SV Europeiska unionens officiella tidning C 120/51

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”De olika nationella skattelagstiftningarnas inverkan på den industriella omvandlingen”

(2008/C 120/14)

Den 16 februari 2007 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om

”De olika nationella skattelagstiftningarnas inverkan på den industriella omvandlingen”.

Rådgivande utskottet för industriell omvandling, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 13 november 2007 (föredragande: Robert Schadeck, medföredragande: Bernard Gay).

Vid sin 440:e plenarsession den 12–13 december 2007 (sammanträdet den 13 december 2007) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 102 röster för, 7 röster emot och 6 nedlagda röster.

Första delen – Slutsatser och rekommendationer

A. Den europeiska ekonomin är starkt integrerad i världsekonomin. Graden av integration varierar beroende på vilken bransch det rör sig om; den är särskilt markant inom de industrigrenar som påverkas mest av globaliseringen. Därför måste också EU:s ekonomiska politik och skattepolitik utformas med hänsyn till den globala utvecklingen. I föreliggande yttrande tar vi upp hur de nationella skattelagstiftningarna inverkar på den europeiska industrins omvandling, men detta får inte ses isolerat från omvärlden.

B. EU och de enskilda medlemsstaterna har ansvaret för att förvalta den ekonomiska politiken, skattepolitiken, socialpolitiken och miljöpolitiken, där behoven sträcker sig utöver marknadsdynamikens gränser. Det är därför viktigt att se till att de nationella skattelagstiftningarna inverkar positivt på den industriella omvandlingen på EU-nivå, som förvisso måste återspegla marknadsdynamiken, men som med fördel också kan ingå i ett bredare sammanhang inom ramen för nämnda politikområden. Lissabonprocessen i sig bygger på jämvikt mellan de olika prioriterade områdena (konkurrenskraft, den sociala dimensionen och miljöskydd) och denna jämvikt bör tas till vara, även i skattekonkurrensen mellan EU:s medlemsstater (1).

C. Kommittén kan konstatera att skattekonkurrens är ett fenomen på den gemensamma marknaden som kan leda till konkurrenssnedvridningar. Det krävs regler om insyn, och eventuellt missbruk och skadliga metoder måste identifieras (2). Vidare krävs det tillförlitliga referensvärden i form av indikatorer för att man ska kunna göra en bedömning av skattekonkurrensen. EESK vill emellertid påpeka att beskattningen inte är någon avgörande faktor för beslut om investeringar i små och medelstora företag. Den har större betydelse för multinationella företag som är mer rörliga.

D. Det är inte bara företagsbeskattningen som berörs av skattekonkurrensen. I och med att de finansiella tillgångarnas rörlighet ökar rör konkurrensen även privatpersoners inkomst av kapital samt förmögenhetsskatten.

E. Kommittén anser att en samordning av de olika myndigheternas skatteordningar kan bidra till att stärka den inre marknaden genom att olika missförhållanden och fullgörandekostnader som rör beskattning, framför allt i gränsområdena, elimineras. EESK vill än en gång framhålla de rekommendationer som kommittén formulerade i sitt nyligen utarbetade yttrande om Fiscalis 2013 (3).

F. Avsaknaden av samordning mellan medlemsstaterna när det gäller den direkta beskattningen på nationell nivå leder enligt EESK:s uppfattning till icke-beskattning (4), missbruk och snedvridna förhållanden på inre marknaden. Detta medför även en destabilisering eller till och med en urholkning av EU:s sammanlagda skatteintäkter.

G. Det finns risk för att en obegränsad skattekonkurrens inom EU leder dels till högre skatt för de minst rörliga skattepliktiga verksamheterna, exempelvis småföretag och tjänster som inte går att utlokalisera, dels till att det sker ändringar i fördelningen av skattebördan mellan skattebetalare och konsumenter för att man ska kunna finansiera de offentliga utgifterna och de sociala transfereringarna. Det sistnämnda skulle inverka negativt på den sociala sammanhållningen.

H. De små och medelstora företagen och tjänsteföretagen är de som är minst rustade att utnyttja skattekonkurrensen. Kommittén vill förorda att man inrättar stödåtgärder, utbildningsprogram för tjänstemännen i dessa företag (liksom för tjänstemännen i den offentliga förvaltningen) och lämpliga databaser, framför allt i EU:s gränsområden och mer avlägsna regioner, i syfte att bistå företagen i deras internationalisering.

I. Kommittén anser att bekämpningen av skattebedrägeri bör prioriteras och erinrar om slutsatserna i sitt senaste yttrande i frågan (5).

J. Att föra över skattebördan på de minst rörliga produktionsfaktorerna kan resultera i att de berörda företagen och arbetstillfällena inom dessa blir mindre konkurrenskraftiga i jämförelse med utländska konkurrenter. Den nationella bruttonationalproduktens tillväxt kommer att minska till följd av en sådan omfördelning, vilket i avsaknad av nya budgettillgångar kan leda till en minskad kapacitet när det gäller offentliga investeringar.

K. Skattekonkurrens tvingar medlemsstaterna att kontrollera sina offentliga utgifter bättre. Enligt kommitténs uppfattning är det viktigt att detta inte inverkar negativt på vare sig utbudet eller de offentliga tjänsternas kvalitet. Dessa är ytterst viktiga för att produktiva verksamheter – som kan skapa rikedom, arbetstillfällen och i slutändan även skatteunderlag – ska kunna bibehållas och bevara sin attraktionskraft. Skattekonkurrensen får inte underminera finansieringen och omfattningen av den kollektiva sociala tryggheten.

L. Kommittén stöder medlemsstaternas ansträngningar för att eliminera skadlig skattekonkurrens och avskaffa en rad skadliga skatteordningar senast 2010 i enlighet med den uppförandekod som antogs 1997 (6), och kommittén uppmanar kommissionen att fullfölja de insatser i denna riktning som påbörjades samma år.

M. Kommittén stöder vidare kommissionens politik som syftar till att säkerställa att offentligt stöd, inklusive skattefördelar som på ett selektivt sätt beviljas företag, ska bidra till att hållbara målsättningar för industriell omvandling och lokal och regional utveckling fullföljs och att dessa ligger i linje med den konkurrenspolitik som förs inom EU.

N. Kommittén föreslår att det inrättas en gemensam konsoliderad bolagsskattebas (7) så att man i medlemsstaterna får till stånd förenklade och rättvisa beskattningsmetoder som är öppna för insyn. På så vis skulle man maximalt kunna utnyttja inre marknadens möjligheter samtidigt som medlemsstaternas budget- och skattemässiga autonomi bevaras och de inte riskerar att hamna i konflikt med fördragets bestämmelser. Eftersom den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen förmodligen skulle införas inom ramen för ett stärkt samarbete, är det kommitténs önskan att den antas av ett så stort antal medlemsstater som möjligt.

O. Vi efterlyser mer information om projektets innehåll, sätt att fungera och utveckling innan vi reviderar vårt yttrande om denna komplexa och strategiska fråga. För närvarande vill vi endast hänvisa till vårt förberedande yttrande från 2006, som utarbetades på begäran av kommissionär László Kovács (8).

P. Kommittén anser emellertid att ett antal frågor som rör Accis bör diskuteras. Det vore önskvärt att denna fakultativa modell för Europabolag antas av ett så stort antal medlemsstater som möjligt (även om det krävs övergångsåtgärder) och att medlemsstaterna i slutändan tillämpar ett enda skattesystem som gäller alla skattebetalare, efter en period då olika system existerat parallellt. Dessutom bör man undersöka om ett transnationellt organ bör svara för den gemensamma skattebasen för företag som är verksamma på marknaderna utanför EU. Man bör även ställa sig frågan vilka effekter detta skulle få på skattesatserna, där spridningen riskerar att öka. En möjlighet vore att fastställa en minimisats, alldeles under den aktuella genomsnittssatsen i de nya medlemsstaterna.

Q. Kommittén rekommenderar att kommissionen stärker uppföljningen av skattemetoderna inom vissa ”reserverade” områden, där målsättningen förefaller vara att lägga beslag på beskattningsbara tillgångar i medlemsstaternas skattesystem.

Andra delen – Motivering

1. Yttrandets mål

1.1 Beskattning (skattetrycket och det skattebelopp som tas ut) nämns ofta som ett av kriterierna för att utvärdera ett områdes attraktionskraft på industriell, finansiell och kommersiell verksamhet. Däremot råder det inte enighet om detta kriteriums vikt i förhållande till andra kriterier såsom marknadspotential i närområdet, produktionskostnader, tillgång till kvalificerad arbetskraft, offentlig infrastruktur och utrustning, statligt stöd osv.

1.2 Skattesystemen är komplexa och det är inte lätt att jämföra dem. Det är emellertid viktigt att kunna avgöra om de olika myndigheternas skatteincitament leder till att de fastställda målen uppnås, bedöma vilka effekter eventuella beslut som syftar till att främja en positiv industriell omvandling får inom deras område samt sätta dem i förhållande till de beräknade kostnaderna.

1.3 Syftet med detta yttrande är att bidra med riktlinjer för att föregripa och hantera industriell omvandling, öka den europeiska konkurrenskraften – i överensstämmelse med Lissabonmålen – och se till att det utvecklas en sann inre marknad, präglad av sund konkurrens utan snedvridning, eller åtminstone endast av en godtagbar sådan (som är förenlig med inre marknadens regler).

2. Skattekonkurrens och de ekonomiska faktorernas rörlighet

2.1 Denna rörlighet ökar inom EU av följande skäl: — Storföretagen betraktar EU:s inre marknad som en enda marknad, deras hemmarknad. — e-handeln saknar nationella gränser. — Vad gäller produktions- och distributionsfaktorerna sker i allt större omfattning en uppdelning av värdekedjorna vars olika enheter blir allt rörligare (9). — Förbättringar av transportinfrastrukturerna och kostnadsminskningar till följd av samfrakt främjar en geografisk spridning av företagen och deras filialer. — Antalet multinationella förvärv och företagssammanslagningar ökar. — EU:s utvidgning har bidragit till ökad rörlighet för ekonomiska investeringar, personer och kapital. — Den ökade kunskapsnivån liksom språkutbildningen bidrar till ökad rörlighet.

2.2 Medlemsstaterna utnyttjar alla möjligheter – både specifika och strukturella – som deras skattesystem medger för att locka till sig investeringar och verksamheter och på så vis utöka sina sysselsättningsmöjligheter och sitt skatteunderlag. Skattebetalarna (företag och enskilda) söker å sin sida möjligheter att förbättra sin ekonomiska situation utanför sitt hemland. Skatteskillnader till följd av olika nationella system är naturligtvis en strategisk variabel.

2.3 Skattekonkurrens i syfte att locka till sig investeringar är något som förekommer också inom de olika länderna.

2.4 Det är svårt att bedöma skattekonkurrensens omfattning och verkliga effekt på produktionsfaktorernas och kapitalets rörlighet. Det finns många studier på detta område, men slutsatserna skiljer sig åt. Det råder emellertid enighet om att skatterna bara är ett kriterium för lokaliseringen av rörliga investeringar. Vi återkommer till denna punkt längre fram.

2.5 Utvidgningen från 15 till 27 medlemsstater har gett upphov till en större mångfald inom EU. De nya medlemsstaterna präglas av sina geografiska, historiska, kulturella, sociala, politiska och ekonomiska särdrag, och den industriella basen liksom skattelagstiftningen är specifik för varje land.

3. Beskattningens inverkan på den industriella omvandlingen

a) Inkomstskatt och kapitalbeskattning

3.1 Sammanlagt svarar skatteintäkterna och de sociala avgifterna i hela EU för i genomsnitt cirka 39 % av den europeiska bruttonationalprodukten. De kan delas upp enligt följande (10): Bolagsskatt 10 % Inkomstskatt 25 % Sociala avgifter 26 % Indirekta skatter 30 % Övriga skatter 9 % TOTALT (skatter och sociala avgifter) 100 %

3.2 De indirekta skatterna består i huvudsak av allmänna konsumtionsskatter, framför allt mervärdesskatt (moms), som är harmoniserade inom EU, samt särskilda skatter och avgifter som tas ut på vissa varor och tjänster, exempelvis punktskatter, som delvis är harmoniserade inom EU. Eftersom de indirekta skatterna endast spelar en mindre roll vid lokaliseringen av företag koncentrerar vi oss i detta yttrande främst på beskattning av arbete (punkt 3.2.1) och av det kapital som företagen investerar (punkt 3.2.2).

3.2.1 Inkomstskatten och de sammanlagda sociala avgifterna utgör totalt cirka hälften av skatterna och andra avgifter. Dessa avgifter grundas direkt på arbete och medför därför ökade arbetskraftskostnader. Eftersom arbetskraftskostnaden är en ytterst viktig ekonomisk faktor för industrin kan man anta att det finns risk för att skatter och andra avgifter – inklusive sociala avgifter – som dras av från löntagarnas inkomster direkt eller indirekt påverkar de europeiska industriföretagens konkurrenskraft. Denna inverkan är direkt när de offentliga myndigheterna tar ut skatt eller arbetsgivaravgifter av företagen. När skatterna och de sociala avgifterna betalas av löntagarna minskas först och främst löntagarnas nettoinkomst. Det kan även påverka förhandlingarna om bruttolönerna indirekt och till och med leda till utvandring till andra regioner och hämma utvecklingen av annan verksamhet än den industriella där lönekostnaderna är blygsamma.

3.2.1.1 Högre arbetskostnader uppmuntrar naturligtvis företagen att förbättra arbetsproduktiviteten genom att öka kapitalintensiteten. Detta är särskilt påtagligt i de medlemsstater där arbetskostnaderna är som högst. Omvänt är arbetskostnaderna en variabel (bland andra) som ger företagen incitament att lokalisera arbetsintensiva investeringar till medlemsstater med lägre arbetskostnader. Eftersom skatter och sociala avgifter tenderar att vara högre i de medlemsstater där lönerna (inklusive arbetsgivaravgifter och skatter) ligger över det europeiska genomsnittet, ökar beskattningen av arbete skillnaderna i arbetskostnader. Därmed främjas nya arbetstillfällen i de medlemsstater som har den konkurrenskraftigaste kostnadsstrukturen.

3.2.1.2 Ur konsumentperspektiv påverkas slutpriset på industrivaror naturligtvis av samtliga kostnadsfaktorer, även beskattning. När varorna säljs till konsumenterna beläggs de med indirekta skatter som är neutrala. Momssatsen i konsumentens medlemsstat är densamma oavsett om varan har tillverkats i ett företag i landet, i en annan medlemsstat eller i ett land utanför EU. De skatter som tas ut i EU på de olika produktionsstadierna, bland annat skatter och andra avgifter som tas ut på arbetskostnaderna, är däremot uteslutande nationella avgifter som läggs på varorna på tillverkningsorten. Konsumenterna kan följaktligen välja mellan varor som är belagda med mer eller mindre betungande skatter beroende på i vilken medlemsstat de tillverkats. Även om de sociala avgifterna och skatterna på arbete harmoniseras inom EU, kan konsumenterna dessutom alltid välja mellan varor som tillverkats inom unionen – och som belagts med mer eller mindre höga skatter och sociala avgifter – och varor från länder utanför EU som belagts med andra, ofta mycket lägre avgifter. Det är alltså viktigt att inte bara samordna modellerna för uttag av skatter och sociala avgifter på arbete inom EU, utan att också ta med aspekter som rör handeln mellan EU och övriga världen i analysen.

3.2.1.3 Kommittén rekommenderar att kommissionen stärker uppföljningen av skattemetoderna inom vissa ”reserverade” områden som förefaller lägga beslag på beskattningsbara tillgångar i medlemsstaternas skattesystem.

3.2.2 Beskattningen av investerat kapital bör först analyseras på företagsnivå och först i andra hand på investerarnivå, främst med fokus på aktieägarna.

3.2.2.1 Bolagsskatten baseras på nominella skattesatser (11) som varierar påtagligt mellan medlemsstaterna (se tabellen i bilaga 2). I Belgien, Tyskland, Spanien och Malta ligger skattesatserna på mellan 34 och 38 %, medan de i Cypern, Irland, Litauen och Lettland ligger på mellan 10 och 15 %. Rent allmänt är skattesatserna mycket lägre i de nya medlemsstaterna än i de gamla: genomsnittet ligger på 29,5 % i EU-15 och på 20,3 % i EU-10 (12).

3.2.2.2 De nominella skattesatserna är emellertid inte några heltäckande indikatorer på skattetrycket. När det gäller det effektiva skattetrycket bör man i själva verket fästa avseende vid hur den beskattningsbara inkomsten fastställs och vilka metoder som används när skattesatsen fastställs. Därför förefaller det lämpligt att även ta hänsyn till de implicita skattesatserna för kapital och jämföra den skatt som tas ut av företagen med företagens bruttoöverskott (13) (se tabellen i bilaga 3).

3.2.2.3 Skillnaderna mellan dessa båda instrument är slående: — Vissa medlemsstater har en mycket hög nominell skattesats, men i själva verket förefaller företagens skattebörda vara relativt lätt. — Andra medlemsstater har mycket attraktiva (låga) nominella skattesatser, men i själva verket förefaller skatten på företagens inkomst vara relativt hög. — Det är uppenbart att vissa medlemsstater i själva verket tillämpar höga skattesatser på en smal skattebas, och att andra tillämpar lägre skattesatser på ett bredare skatteunderlag. Den effektiva skatten är naturligtvis resultatet av dessa både variabler. Därför räcker det inte att studera de formella skattesatserna. Detta bekräftas till exempel av uppgifterna för Irland och Tyskland (14).

3.2.2.4 Dessa statistiska uppgifter återspeglar skatteproblematikens komplexitet (15). I stället för att dra förhastade slutsatser nöjer vi oss här med att konstatera att det föreligger skillnader mellan medlemsstaterna. I konkreta fall kan dessa skillnader innebära att ett enskilt företag som bedriver industriell verksamhet på den europeiska marknaden beläggs med skatter – inbegripet sociala avgifter – som varierar kraftigt från en medlemsstat till en annan.

b) Företagens värdeskapande kedja

3.3 De små och medelstora företagen påverkas allt mer av marknadsglobaliseringen – antingen de deltar i den eller blir föremål för den – och det gäller framför allt företagen i EU:s gräns- och randområden. De små och medelstora företagen är ofta enskilda firmor eller familjeföretag och drar inte lika stor nytta av skattekonkurrensen som de stora multinationella företagen. De saknar den organisation och förvaltning liksom de medel och den kunskap som krävs för att dra nytta av denna konkurrens. En samordnad skatteredovisning mellan de olika länderna, de olika skatteunderlagen, skattesatserna, avdragen, amorteringsreglerna osv. innebär tvärtom merkostnader för de små och medelstora företagen och hämmar tillgången till yttre marknader. Samtidigt utgör de internationaliserade små och medelstora företagen (eller de som har ambitionen att internationaliseras) en av de bästa förutsättningarna för tillväxt när det gäller att skapa rikedom, mervärde, innovation och naturligtvis arbetstillfällen i enlighet med Lissabonprocessen. Det krävs stödåtgärder för att hjälpa dessa företag. Tjänstemännen i dessa företag bör liksom de statligt anställda tjänstemännen få utbildning i syfte att kunna bidra till förändringar.

3.4 Många av de företag som har stor betydelse för handeln inom gemenskapen – främst företag som är aktiva inom den internationella handeln utanför EU – fungerar ofta enligt en annan ekonomisk modell: — Företagen är registrerade som aktiebolag och aktieägarna är inte nödvändigtvis bosatta vare sig i den region eller i den medlemsstat där företaget har sitt säte. — Vanligen består de av moder- och dotterbolag, som utgör en mer eller mindre integrerad företagsgrupp. — De olika enheterna inom gruppen är verksamma i flera medlemsstater. — Var och en av gruppens enheter har en särskild funktion – varje enhet bidrar till att värde skapas, den värdeskapande kedjan är tydligt uppdelad mellan de olika företagen och varje företag har en särskild funktion i den övergripande strukturen.

3.5 De moderna industrigrupperna svarar för en hel rad sammanhängande ekonomiska funktioner (förvaltning av värde- och försörjningskedjan, organisation av olika produktionsfaser, optimering av immateriella tillgångar som sakkunskap, patent och varumärken osv.) med syftet att marknadsföra produkterna enligt en strategi som baseras på systematiska marknadsanalyser. Lokaliseringen av de olika ekonomiska funktionerna styrs av ett helhetstänkande där beskattningen är en faktor.

3.6 I en sådan gruppstruktur är det lämpligt att analysera både de enskilda juridiska enheterna och gruppen som helhet. Gruppen tilldelar enheterna olika ekonomiska funktioner utifrån de ekonomiska marknadsförutsättningarna i syfte att optimera gruppens effektivitet och lönsamhet ur ett övergripande perspektiv. Medlemsstaterna har rätt att förfina sina skatteordningar för att stimulera den ekonomiska aktiviteten. Därför är det också legitimt att företagen hanterar beskattningen på samma sätt som andra kostnader som företagen ställs inför.

3.7 Varje juridisk enhet lyder under det skattesystem som gäller på lokaliseringsorten, och skatteförhållandena är en av flera faktorer som kommer i fråga när beslut om förvaltningen av gruppen ska fattas.

3.8 Situationen för industrigrupper som bedriver verksamhet på EU:s marknader är alltså mycket komplex. I stället för att tala om lokalisering, utlokalisering eller omlokalisering av en grupp, vore det lämpligare att göra en funktionell analys av den industriella basen och fastställa vilka lokaliseringsfaktorer som är avgörande för olika ekonomiska funktioner i en medlemsstat, på EU-nivå och eventuellt även på andra nivåer. Vissa ekonomiska funktioner är rörligare än andra, och för vissa rörliga funktioner är beskattningen ett mer relevant lokaliseringskriterium än för andra. Beskattningen är helt klart ett viktigt kriterium, men det vore fel att överskatta dess betydelse när det gäller valet av lokaliseringsort.

4. Ramarna för konkurrensen mellan medlemsstaterna i fråga om företagsbeskattning

4.1 Skattekonkurrensen inom EU omgärdas för närvarande av tre sorters åtgärder: — Den uppförandekod och det system för kommunikation om ändringar i skattelagstiftningen som infördes 1997 har gett upphov till en aktiv dialog mellan finansministrarna i syfte att säkerställa att lagstiftningsåtgärder inte främjar en skadlig skattekonkurrens (punkterna 4.2–4.4). — Syftet med EU:s konkurrenslagstiftning, och framför allt den lagstiftning som rör statligt stöd, är att förhindra att vissa skattesystem eller tillämpningen av skattelagstiftningen i konkreta fall leder till att vissa företag får statligt stöd som strider mot inre marknadens funktionssätt (punkterna 4.5–4.7). — Majoriteten av medlemsstaterna har vidtagit lagstiftningsåtgärder för att undvika att det skapas artificiella och oegentliga strukturer som gör det möjligt för företagen att dra nytta av förmånliga skattevillkor (punkt 4.8).

4.2 Uppförandekoden, som inte är rättsligt bindande, förpliktigar medlemsstaterna att respektera principerna om en sund skattekonkurrens. Till följd av denna process har en rad skatteåtgärder fastställts. De avser lagstiftning, bestämmelser och förvaltning och har – eller skulle kunna få – en påtaglig inverkan på lokaliseringen av företagens ekonomiska verksamhet inom EU. De berörda medlemsstaterna har gett sitt godkännande och gjort konkreta åtaganden för att ändra systemen och eliminera faktorer som leder till skadlig skattekonkurrens senast 2010, med vissa undantag (16).

4.3 Kommittén välkomnar resultaten av denna uppförandekod. Genom att eliminera skadliga skatteregler (17) främjar medlemsstaterna en sund skattekonkurrens inom EU och bidrar till att inre marknaden fullbordas. Kommittén uppmanar kommissionen att fullfölja detta initiativ genom att utöka uppförandekodens tillämpningsområde och utvärdera vissa skatteordningar som införts de senaste åren.

4.4 Parallellt har ett system för kommunikation mellan medlemsstaterna och kommissionen inrättats för att kontrollera att ändringar i skattelagstiftningen är i linje med EU:s politik. Medlemsstaterna har förbundit sig att inte införa några nya skatteåtgärder som bedöms vara till förfång för EU:s intressen.

4.5 Redan Romfördraget innehöll bestämmelser som förbjöd medlemsstaterna att ge företagen stöd, även i form av skattelättnader, som snedvrider eller hotar konkurrensen på inre marknaden, och i fördraget gavs kommissionen i uppdrag att säkerställa övervakningen och uppföljningen på detta område. År 1997 gav finansministrarna i rådet (Ecofin), genom att påbörja arbetet med uppförandekoden, uttryckligen kommissionen i uppdrag att fullfölja sina insatser på området statligt stöd och bekämpa nationell skattelagstiftning som stred mot bestämmelserna i nämnda fördrag.

4.6 De senaste tio åren har kommissionen successivt stärkt sina insatser på detta område. Kommissionen har inte bara inlett en utredning – i samarbete med medlemsstaterna – som gett upphov till de kriterier som styr dess insatser på en rad områden, utan den har även vidtagit särskilda insatser med avseende på specifika skatteåtgärder i vissa medlemsstater.

4.7 Till skillnad från uppförandekoden, som politiskt sett inte är bindande, är den lagstiftning som avser det statliga stödet juridiskt bindande. Kommissionen har stor auktoritet och kan förbjuda att ett oförenligt stöd utnyttjas, se till att det ändras eller till och med tvinga en medlemsstat att dra tillbaka stöd som inte är förenligt med inre marknaden ifall det inte anmälts före beviljandet. De stödmottagande företagen är i sådana fall återbetalningsskyldiga.

4.8 Majoriteten av medlemsstaterna har vidtagit åtgärder på skatteområdet i syfte att bekämpa skatteflykt och överföring av verksamheten till skatteparadis. Samtliga medlemsstater vill locka ekonomisk verksamhet till det egna landet, generera skatteintäkter till följd av denna verksamhet och undvika att skatteunderlag förflyttas utomlands.

4.8.1 Trots att skatteåtgärderna skiljer sig åt mellan medlemsstaterna kan man i vissa fall ställa sig frågan om dessa åtgärder är i linje med inre marknaden och den fria rörligheten inom EU, eftersom den skattelagstiftning som medlemsstaterna tillämpar måste stämma överens med gemenskapslagstiftningen. EG-domstolen har tagit ställning i frågan: I huvudsak strider åtgärder som syftar till att bekämpa skatteflykt och förflyttning av inkomster till skatteparadis mot principen om fri rörlighet inom EU. Sådana åtgärder är endast berättigade om syftet är att inom rimlighetens gränser bekämpa att det uppstår artificiella och oegentliga strukturer.

4.9 Kommittén anser att kampen mot skattebedrägeri bör prioriteras och erinrar om slutsatserna i sitt nyligen utarbetade yttrande i frågan (18).

4.10 I Romfördragets artikel 93 anges att rådet enhälligt ska anta ”bestämmelser om harmonisering av lagstiftningen om omsättningsskatter (…) i den mån en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerställa att den inre marknaden upprättas och fungerar”.

4.11 Europeiska kommissionen har tagit flera intressanta initiativ i syfte att fullborda inre marknaden genom åtgärder som rör företagsbeskattningen. Kommissionen bekräftade den 3 maj 2007 att man skulle fullfölja sitt arbete i syfte att införa en gemensam konsoliderad bolagsskattebas. Under första halvåret 2008 kommer den kommissionsledamot som svarar för skattefrågor att lägga fram ett förslag till direktiv inför tillämpningen av den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen år 2010. Kommittén delar kommissionens övertygelse att den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen skulle kunna utgöra ett viktigt bidrag till en framgångsrik inre marknad, trots att detta system medför större öppenhet och därmed en aktivare skattekonkurrens. Kommittén vill uppmuntra kommissionen att fullfölja sitt arbete trots de komplexa frågorna. På detta stadium förefaller det emellertid förhastat att kommentera förslaget mer i detalj, eftersom kommissionen ännu inte har presenterat någon detaljerad modell för hur en gemensam och konsoliderad skattebas ska fastställas eller för införandet av ett konsoliderat skattesystem för de 27 medlemsstaterna. Kommittén lägger dock fram ett antal kommentarer och frågor som rör framtiden för projektet Accis beträffande bolagsbeskattning.

5. Synpunkter och frågor från kommittén angående den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen (Accis)

5.1 Eftersom det kan komma att bli möjligt för medlemsstaterna att välja om de vill tillämpa den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen (förmodligen på grundval av ett stärkt samarbete) hoppas kommittén att ett så stort antal medlemsstater som möjligt kommer att delta, även om det finns risk för att det måste införas övergångsåtgärder.

5.2 Om tillämpningen av den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen blir frivillig för företagen innebär det att myndigheterna i de medlemsstater som väljer att tillämpa den måste hantera två deklarations- och skattesystem. Är detta lämpligt vid en tidpunkt då de flesta medlemsstater strävar efter att effektivisera de allmänna tjänsterna?

5.3 Finns det inte en risk för en snedvriden hantering (formaliteter, bokförings- och skattesystem) mellan företag i en och samma medlemsstat där man ställer sig positiv till den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen om de multinationella företagen väljer att tillämpa densamma?

5.4 Skulle man med hänvisning till de båda föregående punkterna inte kunna önska att ett enda system så småningom kommer att gälla för samtliga skattepliktiga i en och samma medlemsstat?

5.5 Om den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen ska medföra större insyn, bör den gemensamma, erkända basen då förvaltas av ett transnationellt organ?

5.6 Med den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen kommer de skillnader i beskattning som döljs vid beräkningen av skattebaserna att återspeglas i skattesatserna i de medlemsstater som väljer att tillämpa den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen. Finns det emellertid inte risk för att ett gemensamt skatteunderlag leder till en större spridning av skattesatserna (åtminstone de nominella skattesatserna)? Skattekonkurrensen riskerar att förvärras när det gäller de angivna skattesatserna. En studie som kommissionen utförde 2001 visade att spridningen av de nominella skattesatserna var den främsta orsaken till ekonomiska snedvridningar till följd av skattekonkurrensen!

5.7 Om skillnaderna i fråga om skattesatserna kvarstår (tvärtemot den senaste tendensen till närmande) eller till och med ökar mellan de medlemsstater som väljer den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen, kan man i så fall inrätta en minimiskattesats för dessa medlemsstater? Denna skattesats skulle till exempel kunna fastställas strax under den som de nya medlemsstaterna har antagit. I dessa länder skulle situationen förbli oförändrad när det gäller importen av utländskt kapital. Vad gäller övriga medlemsstater skulle de kunna anta en högre skattesats utan att behöva frukta att en alltför aggressiv yttre skattepolitik angriper deras ekonomiska kapital.

Bryssel den 13 december 2007. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) ”Skattekonkurrens föreligger om en [nationell, regional eller lokal] myndighets beslut direkt påverkar andra myndigheters kapacitet och om marknadsmekanismerna visar sig vara otillräckliga för att reglera detta samspel” (källa: OECD). Ytterligare information finns i bilaga 1.

(2) Skadliga skatteåtgärder är enligt den vida definitionen i uppförandekoden för företagsbeskattning ”åtgärder som har, eller kan få, betydande inverkan på var inom gemenskapen ekonomisk verksamhet förläggs”. Vidare definierar man som ”potentiellt skadliga” sådana åtgärder ”som innebär en påtagligt lägre effektiv beskattningsnivå, inbegripet nollbeskattning, än de som normalt tillämpas i medlemsstaten i fråga”

(jfr http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_en.htm).

(3) EUT C 93, 27.4.2007.

(4) Dubbel icke-beskattning kan bero på avsaknad av samordning mellan de nationella skattessystemen ”till exempel när det gäller medlemsstaternas definition av skuld och eget kapital. Vid en transaktion kan en medlemsstat anse att inkomsten av kapitalet inte är beskattningsbar på grund av att den ser transaktionen som tillskott till eget kapital snarare än ett lån. En annan medlemsstat kan däremot se lånet som en skuld och tillåta att bolaget som betalat ränta för lånet drar av räntan på skatten. Detta kan leda till att bolaget gör ett avdrag i en medlemsstat utan att betala motsvarande skatt i en annan medlemsstat. Ett annat område rör användningen av blandformer, det vill säga former som betraktas som en juridisk person (ogenomskinlig) av en medlemsstat och som en icke juridisk person (genomskinlig) av en annan medlemsstat. Denna definitionsskillnad i olika medlemsstater kan leda till dubbel skattebefrielse eller dubbla avdrag”. (Källa: Europeiska kommissionen, GD Skatter och tullar) (KOM(2006) 823 slutlig, punkt 3).

(5) Yttrande om kommissionens meddelande om ”behovet av att utarbeta en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skattebedrägeri” (EUT C 161, 13.7.2007, s. 8).

(6) http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_en.htm#code_conduct. Se även bilaga 4.

(7) Jfr kommissionens nyligen offentliggjorda meddelande om ”Genomförande av gemenskapens program för ökad tillväxt och sysselsättning och förbättrad konkurrenskraft för EU:s näringsliv: Framstegen under 2006 och de kommande stegen på vägen mot ett förslag till en gemensam konsoliderad bolagsskattebas” (KOM(2007) 223 slutlig, 2.5.2007).

(8) ECO/165 – CESE 241/2006, EUT C 88, 11.4.2006.

(9) Jfr kommitténs yttrande ”Värde- och försörjningskedjans utveckling i ett europeiskt och globalt sammanhang” (CCMI/037 – EUT C 168, 20.7.2007, s. 1).

(10) Källa: OECD ”Revenue Statistics 1965–2005, 2006 Edition”. Uppgifterna avser EU-15.

(11) Den lagstadgade skattesatsen anges i lagen.

Den effektiva skattesatsen är det skattebelopp som en enskild eller ett företag betalar när alla övriga skatteavdrag och offentliga transfereringar beaktats, dividerat med den enskildes eller företagets totala inkomster eller beskattningsbara inkomster.

De implicita skattesatserna fastställs för varje ekonomisk funktion. De beräknas som kvoten mellan totala skatteintäkter från kapital- och företagsinkomster och en beräknad skattebas för dessa typer av skatteintäkter. Beräkningarna är baserade på nationalräkenskapernas produktions- och inkomstkonton.

Den samlade implicita skattesatsen på kapital beräknas som kvoten mellan totala skatteintäkter från kapitalinkomster och (i princip) potentiellt beskattningsbara kapital- och företagsinkomster i ekonomin. Syftet är att visa hur mycket av den genomsnittliga skattebördan som faller på kapitalinkomster.

(Källa för ovanstående definitioner: Europeiska kommissionen, GD Skatter och tullar – se Structures of the taxation systems in the EU, 1995–2004, Europeiska kommissionen).

Bilagorna 2 och 3 innehåller jämförande tabeller för EU som återger nominella och indirekta skattesatser på kapital. På grund av olika beräkningsmetoder när det gäller de effektiva skattesatserna, går det inte att redovisa någon tabell över dessa skattesatser.

(12) Källa: Europeiska kommissionen, Structures of the taxation systems in the European Union: 1995–2004, s. 83 (doc. TAXUD E4/2006/DOC/3201). Det finns ännu inte några uppgifter avseende Bulgarien och Rumänien.

(13) För en mer detaljerad metodisk analys samt för en detaljerad presentation av uppgifterna, se ovannämnda referens, s. 84–87.

(14) När det gäller Tyskland och Irland förefaller ytterligare en indikator bekräfta den paradox som beskrivs ovan. Skatten på kapital utgör 15 % av den totala skatten i Tyskland, medan motsvarande siffra för Irland är 28 % (källa: Structures of the taxation systems in the EU, 1995–2004, Europeiska kommissionen, tabell C.3_T).

(15) Det är inte möjligt att inom ramen för detta yttrande analysera uppgifterna för varje medlemsstat, att för varje medlemsstat finna de exakta förklaringarna eller att dubbelkontrollera de statistiska indikatorerna med andra databaser.

(16) När det gäller vissa system har 2016 fastställts som tidsgräns.

(17) Jfr definitionen i fotnot 2.

(18) Yttrande om kommissionens meddelande om ”behovet av att utarbeta en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skattebedrägeri” (ECO/187 – EUT C 161, 13.7.2007, s. 8).