C 77/1

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Vägledning om utarbetandet av nationella luftvårdsprogram i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/2284 om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar

(2019/C 77/01)

Ordlista

Begrepp eller förkortning Betydelser eller definition CLRTAP Konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar Direktivet om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/2284 (1) EEA Europeiska miljöbyrån Emep Program för övervakning och utvärdering av den långväga transporten av luftföroreningar i Europa EU Europeiska unionen GAINS Greenhouse Gas-Air Pollution Interactions and Synergies model (2) IIASA International Institute for Applied Systems Analysis Förordningen om övervakning och rapportering Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 (3) om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen Industriutsläppsdirektivet Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/75/EU (4) NH3 Ammoniak NMVOC Flyktiga organiska föreningar utom metan NO2 Kvävedioxid NOx Kväveoxider O3 Ozon PM Partiklar PM2,5 Fina partiklar SMB Strategisk miljöbedömning SO2 Svaveldioxid Unece FN:s ekonomiska kommission för Europa UNFCCC Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar

ANSVARSFRISKRIVNING:

Detta vägledningsdokument är avsett som stöd till de nationella myndigheterna när de utarbetar nationella luftvårdsprogram. Det återger Europeiska kommissionens uppfattningar och är därmed inte rättsligt bindande. Europeiska unionens domstol har exklusiv befogenhet att tolka EU-lagstiftning. De uppfattningar som uttrycks i denna vägledning slår inte fast den position som kommissionen kan komma att inta i Europeiska unionens domstol.

1. INLEDNING

Direktiv (EU) 2016/2284 om minskning av nationella utsläpp av vissa luftföroreningar, som också kallas det nya direktivet om nationella utsläppstak (nedan kallat direktivet) (5) är avsett att minska luftföroreningarna och deras åtföljande risker för miljön och människors hälsa (artikel 1). Direktivet innehåller åtaganden för varje medlemsstat om minskning av utsläppen av kväveoxider (NOx), svaveldioxid (SO2), ammoniak (NH3), flyktiga organiska föreningar utom metan (NMVOC) och fina partiklar (PM2,5). Uppfyllandet av dessa åtaganden väntas också bidra till EU:s långsiktiga mål att uppnå en luftkvalitet som ligger i linje med Världshälsoorganisationens (WHO) riktlinjer för luftkvalitet.

Enligt artiklarna 6 och 10 i direktivet ska medlemsstaterna senast den 1 april 2019 inrätta ett första nationellt luftvårdsprogram som ska uppdateras regelbundet, minst vart fjärde år. Innehållet i det nationella luftvårdsprogrammet föreskrivs i direktivet, främst i artikel 6 och i bilaga III del 1. I enlighet med artikel 6.10 i direktivet har kommissionen fastställt formatet för de nationella luftvårdsprogrammen i kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/1522 (6). Syftet med denna vägledning, som har tagits fram i enlighet med artikel 6.9 i direktivet, är att hjälpa medlemsstaterna i deras arbete med att utarbeta det första nationella luftvårdsprogrammet, som ska lämnas in till kommissionen senast den 1 april 2019. I fyra kapitel behandlar vi formatet för det nationella luftvårdsprogrammet, övervakningen av framstegen i genomförandet, samråden om det nationella luftvårdsprogrammet och spridningen av det. I tillägget finns en uppsättning verktyg för att överväga och välja ytterligare strategier och åtgärder för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskningar. Denna vägledning kan vid behov komma att ändras för att underlätta uppdateringar av de nationella luftvårdsprogrammen.

2. GEMENSAMT FORMAT FÖR NATIONELLA LUFTVÅRDSPROGRAM

Strukturen för detta kapitel

För enkelhetens skull följer detta kapitel avsnittsnumreringen i det format för nationella luftvårdsprogram som anges i bilagan till kommissionens genomförandebeslut (EU) 2018/1522. Det obligatoriska minimiinnehållet för varje avsnitt i formatet, samt ytterligare valfritt innehåll, beskrivs i motsvarande avsnitt i detta kapitel, i gråmarkerade rutor med rubriker i fetstil enligt följande:

Krav enligt formatet för de nationella luftvårdsprogrammen Innehållet för varje krav beskrivs under berört avsnitt. I formatet markeras det minimiinnehåll som är obligatoriskt innehåll enligt artikel 6 och bilaga III till direktivet om nationella utsläppstak. Det anges också om uppgifter enbart behöver lämnas i förekommande fall eller när de är relevanta . Formatet omfattar även frivilligt innehåll . Medlemsstaterna uppmuntras att lämna de frivilliga uppgifterna, men har frihet att utveckla och lämna de uppgifter som är mest användbara och lämpliga för sina respektive strategier och prioriteringar.

2.1 Programmets namn, kontaktuppgifter och webbplatser

Detta avsnitt är självförklarande och ingen ytterligare vägledning lämnas.

2.2 Sammanfattning

Detta avsnitt är självförklarande och ingen ytterligare vägledning lämnas.

2.3 Den nationella politiska ramen för luftkvalitet och luftföroreningar

2.3.1 Politiska prioriteringar och deras koppling till prioriteringar inom andra relevanta politikområden

Se artikel 6.1 och 6.2 samt bilaga III, del 1.1 a i

Beskrivningen av den politiska bakgrunden till det första nationella luftvårdsprogrammet måste innehålla en tydlig definition av de politiska målen och prioriteringarna för programmet. De bör avspegla åtagandena om utsläppsminskningar för varje medlemsstat i enlighet med bilaga II till direktivet om nationella utsläppstak.

När medlemsstaterna utformar sin politik bör de ta hänsyn till EU:s luftkvalitetsutmaningar i ett bredare perspektiv när det gäller utsläpp av NOx och partiklar. De bör även ta hänsyn till sektorsspecifika problem som orsakas av jordbruket när det gäller utsläpp av NH3 och PM2,5.

2.3.1 Politiska prioriteringar och deras koppling till prioriteringar inom andra relevanta politikområden Obligatoriskt innehåll: I detta avsnitt ska bl.a. följande anges: a) De nationella politiska målen och prioriteringarna för det nationella luftvårdsprogrammet. b) De nationella åtagandena om utsläppsminskningar (per förorening enligt direktivet, för 2020–2029 och för perioden från och med 2030): som minskning i procent jämfört med utsläppen för referensåret 2005, i enlighet med direktivet. c) Luftkvalitetprioriteringar: Nationella politiska prioriteringar som rör EU:s eller nationella luftkvalitetsmål (gränsvärden för halter av luftföroreningar, målvärden och exponeringskoncentrationsskyldigheter (7)). Syftet är att kartlägga svårigheter och lämna/ta fram uppgifter om luftföroreningar som har stor betydelse för luftkvaliteten. Medlemsstaterna kan också använda sig av WHO:s rekommenderade gränsvärden som en indikation för långsiktiga luftkvalitetsmål. d) Prioriteringar i fråga om klimatförändringar och energipolitik: Nationella energi- och klimatplaner med mål för minskning av utsläpp av växthusgaser som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem, mål för förnybara energikällor, mål för energieffektivitet. Ange mål för utsläppsminskning för 2020 och 2030 – och 2050 i förekommande fall – samt vilka utmaningar som finns för att medlemsstaten ska kunna nå dem. e) Ange i förekommande fall andra strategier och åtföljande prioriteringar som är relevanta för det nationella luftvårdsprogrammet, t.ex. landsbygdsutvecklingsprogram inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling.

2.3.2 Ansvarsområden som tilldelats nationella, regionala och lokala myndigheter

Se bilaga III, del 1.1 a ii

Medlemsstaterna ska ange de berörda nationella organ, departement och regionala eller lokala myndigheter som deltar i arbetet med att utarbeta och genomföra det nationella luftvårdsprogrammet och beskriva deras respektive ansvarsområden (bilaga III, del 1.1 a ii).

Fördelningen av ansvarsområden ska ta hänsyn till hur man bäst kan säkerställa att lokala och sektorsbaserade frågor blir genomlysta och avspeglas på ett tillfredsställande sätt i det nationella luftvårdsprogrammets utformning och genomförande. Myndigheter inom olika politikområden och sektorer måste vara delaktiga i utarbetandet och genomförandet av det nationella luftvårdsprogrammet och deras funktioner bör avspeglas. Häri ingår t.ex. samspelet mellan beslutsfattande funktion och genomförandefunktion hos de myndigheter som ansvarar för luftkvalitet och klimatförändringar. En rad olika myndigheter behöver sannolikt vara delaktiga, men i de flesta fall bör den nationella statliga myndigheten ta det övergripande ansvaret för beslutsfattandet.

Om möjligt bör det nationella luftvårdsprogrammet omfatta tilldelning av de funktioner och ansvarsområden som anges i figuren nedan.

Figur 1

Funktioner och ansvarsområden i samband med utarbetandet av och rapporteringen om det nationella luftvårdsprogrammet

Ytterligare ansvarsområden kan vara relevanta i olika medlemsstater och dessa bör anges i det nationella luftvårdsprogrammet tillsammans med de ansvariga nationella, regionala eller lokala myndigheterna/organen.

Det är också viktigt att ta hänsyn till omfattningen när myndigheter tilldelas ansvarsområden. Vilken myndighetsnivå som krävs kan variera beroende på egenskaperna för ansvarsområdet. Nationella myndigheter anses t.ex. i allmänhet vara mer lämpliga för att utarbeta det nationella luftvårdsprogrammet, medan lokala myndigheter oftast är mer involverade i att genomföra och verkställa åtgärder (särskilt ur luftkvalitetsperspektiv). Dessutom bör medlemsstaterna ange vilken myndighet som ansvarar för att övervaka och samordna alla funktioner och ansvarsområden. Om det inte finns tungt vägande skäl för en annan lösning brukar det oftast vara den nationella behöriga myndigheten, dvs. medlemsstatens regering, som har detta ansvar.

2.3.2 Ansvarsområden som tilldelats nationella, regionala och lokala myndigheter Obligatoriskt innehåll: — En beskrivning av typen av, och i förekommande fall namnet på, respektive myndighet, vilken nivå myndigheten verkar på (dvs. nationell, regional, lokal) samt deras respektive ansvarsområden i fråga om luftkvalitet och luftföroreningar. Frivilligt innehåll: — Ange vilka källsektorer som de respektive myndigheterna ansvarar för. Myndigheter inom olika politikområden och sektorer måste vara delaktiga i utarbetandet av och rapporteringen om det nationella luftvårdsprogrammet och deras funktioner bör avspeglas i de uppgifter som lämnas här. Häri ingår t.ex. samspelet mellan beslutsfattande funktion och genomförandefunktion hos de myndigheter som ansvarar för luftkvalitet och klimatförändringar.

2.4 Framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för minskade utsläpp och förbättrad luftkvalitet samt i vilken grad krav på nationell nivå och unionsnivå uppfylls, jämfört med 2005

Se artikel 6.1 och 6.2 a, bilaga III, del 1.1 a iii och del 2

2.4.1 Framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för minskade utsläpp samt i vilken grad utsläppsminskningskrav på nationell nivå och unionsnivå uppfylls

När det gäller befintliga åtgärder för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskningar enligt direktivet om nationella utsläppstak bör de uppnådda effekterna av åtgärden uttryckas i termer av utsläppsminskningar som har gjorts över en angiven tidsperiod och fram till i dag.

I enlighet med kraven i direktivet bör det finnas utsläppsinventeringar av hög kvalitet tillgängliga på nationell nivå. Inventeringarna bör vara underbyggda av rumsligt disaggregerade data som avsnittet kan baseras på.

Åtgärder för att minska utsläppen av NH3, PM2,5 och sot inom jordbrukssektorn i enlighet med bilaga III del 2 till direktivet om nationella utsläppstak samt åtgärder med motsvarande verkan (artikel 6.2, sista meningen) som medlemsstaterna redan har vidtagit bör också anges i detta avsnitt. För det ändamålet kan medlemsstaterna använda en bilaga i likhet med den som anges i avsnitt 2.6.4 i formatet och som används för att rapportera ytterligare åtgärder i bilaga III del 2 till direktivet om nationella utsläppstak.

2.4.2 Framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för förbättrad luftkvalitet samt i vilken grad luftkvalitetskrav på nationell nivå och unionsnivå uppfylls

Det finns flera faktorer som påverkar förhållandet mellan utsläpp och koncentrationer av luftföroreningar, t.ex. meteorologi, topografi och kemiska förhållanden i atmosfären. Modellering kan göra det lättare att förstå detta förhållande.

Den historiska utvecklingen för vissa koncentrationer av luftföroreningar bör anges för olika platser och typer av platser. Uppgifterna bör finnas tillgängliga hos nationella nätverk för övervakning av luftkvaliteten.

En efterhandsgranskning av framstegen i de beslutade strategierna och åtgärderna kommer att visa om de har gett förväntad effekt och ge information om lärdomar som gjorts i fråga om de hinder och lösningar som har upptäckts. Tanken är att det ska göras sådana tillbakablickande bedömningar när en strategi eller åtgärd har genomförts och att de ska baseras på uppgifter som har samlats in när strategin eller åtgärden genomfördes.

Genom att i efterhand analysera framgångar och brister i tidigare strategier och åtgärder får man insikter och värdefull information som kan ligga till grund för utformningen av kommande strategier och åtgärder. Det kan dock vara svårt att med säkerhet fastställa i vilken grad vilka detaljer (t.ex. hastighet i införandet, ambitionsnivå, konflikter med nya prioriteringar, spridning av information) har varit avgörande för att en strategi har varit lyckad. Det kan också vara svårt att i detalj avgöra på vilket sätt flera olika strategier har påverkat en enskild sektor och/eller förorening.

Olika studier har undersökt metoder för efterhandsanalyser och det brukar krävas förhållandevis skräddarsydda metoder för varje strategi eller åtgärd. Att utforma och integrera lämpliga indikatorer för att följa framstegen med och effekterna av enskilda strategier och åtgärder innan de genomförs kan underlätta kommande utvärderingar i efterhand.

I avsnitt 6.1 kan du läsa mer om hur man kan bedöma och rapportera effekterna av tidigare, pågående och planerade åtgärder för luftkvalitet tillsammans med exempel på kartor och histogram.

2.4.3 Nuvarande gränsöverskridande påverkan från nationella utsläppskällor

När de nationella åtagandena om utsläppsminskning utformades i bilaga II till direktivet om nationella utsläppstak togs hänsyn till de övergripande effekterna av nationella utsläpp från en medlemsstat på koncentrationerna i en annan. Åtgärder som vidtas för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskningar kommer alltså i normala fall att bidra till minskade gränsöverskridande föroreningar (se t.ex. TSAP 12-rapporten (8) om de väntade effekterna av direktivet om nationella utsläppstak på andelen halter av PM2,5 som härrör från gränsöverskridande utsläpp).

Effekter kan rapporteras i kvantitativa eller kvalitativa termer.

Om det görs en kvalitativ bedömning bör den innehålla en beskrivning av vilka förorenande ämnen som påverkas, tidsramen för insatserna och en beräkning av de framsteg som har gjorts. Sådana uppgifter kan hämtas från en gemensam luftkvalitetsplan som har upprättats i enlighet med artikel 25 i direktivet om luftkvalitet.

Om det görs en kvantitativ bedömning uppmanas medlemsstaterna att specificera uppgifterna och ange vilken metod som har använts.

2.4 De framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för minskade utsläpp och förbättrad luftkvalitet samt i vilken grad krav på nationell nivå och unionsnivå uppfylls Obligatoriskt innehåll: Innehållet i detta avsnitt omfattar fullständiga hänvisningar till bekräftande, offentligt tillgängliga dataset, tillsammans med en beskrivning av de framsteg som har gjorts hittills, enligt följande: a) Framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för minskade utsläpp samt i vilken grad lagstiftningens utsläppsminskningskrav uppfylls. b) Framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder för att förbättra luftkvaliteten samt i vilken grad krav på nationell nivå och unionsnivå uppfylls med avseende på antalet luftkvalitetszoner som uppfyller kraven (9) av samtliga zoner, bl.a. genom hänvisning till befintliga data. c) Beskriv i tillämpliga fall den nuvarande gränsöverskridande påverkan från nationella utsläppskällor. Framsteg kan rapporteras i kvantitativa eller kvalitativa termer. Frivilligt innehåll: I rapporteringen om de aktuella framstegen med att förbättra luftkvaliteten kan det vara till hjälp att ta med kartor och histogram över nuvarande halter av föroreningar som omfattas av direktivet om luftkvalitet och som t.ex. kan visa antalet zoner (av alla zoner) som inte uppfyller kraven under ett visst referensår jämfört med nuläget. Om problem har identifierats i (en) luftkvalitetszon(er), kan man lämna en beskrivning av hur framsteg har gjorts i fråga om att reducera de maximala halterna.

2.5 Prognosticerad fortsatt utveckling om ingen ändring görs av redan antagna strategier och åtgärder

Se artikel 6.1 och bilaga III, del 1.1 a iv

2.5.1 Prognosticerade utsläpp och utsläppsminskningar (scenario ”med åtgärder”)

Utsläppsinventeringar och utsläppsprognoser bör användas för att bedöma minskningarna av luftutsläpp i samband med strategier och åtgärder och bör innehålla närmare uppgifter om utsläppsminskningar för bedömningar av scenarier ”med åtgärder”. De ger en fingervisning om i vilken grad en medlemsstat upprättar prognoser över uppfyllandet av åtagandena om utsläppsminskningar på grundval av nuvarande strategier och åtgärder, eller om det fortfarande finns brister som innebär att det krävs ytterligare strategier och åtgärder.

Enligt Uneces riktlinjer för rapportering inom ramen CLRTAP (2015) (10) och kapitel 8 i Emep/EEA:s vägledning 2016, motsvarar scenariot ”med åtgärder” de händelser eller förhållanden som mest troligt uppstår med ”nu genomförda och antagna strategier och åtgärder”. Detta omfattar inte strategier och åtgärder (eller paket av sådana) som man överväger att genomföra i framtiden. Scenariot ”med åtgärder” bör också omfatta nyligen antagen EU-lagstiftning (om källbaserad luftföroreningskontroll) även om den inte har införts ännu (11).

Definition av genomförda och antagna strategier och åtgärder

Genomförda strategier och åtgärder (punkt 11, UNFCCC, 2016, citerad i kapitel 8 i Emep/EEA:s vägledning 2016):

a) Nationell gällande lagstiftning,

b) ELLER en eller flera upprättade frivilliga överenskommelser,

c) ELLER anslagna finansiella medel,

d) ELLER mobiliserade personalresurser.

Antagna strategier och åtgärder: det har fattats ett officiellt regeringsbeslut och det finns ett tydligt åtagande om att gå vidare med genomförandet (punkt 11, UNFCCC, 2016, citerad i kapitel 8 i Emep/EEA:s vägledning 2016).

Detta scenario med åtgärder, eller ”referensscenariot”, bygger på antaganden om viktiga drivkrafter för utsläppen under bedömningsperioden. Drivkrafterna kan t.ex. vara andra politikområden eller insatser som har genomförts eller antagits, men det kan också handla om icke-politiska faktorer såsom ekonomiska förhållanden, prognoser över bränsleanvändning och energipriser samt teknisk utveckling. De drivkrafter och antaganden som används bör stämma överens med dem som används för prognoserna över växthusgaser i samband med klimat- och energiplanerna. Vid beräkningen av ”referensutsläpp” bör man åtminstone göra en beräkning för alla källor som väntas förändras mellan scenarierna ”med åtgärder” och ”med ytterligare åtgärder”.

Det krävs uppgifter för att göra en prognos över utsläppens utveckling: Följande mått bör övervägas när man bedömer utsläppens framtida utveckling: prognos över utsläppstrender baserat på antagna strategier och åtgärder, utsläppsbesparingar i olika scenarier och eventuellt fastställda mål.

För detta krävs en rad olika dataset och helst även modelleringsverktyg, men det krävs också antaganden som bygger på expertbedömningar av specifika dataset för aktiviteter (vilket redan har gjorts för vissa sektorer när det saknas tillgängliga uppgifter för beräkning av klimatprognoser), lämpliga emissionsfaktorer (baserat på representativa urval och mätningar), information om den aktivitetsandel som kontrolleras av en viss strategi eller åtgärd (med åtföljande kostnader). Dessutom måste prognoserna göras på tillräckligt detaljerad nivå för att det ska gå att kvantifiera effekterna av specifika politiska ingripanden.

Det har redan utarbetats en omfattande vägledning och litteratur om dessa frågor inom det tekniska området för utsläpp av växthusgaser (12) och det är klokt att inte bara dra lärdomar av dem, utan säkerställa konsekvens mellan de båda tekniska områdena.

I avsnitt 6.1 kan du läsa mer om hur man kan bedöma och rapportera effekterna av tidigare, pågående och planerade åtgärder för luftkvalitet tillsammans med exempel på kartor och histogram.

2.5.2 Prognosticerad förbättring av luftkvalitet (”med åtgärder”) och grad av efterlevnad

För att göra det lättare att överväga och välja de strategier och åtgärder som skulle ge bäst effekt för luftkvaliteten är det viktigt att ta hänsyn till och koppla samman prognoser för de föroreningar som omfattas av direktivet om nationella utsläppstak med den prognosticerade utvecklingen för koncentrationen av viktiga föroreningar inom ramen för direktivet om luftkvalitet.

Prognosticerade koncentrationer kan härledas ur de prognosticerade utsläppen med hjälp av atmosfäriska spridningsmodeller, även om detta kräver vissa detaljerade överväganden och normalt sett även omfattar modellering av utsläppskällor som inte regleras genom direktivet om nationella utsläppstak (t.ex. internationell sjöfart eller utsläpp från tredjeländer).

En medlemsstat kanske inte har kapacitet att göra modelleringar för att bedöma hur strategier och åtgärder på nationell nivå påverkar luftkvaliteten, eller kanske sådan kapacitet endast finns för vissa föroreningar (t.ex. PM2,5 eller ozon).

Om det inte går att modellera effekterna på luftkvaliteten i scenariot ”med åtgärder” bör det första nationella luftvårdsprogrammet innehålla följande uppgifter:

— För de zoner som inte uppfyller gränsvärdena för luftkvalitet när det nationella luftvårdsprogrammet utarbetas bör medlemsstaterna på grundval av styrkta uppgifter beräkna vilket år dessa zoner väntas uppfylla kraven enligt redan antagna strategier och åtgärder och göra en uppskattning av de maximala koncentrationerna av de berörda föroreningarna i dessa zoner. Denna information bör finnas lätt tillgänglig i de luftkvalitetsplaner som har upprättats för dessa zoner enligt direktivet om luftkvalitet i alla medlemsstater. Om så är fallet kan man ange en internetlänk till den offentligt tillgängliga informationen.

— Bevis från eventuella studier om att zoner som uppfyller kraven enligt direktivet om luftkvalitet när det nationella luftvårdsprogrammet utarbetas kanske inte längre kommer att uppfylla kraven i fråga om gränsvärden under de kommande åren (t.ex. att koncentrationer av föroreningar i dessa zoner väntas öka under de kommande åren med de nuvarande strategierna och åtgärderna).

Medlemsstaterna bör använda dessa uppgifter för att beräkna hur många zoner som inte väntas uppfylla kraven på de gränsvärden som anges i direktivet om luftkvalitet 2020, 2025 och 2030 med de redan antagna strategierna och åtgärderna.

I tillägg 1 kan du läsa mer om hur man kan bedöma och presentera effekterna av tidigare, pågående och planerade åtgärder för luftkvalitet tillsammans med exempel på kartor och histogram.

Medlemsstater vars prognoser visar att några av eller alla deras åtaganden om utsläppsminskningar kommer att uppfyllas enligt prognoserna för scenariot ”med åtgärder” får också besluta att lägga till ytterligare strategier och åtgärder i sitt nationella luftvårdsprogram för att bidra till andra mål enligt artikel 1.2, även om detta inte krävs enligt direktivet om nationella utsläppstak.

Om åtagandet om minskning av utsläppen av fina partiklar enligt direktivet väntas bli uppfyllt enligt scenariot med åtgärder, men vissa luftkvalitetszoner väntas fortsätta att inte uppfylla gränsvärdena för PM2,5 eller PM10 enligt direktivet om luftkvalitet, uppmuntras medlemsstaterna t.ex. att använda det nationella luftvårdsprogrammet för att införa ytterligare strategier och åtgärder som bidrar till att uppfylla deras skyldigheter enligt direktivet om luftkvalitet.

Även om en medlemsstat uppfyller alla sina skyldigheter enligt EU-lagstiftningen kan den vilja använda det nationella luftvårdsprogrammet för att vidta ytterligare åtgärder för att uppnå det långsiktiga målet enligt det sjunde miljöhandlingsprogrammet, om ”ingen betydande risk för människors hälsa och miljön”, inbegripet WHO:s riktvärden för luftföroreningar.

2.5 Prognosticerad fortsatt utveckling om ingen ändring görs av redan antagna strategier och åtgärder Obligatoriskt innehåll: Prognosticerade utsläpp och utsläppsminskningar (scenario ”med åtgärder”) För att demonstrera prognosticerat uppfyllande av åtagandena om utsläppsminskningar enligt ett scenario ”med åtgärder” innehåller detta avsnitt följande uppgifter på nivån för ett nationellt luftvårdsprogram: a) Nationella åtaganden om utsläppsminskningar (enligt direktivet). b) Utsläpp (kt) för referensåret 2005, för det senaste inventeringsår som använts för utarbetandet av prognoser samt prognosticerade utsläpp för 2020, 2025 och 2030. c) Prognosticerade framsteg (utsläppsminskning som procent av utsläppen under referensåret 2005) för 2020, 2025 och 2030 som kan jämföras med åtagandena om utsläppsminskningar. Prognosticerad förbättring av luftkvalitet (scenario ”med åtgärder”) För att demonstrera prognosticerad förbättring av luftkvalitet i ett scenario ”med åtgärder” innehåller detta avsnitt följande: — Kvalitativ prognosticerad förbättring av luftkvalitet (”med åtgärder”) och grad av efterlevnad 2020, 2025 och 2030. Frivilligt innehåll: Osäkerheter i prognosticerade luftutsläpp (”med åtgärder”): — En redogörelse för osäkerheter i prognoserna enligt scenariot ”med åtgärder” för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning för 2020, 2025 och 2030 och framåt. Prognosticerad förbättring av luftkvalitet (”med åtgärder”): — Prognosticerat antal luftkvalitetszoner som inte uppfyller respektive uppfyller kraven för åren 2020, 2025 och 2030.

2.6 Politiska alternativ som övervägts för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning för 2020 och 2030 och intermediära utsläppsnivåer för 2025

Se artikel 6.1 och 6.2, bilaga III del 1 b, c och d, bilaga III del 2

I detta avsnitt tar vi upp överväganden om politiska alternativ och val av ytterligare (planerade) strategier och åtgärder för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning för 2020 och 2030 och intermediära utsläppsnivåer för 2025 och för att bidra till att förbättra luftkvaliteten ytterligare. Observera att begreppet politiska alternativ används här och i kommissionens genomförandebeslut om att inrätta formatet för de nationella luftvårdsprogrammen, eftersom det är det begreppet som används i bilaga III del 1.1 b i direktivet. Begreppet används dock synonymt med begreppet strategier och åtgärder på andra ställen i denna vägledning.

Att överväga ytterligare politiska alternativ (strategier och åtgärder) är mest relevant för de medlemsstater som enligt prognoserna inte kommer att eller riskerar att inte uppfylla ett eller flera av sina åtaganden om utsläppsminskningar på grundval av prognoserna ”med åtgärder”.

Medlemsstater vars prognoser visar att alla deras åtaganden om utsläppsminskningar kommer att uppfyllas enligt prognoserna för scenariot ”med åtgärder” får också besluta att lägga till ytterligare strategier och åtgärder i sitt nationella luftvårdsprogram för att bidra till andra mål enligt artikel 1.2 i direktivet. Detta gäller

— de mål för luftkvalitet (inbegripet långsiktiga mål) som anges i strategier och riktlinjer på nationell nivå, EU-nivå och på internationell nivå,

— unionens mål för biologisk mångfald och ekosystem i enlighet med det sjunde miljöhandlingsprogrammet, och

— stärkta synergier mellan unionens luftkvalitetspolitik och andra politikområden, särskilt de som rör klimat och energi.

Även om en medlemsstat uppfyller alla sina skyldigheter enligt EU-lagstiftningen kan den vilja använda det nationella luftvårdsprogrammet för att vidta ytterligare åtgärder för att uppnå det långsiktiga målet enligt det sjunde miljöhandlingsprogrammet, om ”ingen betydande risk för människors hälsa och miljön”, inbegripet WHO:s riktvärden för luftföroreningar.

Viktiga krav som ligger till grund för övervägandet och valet av ytterligare strategier och åtgärder i enlighet med direktivet är bl.a.

a) politiska alternativ som övervägts för att uppfylla åtaganden om utsläppsminskning och intermediära utsläppsnivåer (bilaga III, del 1.1 b),

b) prioritering av utsläppsminskningsåtgärder för sot när åtgärder vidtas för att minska utsläppen av PM2,5 (artikel 6.2 c),

c) utnyttjande av ytterligare åtgärder för jordbruk (bilaga III, del 2),

d) samråd med allmänheten och med de behöriga myndigheterna (artikel 6.5),

e) gränsöverskridande samråd om ytterligare strategier och åtgärder i förekommande fall (artikel 6.6),

f) prognosticerade individuella eller sammanlagda effekter av strategierna och åtgärderna på utsläppsminskningarna, i förekommande fall även på luftkvaliteten i det egna territoriet och i angränsande medlemsstater samt på miljön, samt åtföljande osäkerheter (artikel 6.2 a, bilaga III, del 1.1 b),

g) spridning av det första nationella luftvårdsprogrammet (artikel 14.1).

Webbverktyget för strategier och åtgärder:

De uppgifter som krävs i avsnitt 2.6 i formatet ska lämnas in med hjälp av webbverktyget för strategier och åtgärder, som finns tillgängligt på Europeiska miljöbyråns webbplats.

Miljöbyrån kommer att tillhandahålla en särskild handbok om hur det verktyget kan användas.

2.6.1 De politiska alternativ som har övervägts för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning

Processen för att utvärdera och välja ytterligare strategier och åtgärder att ta med i det nationella luftvårdsprogrammet beskrivs i det följande.

Steg 1: Prioritera föroreningar och viktiga utsläppskällor

Ytterligare strategier och åtaganden krävs för de föroreningar för vilka medlemsstaternas prognoser visar att deras åtaganden om utsläppsminskningar inte kommer att uppfyllas, eller riskerar att inte göra det. Dessutom kanske medlemsstaterna själva vill använda det nationella luftvårdsprogrammet för att vidta åtgärder i fråga om andra föroreningar, för att uppfylla andra EU-skyldigheter eller bidra till målen för det sjunde miljöhandlingsprogrammet.

För varje förorening som väljs i det nationella luftvårdsprogrammet bör uppgifter lämnas om viktiga källor som bidrar till utsläppen av den valda föroreningen. Sektorer kan också prioriteras för insatser baserat på exempelvis följande kriterier:

— Sektorer som är kända för att bidra till att gränsvärdena för luftkvalitet överskrids. — När det gäller punktkällor till utsläpp bör hänsyn tas till deras geografiska placering och huruvida de ligger i zoner som inte uppfyller kraven enligt direktivet om luftkvalitet. Nationella rumsligt disaggregerade utsläppsinventeringar och inventeringar av stora punktkällor (Europeiskt register över utsläpp och överföringar av föroreningar) kan ge underlag för denna analys. — För diffusa utsläppskällor, t.ex. vägtransporter, kan hänsyn tas till bidraget från sektorns utsläpp i de zoner som inte uppfyller gränsvärdena enligt direktivet om luftkvalitet med hjälp av analys av olika källors bidrag för zonerna.

— Sektorer som bidrar till utsläpp av mer än en förorening på slutlistan och för vilka prognoserna visar att åtagandena om utsläppsminskningar inte kommer att uppfyllas.

Steg 2: Identifiera tillgängliga ytterligare strategier och åtgärder

För varje sektor bör scenariot ”med ytterligare åtgärder” först ta hänsyn till de strategier och åtgärder som planeras för att förbättra luftkvaliteten och som ingår i klimat- och energiskyldigheterna eller andra besläktade politikområden (t.ex. transport-, jordbruks- eller industriutsläpp). Dessutom bör medlemsstaterna överväga om andra strategier och åtgärder än miljöpolitiska sådana skulle kunna påverka det nationella luftvårdsprogrammet, t.ex. genom att påverka möjligheten att införa ytterligare åtgärder. Som exempel kan nämnas strategier, åtgärder, planer och program för att förbättra industrins internationella konkurrenskraft, säkerställa energi- eller livsmedelsförsörjning, utveckla infrastruktur osv.

Om de strategier och åtgärder som har identifierats inte är tillräckliga för att uppnå de fastställda åtagandena om utsläppsminskningar, bör medlemsstaterna ta fram ytterligare strategier och åtgärder. Exempel på möjliga strategier och åtgärder finns i avsnitt 6.2. Vilka resultat dessa åtgärder ger i fråga om uppnådda utsläppsminskningar och vilken administrativ nivå som är lämpligast för att genomföra dem (nationell, regional eller lokal) beror på de särskilda förhållandena i medlemsstaten, däribland dess politiska och administrativa ramar och i vilken grad åtgärderna redan har antagits och genomförts.

När medlemsstaterna identifierar strategier och åtgärder bör de ta hänsyn till dragna lärdomar av genomförandet av åtgärder inom ramen för direktiv 2001/81/EG (13). Om ett eller flera av taken för 2010 har överskridits bör medlemsstaterna framför allt ta hänsyn till orsakerna till detta samt identifiera och avhjälpa brister i de strategier och åtgärder som har antagits hittills.

Den analys som har utförts av det internationella institutet för tillämpad systemanalys (IIASA) inom ramen för utsiktsrapporten om ren luft (14) och den känslighetsanalys som sammanfattas i dokumentet Methodological and technical information underpinning the Presidency proposal for a revised Annex II (15) om nationella åtaganden om utsläppsminskningar kan ge värdefulla referenspunkter för att identifiera ytterligare åtgärder. Den optimeringsbaserade modell som används i IIASA-analysen är dessutom en teknik som medlemsstaterna kan överväga att tillämpa själva. Man bör dock tänka på att medlemsstaterna naturligtvis har ett mycket större utbud av åtgärder att överväga, eftersom den GAINS-modell (16) som används i utsiktsrapporten om ren luft endast tog hänsyn till tillgängliga tekniska åtgärder och inte omfattade strukturella förändringar.

Steg 3: Utvärdera identifierade ytterligare strategier och åtgärder samt mekanismer för genomförandet

När man utvärderar effekterna av enskilda strategier och åtgärder på utsläppsminskningarna, samt kostnaderna för dem, är det viktigt att ta hänsyn till sidovinsterna för olika föroreningar och sektorer. Ett antal av de åtgärder som anges i avsnitt 6.2 skulle påverka mer än en förorening.

Det finns en rad olika metoder och verktyg för att hjälpa medlemsstaterna i deras beslut om valet av ytterligare strategier och åtgärder.

Kommissionens verktyg för bättre lagstiftning riktar sig visserligen inte direkt till medlemsstaterna, men är ändå en värdefull generell referensram och innehåller exempel på analysmetoder för konsekvensbedömningar, samråd med berörda parter och analysmetoder för att jämföra alternativ eller bedöma resultat (17) samt metoder för att bedöma kostnader och vinster, som kan vara användbara. Exempel på analysmetoder för att fastställa ytterligare strategier och åtgärder som krävs för att uppfylla åtaganden om utsläppsminskningar finns i avsnitt 6.3.

När medlemsstaterna utvärderar strategier och åtgärder bör de ta hänsyn till hur varje strategi och åtgärd skulle kunna genomföras, med vilka mekanismer och huruvida det finns några begränsningar som försämrar möjligheterna att genomföra dem. Bland annat bör följande övervägas:

— Finns det någon lagstiftning som hindrar genomförandet av strategin och åtgärden på något sätt?

— På vilken nivå bör åtgärden genomföras – nationell, regional eller lokal? Här kan man också överväga om potentiellt kostnadseffektiva åtgärder bör föras vidare till diskussioner på EU-nivå.

— Vilket instrument skulle vara lämpligast för att genomföra strategin och åtgärden (lagstiftning, annan åtgärd än lagstiftning, ekonomiska instrument, informationsdelning)?

— Vem ska ha ansvaret för att genomföra och tillämpa strategin och åtgärden?

— När är det tänkt att utsläppsminskningen i samband med strategin och åtgärden ska ha uppnåtts?

— Hur ska strategin och åtgärden finansieras?

— Hur ska framstegen i genomförandet övervakas? Vilka indikatorer ska användas och vilka intermediära mål bör fastställas?

Steg 4: Prioritera strategier och åtgärder

Oberoende av vilken utvärderingsmetod som väljs ska medlemsstaterna i enlighet med kraven i direktivet göra följande när de väljer vilka strategier och åtgärder som ska tas med i det nationella luftvårdsprogrammet:

— I sina prioriteringar ta hänsyn till om strategierna och åtgärderna inverkar positivt på luftkvaliteten och skulle bidra till målen för luftkvalitet i deras territorium och i angränsande medlemsstater (artikel 6.2 a och b). När de gör detta bör medlemsstaterna ta hänsyn till bästa praxis för att ta itu med de mest skadliga föroreningarna för känsliga befolkningsgrupper (skäl 20).

— Prioritera strategier och åtgärder som minskar utsläppen av sot när de överväger åtgärder för att minska utsläppen av PM2,5 (artikel 6.2 c). De viktigaste sektorer som bidrar till utsläpp av PM2,5 (t.ex. inhemsk förbränning av fasta bränslen, vägtransporter och mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg) bidrar också mest till utsläppen av sot.

När medlemsstaterna väljer åtgärder bör de överväga utrymmet för att skifta investeringar till ren och effektiv teknik (skäl 24). Allt annat lika vore det naturligt att prioritera strategier och åtgärder som bidrar till att åtaganden om utsläppsminskningar uppfylls för mer än en förorening. Det kan också behövas åtgärder som inte direkt påverkar utsläppen men som gör det möjligt att genomföra andra åtgärder (t.ex. ändringar i den rättsliga ramen).

Utöver de resultat som framkommer av utvärderingsprocessen (steg 3) kommer det slutliga beslutet om vilka strategier och åtgärder som ska antas påverkas av sociala och politiska faktorer som kanske inte fullt ut går att fånga in med de metoder som beskrivs i denna vägledning. Medlemsstaterna bör dock utforma utvärderingsmetoderna för att ta hänsyn till sådana faktorer, eventuellt genom att inkludera dem som ytterligare utvärderingskriterier. Om social eller politisk acceptans skulle kunna bli ett problem uppmuntras medlemsstaterna att identifiera alternativ för effektivare kommunikation och samarbete med de berörda parterna och för att mildra konsekvenserna för de grupper som påverkas mest. Med tanke på de många olika överväganden som krävs kan en analys av flera kriterier och en swot-analys vara värdefulla för att prioritera åtgärder som ska antas i det nationella luftvårdsprogrammet (18). Exempel på analysmetoder som underlättar prioriteringen finns i avsnitt 6.4.

Avsnitt 2.6.1 i formatet omfattar både övervägda strategier och åtgärder som har valts och övervägda strategier och åtgärder som inte har valts, eftersom de underliggande skälen till att en strategi eller åtgärd har avvisats kan vara viktiga för den fortsatta analysen och eftersom en strategi eller åtgärd kan bli lämplig i ett senare skede. I avsnitt 2.6.1 krävs en kvantifiering av de förväntade utsläppsminskningarna från de övervägda strategierna och åtgärderna. Därför är det bara obligatoriskt att rapportera övervägda strategier och åtgärder som har avvisats men som har nått kvantifieringssteget. Medlemsstaterna får dock även inkludera övervägda strategier och åtgärder som inte har kvantifierats.

För att underlätta kvantifieringen av förväntade utsläppsminskningar från de övervägda strategierna och åtgärderna får dessa även bedömas som ett paket av strategier och åtgärder.

Se kapitel 4 om samråd med allmänheten och de behöriga myndigheterna under processen med att utvärdera möjliga åtgärder.

2.6.2 Påverkan på luftkvaliteten och miljön

I avsnitt 2.6.2 i formatet kan medlemsstaterna lämna eventuella tillgängliga uppgifter om hur de ytterligare strategierna och åtgärderna påverkar luftkvaliteten och miljön. Se avsnitt 2.5.2 och även avsnitt 6.1 i denna vägledning för mer information om bedömningen av påverkan på luftkvaliteten.

2.6.3 Uppskattning av kostnader och nytta

Medlemsstaterna uppmuntras att frivilligt rapportera prognoser över kostnads-nyttouppskattningar och i så fall följa mönstret för rapportering i enlighet med förordningen om övervakning och rapportering för att begränsa klimatförändringen, på följande sätt:

— Kostnader i euro per ton renad förorening.

— Absoluta kostnader och absolut nytta per år i euro.

— Kvalitativ beskrivning av och kvot för kostnads- och nyttouppskattningar.

— Basår för de rapporterade kostnaderna.

— Det år för vilket uppskattningarna har beräknats.

Se även avsnitt 6.3.

2.6 Politiska alternativ (strategier och åtgärder) som övervägts för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning för 2020 och 2030 och intermediära utsläppsnivåer för 2025 Medlemsstaterna bör göra en heltäckande analys av alla ytterligare strategier och åtgärder som övervägts under utarbetandet av sina första nationella luftvårdsprogram. Analysen ska gälla perioden mellan 2020 och 2029 samt från 2030 och framåt och de intermediära utsläppsnivåer som fastställts för 2025. Analysen kommer att utgöra det underlag som medlemsstaterna kan använda för att utvärdera vilka strategier och åtgärder som är lämpligast att välja i sitt första nationella luftvårdsprogram. Uppgifter om de strategier och åtgärder som övervägs för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskning samt påverkan på luftkvaliteten och miljön Obligatoriskt innehåll: Detta avsnitt är utformat för att ge största möjliga synergier med rapporteringen inom ramen för förordningen om övervakning och rapportering. Avsnittet innehåller följande information (information om påverkan bör helst lämnas per strategi och åtgärd eller per strategi- och åtgärdspaket): a) Uppgifter om den ytterligare strategin och åtgärden (inbegripet namnet och en kortfattad beskrivning). b) Berörd(a) förorening(ar) som omfattas av direktivet om nationella utsläppstak för 2020, 2025 och 2030. c) Mål för enskilda strategier/åtgärder eller paket av strategier och åtgärder. d) Typ av strategier och åtgärder. e) Primär sektor och ytterligare sektor(er) som berörs. f) Genomförandeperiod (obligatoriskt endast för åtgärder som har valts för genomförande). g) Myndighet som ansvarar för genomförandet (obligatoriskt endast för åtgärder som har valts för genomförande). h) Uppgifter om metod(er)/modell(er) som har använts för att göra uppskattningar. i) Kvantifierade förväntade utsläppsminskningar (för enskilda strategier/åtgärder eller för paket av strategier och åtgärder). j) Beskrivning av osäkerheter, om sådana finns. k) I förekommande fall, påverkan på luftkvalitet och miljö av de olika paket av strategier och åtgärder som har övervägs för införlivande i det nationella luftvårdsprogrammet. Frivilligt innehåll: Uppskattning av kostnader och nytta.

2.6.4 Ytterligare uppgifter om politiska alternativ som inriktas på jordbruket

Avsnitt 2.6.4 i formatet är särskilt avsett för de åtgärder som anges i bilaga III del 2 till direktivet och som är ”ytterligare åtgärder”. I förekommande fall bör det anges vilka eventuella förändringar som har gjorts i dessa åtgärder. De åtgärder i bilaga III del 2 som redan har genomförts eller antagits bör anges i avsnitt 2.4.

2.6.4 Ytterligare information om politiska alternativ som enbart inriktas på jordbruket Obligatoriskt innehåll: — Lämna ytterligare uppgifter som rör de obligatoriska åtgärder som anges i bilaga III del 2 till direktivet. Frivilligt innehåll: — Lämna ytterligare uppgifter som rör de frivilliga åtgärder som anges i bilaga III del 2 till direktivet eller åtgärder med motsvarande verkan enligt artikel 6.2 sista meningen i direktivet.

2.7 Strategier som valts ut för antagande per sektor, inklusive en tidsplan för deras antagande, genomförande och översyn samt ansvariga behöriga myndigheter

2.7.1 Enskilda strategier/åtgärder eller paket av strategier och åtgärder som valts ut för antagande och ansvariga behöriga myndigheter

Baserat på resultatet av analysen av hur effektiva åtgärderna har varit för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskningar, kostnader och genomförbarhet, prioriteringar och reaktioner på samrådsförfarandet, bör medlemsstaterna välja de mest lovande strategierna och åtgärderna att ta med i det nationella luftvårdsprogrammet och lämna de uppgifter som anges i rutan nedan.

Återkoppling från samrådet som är relevant för valet eller utformningen av strategierna och åtgärderna får anges i det nationella luftvårdsprogrammet. Medlemsstaterna uppmuntras också att fastställa delmål och indikatorer för att följa upp genomförandet av de valda strategierna och åtgärderna i syfte att dela bästa praxis.

2.7.1 Strategier och åtgärder som valts ut för antagande och ansvariga behöriga myndigheter Obligatoriskt innehåll: Baserat på resultatet av den analys som gjorts tidigare är medlemsstaterna skyldiga att rapportera uppgifter om de ytterligare strategier och åtgärder som har valts ut för att ingå i det nationella luftvårdsprogrammet, enligt följande: För enskilda strategier/åtgärder eller paket av strategier och åtgärder: a) Namn på och kortfattad beskrivning av strategin/åtgärden eller paketet av strategier och åtgärder. b) Planerat år för antagande och tidsplan för genomförandet (år) c) Planerad tidsplan för översyn (år). d) Behöriga myndigheter som ansvarar för att genomföra och reglera strategin och åtgärden. Frivilligt innehåll: a) Relevanta synpunkter från samråd om enskilda strategier/åtgärder eller paket av strategier och åtgärder. b) Uppgifter om de delmål och indikatorer som har valts för att följa framstegen i genomförandet av de valda strategierna och åtgärderna – se kapitel 3 för närmare detaljer om detta innehåll och hur det kan utvecklas.

2.7.2 Förklaring av valet av strategier och åtgärder och en bedömning av hur valda strategier och åtgärder säkerställer samstämmighet med planer och program som upprättats inom andra relevanta politikområden

När de ytterligare strategierna och åtgärderna har valts för att inkluderas i det första nationella luftvårdsprogrammet bör medlemsstaternas myndigheter göra en övergripande samstämmighetsbedömning för att säkerställa att det nationella luftvårdsprogrammet är samstämmigt med andra planer och program som har inrättats inom andra berörda politikområden, i linje med artikel 6.2 d och bilaga III, del 1.1 f i direktivet. Syftet med att säkerställa att planerna och programmen är samstämmiga är att identifiera och maximera eventuella synergier och att undvika att motstridiga strategier och åtgärder antas inom olika politikområden. Häri ingår t.ex. att bedöma strategiernas och åtgärdernas potentiella inverkan på klimatpolitiken när det gäller utsläpp av växthusgaser eller energiförbrukning.

I artikel 6.2 b nämns särskilt behovet av samstämmighet med luftkvalitetsmålen. I formatet görs det därför åtskillnad mellan samstämmighet med luftkvalitetsmålen och samstämmighet med andra relevanta planer och program som har inrättats på grundval av nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Enligt artikel 6.2 b i direktivet ska medlemsstaterna beakta behovet av att minska utsläppen av luftföroreningar för att uppfylla luftkvalitetsmålen. Dessa definieras i artikel 3.4 som de gränsvärden, målvärden och exponeringskoncentrationsskyldigheter för luftkvalitet som fastställs i de berörda EU-direktiven (19). Samstämmighetsbedömningen bör normalt sett omfatta åtminstone PM10, PM2.5, NO2 samt O3 och eventuella andra luftkvalitetsmål som medlemsstaten ännu inte uppfyller. När man väljer strategier och åtgärder för det nationella luftvårdsprogrammet bör man vara noggrann med att ta hänsyn till deras inverkan på luftkvaliteten. Att minska utsläppen av NOX från avlägset belägna kraftstationer kanske t.ex. inte påverkar koncentrationerna av NO2 i tätorter, trots att exponeringen är större i tätortsområden.

För att uppfylla kravet i artikel 6.2 d måste medlemsstaterna i största möjlig mån samordna utformningen av sina nationella luftvårdsprogram och åtföljande utsläppsinventeringar och utsläppsprognoser med andra berörda nationella planer och program, t.ex. de som gäller de viktigaste sektorer som släpper ut föroreningar som regleras inom ramen för direktivet om nationella utsläppstak, däribland jordbruk, industri och transporter.

Det första nationella luftvårdsprogrammet bör också säkerställa samstämmighet med de utkast till integrerade nationella energi- och klimatplaner som medlemsstaterna ska lämna in till kommissionen i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 (20) om styrningen av energiunionen.

Medlemsstaterna uppmuntras att utarbeta utsläppsprognoser ”med ytterligare åtgärder” som i ett första skede tar hänsyn till samtliga strategier och åtgärder som planeras för genomförandet enligt utkasten till och de slutliga integrerade nationella energi- och klimatplanerna, innan de går vidare med att identifiera ytterligare åtgärder i samband med direktivet om nationella utsläppstak.

För att säkerställa att det nationella luftvårdsprogrammet är samstämmigt med planer och program som utarbetas inom andra relevanta politikområden bör medlemsstaterna göra följande:

1. Identifiera de berörda nationella eller subnationella policyer, planer, program och strategier som kan påverka direktivet om nationella utsläppstak (t.ex. policyer, planer och strategier som rör luftkvalitet, klimatförändring, energi, jordbruk och transporter) och bedöma vilka effekter de skulle kunna få (såväl positiva som negativa) på medlemsstatens förmåga att uppfylla sina åtaganden om utsläppsminskningar enligt direktivet om nationella utsläppstak. Bränslebeskattningspolitiken kan t.ex. uppmuntra större utnyttjande av dieseldrivna personbilar, vilket kan leda till ökade utsläpp av NOx och PM2.5 som regleras i direktivet om nationella utsläppstak. På liknande sätt kan viss energipolitik uppmuntra större utnyttjande av biomassa för decentraliserad värme- och/eller energidistribution inom hushållssektorn, som kan föra utsläppskällorna närmare befolkade områden och påverka den lokala luftkvaliteten, vilket ökar människors exponering för föroreningar jämfört med mer centraliserad värmeproduktion.

2. Om det konstateras att det uppstår negativa effekter för direktivet om nationella utsläppstak bör man överväga om inte det berörda politiska målet går att uppnå utan negativa konsekvenser för målen enligt direktivet om nationella utsläppstak. Alternativa metoder för att uppnå det berörda politiska målet bör identifieras, liksom utrymmet för att ändra planen i fråga (t.ex. eventuella kommande formella översyner) och faktorer som kan påverka acceptansen för ändringar (socialt, ekonomiskt och rättsligt). Om analysen ovan visar att det (ännu) inte är möjligt att ta itu med den negativa inverkan vid källan, behöver man bedöma om strategier och åtgärder i det nationella luftvårdsprogrammet kan dämpa de negativa följderna.

3. När ni överväger ytterligare strategier och åtgärder att ta med i det nationella luftvårdsprogrammet behöver ni undersöka hur dessa i sin tur kan påverka andra nationella eller subnationella strategier, planer och program. Ytterligare åtgärder som tas med i det nationella luftvårdsprogrammet kan t.ex. bidra positivt till målen om att minska utsläppen av växthusgaser. Det kan t.ex. handla om subventioner för att stödja inköp av utsläppssnåla fordon i tätortsområden. Förbättrad lagring och spridning av gödsel inom jordbrukssektorn kan också bidra till målen för t.ex. nitratdirektivet. Ytterligare åtgärder i det nationella luftvårdsprogrammet som kan inverka negativt på andra planer eller program bör undvikas i möjligaste mån (t.ex. när införandet av viss förbränningsteknik i syfte att minska utsläppen av SO2 kan leda till att mer alkaliskt avfall läggs på deponi, vilket är fallet vid förbränning i fluidiserad bädd).

En indikation på de strategier/planer som man bör ta hänsyn till i fråga om samstämmighet finns i tabell 1. Där hänvisas till EU-lagstiftningen, men det är så klart genomförandet på nationell nivå av denna lagstiftning och åtföljande planer och program som är relevant (inklusive genomförandet på regional och/eller lokal nivå). Tabell 1 är inte en uttömmande förteckning och den kommer att ändras i takt med att planer och program uppdateras.

Tabell 1

Potentiellt relevanta viktiga planer, program och rapporteringskrav, per sektor

NFR-sektor Potentiellt relevanta planer, program och rapporteringskrav att ta hänsyn till Energiproduktion EU:s strategi för energiunionen (21) – och åtföljande nationella mål för förnybar energi, energieffektivitet och minskade utsläpp av växthusgaser. Samstämmigheten bör bedömas med hänsyn till medlemsstaternas integrerade nationella energi- och klimatplaner i enlighet med förordningen om styrning av energiunionen. Jordbruk Det bör skapas samstämmighet med de prioriteringar som fastställs i medlemsstaternas landsbygdsutvecklingsprogram. Samstämmigheten bör bedömas i förhållande till alla landsbygdsutvecklingsprogram som en medlemsstat har antagit. Landsbygdsutvecklingsprogrammen och översiktlig information finns tillgängliga via kommissionens europeiska nätverk för landsbygdsutveckling (22). Avfall EU:s strategi för den cirkulära ekonomin (23) – och åtföljande nationella konsekvenser i fråga om återvinning och minskad användning av deponier. Transporter (på väg/ej på väg) EU:s strategi för utsläppssnål rörlighet (24) – och åtföljande nationella och subnationella åtgärder för att minska utsläppen från transporter. Nationell politisk ram för att utveckla marknaden i fråga om alternativa bränslen i transportsektorn i enlighet med direktivet om utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen (25). EU:s paket för rörlighet i städerna (26) för åtgärder som genomförs på stadsnivå. Annat Transnationella, nationella, regionala och lokala luftkvalitetsplaner enligt direktivet om luftkvalitet. EU:s strategi för biologisk mångfald och habitatdirektivet – när habitat hotas av övergödning (27). Förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt enligt vattendirektivet (28). Nationella handlingsplaner för nitrater (29). Integrerade strategier för hållbar stadsutveckling (30).

2.7.2 Förklaring av valet av strategier och åtgärder och en bedömning av hur valda strategier och åtgärder säkerställer samstämmighet med planer och program som upprättats inom andra relevanta politikområden Obligatoriskt innehåll: Baserat på resultatet av den analys som gjorts tidigare är medlemsstaterna skyldiga att rapportera uppgifter om samstämmigheten mellan de ytterligare strategier och åtgärder som har valts ut för att ingå i det nationella luftvårdsprogrammet och andra nationella krav eller EU-krav, enligt följande: — Samstämmighet med luftkvalitetsmålen inom det egna territoriet och, i tillämpliga fall, i angränsande medlemsstater. — Samstämmighet med andra relevanta planer och program som upprättats i enlighet med krav i nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Frivilligt innehåll: — En förklaring av det val som gjorts bland de åtgärder som övervägts enligt 2.6.1 för att fastställa den slutliga uppsättningen valda åtgärder.

2.8 Prognosticerad sammanlagd påverkan av strategier och åtgärder (med ytterligare åtgärder) på utsläppsminskningar, luftkvalitet och miljön, samt osäkerheter i samband med detta

2.8.1 Prognosticerat uppnående av åtaganden om utsläppsminskning

Följande sammanlagda påverkan för alla valda åtgärder måste bedömas kvantitativt: Påverkan av alla valda strategier och åtgärder på utsläpp av varje förorening som omfattas av direktivet om nationella utsläppstak för 2020, 2025 och 2030.

2.8.2 Icke-linjär utsläppsminskningsbana

När den prognosticerade utsläppsminskningen enligt scenariot med ytterligare åtgärder inte leder till en linjär minskningsbana mellan 2020 och 2030 måste medlemsstaterna lämna styrkande uppgifter som bekräftar att de antagna åtgärderna kommer att leda till att åtagandena om utsläppsminskningar uppfylls fram till 2030. De styrkande uppgifterna bör belysa den analys som har gjorts för utsläppsminskningar under tidsserien och förklara varför minskningen inte kommer att ske linjärt. En icke-linjär minskningsbana är bara godtagbar under förhållanden där det finns bevis på att det är ekonomiskt eller tekniskt effektivare och inte påverkar möjligheten att uppnå något av åtagandena om utsläppsminskning fram till 2030 (artikel 4.2).

Medlemsstaten måste också visa att den icke-linjära minskningsbanan från och med 2025 successivt rör sig mot den linjära minskningsbanan för att uppfylla samma åtaganden om utsläppsminskningar för 2030. Information om den prognosticerade minskningsbanan, samt status 2025, bör finnas med i de förslag till nationella luftvårdsprogram som presenteras för samråd med allmänheten i enlighet med kraven i artikel 6.5 i direktivet.

Den grå linjen i figur 2 nedan visar ett exempel på en linjär minskningsbana för utsläppen för åtagandena om utsläppsminskning mellan 2020 och 2030. Enligt exemplets utsläppsprognoser för scenariot ”med ytterligare åtgärder” (streckad orange linje) uppfylls åtagandena för både 2020 och 2030, men de utsläppsminskningar som uppnås mellan 2020 och 2030 följer inte en linjär bana. Förklaringen behöver visa skälen till att taken enligt en linjär minskningsbana för 2025 inte kan uppnås utan åtgärder som medför oproportionella kostnader (bilaga III del 1.1 d).

Vad menas med ”oproportionella kostnader”?

I samband med den gemensamma genomförandestrategin för vattendirektivet har det utarbetats riktlinjer i fråga om undantag från miljömålen. Framför allt uppmärksammas oproportionella kostnader:

http://ec.europa.eu/environment/water/water-framework/economics/pdf/Guidance_document%2020.pdf

I kommissionens rapport om framstegen i genomförandet av 2015 års åtgärdsprogram för vattendirektivet kommenteras medlemsstaternas tolkning av begreppet oproportionella kostnader ytterligare. För mer information, läs dessa OECD-rapporter:

http://ec.europa.eu/environment/water/water-framework/pdf/4th_report/CSWD%20Report%20on%20WFD%20PoMs.pdf

Den nyligen avslutade utvärderingsstudien till stöd för kommissionens kontroll av ändamålsenligheten i fågeldirektivet och habitatdirektivet ger också insikter om tolkningen av oproportionella kostnader. För mer information, läs dessa OECD-rapporter:

http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/docs/study_evaluation_support_fitness_check_nature_directives.pdf

Figur 2

Exempel på ett scenario med utsläppsminskningar som inte leder till en linjär bana mellan 2020 och 2030

2.8.3 Användning av flexibilitetsbestämmelser

Se bilaga III del 1.1 e

Enligt direktivet får flexibilitetsbestämmelser användas i fråga om rapportering av nationella utsläppsinventeringar, under vissa omständigheter (se artikel 5). För de flexibilitetsbestämmelser som fanns redan i (det reviderade) Göteborgsprotokollet (31) har villkoren i direktivet anpassats efter de villkor som fastställts i CLRTAP, men det införs även några ytterligare begränsningar i direktivet. Dessutom måste kommissionen varje år godkänna att flexibilitetsbestämmelserna används.

De flexibilitetsbestämmelser som anges i artikel 5.2 och 5.4 i direktivet gäller främst fall där exceptionella omständigheter leder till att medlemsstaten oplanerat inte kan uppfylla sina åtaganden om utsläppsminskningar och är alltså inte relevanta när det första nationella luftvårdsprogrammet utarbetas (men kan bli relevanta för senare uppdateringar). Däremot kan det vara bra att ta hänsyn till den flexibilitetsmekanism som beskrivs i artikel 5.3 i planeringen:

”Om en medlemsstat, för vilken det i bilaga II har fastställts ett eller flera åtaganden om utsläppsminskning som är strängare än den kostnadseffektiva utsläppsminskning som anges i TSAP 16-rapporten, under ett visst år efter att ha vidtagit alla kostnadseffektiva åtgärder inte kan fullgöra det relevanta åtagandet om utsläppsminskning ska den anses fullgöra det relevanta åtagandet om utsläppsminskning i högst fem år, under förutsättning att medlemsstaten, för vart och ett av dessa år, genom en likvärdig minskning av utsläppen av en annan förorening som avses i bilaga II kompenserar för att den inte fullgjort sitt åtagande.”

En medlemsstat som uppfyller villkoren i artikel 5.3 och som vill använda flexibilitetsbestämmelsen bör se till att luftvårdsprogrammet innehåller åtgärder som säkerställer att

— det berörda åtagandet om utsläppsminskning uppfylls inom fem år,

— överskridande kompenseras under varje år som det förekommer.

2.8.4 Prognosticerad förbättring av luftkvalitet

För att visa den prognosticerade förbättringen av luftkvalitet i ett scenario ”med ytterligare åtgärder”, kan medlemsstaterna beskriva följande delar:

a) Prognosticerat antal luftkvalitetszoner som inte uppfyller respektive uppfyller kraven (av samtliga zoner) för åren 2020, 2025 och 2030.

b) Prognosticerade högsta överskridanden av gränsvärdena för luftkvalitet och genomsnittliga exponeringsindikatorer för åren 2020, 2025 och 2030.

c) I de fall det inte finns tillgängliga kvantitativa uppgifter, kvalitativ prognosticerad förbättring av luftkvalitet (”med ytterligare åtgärder”) och grad av efterlevnad.

Rapporteringen av prognosticerad luftkvalitet ”med ytterligare åtgärder” bör helst omfatta kartor som visar den prognosticerade utvecklingen av koncentrationer vid ett scenario ”med ytterligare åtgärder” för åtminstone följande föroreningar: NO2, PM10, PM2,5 och O3, samt för andra föroreningar som omfattas av direktivet om luftkvalitet och som en medlemsstat har allvarliga problem med. Man bör också överväga att använda histogram som visar den prognosticerade utvecklingen för scenariot ”med ytterligare åtgärder” av antalet zoner som inte uppfyller kraven, det maximala nationella överskridandet och (för PM2,5) den genomsnittliga exponeringsindikatorn. Histogrammet bör innehålla det totala antalet zoner, som referens.

2.8.5 Prognosticerad påverkan på miljön

I de fall medlemsstaterna inkluderar prognosticerad påverkan på miljön av scenariot ”med ytterligare åtgärder” för 2020, 2025 och 2030 i det nationella luftvårdsprogrammet bör indikatorerna stämma överens med dem som används enligt konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar angående ekosystemens exponering för försurning, övergödning och ozon (32). Medlemsstaterna får lämna en kvalitativ beskrivning av dessa effekter eller kvantifiera dem i termer av den andel (%) av medlemsstatens territorium som exponeras för

a) försurning över den kritiska belastningsgränsen,

b) övergödning över den kritiska belastningsgränsen,

c) ozon över den kritiska belastningsgränsen.

2.8 Prognosticerad sammanlagd påverkan av strategier och åtgärder (”med ytterligare åtgärder”) på utsläppsminskningar, luftkvalitet i egna territorier och angränsande medlemsstater och miljön, samt osäkerheter i samband med detta Analysera vilken sammanlagd påverkan som de valda strategierna och åtgärderna får på utsläppsminskningar och eventuellt luftkvaliteten och miljön samt åtföljande osäkerheter. Obligatoriskt innehåll: Prognosticerat uppnående av åtaganden om utsläppsminskning (”med ytterligare åtgärder”) För att demonstrera prognosticerat uppnående av åtagandena om utsläppsminskningar enligt ett scenario ”med ytterligare åtgärder” innehåller detta avsnitt följande uppgifter på nivån för ett nationellt luftvårdsprogram: a) Nationella åtaganden om utsläppsminskningar (enligt direktivet). b) Utsläpp (kt) för referensåret 2005 och prognosticerade utsläpp för 2020, 2025 och 2030. c) Prognosticerade framsteg i procent av referensåret, som kan jämföras med åtagandena om utsläppsminskningar. d) I förekommande fall, dvs. när det är uppenbart att minskningsbanan för utsläppen inte kommer att vara linjär, en demonstration av att det är tekniskt eller ekonomiskt effektivare, inte kommer att äventyra något av åtagandena om utsläppsminskning 2030 och att banan successivt kommer att röra sig mot den linjära minskningsbanan från 2025 och framåt. e) Redogör för användning av flexibilitetsbestämmelser, i förekommande fall. Frivilligt innehåll: Prognosticerad förbättring av luftkvalitet (”med ytterligare åtgärder”) Prognosticerad påverkan på miljön (”med ytterligare åtgärder”)

3. ÖVERVAKNING AV UTVECKLINGEN I GENOMFÖRANDET AV STRATEGIERNA OCH ÅTGÄRDERNA SAMT DET NATIONELLA LUFTVÅRDSPROGRAMMET

Övervakning av utvecklingen i genomförandet bör betraktas som en del av utformningen och det efterföljande genomförandet av ytterligare strategier och åtgärder och luftvårdsprogrammet som helhet. Vägledningen är inriktad på utarbetandet av det första nationella luftvårdsprogrammet, varför övervakningen i detta sammanhang beskrivs som en del av en kontinuerlig process. Övervakningen av det första nationella luftvårdsprogrammet kommer att ligga till grund för utformningen av de efterföljande uppdateringarna av programmet, när omständigheterna förändras och det krävs justeringar. Detta dokument innehåller dock ingen vägledning om hur detta bör göras.

Verktyg nr 35 bland kommissionens verktyg för bättre lagstiftning (33) riktar sig visserligen inte direkt till medlemsstaterna, men kan ändå ge vägledning om övervakningssystemen och indikatorerna för att genomföra politiken när det gäller EU:s beslutsfattande. Olika aspekter av verktygen kan användas för att hjälpa medlemsstater med övervakningssystemen och indikatorerna för sitt första nationella luftvårdsprogram. Övervakningen av genomförandet av det nationella luftvårdsprogrammet bör vara en integrerad del av det första programmet. Dessutom bör medlemsstaterna planera hur utvärderingen ska ske för enskilda strategier och åtgärder för att avgöra om målen på den nivån har uppnåtts effektivt och ändamålsenligt, samt fastställa orsakerna till att en strategi eller åtgärd har lyckats eller misslyckats.

Metoder för att bedöma framsteg som gjorts med nuvarande strategier och åtgärder beskrivs i avsnitt 2.4. För antagna åtgärder (”med åtgärder”) kanske det fortfarande finns begränsade uppgifter om framstegen i genomförandet hittills. När medlemsstaterna utarbetar det nationella luftvårdsprogrammet måste de se till att framstegen i genomförandet av programmet som helhet såväl som av enskilda ytterligare strategier och åtgärder övervakas genom en kontinuerlig och systematisk insamling av uppgifter. Delmål bör fastställas i förekommande fall för att se till att eventuella problem med genomförandet och tillämpningen av det nationella luftvårdsprogrammet och strategier och åtgärder upptäcks tidigt. För det nationella luftvårdsprogrammet som helhet måste framstegen övervakas i förhållande till den minskningsbana för utsläppen som har fastställts i det första nationella luftvårdsprogrammet.

Övervakningen av det nationella luftvårdsprogrammet och de enskilda strategierna och åtgärderna bör göras under hela livscykeln och på relevanta genomförandenivåer (dvs. nationell, regional, lokal):

— Genomförande: införlivande av strategier och åtgärder i lagar, planer och program på lokal, regional och/eller nationell nivå i enlighet med vad som anges i det nationella luftvårdsprogrammet.

— Tillämpning: övervakning av framstegen med strategierna och åtgärderna jämfört med deras ursprungliga mål. Detta bör understödjas med övervakning av särskilda indikatorer, vilket beskrivs nedan.

— Efterlevnad och tillsyn: övervakning av särskilda insatser som görs av verksamhetsutövare, myndigheter och organ, övervakning av eventuella inspektioner som har utförts och tillsynsåtgärder som har vidtagits.

Övervakningen av framstegen i genomförandet av det nationella luftvårdsprogrammet och ytterligare strategier och åtgärder bör göras utifrån en uppsättning indikatorer som har fastställts på programnivå och på enskild strategi- och åtgärdsnivå.

När medlemsstaterna fastställer indikatorer för det nationella luftvårdsprogrammet och de enskilda strategierna och åtgärderna bör de se till att de uppfyller Racerkriterierna, dvs. att de är relevanta (kopplade till målen för det nationella luftvårdsprogrammet och strategierna och åtgärderna), godkända (av berörda parter), trovärdiga (lätta att tolka), enkla (att övervaka) samt stabila (svåra att manipulera). Indikatorerna kan vara såväl kvantitativa som kvalitativa. Det exakta valet av indikatorer beror på innehållet och den administrativa ram som det nationella luftvårdsprogrammet och de enskilda strategierna och åtgärderna har inrättats inom. För strategier och åtgärder som är avsedda att minska utsläppen direkt bör åtminstone förändringen i årliga utsläpp och bidraget till koncentrationer från berörda källor övervakas. Några exempel på möjliga indikatorer finns i tabell 2.

Tabell 2

Exempel på indikatorer för att övervaka framstegen i genomförandet och tillämpningen av det nationella luftvårdsprogrammet samt ytterligare strategier och åtgärder

Steg i policycykeln Övervakning Nationellt luftvårdsprogram (alla strategier och åtgärder) Enskilda strategier och åtgärder Genomförande (”output”) Indikatorer som rör resultatet av att ett ingripande har genomförts Uppdatering av berörda lagar och förordningar Antal lokala myndigheter som har uppdaterat lokala luftkvalitetsplaner Antal minskade fordonskilometer Antal utsläppssnåla fordon som har införts Andel anläggningar som tillämpar avancerade reningssystem Antal värmepannor för hushåll som har bytts ut Hus som har isolerats Tillämpning (”resultat och verkan”) Indikatorer som rör ingripandets huvudmål Minskning i årliga utsläpp som har uppnåtts, jämfört med den planerade minskningsbanan för utsläppen Minskning av koncentrationer av föroreningar i luften Årliga utsläpp från källan Källans bidrag till koncentrationer av föroreningar i luften

4. SAMRÅD MED ALLMÄNHETEN OCH MED DE BEHÖRIGA MYNDIGHETERNA, SAMT GRÄNSÖVERSKRIDANDE SAMRÅD

Se artiklarna 6.5 och 6.6

I enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/35/EG (34) om åtgärder för allmänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön ska medlemsstaterna samråda med allmänheten och de berörda behöriga myndigheterna om utkastet till det första luftvårdsprogrammet innan det fastställs slutgiltigt (artikel 6.5 i direktivet om nationella utsläppstak). Direktiv 2003/35/EG har ändrats så att medlemsstaternas nationella luftvårdsprogram ingår i de berörda planer och program som avses i bilaga I till det direktivet. Om lämpligt ska gränsöverskridande samråd genomföras (artikel 6.6 i direktivet om nationella utsläppstak).

Samrådsförfarandet bör utformas så att allmänheten och de berörda myndigheterna i god tid får faktisk möjlighet att delta i alla aspekter av utformningen av det nationella luftvårdsprogrammet och i eventuella betydande uppdateringar (artikel 6.5 i direktivet om nationella utsläppstak). Enligt skäl 26 ska samråd anordnas ”innan valet görs mellan olika möjliga strategier och åtgärder” och innan programmet slutgiltigt fastställs, dvs. vid en punkt i processen när det fortfarande går att ändra programmets innehåll, baserat på de synpunkter som allmänheten och de berörda behöriga myndigheterna lämnar under samrådet. Med allmänhet avses i direktivet alla berörda parter – från enskilda invånare till icke-statliga miljöorganisationer och branschorganisationer. De berörda behöriga myndigheterna omfattar de myndigheter som har ett särskilt ”miljöansvar inom området för luftföroreningar, luftkvalitet och luftförvaltning på alla nivåer”, dvs. på nationell, regional och lokal nivå, och som kan antas bli berörda av genomförandet av det nationella luftvårdsprogrammet.

I möjligaste mån ska alla samråd som anordnas under utarbetandet av det nationella programmet dokumenteras tydligt. Medlemsstaterna förväntas följa sina nationella riktlinjer (om det finns sådana) för att genomföra samråd med berörda parter.

I enlighet med artikel 2.5 i direktiv 2003/35/EG ska det förfarande för allmänhetens deltagande som fastställs i det direktivet inte omfatta planer och program för vilka ett förfarande för allmänhetens deltagande genomförs enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/42/EG (35) om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan (nedan kallat SMB-direktivet).

SMB-direktivet gäller för sig och medlemsstaterna måste bedöma sina nationella luftvårdsprogram enligt det. Det måste göras en strategisk miljöbedömning (SMB) enligt SMB-direktivet för ett nationellt luftvårdsprogram om det uppfyller alla fyra kriterier i artiklarna 2 a och 3.2 i SMB-direktivet, dvs. om planen eller programmet

i) utarbetas och/eller antas av en myndighet på nationell, regional eller lokal nivå,

ii) krävs enligt lagar och andra författningar,

iii) utarbetas för någon av de sektorer som anges i artikel 3.2 a i SMB-direktivet, och

iv) anger förutsättningarna för kommande tillstånd för projekt enligt bilagorna I och II till Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/92/EU (36) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (EIA-direktivet).

Den strategiska miljöbedömningen måste göras när de nationella luftvårdsprogrammen utarbetas och innan de antas. Mindre förändringar av planer och program som har varit föremål för en strategisk miljöbedömning behöver bara genomgå en miljöbedömning om medlemsstaten konstaterar att de kan antas få en betydande miljöpåverkan.

Gränsöverskridande samråd

Det kan krävas gränsöverskridande samråd när ett utkast till ett nationellt luftvårdsprogram utarbetas (artikel 6.6). Detta är t.ex. fallet när befintliga föroreningskällor tydligt har konstaterats orsaka lokala gränsöverskridande problem för en annan medlemsstat, exempelvis en koncentration av energiproduktion eller tung industri och/eller tätortsområden (med tillhörande trafik) nära en gräns. Här måste man ta hänsyn till den relevanta gränsöverskridande effekten när man överväger ytterligare strategier och åtgärder i enlighet med direktivet om nationella utsläppstak och det kan krävas gemensamma insatser med angränsande medlemsstater och tredjeländer.

I de fall där SMB-direktivet är tillämpligt ska medlemsstaterna anordna gränsöverskridande samråd innan de antar sina nationella luftvårdsprogram om genomförandet av programmet kan antas medföra betydande miljöpåverkan i annan medlemsstat eller om en medlemsstat som kan antas komma att påverkas betydligt begär det (artikel 7 i SMB-direktivet).

Syftet är att underlätta gränsöverskridande samarbete i förvaltningen av luftkvaliteten som en gemensam resurs genom att tillhandahålla ett forum för kommunikation. (37)

I direktivet om luftkvalitet framhålls särskilt de gränsöverskridande egenskaperna hos partiklar och ozon. Enligt direktivet om luftkvalitet ska medlemsstaterna samarbeta med varandra om överskridanden rapporteras ”på grund av betydande gränsöverskridande luftföroreningar eller ämnen som bidrar till bildandet av sådana” och ”vid behov utforma gemensamma insatser” (artikel 25 i direktivet om luftkvalitet).

Hänvisning till samråd i det nationella luftvårdsprogrammet

Uppgifter om var man kan få tillgång till det fullständiga resultatet av samråden (t.ex. en webblänk) bör finnas med i det nationella luftvårdsprogrammet.

Berörda parters roll för att identifiera och utvärdera ytterligare strategier och åtgärder

När möjliga åtgärder kartläggs och utvärderas bör de myndigheter som ansvarar för att utarbeta det nationella luftvårdsprogrammet samråda med andra berörda offentliga myndigheter och organ (t.ex. de som ansvarar för att reglera specifika utsläppskällor) samt andra berörda parter som kan ha information om nuvarande och möjliga ytterligare åtgärder som kan införas. Nedan följer några exempel på typer av bidrag som kan efterfrågas.

Grupp av berörda parter Identifiering av strategi/åtgärd Utvärdering av strategi/åtgärd Andra departement och myndigheter Typer av politiska verktyg som fungerade bra inom ett visst politikområde eller en viss sektor Prioriteringar inom andra politikområden (för att underlätta samstämmighet med befintliga planer och program) Information om eventuella framtida åtgärder som redan planeras antas Övergripande genomförbarhet Nivå som åtgärden kan genomföras på Finansieringskällor Tillsyn Regionala och lokala myndigheter Erfarenheter av att genomföra åtgärderna hittills Nuvarande åtgärder Berörda parter som påverkas av strategin eller åtgärden/slutanvändare (t.ex. industri, icke-statliga organisationer, invånare i stadskärnor) Erfarenheter av att genomföra åtgärderna hittills Nuvarande åtgärder Åtgärdernas genomförbarhet (dvs. förenlighet med nuvarande åtgärder, tekniska begränsningar) Åtgärdens förväntade kostnader och effektivitet Utnyttjande av åtgärden (kopplad till acceptans) Datum då utsläppsminskningarna kan antas ha uppnåtts

5. SPRIDNING AV DET NATIONELLA LUFTVÅRDSPROGRAMMET

Se artikel 14.1

Medlemsstaterna måste aktivt och systematiskt sprida sitt nationella luftvårdsprogram till allmänheten genom att offentliggöra det på en allmänt tillgänglig webbplats (artikel 14.1). I enlighet med kraven i Unece-konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (Århuskonventionen) är medlemsstaterna skyldiga att säkerställa att allmänheten har tillgång till miljöinformation (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG (38)).

Enligt direktivet åläggs medlemsstaterna också att sprida dataset och uppgifter som har rapporterats i enlighet med artikel 10 på en allmänt tillgänglig webbplats. För att göra det lättare att använda all information som lämnas enligt direktivet bör medlemsstaterna överväga att ta med länkar till alla dataset och rapporter i sina nationella luftvårdsprogram, däribland länkar till

— nationella utsläppsinventeringar, inbegripet justerade utsläppsinventeringar, i förekommande fall,

— nationella utsläppsprognoser,

— den informativa inventeringsrapporten, och

— ytterligare rapporter och uppgifter som lämnats in till kommissionen i enlighet med artikel 10, bl.a. övervakningsplatsernas belägenhet och åtföljande indikatorer för övervakning av luftföroreningarnas inverkan på ekosystem, samt senare övervakningsdata.

Ytterligare förslag till bästa praxis:

— Det bör utarbetas en kommunikationsplan för att underlätta spridningen av det nationella luftvårdsprogrammet. I den kan man t.ex. ange målgrupp för det nationella luftvårdsprogrammet (identifiering av viktiga myndigheter, städer eller forskningsorgan) och en lista över mediekontakter samt en tidsram för att publicera pressmeddelanden om luftvårdsprogrammet. Den kan också innehålla indikatorer för att avgöra graden av allmänhetens engagemang i luftvårdsprogrammet (t.ex. genom att sätta ett mål för antalet träffar på webbplatsen).

— Offentliggörande av icke-tekniska sammanfattningar för allmänheten, för att förklara syftet med det nationella luftvårdsprogrammet och dess innehåll.

6. TILLÄGG: VERKTYG SOM HJÄLP FÖR ATT ÖVERVÄGA OCH VÄLJA YTTERLIGARE STRATEGIER OCH ÅTGÄRDER

I detta tillägg finns exempel på analysmetoder och rapportering av resultat, för att göra det lättare att överväga och välja ytterligare strategier och åtgärder. Det finns hänvisningar till berörda avsnitt i vägledningens huvudtext.

6.1 Sammanfattning av bedömningen av effekterna av tidigare, pågående och planerade åtgärder för luftkvalitet

Att ta med följande delar anses vara bästa praxis för presentationen av det nationella luftvårdsprogrammets effekter på luftkvaliteten och miljön. För att undvika upprepningar i det första nationella luftvårdsprogrammet rekommenderar vi att historiska data presenteras bredvid prognosticerade data, när så är möjligt. Exempel på bevis som bör tas med presenteras nedan.

— Följande uppgifter för referensåret (2005) och det senaste rapporteringsåret:

— Kartor över nuvarande koncentrationer i luften för åtminstone följande föroreningar: NO2, PM10, PM2,5 och O3, samt för andra föroreningar som omfattas av direktivet om luftkvalitet och som en medlemsstat har allvarliga problem med. Nedan visas ett exempel på årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 i EU 2005 och 2015 (se figurerna 3 och 4). Exemplen nedan gäller EU som helhet, men i det nationella luftvårdsprogrammet krävs endast uppgifter på medlemsstatsnivå. Figur 3 Årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 2005 Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16). Figur 4 Årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 2015 Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16).

— Histogram som visar antalet zoner som inte uppfyller kraven och det högsta nationella överskridandet för NO2, PM10, PM2,5 och O3, samt för andra föroreningar som omfattas av direktivet om luftkvalitet och som en medlemsstat har allvarliga problem med. För zoner som inte uppfyller kraven bör det totala antalet zoner också anges, som referens. Se exemplet nedan: Figur 5 Antal zoner som inte uppfyller kraven samt högsta överskridanden Anm.: I diagrammet ovan presenteras de högsta överskridanden av årliga gränsvärden (i rött), samt gränsvärden per dag och timme (i blått) på den sekundära axeln. För att figuren ska bli läsbar måste de högsta koncentrationerna och antalet överskridanden vara i samma storleksordning.

— Följande uppgifter för scenariot ”med åtgärder”, för åren 2020, 2025 och 2030 samt för var och en av de ovannämnda föroreningarna:

— Kartor över de prognosticerade koncentrationerna i scenariot ”med åtgärder”. Nedan visas ett exempel på prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 på EU-nivå år 2020, 2025 och 2030 (se figurerna 6, 7 och 8). I det nationella luftvårdsprogrammet krävs endast uppgifter på medlemsstatsnivå. Figur 6 Prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 år 2020 enligt scenariot ”med åtgärder” Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16). Figur 7 Prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 år 2025 enligt scenariot ”med åtgärder” Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16). Figur 8 Prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 år 2030 enligt scenariot ”med åtgärder” Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16).

— Histogram över den prognosticerade utvecklingen av antalet zoner som inte uppfyller kraven. Uppgifter om det högsta nationella överskridandet och den genomsnittliga exponeringsindikatorn enligt scenariot ”med åtgärder” (se figur 10 nedan).

— Följande uppgifter för scenariot ”med ytterligare åtgärder”, för åren 2020, 2025 och 2030 samt för var och en av de ovannämnda föroreningarna:

— Kartor som visar den prognosticerade skillnaden i koncentrationer jämfört med dem som följer av genomförandet av scenariot ”med åtgärder”. Nedan visas ett exempel på prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 på EU-nivå år 2030 (se figur 9). I det nationella luftvårdsprogrammet krävs endast uppgifter på medlemsstatsnivå. Figur 9 Prognosticerade årliga genomsnittliga koncentrationer av PM2,5 år 2030 enligt scenariot ”med ytterligare åtgärder” Källa: Egen sammanställning (uppgifter från TSAP-rapport nr 16).

— Histogram som visar den prognosticerade skillnaden i antalet zoner som inte uppfyller kraven, med en jämförelse mellan prognoserna för genomförandet av scenariot ”med åtgärder” respektive scenariot ”med ytterligare åtgärder”. För zoner som inte uppfyller kraven bör det totala antalet zoner också anges, som referens. Nedan visas ett exempel på ett histogram (figur 10).

— Tabell eller figur som visar de högsta överskridandena (högsta koncentrationer och/eller antal överskridanden) av gränsvärdena enligt prognosen för scenariot ”med ytterligare åtgärder”. Figur 10 Antal zoner som inte uppfyller kraven 2020 och 2030 enligt scenarier ”med åtgärder” respektive ”med ytterligare åtgärder”

— Nedan följer ett exempel på ett diagram för att visa prognoser för indikatorn för genomsnittlig exponering för PM2,5 och jämföra dess förväntade värde i scenarier ”med åtgärder” respektive ”med ytterligare åtgärder” (39). Figur 11 Historiska data och prognostiserad utveckling för indikatorn för genomsnittlig exponering för PM2,5

6.2 Exempel (icke uttömmande) på strategier och åtgärder för en specifik utsläppskälla/sektor

Sektor Potentiella strategier och åtgärder Energiproduktion — Reningsteknik (eftermontering i befintliga anläggningar samt installation av ny) — Införande av strängare gränsvärden för utsläpp än vad som krävs enligt gällande lagstiftning (t.ex. industriutsläppsdirektivet) — Övergång till andra bränslen — Incitament för förnybar energi från icke-brännbara källor — Energieffektivitetsåtgärder — Bränslekvalitetsnormer Industriprocesser — Reningsteknik (eftermontering i befintliga anläggningar samt installation av ny) — Införande av strängare gränsvärden för utsläpp än vad som krävs enligt gällande lagstiftning (t.ex. industriutsläppsdirektivet) — Övergång till andra bränslen — Energieffektivitetsåtgärder — Bränslekvalitetsnormer Användning av lösningsmedel och produkter, flyktiga utsläpp — Kontroll av användning av lösningsmedel — Ändring av produktformulering — Ersättning av produkt — Åtgärder som rör offentlig upphandling (t.ex. vattenbaserade vägmarkeringar) — Åtgärder som förbättrar kvaliteten i och konsumenternas tillgång till information om användning av lösningsmedel och produkter samt flyktiga utsläpp från dem Jordbruk — Se bilaga III del B i direktivet för en förteckning över obligatoriska och valfria åtgärder att ta med i det nationella luftvårdsprogrammet — Åtgärder med sidovinster för luftkvalitet och klimatförändring, t.ex. bästa praxis för precisionsjordbruk och installation av biogas, extensivt bete på gräsmark, ekologiskt jordbruk Avfall — Optimering av tjänster för insamling av avfall, reningsutrustning i avfallshanteringsanläggningar — Åtgärder för minskning av avfallet, särskilt i fråga om biologiskt nedbrytbart avfall, t.ex. livsmedelsavfall Transporter (på väg/ej på väg) — Städers genomförande av omfattande planer för hållbar rörlighet i storstadsområdena och genomförande av relevanta nationella (finansiella, rättsliga) ramar — Reningsutrustning (eftermontering av filter) — Riktade skatter på vägtransporter och/eller bränsletyper — Investeringar i infrastruktur, fordon och täckning för utsläppssnål kollektivtrafik — Främjande av bildelning och bränslesnål körning — Främjande av fordon med nollutsläpp, låga utsläpp och alternativa rena bränslen samt investeringar i tillhörande infrastruktur (laddställen) — Trängselavgifter/områden med låga utsläpp — Uppmuntrande av aktiv rörlighet (cykling, promenader) — Subventionering av skrotningssystem – främja förnyelse av fordonspark — Bättre genomförande av befintliga utsläppsnormer (t.ex. genom förbättrade kontroller av att motorfordon uppfyller kraven) — Införande av hastighetsdämpande och hastighetsminskande åtgärder (t.ex. 30 km/h-zoner) Förbränning i hushåll — Energieffektivitetsåtgärder (t.ex. isolering) — Minimikrav på bränslekvalitet (för eldningsoljor och/eller ved och annan biomassa) — Främjande av övergång till andra bränslen, riktade skatter på de mest förorenande bränsletyperna — (Subventionering av) uppgradering av utrustning, t.ex. utbytesprogram för (kol-/vedeldade) spisar/pannor — Bättre verkställande av befintliga resultatnormer för värmepannor för hushåll (t.ex. genom bättre övervakning av marknaden för sådana pannor) — Tillhandahållande av information och kapacitetsuppbyggnad (t.ex. öka medvetenheten om luftkvalitet, hushållsuppvärmningens effekter, typer av utrustning för uppvärmning av hushåll och effektiv drift) Källa: Baserat på Multi-pollutant Measures Database, Diegmann m.fl. (2014), RAC Foundation (2014), utvärdering av 2006 nationella program enligt direktivet om nationella utsläppstak, kommissionens katalog över luftkvalitetsåtgärder.

6.3 Exempel på analysmetoder för att fastställa ytterligare strategier och åtgärder som krävs för att uppfylla åtaganden om utsläppsminskningar

Analys av lägsta kostnader/kostnadseffektivitet – dessa metoder används för att granska kostnaderna för strategier och åtgärder i syfte att välja alternativa lösningar för att uppnå målet till lägsta nettokostnad. I samband med direktivet om nationella utsläppstak är det lämpligt att analysera lägsta kostnader och kostnadseffektivitet eftersom nyttan (uttryckt i ton minskade föroreningar) fastställs för åtagandena om utsläppsminskningar för varje förorening. Storleken på kostnaderna för strategierna och åtgärderna kan fastställas kvalitativt (mycket höga, höga, medelhöga, låga, mycket låga i förhållande till varandra) eller kvantitativt (i pengar). Analysen av lägsta kostnader kan göras med hjälp av kumulativa kurvor för kostnaderna för utsläppsminskningar enligt exemplet nedan.

Exempel: bedömning av åtgärder med hjälp av kostnadseffektivitetsanalys för en förorening. I detta exempel skulle utsläppen enligt prognosen för scenariot ”med åtgärder” 2030 bli 840 ton, medan utsläppen enligt åtagandet om utsläppsminskning i direktivet om nationella utsläppstak är 790 ton. Det krävs alltså ytterligare strategier och åtgärder för att minska utsläppen med minst 50 ton för att säkerställa att kraven uppfylls.

Åtgärd Utsläppsminskningar (ton) Kostnad (euro) Kostnadseffektivitet (euro per ton) Åtgärd A 6 5 000 833 Åtgärd B 10 4 800 480 Åtgärd C 20 6 000 300 Åtgärd D 13 3 800 292 Åtgärd E 4 6 500 1 625 Åtgärd F 5 11 000 2 200 Åtgärd G 2 11 000 5 500

I ovanstående exempel skulle åtgärderna D, C, B, A och E väljas för att uppnå taket till en sammanlagd kostnad på 30 000 euro, medan åtgärd F inte längre skulle övervägas, eftersom den har en högre kostnad per ton minskade utsläpp. De sammanlagda kostnaderna går att sänka om åtgärd E endast införs delvis (endast upp till den nivå av utsläppsminskningar som krävs enligt direktivet om nationella utsläppstak, om så är möjligt).

Svårigheten med att använda denna metod är att den inte gör det möjligt att ta hänsyn till hur strategier och åtgärder påverkar flera föroreningar, förutsatt att man inte använder en optimeringsmetod (i likhet med den som tillämpas inom ramen för GAINS-modellen) eller använder en sekvensering av föroreningar. Med en optimeringsmetod går det att hitta den billigaste lösningen för att uppfylla minskningsåtagandena för alla föroreningar, men det krävs en viss modell för att kunna genomföra den. Det är enklare att använda en sekvensering av föroreningar, där man först bedömer alla strategier och åtgärder som minskar utsläppen av en av föroreningarna. Utsläppsminskningar för andra föroreningar som dessa strategier och åtgärder leder till kvantifieras sedan och dras av från prognoserna för scenariot ”med åtgärder”. Därefter bedöms strategierna och åtgärderna för den andra föroreningen, osv. När samtliga strategier och åtgärder för den första föroreningen har genomförts kan det hända att det inte behövs några ytterligare strategier och åtgärder för en eller flera av de återstående föroreningarna. Det finns olika sätt att välja den första förorening som ska bedömas:

— Prioritera den förorening som ligger längst ifrån målet för åtagandet om utsläppsminskning.

— Välj den förorening för vilken strategier och åtgärder har störst sannolikhet att ge sidovinster för andra föroreningar. Strategier och åtgärder för att minska utsläppen av SO2 kommer t.ex. sannolikt att få störst effekt på utsläppen av partiklar.

— Börja med strategier och åtgärder för de föreningar som inte heller uppfyller gränsvärdena i direktivet om luftkvalitet, t.ex. NOx eller partiklar.

Kostnads–nyttoanalys – denna metod rekommenderas när det går att monetarisera viktiga direkta fördelar och direkta kostnader. Ett sätt att ta hänsyn till kostnad/nytta i utvärderingen av strategier och åtgärder är att för varje identifierad strategi och åtgärd jämföra kostnaden per ton minskade utsläpp av en förorening med nyttan per ton minskade utsläpp av en förorening, med en lämplig diskontering för framtiden. Nyttan monetariseras ofta med hjälp av skadekostnadsfunktioner. Om skadekostnadsfunktioner enbart används för att monetarisera nyttan bör kostnads-nyttoanalysen visa liknande resultat som metoderna för analys av lägsta kostnad, som beskrivs ovan. Om även ytterligare nytta monetariseras, skulle olika metoder väljas beroende på om man använder kostnads-nyttoanalys eller analys av lägsta kostnad. Medlemsstaterna kan välja strategier och åtgärder som ger störst nytta (eller lägst nettokostnad) per ton minskade utsläpp av en förorening tills åtagandet om utsläppsminskning har uppfyllts.

Exempel: bedömningen av åtgärder med hjälp av en kostnads-nyttoanalys kan också illustreras med en kurva för marginalkostnaderna för utsläppsminskningar (dvs. den är en iteration av kostnads-nyttoanalysen, där nyttan av åtgärderna också redovisas). För att uppfylla ett åtagande om utsläppsminskning i exemplet nedan måste en medlemsstat minska utsläppen av en förorening med 50 ton genom att införa ytterligare strategier och åtgärder. För att utvärdera åtgärderna beräknas nettokostnaden per ton renad förorening genom att nyttan med utsläppsminskningarna (som kvantifierats med en skadekostnadsfunktion på 2 500 euro per ton) dras av från åtgärdens totala kostnader och sedan divideras med de utsläppsminskningar som åtgärden har lett till. Kostnadskurvan visar att åtgärderna A–F har negativa nettokostnader (dvs. nyttan överväger kostnaderna för dessa åtgärder), medan åtgärd G har positiva nettokostnader (kostnaderna för dessa åtgärder är större än nyttan).

Åtgärd Utsläppsminskningar (ton) Kostnader (euro) Nytta (euro) Nettokostnad per ton minskad förorening (euro) Åtgärd A 6 5 000 15 000 – 1 667 Åtgärd B 10 4 800 25 000 – 2 020 Åtgärd C 20 6 000 50 000 – 2 200 Åtgärd D 13 3 800 32 500 – 2 208 Åtgärd E 4 6 500 10 000 – 875 Åtgärd F 5 11 000 12 500 – 300 Åtgärd G 2 11 000 5 000 3 000

Fördelen med denna metod är att den väljer de åtgärder som ger störst nytta och gör det möjligt att identifiera ytterligare åtgärder som ger större nytta än kostnader, även om de inte är nödvändiga för att uppfylla åtagandena om utsläppsminskningar (dvs. åtgärd F i exemplet ovan).

Begränsningen med metoden är att skadekostnadsfunktioner endast fångar in en del av den övergripande nytta som en strategi eller åtgärd skulle kunna ge. Dessutom är de flesta skadekostnadsfunktioner tillgängliga på nationell nivå och är inte anläggnings- eller sektorsspecifika. De tar alltså inte hänsyn till var utsläppsminskningarna och åtföljande exponering för lokalbefolkningen faktiskt sker. I en mer detaljerad metod för att kvantifiera nyttan använder man bl.a. effektkedjor, men för detta krävs en detaljerad modellering av luftkvalitet och analys och värdering av hälsoeffekter, vilket kan vara ganska resurskrävande.

Inte heller i detta exempel fångar man in åtgärdernas effekter för mer än en förorening.

Optimeringsbaserad modellering – modeller med optimeringskapacitet gör det möjligt att identifiera kombinationer av strategier och åtgärder som skulle uppnå de nödvändiga utsläppsminskningarna till lägsta kostnad, med hänsyn till åtgärdernas inverkan på flera föroreningar. Vissa optimeringsmodeller bedömer dessutom även de valda strategiernas och åtgärdernas effekter på luftkvalitet, utsläpp av växthusgaser och miljö. Ett exempel på en sådan modell som används för bedömningar på EU-nivå är GAINS-modellen. Vissa medlemsstater använder också regionala versioner av GAINS för att göra bedömningar på nationell nivå.

En trolig brist i de flesta optimeringsmodeller, liksom hos metoder för att analysera lägsta kostnader eller göra kostnads-nyttoanalyser, är att de är konstruerade för att bedöma tekniska åtgärder och därför tenderar att inte kunna användas för att utvärdera effekterna av icke-tekniska åtgärder, som strukturella förändringar eller åtgärder som påverkar beteenden.

6.4 Exempel på analysmetoder som underlättar prioriteringen av strategier och åtgärder

Analys med flera kriterier – med denna metod kan man välja strategier och åtgärder med utgångspunkt i en uppsättning mål och tillhörande kriterier. Denna metod är särskilt användbar när det gäller direktivet om nationella utsläppstak eftersom den gör det möjligt att stämma av analysen av åtgärderna mot specifika mål för direktivet och samtidigt bedöma kriterier för effektivitet, ändamålsenlighet och samstämmighet. Följande kriterier skulle t.ex. kunna användas för en analys med flera kriterier:

Kriterium/poäng 1 (låga) 2 (genomsnittliga) 3 (höga) Finns det en rättslig ram för att genomföra åtgärden? Nej, den befintliga lagstiftningen skulle behöva ändras, eller ny lagstiftning införas. Ja, men det skulle behövas vissa ytterligare åtgärder. Ja, den rättsliga ramen fungerar fullt ut för att genomföra strategin eller åtgärden. När kommer utsläppsminskningen i samband med strategin och åtgärden att ha uppnåtts? Tidigast 2030. Mellan 2025 och 2030. Mellan 2020 och 2025. Vilken effekt väntas strategin och åtgärden få på luftkvaliteten och hur bidrar de till målen för direktivet om luftkvalitet? Strategin/åtgärden påverkar utsläpp från källor utanför problemområden för luftkvaliteten, och har ingen eller mycket begränsad effekt på koncentrationerna. Viss positiv effekt på luftkvaliteten, men bidrar inte särskilt mycket till luftkvalitetsmålen. Strategin/åtgärden påverkar utsläppen i tätortsområden och problemområden för luftkvaliteten. Den väntas bidra positivt till luftkvalitetsmålen. Vilken effekt får åtgärden på sot? [Enbart åtgärder som rör partiklar] Ingen Begränsad Stor Ger åtgärden incitament för investeringar i ren och effektiv teknik? Nej, strategin/åtgärden omfattar inte användning av någon teknik. Till viss del, men den baseras huvudsakligen på konventionell och väletablerad teknik. Ja, den underlättar investeringar i den allra senaste tekniken. Kommer åtgärden att minska exponeringen för känsliga befolkningsgrupper? Nej, den kommer främst att påverka utsläpp i landsbygdsområden. Ja, den kommer att genomföras i befolkade områden (t.ex. städer). Ja, den är inriktad mot platser med känsliga befolkningsgrupper (t.ex. skolor). Kommer strategin/åtgärden att avhjälpa eventuella negativa effekter på luftkvaliteten och utsläppen till följd av redan antagna strategier och åtgärder? Nej, den är fristående från eventuella befintliga strategier och åtgärder. Ja, den kommer att minska de negativa effekterna. Ja, den kommer att undanröja de negativa effekterna. Bidrar strategin/åtgärden till att åtaganden om utsläppsminskning uppnås för mer än en förorening? Nej, den påverkar endast en förorening. Ja, den påverkar två föroreningar. Ja, den påverkar mer än två föroreningar./Nej, men den gör det möjligt att anta andra strategier och åtgärder.

Swot-analys – för denna metod måste man identifiera strategins eller åtgärdens styrkor, svagheter, möjligheter och hot. Eftersom det kan vara både svårt och resurskrävande att jämföra flera strategier och åtgärder med hjälp av en swot-analys kan denna metod vara mer till nytta om man jämför ett mindre antal grupper av strategier och åtgärder på en slutlista. Baserat på en inledande analys kanske det t.ex. finns tre grupper av möjliga åtgärder som leder till utsläppsminskningar till liknande kostnader. Med en swot-analys skulle man kunna avgöra vilken grupp av strategier och åtgärder som kan säkerställa störst nytta för luftkvalitet och andra politiska mål och säkerställa störst samstämmighet med redan antagna strategier, åtgärder, planer och program, även