[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 14.7.2006

KOM(2006) 389 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

ÅTGÄRDSPROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV FORSKNING OCH ANALYS AV FRÅGOR KRING EUROPEISKA EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN

ÅTGÄRDSPROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV FORSKNING OCH ANALYS AV FRÅGOR KRING EUROPEISKA EKONOMISKA OCH MONETÄRA UNIONEN

1. INLEDNING

I Ekofinrådets rapport till Europeiska rådet i Helsingfors den 11 och 12 december 1999 om ”samordning av den ekonomiska politiken” (13123/1/99 rev. 1) efterlystes en effektiv övervakning av den ekonomiska politiken i den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen (EMU). En förbättrad förståelse av ekonomisk utveckling och politik i samband med EMU bedömde rådet vara en nödvändig förutsättning för detta ändamål.

Enligt fördraget har kommissionen en viktig roll att fylla när det gäller att informera EU:s myndigheter, medlemsstaterna och olika ekonomiska aktörer om den ekonomiska situationen och de ekonomiska utsikterna samt om hur finanspolitiska åtgärder påverkar EMU. Grundlig ekonomisk analys och forskning är av största betydelse för kvalificerad rådgivning om ekonomisk utveckling och finanspolitik inom EMU. En betydande del av denna analys och forskning sker visserligen inom kommissionen, men viktiga och mycket varierade bidrag kommer också från annat håll som internationella organisationer och forskningssamhället. Huvudsyftet med åtgärdsprogrammet för främjande av forskning och analys av frågor kring EMU är att skapa en plattform, där denna externa forsknings rön mer effektivt kan kanaliseras till gemenskapsinstitutionernas finanspolitiska diskussioner.

2. BEHOVET AV EN ÖVERGRIPANDE OCH SAMLAD STRATEGI FÖR ATT FRÄMJA FORSKNING OCH ANALYS AV FRÅGOR KRING EMU

Skapandet av EMU kräver att de finanspolitiska besluten underbyggs med analyser. I medlemsstaterna behöver också medvetenheten höjas om de finanspolitiska villkoren för EMU, för bättre förståelse för behovet av ökad finanspolitisk samordning.

Det krävs en övergripande och samlad strategi för relationer, kontakter och kommunikation med de institutioner som producerar extern analys och forskning kring EMU-relaterade frågor, så att deras resultat utnyttjas maximalt. Å ena sidan är detta nödvändigt för att på lämpligt sätt kanalisera forskningsresultaten till de kretsar som sysslar med finanspolitik inom EU-institutionerna. Å andra sidan kan återföring då ske från Europeiska kommissionen och andra EU-organ, som kan styra och leda in forskningen på de områden som är viktigast och fördelaktigast för EU:s beslutsfattare.

Europeiska kommissionen har reagerat på behovet av övergripande och samlad strategi genom att inrätta ett brett åtgärdsprogram, genomfört av generaldirektoratet Ekonomi och finans[1]. Vissa av åtgärderna har begärts av medlemsstaterna, andra har Europeiska kommissionen tagit initiativ till. Till dessa hör exempelvis inrättandet av en extern expertgrupp för analys och prognoser rörande den makroekonomiska utvecklingen i euroområdet (Europeiska prognosnätverket, EFN). Andra exempel är ordnandet av forskningskonferenser, workshops och seminarier, både av mer regelbundet och tillfälligt slag. Vidare har ett gästforskarprogram inrättats inom kommissionen. Även ett studieprogram för EMU-relaterad forskning har inrättats för att begära in bidrag med särskild inriktning från externa forskare.

3. GENOMFÖRANDE AV PROGRAMMET

Här följer en närmare beskrivning av programmets olika delar och stödåtgärder.

(a) Europeiska prognosnätverket (EFN)

Ett fransk-tyskt förslag om att skapa ett europeiskt prognosnätverk (EFN) lades fram 2001. Initiativet syftade till att förbättra analysen av de ekonomiska villkoren och finanspolitiska alternativen inom euroområdet. Detta skulle ske genom att ett nätverk av ledande forskningsinstitut inom EU regelbundet tog fram oberoende bedömningar av de ekonomiska utsikterna och finanspolitiska problemen.

Förslaget fick stort stöd av ekonomiska och finansiella kommittén och Eurogruppen och kommissionen uppmanades att inrätta ett sådant nätverk. Kommissionen hörsammade denna begäran och valde för perioden 2002–2004 ut ett konsortium bestående av åtta forskningsinstitut i sex olika medlemsstater.

Forskningsnätverket lade fram sin första rapport våren 2002. Till och med hösten 2004 har nätverket halvårsvis lagt fram ytterligare fem rapporter. Utöver regelbundna konjunkturanalyser och makroekonomiska prognoser för euroområdet, tar de olika rapporterna upp många ämnen som är relevanta för EMU. Några ämnen är utvecklingen av arbetskraftkostnader och produktivitet i euroområdet, makroekonomisk dämpning av störningar i euroområdet, konvergens i konjunkturen i EMU och ekonomiska effekter av utvidgningen av EMU.

I stort har erfarenheterna av EFN varit mycket goda under perioden 2002–2004, med EFN-rapporter som på ett värdefullt sätt kompletterade kommissionens egna analyser av euroområdets ekonomiska utveckling och finanspolitiska frågor. Denna positiva helhetsbedömning gjorde att kommissionen våren 2005 inledde ett förfarande för att inrätta ett nytt EFN för perioden 2005–2007. Det inrättade nätverket består av tio forskningsinstitut från nio medlemsstater. Det nya nätverket lade fram sin första rapport i mars 2005. Ämnet för rapporten var utflyttningshotet och euroområdets ekonomi, som bidrog till Ekonomisk översikt 2005. Det finanspolitiska temat i vårrapporten 2006 var de nya medlemsstaternas konvergens och integration.

Rapporterna läggs normalt fram på en av EFN organiserad presskonferens, vid en tidpunkt som kommissionen och nätverket kommit överens om. Rapporterna skickas till kommissionsledamoten med ansvar för ekonomi och finans samt ordförandena i ekonomiska och finansiella kommittén, kommittén för ekonomisk politik och Europaparlamentets utskott för ekonomi och valutafrågor. De kan laddas ner från EFN:s webbplats, som kan nås via en länk på webbplats:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/efn_en.htm.

Under 2006 förbereds en utvärdering i samband med en allmän utvärdering av de ramar som generaldirektoratet för ekonomi och finans har för ekonomisk forskning och av generaldirektoratets produktion. EFN-initiativet skall utvärderas vad gäller uppfyllandet av målet att främja bedömningar från oberoende forskningsinstitut inom EU av de ekonomiska utsikterna och de finanspolitiska problemen i euroområdet. Resultaten av utvärderingen kommer att vara viktigt för beslutet om EFN-initiativet skall fortsätta efter 2007 eller om det kan avvecklas.

(b) Ekonomiska forskningskonferenser, workshops och det ekonomiska seminarieprogrammet

Ekonomiska forskningskonferenser, workshops och det ekonomiska seminarieprogrammet syftar till att stärka dialogen mellan kommissionen och forskningssamhället. Programmens huvudsyfte är att uppmärksamma kommissionens personal på viktig, självständig forskning om EMU-relaterade frågor, som sker på universitet och forskningsinstitut. Programmet avser främst personalen på generaldirektoratet Ekonomi och finans, men även personalen på andra generaldirektorat informeras om verksamheten och kan delta i dessa konferenser och seminarier.

De ekonomiska forskningskonferenserna

Ekonomiska forskningskonferenser, workshops och det ekonomiska seminarieprogrammet är inriktade på att allmänt höja kvaliteten på kommissionens arbete genom att förbättra kontakterna med det ekonomiska forskningssamhället. I detta syfte uppmanas ledande ekonomer från universitet, internationella organisationer och forskningsinstitut presentera och diskutera självständigt forskningsarbete om EMU:s struktur och funktion, vilket sker på forskningskonferenser och seminarier för personalen. Förutom att detta ger kommissionens personal bättre tillgång till pågående självständigt forskningsarbete, syftar programmen också till att ge ökad information om nya metoder och rön i för kommissionen viktiga frågor. Deltagarna utifrån kan därmed också diskutera sina forskningsresultat med kommissionens personal och andra tjänstemän från EU-institutioner och kan på så sätt få ett bättre begrepp om den politiska vidden av deras forskning.

De senaste åren har flera konferenser organiserats inom ramen för forskningskonferensprogrammet. Oftast är det kommissionens personal som organiserat konferenserna, men i några fall har det skett i samarbete med andra institutioner. Konferenserna har haft mellan 50 och 300 deltagare, beroende på ämnena. Dessa har berört ett brett spektrum av frågor, som internationaliseringen av ägandet inom EU, statistiska verktyg för konjunkturanalys, det globala åldrandets ekonomiska och finansiella konsekvenser samt konjunktur- och tillväxtanalyser i Europa.

Särskilda konferenser har organiserats för att diskutera viktigare analytiska dokument som kommissionen offentliggjort, exempelvis Årsrapporten om de offentliga finanserna eller rapporten Fem år med EMU . Kontakterna mellan den akademiska världen och de politiska beslutsfattarna främjar den ömsesidiga förståelsen av politiska begränsningar och teoretiska råd. Frågor som ekonomisk styrning måste diskuteras öppet för att öka en viss politiks trovärdighet.

Ekonomiska seminarieprogrammet

Ett ekonomiskt seminarieprogram (ESP) med ny utformning inrättades 2003 för att främja synergieffekterna mellan EMU-forskningen inom och utanför kommissionen. Med denna nya inriktning vill kommissionen intressera ledande ekonomer från universitet, internationella organisationer, statsförvaltningar och framstående forskningsinstitut. Kommissionen bjuder in vissa forskare för att hålla seminarier och diskutera självständigt forskningsarbete om EMU:s struktur och funktion, både ur makro- och mikroperspektiv.

Programmet syftar till att allmänt höja kvaliteten på kommissionens arbete och höja den egna kompetensen genom att förbättra kontakterna med det ekonomiska forskningssamhället. Genom programmet kan kommissionens personal få bättre tillgång till pågående forskningsarbete och bekantas med nya metoder och rön i för kommissionen viktiga frågor. På motsvarande sätt får föreläsarna genom programmet stifta bekantskap med den politiska beslutsmiljö som kommissionen verkar i.

Programmet leds främst av medlemmarna i rådgivargruppen på generaldirektoratet Ekonomi och finans. Rådgivarna har nära kontakt med forskningssamhället, varför de kan bedöma vad som är den ekonomiska forskningens frontlinjer och sprida denna information till kommissionens personal. Programmet är också ett värdefullt inslag i kommissionens utbildningsstrategi.

Under sitt endagsbesök på kommissionen presenterar föreläsarna sin forskning i cirka nittio minuter på ett seminarium, varefter de kan diskutera sin forskning med kommissionens personal. Normalt tillhandahålls föredragsmaterialet före seminariet. Programmet innebar 15 föreläsare under 2003, 24 föreläsare 2004 och 17 föreläsare 2005. Det organiseras omkring ett seminarium per vecka, om man även räknar in gästforskarnas seminarier och andra kostnadsfria seminarier.

(c) Gästforskarprogrammet

Inom ramen för gästforskarprogrammet ( Visiting Fellows Programme , VFP) söker Europeiska kommissionen stärka den interna kunskapen inom vissa aktuella områden genom medverkan från ledande ekonomer från akademiska kretsar, internationella organisationer, regeringar och framstående forskningsinstitut på korttidsbesök till kommissionen. Dessa besök varar normalt en till två veckor men möjlighet finns för besök upp till sex veckor för att mera djupgående analys skall kunna vara möjlig. En sexveckorsperiod skulle gå lättare att förena med traditionella ledigheter för egen forskning vid universiteten och skulle därför öka intresset bland presumtiva deltagare.

Under besöken vid kommissionen krävs det av gästforskarna att de aktivt deltar i det arbete som utförs vid kommissionen genom att i första hand engagera sig inom områden som ansluter till deras egen forskning och i rådgivning och diskussion med kommissionsanställda som arbetar inom dessa områden. Av gästforskarna krävs dessutom att de skall ge ett eller flera seminarier över ämnen som hör hemma inom deras självständiga forskning. Gästforskarna skall slutligen utarbeta en seminarierapport om den senast bedrivna egna forskningen, som efterhand skall kunna publiceras som en rapport i serien Economic Papers från GD Ekonomi och finans.

Programmet syftar till att allmänt höja kvaliteten på kommissionens arbete och höja kommissionens egna kompetens genom att förbättra kontakterna med det ekonomiska forskningssamhället. Programmet syftar även till att ge kommissionens personal bättre tillgång till pågående forskning och till att ge ökad information om nya metoder och rön i frågor som är viktiga för kommissionen. Gästforskarna får tillfälle att bekanta sig med hur det går till att utforma ekonomisk politik vid kommissionen.

Gästforskarprogrammet tog sin början i oktober 2001. Antalet gästforskare som bjudits in har ökat från sex 2002 till tio 2003 och elva 2004. Under 2005 deltog ytterligare åtta forskare. Gästforskarna täcker i sin verksamhet ett brett urval av forskningsteman som berör makroekonomiska frågor i anslutning till EMU.

Gästforskarprogrammet har lyckats attrahera ett antal välkända forskare. Seminarierna har i allmänhet varit välbesökta och presentationerna av hög kvalitet. De flesta av de rapporter som har skrivits av gästforskarna uppfyller kraven för publicering i vetenskapliga eller policyorienterade publikationer och vissa av dem har också publicerats i serien Economic Papers vid GD Ekonomi och finans.

Kommunikation och effektiv samverkan har vanligtvis kommit till stånd och i vissa fall även mera utvecklat arbetsrelaterat samarbete med handläggande enheter vid kommissionen. Gästforskare har kommit att delta i diskussionerna av specifika arbetsprogram och projekt, de har direkt bidragit till att utarbeta kapitel i Annual Economic Review, och deras förslag och kommentarer har som regel arbetats in i dokument som utarbetats av handläggare vid kommissionen.

(d) Programmet för ekonomiska studier

Programmet för ekonomiska studier är ytterligare ett instrument för att engagera externa experter i det arbete som handläggare vid kommissionen utför. Genom det här programmet beställs studier från de mest välmeriterade experterna vid universitet och andra forskningscentra[2].

Studierna dras igång av de ansvariga direktoraten eller enheterna och följs upp av kvalificerad personal. Dessa studier görs decentraliserat och ämnena varierar alltefter beställarnas behov. Studierna kan omfatta teoretiska analyser eller empiriskt baserade analyser av vissa bestämda frågor, t.ex. uppskattningar av effekterna av ytterligare ekonomisk integration (integrering av finansmarknaderna osv.). Studierna tjänar i allmänhet som bakgrundsmaterial till pågående arbete vid kommissionen, men i de fall de är av intresse för en bredare krets offentliggörs de i generaldirektoratets serie European Economy eller Economic Papers. Under den senaste tiden har sådana studier legat till grund för EU Economic Review (t.ex. faktorer som styr produktivitetsökning i EU, effekterna av globaliseringen) och Public Finance Report eller varit av betydelse som stöd vid analys av vissa frågor i EMU-uppföljningen, t.ex. reformeringen av stabilitets- och tillväxtpakten, eller i den ekonomiska reformpolitiken i EU, t.ex. Lissabonagendan.

4. STÖDÅTGÄRDER

(a) Externa databaser och annan information som stöder programmet

Analysen av EMU-relaterade frågor kräver en bred uppsättning relevant, tillförlitlig och aktuell information i form av statistik eller av mera allmänt slag. Den typen av information skall normalt tillhandahållas för bedömningar på nationell, europeisk och internationell nivå. Informationsbehoven omfattar i huvudsak den makroekonomiska utvecklingen, finansdata (finansiell struktur, finansiella tillgångar, tillgångspriser och emissionsvolymer) och data om finansiell riskhantering. Dessa riskhanteringsuppgifter gäller all information om finansinstitut (i första hand balansräkningar, resultaträkningar och uppgifter om ägandet).

Större delen av de makroekonomiska statistiska uppgifterna om EU tillhandahålls genom det europeiska statistiska systemet och är lätt tillgängligt för kommissionens användare från officiella källor. Användarnas behov går dock avsevärt längre än vad som erbjuds genom dessa offentligt tillgängliga uppgifter.

Makroekonomiska uppgifter för icke-europeiska länder måsta hämtas från annat håll. För de större icke-europeiska industriländerna inbegriper dessa behov i) hela uppsättningen uppgifter i nationalräkenskaperna om den totala ekonomin och de institutionella sektorerna (företag, den offentliga sektorn, hushållen, icke-vinstdrivande institutioner, övriga världen) ii) indikatorer som speglar konjunkturen (kvalitativa företags- och konsumentundersökningar, produktionsindex, priser, orderingång osv.) och iii) arbetsmarknadsindikatorer (befolkning, sysselsättning, arbetslöshet, löner osv.).

När det gäller finansiella uppgifter är det viktigt med bred täckning av EU25 och USA, och sådana uppgifter är inte allmänt tillgängliga från officiella källor. Detta berör alla indikatorer om i) den finansiella strukturen (aggregerade monetära och finansiella uppgifter, bankernas utlåning, börsföretagens börsvärde osv.), ii) finansiella tillgångspriser (marknadsräntor, växelkurser, bankutlåningsräntor, marknadsräntor för obligationer, kapitalmarknader, priser på bostäder och fastigheter), och iii) emission av värdepapper (emission av obligationer med uppgift om emitterande institut, värde, löptid, typ av värdekupong, och första placeringserbjudanden och tilläggserbjudanden på kapitalmarknaderna).

Liksom för de finansiella uppgifterna måste huvuddelen av statistiken över riskhantering hämtas från kommersiella databaser. Det finns ett fåtal starkt specialiserade företag som kan lämna uppgifter om den potentiella risken vid lån, finansiella investeringar och om finansinstitut med världstäckning. Uppgifterna berör i huvudsak balansräkningar och resultaträkningar för finansinstitut och finansinstitutens ägande, och det görs i stor utsträckning jämförelser mellan jämförbara grupperingar med hjälp av särskilda analysverktyg.

Statistik utgör den hårda kärnan i en väl underbyggd analys av den ekonomiska utvecklingen i EMU, men det finns dessutom en uppsjö information av kvalitativ art som kan underlätta arbetet för analytikern. Sådan information kan ofta vara ett effektivt medel att snabbt få en ungefärlig uppfattning om de viktigaste tendenserna i den ekonomiska och finansiella utvecklingen. Den typen av information tillhandahålls som en del av innehållet i kommersiella databaser, men finns ofta också att tillgå separat. Av det skälet kan abonnemang på den typen av specialiserade produkter utgöra det effektivaste sättet att tillgodose behovet av bred och trubbig men snabb information om den ekonomiska och finansiella utvecklingen.

b) Publikationer om EMU-frågor

Det årliga programmet med publikationer om EMU-frågor är en viktig del av kommissionens externa kommunikation. Syftet med programmet är att effektivt föra ut aktuella och angelägna tankar om EMU-frågorna. Den primära målgruppen är nationella och internationella ekonomiska institut och universitet, politiska beslutsfattare, specialmedier och opinionsbildare och opinionsförmedlare. Programmet fastställs årligen och ingår i Europeiska kommissionens reguljära publiceringsprogram ( Programme ordinarie de publication , POP ).

Huvudserien i kommissionens publikationer om EMU-frågor är European Economy. Serien fick en ansiktslyftning 2002 och flera andra serier har senare lagts till för att komplettera och vidareutveckla utgivningen och inriktningen på ett flexibelt sätt. Kärnpublikationerna utgörs av Allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik , De offentliga finanserna i EMU, Macroeconomic Forecasts (makroekonomiska prognoser) och den årliga översikten över EU:s ekonomi (t.ex. EU:s ekonomi: 2004 års översikt ) som åtföljs av tematiska analyser av den ekonomiska politiken. Tidigare serier, t.ex. Euro Papers som skrevs under den period då euron introducerades, har upphört, och nya produkter med debatt om den ekonomiska politiken har tillkommit, t.ex. Country Focus , Quarterly Report on the Euro Area och Annual Report on the Euro Area . Kommissionens utgivning är alltså flexibel för att på ett riktigt sätt kunna inbegripa nya rön och fokuseringar från den ekonomiska forskningen, och den kan även komma att på vissa villkor utsträckas till att omfatta samarbete med kommersiella utgivare.

För underlätta den akademiska diskussionen och säkerställa tillgången till pågående forskning även för en bred publik, finns alla serierna att tillgå på Internet: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications_en.htm

5. UTVÄRDERING

Med syftet att mäta funktion och effektivitet hos programmet låter GD Ekonomi och finans göra en extern utvärdering av generaldirektoratets ekonomiska forskning som en del av den flerårliga utvärderingen 2005-2010. Denna utvärdering kommer att inriktas dels på hur resultaten används i utformningen av politiken inom kommissionen och vilka bidrag denna verksamhet ger till underhåll och förbättring av det intellektuella kapitalet vid generaldirektoratet, dels på att undersöka vilka effekter verksamheten har bland de externa användare som nås. En benchmarking mot den forskning som sker vid forskningsavdelningarna vid liknande organ kan också komma att ske. Utvärderingen drogs i gång 2005 och slutrapporten kommer att läggas fram under sommaren 2006.

6. SLUTSATSER

Åtgärdsprogrammet för främjande av forskning kring EMU är under genomförande vid generaldirektoratet. Det blir genom programmet möjligt för kommissionens analytiker att göra sin ekonomiska analys i nära kontakt med forskningsfronten. Utvidgningen till äkta forskning inom ramen för Sjätte ramprogrammet gör det möjligt för de handläggande enheterna att bidra till reguljär ekonomisk forskning.

Forskning är inte enkelriktad verksamhet. Genom det förbättrade samarbetet med forskningssamhället och bred diskussion omkring ekonomisk-politiska frågor får de akademiska kretsarna, men även den breda allmänheten, information om strategiska beslut och samordningsåtgärder med syftet att få EMU att lyckas. Samtidigt stärks också verksamheten och vinner tilltro i akademiska kretsar och bland beslutsfattare.

Forsknings- och analysverksamheten har visat sig vara ett nödvändigt verktyg i arbetet på att stärka den ekonomiska uppföljningen inom EMU. Den bör därför upprätthållas och förbättras där det behövs.

[1] Åtgärdsprogrammet ingår i generaldirektoratets årliga arbetsprogram och är godkänt genom ett av kommissionen antaget finansieringsbeslut.

[2] Programmet ingår i generaldirektoratets årliga arbetsprogram och är godkänt genom ett av kommissionen antaget finansieringsbeslut.