SV Europeiska unionens officiella tidning C 326/1

GEMENSAMMA KONSULÄRA ANVISNINGAR ANGÅENDE VISERINGAR TILL DIPLOMATISKA BESKICKNINGAR OCH KARRIÄRKONSULAT

(2005/C 326/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

I. Allmänna bestämmelser

1. Tillämpningsområde

2. Definitioner och viseringskategorier

2.1 Enhetlig visering

2.1.1 Visering för flygplatstransitering

2.1.2 Transitvisering

2.1.3 Visering för kortare vistelse eller resevisering

2.1.4 Gruppvisering

2.2 Visering för längre vistelse

2.3 Visering med territoriellt begränsad giltighet

2.4 Vid gränsen utfärdad specialvisering

2.5 Handlingar som är likvärdiga med viseringar och ger rätt till passage av de yttre gränserna: FTD/FRTD

II. Behörig diplomatisk eller konsulär beskickning

1. Fastställande av behörig stat

1.1 Stat som är behörig att behandla en viseringsansökan

1.2 Stat som företräder en behörig stat

2. Samråd med den egna centrala myndigheten, den centrala myndigheten i en annan stat eller andra stater enligt artikel 17.2

2.1 Samråd med den centrala myndigheten i den egna staten

2.2 Samråd med den centrala myndigheten/de centrala myndigheterna i en annan stat eller andra stater

2.3 Samrådsförfarande när en stat företräder en annan

3. Ansökan utanför bosättningsstaten

4. Bemyndigande att utfärd enhetliga visering

III. Mottagande av ansökan

1. Formulär för viseringsansökan – antal formulär

2. Handlingar som skall bifogas ansökan

3. Den sökandes trovärdighet i fråga om avsikt att återvända – medel för att bekosta uppehället

4. Enskilt samtal med den sökande

IV. Rättslig grund

V. Behandling och beslut

Grundläggande kriterier för prövning av ansökan

1. Behandling av viseringsansökan

1.1 Kontrollförfarande vid viseringsansökan

1.2 Kontroll av den sökandes identitet

1.3 Kontroll av resehandlingen

1.4 Kontroll av övriga dokument som krävs för ansökan

— Verifikation av resans ändamål

— Verifikation av resväg, transportmedel och återresa

— Verifikation av medel för att bekosta uppehället

— Verifikation av login

— Övriga verifikationer som eventuellt skall läggas fram

1.5 Kontroll av om sökanden är trovärdig

2. Beslutsförfarande

2.1 Fastställande av viseringskategori och antalet inresor

2.2 Den verkställande myndighetens ansvar

2.3 Särskilt förfarande vid föregående samråd med andra centrala myndigheter

a) Förfarande

b) Översändande av ansökan till den egna statens centrala myndighet

c) Samrådets innehåll

d) Översändande av en ansökan från den egna statens centrala myndighet till andra centrala myndigheter

e) Tidsfrist för svar – begäran om förlängning

f) Beslut grundat på resultatet av samrådet

g) Översändande av specifik dokumentation

2.4 Att inte behandla eller att avslå en ansökan

3. Territoriellt begränsade viseringar

VI. Hur viseringsmärket skall fyllas i

1. Fält för gemensamma uppgifter – fält 8

1.1 Fält ”GILTIGT FÖR”

1.2 Fält ”FRÅN OCH MED ... TILL OCH MED”

1.3 Fält ”ANTAL INRESOR”

1.4 Fält ”VISTELSENS LÄNGD ... DAGAR”

1.5 Fält ”UTFÄRDAT I ... DEN”

1.6 Fält ”PASSNUMMER”

1.7 Fält ”VISERINGSKATEGORI”

1.8 Fält ”EFTERNAMN OCH FÖRNAMN”

2. Fält för särskilda uppgifter i de enskilda staterna (anmärkningar) – fält 9

3. Fält för insättning av fotografi

4. Maskinläsbart fält – fält 5

5. Ytterligare viktiga anvisningar angående viseringsmärket

5.1 Underskrift

5.2 Upphävande av en redan ifylld visering

5.3 Placering av viseringsmärket i passet

5.4 Pass och andra resehandlingar i vilka enhetliga viseringar kan föras in

5.5 Den utfärdande diplomatiska beskickningens eller det utfärdande konsulatets stämpel

VII. Förvaltning och organisation

1. Organisation av viseringsmyndigheten

2. Dataregister och arkivering av ansökningsformulären

3. Förteckning över viseringarna

4. Avgifter för utfärdande av viseringar

VIII. Det konsulära samarbetet på plats

1. Ramen för det konsulära samarbetet på plats

2. Förhindrande av att ansökningar görs samtidigt med eller direkt efter ett avslag

3. Kontroll av de sökandes trovärdighet

4. Utbyte av statistik

5. Viseringsansökningar som behandlas av kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråer och researrangörer

5.1 Olika typer av ombudsverksamhet

5.2 Harmonisering av samarbetet med de kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråerna, researrangörerna och deras detaljhandlare

BILAGOR TILL DE GEMENSAMMA KONSULÄRA ANVISNINGARNA

1. — Gemensam förteckning över de tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering i alla medlemsstater enligt förordning (EG) nr 539/2001, ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 och förordning (EG) nr 453/2003 — Gemensam förteckning över de tredje länder vars medborgare inte är skyldiga att inneha visering i någon medlemsstat enligt förordning (EG) nr 539/2001, ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 och förordning (EG) nr 453/2003

2. Resebestämmelser för innehavare av diplomat- eller tjänstepass eller passersedlar som vissa internationella organisationer utfärdar till sina tjänstemän

3. Förteckning över de stater vars medborgare måste inneha visering för flygplatstransitering, varvid denna viseringsskyldighet även gäller för personer som innehar resehandlingar utfärdade av dessa stater

4. Förteckning över dokument som berättigar till viseringsfri inresa

5. Förteckning över de fall då det enligt artikel 17.2 krävs föregående samråd med de centrala myndigheterna i den egna staten, en annan stat eller andra stater innan visering utfärdas

6. Förteckning över honorärkonsuler som undantagsvis temporärt bemyndigas att utfärda viseringar

7. De på årsbasis av de nationella myndigheterna fastställda belopp som skall vara riktmärken för beviljande av inresa

8. Mall till viseringsmärket samt märkets tekniska kännetecken och säkerhetsdetaljer

9. Uppgifter som de fördragsslutande staterna vid behov kan föra in i fältet för anmärkningar

10. Bestämmelser för införandet av uppgifter i det maskinläsbara fältet

11. Resehandlingar i vilka viseringar kan införas

12. Avgifter (uttryckta i euro) motsvarande de administrativa kostnaderna för behandlingen av en ansökan om visering

13. Anvisningar för ifyllande av viseringsmärket

14. Principer och förfaranden för hur de avtalsslutande parterna skall rapportera vid utfärdande av territoriellt begränsade viseringar, vid upphävande och återkallande av enhetliga viseringar, vid förkortning av giltighetstiden för dessa samt vid utfärdande av nationella uppehållstillstånd

15. Mall till medlemsstaternas harmoniserade formulär för inbjudan eller åtagandeförklaring

16. Modell för harmoniserat formulär för inlämnande av en ansökan om enhetlig visering

17. Dokument för förenklad transitering (FTD) och Dokument för förenklad järnvägstransitering (FRTD)

18. Tablå över beskickningar som utfärdar enhetliga viseringar

GEMENSAMMA KONSULÄRA ANVISNINGAR

till diplomatiska beskickningar och karriärkonsulat från de avtalsslutande parterna i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

ÄRENDE: Villkor för utfärdande av en enhetlig gällande visering för det territorium som omfattas av alla de avtalsslutande parterna i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

I. ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

1. Tillämpningsområde

Enligt bestämmelserna i kapitel 3, avsnitt I och II i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 mellan regeringarna i Beneluxstaterna, Förbundsrepubliken Tyskland och Frankrike om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna av den 19 juni 1990, som Italien, Spanien, Portugal, Grekland och Österrike senare har anslutit sig till, gäller följande gemensamma föreskrifter för prövning av viseringsansökningar för en vistelse på upp till tre månader, inklusive ansökningar om transitvisering, för det territorium som omfattas av alla de avtalsslutande parterna i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet (1).

Viseringar för en vistelse som överstiger tre månader är fortfarande underkastade nationella förfaranden och berättigar endast till en vistelse på det nationella territoriet. Innehavare av en sådan visering kan dock passera de övriga avtalsslutande parternas territorium i avsikt att komma till det territorium som tillhör den avtalsslutande part som beviljat tillståndet, förutsatt att innehavaren uppfyller de inresevillkor som anges i artikel 5.1 a, 5.1 d och 5.1 e och förutsatt att han inte är upptagen på spärrlistan hos den avtalsslutande part vars territorium han önskar passera.

2. Definitioner och viseringskategorier

2.1 Enhetlig visering

En avtalsslutande part utfärdar ett tillstånd resp. fattar ett beslut genom den enhetliga visering som införs i ett pass, en resehandling eller något annat dokument som berättigar till gränspassage. Viseringen ger den viseringsskyldige utlänningen rätt att lämna in en ansökan till en gränskontrollmyndighet vid den yttre gränsen till den utfärdande staten eller vid gränsen till en annan avtalsslutande part och, beroende på vilken viseringskategori det gäller, att söka om tillstånd för transitering eller vistelse, under förutsättning att de övriga villkoren för inresa eller transitering är uppfyllda. Innehavet av en enhetlig visering innebär inte att utlänningen har en oåterkallelig rätt till inresa.

2.1.1 Visering för flygplatstransitering

Denna visering ger en utlänning som är skyldig att inneha transitvisering rätt att uppehålla sig i det internationella transitområdet på en flygplats under en mellanlandning vid en internationell flygning, men tillåter inte inresa till den berörda statens territorium. Denna viseringsskyldighet utgör ett undantag i den allmänna transitförmånen att kunna vistas på det internationella transitområdet utan visering.

En sådan visering är nödvändig för medborgare i de länder som finns förtecknade i bilaga 3, liksom för personer som inte är medborgare i dessa länder, men som är innehavare av en resehandling utställd av myndigheterna i dessa länder.

Undantag från viseringsskyldighet vid flygplatstransitering är reglerade enligt del III i bilaga 3.

2.1.2 Transitvisering

Visering som tillåter en utlänning transitering genom de avtalsslutande parternas territorium för att resa från ett tredjeland till ett annat.

Denna visering kan utfärdas för transitering en, två eller i undantagsfall också flera gånger, varvid transittiden inte får överskrida fem dagar.

2.1.3 Visering för kortare vistelse eller resevisering – visering för flera inresor

Visering som tillåter en utlänning att resa in på de avtalsslutande parternas territorium för en oavbruten vistelse eller flera på varandra följande vistelser som sammanlagt inte överskrider tre månader per halvår från och med den första resans inresedatum, under förutsättning att motivet för resan inte är invandring. Denna visering kan i regel utfärdas för en eller flera inresor.

Vissa utlänningar som t.ex. på grund av affärsangelägenheter ofta måste resa till en eller flera Schengenstater kan erhålla visering för kortare vistelse för flera inresor, varvid den sammanlagda vistelsetiden inte får överskrida tre månader per halvår. Giltighetstiden för viseringar för flera inresor kan omfatta ett år eller i undantagsfall mer än ett år för vissa kategorier av personer (se V.2 och V.2.1).

2.1.4 Gruppvisering

En visering för transitering respektive för en vistelse på högst 30 dagar som kan föras in i ett kollektivt pass, under förutsättning att detta är tillåtet enligt nationell lagstiftning och som gäller en grupp utlänningar som står inför beslutet att företa en resa i grupp och som både vid inresan och under vistelsen samt vid utresan från de avtalsslutande parternas territorium uppträder som en sammanhållen grupp.

En gruppvisering skall omfatta minst 5 och högst 50 personer. Det skall finnas minst en gruppledare som skall medföra sitt pass och när det krävs en visering utställd i ledarens namn.

Gruppviseringar för transit får genom undantag från ovanstående utfärdas till sjömän i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 415/2003 av den 27 februari 2003 om utfärdandet av viseringar vid gränsen, inbegripet till sjömän i transit (2).

2.2 Visering för längre vistelse

För en vistelse på mer än tre månader skall en nationell visering utfärdas av respektive medlemsstat i enlighet med nationell lagstiftning.

Denna visering skall dock under högst tre månader från och med den första dagen för dess giltighetstid även gälla som en enhetlig visering för kortare vistelse, om utfärdandet har gjorts i enlighet med de gemensamma villkor och kriterier som fastställts genom eller enligt de relevanta bestämmelserna i kapitel 3, avsnitt I i konventionen och innehavaren uppfyller de inresevillkor som anges i artikel 5.1 a och artikel 5.1 c–e i konventionen och som återges i del IV i dessa anvisningar. Om så inte är fallet skall den endast ge innehavaren rätt att passera genom de övriga medlemsstaternas territorium i avsikt att komma till det territorium som hör till den medlemsstat som beviljat tillståndet, förutsatt att innehavaren uppfyller de inresevillkor som anges i artikel 5.1 a och artikel 5.1 d och e och inte är upptagen på spärrlistan i den medlemsstat vars territorium han önskar passera genom.

2.3 Visering med territoriellt begränsad giltighet

I undantagsfall utfärdad visering som en avtalsslutande part för in i ett pass, en resehandling eller något annat dokument som berättigar till gränspassage och som uteslutande gäller vistelse på en eller flera avtalsslutande parters territorium. In- och utresa måste likaså företas genom en eller flera av dessa parters territorium (jfr V.3).

2.4 Vid gränsen utfärdad specialvisering (3)

2.5 Handlingar som är likvärdiga med viseringar och ger rätt till passage av de yttre gränserna: FTD/FRTD

Ett dokument för förenklad transitering (FTD) eller ett dokument för förenklad järnvägstransitering (FRTD) kan utfärdas i enlighet med rådets förordningar (EG) nr 693/2003 (4) och (EG) nr 694/2003 (5) (se bilaga 17).

II. BEHÖRIG DIPLOMATISK ELLER KONSULÄR BESKICKNING

En viseringsskyldig utlänning (bilaga 1) som vill resa in i en avtalsslutande parts territorium skall vända sig till viseringsavdelningen vid den behöriga diplomatiska eller konsulära beskickningen.

1. Fastställande av behörig stat

1.1 Stat som är behörig att behandla en viseringsansökan

För prövning av ansökningar och utfärdande av enhetliga viseringar för kortare vistelse eller av transitviseringar är följande stater behöriga i nedan angiven ordning:

a) — Den avtalsslutande part på vars territorium resmålet är beläget. Om det finns flera resmål är den stat behörig på vars territorium resans huvudmål är beläget. En transitstat kan aldrig vara resans huvudmål. Efter mottagande av ansökan beslutar den diplomatiska eller konsulära beskickningen i enskilda fall med beaktande av samtliga omständigheter och i synnerhet resmålet, resvägen och vistelsens längd i vilken stat resans huvudmål är beläget. Vid prövningen av dessa kriterier skall beskickningen särskilt grunda sig på de handlingar som lämnats in av den ansökande. — Om ett eller flera resmål utgör ett motiv för resp. en komplettering till ett annat resmål skall beskickningen särskilt utgå från det väsentliga syftet med resan och resmålet. — Om inget resmål utgör ett motiv för resp. en komplettering till ett annat resmål skall beskickningen utgå från den längsta vistelsetiden (och om vistelsetiden hos de avtalsslutande parterna är lika lång skall man utgå från den första vistelsen).

b) — Den avtalsslutande part där första inresan äger rum om det inte går att avgöra vilket som är resans huvudmål. Den första inresestaten är den stat vid vars yttre gräns den ansökande har lämnat sina dokument för kontroll vid inresa till Schengenområdet. — Om den avtalsslutande parten inte begär visering av den sökande behöver visering inte utfärdas, den kan dock göras frivilligt och med den ansökandes medgivande; om detta inte görs övergår behörigheten till den första stat som har viseringstvång eller till den första transitstaten med viseringstvång. — För prövning av en ansökan och utfärdande av visering med begränsad giltighet på en stats eller Beneluxstaternas territorium är motsvarande avtalsslutande part(er) behörig(a).

1.2 Stat som företräder en behörig stat

a) Om det i ett land inte finns någon utlandsrepresentation för den stat som är behörig att behandla viseringsansökningar, kan den stat som företräder den behöriga staten genom sin beskickning utfärda en enhetlig visering. Viseringen utfärdas i den företrädda statens namn med dess benägna tillstånd och efter samråd med de centrala myndigheterna om detta är nödvändigt. Om någon Beneluxstat har en utlandsrepresentation skall denna i princip företräda samtliga Beneluxstater, såvida inte den berörda Beneluxstaten saknar faktisk möjlighet att företräda de övriga Beneluxstaterna; om så är fallet kan de senare företrädas av en annan partnerstat när det gäller visering i den tredje stat som berörs.

b) Även om ett land har en utlandsrepresentation i tredjeland, kan den begära att en annan stat som har en utlandsrepresentation i detta land företräder den. Den enhetliga viseringen utfärdas i den företrädda statens namn med dess benägna tillstånd och efter samråd med de centrala myndigheterna om detta är nödvändigt.

c) När enhetliga viseringar utfärdas i enlighet med a och b skall ett avtal ingås mellan den eller de företrädda staterna och den företrädande staten, i vilket följande skall anges: — Varaktighet av företrädandet och villkoren för dess hävande. — Avseende tillämpningen av led b, även de närmare villkoren för genomförande av företrädandet, till exempel villkoren för i vilken utsträckning den företrädande staten skall ställa lokaler till förfogande, villkoren för i vilken utsträckning den företrädande staten och den företrädda staten skall ställa personal till förfogande, den företrädda statens eventuella finansiella bidrag till den företrädande statens kostnader för utfärdande av viseringar för den andra statens räkning.

d) Utfärdandet av enhetliga viseringar i enlighet med a och b återspeglas i den tabell över utlandsrepresentationer som utfärdar enhetliga viseringar som finns i bilaga 18.

e) Utfärdandet av Schengenviseringar vid företrädande enligt a och b skall göras på grundval av följande punkter: — Reglerna för företrädande vid behandlingen av viseringsansökningar gäller för de enhetliga viseringar som har utfärdats inom ramen för Schengenkonventionen och enligt de gemensamma konsulära anvisningarna för flygplatstransitering, transitviseringar och viseringar för kortare vistelse. Den företrädande staten har skyldighet att utfärda viseringar enligt bestämmelserna i de gemensamma konsulära anvisningarna lika snabbt som när det gäller att utfärda egna viseringar för samma kategori med samma giltighetstid. — Med förbehåll för uttryckliga bilaterala överenskommelser gäller reglerna för företrädande inte för viseringar som utfärdas för utövande av inkomstbringande förvärvsverksamhet eller en verksamhet som kräver ett föregående tillstånd av den stat där verksamheten skall utövas. Sökandena måste vända sig till den stats ackrediterade konsulära beskickning där den nämnda verksamheten skall utövas. — Medlemsstaterna i Schengen har inte skyldighet att låta sig företrädas i alla tredjeländer för utfärdande av viseringar. De kan besluta att viseringsansökningar i vissa tredjeländer eller ansökningar om en särskild viseringskategori skall inlämnas till en beskickning tillhörig den stat som är huvudmålet för resan. — Vid ansökan om visering tillkommer det enbart de diplomatiska och konsulära beskickningarna att bedöma om det föreligger risk för olaglig invandring. — De företrädda staterna övertar ansvaret för asylansökningar som lämnas in av innehavare av viseringar som – vilket skall framgå genom en uttrycklig anmärkning på viseringen – har utfärdats av företrädande stater på de företrädda staternas vägnar. — I undantagsfall kan ett bilateralt avtal slutas om att viseringsansökningar från vissa kategorier av tredjeländer av den företrädande staten skall överlämnas till myndigheterna i den företrädda stat där resmålet är beläget eller att de skall skickas till en diplomatisk beskickning eller karriärkonsulat tillhörig den staten. Dessa kategorier måste fastställas skriftligt (eventuellt till alla diplomatiska beskickningar eller konsulat). Man utgår då ifrån att utfärdandet av viseringen har skett med tillstånd från den företrädda staten i enlighet med artikel 30.1 a i Schengenkonventionen. — De bilaterala avtalen kan med tiden anpassas mot bakgrund av de nationella utvärderingarna av asylansökningar som har lämnats in under en bestämd tidsperiod av innehavare av viseringar som har utfärdats genom ombud och andra relevanta uppgifter om utfärdande av viseringar. Dessutom kan man komma överens om att avstå från reglerna för företrädande vid vissa beskickningar (eventuellt också för vissa staters medborgare). — En stat kan endast företräda en annan när det gäller utfärdande av viseringar. Om en viseringsansökan inte kan bifallas på grund av att den berörde utlänningen inte i tillräckligt hög grad kan bevisa att han uppfyller villkoren, måste han informeras om möjligheten att lämna in sin viseringsansökan hos den diplomatiska beskickningen eller karriärkonsulatet för den medlemsstat där hans resmål är beläget. — Reglerna för när en stat företräder en annan kan ytterligare förbättras genom en vidareutveckling av programvaran som medför att de företrädande beskickningarna kan samråda med den företrädda statens centrala myndigheter utan någon större extra arbetsinsats. — På lokal nivå skall utlandsrepresentationerna, inom ramen för det konsulära samarbetet på plats, se till att de viseringssökande får lämplig information om den behörighet som blir följden av att representation enligt led a och b används.

2. Samråd med den egna centrala myndigheten, den centrala myndigheten i en annan stat eller andra stater enligt artikel 17.2

2.1 Samråd med den centrala myndigheten i den egna staten

Den diplomatiska eller konsulära beskickning som behandlar en ansökan måste söka tillstånd hos den centrala myndigheten i den egna staten, samråda med denna eller underrätta den i förväg om beslut som skall fattas i enlighet med nationell rätt eller nationell praxis i de fall som avses i denna i enlighet med fastställda förfaranden och tidsfrister. I bilaga 5 del A finns de fall förtecknade som kräver samråd med de centrala myndigheterna i den egna staten.

2.2 Samråd med den centrala myndigheten/de centrala myndigheterna i en annan stat eller andra stater

Den diplomatiska eller konsulära beskickning som behandlar ansökan måste söka tillstånd hos den egna ansvariga centrala myndigheten som i sin tur skall vidarebefordra ansökan till de ansvariga centrala myndigheterna i en annan stat eller andra stater (se del V.2, 2.3). Fram till dess att Verkställande kommittén upprättar en förteckning över de fall där samråd skall ske med de andra centrala myndigheterna, gäller bilaga 5 del B i dessa konsulära anvisningar som preliminär förteckning.

2.3 Samrådsförfarande när en stat företräder en annan

a) Om medborgare från de stater som nämns i bilaga 5 del C lämnar in en viseringsansökan till en Schengenstats diplomatiska eller konsulära beskickning som företräder en annan partnerstat skall samråd ske med den företrädda staten.

b) De uppgifter som skall utbytas avseende denna viseringsansökan motsvarar de uppgifter som för närvarande skall förmedlas inom ramen för samråd enligt bilaga 5 del B. I formuläret skall dock finnas en obligatorisk rubrik för hänvisning till den företrädda statens territorium.

c) För tidsfristerna, deras förlängning och hur de skall besvaras gäller de nuvarande bestämmelserna i de gemensamma konsulära anvisningarna.

d) De samråd som avses i bilaga 5 del B skall genomföras av den företrädda staten.

3. Ansökan utanför bosättningsstaten

Om viseringsansökan inlämnas i en stat som inte är den sökandes bosättningsstat och om det föreligger betänkligheter mot den sökandes verkliga avsikter (och i synnerhet vid risk för olaglig invandring), så kan visering utfärdas endast efter samråd med den diplomatiska eller konsulära beskickningen i den sökandes bosättningsstat och/eller den egna ansvariga centrala myndigheten.

4. Bemyndigande att utfärda enhetlig visering

Med undantag av de fall som finns förtecknade i bilaga 6 är enbart Schengens avtalsslutande parters diplomatiska eller konsulära beskickningar bemyndigade att utfärda enhetliga viseringar.

III. MOTTAGANDE AV ANSÖKAN

1. Formulär för viseringsansökan – antal formulär

Utlänningar skall även fylla i formuläret för enhetlig visering. Inlämnandet av en ansökan om enhetlig visering måste ske med hjälp av det harmoniserade formuläret enligt modellen i bilaga 16.

Åtminstone ett exemplar av formuläret för viseringsansökan skall fyllas i, vilket bl.a. kan användas för samråd med den centrala myndigheten. När nationella administrativa förfaranden så kräver kan de fördragsslutande parterna begära flera kopior.

2. Handlingar som skall bifogas ansökan

Utlänningar skall bifoga följande handlingar till sin ansökan:

a) En giltig resehandling i vilken en visering kan föras in.

b) I förekommande fall handlingar som bevisar syftet med vistelsen och villkoren för den avsedda vistelsen. Om den diplomatiska eller konsulära beskickningen vet att sökanden har gott rykte, kan den personal som är ansvarig för utfärdande av visering bortse från kravet på handlingar som bevisar syftet med vistelsen och villkoren för denna.

3. Den sökandes trovärdighet i fråga om avsikt att återvända – medel för att bekosta uppehället

Den sökande måste övertyga den beskickning som behandlar ansökan om att han förfogar över tillräckliga medel för sitt livsuppehälle och för återresan.

4. Enskilt samtal med den sökande

I princip skall den sökande uppmanas att personligen besöka den diplomatiska eller konsulära beskickningen för att muntligt framställa syftet med sin ansökan, i synnerhet om det finns berättigade skäl att tvivla på det faktiska syftet med resan eller avsikten att verkligen företa återresan till ursprungslandet.

Om det inte finns något tvivel om den sökandes trovärdighet är det tillåtet att avvika från denna princip med beaktande av om sökanden är känd eller den diplomatiska eller konsulära beskickningen ligger långt borta från hans bosättningsort. Detta gäller även för gruppresor som kända och trovärdiga organisationer ansvarar för.

Del VIII.5 innehåller mer detaljerade regler om de viseringsansökningar som behandlas av kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråer, arrangörer av paketresor och deras detaljhandlare.

IV. RÄTTSLIG GRUND

Enhetlig visering kan utfärdas om de inresevillkor som anges i artiklarna 15 och 5 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 19 juni 1990 är uppfyllda.

Artikel 15

I princip får de viseringar som avses i artikel 10 endast utfärdas för utlänningar som uppfyller de inresevillkor som fastställs i artikel 5.1 a, 5.1 c, 5.1 d och 5.1 e.

Artikel 5

1. I samband med vistelse som inte överskrider tre månader, kan inresa till de avtalsslutande parternas territorium beviljas en utlänning, som a) är innehavare av ett eller flera giltiga dokument som tillåter passerande av gränsen och som fastställts av Verkställande kommittén, b) innehar giltig visering, om sådan krävs, c) i förekommande fall kan uppvisa dokument som bevisar syftet med och villkoren för den avsedda vistelsen samt har tillräckliga medel för sitt uppehälle vad gäller såväl den planerade vistelsens längd som återresan till ursprungslandet eller transitresa till ett tredjeland som medger inresa, eller att han är i stånd att på laglig väg anskaffa dessa medel, d) inte finns registrerad på spärrlista, e) inte anses utgöra en risk för den allmänna ordningen, statens säkerhet eller någon av de avtalsslutande parternas internationella förbindelser.

2. Inresa till de avtalsslutande parternas territorium skall vägras en utlänning som inte uppfyller samtliga dessa villkor, utom i de fall då en avtalsslutande part finner det nödvändigt att avvika från denna princip av humanitära skäl, i eget intresse eller på grund av internationella förpliktelser. I sådana fall skall inresetillståndet begränsas till den berörda partens territorium varvid denna avtalsslutande part är skyldig att underrätta övriga avtalsslutande parter om detta. Dessa regler påverkar inte tillämpningen av de särskilda bestämmelserna om rätten till asyl eller bestämmelserna i artikel 18.

En visering med territoriellt begränsad giltighet kan endast utfärdas om villkoren enligt artikel 11.2, artikel 14.1 samt artikel 16 tillsammans med artikel 5.2 är uppfyllda (se V.3).

Artikel 11.2

2. Bestämmelserna i punkt 1 hindrar inte att någon av de avtalsslutande parterna under loppet av det halvår som avses vid behov utfärdar en ny visering, vars giltighet begränsas till denna parts territorium.

Artikel 14.1

1. Ingen visering får införas i en resehandling som inte betraktas som giltig av någon av de avtalsslutande parterna. Om resehandlingen är giltig endast hos en eller några avtalsslutande parter, skall den införda viseringen begränsas till denna eller dessa.

Artikel 16

Om någon av de avtalsslutande parterna finner det nödvändigt att, av något av de skäl som anges i artikel 5.2, avvika från den i artikel 15 fastställda principen genom att utfärda visering för utlänningar som inte uppfyller samtliga i artikel 5.1 upptagna villkor för inresa, skall denna viserings giltighet begränsas till denna avtalsslutande parts territorium, varvid denna part skall underrätta övriga avtalsslutande parter om detta.

V. BEHANDLING OCH BESLUT

Den diplomatiska eller konsulära beskickningen kontrollerar först de inlämnade dokumenten (1) och dessa ligger sedan till grund för beslutet om viseringsansökan (2):

Grundläggande kriterier för prövning av ansökan

Vid behandlingen av viseringsansökningar skall i huvudsak följande punkter beaktas: säkerheten för de avtalsslutande parterna, bekämpningen av den olagliga invandringen samt andra aspekter på internationella förbindelser. Beroende på vilket land det gäller kan den ena eller andra punkten anses viktigare, men uppmärksamhet måste alltid ägnas åt samtliga punkter.

Med avseende på säkerheten måste det prövas om nödvändiga kontrollåtgärder har vidtagits: kontroll av de uppgifter som finns i Schengens informationssystem när det gäller personer som finns upptagna på spärrlistorna samt samråd med de centrala myndigheterna för länder där samråd krävs.

När det gäller att uppskatta invandringsriskerna ligger ansvaret för bedömningen enbart på den diplomatiska eller konsulära beskickningen. Vid prövning av viseringsansökningen skall det fastställas om sökanden har för avsikt att invandra och bosätta sig på medlemsstaternas territorium med hjälp av en visering för turist-, affärs-, studie-, arbets- eller familjebesöksändamål. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt ”riskgrupper”, arbetslösa, personer som inte förfogar över en regelbunden inkomst osv. Av samma skäl är intervjun med sökanden av grundläggande betydelse för att utröna syftet med resan. Man kan även begära ytterligare dokumentation läggs fram till stöd för ansökan, om möjligt efter överenskommelse inom ramen för det lokala konsulära samarbetet. Den diplomatiska och konsulära beskickningen måste också utnyttja det lokala konsulära samarbetet för att bättre kunna upptäcka falska eller förfalskade dokument som läggs fram som stöd för vissa viseringsansökningar. Om tvivel kvarstår om dokumentens och de framlagda bevisens äkthet, även vad gäller sanningshalten i innehållet i dessa och även trovärdigheten i de uppgifter som lämnats under intervjun, skall den diplomatiska eller konsulära beskickningen avstå från att utfärda visering.

Prövningarna för sökande som är kända för gott rykte och om vilka utbyte av information har skett inom ramen för det konsulära samarbetet skall däremot underlättas.

1. Behandling av viseringsansökan

1.1 Kontrollförfarande vid viseringsansökan:

— Vistelsens längd och syfte måste överensstämma.

— Formuläret måste vara fullständigt och konsekvent ifyllt. Till ansökan måste bifogas ett foto på sökanden och om möjligt uppgift om resans huvudmål.

1.2 Kontroll av den sökandes identitet

Vid kontroll av sökandens identitet skall det kontrolleras om han finns upptagen i Schengens informationssystem – SIS – på spärrlistan eller om det finns några andra (säkerhets)risker som gör att visering ej bör utfärdas; därutöver bör det med tanke på olaglig invandring prövas om tidigare vistelsetider har överskridits.

1.3 Kontroll av resehandlingen

— Prövning av om dokumentet är regelmässigt: Det måste vara fullständigt och får inte vara ändrat eller helt eller delvis förfalskat.

— Prövning av resehandlingens territoriella giltighet; den måste vara giltig för inresa i Schengenstaterna.

— Prövning av resehandlingens giltighetstid; den skall överskrida viseringens giltighetstid med tre månader (artikel 13.2 i Schengenkonventionen).

— På grund av brådskande humanitära skäl, nationella krav eller internationella åtaganden kan dock i undantagsfall viseringar införas i resehandlingar vars giltighetstid understiger den ovannämnda tiden (tre månader), dock under förutsättning att resehandlingen har längre giltighetstid än viseringen och att den tillåter att utlänningen återreser.

— Kontroll av under hur långa perioder den sökande tidigare har vistats på de avtalsslutande parternas territorium.

1.4 Kontroll av övriga dokument som krävs för ansökan

Verifikationernas antal och art beror på den eventuella risken för olaglig invandring och lokala förhållanden (t.ex. konvertibel valuta) och kan vara olika från land till land. De diplomatiska och konsulära beskickningarna kan avtala om förfaranden för bedömning av verifikationer som är anpassade till lokala förhållanden.

Dessa verifikationer skall avse motivet för resan, befordringsmedel, återresa samt medel för uppehälle och bostad:

— Verifikation av resans ändamål, t.ex. — privata inbjudningsbrev — officiella inbjudningar — deltagande i en gruppresa

— Verifikation av resväg, transportmedel och återresa, t.ex. — flygbiljett (tur och retur) eller andra biljetter — valuta för bensin eller fordonsförsäkring

— Verifikation av medel för att bekosta uppehället. Som bevis för tillräckliga medel för uppehälle kan gälla: Kontanter i konvertibel valuta, resecheckar, checkar som är utställda på ett valutakonto, kreditkort resp. andra bevis för att sökanden förfogar över valuta. Omfattningen av medel för uppehälle måste bedömas i förhållande till resans längd och syfte samt levnadsomkostnaderna i den Schengenstat eller de Schengenstater som skall besökas. De avtalsslutande parternas nationella myndigheter skall årligen fastställa de riktbelopp som skall gälla för gränspassage (se bilaga 7) (6). Dessutom skall sökanden, i samband med ansökan om visering för kortare vistelse eller resevisum, kunna styrka innehav av en tillräcklig och giltig individuell reseförsäkring eller gruppreseförsäkring som täcker de kostnader som kan uppstå i samband med återbördande till hemlandet av medicinska skäl, akut läkarhjälp och/eller brådskande sjukhusvård. Sökande skall i princip teckna försäkring i bosättningsstaten. Om detta inte är möjligt skall de söka teckna försäkring i något annat land. Om personer som hyser sökande tecknar försäkring för dem skall de göra detta på sin egen bosättningsort. Försäkringen måste vara giltig inom hela territoriet i de medlemsstater som tillämpar Schengenregelverkets bestämmelser fullt ut och täcka hela vistelsen. Täckningen skall vara minst 30 000 euro. I princip skall intyget om denna försäkring lämnas när viseringen utfärdas. Den diplomatiska beskickning eller det konsulat som är behörigt att pröva en ansökan om visering får besluta att detta krav har uppfyllts i de fall då en tillräcklig försäkringsskyddsnivå kan antas föreligga mot bakgrund av en sökandes yrkesmässiga situation. De diplomatiska beskickningarna eller konsulaten får i varje enskilt fall besluta att medge undantag från detta krav för innehavare av diplomat- eller tjänstepass eller andra officiella pass, eller för att skydda landets utrikespolitiska, utvecklingspolitiska eller andra väsentliga allmänna intressen. Undantag från kravet att styrka innehav av reseförsäkring kan också göras då det inom ramen för det lokala konsulära samarbetet konstateras att det är omöjligt för medborgare i vissa tredjeländer att teckna sådan försäkring. För att avgöra om en försäkring är tillräcklig får medlemsstaterna förvissa sig om att fordringar mot försäkringsföretaget kan återkrävas i en medlemsstat, Schweiz eller Liechtenstein.

— Verifikation av login Följande dokument kan bl.a. användas som bevis för bostad: a) Reservation av hotellrum eller liknande reservationer. b) Dokument som visar att ansökande har ett hyreskontrakt i sitt namn för en lägenhet eller ett motsvarande egendomskontrakt i det land där han skall vistas. c) Om utlänningen säger att han skall bo hos en privatperson eller i någon institution är det de konsulära beskickningarnas sak att på något av följande sätt pröva om personen faktiskt kommer att få bo där: — Genom kontroller vid de nationella myndigheterna, om det visar sig nödvändigt. — Sökanden visar upp ett intyg om bostad skrivet på ett harmoniserat formulär som godkänts av den avtalsslutande partens ansvariga myndighet enligt nationell lagstiftning. Mallen till detta standardformulär kan utarbetas av Verkställande kommittén, — Sökanden visar upp ett officiellt intyg eller dokument som är utformat enligt den avtalsslutande partens nationella lagstiftning och som prövas enligt nationell lagstiftning. Uppvisandet av ett sådant intyg om bostad som avses i de två föregående strecksatserna innebär inget ytterligare villkor för utfärdande av visering. Detta intyg skall betraktas som ett praktiskt hjälpmedel för att för konsulaten kunna bevisa att det finns bostad eller i förekommande fall medel för uppehälle. Om en avtalsslutande part använder ett sådant dokument måste alltid värdens och gästens eller gästernas namn och adress och vistelsens längd anges samt syftet med vistelsen, eventuellt släktskap och värdens mantalsskrivningsort. Efter det att den diplomatiska eller konsulära beskickningen har utfärdat viseringen, skall den stämpla dokumentet och föra in viseringsnummer för att förhindra att dokumentet används en gång till. Syftet med kontrollen är att förhindra tillfällighetsinbjudningar, bedrägliga inbjudningar eller inbjudningar från utlänningar, som uppehåller sig olovligen eller vars ställning är oklar. Om sökanden kan bevisa att han förfogar över tillräckliga medel för sitt uppehälle, för att bära kostnaderna för mat och logi i den eller de Schengenstater som han skall besöka, kan han vid inlämningen av ansökan om enhetlig visering befrias från skyldigheten att lämna bevis för bostad.

— Övriga verifikationer som eventuellt skall läggas fram är t.ex. — verifikation av bosättningsort och anknytning i hemlandet, — tillstånd från föräldrarna (om sökanden är underårig), — verifikation av sökandens sociala och yrkesmässiga ställning. I de fall då det enligt Schengenstaternas nationella lagstiftning krävs att inbjudningar, åtagandeförklaringar, respektive bevis för bostad föreligger när det gäller privatpersoner eller affärsresande skall dessa göras på ett harmoniserat formulär.

1.5 Kontroll av om sökanden är trovärdig

För att fastställa sökandens trovärdighet prövas inom ramen för det konsulära samarbetet på plats om denne är känd som en trovärdig person.

Dessutom utnyttjas den information som har utbytts mellan beskickningarna (se del VIII.3).

2. Beslutsförfarande

2.1 Fastställande av viseringskategori och antalet inresor

Den enhetliga viseringen kan vara (art. 11)

— en visering som gäller för en eller flera inresor, varvid varken den oavbrutna vistelsens längd eller den sammanlagda längden av flera på varandra följande vistelser får överstiga mer än tre månader per halvår räknat från det första inresedatumet,

— en visering som gäller ett år som berättigar till en tre månaders vistelse per halvår och till flera inresor; denna visering kan utfärdas till personer som erbjuder tillräckliga garantier och som är av särskilt intresse för en avtalsslutande part; dessutom finns det i undantagsfall möjlighet att utfärda visering för bestämda personkategorier för mer än ett år och upp till högst fem år som berättigar till flera inresor,

— en transitvisering som ger innehavaren rätt till att en, två eller i undantagsfall flera gånger passera de avtalsslutande parternas territorium för att bege sig till en tredje stats territorium, under förutsättning att transitresans längd inte överstiger fem dagar om inresan till denna tredje stat är garanterad i förväg och om transitresan normalt går igenom de avtalsslutande parternas territorium.

2.2 Den verkställande myndighetens ansvar

De diplomatiska representanterna eller cheferna för den konsulära avdelningen har, enligt sina nationella befogenheter det övergripande ansvaret för det praktiska utförandet vid utfärdande av viseringar på beskickningarna och skall samråda sinsemellan om detta.

Den diplomatiska eller konsulära beskickningen skall grunda sitt beslut på all den information som står till dess förfogande och med beaktande av den konkreta situationen för varje ansökan.

2.3 Särskilt förfarande vid föregående samråd med andra centrala myndigheter

De avtalsslutande parterna har beslutat inrätta ett system för samråd med de centrala myndigheterna. Om det tekniska systemet för samråd inte fungerar kan man under en övergångstid i varje särskilt fall vidta följande åtgärder:

— Inskränkning av samråden till absolut nödvändiga fall.

— Utnyttjande av det nät av ambassader och konsulat som de berörda staterna har på plats för att kanalisera samråden.

— Utnyttjande av de avtalsslutande parternas nät av ambassader i a) det land som har gjort en framställning om samråd, b) det land som har mottagit framställningen.

— Utnyttjande av konventionella system: fax, telefon osv. för överförande av information mellan kontaktställena.

— Förstärkning av övervakningen till förmån för gemensamma intressen.

Utfärdandet av enhetlig visering och visering för längre vistelse med samma giltighet som visering för kortare vistelse till de kategorier av sökande som finns förtecknade i bilaga 5 B, som måste föregås av samråd med en central myndighet – utrikesministeriet eller en annan instans – (artikel 17.2 i konventionen) sker enligt följande förfarande.

När en person som tillhör denna kategori lämnar in en viseringsansökan skall den diplomatiska eller konsulära beskickningen förvissa sig om att sökanden inte finns upptagen på spärrlistan genom en kontroll i Schengens informationssystem.

Vidare skall följande förfarande användas:

a) Förfarande Förfarandet enligt punkt b skall inte användas om sökanden finns upptagen på spärrlista i Schengens informationssystem

b) Översändande av ansökan till den egna statens centrala myndighet I de fall där samråd krävs skall den diplomatiska eller konsulära beskickningen ofördröjligen meddela den centrala myndigheten att en visering har sökts. — Om denna centrala myndighet behandlar en ansökan för vilken den fördragsslutande part som mottagit ansökan är behörig och beslutar att avslå denna ansökan, är det inte nödvändigt att inleda eller fortsätta ett samrådsförfarande med en eller flera andra fördragsslutande parters centrala myndigheter som begärt samråd. — Om denna centrala myndighet behandlar ansökningar som företrädare för en annan behörig stat, skall den underrätta den centrala myndigheten i denna stat om ansökan. Om den centrala myndigheten i den företrädda staten eller den centrala myndigheten i den företrädande staten, under förutsättning att detta är fastställt i avtalet om regler för företrädande, beslutar att avslå viseringsansökan, är det inte nödvändigt att inleda eller fortsätta ett samrådsförfarande med en eller flera andra fördragsslutande parters centrala myndigheter som begärt samråd.

c) Samrådets innehåll För att garantera enhetligheten i samrådet med de centrala myndigheterna skall den diplomatiska eller konsulära beskickning som behandlar ansökan förmedla följande information till sin egen centrala myndighet: 1. Vid vilken diplomatisk eller konsulär beskickning viseringsansökan har lämnats in. 2. Sökandens/de sökandes för- och efternamn, födelseort och -datum och, om detta är bekant, föräldrarnas namn. 3. Sökandens/de sökandes medborgarskap och, om detta är känt, tidigare medborgarskap. 4. Den inlämnade resehandlingens/de inlämnade resehandlingarnas typ och nummer samt utställningsdatum och giltighetstid. 5. Resans längd och syfte. 6. Planerade resdatum. 7. Bosättningsort, yrke, arbetsgivare. 8. Uppgifter från de avtalsslutande parterna, särskilt om tidigare viseringsansökningar och tidigare vistelser i Schengenländerna. 9. Vid vilken gräns sökanden har tänkt resa in på Schengenterritoriet. 10. Ytterligare efternamn (namn vid födseln, i förekommande fall namn som ogift; syftet är att möjliggöra identifikation enligt de avtalsslutande parternas nationella rätt samt den stats nationella rätt där sökanden är medborgare). 11. Andra uppgifter som bedöms som relevanta av beskickningen och som finns införda i sökandens pass, t.ex. medföljande personer (make/a, barn) liksom viseringar som tidigare erhållits av sökanden och ansökningar till samma resmål. Dessa uppgifter skall föras in i samma ordning som i ansökningsformuläret. Denna information skall användas av de centrala myndigheterna för samråd och det är i princip den stat som gjort framställningen om samråd som fastställer hur den skall översändas. Det måste alltid kunna bevisas vilket datum och vid vilken tidpunkt som framställningen översändes och när den kom in till de myndigheter som mottagit framställningen.

d) Översändande av en ansökan från den egna statens centrala myndighet till andra centrala myndigheter Den centrala myndigheten i den stat i vilken en ansökan har gjorts skall i sin tur översända framställningen om samråd till den centrala myndigheten/de centrala myndigheterna i den stat/de stater som har begärt samråd. De centrala myndigheterna är de myndigheter som de fördragsslutande parterna har utsett till att fullgöra dessa uppgifter. Denna myndighet/Dessa myndigheter skall efter vederbörlig kontroll informera den centrala myndighet som gjort framställningen om samråd om sin bedömning av viseringsansökningen.

e) Tidsfrist för svar – begäran om förlängning Tidsfristen för att översända resultatet till den centrala myndighet som gjort den ursprungliga framställningen om samråd skall inte överstiga sju kalenderdagar. Tidsfristen på sju kalenderdagar inleds när den centrala myndighet som skall göra en framställning om samråd har översänt ansökan. Om en av de centrala myndigheter som mottagit framställningen om samråd begär en förlängning av tidsfristen hos den myndighet som gjort framställningen inom de sju kalenderdagarna kan denna tidsfrist förlängas med ytterligare sju dagar. I undantagsfall kan den centrala myndighet som mottagit framställningen med angivande av skälen ansöka om en förlängning av tidsfristen med mer än sju dagar. De centrala myndigheter som mottagit en framställning skall se till att ett svar i brådskande fall översänds så skyndsamt som möjligt. Om inget svar inkommer efter den första tidsfristens och i förekommande fall efter förlängningens utgång innebär detta att den/de myndighet(er) som mottagit en framställning om samråd inte har några invändningar och inget hindrar därmed att viseringen utfärdas.

f) Beslut grundat på resultatet av samrådet Den centrala myndigheten i den stat i vilken viseringsansökningen gjordes kan när den första tidsfristen eller förlängningen löpt ut ge den diplomatiska eller konsulära beskickningen tillstånd att utfärda den enhetliga viseringen. Den diplomatiska eller konsulära beskickning som prövar viseringsansökningen kan utfärda viseringen 14 dagar efter det att den centrala myndighet som skall göra framställningen om samråd har översänt ansökan, såvida inte den egna centrala myndigheten har fattat ett bestämt beslut. Det åligger varje central myndighet att informera sina egna beskickningar om när samrådsperioden inleds. Om den centrala myndighet som gjort framställningen har fått en ansökan om en exceptionell förlängning av tidsfristen skall den underrätta den beskickning som mottagit viseringsansökningen. Denna får inte fatta beslut om ansökan förrän den har fått instruktioner från den egna centrala myndigheten.

g) Översändande av specifik dokumentation I undantagsfall kan den ambassad vid vilken ansökan om visering har gjorts på begäran från den konsulära beskickningen för den stat till vilken en framställning om samråd har gjorts översända blanketten för ansökan om visering (med plats för foto) i enlighet med artikel 17 i Schengenkonventionen. Detta förfarande skall endast tillämpas på orter i vilka det finns diplomatiska eller konsulära beskickningar för både den stat som gör framställningen om samråd och den stat till vilken framställningen riktas och endast i fråga om de nationaliteter som anges i bilaga 5 del B. Svaret eller begäran om förlängning av samrådet får under inga omständigheter överföras på lokal nivå med undantag för de samråd som enligt de aktuella bestämmelserna i bilaga 5 del B i de gemensamma konsulära anvisningarna skall äga rum på lokal nivå. För utbytet mellan de centrala myndigheterna skall i princip nätverket för samråd mellan dessa myndigheter användas.

2.4 Att inte behandla eller att avslå en ansökan

Om en diplomatisk eller konsulär beskickning vägrar behandla eller avslår en ansökan om utfärdande av en enhetlig visering skall de nationella rättsliga bestämmelserna i respektive avtalsslutande part gälla i fråga om förfaranden och möjligheter att överklaga.

Om en visering avslås och det enligt de nationella rättsliga bestämmelserna krävs en motivering till detta avslag skall detta grundas på följande text:

”Enligt artikel 15 i förbindelse med artikel 5 i Schengenkonventionen av den 19 juni 1990 har Er ansökan om visering avslagits eftersom Ni inte uppfyller de villkor som anges i artikel 5.1 a, 5.1 c, 5.1 d, 5.1e (var god kryssa för det tillämpliga) i denna konvention, i vilken det fastställs … (lydelsen av det eller de villkor som kommer i fråga).”

Denna motivering kan eventuellt kompletteras med detaljerad information eller innehålla annan information i enlighet med de skyldigheter på detta område som anges i de nationella lagstiftningarna.

Om en diplomatisk eller konsulär beskickning som företräder en avtalsslutande part anser sig tvungen att inte fortsätta behandlingen av en ansökan om visering skall den sökande underrättas om detta och även få kännedom om att han kan vända sig till den diplomatiska eller konsulära beskickningen för den stat som är behörig att behandla ansökan.

3. Territoriellt begränsade viseringar

En visering vars giltighet är territoriellt begränsad till en eller flera avtalsslutande parters nationella territorium kan utfärdas enligt följande:

1. Om en diplomatisk beskickning anser att det av en av de orsaker som anges i artikel 5.2 i Schengenkonventionen (humanitära skäl, skäl som rör det nationella intresset eller internationella förpliktelser) är nödvändigt att göra undantag från den princip som anges i artikel 15 i konventionen (artikel 16).

2. Om det fall som anges i artikel 14 i Schengenkonventionen är tillämpligt. Denna artikel har följande lydelse: 1. Ingen visering får införas i ett resedokument som inte betraktas som giltigt av någon av de avtalsslutande parterna. Om resedokumentet är giltigt endast hos en eller flera avtalsslutande parter, skall den införda viseringen begränsas till denna eller dessa. 2. I händelse av att resedokumentet betraktas som ogiltigt av en eller flera avtalsslutande parter, får visering utfärdas i form av ett tillstånd som ersätter visering.

3. Om en beskickning inte har samrått med de centrala myndigheterna av brådskande skäl (av humanitära skäl, skäl som rör det nationella intresset eller internationella förpliktelser) eller om den centrala myndigheten har framfört invändningar.

4. Om det är nödvändigt att en beskickning ånyo utfärdar en visering till en sökande inom ett halvår för vilket han redan har erhållit en visering för en vistelse på tre månader. I fallen 1, 3 och 4 kan giltigheten begränsas till en avtalsslutande parts, Beneluxstaternas eller två Beneluxstaters territorium. I fall 2 kan giltigheten begränsas till en eller flera avtalsslutande parters, Beneluxstaternas eller två Beneluxstaters territorium. De övriga avtalsslutande parternas beskickningar skall informeras om utfärdandet av denna visering.

VI. HUR VISERINGSMÄRKET SKALL FYLLAS I

Bilagorna 8 och 13 innehåller ifyllda mallar för viseringsmärket och information om de tekniska säkerhetsdetaljerna.

1. Fält för gemensamma uppgifter – fält 8

1.1 Fält ”GILTIGT FÖR”

I detta fält skall viseringens territoriella giltighet anges.

Det finns endast följande fyra möjligheter för hur detta fält skall fyllas i:

a) Schengenstater

b) Uppgift om den Schengenstat eller de Schengenstater i vilken eller vilka viseringen är giltig (i detta fall skall följande beteckningar för länderna användas: A för Österrike, F för Frankrike, D för Tyskland, E för Spanien, GR för Grekland, P för Portugal, I för Italien, L för Luxemburg, NL för Nederländerna och B för Belgien).

c) Benelux.

d) Schengenstat (med användning av de uppgifter som anges i led b) som har utfärdat den nationella viseringen för längre vistelse + Schengenstater.

— Om viseringsmärket används som enhetlig visering i enlighet med artiklarna 10 och 11 i Schengenkonventionen eller som visering utan begränsning till den utfärdande statens territorium, skall ordet ”Schengenstat” skrivas in i detta fält på den utfärdande statens officiella språk.

— Om viseringsmärket utfärdas som visering i vilken in- och utresan samt vistelsen är begränsad till ett bestämt territorium skall namnet på den avtalsslutande part på vars territorium viseringsinnehavarens inresa, vistelse och utresa är begränsade skrivas in i detta fält på den avtalsslutande partens officiella språk.

— Om viseringsmärket används för att utfärda en nationell visering för längre vistelse, vilken under högst tre månader från och med den första giltighetsdagen äger samma giltighet som en enhetlig visering för kortare vistelse, skall i detta fält först den medlemsstat anges som har utfärdat den nationella viseringen för längre vistelse och därefter ”Schengenstaterna”.

— I de fall som anges i artikel 14 i Schengenkonventionen får den territoriella giltigheten begränsas till en eller flera medlemsstaters territorium. I så fall skall medlemsstaternas landskoder skrivas in i fältet enligt följande alternativ: a) De berörda medlemsstaternas koder skrivs in i fältet. b) Beteckningen ”Schengenstaterna” skrivs in i fältet på den utfärdande medlemsstatens språk och därefter inom parentes ett minustecken följt av koderna för de medlemsstater för vilkas territorium viseringen inte är giltig.

— Det geografiska giltighetsområde som skrivs in i denna del av viseringen får inte begränsas till ett mindre territorium än en avtalsslutande parts territorium.

1.2 Fält ”FRÅN OCH MED ... TILL OCH MED”

I detta fält skall viseringens giltighetstid anges.

Efter orden ”från och med” skall den första dag anges från och med vilken det är tillåtet att resa in i det område som anges genom viseringens territoriella giltighet. Denna uppgift skall skrivas på följande sätt:

— Två siffror för dagen; den 1–9 i en månad skall föregås av en nolla.

— Bindestreck.

— Två siffror för månaden; de månader som betecknas med en siffra skall föregås av en nolla.

— Bindestreck.

— För årtalet skall de båda sista siffrorna i året anges.

— Exempel: 15-04-94 = den 15 april 1994.

Efter orden ”till och med”skall den sista dag för viseringens giltighetstid anges till och med vilken utresan från viseringens giltighetsområde måste ha ägt rum senast kl. 24.

Detta datum skall anges på samma sätt som den första giltighetsdagen.

1.3 Fält ”ANTAL INRESOR”

Uppgift om det antal inresor till giltighetsområdet för viseringen som viseringsinnehavaren har möjlighet att göra och därmed uppgift om det antal olika vistelser på vilka de dagar som anges i punkt 1.4 kan fördelas.

En enstaka inresa, två inresor eller flera inresor kan beviljas utan närmare uppgifter. Dessa uppgifter skall markeras i fältet till höger om texten med ”01”, ”02” eller med ”MULT” om fler än två inresor beviljas.

Vid transitvisering kan en eller två inresor beviljas vilken (vilka) skall anges med siffrorna ”01” eller ”02”. Endast i undantagsfall kan fler än två inresor beviljas på samma viseringsmärke. Detta skall markeras med ”MULT”.

Om antalet utresor överensstämmer med antalet inresor blir viseringen ogiltig även om det totala antal dagar som har beviljats för vistelsen inte har utnyttjats.

1.4 Fält ”VISTELSENS LÄNGD ... DAGAR”

Uppgift om det antal dagar som viseringsinnehavaren får vistas i det område som anges genom den territoriellt begränsade giltigheten (7). Här rör det sig antingen om en oavbruten vistelse eller om flera dagar under olika vistelser inom den tidsperiod som anges i punkt 1.2 och i enlighet med det beviljade antal inresor som anges i punkt 1.3.

Mellan orden vistelsens längd och dagar skall det antal dagar som beviljas för vistelsen skrivas in med två siffror. Den första siffran skall vara en nolla om antalet dagar är mindre än 10.

Maximilängden för vistelsen är 90 dagar per halvår.

1.5 Fält”UTFÄRDAT I ... DEN”

Den stad i vilken den diplomatiska eller konsulära beskickningen är belägen skall anges på det officiella språket i den avtalsslutande part som utfärdar viseringen. Denna uppgift skall skrivas in mellan ”i” och ”den”. Datum för utfärdandet skall skrivas in direkt efter ”den”.

Detta datum skall anges på samma sätt som under punkt 1.2.

Den utfärdande myndigheten kan fastställas med hjälp av stämpelavtrycket från den stämpel som placeras i fält 4.

1.6 Fält ”PASSNUMMER”

Uppgift om numret på det pass i vilket viseringen skall påföras. Efter det sista skrivtecknet skall det antal underåriga barn som beledsagar passinnehavaren och som är markerade i passet eller i förekommande fall hans hustru anges (i fråga om underåriga barn skall ett tal följt av ett ”X” anges – till exempel 1X = ett underårigt barn, 3X = 3 underåriga barn och i fråga om hustrun ett ”Y”).

Om den enhetliga modellen för blad används som underlag för viseringen, på grund av att innehavarens resehandling inte erkänns, kan den diplomatiska beskickning eller det konsulat som utfärdar viseringen välja att använda detta formulär för att utvidga viseringen till att även gälla make/maka och underåriga barn till innehavaren av bladet för vilka denne har underhållsskyldighet och som beledsagar denne eller utfärda separata blad för innehavaren, dennes make/maka och var och en av de personer som är berättigade till underhåll från denne, genom att påföra motsvarande visering separat på varje blad.

Det passnummer som skall skrivas in är det serienummer som är tryckt och instansat på alla eller de flesta sidorna i passet.

Det nummer som skall skrivas in detta fält skall, om det gäller en visering som skall påföras den gemensamma modellen för blad, stället för passnummer vara samma typografiska nummer som det som förekommer på bladet, bestående av sex siffror och eventuellt kompletterat med den bokstav eller de bokstäver som betecknar medlemsstaten eller den grupp av medlemsstater som utfärdar viseringen.

1.7 Fält ”VISERINGSKATEGORI”

För att de kontrollerande tjänstemännen snabbt skall kunna fastställa viseringskategorin skall den viseringskategori för vilken den enhetliga viseringen utfärdas anges med bokstäverna A, B, C och D.

A : Visering för flygplatstransitering B : Transitvisering C : Visering för kortare vistelse D : Nationell visering för längre vistelse D+C : Nationell visering för längre vistelse med samma giltighet som visering för kortare vistelse.

När det gäller viseringar med territoriellt begränsad giltighet samt gruppviseringar skall bokstäverna A, B och C användas alltefter vilket fall det gäller.

1.8 Fält ”EFTERNAMN OCH FÖRNAMN”

Här anges det första ordet under ”efternamn” och därefter det första ordet under ”förnamn” i viseringsinnehavarens pass eller resehandling i angiven ordning. Den diplomatiska beskickningen eller konsulatet skall kontrollera överensstämmelsen mellan de efternamn och de förnamn som finns i passet eller resehandlingen, de namn som finns i viseringsansökningen och de som skall skrivas in såväl i detta fält som i det maskinläsbara fältet.

2. Fält för särskilda uppgifter i de enskilda staterna ”ANMÄRKNINGAR” – (fält 9)

Till skillnad från fält 8 (gemensamma, obligatoriska uppgifter) skall detta fält förbehållas de uppgifter som i praktiken kan vara nödvändiga på grund av de nationella rättsliga bestämmelserna. I princip har varje land rätt att föra in de uppgifter som det anser nödvändiga. För att en korrekt tolkning skall kunna göras måste emellertid alla avtalsslutande parter informeras om dessa uppgifter (se bilaga 9).

3. Fält för insättning av fotografi

Viseringsinnehavarens fotografi, som skall vara i färg, skall fylla det därför avsedda utrymmet enligt bilaga 8. Följande bestämmelser skall iakttas för det fotografi som skall påföras viseringsmärket:

Huvudets storlek från haka till hjässa skall utgöra 70-80 % av fotografiets yta, mätt vertikalt.

Minimikrav för upplösning:

— Skanner, 300 ”pixels per inch” (ppi), utan förminskning.

— Färgskrivare, 720 ”dots per inch” (dpi) för det insatta fotografiet.

Om fotografi saknas skall i detta fält uppgiften ”giltigt utan fotografi” föras in på två eller tre språk (språket i den medlemsstat som utfärdar viseringen samt engelska och franska). Denna uppgift skall i princip föras in med skrivare och undantagsvis med en särskild stämpel, som i detta fall även skall täcka en del av det fält med djuptryck som på vänster eller höger sida ramar in fältet för insättning av fotografiet.

4. Maskinläsbart fält – (fält 5)

Både viseringsmärkets format och storleken på det maskinläsbara fältet har godkänts av Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) på begäran av Schengenstaterna. Detta fält består av två rader med vardera 36 tecken (OCR B-10 tecken per tum). I bilaga 10 återfinns anvisningarna om hur detta fält skall fyllas i.

5. Ytterligare viktiga anvisningar angående viseringsmärket

5.1 Underskrift

Om det enligt de nationella rättsliga bestämmelserna eller enligt nationell praxis krävs en handskriven underskrift skall viseringsmärket – efter att ha placerats i passet – undertecknas av den person som har befogenhet till detta.

Viseringsmärket skall undertecknas vid den högra kanten av fältet ”anmärkningar”. Man måste därvid se till att skriften sträcker sig utöver viseringens kant ut på sidan i passet eller resehandlingen men utan att komma in i det maskinläsbara fältet.

5.2 Upphävande av en redan ifylld visering

På ett viseringsmärke får varken ändringar eller strykningar göras. Om det uppstår ett fel när viseringsmärket fylls i skall märket göras ogiltigt på följande sätt:

— Genom förintning av viseringen eller ett diagonalt streck om misstaget konstateras innan det placeras i resedokumentet.

— Genom ett andreaskors som skrivs med rödpenna om misstaget konstateras efter det att viseringsmärket har placerats i resedokumentet. Vid sidan om skall ett nytt viseringsmärke placeras.

5.3 Placering av viseringsmärket i passet

Viseringsmärket skall fyllas i innan det placeras i passet. Stämpling och undertecknande skall äga rum efter det att viseringsmärket har placerats i passet eller resehandlingen.

Om viseringen har fyllts i på rätt sätt skall den placeras på första sidan som varken får vara stämplad eller försedd med skrift bortsett från stämpeln för identifiering av ansökan. Pass i vilka det inte finns plats för viseringsmärket eller som har upphört att gälla eller med vilka det är omöjligt att bevilja vare sig en utlännings utresa eller återresa till hans ursprungsland eller inresa till ett tredjeland inom viseringens giltighetstid skall avslås (se artikel 13 i Schengenkonventionen).

5.4 Pass och andra resehandlingar som är tillåtna för visering

Kriterierna för huruvida en resehandling är tillåten för visering enligt artikel 17.3 a i Schengenkonventionen återges i bilaga 11.

Enligt artikel 14 i Schengenkonventionen får inget viseringsmärke placeras i en resehandling som inte är giltig för någon av de avtalsslutande parterna. Om resehandlingen endast är giltig för en eller flera avtalsslutande parter skall även giltighetsområdet för viseringen begränsas till dessa (denna) avtalsslutande part(er).

Om en eller flera medlemsstater inte erkänner resehandlingen som giltig skall viseringen endast ha begränsad territoriell giltighet. Den diplomatiska beskickningen eller konsulatet i en medlemsstat skall använda den enhetliga modellen för blad för påförande av sådan visering som utfärdas för innehavare av en resehandling som inte erkänns av den medlemsstat som utfärdar bladet. Denna visering skall endast ha begränsad territoriell giltighet.

5.5 Den utfärdande diplomatiska beskickningens eller det utfärdande konsulatets stämpel

Den utfärdande diplomatiska beskickningens eller det utfärdande konsulatets stämpel skall placeras i fältet för ”anmärkningar” och man måste därvid särskilt se till att dess placering inte hindrar läsning av uppgifter, men den skall gå utöver viseringens kant och in på sidan i passet eller resehandlingen. Endast om man måste avstå från att fylla i det maskinläsbara fältet, kan stämpeln anbringas på detta fält för att göra det obrukbart. Dimensionerna och stämpelavtrycket och stämpelfärgen skall användas i enlighet med vad som beslutats av varje medlemsstat.

Den utfärdande diplomatiska beskickningens eller det utfärdande konsulatets stämpel skall, för att förhindra att ett viseringsmärke som placeras på den enhetliga modellen för blad återanvänds, placeras till höger över både viseringsmärket och bladet, så att läsningen av fält och uppgifter som har fyllts i inte försvåras utan att den går in på det maskinläsbara fältet, om detta har ifyllts.

VII. FÖRVALTNING OCH ORGANISATION

1. Organisation av viseringsmyndigheten

Det faller under varje avtalsslutande parts behörighet att organisera viseringsmyndigheten.

Chefen för beskickningen måste se till att viseringsmyndigheten är uppbyggd på ett sådant sätt att varje försummelse som kan främja stöld eller förfalskningar undviks.

— Den personal som har befogenhet att utfärda viseringar får inte utsättas för någon lokal påtryckning.

— Det måste undvikas att vanor uppstår som kan minska vaksamheten (till exempel genom regelbunden nyanställning vid dessa arbetsplatser).

— För att förvara och använda viseringsmärken skall samma säkerhetskriterier beaktas som de som även gäller för andra säkerhetsdokument.

2. Dataregister och arkivering av ansökningsformulären

Det åligger varje avtalsslutande part att sköta dataregistren och arkivet med viseringar på ett lämpligt sätt och att – när det gäller ansökningar om visering som kräver samråd – förvara fotot på den sökande.

När det gäller utfärdande av visering skall förvaringstiden för ansökningsformuläret vara minst ett år. Vid avslag skall ansökningsformuläret förvaras under minst fem år.

För att göra det lättare att finna dokument som bildar underlag för samråd och svar från de centrala myndigheterna skall dessa förses med lämpliga diarienummer i dataregistret och i arkivet.

3. Förteckning över viseringarna

De viseringar som har utfärdats skall registreras i vardera avtalsslutande part enligt vanlig praxis där. Annullerade viseringsmärken skall registreras som sådana.

4. Avgifter motsvarande de administrativa kostnaderna för behandlingen av en ansökan om visering

De avgifter som skall tas ut, motsvarande de administrativa kostnaderna för behandlingen av en ansökan om visering, återfinns i bilaga 12.

Inga avgifter motsvarande de administrativa kostnaderna skall dock tas ut för ansökningar om visering som inges av medborgare i tredjeland som är familjemedlemmar till en unionsmedborgare eller till en medborgare i en EES-avtalsstat som utövar sin rätt till fri rörlighet.

VIII. DET KONSULÄRA SAMARBETET PÅ PLATS

1. Ramen för det konsulära samarbetet på plats

Det konsulära samarbetet på plats skall i allmänhet koncentreras på bedömning av invandringsriskerna och i synnerhet på fastställande av gemensamma kriterier för behandlingen av ansökningar om visering, informationsutbyte om användningen av förfalskade dokument och möjliga nätverk för människosmugglare samt om avslag av ansökningar om visering som är uppenbart omotiverade eller som har gjorts i bedrägligt syfte. Samarbetet bör även göra det möjligt att utbyta information om trovärdiga sökande och att utarbeta gemensam information om offentliggörande av de villkor som krävs för att utfärda en Schengenvisering.

I det konsulära samarbetet på plats skall den lokala förvaltningen samt de lokala sociala och ekonomiska strukturerna beaktas.

Beskickningarna skall ha möten på en nivå som de anser lämplig så ofta som omständigheterna kräver. De skall avlägga rapport till de egna centrala myndigheterna om mötenas innehåll. Ordförandeskapet kan begära en övergripande halvårsrapport.

2. Förhindrande av att ansökningar görs samtidigt med eller direkt efter ett avslag

Genom att ha ett ömsesidigt informationsutbyte och att identifiera ansökningarna om visering med hjälp av stämplar eller andra åtgärder skall man undvika att den sökande lämnar in flera ansökningar om visering vid olika beskickningar, samtidigt med att eller kort tid efter det att han har fått ett avslag.

Bortsett från de samråd som beskickningarna kan genomföra och det ömsesidiga informationsutbytet skall de placera en stämpel med påskriften ”Ansökan om visering av den ... i ...” i varje sökandes pass. För den första uppgiften skall sex skrivtecken användas, två vardera för dag, månad och år. Efter ”i” skall den avtalsslutande partens diplomatiska eller konsulära beskickning ange koden för den ansökta viseringskategorin.

När det gäller stämpling av diplomat- och tjänstepass skall detta bedömas av den behöriga myndighet som har hand om ansökan om visering.

Stämpeln kan även användas vid ansökan om en visering för längre vistelse.

När viseringen utfärdas av en företrädande stat skall markeringen ”R” följd av den företrädda statens kod skrivas in i stämpeln efter koden för den ansökta viseringskategorin.

När viseringen utfärdas skall viseringsmärket om möjligt placeras på avtrycket från identifieringsstämpeln.

I undantagsfall, om det är omöjligt att placera stämpeln, skall den beskickning som innehar ordförandeskapet underrätta den behöriga Schengenarbetsgruppen och denna skall föreslå alternativa åtgärder, t.ex. utbyte av kopior av passen eller av förteckningar över viseringar som har avslagits, med uppgift om orsaken till avslaget.

På ordförandeskapets initiativ eller på eget initiativ skall cheferna för de diplomatiska eller konsulära beskickningarna besluta om huruvida förebyggande, alternativa eller kompletterande åtgärder är nödvändiga.

3. Kontroll av de sökandes trovärdighet

För att göra det lättare att fastställa de sökandes trovärdighet kan de diplomatiska och konsulära beskickningarna i enlighet med nationell lagstiftning och på grundval av överenskommelser som träffas genom samarbetet på plats samt i enlighet med bestämmelserna i punkt 1 i detta kapitel utbyta information om dessa.

Utbyte av regelbunden information om sökande för vilka ingen visering har utfärdats kan äga rum om dessa har använt stulna eller förfalskade dokument, om de utan att ange orsak inte har rest ut inom den tidsfrist som anges på tidigare utfärdade viseringar, om de utgör en fara för säkerheten och i synnerhet om det föreligger misstanke om försök till olaglig invandring in på Schengenstaternas territorium.

Denna gemensamt utarbetade information skall vara ett hjälpmedel för att bedöma ansökningarna om visering. Den skall emellertid varken vara en ersättning för prövningen av en ansökan om visering eller för kontrollen i Schengens informationssystem eller för de centrala myndigheternas samråd.

4. Utbyte av statistik

4.1 Utbytet av statistik över utfärdade och formellt avvisade viseringar för kortare vistelse, för transiteringar och för flygplatstransiteringar skall äga rum kvartalsvis.

4.2 Förutom det åliggande som anges i artikel 16 i Schengenkonventionen och som är tydligt formulerat i bilaga 14 i de gemensamma konsulära anvisningarna och som innebär att Schengenstaterna inom 72 timmar skall översända uppgifterna för utfärdande av en visering med territoriellt begränsad giltighet är Schengenstaternas diplomatiska och konsulära beskickningar skyldiga att varje månad utbyta statistik över de viseringar med territoriellt begränsad giltighet som utfärdades föregående månad och att skicka den vidare till sin respektive centrala myndighet.

5. Viseringsansökningar som behandlas av kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråer och researrangörer

Ansökningar med möjlighet till enskilt samtal är den allmänna principen när det gäller viseringsansökningar. Det är dock möjligt att avvika från denna princip om det inte finns välgrundade skäl att betvivla sökandens trovärdighet, syftet med resan eller avsikten att verkligen återvända till ursprungslandet, och en känd och trovärdig organisation som arrangerar gruppresor lämnar in exakt dokumentation till den diplomatiska eller konsulära beskickningen och med rimlig tillförlitlighet ansvarar för den sökandes trovärdighet, syftet med resan och avsikten att verkligen återvända (se III.4).

Att kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråer, researrangörer och deras detaljhandlare träder in som den sökandes befullmäktigade ombud är vanligt och ändamålsenligt, särskilt i länder med ett vidsträckt territorium. Dessa kommersiella organ, som tjänar som ombud, är inte av någon enhetlig typ, eftersom de inte påtar sig samma grad av åtagande gentemot de kunder som anförtror dem behandlingen av en viseringsansökan, och således den grad av vederhäftighet och tillförlitlighet som de bör tillskrivas i princip står i direkt proportion till i hur hög grad de deltar i den totala organiseringen av resan, inkvarteringen och sjuk- och reseförsäkringen samt ansvarar för återresan till ursprungslandet.

5.1 Olika typer av ombudsverksamhet

a) Kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden är den enklaste typen av ombudsverksamhet, där den hjälp som ges till kunden endast består i att i kundens ställe lämna in identitetshandlingar och verifikationer.

b) En annan typ av kommersiella organ är transportbyråer eller lokala resebyråer, som ibland är knutna till flygbolag, både nationella bolag och andra, och som ägnar sig åt reguljära eller irreguljära transporter av resenärer. Deras hjälp till kunden består i att lämna in verifikationer, samtidigt som de eventuellt säljer biljetter och gör hotellreservationer.

c) En tredje typ av ombud är reseorganisatörer eller researrangörer, det vill säga fysiska eller juridiska personer som regelbundet organiserar paketresor, (förbereder resehandlingar, transport, inkvartering, turisttjänster där dessa element inte ingår, sjuk- och reseförsäkringar, interna förflyttningar osv.), säljer dessa paketresor eller erbjuder dem till försäljning direkt eller via en detaljhandlare eller en resebyrå som genom avtal är knuten till researrangören. För researrangören och den resebyrå som säljer paketresan är den viseringssökande endast en konsument som köper den planerade resan, där det i paketet ingår ett erbjudande om att behandla denna ansökan. Denna tredje komplexa typ av ombudsverksamhet uppvisar många olika faser och aspekter, utifrån vilka en objektiv kontroll kan göras: kontroll av företagets dokumentation, kontroll under hanteringen, kontroll för att verifiera resans genomförande och mål, kontroll av inkvarteringen och kontroll av planerade inresor och utresor i grupp.

5.2 Harmonisering av samarbetet med de kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråerna, researrangörerna och deras detaljhandlare

a) Alla diplomatiska och konsulära beskickningar som ligger i samma stad skall sträva efter en harmoniserad tillämpning på lokal nivå av nedan angivna riktlinjer, beroende på den typ av ombudsverksamhet som dessa kontor eller byråer utför. Det är varje diplomatisk eller konsulär beskickning som själv bestämmer om den vill samarbeta med byråer eller inte, och den bör behålla sin möjlighet att när som helst återkalla ackrediteringen, om erfarenheterna visar att detta är tillrådligt och det ligger i den gemensamma viseringspolitikens intresse. Om en diplomatisk eller konsulär beskickning beslutar att samarbeta med en byrå, skall den följa den praxis och de regler för arbetet som fastställs i detta avsnitt. — Medlemsstaternas konsulat skall vara särskilt vaksamma och samarbeta nära med varandra vid utvärderingen och den exceptionella ackrediteringen av de kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden. Deras viseringsansökningar skall behandlas mycket noggrant och verifikationerna av viseringsinnehavaren och de handlingar som rör kontorets licens och inskrivning i handelsregistret skall under alla omständigheter kontrolleras. — När det gäller bedömningen av de viseringsansökningar som lämnas in av transportbyråer eller lokala resebyråer, skall särskild uppmärksamhet ägnas åt den sökandes förhållanden och åt att kontrollera verifikationerna från fall till fall. Konsulaten skall samarbeta nära och utöka sina egna mekanismer för att upptäcka oegentligheter vid byråerna och i själva transportföretagen, och som förstärkning av dessa mekanismer skall de oegentligheter som begås av dessa byråer anmälas inom ramen för det konsulära samarbetet på lokal och regional nivå. — Bland kriterierna för ackreditering av reseorganisatörer (arrangörer och detaljhandel) skall följande beaktas: den gällande licensen, handelsregistret, bolagets stadgar, avtalen med de banker som de samarbetar med, de uppdaterade avtal som knyter dem till de verksamheter i gemenskapen som tar emot turister, och i dessa avtal bör alla delarna i paketresan ingå (inkvartering och resepakettjänster), avtalen med flygbolagen, vilka bör omfatta garanterad resa tur och retur med fastställt datum, och de sjuk- och reseförsäkringar som skall ha tecknats. De viseringsansökningar som lämnas in av dessa resebyråer skall granskas noga.

b) Man skall också inom ramen för det lokala konsulära samarbetet sträva efter en harmonisering av arbetsprocessen och arbetsmetoderna och av kriterierna för att kontrollera om kontorens, resebyråernas och reseorganisatörernas (arrangörer och detaljhandel) verksamhet följer reglerna. Dessa kontroller skall åtminstone omfatta en verifiering av dokumentationen för ackreditering, vilken kan göras när som helst, stickprovsmässiga enskilda samtal eller telefonsamtal med de sökande, kontroll av resor och inkvartering och i möjligaste mån kontroll av handlingarna för återresa i grupp.

c) Det skall ske ett aktivt utbyte av relevant information om hur kontoren, byråerna och reseorganisatörerna (arrangörer och detaljhandel) fungerar: anmälan av upptäckta oegentligheter, regelbundet utbyte av information om ansökningar som avslagits, meddelande om upptäckta former av bedrägeri med resehandlingar eller om att den planerade resan inte genomförts. Samarbetet mellan de kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråerna och reseorganisatörerna (researrangörer och detaljhandel) skall vara ett av de ärenden som behandlas under de regelbundna möten som organiseras inom ramen för det gemensamma konsulära samarbetet.

d) Inom ramen för det lokala konsulära samarbetet skall det ske ett utbyte av förteckningar över de kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, de resebyråer och de reseorganisatörer (arrangörer och detaljhandel) som varje diplomatisk eller konsulär beskickning har ackrediterat eller återkallat ackrediteringen för, i det senare fallet med uppgifter om de omständigheter som har föranlett detta.

e) De kontor som hjälper medborgarna med administrativa ärenden, resebyråerna och reseorganisatörerna (arrangörer och detaljhandel) skall till de diplomatiska och konsulära beskickningar som har ackrediterat dem lämna uppgifter om en eller två representanter som skall vara ombud med fullmakt att lämna in ansökningarna om visering.

(1) Enligt angivelse i artikel 138 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet gäller dessa bestämmelser endast Frankrikes och Nederländernas europeiska territorier.

(2) EUT L 64, 7.3.2003, s. 1.

(3) I undantagsfall kan visering utfärdas vid gränsen för kortare vistelse eller för transitering under de förutsättningar som anges i del II, punkt 5 i den gemensamma handboken ”Kontroll av yttre gränser”.

(4) EUT L 99, 17.4.2003, s. 8.

(5) EUT L 99, 17.4.2003, s. 15.

(6) Dessa riktbelopp skall fastställas enligt gällande föreskrifter i del I i den gemensamma handboken om kontroll vid de yttre gränserna.

(7) När det gäller en transitvisering får det antal dagar som skrivs in i detta fält inte överstiga 5.

BILAGA 1 I. Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering i alla medlemsstater enligt förordning (EG) nr 539/2001 ( 1 ), ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 ( 2 ) och förordning (EG) nr 453/2003 ( 3 ) II. Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare inte är skyldiga att inneha visering i någon medlemsstat enligt förordning (EG) nr 539/2001, ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 och förordning (EG) nr 453/2003 I. Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare är skyldiga att inneha visering i alla medlemsstater enligt förordning (EG) nr 539/2001, ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 och förordning (EG) nr 453/2003 1. Stater AFGHANISTAN ALBANIEN ALGERIET ANGOLA ANTIGUA OCH BARBUDA ARMENIEN AZERBAJDZJAN BAHAMAS BAHRAIN BANGLADESH BARBADOS BELIZE BENIN BHUTAN BOSNIEN-HERCEGOVINA BOTSWANA BURKINA FASO BURUNDI CENTRALAFRIKANSKA REPUBLIKEN COLOMBIA DEMOKRATISKA REPUBLIKEN KONGO DJIBUTI DOMINICIA DOMINIKANSKA REPUBLIKEN ECUADOR EGYPTEN EKVATORIALGUINEA ELFENBENSKUSTEN ERITREA ETIOPIEN FIJI FILIPPINERNA FÖRENADE ARABEMIRATEN GABON GAMBIA GEORGIEN GHANA GRENADA GUINEA GUINEA-BISSAU GUYANA HAITI INDIEN INDONESIEN IRAK IRAN JAMAICA JEMEN JORDANIEN KAMBODJA KAMERUN KAP VERDE KAZAKSTAN KENYA KINA KIRGIZISTAN KIRIBATI KOMORERNA KONGO KUBA KUWAIT LAOS LESOTHO LIBANON LIBERIA LIBYEN MADAGASKAR F.d. JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN MALAWI MALDIVERNA MALI MAROCKO MARSHALLÖARNA MAURETANIEN MAURITIUS MIKRONESIEN MOÇAMBIQUE MOLDOVA MONGOLIET MYANMAR/BURMA NAMIBIA NAURU NEPAL NIGER NIGERIA NORDKOREA NORDMARIANERNA OMAN PAKISTAN PALAU PAPUA NYA GUINEA PERU QATAR RWANDA RYSSLAND SAINT KITTS OCH NEVIS SAINT LUCIA SAINT VINCENT OCH GRENADINERNA SALOMONÖARNA SAMOA SÃO TOMÉ OCH PRÍNCIPE SAUDIARABIEN SENEGAL SERBIEN OCH MONTENEGRO SEYCHELLERNA SIERRA LEONE SOMALIA SRI LANKA SUDAN SURINAM SWAZILAND SYDAFRIKA SYRIEN TADZJIKISTAN TANZANIA TCHAD THAILAND TOGO TONGA TRINIDAD OCH TOBAGO TUNISIEN TURKIET TURKMENISTAN TUVALU UGANDA UKRAINA UZBEKISTAN VANUATU VIETNAM VITRYSSLAND ZAMBIA ZIMBABWE ÖSTTIMOR 2. Territoriella entiteter och myndigheter som minst en medlemsstat inte har erkänt PALESTINSKA MYNDIGHETEN TAIWAN II. Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare inte är skyldiga att inneha visering i någon medlemsstat enligt förordning (EG) nr 539/2001, ändrad genom förordning (EG) nr 2414/2001 och förordning (EG) nr 453/2003 1. Stater ANDORRA ARGENTINA AUSTRALIEN BOLIVIA BRASILIEN BRUNEI DARUSSALAM BULGARIEN CHILE COSTA RICA EL SALVADOR FÖRENTA STATERNA GUATEMALA HELIGA STOLEN (VATIKANSTATEN) HONDURAS ISRAEL JAPAN KANADA KROATIEN MALAYSIA MEXIKO MONACO NICARAGUA NYA ZEELAND PANAMA PARAGUAY RUMÄNIEN SAN MARINO SINGAPORE SYDKOREA URUGUAY VENEZUELA 2. Folkrepubliken Kinas speciella administrativa regioner HONGKONG SAR (4) MACAO SAR (5) (1) EGT L 81, 21.3.2001, s. 1. (2) EGT L 327, 12.12.2001, s. 1. (3) EGT L 69, 13.3.2003, s. 10. (4) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av pass med beteckningen ”Hong Kong Special Administrative Region”. (5) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av pass med beteckningen ”Região Administrativa Especial de Macau”.

BILAGA 2 Resebestämmelser för innehavare av diplomat- eller tjänstepass eller passersedlar som vissa internationella organisationer utfärdar till sina tjänstemän I. Resebestämmelser vid de yttre gränserna 1. Den gemensamma förteckningen över de viseringsskyldiga staterna gäller inte för innehavare av ovannämnda typer av pass. Schengenstaterna åtar sig emellertid att i förväg underrätta de övriga medlemsstaterna om planerade ändringar i resebestämmelserna för innehavare av dessa typer av pass och att ta hänsyn till de övriga Schengenstaternas intressen när de fastställer ändringarna. 2. I en strävan att harmonisera resebestämmelserna för dessa typer av pass på ett särskilt flexibelt sätt skall de gemensamma konsulära anvisningarna i informationssyfte bifogas en förteckning över de stater vars medborgare visserligen allmänt sett är viseringsskyldiga i en eller flera Schengenstater men då detta inte gäller de medborgare som är innehavare av ett diplomat- och/eller tjänstepass eller ett särskilt pass. Eventuellt skall även en förteckning med de motsatta fallen bifogas. Verkställande kommittén skall se till att båda förteckningarna uppdateras. 3. Resebestämmelserna i detta dokument gäller varken för innehavarna av så kallade normala pass för offentliga angelägenheter eller för de innehavare av tjänstepass eller särskilda pass osv. som utfärdas av tredjeländer vilkas praxis när det gäller utfärdande av pass inte överensstämmer med internationell praxis eller Schengenstaternas praxis. Därför kan Verkställande kommittén på förslag av en expertgrupp utarbeta en förteckning över de typer av pass vars innehavare inte skall ges någon förmånsbehandling av medlemsstaterna. 4. Personer till vilka en stat för första gången utfärdar en visering för ackreditering kan åtminstone resa genom de andra staternas territorium för att bege sig till den medlemsstats territorium som har utfärdat viseringen enligt artikel 18. 5. Redan ackrediterade medlemmar av diplomatiska eller konsulära beskickningar som innehar en särskild identitetshandling utfärdad av utrikesministeriet samt deras familjemedlemmar får passera Schengenterritoriets yttre gräns om de uppvisar denna identitetshandling och, om det är nödvändigt, sitt resedokument. 6. Innehavare av diplomat- eller tjänstepass är i princip befriade från skyldigheten att bevisa att de förfogar över tillräckliga medel för att bekosta sitt uppehälle men de omfattas fortfarande av viseringsskyldigheten om denna är föreskriven. Om det emellertid rör sig om privatresor kan vid behov samma verifikationer krävas som vid ansökan om visering med vanligt pass. 7. Vid ansökningar om viseringar för diplomat- eller tjänstepass skall en verbalnot från utrikesministeriet eller från en diplomatisk beskickning (om ansökan om visering utfärdas i ett tredjeland) läggas fram, om den sökande har för avsikt att göra en tjänsteresa. Även vid privatresor kan en verbalnot krävas. 8.1 Vid ansökningar om viseringar för diplomat- eller tjänstepass skall föregående samråd äga rum med de övriga staternas centrala myndigheter. Detta krävs inte om en medlemsstat har ingått avtal med berört tredjeland om avskaffande av viseringsskyldigheten för innehavare av diplomat- och/eller tjänstepass (i de fall som tas upp i bilaga 5 i de gemensamma konsulära anvisningarna). Om en stat gör invändningar kan den Schengenstat som är behörig att behandla ansökan utfärda ett visum med territoriellt begränsad giltighet. 8.2 Schengenstaterna åtar sig att i framtiden endast i överenskommelse med de övriga medlemsstaterna ingå avtal om avskaffande av viseringsskyldigheten för innehavare av diplomat- eller tjänstepass med tredjeländer när en av de andra Schengenstaterna kräver att samråd skall äga rum innan en visering utfärdas för medborgare i dessa länder. 8.3 Om en utlänning som är registrerad på spärrlista ansöker om en visering för sin ackreditering och om detta kräver föregående samråd skall det samrådsförfarande som anges i artikel 25 i Schengenkonventionen genomföras. 9. Rätten till inresa för innehavare av diplomat- eller tjänstepass skall begränsas till den berörda medlemsstatens territorium i enlighet med den särskilda bestämmelsen i artikel 5.2 i Schengenkonventionen och denna stat skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta. II. Resebestämmelser vid de inre gränserna I princip skall bestämmelserna i artikel 19 och följande i Schengenkonventionen tillämpas om inte en visering med territoriellt begränsad giltighet har utfärdats. Innehavare av diplomat- eller tjänstepass får röra sig fritt på de avtalsslutande parternas territorium – om de inte omfattas av viseringsskyldigheten – tre månader från och med dagen för inresan eller under den utfärdade viseringens giltighetstid. Ackrediterade medlemmar av diplomatiska eller konsulära beskickningar som innehar en särskild identitetshandling utfärdad av utrikesministeriet samt deras familjemedlemmar får röra sig fritt på de övriga medlemsstaternas territorium upp till tre månader om de uppvisar denna identitetshandling och, om det är nödvändigt, sin resehandling. III. Resebestämmelserna i detta dokument skall tillämpas på passersedlar som utfärdas av de internationella organisationer som alla Schengenstaterna tillhör till de tjänstemän som är verksamma där. Dessa är enligt konstituerande fördrag befriade från anmälningsskyldigheten för utlänningar och från skyldigheten att ansöka om ett uppehållstillstånd (se bilaga 5 till den gemensamma handboken). Resebestämmelser för innehavare av diplomat- och tjänstepass Förteckning A Stater vars medborgare ÄR viseringsskyldiga i en eller flera Schengenstater när de är innehavare av vanliga pass, medan de medborgare i dessa stater som är innehavare av diplomat- eller tjänstepass INTE omfattas av viseringsskyldigheten BNL CZ DK DE EE EL ES FR IT CY LV LT HU MT AT PL PT SI SK FI SE IS NO Albanien DS D DS D DS DS DS Algeriet DS DS (1) Angola DS Antigua och Barbuda DS Armenien DS D DS D Azerbajdzjan DS Bahamas DS Barbados DS DS Benin DS DS Bosnien och Hercegovina D DS D D DS Botswana DS Burkina Faso DS Colombia DS DS DS DS DS Dominica DS Dominikanska republiken DS Ecuador DS DS (2) DS DS DS Egypten DS DS DS DS Elfenbenskusten DS DS Fiji DS Filippinerna DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS Gabon D Gambia DS Georgien DS Ghana DS Guyana DS Indien DS D DS Iran DS D D Jamaica DS D DS Jemen DS D Kambodja DS Kap Verde DS Kazakstan DS Kenya D Folkrepubliken Kina DS DS DS DS DS Kirgizistan DS Kuba DS DS DS Kuwait DS Laos DS DS DS Lesotho DS F.d. jugoslaviska republiken Makedonien D DS DS D DS DS D DS DS DS DS Malawi DS D Maldiverna DS Marocko DS DS D DS D D DS DS DS DS DS DS DS DS Mauretanien DS Moldavien DS D DS Mongoliet DS DS Moçambique DS Namibia D Niger DS Pakistan DS DS DS D D DS DS DS DS DS Peru DS DS D DS DS DS DS DS DS DS DS D DS Ryssland DS DS D Samoa DS São Tomé och Príncipe DS Senegal D D DS Serbien och Montenegro DS DS DS DS DS Seychellerna DS D Swaziland DS D Sydafrika DS D DS DS DS DS DS DS DS DS Tadzjikistan DS Tchad D DS Thailand DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS DS Togo DS Trinidad och Tobago DS Tunisien DS DS D D DS D D DS DS DS DS DS DS D D D Turkiet DS DS DS DS D DS DS DS DS D DS DS DS DS D DS DS DS DS DS DS Turkmenistan DS Uganda DS Ukraina D DS D DS DS D Uzbekistan D Vitryssland DS D Vietnam D D DS Zimbabwe DS Förteckning B Stater vars medborgare INTE är viseringsskyldiga i en eller flera Schengenstater när de är innehavare av vanliga pass medan de medborgare i dessa stater som innehar diplomat- eller tjänstepass är viseringsskyldiga BNL CZ DK DE EE EL ES FR IT CY LV LT HU MT AT PL PT SI SK FI SE IS NO Australien X (3) Chile X Förenta staterna X X (3) X (3) Israel X Mexiko X (1) Innehavare av diplomatpass som är stationerade i Ungern skall vara viseringsskyldiga vid sin första inresa men inte under återstoden av sitt uppdrag. (2) Innehavare av särskilt pass är inte befriade från skyldigheten att inneha visering. (3) Vid tjänsteresor.

BILAGA 3 Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare måste inneha visering för flygplatstransitering, varvid denna viseringsskyldighet även gäller för personer som innehar resehandlingar utfärdade av dessa tredjeländer (1) Schengenstaterna åtar sig att inte göra ändringar i del I i bilaga 3 i de gemensamma konsulära anvisningarna utan att dessförinnan ha erhållit de övriga avtalsslutande parternas samtycke. Om en avtalsslutande part har för avsikt att ändra del II i denna bilaga är den skyldig att underrätta partnerstaterna om detta och att ta hänsyn till dessas intressen. Del I: Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare måste inneha visering för flygplatstransitering för alla Schengenstaterna varvid denna viseringsskyldighet även gäller för personer som innehar resehandlingar utfärdade av dessa tredjeländer (2) (3) AFGHANISTAN BANGLADESH DEMOKRATISKA REPUBLIKEN KONGO ERITREA (4) ETIOPIEN GHANA (5) IRAK IRAN (6) NIGERIA PAKISTAN (7) SOMALIA SRI LANKA Dessa personer är inte viseringsskyldiga om de innehar ett uppehållstillstånd från en EES-stat av en typ som finns med i del III i denna bilaga (avsnitt A) eller ett särskilt uppehållstillstånd av en typ som nämns nedan från Andorra, Japan, Kanada, Monaco, San Marino, Schweiz eller Förenta staterna och som garanterar obegränsad rätt att återvända (avsnitt B). Dessa uppehållstillstånd skall i samförstånd kompletteras och prövas regelbundet i arbetsgrupp II för viseringsfrågor. Om problem uppstår får Schengenstaterna uppskjuta åtgärder rörande dessa till dess att problemen i fråga har lösts i samförstånd. De avtalsslutande parterna får undanta vissa uppehållstillstånd från undantaget när detta anges i del III. När det gäller innehavare av diplomat-eller tjänstepass skall varje medlemsstat fatta beslut om undantagen från viseringskravet för flygplatstransitering. Del II: Gemensam förteckning över de tredjeländer vars medborgare måste inneha visering för flygplatstransitering endast i vissa Schengenstater, varvid denna viseringsskyldighet även gäller för personer som innehar resehandlingar utfärdade av dessa tredjeländer BNL (8) CZ DK DE (9) EE (10) EL ES (11) FR (10) IT (12) CY LV LT (13) HU MT AT (14) PL PT SI SK FI SE IS NO Albanien X Angola X X X X X X Armenien X Azerbajdzjan X Burkina Faso X (15) Egypten X (16) Elfenbenskusten X X X (15) Filippinerna X Gambia X X X (15) Guinea X X (15) X Guinea Bissau X X Haiti X X Indien X (17) X (18) X X X (15) X Jordanien X (19) Kamerun X (15) X Kongo X Kuba X Libanon X X X X (16) X Liberia X X X X X X Libyen X X Mali X X X (15) Nordkorea X Nordmarianerna X Rwanda X Senegal X X (15) X X X Sierra Leone X X X X X Sudan X X X X X X X X Syrien X X (10) X X X X (15) (20) X Togo X X Turkiet X (13) X X X Vietnam X DEL III: A. Förteckning över de typer av uppehållstillstånd från EES-staterna genom vilka de berörda personerna är befriade från viseringsskyldigheten vid flygplatstransitering om de uppvisar denna handling: IRLAND: — Residence permit tillsammans med re-entry visa (uppehållstillstånd endast tillsammans med en visering för den förnyade inresan) LIECHTENSTEIN: — Livret pour étranger B (uppehållstillstånd, tillräckligt inom giltighetstiden på ett år) (21) — Livret pour étranger C (bosättningstillstånd, tillräckligt inom giltighetstiden på 5 eller 10 år) FÖRENADE KUNGARIKET: — Leave to remain in the United Kingdom for an indefinite period (icke-tidsbegränsat uppehållstillstånd för Förenade kungariket; denna handling är tillräcklig endast om uppehållet utanför Förenade kungariket inte är längre än två år) — Certificate of entitlement to the right of abode (bevis på rätten att bosätta sig) B. Förteckning över de typer av uppehållstillstånd med obegränsad rätt att återvända genom vilka de berörda personerna är befriade från viseringsskyldigheten vid flygplatstransitering om de uppvisar denna handling. ANDORRA: — Tarjeta provisional de estancia y de trabajo (tillfälligt uppehålls- och arbetstillstånd) (vitt). Utfärdas för säsongsarbete. Giltighetstiden är beroende av arbetsförhållandets varaktigheten men är i princip mindre än 6 månader. Kan inte förlängas (21). — Tarjeta de estancia y de trabajo (uppehålls- och arbetstillstånd) (vitt). Utfärdas på 6 månader och kan förlängas med ett år (21). — Tarjeta de estancia (uppehållstillstånd) (vitt). Utfärdas på 6 månader och kan förlängas med ett år (21). — Tarjeta temporal de residencia (tidsbegränsat bosättningstillstånd) (rosa). Utfärdas för ett år och kan förlängas två gånger med samma tidsperiod varje gång (21). — Tarjeta ordinaria de residencia (vanligt bosättningstillstånd) (gult). Utfärdas på tre år och kan förlängas med 3 år (21). — Tarjeta privilegiada de residencia (förmånsbehandlat bosättningstillstånd) (grönt). Utfärdas på 5 år och kan förlängas med samma tidsperiod varje gång. — Autorización de residencia (bosättningstillstånd) (grönt). Utfärdas på ett år och kan förlängas med 3 år varje gång (21). — Autorización temporal de residencia y de trabajo (tidsbegränsat bosättnings- och arbetstillstånd). (rosa). Utfärdas på 2 år och kan förlängas med 2 år (21). — Autorización ordinaria de residencia y de trabajo (vanligt bosättnings- och arbetstillstånd) (gult). Utfärdas på 5 år. — Autorización privilegiada de residencia y de trabajo (förmånsbehandlat bosättnings- och arbetstillstånd) (grönt). Utfärdas på 10 år och kan förlängas med samma tidsperiod varje gång. AMERIKAS FÖRENTA STATER — Form I-551 permanent resident card (giltigt 2 (21) eller 10 år) — Form I-551 Alien registration receipt card (giltigt 2 (21) eller 10 år) — Form I-551 Alien registration receipt card (obegränsad giltighet) — Form I-327 Reentry document (giltigt 2 år – utfärdas till innehavare av I-551) (21) — Resident alien card (identitetshandling för bosatta utlänningar, med en giltighetstid på 2 (21) eller 10 år eller med obegränsad giltighetstid; denna handling är tillräcklig endast om uppehållet utanför USA inte är längre än ett år) — Permit to reenter (tillstånd till återinresa med en giltighetstid på 2 år; denna handling är tillräcklig endast om uppehållet utanför USA inte är längre än 2 år) (21) — Valid temporary residence stamp i ett giltig pass (ett års giltighetstid efter den dag då det utfärdas) (21) JAPAN: — Re-entry permit to Japan (tillstånd till återresa till Japan) (21) KANADA: — Permanent residence card (uppehållstillstånd, kontokortformat) MONACO: — Carte de séjour de résident temporaire de Monaco (uppehållstillstånd för tillfälligt uppehåll) (21) — Carte de séjour de résident ordinaire de Monaco (vanligt uppehållstillstånd) — Carte de séjour de résident privilégié de Monaco (uppehållstillstånd för förmånsbehandlade personer) — Carte de séjour de conjoint de ressortissant monégasque (uppehållstillstånd för makan/maken till en person med monegaskiskt medborgarskap) SAN MARINO: — Permesso di soggiorno ordinario (validità illimitata) [konventionellt uppehållstillstånd (obegränsad giltighet)] — Permesso di soggiorno continuativo speciale (validità illimitata) [kontinuerligt särskilt uppehållstillstånd (obegränsad giltighet)] — Carta d'identità di San Marino (validità illimitata) [identitetskort från San Marino (obegränsad giltig