Tillståndsförordningen utgör en av de operativa delarna i den gemensamma fiskeripolitikens externa politik såsom anges i del VI i förordning (EU) nr 1380/2013 (nedan kallad grundförordningen). Den kompletterar också kontrollförordningen och den tillhörande kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 som är tillämplig på all verksamhet som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken och som bedrivs i unionens vatten eller av unionsfiskefartyg. Tillståndsförordningen innehåller föreskrifter om tillstånd för EU-fiskefartyg som verkar utanför unionens vatten och för tredjeländers fiskefartyg som verkar i unionens vatten. Därmed handlar tillståndsförordningen om tillståndsgivning medan kontrollförordningen och dess tillämpningsförordning handlar om kontroll och tillsyn. Detta förslag syftar till att bringa tillståndsförordningen i överensstämmelse med kontrollförordningen så att den senare gäller i tillämpliga delar med avseende på kontroll och rapportering. Eftersom syftet med tillståndsförordningen är att möjliggöra för unionen att övervaka sin externa flotta bättre kommer den även att aktivt bidra till att bekämpa olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) omfattar bevarandet av marina biologiska resurser samt förvaltningen av de olika fisken och flottor som nyttjar dessa resurser. Den omfattar den fiskeverksamhet som bedrivs i unionens vatten men även all fiskeverksamhet som unionsfartygen bedriver utanför unionens vatten.

Under konsekvensbedömningsprocessen hölls ett offentligt samråd baserat på ett samrådsdokument och ett särskilt frågeformulär. Samrådet följdes av en rad tekniska möten med de medlemsstater som påverkas mest, dvs. de som har de mest betydande internationella flottorna. Dessutom hölls ett extra möte i den regionala rådgivande nämnden för fjärrfiske, där företrädare för fiskerinäringen och icke-statliga organisationer deltog för att diskutera översynen av tillståndsförordningen.

Avdelning II – I kapitel III fastställs förfarandet för att bedriva fiskeverksamhet under överinseende av en regional fiskeriförvaltningsorganisation eller på det fria havet. Kommissionen får ingripa om den anser att behörighetsvillkoren inte uppfylls. Eftersom vissa regionala fiskeriförvaltningsorganisationer även täcker unionens vatten är det också rimligt att unionsfartyg som verkar inom ramen för dessa regionala fiskeriförvaltningsorganisationer omfattas av tillämpningsområdet för den här förordningen.

Avdelning II – I kapitel II anges de ytterligare krav som måste uppfyllas av EU-fartyg för att få fiska i tredjelands vatten, inom ramen för ett tillträdesavtal eller ett direkttillstånd. En central faktor är förbudet att fiska enligt ett direkttillstånd när ett tillträdesavtal är i kraft, såvida inte annat anges i den så kallade exklusivitetsklausulen som återspeglar denna princip i avtalen. Den grundläggande principen för denna avdelning är att unionen måste säkerställa att den verksamhet som bedrivs av dess externa flotta inte undergräver hållbarheten hos de levande marina resurserna i de vatten som tillhör kuststaterna. Vad gäller direkttillstånd bör flaggmedlemsstaten följa bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden och försiktighetsansatsen när den beviljar sina fartyg tillstånd. Kommissionen kommer att tillhandahållas all relevant information och kan ingripa om det finns tvivel om den planerade fiskeverksamhetens förenlighet med förordningen.

Avdelning I – Förordningen omfattar all fiskeverksamhet som bedrivs av unionsfartyg utanför unionens vatten. Dessa kan därför omfattas av ett tillträdesavtal eller ett direkttillstånd från tredjelandet, och/eller verka inom ramen för en regional fiskeriförvaltningsorganisation eller reglerna för det fria havet. Förordningen omfattar också fartyg från tredjeland som bedriver verksamhet i unionens vatten. Artikel 2 syftar till att klargöra förhållandet till andra regler om tillstånd, vilka kan härröra från bilaterala avtal eller från regionala fiskeriförvaltningsorganisationer. Dessa bör betraktas som särskilda regler, medan den här förordningen upprättar den övergripande ramen. Om det uppstår motstridighet ska de särskilda reglerna ha företräde.

(5)Frågan om förpliktelser och åtföljande ansvar och skyldigheter som inom ramen för Unclos åligger flaggstaten och, i förekommande fall, den internationella organisation vars flagg fartyget för, när det gäller bevarande och förvaltning av de levande resurserna i det fria havet kommer alltmer i fokus på internationell nivå. Detta är även fallet med den skyldighet att visa tillbörlig aktsamhet som följer av Unclos och som innebär skyldighet att vid konkurrerande kuststatsjurisdiktion och flaggstatsjurisdiktion och, i förekommande fall, internationell flaggorganisations jurisdiktion, säkerställa ett sunt bevarande av marina biologiska resurser i havsområden under nationell jurisdiktion. En skyldighet att visa tillbörlig aktsamhet är en skyldighet för en stat att göra största möjliga insatser och att göra sitt yttersta för att förebygga olagligt fiske, vilket inbegriper skyldigheten att vidta nödvändiga administrativa åtgärder och efterlevnadsåtgärder för att se till att fiskefartyg som för dess flagg, dess medborgare eller fiskefartyg som fiskar i dess vatten inte är involverade i verksamhet som strider mot de tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärderna. Av dessa skäl är det viktigt att organisera både EU-fiskefartygens verksamhet utanför unionens vatten och det styrningssystem som är förbundet med denna verksamhet på ett sådant sätt att unionens internationella åtaganden kan uppfyllas effektivt och verkningsfullt och att situationer där unionen kan klandras för överträdelser av internationell rätt undviks.

(26)I syfte att ta hänsyn till tekniska framsteg och eventuella åtföljande nya internationella rättsliga krav bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget delegeras till kommissionen med avseende på antagandet av ändringar av bilagorna till denna förordning som innehåller förteckningen över den information som ska lämnas av verksamhetsutövaren för att erhålla ett fisketillstånd. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.

(20)Utbytet av uppgifter i elektronisk form mellan medlemsstaterna och kommissionen, enligt vad som anges i kontrollförordningen, bör säkerställas. Medlemsstaterna bör samla in alla begärda uppgifter om sina flottor och deras fiskeverksamhet, behandla dem och göra dem tillgängliga för kommissionen. Därutöver bör de samarbeta med varandra, med kommissionen och vid behov med tredjeländer, för att samordna uppgiftsinsamlingen.

(15)I tredjeländers vatten kan unionsfartygen antingen bedriva verksamhet enligt bestämmelserna i partnerskapsavtal om hållbart fiske som ingåtts mellan unionen och tredjeländer eller genom att erhålla direkta fisketillstånd från tredjeländer, om inget partnerskapsavtal om hållbart fiske är i kraft. I båda fallen bör verksamheten bedrivas på ett öppet och hållbart sätt. Därför bör flaggmedlemsstaterna ges befogenhet att på grundval av en fast uppsättning kriterier och under övervakning ge fartyg som för deras flagg tillstånd att ansöka om och erhålla direkttillstånd från kuststatstredjeländer. Fiskeverksamheten bör tillåtas när flaggmedlemsstaten har försäkrat sig om att den inte kommer att äventyra hållbarheten. Om kommissionen inte har några invändningar bör den verksamhetsutövare som har fått godkännande från både flaggmedlemsstaten och kuststaten få klartecken att inleda sin fiskeverksamhet.

(14)Omflaggning blir ett problem när syftet är att kringgå den gemensamma fiskeripolitikens regler eller befintliga bevarande- och förvaltningsåtgärder. Unionen måste därför ha möjlighet att definiera, upptäcka och hindra sådan verksamhet. Spårbarhet och korrekt uppföljning av efterlevnadshistorik bör säkerställas under hela fartygets livslängd. Kravet att ett unikt fartygsnummer tilldelas fartyget av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) bör vara till nytta i detta avseende.

(12)Den centrala principen för den här förordningen är att alla unionsfartyg som fiskar utanför unionens vatten bör erhålla tillstånd från sin flaggmedlemsstat och övervakas i enlighet med detta, oavsett var de är verksamma och inom vilken ram verksamheten sker. Utfärdandet av ett tillstånd bör ske på villkor att en uppsättning grundläggande och gemensamma behörighetsvillkor är uppfyllda. Den information som medlemsstaterna samlar in och överlämnar till kommissionen bör möjliggöra för denna att när som helst ingripa i övervakningen av fiskeverksamheten när det gäller samtliga EU-fiskefartyg i vilket område utanför unionens vatten de än befinner sig.

(e)tredjelandsvatten: vatten som står under ett tredjelands överhöghet eller jurisdiktion,

(b)fisketillstånd: ett tillstånd som har utfärdats för ett unionsfiskefartyg eller ett fiskefartyg från tredjeland och som ger det rätt att bedriva specifik fiskeverksamhet under en angiven period, i ett visst område eller för ett visst fiske på särskilda villkor,

(a)unionsfiskefartyg som bedriver fiskeverksamhet i vatten som står under ett tredjelands överhöghet eller jurisdiktion, som kontrolleras av en regional fiskeriförvaltningsorganisation, inom eller utanför unionens vatten eller på det fria havet, och

2.En flaggmedlemsstat får endast utfärda fisketillstånd om flaggmedlemsstaten kan säkerställa att fiskefartyget enligt punkt 1 under den period som det förde tredjelands flagg

1.Denna artikel gäller fartyg som, inom fem år efter det att ansökan om fisketillstånd lämnades in, har

(d)Verksamhetsutövaren och fiskefartyget har inte varit föremål för påföljder till följd av allvarliga överträdelser enligt medlemsstatens nationella lagstiftning enligt artikel 42 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008 och artikel 90 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 under de tolv månader som föregår ansökan om fisketillstånd.

(a)Flaggmedlemsstaten har fått in fullständig och korrekt information i enlighet med bilagorna 1 och 2 om fiskefartyget och tillhörande stödfartyg, även om eventuella stödfartyg som inte för EU-flagg.

5.På begäran av kommissionen ska en flaggmedlemsstat neka, tillfälligt dra in eller återkalla fisketillstånd i fall av tvingande politiska hänsyn som rör hållbart utnyttjande, förvaltning och bevarande av marina biologiska resurser eller förebyggande och bekämpande av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske eller, i de fall då unionen har beslutat att tillfälligt eller permanent avbryta relationerna med det aktuella tredjelandet.

3.Flaggmedlemsstaten ska övervaka huruvida de villkor på vilka ett fisketillstånd utfärdades fortlöpande uppfylls under fisketillståndets giltighetstid.

1.Vid ansökan om fisketillstånd ska verksamhetsutövaren lämna in fullständiga och korrekta uppgifter till flaggmedlemsstaten.

(d)Ett officiellt intyg från det tredjeland i vilket fartyget flaggades om, med uppgift om vilka påföljder som fartyget eller verksamhetsutövaren ålagts under den relevanta perioden.

(c)En kopia av samtliga fisketillstånd för fiske i tredjelands vatten under den aktuella perioden.

(a)En deklaration med uppgifter om fångster och fiskeansträngning under den aktuella perioden.

3.För detta ändamål ska verksamhetsutövaren lämna in all den information om den aktuella perioden som flaggmedlemsstaten begär, åtminstone samtliga av följande handlingar:

3.Flaggmedlemsstaten ska skicka ansökan till kommissionen senast 10 kalenderdagar före den sista dag då ansökningarna ska ha överförts i enlighet med partnerskapsavtalet om hållbart fiske. Kommissionen får begära att flaggmedlemsstaten inkommer med all kompletterande information som kommissionen anser nödvändig.

1.Så snart ett fisketillstånd har utfärdats ska flaggmedlemsstaten till kommissionen skicka in motsvarande ansökan om tillstånd från tredjelandet.

(c)verksamhetsutövaren har betalat alla avgifter och ersättningar som den behöriga myndigheten i tredjelandet begärt under de senaste tolv månaderna.

5.Om ett tredjeland meddelar kommissionen att det har beslutat att utfärda, neka, tillfälligt återkalla eller permanent återkalla ett fisketillstånd som utfärdats för ett unionsfiskefartyg ska kommissionen underrätta flaggmedlemsstaten om detta.

Artikel 13

Omfördelning av outnyttjade fiskemöjligheter inom ramen för partnerskapsavtal om hållbart fiske

1.Under ett visst år eller under en annan relevant period av genomförandet av ett protokoll till ett partnerskapsavtal om hållbart fiske får kommissionen identifiera outnyttjade fiskemöjligheter och identifiera de medlemsstater som har tilldelats andelar av de aktuella fiskemöjligheterna om detta.

2.Inom tio dagar från det att de medlemsstater som avses i punkt 1 får denna information från kommissionen får dessa

(a)informera kommissionen om att de kommer att utnyttja fiskemöjligheterna senare under året eller senare under den aktuella genomförandeperioden och ska därvid lämna in en fiskeplan med detaljerade uppgifter om antalet begärda fisketillstånd, beräknade fångster, fiskezon och fiskeperiod, eller

(b)informera kommissionen om utbyten av fiskemöjligheter i enlighet med artikel 16.8 i förordning (EU) nr 1380/2013.

3.Om vissa medlemsstater inte har informerat kommissionen om en eller flera av de åtgärder som avses i punkt 2, och om fiskemöjligheter därför förblir outnyttjade, får kommissionen skicka ut en uppmaning till intresseanmälan avseende de tillgängliga outnyttjade fiskemöjligheterna till övriga medlemsstater som har andelar av fiskemöjligheterna.

4.Medlemsstaterna får, inom tio dagar efter det att de tar emot uppmaningen till intresseanmälan, meddela kommissionen att de är intresserade av de outnyttjade fiskemöjligheterna. Till stöd för detta ska de lämna in en fiskeplan med detaljerade uppgifter om antalet begärda fisketillstånd, beräknade fångster, fiskezon och fiskeperiod.

5.Om så krävs för bedömningen av ansökan får kommissionen begära kompletterande information från de berörda medlemsstaterna.

6.Om de medlemsstater som har andelar av de aktuella fiskemöjligheterna inte uttrycker något intresse för de outnyttjade fiskemöjligheterna får kommissionen skicka ut en uppmaning till intresseanmälan till alla medlemsstater. En medlemsstat får uttrycka intresse för de outnyttjade fiskemöjligheterna på de villkor som anges i punkt 4.

7.På grundval av den information som medlemsstaterna lämnar i enlighet med punkterna 4 eller 5 ska kommissionen omfördela de outnyttjade fiskemöjligheterna temporärt i enlighet med den metod som anges i artikel 14.

Artikel 14

Metod för omfördelning

1.Kommissionen får, genom genomförandeakter, fastställa en metod för omfördelning av outnyttjade fiskemöjligheter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 45.2.

2.Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet, med avseende på den begränsade tid som återstår för att utnyttja fiskemöjligheterna, ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 45.3. Akterna ska vara i kraft under högst sex månander.

3.Vid fastställandet av metoden för omfördelning ska kommissionen tillämpa följande kriterier:

(a)Antalet fiskemöjligheter som finns tillgängliga för omfördelning.

(b)Antalet ansökande medlemsstater.

(c)Den andel som varje ansökande medlemsstat tilldelats i den ursprungliga fördelningen av fiskemöjligheter.

(d)Historiska fångst- och fiskeansträngningsnivåer för var och en av de ansökande medlemsstaterna.

(e)Antalet fiskefartyg, typen av fiskefartyg och redskap som används.