[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 1.2.2006

SEK(2006) 110 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram, 2005-2008

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998 syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan främja sysselsättning. Pakten ändrades första gången 2005. Reformen genomfördes mot bakgrund av att pakten har visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, samtidigt som dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad behövde stärkas och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet säkerställas.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av pakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Lettland lade fram sitt första konvergensprogram i maj 2004. I enlighet med förordningen avgav rådet den 5 juli 2004 sitt yttrande på grundval av en rekommendation från kommisionen och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén. Uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram skall enligt samma förfarande bedömas av kommissionen och granskas av ovannämnda kommitté. Rådet kan granska dem.

I dessa program skall medlemsstaterna ange sina mål för de offentliga finanserna på medellång sikt och beskriva genom vilka politiska åtgärder dessa mål skall uppnås samt de ekonomiska antaganden som planen bygger på. Efter reformen av stabilitets- och tillväxtpakten skall målen på medellång sikt differentieras mellan enskilda medlemsstater mot bakgrund av de stora ekonomiska och finanspolitiska skillnaderna i EU, även med avseende på de finanspolitiska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Andra inslag i reformen är bland annat att en mer symmetrisk strategi bör eftersträvas för finanspolitiken över konjunkturcykeln, genom att striktare budgetdisciplin tillämpas under goda tider, samtidigt som ”omfattande strukturreformer” med en kontrollerbar effekt på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet bör beaktas vid en tillfällig avvikelse från målen på medellång sikt eller anpassningsbanan mot dem .

Kommissionen har granskat det uppdaterade konvergensprogram som Lettland nyligen lade fram med beaktande av kommissionens höstprognos 2005 samt uppförandekoden[2], den allmänt vedertagna metoden för uppskattning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. På grundval av nedanstående analys har den också överlämnat en rekommendation till rådets yttrande om programmet.

Bedömning

1. Det tredje uppdaterade lettiska konvergensprogrammet tillsändes kommissionen den 30 november och omfattar perioden 2005 till 2008. Programmet följer i stort sett den modell för stabilitets- och konvergensprogram som anges i den nya uppförandekoden. Programmet har dock luckor i de frivilliga uppgifter som föreskrivs i den nya uppförandekoden (särskilt saknas uppgifter om arbetskraftens produktivitet och antalet arbetade timmar).

2. Under det senaste årtiondet har den reala BNP-tillväxten i Lettland legat på över 6 % per år, vilket är en imponerade återhämtning efter störningarna i ekonomin i samband med övergången till marknadsekonomi. Real BNP 2005 väntas äntligen överskrida den landet hade innan 1991. Denna tillväxt har kännetecknats av en stark produktivitetsutveckling och på senare tid också av sysselsättningstillväxt. Det finns dock tecken som tyder på en överhettning av ekonomin till följd av utvecklingen av underskottet i bytesbalansen, ökad inflation och kreditexpansion. Stora underskott i bytesbalansen har gjort Lettland beroende av kapitalinflöden och den utländska skulden i förhållande till BNP har ökat. I det uppdaterade programmet räknar man med att BNP-tillväxten i reala termer kommer att avta till 7,5 % 2006, vilket är en minskning från 8,4 % 2005, och följs av ytterligare en liten minskning till 7,0 % under både 2007 och 2008. Privatkonsumtionen och investeringarna väntas fortsätta vara de viktigaste drivkrafterna för tillväxt, medan nettobidraget från exporten väntas bli måttligt positivt. Generellt sett är den beräknade BNP-tillväxten rimlig jämfört med kommissionens höstprognos (till 2007) och beräkningar av den potentiella tillväxten. Tillämpas den allmänt vedertagna metoden på de uppdaterade uppgifterna visar detta att den potentiella BNP-tillväxten fortsätter att vara hög, även om den uppvisar en svagt avtagande trend på medellång sikt. Ett negativt produktionsgap uppstår från 2007. Beräkningen av den potentiella tillväxten (och därmed produktionsgapet) måste dock tolkas med försiktighet för länder som går igenom en snabb upphämtningsprocess. Programmets beräknade HIKP-inflation (som snabbt minskar från 6,9 % 2005 – den högsta bland medlemsstaterna - till 3,5 % 2008) och underskottet i betalningsbalansen (som minskar från 13,0 % av BNP 2004 till 8,0 % av BNP 2008) förefaller optimistiska, särskilt i jämförelse med kommissionens höstprognos. Generellt innehåller det makroekonomiska scenariot icke försumbara risker som bör uppmärksammas i samband med konvergensprocessen.

3. Sedan latsen knöts till ERM II den 2 maj 2005 har den legat inom det fluktuationsband på plus eller minus en procentenhet som de lettiska myndigheterna fastställt mot den centrala kursen. Räntegapet mellan tremånadersinstrument (denominerade) i lats respektive euro sjönk markant under årets lopp från över 100 räntepunkter i början på januari till ungefär 40 räntepunkter under slutet av november. Gapet ökade sedan kraftigt under slutet av december, men det verkar ha berott på tillfälliga likviditetsfaktorer relaterade till den ökning av kassakravsprocenten från 6 till 8 procentenheter som gällde från den 24 december 2005. Under merparten av 2005 har köp-/säljintervallet för statsobligationer gentemot euroområdets riktmärken fortsatt att ligga på låga nivåer på ungefär 50 räntepunkter.

4. I sitt yttrande av den 8 mars 2005 godkände rådet den strategi för de offentliga finanserna som lades fram i den tidigare uppdateringen av konvergensprogrammet för perioden 2004–2007. Utan att lämna några politiska rekommendationer ansåg dock rådet att bedömningen av de offentliga finanserna också berodde på om de påverkar efterfrågetrycket i ekonomin mot en lämplig konsolidering av den måttligare inflationen efter dess kulmen nyligen. Beträffande genomförandet av budgeten under 2005 beräknades i kommissionens höstprognos 2005 det offentliga underskottet till 1,2 % av BNP (baserat på en BNP-tillväxt på 9,1 %), jämfört med det mål som fastställts i den tidigare uppdateringen av konvergensprogrammet på 1,6 % av BNP (med en BNP-tillväxt på 6,7 %). Aktuella uppgifter mätt på kassabasis om budgetgenomförandet tyder på att utfallet kommer att bli ännu större. Det är därför mycket sannolikt att 2005 års underskott kommer att bli lägre än den nuvarande uppdateringens beräknade underskott i de offentliga finanserna för 2005 på 1,5 % av BNP (baserat på en BNP-tillväxt i reala termer på 8,4 %).

5. Utifrån den mycket försiktiga beräkningen av utfallet av 2005 års underskott i de offentliga finanserna strävar man i uppdateringen efter en blygsam minskning av underskottet senare under programperioden. I uppdateringen väntas underskottet ligga kvar på 1,5 % 2006, minska till 1,4 % 2007 och till 1,3 % under slutåret 2008. Både intäkts- och utgiftskvoterna väntas öka under programperioden (med 2 procentenheter). Offentliga investeringar och inte särredovisade ”övriga utgifter” beräknas öka mest medan sociala transfereringar (ej i natura) minskar mest. Den primära balansen beräknas minska med 0,1 procentenheter under samma tidsperiod. Uppdateringen från november 2005 är i stort sett en bekräftelse av den tidigare uppdateringens planerade anpassning, både vad gäller den måttliga omfattningen och tidsperspektivet, trots ett betydligt starkare makroekonomiskt scenario i den senaste uppdateringen.

6. Under programperioden väntas endast en mindre förbättring av det strukturella saldot, dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder (med omkring ¾ procentenheter av BNP), enligt kommissionens beräkningar på programmet enligt den allmänt vedertagna metoden. Den planerade konsolideringen är störst i slutet av perioden och koncentrerad till de år då Produktionsgapet väntas bli negativt. I uppdateringen anges ett mål för de offentliga finanserna på medellång sikt som i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten skall uppnå ett strukturellt underskott på ”cirka 1 % av BNP”, vilket skall uppnås under programperiodens sista år. Eftersom det medelfristiga målet för programmet är mer långtgående än det lägsta riktmärket (ett underskott på cirka 2 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot alltför stort underskott. Programmets mål på medellång sikt kan anses ligga på en rimlig nivå, eftersom det i tillräcklig grad motsvarar skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Med hänsyn tagen till de risker för en hållbar ekonomisk konvergens som belyses ovan verkar det lämpligt att införa ett mer långtgående mål på medellång sikt.

7. De offentliga finansernas resultat kan komma att bli sämre än vad som anges i programmet. En positiv aspekt är att tidigare erfarenheter av budgetplanering visar att resultaten kan överträffa målen (vilket var fallet 2004 och som kommissionen också förutspår för 2005). Särskilt har finanspolitikens bakomliggande tillväxtprognoser och antaganden om skatteelasticitet hittills visat sig vara tilltagna i underkant. Dessutom har de budgeterade utgifterna inte alltid verkställts, främst på grund av förseningar vid genomförandet av projekt som delvis finansieras genom EU-medel. Å andra sidan verkar skatteelasticiteten i nuvarande uppdatering vara tilltagen i överkant. Vidare hänvisas i programmet till flera (föreslagna) socialpolitiska åtgärder som kommer att leda till ökade utgifter, medan kvoten för sådana utgifter beräknas minska i programmet.

8. Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller inte programmets finanspolitiska strategi tillräcklig för att enligt pakten nå ett strukturellt saldo som kan anses lämpligt mot slutet av programperioden. Med tanke på att bedömningen av utfallet för 2005 med all sannolikhet var betydligt bättre än vad som antogs i programmet, och troligtvis ligger nära målet på medellång sikt, kan budgetmålet för 2006 innebära en avvikelse från målet på medellång sikt med ungefär ½ % av BNP 2006 och 2007. Om ett bättre utfall för 2005 bekräftas och målet för 2006 uppnås befaras finanspolitiken under 2006 bli expansiv och olämplig då perioden 2005–2006 kan betecknas som ekonomiskt ”goda år”. För euroområdet och deltagarna i ERM II krävs i stabilitets- och tillväxtpakten en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot på minst 0,5 % av BNP (som ett riktmärke), med en större anpassning under perioder med god ekonomi. Det verkar också lämpligt med en starkare strukturell anpassningsstrategi än planerat för att säkerställa en stabil makroekonomisk konvergens.

9. När anpassningsbanan fastställs för programmets mål på medellång sikt eller för att tillåta en tillfällig avvikelse från målet skall enligt stabilitets- och tillväxtpakten hänsyn tas till ”omfattande strukturreformer” med mätbara effekter på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. I programmet noteras att den pågående pensionsreformen och särskilt införandet av en andra pelare gradvis kommer att minska socialförsäkringsavgifterna i de offentliga finansernas saldo jämfört med 2004. Nettokostnaden för pensionsreformen beräknas i programmet till 0,25 % av BNP 2005, som gradvis ökar till 1¼ % av BNP 2008. Det kan möjliggöra en tillfällig avvikelse från den årliga anpassningsbanan på 0,5 % av BNP som krävs för programmets mål på medellång sikt, eftersom de strukturella reformer som det baseras på är tillräckligt detaljerade i programmet och har en betydande positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Vidare förefaller överensstämmelsen med fördragets budgetkrav och stabilitets- och tillväxtpaktens krav säkrad när det gäller en säkerhetsmarginal i förhållande till referensvärdet på 3 % av BNP. Förslaget ovan om en snabbare anpassningstakt mot programmets mål på medellång sikt än vad som krävs i programmet förefaller dock genomförbart då den beräknade nettokostnaden för pensionsreformen är blygsam under programmets första år.

10. Skuldkvoten beräknas uppgå till 14,9 % av BNP 2005, dvs. långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Skuldkvoten beräknas minska mycket lite under programperioden, till 14,7 % av BNP 2008, med effekten att underskotten dämpas betydligt genom en hög BNP-tillväxt i nominella termer.

11. När det gäller de offentliga finansernas hållbarhet förefaller risken för Lettlands del vara låg när det gäller de beräknade offentliga utgifterna för befolkningens åldrande. Den för närvarande mycket låga bruttoskulden beräknas fortsätta att ligga under 60 % av referensvärdet under merparten av prognosperioden 2005–2050. Den pensionsreform som lanserades i Lettland 1996 bidrar i betydande grad till att tygla effekterna av den åldrande befolkningen på de offentliga finanserna.

12. De planerade finanspolitiska åtgärderna överensstämmer på det hela taget med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt anger konvergensprogrammet åtgärder för sysselsättning och tillväxt genom förändrad inkomst- och utgiftsstruktur (särskilt genom en övergång från direkt till indirekt beskattning och minskning av offentliga transfereringar) samt genom en prioritering av offentliga investeringar. Finanspolitikens potentiella uppgift att sätta upp prioriterade mål, särskilt för att bromsa inflationen och åtgärda underskottet i betalningsbalansen, har dock inte utforskats i tillräcklig grad.

13. Lettlands nationella reformprogram som lämnades den 21 oktober 2005 enligt den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning anger säkerställandet av makroekonomisk stabilitet som den viktigaste utmaningen med effekter på de offentliga finanserna och härvidlag skall stärkandet av budgetdisciplinen och budgetplaneringen spela en viktig roll. Budgetkonsekvenserna av det begränsade antal konkreta reformåtgärder som anges i det nationella reformprogrammet återspeglas i konvergensprogrammets budgetprognoser. De finanspolitiska åtgärderna i konvergensprogrammet ligger i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Det nämndes ovan att konvergensprogrammet anger åtgärder för att stödja tillväxt och sysselsättning genom förändrad inkomst- och utgiftsstruktur (särskilt genom en övergång från direkt till indirekt beskattning och en minskning av offentliga transfereringar) samt genom en prioritering av offentliga investeringar.

Med utgångspunkt från denna bedömning och mot bakgrund av behovet att säkerställa en hållbar konvergens, samt minska underskottet i betalningsbalansen och bromsa inflationen, bör Lettland överväga mer ambitiösa offentliga finanser än vad som för närvarande planeras, särskilt genom att snabbare nå målet i programmet på medellång sikt och undvika att driva en konjunkturförstärkande finanspolitik under ekonomiskt ”goda år”.

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram, 2005-2008

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[3], särskilt artikel 9.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation,

efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

14. Den [14 februari 2006] granskade rådet Lettlands uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2005–2008.

15. Under det senaste årtiondet har BNP-tillväxten i reala termer i genomsnitt uppgått till över 6 % per år i Lettland. Denna tillväxt har kännetecknats av en stark produktivitetsutveckling och på senare tid också av sysselsättningstillväxt. Stora underskott i betalningsbalansen har dock gjort Lettland beroende av kapitalinflöden och den utländska skulden i förhållande till BNP har ökat. Inflationen har ökat sedan mitten av 2003 och fortsätter att ligga på över 6 %, vilket urholkar ekonomins konkurrenskraft i förhållande till omvärlden och utgör ett hot mot tillväxten. Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten minska från 8,4 % 2005 till 7,2 % i genomsnitt under resten av programperioden. Enligt tillgängliga uppgifter förefaller detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden. Programmets beräkningar av inflationen och underskottet i betalningsbalansen förefaller vara tilltagna i underkant.

16. Programmet motsvarar i grova drag den modell för stabilitets- och konvergensprogram som definieras i den nya uppförandekoden[4].

17. Det beräknade underskottet i de offentliga finanserna för 2005 uppgår i denna uppdatering till 1,5 % av BNP, baserat på en BNP-tillväxt på 8,4 %. Det innebär ett något lägre underskott och ett betydligt bättre tillväxtresultat än vad som beräknats i det föregående programmet (ett underskott på 1,6 % av BNP och en tillväxt på 6,7 % av BNP). Kommissionens höstprognoser beräknade ett underskott på 1,2 % av BNP, baserat på en BNP-tillväxt på 9,1 %. Aktuella uppgifter på kassabasis om budgetgenomförandet visar på att utfallet kommer att bli ännu bättre än vad som anges i uppdateringen och kommissionens höstprognoser.

18. Rådets yttrande om den föregående uppdateringen antogs den 8 mars 2005 och innehöll inga politiska rekommendationer. Dock framhölls det att bedömningen av konsolideringsstrategin och finanspolitikens lämplighet var beroende av betalningsbalansens gynnsamma utveckling, efterfrågetrycket i ekonomin och en måttligare inflation efter dess kulmen nyligen.

19. Det uppdaterade programmet siktar mot en måttlig minskning av underskottet i de offentliga finanserna. Enligt uppdateringen förväntas ett underskott i de offentliga finanserna på 1,5 % 2005, 1,5 % 2006, 1,4 % 2007 och 1,3 % för slutåret 2008. Det primära saldot beräknas minska med 0,1 procentenhet under samma period. Både inkomst- och utgiftskvoterna beräknas öka under programperioden (med 2,1 respektive 1,9 procentenheter). Offentliga investeringar och inte särredovisade ”övriga” utgifter ökar mest (från 2,3 % av BNP 2005 till 3,3 % av BNP 2008 och från 12,3 % av BNP till 13,8 % av BNP 2008) medan sociala transfereringar (ej i natura) minskar mest (från 9,3 % av BNP 2005 till 8,9 % av BNP 2008). Jämfört med den föregående uppdateringen är den från november 2005 i stort sett en bekräftelse på den planerade anpassningen, även om tillväxtantagandet är avsevärt starkare.

20. Enligt kommissionens beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot bara förbättras något med ¾ procentenheter av BNP under programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Den planerade konsolideringen är störst i slutet av perioden och koncentrerad till de år då produktionsgapet väntas bli negativt. I uppdateringen fastställs ett mål på medellång sikt för de offentliga finanserna enligt stabilitets- och tillväxtpakten med ett strukturellt underskott på cirka 1 % av BNP och syftet är att uppnå detta under programperiodens sista år. Eftersom det medelfristiga målet för programmet är mer långtgående än det lägsta riktmärket (ett underskott på cirka 2 % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Programmets mål på medellång sikt kan anses ligga på en rimlig nivå, eftersom det i tillräcklig grad motsvarar skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Med tanke på de risker för hållbar ekonomisk konvergens som belyses ovan, verkar det lämpligt med ett mål som är mer långtgående på medellång sikt.

21. De offentliga finansernas resultat kan komma att bli sämre än vad som beräknas i programmet. Även om tillväxtprognoser och förmodad skatteelasticitet i tidigare budgetar oftast visat sig vara försiktiga är det inte nödvändigtvis fallet i nuvarande program då dess förmodade skatteelasticitet verkar optimistisk. Vidare hänvisas i programmet till flera (föreslagna) socialpolitiska åtgärder, som skulle öka dessa utgifter istället för att minska dem enligt programmets beräkningar.

22. Mot bakgrund av denna riskbedömning kan finanspolitiken vara otillräcklig för att nå ett strukturellt saldo mot slutet av programperioden som kan anses lämpligt enligt pakten. Enligt ovan skulle det också vara önskvärt med en mer ambitiös strategi än den som fastställts i programmet. Programmets takt i anpassningen till dess medelfristiga mål ligger inte i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som ett riktmärke bör ligga på 0,5 % av BNP och att korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider. Om man behåller målet för 2006 och utfallet för 2005 blir betydligt bättre än väntat skulle en eventuell försämring av det strukturella saldot under 2006 innebära en betydande lättnad av finanspolitiken i en situation med ett fortsatt mycket högt efterfrågetryck och högst relevanta stabilitetsrisker.

23. När anpassningsbanan fastställs för programmets mål på medellång sikt eller för att tillåta en tillfällig avvikelse från målet skall enligt stabilitets- och tillväxtpakten hänsyn tas till ”omfattande strukturreformer” med mätbara effekter på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. I programmet noteras att den pågående pensionsreformen och särskilt införandet av en andra pelare gradvis kommer att minska socialförsäkringsavgifterna i de offentliga finansernas saldo jämfört med 2004. Nettokostnaden för pensionsreformen beräknas i programmet till 0,25 % av BNP 2005, som gradvis ökar till 1¼ % av BNP 2008. Det kan möjliggöra en tillfällig avvikelse från den årliga anpassningsbanan på 0,5 % av BNP som krävs för programmets mål på medellång sikt, eftersom de strukturella reformer som det baseras på är tillräckligt detaljerade i programmet och har en betydande positiv effekt på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Vidare förefaller överensstämmelsen med fördragets budgetkrav och stabilitets- och tillväxtpaktens krav säkrad när det gäller en säkerhetsmarginal i förhållande till referensvärdet på 3 % av BNP. Förslaget ovan om en snabbare anpassningstakt mot programmets mål på medellång sikt än vad som krävs i programmet förefaller dock genomförbart då den beräknade nettokostnaden för pensionsreformen är blygsam under programmets första år.

24. Skuldkvoten beräknas uppgå till 14,9 % av BNP under slutet av 2005, dvs. långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Skuldkvoten beräknas minska något under programperioden till 14,7 % av BNP 2008, med effekten att de bestående underskotten dämpas betydligt genom den höga BNP-tillväxten i nominella termer.

25. I fråga om de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet förefaller risken i samband med befolkningens ökande medelålder bli låg i Lettland.[5] Bruttoskuldens för närvarande mycket låga nivå beräknas ligga kvar under referensvärdet på 60 % under merparten av prognosperioden 2005–2050. Den pensionsreform som lanserades i Lettland 1996 bidrar i betydande grad till att begränsa effekterna av en åldrande befolkning på de offentliga finanserna.

26. De finanspolitiska åtgärder som föreslås är i stort sett förenliga med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. I konvergensprogrammet anges särskilt åtgärder för att främja tillväxt och sysselsättning genom förändrad inkomst- och utgiftsstruktur (särskilt genom en övergång från direkt till indirekt beskattning och en minskning av offentliga transfereringar) samt genom en prioritering av offentliga investeringar. Ökad fokusering behövs för att fastställa huvudmål, som att bromsa inflationen, åtgärda underskottet i bytesbalansen och öka förvärvsfrekvensen genom att främja en integrerad arbetsmarknad.

27. Lettlands nationella reformprogram som lämnades den 21 oktober 2005 enligt den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning anger säkerställandet av makroekonomisk stabilitet som den viktigaste utmaningen med effekter på de offentliga finanserna och härvidlag skall stärkandet av budgetdisciplinen och budgetplaneringen spela en viktig roll. Det begränsade antal konkreta reformåtgärder som anges i det nationella reformprogrammet får effekter på de offentliga finanserna som återspeglas i konvergensprogrammets prognoser. De finanspolitiska åtgärder som planeras i konvergensprogrammet överensstämmer med de finanspolitiska åtgärder som planeras i det nationella reformprogrammet. Som nämns ovan anges i konvergensprogrammet särskilt åtgärder för att främja tillväxt och sysselsättning genom förändrad inkomst- och utgiftsstruktur (särskilt genom en övergång från direkt till indirekt beskattning och en minskning av offentliga transfereringar) samt genom en prioritering av offentliga investeringar.

Mot bakgrund av bedömningen ovan och behovet av att säkerställa en hållbar konvergens samt minska underskottet i betalningsbalansen och bromsa inflationen, anser rådet att Lettland bör överväga mer ambitiösa offentliga finanser än vad som för närvarande planeras, särskilt genom att snabbare nå det mål på medellång sikt som anges i programmet och undvika att driva en konjunkturförstärkande finanspolitik under ekonomiskt ”goda år”.

Jämförelse mellan beräkningar av centrala makroekonomiska och budgetmässiga nyckeltal

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

Real BNP (skillnad i %) | KP nov. 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |

KOM nov 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | Uppgift saknas |

HIKP-inflation (i %) | KP nov. 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |

KOM nov 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | Uppgift saknas |

Produktionsgap (% av potentiell BNP) | KP nov. 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |

KOM nov 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | Uppgift saknas |

KP dec. 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | Uppgift saknas |

Saldo för de offentliga finanserna1 (i % av BNP) | KP nov. 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |

KOM nov 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | Uppgift saknas |

Primärt saldo (i % av BNP) | KP nov. 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |

KOM nov 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | Uppgift saknas |

Konjunkturrensat saldo=strukturellt saldo2 (i % av BNP) | KP nov. 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |

KOM nov 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

Offentliga sektorns bruttoskuldkvot (i % av BNP) | KP nov. 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |

KOM nov 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | Uppgift saknas |

KP dec. 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | Uppgift saknas |

Anmärkningar: 1 Nettokostnaderna för den pågående pensionsreformen (införandet av en andra pelare) ingår i underskottet. Kostnaderna beräknas uppgå till 0,27 % av BNP 2005, 0,37 % av BNP 2006, 0,62 % av BNP 2007 och 1,32 % av BNP 2008. 2 Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. Den årliga förbättringen av det konjunkturrensade saldot som planeras i programmet med justering för effekten av det gradvisa genomförandet av pensionsreformen uppgår till 0,2 % av BNP 2006, 0,6 % 2007 och 1,0 % 2008, dvs. ett genomsnitt på 0,6 % för perioden 2006–2008. Då inga andra engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder specificeras i programmet är det konjunkturrensade saldot identiskt med det strukturella saldot. 3 Kommissionens beräkningar på grundval av uppgifterna i programmet. 4 Det förekommer inga engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder i kommissionens prognoser. 5 Baserat på följande beräkningar av potentiell tillväxt: 7,9 % 2004, 8,3 % 2005, 8,3 % 2006 och 8,2 % 2007. Källor: Källor: Konvergensprogrammet, kommissionens höstprognos 2005 (KOM), kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på webbplatsen http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[3] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som nämns i denna text finns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[4] Programmet har dock luckor i de frivilliga uppgifter som föreskrivs i den nya uppförandekoden (särskilt saknas uppgifter om arbetskraftens produktivitet och arbetade timmar).

[5] Närmare uppgifter om hållbarhet på lång sikt finns i kommissionen tekniska bedömning av programmet som finns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm