsstater och program. Kommissionen medverkar i de styrgrupper som övervakar utvärderingarna.

Arbetet i dessa försöksgrupper bestod i att utveckla tekniska riktlinjer för att underlätta utvärdering av program tillhörande en och samma gemenskapens stödram (GSR) och diskussion av utvärderarnas metodrapporter samt diskussion av de första utvärderingsresultaten i detaljfrågor eller övergripande frågor. I vissa länder har olika aktörer som är engagerade i mål 3 aktivt medverkat i rapporterna för utvärdering av de första fem åren av genomförandet av den europeiska sysselsättningsstrategin.

Kommissionen har organiserat periodiska möten med medlemsstater och utvärderare för att främja informations- och erfarenhetsutbytet. Under 2002 inriktades arbetet på metodiska kommentarer till stödet från strukturfonderna till den europeiska sysselsättningsstrategin och kriterier för att bedöma övervakningssystem för mål 3. Dessutom utarbetades och diskuterades diskussionsunderlag till utvärderingen av ESF:s övergripande prioriteringar (jämställdhet mellan kvinnor och män, lokal utveckling och informationssamhället) för att främja utbyte mellan medlemsstater och utvärderare.

Kandidatländerna har fått särskild hjälp med vägledning för förhandsbedömning och speciella indikatorer för övervakning av ESF-åtgärder.

Rörande utvärdering av gemenskapsinitiativet Equal väntade sig kommissionen att alla utvärderare skulle vara utsedda i början av 2002. I de flesta fall försenades utnämningarna, men flertalet nationella utvärderare av initiativets program fanns på plats vid utgången av november 2002. I september 2002 inledde kommissionen utvärderingen av Equal i hela EU för att sammanställa de nationella utvärderingsresultaten, utvärdera transnationalitet, integration och nätverksarbete på EU-nivå och stödja samordningen av de nationella utvärderarna. Rapporterna, som väntas senast i februari och december 2003, kommer att stödja revisionen av programmen.

Ifråga om utvärderingen av innovativa åtgärder enligt artikel 6 i ESF-förordningen slutfördes den pågående utvärderingen av pilotprojekten om lokalt socialt kapital från 1998 vid utgången av 2002. Utvärderarna anser att projekten lyckades med att nå mindre gynnade grupper och hjälpa dem till sysselsättning. Den metod som användes för att nå dessa resultat var den decentraliserade förvaltningsmodellen: förmedlingsorgan lämnade såväl råd som mikrostöd till småskaliga projekt. Många deltagare nådde bra resultat som var positiva för såväl partnerskapen som de berörda områdena. Utvärderarna anser att systemet med Learning and Skills Councils kan kringgå problem och begränsningar i "konventionella" program genom att ge fortlöpande stöd och bidrag i kombination med snabb utbetalning och minskad byråkrati för mikroprojekt. Resultaten är tillämpliga på flera områden, som i) den europeiska sysselsättningsstrategin och strategin för social integration, ii) Europeiska socialfonden och användning av globala bidrag och iii) utveckling och drift av projektpartnerskap.

Utvärderingen av artikel 6-projekt för "den nya ekonomin mot bakgrund av den sociala dialogen" påbörjades i praktiken 2002 och kommer att avslutas 2004.

Utvärderingen av projekt för "lokala utvecklingsstrategier och innovation 2002" har lämnats ut på anbud och utvärderare kommer att väljas ut i slutet av år 2002.

3.2. Kontroller

a) Kontroller genomförda av OLAF

Under 2002 genomförde OLAF 12 besök i medlemsstaterna som avsåg undersökning av strukturåtgärder.

Fyra besök rörde ESF (fall som inletts 2002). Fyra besök rörde utvecklingssektionen vid EUGFJ och hänförde sig till undersökningar som inletts 1998. Tre besök rörde ERUF (två fall som inletts 2002 och ett fall som inletts 2000). Ett besök på FFU-området slutligen avsåg ett fall som inletts 2001.

Dessutom gjorde OLAF under tiden november 2002 - januari 2003 en revision tillsammans med de generaldirektorat som ansvarar för strukturfonderna om medlemsstaternas genomförande av bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 1681/94 om system och förfaranden för anmälan och övervakning av oriktigheter och tillämpningen av artikel 8 i förordning (EG) nr 438/2001. Slutsatserna av revisionen kommer att meddelas till medlemsstaterna, rådet, Europaparlamentet och revisionsrätten.

Dessutom underrättade medlemsstaterna år 2002 enligt förordning (EG) nr 1681/94 kommissionen om 4 652 fall av oegentligheter som berör ett sammanlagt belopp av 604 466 000 euro.

I jämförelse med år 2001 [13] har antalet meddelade fall av oegentligheter och det berörda beloppet mer än tredubblats. Detta kan förklaras av att 2002 är det sista året för kontrollverksamhet innan programmen för perioden 1994-1999 avslutas.

[13] Antalet anmälda fall 2001: 1 190; totalt belopp som berörs av anmälningarna: 199 120 000 euro.

Det bör också erinras om att medlemsstaterna enligt artiklarna 3 och 12 i förordning (EG) nr 1681/94 skall underrätta kommissionen om alla fall av oegentligheter på minst 4 000 euro [14]. Det bör noteras att förordning 1681/94 inte skiljer mellan bedrägerier [15] och andra oegentligheter.

[14] Begreppet oegentlighet definieras i artikel 1.2 i förordning (EGT, Euratom) nr 2988/95.

[15] Begreppet bedrägeri definieras i artikel 1.1 i konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen.

Man kan också konstatera att betydande framsteg gjordes under 2002 i tillämpningen av artikel 5 i nämnda förordning, som ålägger medlemsstaterna att från fall till fall underrätta kommissionen om förfaranden som inletts sedan oegentligheter anmälts samt om betydande förändringar som skett i dessa förfaranden. I vissa fall har kommissionen dock inte blivit informerad om uppföljning av anmälda fall. Ett stort antal anmälda fall har inte följts upp. Det rör sig framförallt om program från den första programperioden, även om fristerna för avslutande av vissa program gått ut.

För övrigt har ansträngningar gjorts från såväl medlemsstaternas som kommissionens sida vid den avslutning av program från perioden 1994-1999 som nu pågår, så att räkenskaperna i flertalet fall som har rapportats enligt artikel 3 i förordning (EG) nr 1681/94 kunnat avslutas när programmet avslutats. Beträffande oegentligheter för vilka rättsliga förfaranden ännu pågår på nationell nivå måste slutlig revision av belopp som berörs av oegentligheterna uppskjutas tills dessa förfaranden avslutats.

Det skall erinras om att den nya förordningen (EG) nr 448/2001 knyter tillämpningen av den finansiella rättelsen till de rapporter som lämnas enligt förordning (EG) nr 1681/94 och att den kräver att medlemsstaterna lämnar en sammanfattning till kommissionen av väntade återbetalningar en gång per år. Tillämpningen av förordningen gör det lättare att finansiellt övervaka och debitera medlemsstaten de belopp som förlorats till följd av en försummelse från denna. Medlemsstaterna kommer därför att prioritera en korrekt tillämpning av förordning nr 1681/94.

b) Kontroller genomförda av enheter från operativa generaldirektorat

ERUF

Granskning av tillämpningen av förordning 2064/97

För ERUF (1994-1999) är medlemsstaternas system kända efter tidigare års revisioner, särskilt systemgranskningar av tillämpningen av förordning 2064/97 som genomfördes 2001. Revisionsverksamheten under 2002 inriktades på uppföljning av viktiga resultat som påverkar medlemsstaternas beredskap att avsluta program. Nio uppföljningsrevisioner gjordes för att kontrollera de rättelser som gjorts. Dessutom kontrollerades tre Interregprogram och som en uppföljning utarbetades en vägledning för medlemsstaterna om tillämpningen av artikel 8 i förordning 2064/97 på sådana program. I regel har tillfredsställande åtgärder vidtagits för att avhjälpa de viktigaste bristerna. I speciella fall finns ännu problem som inte har rättats till fullständigt.

De berörda programmen kommer att hållas under särskild uppsikt vid avslutandet, och i brist på tillräckliga garantier kommer slutbetalningen att skjutas upp. Metodarbetet för de avslutande revisioner som skall genomföras för att kontrollera att medlemsstaterna har tillämpat ett korrekt och tillförlitligt förfarande när de avslutar sina program har slutförts.

Revision av avslutandet av program från perioden 1994-1996

Som ett försöksprojekt gjordes sju avslutningsrevisioner av mål 2-program från 1994-96 som avslutades 2001. Betydande oegentligheter upptäcktes i program som reviderades i två medlemsstater (Spanien och Italien). Sedan myndigheterna slutfört det oförenliga förfarandet kan finansiella rättelser göras, och det kan övervägas att utvidga granskningsarbetet till andra avslutade program från den perioden. Genom denna försöksrevision kunde man också identifiera vissa problemtyper som kommer att beaktas i de kontroller av avslutningsprocessen som skall göras under 2003.

Revisioner av program för 2000-2006

Dokumentkontroller har gjorts av de revisionsutlåtanden enligt artikel 8 som mottagits under andra halvåret 2002. I mer än 50 % av akterna konstaterades att utlåtandena inte kunde accepteras, i allmänhet eftersom den stödjande informationen inte var tillräcklig, och utbetalningen avbröts därför.

FFU

År 2002 genomförde GD Fiske 11 kontroller på platsen i följande medlemsstater: Spanien (4), Frankrike (1), Portugal (1), Italien (1), Irland (1), Tyskland (1), Grekland (1) och Finland (1). Följande typer av kontroller genomfördes:

- tre systemrevisioner för programperioden 1994-1999, inklusive förberedelse för avslutande (FR, GR, IRL),

- fem revisioner av förvaltnings- och kontrollsystem för programperioden 2000-06 (ES, DE, PT),

- en kontroll av projekt i sektorerna vattenbruk, beredning och modernisering av fiskefartyg (FI),

- två kontroller av överensstämmelse och redovisning (ES, IT).

ESF

Under 2002 har totalt 30 besök genomförts i medlemsstaterna med huvudmålet att utvärdera system för den nya perioden 2000/2006, sedan beskrivningar på papper av de system för förvaltning och kontroll som införts i medlemsstaterna tagits emot under juni-december 2001.

Totalt fördelar sig de genomförda kontrollerna för den nya perioden 2000-2006 på följande sätt:

12 förebyggande revisioner för mål 1.

15 förebyggande revisioner för mål 3.

3 förebyggande revisioner för gemenskapsinitiativet Equal.

Målet att genomföra åtminstone en förebyggande revision för ESF i varje medlemsstat under 2002 uppfylldes (sex medlemsstater reviderades en gång och nio medlemsstater två eller tre gånger).

Dessa kontroller gjorde det möjligt att i fält praktiskt utvärdera de beskrivningar av systemen som medlemsstaterna lämnat (artikel 5 i förordning 438/2001). De viktigaste slutsatserna av dessa kontroller har bland annat meddelats vid de samordningsmöten som hölls den 28 februari 2002 (12-15 medlemsstater), medan kontrollrapporterna skickats till medlemsstaterna med en fördröjning på i genomsnitt 8,7 veckor, dvs. inom de gränser för god praxis som kommissionen fastställt inom ramen för förenklingsarbetet.

Fyra revisioner genomfördes som en fortsättning på den granskning av genomförandet av förordning 2064/97 som inleddes 2001 och som syftade till att utvärdera läget och kvaliteten i förberedelserna för avslutning i medlemsstaterna, varigenom man exempelvis kunde varsko i tid och få till stånd en radikal ändring i förfarandena för redovisning enligt artikel 8 i Storbritannien (Nordirland).

Två andra revisioner avsåg programplaneringen 1994/1999 (varav en kompletterade de nationella franska tillsynsmyndigheternas revision inför avslutandet).

Utvecklingssektionen vid EUGFJ

Under första halvåret 2002 fortsatte GD Jordbruk de kontrollundersökningar av programmen för åren 1994-1999 som påbörjades 2001 för att granska medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem inför avslutandet, med särskild tonvikt på tillämpningen av förordning nr 2064/97. Under 2002 omfattade undersökningen 13 kontrollbesök i 12 medlemsstater (DE, IT, ES, UK, FR, LUX, NL, AU, PT, DK, SW, FIN). Totalt omfattade den granskning av programmen för åren 1994-1999 före deras avslutande som genomfördes 2001/2002 av GD Jordbruk 27 besök och omfattade alla medlemsstater.

De problem som upptäcktes under kontrollbesöken år 2002 var av samma slag som de som upptäcktes 2001, dvs. sen eller otillfredsställande tillämpning av förordning 2064/97, problem med utgifter, fall av ej stödberättigande utgifter eller projekt etc. Alla problem som upptäcktes beaktas eller har beaktats i avslutandet av programmen.

Under andra halvåret 2002 gjorde GD Jordbruk alla förberedelser som behövdes för att avsluta programmen från åren 1994-1999, inklusive granskning av ca 100 revisionsutlåtanden (av totalt ca 380) som medlemsstaterna lämnat in enligt artikel 8 i förordning 2064/97. Kvaliteten på de första revisionsutlåtandena var inte tillfredsställande, varför GD Jordbruk måste begära ytterligare information eller förklaringar från medlemsstaterna. Kvaliteten på förklaringarna förbättrades successivt under året.

Vidare infordrade GD Jordbruk under 2002 anbud på utseende av en extern revisionsbyrå för att hjälpa till att granska beskrivningar av förvaltnings- och kontrollsystemen för programmen för åren 2000-2006 och kontrollbesök i anslutning till dessa. Urval och avtalsteckning avslutades i början av 2003.

4. Kommittéer

4.1. Kommittén för utveckling och omställning av regioner

Denna kommitté fungerar som en förvaltningskommitté när den handlägger regler för tillämpning av förordningen nr 1260/1999 om strukturfonderna, och som en rådgivande kommitté när den handlägger andra frågor. Dessutom fungerar den som ett forum för information om och diskussion av alla frågor som speciellt rör genomförandet av strukturfonderna, särskilt ERUF. Sammanlagt behandlades ca 75 ärenden under tio möten med kommittén och fem möten med dess arbetsutskott för urbana och territoriella frågor.

År 2002 präglades särskilt av diskussioner av kommissionens förslag till förenkling, klarläggande, samordning och flexibel förvaltning av strukturpolitiken. Merparten av kommitténs arbete under andra halvåret 2002 koncentrerades på dessa frågor. För en av dessa, nämligen den föreslagna ändringen av tillämpningsföreskrifterna om stödberättigande, krävdes en omröstning genom skriftligt förfarande inom kommittén med hänsyn till att medlemsstaterna hade vitt skiftande uppfattningar.

Resultaten av dessa diskussioner har format kommissionens meddelande om förenkling som kommissionen antog den 25 april 2003.

4.2. Kommittén för europeiska socialfonden

ESF-kommittén höll fyra plenarmöten under 2002, och det tekniska arbetsutskottet sammanträdde sju gånger.

Kommittén yttrade sig i två ärenden: revision av förordningarna 1685/2000 och 485/2001 samt de kompletterande vägledande riktlinjerna för kandidatländerna.

Kommittén behandlade ett stort antal frågor rörande Europeiska socialfondens arbete under året. Särskilt diskuterades slutsatserna från utvärderingen av den europeiska sysselsättningsstrategin och den föreslagna revisionen av förfarandet och tidtabellen för att samordna den med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Den ägnade också en betydande del av sin tid åt att diskutera utvärderingsfrågor, inte endast rörande ESF direkt utan även andra program där utvärderingsrapporter nyligen har färdigställts. Dessutom fick den rapporter om framstegen i artikel 6-verksamheten, såväl när det gäller infordrande av anbud som årsrapporten. Den fick en rapport om den studie som gjorts för kommissionen om genomförandet av ESF under programperioden 2000-2006, där det stöd som ges i programdokumenten för den europeiska sysselsättningsstrategin analyserades. Den fick regelbunden information om framstegen i förhandlingarna om utvidgningen. Det sista mötet för året, där företrädare för kandidatländerna deltog, ägnades till stor del åt diskussioner om genomförandet av ESF i dessa länder efter anslutningen.

Den viktigaste frågan som diskuterades av det tekniska arbetsutskottet under året var förenkling, vilket ledde till ett gemensamt möte med alla strukturfondskommittéerna i november. Gruppen diskuterade också andra frågor rörande det administrativa och finansiella genomförandet av ESF.

4.3. Kommittén för jordbrukets struktur och landsbygdens utveckling (STAR)

STAR-kommittén (jordbruk och landsbygdsutveckling) hade 13 möten under 2002 och fungerade som en förvaltningskommitté enligt artikel 47.3. Den lämnade ett positivt yttrande över kommissionens förordning nr 2251/2002 om ändring av förordning (EG) nr 2759/1999 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1268/1999 om gemenskapsstöd för föranslutningsåtgärder för jordbruket och landsbygdens utveckling i kandidatländerna i Central- och Östeuropa under föranslutningsperioden.

Kommittén lämnade positiva yttranden om 47 planer för utveckling av landsbygden enligt artikel 44.2 i förordning (EG) nr 1257/99 och om 15 ändringar av planer för landsbygdsutveckling enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1268/99.

Kommittén höll dessutom ingående diskussioner vid fem möten under 2002 om förenkling av gemenskapens politik för landsbygdsutveckling som ledde till att kommissionen lade fram detaljerade lagförslag i december 2002.

4.4. Kommittén för fiskets och vattenbrukets struktur

Under 2002 höll kommittén för fiskets och vattenbrukets struktur sju möten och konsulterades en gång genom skriftligt förfarande (om ändringar i förordningarna 1685/2000 och 438/2001).

Den har särskilt underrättats om

- formerna för utvärdering i efterhand och i halvtid av FFU-programmen,

- anmälningar om oegentligheter i genomförandet av strukturfonderna och avslutandet av program från perioden 1994-1999,

- avslutandet av OP/SPD och N+2-regeln,

- genomförandet av POP IV och stödordningar knutna till detta,

- EG:s förslag om förenkling av strukturfondernas förvaltning,

- resultaten av infordran av förslag till "innovativa åtgärder",

- meddelandet om kompletterande vägledande riktlinjer för kandidatländerna (strukturfonderna och Sammanhållningsfonden).

5. Relationer till andra institutioner

Europaparlamentet

Dialogen med Europaparlamentet har förts dels i plenarsessionerna, dels i de parlamentariska utskotten, särskilt utskottet för regionalpolitik, transport och turism (RETT), budgetutskottet och utskottet för konstitutionella frågor.

I plenarsessionerna antogs bland annat följande resolutioner:

- Europaparlamentets resolution av den 13 juni 2002 om "Utvidgningen: följder för de regioner som gränsar till kandidatländerna, stöd till gränsregioner", grundad på den rapport (föredragande: Renate Sommer) som antogs av RETT den 21 mars 2002.

- Europaparlamentets resolution av den 13 juni 2002 om den tolfte årsrapporten om strukturfonderna (2000), Sammanhållningsfondens årsrapport (2000) och årsrapporten för det strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (ISPA). Resolutionen stöder den rapport (föredragande: Maurizio Turco) som antogs av RETT den 22 maj.

- Europaparlamentets resolution av den 7 november 2002 om den "första lägesrapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen", grundad på den rapport (föredragande: Elisabeth Schroedter) som antogs av RETT den 10 oktober 2002.

- Europaparlamentets resolution av den 20 november 2002 om förordningen om sjötullsystemet, grundad på den rapport (föredragande: Margie Sudre) som antogs av RETT den 8 oktober 2002.

- Europaparlamentets resolution av den 20 november 2002 om ett förslag till förordning om ekonomiskt bidrag till Internationella fonden för Irland, grundad på den rapport (föredragande: Luciano Emilio Caveri) som antogs av RETT den 8 oktober 2002.

Beträffande den första genomföranderapporten har utöver RETT även utskotten för jordbruk och utrikesfrågor lämnat yttranden.

Den rapport som föredrogs av Schroedter stöder kommissionens ställningstaganden på ett antal punkter: nödvändigheten av att inför utvidgningen och bestående ojämlikhet inom EU bedriva en stark och solidarisk sammanhållningspolitik grundad på partnerskap, och att inte underskrida 0,45 % av unionens BNP för att inte äventyra trovärdigheten i sammanhållningspolitiken; behovet av att anpassa sammanhållningspolitiken till de förhållanden som kommer att råda i en utvidgad union; nödvändigheten av att främja en hållbar utveckling och en territoriell sammanhållning i Europa och att förstärka en decentraliserad, harmonisk och balanserad utveckling i unionen enligt riktlinjerna i SDEC; stöd till områden med särskilda handikapp (särskilt de yttersta randområdena); förstärkning av det gränsöverskridande samarbetet; motstånd mot all åternationalisering av sammanhållningspolitiken; partnerskapets betydelse och behovet av att överväga trepartsavtal med regionerna och medlemsstaterna.

I rapporten finns också andra tankar: att beakta andra indikatorer än BNP när berättigande till stöd från strukturfonderna fastställs; att förstärka sammanhanget mellan sysselsättningspolitiken, den gemensamma jordbrukspolitiken, miljöpolitiken, transportpolitiken och den ekonomiska politiken för att uppnå en hållbar regional utveckling; att öka kandidatländernas förvaltningskapacitet; att skapa mera flexibla former för genomförande inför möjligheten till en progressiv decentralisering av förvaltningen av fonderna, förutsatt att utnyttjandet av dessa kontrolleras effektivt och noggrant; att förstärka det stöd som utgår till regional konkurrenskraft; att låta regionerna genomföra sin egen utvecklingsstrategi; att införa principen "ett program - en fond" och att lägga ett större ansvar för genomförandet på regionerna.

Rapporten kräver att Europeiska kommissionen före den tredje rapporten lägger fram

- ett förslag till tidtabell så att programplaneringen för perioden 2007-2013 kan genomföras från den 1 januari 2007,

- förslag för att förbättra sammanhanget i den EU-politik som påverkar den ekonomiska och sociala sammanhållningen, och

- förslag om framtiden för gemenskapsinitiativen och mål 2.

Regionkommittén

Sedan samarbetsprotokollet undertecknades den 24 september 2001 av ordförandena Romano Prodi och Jos Chabert antog kommissionen i april 2002 anvisningar som återger kommissionens politik gentemot Regionkommittén, tillämpningen av programplaneringen och medverkan i Regionkommitténs arbete.

Inom denna ram begärde kommissionären Michel Barnier den 12 juli 2002 av Regionkommitténs nye ordförande, Albert Bore, ett yttrande i form av en "framåtblickande rapport" om strukturfondernas genomförande, med tonvikt på hur förvaltningen av sammanhållningspolitiken skulle kunna förenklas efter 2006. Denna framåtblickande rapport utarbetad av Raffaele Fitto (PPE/I) och Jean-Claude Van Cauwenberghe (PSE/B) redovisades av föredragandena i Helsingfors den 4 december 2002.

Samma dag lämnade utskottet för territoriell sammanhållningspolitik ett yttrande om initiativet Urban på grundval av en rapport framlagd av Sally Powell (PSE/UK).

I november 2002 deltog kommissionen i diskussionen om det arbetsdokument som utarbetats av ordföranden i Europaparlamentets utskott för konstitutionella frågor (Giorgio Napolitano), på grundval av vilket Regionkommittén antog sin egen rapport, utarbetad av Graham Tope (ELDR-UK). I denna rapport uttrycks önskemål om att lokala och regionala regeringar skall få rätt att hänskjuta frågor om tillämpningen av subsidiaritetsprincipen till domstolen och att Regionkommitténs ställning som gemenskapsinstitution erkänns.

Dessutom lämnade regionkommitténs utskott för territoriell sammanhållningspolitik 2002 ett yttrande om den "första lägesrapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen". Föredraganden Vito d'Ambrosio (PSE/I) betonade särskilt de bestående skillnaderna mellan regionerna och marginaliseringen av mindre gynnade regioner.

Kommissionen följde under 2002 upp Regionkommitténs yttranden om "det gränsöverskridande och interregionala samarbetet i ett utvidgat EU" och "EU:s öregioner och deras utsikter inför utvidgningen".

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén

Sedan samarbetsprotokollet undertecknades den 24 september 2001 av ordförandena Romano Prodi och Göke Frerichs antog kommissionen i april 2002 anvisningar som återger kommissionens politik gentemot Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, tillämpningen av programplaneringen och medverkan i kommitténs arbete.

Inom denna ram begärde Michel Barnier den 23 juli 2002 av EESK:s ordförande, Göke Frerichs, ett yttrande i form av en "orienterande rapport" om "medverkan från övrig gemenskapspolitik till den ekonomiska och sociala sammanhållningen". Georgios Dassis (GR/II) fick i uppdrag att utarbeta rapporten.

Henri Malosse (F/II) kompletterade det yttrande som antogs i april 2001 om den "andra rapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen" inom ramen för ett yttrande om "sammanhållningspolitikens framtid inför utvidgningen" som antogs enhälligt vid plenarmötet i juli.

Christie (UK/I) har utarbetat ett initiativyttrande om "strategin för ekonomisk och social sammanhållning", som bland annat framhåller de särskilda behoven i ö- och bergsområden, glesbefolkade områden och de yttersta randområdena.

Initiativyttrandet från Lopez Almendariz (E/II) om "den framtida strategin för Europeiska unionens yttersta randområden" antogs i plenarsession i maj.

Yttrandet från Nikolaos Vassilaras (GR/III) om "små och medelstora företag i öregionerna" godkändes vid plenarmötet i april. Ett annat yttrande om "bergsområdenas framtid", utarbetat av Jean-Paul Bastian (F/III) godkändes vid plenarmötet i september.

Kommissionen verkställde också fem yttranden från EESK under 2002.

6. Information och kommunikation

ERUF

Prioriteringarna i kommunikationsstrategin för regionalpolitik 2002 avspeglade generaldirektoratets prioriteringar i stort, dvs.

- att förbättra strukturpolitikens synlighet och mervärde för medborgarna i gemenskapen ("den breda allmänheten"), och

- att förbättra resultaten genom en optimal spridning av information och bästa praxis till berörda aktörer ("den upplysta allmänheten").

Dessa uppgifter delas mellan kommissionen, medlemsstaterna och regionerna, vilket avspeglar de olika primära målgrupperna för dessa. Enligt förordning 1159/2000 (information och offentlighet) har medlemsstaternas förvaltningsmyndigheter särskilt ansvar för att informera medborgaren om strukturfondernas aktiviteter och projekt. År 2002 ökade ansträngningen för att stödja och samordna dessa aktiviteter och förmedla bästa praxis, då en stor konferens hölls i mars om "att arbeta tillsammans: framgångsrik kommunikation om strukturfonderna" och koncentrerades på mål 1 och omfattade regional utveckling, jordbruksrådgivning och Socialfonden. Efter detta möte hade en arbetsgrupp av tjänstemän från medlemsstaterna och kommissionen med ansvar för information (informationsgruppen om strukturfonderna) ytterligare två möten för att lämna rekommendationer i olika frågor. En elektronisk "plattform" bildades för att främja dagliga kontakter mellan gruppens medlemmar och andra berörda parter.

De särskilda åtgärderna 2002 inriktades särskilt på att förbättra synligheten i sammanhållningspolitikens mervärde för gemenskapen, att bereda framtiden för denna politik i en utvidgad union och att utveckla effektiviteten i nätverk där EU:s kontaktpunkter och media ingår. Bland höjdpunkterna i den regionalpolitiska verksamheten kan nämnas följande: