A4-0111/97

Resolution om kommissionens ekonomiska årsrapport för 1997 - Tillväxt, sysselsättning och konvergens på vägen till EMU (KOM(97)0027 - C4-0078/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens ekonomiska årsrapport för 1997 (KOM(97)0027 - C4-0078/97),

- med beaktande av den slutliga rapporten från den tillfälliga kommittén för sysselsättning och sina talrika resolutioner om sysselsättning och arbetstid,

- med beaktande av EG-fördraget och i synnerhet artiklarna 2, 3a, 102a, 103, 130a, och 130bi,

- med beaktande av sin resolution av den 19 juni 1996 om de allmänna ekonomiska riktlinjerna 1996 ((EGT nr C 198, 8.7.1996, s. 115.)),

- med beaktande av slutsatserna från toppmötet i Turin den 29 mars 1996, toppmötet i Florens den 21-22 juni 1996 och toppmötet i Dublin den 13 och 14 december 1996 liksom anförandet av ordförande Santer vid G7-konferensen i Lille om sysselsättning den 1 april 1996, vilka föreskriver kamp mot arbetslöshet som en prioriterad uppgift,

- med beaktande av vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (KOM(94)0700),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0111/97), och med beaktande av följande:

A. Kommissionens ekonomiska årsrapport för 1997 kan anses vara kommissionens utkast till allmänna riktlinjer för ekonomisk politik enligt artikel 103 i EG-fördraget.

B. Kommissionens ekonomiska årsrapport för 1997 anför skäl för försiktig optimism vad gäller en lyckad övergång till EMU eftersom de underliggande krafter som avgör ihållande tillväxt, såsom institutionella förberedelser för EMU, konsolidering av skatter, lägre korta och långa räntor, stabila växelkurser och stabila priser beräknas bli övertygande.

C. Inträdet av finska marken och italienska liran i växelkursmekanismen (ERM) har förbättrat växelkursstabiliteten i EU.

D. Trots att den reala BNP:n förväntas växa under 1997 med 2,3 % och under 1998 med 2,8 % kommer inte tillräckligt många nya arbetstillfällen att skapas för att påtagligt minska antalet arbetslösa.

E. De faktorer som avgör utbudet, såsom måttliga löneökningar, en sund lönsamhet på investeringar och minskade lånekostnader har blivit mycket gynnsamma, men är inte tillräckliga för att ge en betydande minskning av antalet arbetslösa.

F. Enligt kommissionens ekonomiska årsrapport har tillväxthindren under första hälften av 1990-talet varit makroekonomiska faktorer såsom att efterfrågan ökat kraftigare än produktionskapaciteten, snedvriden policy-mix och okontrollerad valutaoro.

G. Den nuvarande kvoten mellan investeringar/BNP kan bara vidmakthålla den nuvarande arbetslöshetsnivån och bidra med en blygsam tillväxttakt på cirka 2 %, men man skall komma ihåg att offentliga investeringar, beräknade som andel av BNP, mellan 1995 och 1997 gick tillbaka med 0,3 % och för perioden 1997 till 1998 förväntas uppvisa nolltillväxt.

H. EU:s förmåga att vidmakthålla en högkvalitativ infrastruktur är hotad, och därmed dess konkurrenskraft, liksom tillväxt och sysselsättningsmöjligheter på lång sikt.

I. Det erinras om att offentliga investeringar kan, om de väljs väl med hänsyn till sin ekonomiska och sociala lönsamhet, ha en positiv effekt på nivån privata investeringar, privat aktiekapital och privata investeringars lönsamhet.

J. Kommissionens ekonomiska årsrapport hävdar å ena sidan att varken tekniska förändringar eller globaliseringen är orsakerna till arbetslösheten utan tvärtom de centrala drivande krafterna bakom ekonomisk tillväxt och förbättringar i arbetsförhållanden och levnadsstandard. Å andra sidan kräver de potentiella fördelarna av tekniska framsteg och globalisering ytterligare åtgärder på utbudssidan i syfte att upprätta effektiva marknader för varor och tjänster och för att förbättra utbildning och yrkesutbildning.

K. Enligt kommissionens ekonomiska årsrapport behövs ett mer sysselsättningsintensivt tillväxtmönster.

L. Artikel 2 i EG-fördraget är att beakta, liksom också behovet av att tillförsäkra alla medborgare i Europeiska unionen ett socialskydd.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens bedömning överlag i den ekonomiska årsrapporten för år 1997 och det mera realistiska synsätt som varit rådande i denna rapport, jämfört med de överoptimistiska antagandena i de ekonomiska årsrapporterna för åren 1995 och 1996, men är dock allvarligt oroat över den attityd som detta dokument intar i fråga om det allvarligaste problemet, nämligen arbetslösheten,

2. påpekar att utbud och efterfrågan är väsentliga bestämmande faktorer för konjunkturutvecklingen och är därför oroat över att efterfrågan hos konsumenter i Europa på grund av den höga arbetslösheten och pessimistiska framtidsutsikter fortfarande är för lågt för att utlösa ekonomisk återhämtning,

3. uppmanar därför medlemsstaterna att komplettera de redan inledda åtgärderna med efterfrågestimulerande åtgärder; understryker den mycket låga efterfrågan inom EU, samtidigt som de strukturella underskotten, det vill säga de av efterfrågeutvecklingen oberoende budgetarna, systematiskt minskats sedan 80- talet, medan risken för inflation och perioder med reell devalvering medfört tillväxtdämpande motåtgärder från centralbankerna och fått högre räntor som följd,

4. anser att EU:s tillväxtutsikter är otillräckliga för att bekämpa massarbetslösheten och ser i den låga investeringsviljan och i den sämsta investeringstrenden i EU sedan 80-talet huvudorsakerna till den svaga ekonomiska utvecklingen, en utveckling som inte tilltar i dynamik trots goda villkor på utbudssida (god exporttillväxt, förbättring av företagens vinster, fackföreningarnas återhållsamhet inom ramen för lönepolitiken, reallöneökningstakt lägre än ökningstakt i arbetsproduktivitet, sänkning av skattesatserna för företag och förmögenheter, låga löner),

5. betonar att den fortsatta och i de flesta EU-medlemsstaterna ökande massarbetslösheten, de ökande fattigdomstendenserna, den existerande klyftan mellan fattiga och rika, den ökande motsättningen mellan centrala och perifera regioner samt gemenskapens otillräckliga tillväxtutveckling är väsentliga problem, som knappast kan minskas genom en lätt konjunkturåterhämtning under 1997, och anser fortfarande att de egentliga hindren för en adekvat tillväxt av ekonomi och sysselsättning ligger i följande:

i) en för låg investeringsverksamhet i de privata företagen och en otillräcklig tillgång på finansiella medel för små och medelstora företag samtidigt som de offentliga investeringarna skärs ned,

ii) en otillräcklig innovationsverksamhet, vilket tydligt märks på den minskande andelen av utgifterna för FoU både från företagens och de offentliga institutionernas sida,

iii) brist på effektiv samordning mellan inkomst-, finans- och penningpolitiken på nationell och europeisk nivå,

iv) höga realräntor, som är resultatet av ökande volatilitet på finansmarknaden särskilt efter avregleringarna på 90-talet, allt mer konkurrens på marknaderna och över en för lång tid restriktiv penningpolitik inom EU,

v) för svag inhemsk efterfrågan och hushållens alltför svaga efterfrågan,

vi) brist på kreativitet och beredskap att ta risker hos företagarna och på entreprenörsanda,

vii) brist på åtgärder för vidareutbildning och förbättrade kvalifikationer,

viii) bristen på anpassning på arbetsmarknaden, skattetrycket och storleken på andra avgifter till staten, samt behovet av en förenklad administration,

ix) finansiell spekulation som är till skada för de produktiva investeringarna,

x) överdriven reglering är en börda för företag i hela Europa och leder till administrativa och andra kostnader, som minskar de intäkter som kan användas till investering i företaget eller till nyanställning,

6. betonar dock att tillväxtfrämjande endast kan vara en del av en politik för att bekämpa arbetslösheten och påpekar att all sådan politik måste ta hänsyn till att tillväxt - så som den mäts i traditionella räkenskaper - inte automatiskt sammanfaller med ökad välfärd för medborgarna och att de begränsningar som en icke hållbar utveckling innebär måste tas med i beräkningen,

7. slår fast att stora rörelser i de reala växelkurserna kan leda till att företagen minskar kostnaderna och skär ner på antalet i apprecieringsperioderna och att dessa återskapas när växelkurserna korrigeras. Därigenom blir växelkursosäkerheterna en ständig källa till den otillräckliga sysselsättnings- och investeringsutvecklingen i Europa, som bara kan undanröjas genom att den ekonomiska och monetära unionen snart införs,

8. anser att osäkerheten om när den monetära unionen kommer att införas påverkar den ekonomiska utvecklingen negativt och uppmanar regeringarna att göra allt för att återställa de ekonomiska aktörernas förtroende genom entydiga förklaringar,

9. konstaterar att företag som en följd av de höga lagstadgade kostnaderna för arbetskraft utöver lönekostnader är motvilliga att anställa ny arbetskraft särskilt till okvalificerade tjänster; på grund av dessa höga lönebikostnader ser företagen investering i anläggningstillgångar eller högre produktivitet som ett sätt att förbättra resultatet och inte som ett sätt att skapa arbetstillfällen; anser att om man tog itu med dessa problem på nationell nivå skulle det främja till större sysselsättningsstyrd tillväxt,

10. anser att fullbordande av den inre marknaden genom den monetära unionen är ett riktigt steg för att minska den växelkursframkallade volatiliteten på finansmarknaderna, som avspeglar sig i höga räntor trots låg inflation,

11. begär att EU-fördraget skall tillämpas fullt ut med det manöverutrymme det medger, särskilt vad gäller underskott och statlig skuldsättning,

12. anser att konsolidering av budgetarna är nödvändig, men ifrågasätter kommissionens påstående att de direkt begränsande effekterna av en konsolidering av budgetarna under 1996-97 troligen kommer att neutraliseras genom att kombinationen av olika ekonomiska och politiska instrument åter bringas i balans och förtroendet bland både företag och konsumenter förbättras; betonar en finanspolitik på medellång sikt, som tar hänsyn till de grundläggande konjunkturväxlingarna och som är förenlig med konvergenskriterierna i EU-fördraget; understryker, att så länge de statliga utgifterna inte ökar i reella termer, är bättre att förbättra underskottet i förhållande till BNP genom en ökad ekonomisk tillväxt än genom en minskning av de offentliga utgifterna - särskilt vad beträffar utgifter för utbildning och ekologisk omvandling; de medlemsstater som uppfyller underskottskriteriet skall ta större ansvar för att främja tillväxten i Europa,

13. är emot samtliga manipulationer av finanstransaktioner syftande till att tillfälligt uppfylla konvergenskriterierna,

14. kräver som en prioriterad uppgift att kampen mot arbetslösheten måste inbegripas i alla politikområden och uttalar sig för en bättre samordning och överensstämmelse mellan den ekonomiska politiken, struktur-, finans-, penning- och inkomstpolitiken på EU-nivå och en form av ekonomisk ledning på EU-nivå som kan garantera en sådan förbättrad samordning och samordnande åtgärder, och som gäller alla de femton medlemsstaterna,

15. kräver att de beslut som togs vid toppmötet i Essen genomförs och håller därför fast vid genomförandet av sysselsättningspakten samt infrastrukturinvesteringarna i nät för trafik, miljö, energi och kommunikationer, men också för en höjning av medlen och programmen för FoTU, för utbildning och kompetenshöjning samt en ännu kraftigare inriktning av struktur- och sammanhållningsfondens medel på sysselsättningsmålet; kräver därför att åtgärderna i Delors vitbok «Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning» genomförs,

16. betonar att det krävs både privata och offentliga investeringar för att gemenskapens ekonomi skall kunna växa i en lämplig takt; kräver en kombination av olika ekonomiska och politiska instrument för att underlätta detta, dvs. en nedtoning av den politik som syftar till att skära ned på kostnaderna, vilket skall ske genom att ge fria tyglar till automatiskt stabiliserande faktorer och en samordnad expansiv penningpolitik; betonar att offentliga investeringar uppmuntrar till privata investeringar genom att de minskar kostnaderna för dessa, och beklagar att andelen av de offentliga investeringarna av BNP under senare år har minskat från 3,5 procent till mindre än 2,5 procent inom EU; kräver en ökning av de slags offentliga investeringar som medför lämpliga sociala och ekonomiska vinster,

17. efterfrågar särskilt att investeringar i den offentliga sektorn, om deras ekonomiska och samälleliga lönsamhet är garanterad, skall möjliggöra att tillväxt på både efterfråge- och utbudssidan kommer igång och uppmuntra investeringar i den privata sektorn genom gynnsamma förutsättningar; önskar ett samordnat angreppssätt för att tillväxthinder skall övervinnas med hjälp av privata investeringar inom en gynnsam makroekonomisk ram, men också genom allmänna offentliga infrastrukturprogram, en nedtoning av politiken för kostnadsnedskärningar genom att ge fria tyglar till automatiskt stabiliserande faktorer, och en samordnad uppluckring av penning- och valutapolitik,

18. anser det nödvändigt att undanta alla utgifter för fortbildning, forskning och utveckling från bedömningen av budgetunderskott, eftersom sådana investeringar i framtiden kommer att vara en drivkraft för innovation, tillväxt och sysselsättning,

19. kräver att gemenskapens finansiella instrument via EIB skall utvidgas och att gemenskapslån införs för att finansiera viktiga EG-investeringsprojekt och för finansiellt stöd till de små och medelstora företagen och understryker härvid EIB:s roll som garant för lån; anser det nödvändigt att öppna riskkapitals- och kreditmarknaderna i Europa för att möjliggöra tillgång till kapital för små och medelstora företag; den privata sektorn måste vara en föregångare inom detta område men de nationella regeringarna måste lätta på restriktionerna för kapitaltillgänglighet i synnerhet för små och medelstora företag,

20. anser att forskning och industribasen i Europa har svaga punkter och kräver därför åtgärder för att stimulera FoU genom lämpliga skatteförmåner, särskilt för de små och medelstora företagen; kräver vidare att tillgången till och förfogandet över riskkapital underlättas för små och medelstora företag, som är verksamma inom FoU-sektorn och att en väl presterande forskningsinfrastruktur främjas samt ett nära gränsöverskridande samarbete kommer till stånd mellan företag, högskolor och forskningsinstitutioner; kräver att innovationsmiljön och de allmänna villkoren för små och medelstora företag och nybildade företag förbättras samt förbättringar av industriella strukturer även på området för nya material och miljötekniker,

21. kräver i enlighet med Dublinförklaringen om sysselsättningspolitiken att stöd ges åt medlemsstaternas ansträngningar för att främja sysselsättningen och minimera arbetslösheten och att en fullödig sysselsättningsstrategi görs upp som omfattar makroekonomiska politiska och strukturreformerande åtgärder,

22. kräver lättnader för produktionsfaktorn arbete vad gäller skatter och sociala avgifter, kompetenshöjning hos individer, en uppdämning av strömmen av lagar och bestämmelser och en avbyråkratisering samt ett påskyndande av tillståndsförfarandena,

23. uttalar sig inte till förmån för den ekonomiska årsrapportens förslag om större löneskillnader mellan olika regioner, eftersom detta kan leda till ett ökat tryck på att lönerna skall justeras nedåt och resultera i ännu fler företagsutlokaliseringar och ännu mer av flyttlasspolitik inom EU och eftersom detta inte heller är något effektivt sätt att vare sig främja den ekonomiska tillväxten eller skapa och bibehålla arbetstillfällen,

24. kräver därför en aktiv arbetsmarknadspolitik med målsättningen att förbättra arbetsmarknadens anpassningsförmåga och att minska utslagningen genom att främja integration i arbetslivet och/eller yrkesutbildning; kräver en reducering av andra kostnader än löner som är förenade med faktorn arbete (arbetsgivaravgifter),

25. välkomnar inrättandet av en sysselsättnings- och arbetsmarknadskommitté och uppmanar denna att överväga vilka åtgärder som behövs för att man skall kunna uppnå snabba framsteg på följande områden:

- livslång yrkesutbildning som inriktar sig på mera högkvalificerade arbeten vilka svarar mot arbetsmarknadens krav, framför allt inom högteknologisektorerna, till exempel genom att skapa ett system för flexibla arrangemang med arbetsgivarna, varvid grunden skall utgöras av principerna om «yrkesutbildning mot ersättning» och/eller «arbete- studier» och avsikten skall vara att arbetslösa och/eller nyligen utexaminerade utan arbetslivserfarenhet skall kunna anställas,

- genom förenkling av de administrativa och skattetekniska formaliteterna uppmuntra eget företagande samt skapandet av småföretag,

- arbetstidsomläggning utan förlust av konkurrenskraft eller produktivitet, såsom ett medel att skapa bättre möjligheter för ökad sysselsättning,

- stöd till utvecklandet av nya källor till sysselsättning, särskilt inom miljö-, kultur- och vårdsektorerna, varvid full nytta skall dras av de anslag som anvisats för detta ändamål under budgetposten B3-4013N för utvecklingen av organisationer som utan vinstsyfte är verksamma inom detta område,

- utarbetande av adekvata gemensamma socioekonomiska indikatorer för övervakningen av utvecklingstendenserna på arbetsmarknaden,

26. uppmanar kommissionen och rådet att ta med ett kapitel om sysselsättning i fördraget, för att därigenom skapa ökade befogenheter och låta en verklig samordning av de berörda formerna för politik ingå i en konsekvent strategi för arbetsmarknads- och sysselsättningspolitik,

27. beklagar att kommissionens analys av «åldrande» befolkningar inte har resulterat i någon djup analys av behovet att uppmuntra anställning av långtidsarbetslösa (över 40) och av problemet med «åldersdiskriminering» av arbetsmarknaden,

28. kräver en sänkning av realräntan, för att såväl privata investering som konsolideringen av den offentliga budgeten skall underlättas och så att handlingsutrymmet kan utnyttjas fullt ut genom en positiv ränteutveckling,

29. kräver ett slut på den oetiska skattekonkurrensen inom EU genom en uppförandekodex gällande beskattning av företag och kapital i ett skatteprotokoll, som skall komplettera EU-fördraget; skattekonkurrensen kommer annars i längden att undandra alla stater det skatteunderlag de behöver för att kunna uppfylla sina uppgifter och omöjliggöra en konsolidering av budgetarna,

30. betonar att bevisen för globaliseringens omfattning varierar: medan den ekonomiska globaliseringen utan tvivel är imponerande och kapitalrörligheten har tilltagit på ett påtagligt sätt, är faktisk (icke-finansiell) globalisering mer obestämbar; medger emellertid att globaliseringens inverkan på realekonomin troligen kommer att vara tydligare i framtiden och förespråkar att en EU-strategi skall utformas för att kunna hantera detta, strategin skall omfatta både den Ekonomiska och monetära unionen, ett internationellt monetärt samarbete och inom Världshandelsorganisationen avtalade internationella konkurrensbestämmelser, som syftar till att undvika social och miljömässig dumpning.

31. uppmanar kommissionen att i sitt förslag till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken inbegripa de i denna resolution omnämnda konkreta faktorerna för denna kombinerade strategi på europeisk nivå,

32. uppmanar sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och de nationella parlamenten.