Solceller

Följande figur visar den procentuella förändring av priserna som uppnåddes till följd av införandet av auktioner. För de blåmarkerade länderna beräknas prisförändringen som skillnaden mellan det stödpris som betalades från budgeten till producenterna (euro/MWh) under det sista året för det administrativt fastställda priset och det stödpris som betalades under det första året då anbudsförfarandet användes. För de grönmarkerade länderna görs en landsövergripande jämförelse mellan den relativa prisminskningen under samma period jämfört med ett riktmärke – det administrativt fastställda priset i Österrike för perioden 2012–2019. Österrike används som riktmärke eftersom det är det enda EU-land som har tillämpat ett administrativt fastställt pris under en tillräckligt lång period, vilket gör det tillförlitligt för en robust jämförelse.

Uppgiftskälla: Auktionsdatabas för Aures II

Figur 1: Jämförelse för hela EU av förändrade stödkostnader för solcellsenergi.



Den genomsnittliga prisförändringen, dvs. förändringen i de totala stödkostnaderna, beräknas till –4,73 %. En allmän slutsats är att införandet av anbudsförfaranden i de flesta länder ledde till lägre elpriser per enhet, vilket medförde lägre stödkostnader och mindre börda för konsumenterna eller den statliga budgeten för solcellsteknik. Undantagen är Italien (auktioner för småskalig solcellsenergi), Grekland, Malta, Polen och Slovenien. För dessa länder kan prisökningen förklaras av externa faktorer. I Slovenien sänktes myndigheternas fastställda priser mycket snabbt och nådde en nivå som var för låg för producenterna inom systemet för inmatningspriser före anbudsförfarandet. I Polen fanns ett system med gröna certifikat, där ett betydande överutbud ägde rum 2015 (strax innan auktionerna infördes), vilket kraftigt sänkte priserna det året. Ökningen av stödkostnaderna för teknik för småskalig solcellsenergi i Italien förklaras av att denna teknik historiskt sett har främjats bättre genom administrativa stödsystem på grund av att projektutvecklarna varit mindre välinformerade, särskilt före 2019. I Grekland var konkurrensnivån inte särskilt hög (endast en liten överteckning) i det första anbudsförfarandet, vilket kan ha lett till resultat liknande dem för inmatningspriser. Liknande externa faktorer identifierades inte för huvudgruppen av länder där priserna har sjunkit.

Landbaserad vindkraft

En identisk analys gjordes även för anbudsförfaranden för landbaserad vindkraft. Resultaten visar för alla länder som beaktas i analysen, utom Irland, att införandet av systemet med anbudsförfaranden ledde till en minskning av de stödpriser som betalades för denna teknik, vilket ledde till en genomsnittlig minskning av stödkostnaderna på –14,02 %. I Irland undertecknades den första auktionsrundan, vilket kan vara huvudorsaken till prisökningen.

Uppgiftskälla: Auktionsdatabas för Aures II

Figur 2: Jämförelse för hela EU av förändrade stödkostnader för landbaserad vindkraft under perioden 2010–2020.



Havsbaserad vindkraft

Med undantag för Danmark och Nederländerna är anbudsförfarandena för stöd till vindkraftsanläggningar till havs nyare och har endast genomförts i ett begränsat antal länder. I vissa fall är tidsperioden mellan anbudsförfarandet och det gamla stödsystemet betydande (nio år i Frankrike och fem år i Tyskland), vilket inte möjliggör någon stabil jämförelse. De ändrade stödkostnaderna i Frankrike och Tyskland är dock märkbara, med en minskning från 115,5 euro/MWh och 140,3 euro/MWh som betalades ut genom en administrativ fastställd stödnivå, till 60 euro/MWh respektive 46,6 euro/MWh i det första anbudsförfarandet. I andra länder finns exempel på extremt minskade stödkostnader, med anbud på nollnivå eller negativa anbud. Litauens nya modell med anbudsförfarande för vindkraft till havs samt det senaste nederländska anbudsförfarandet för två anläggningar i Hollandse Kust West möjliggör negativa anbud. Vinnaren av Danmarks senaste anbudsförfarande för vindkraft till havs betalar regeringen 375 miljoner euro för att utveckla en vindkraftspark på 1 GW. Alla dessa fall förknippades dock med problem såsom begränsningar avseende geografiska platser eller nätanslutningar, liksom brist på allmänhetens stöd för anslutnings- och infrastrukturkostnader i vissa fall, vilket gav projektutvecklarna incitament att sänka sina anbud.

Anbudsförfarandets inverkan på kostnadsminskningen

Även om syftet med rapporten inte är att analysera de olika alternativen för utformning av anbudsförfaranden, utan snarare att generellt undersöka det stödet för förnybar energi på grundval av anbudsförfaranden, är det värt att nämna effekterna av valet av en viss typ av anbudsförfarande på indikatorn för kostnadsminskning i händelse av hög volatilitet i marknadspriserna.

I EU används tre huvudsakliga typer av stödsystem med anbudsförfaranden: enkelriktad glidande premie, dubbelriktad glidande premie (differenskontrakt) och fast premie.

Om elmarknadspriset plötsligt och oväntat skulle sjunka, ger systemet med fasta premier bäst resultat när det gäller att minska kostnaderna. Inom ramen för ett sådant system står producenterna för all risk som förknippas med låga priser, vilket innebär att varken konsumenterna eller budgeten åsamkas någon alltför stor börda. I system med glidande premie kan stödkostnaderna öka drastiskt eftersom prisfallet måste täckas. Denna risk kan dock minskas om auktionsförrättaren sätter ett tak för det totala utbetalda stödet.

Om priserna blir oväntat höga ger ett differenskontrakt bäst resultat, eftersom dess återbetalningsskyldighet innebär att ett projekt som har fått offentligt stöd inte gynnas av överskottsintäkterna. Det genererar också intäkter för staten. Betydelsen av differenskontrakt som ett instrument för att fånga upp de inframarginella vinsterna under perioder med höga priser återspeglas redan i REPowerEU-meddelandet. I det enkelriktade systemet utgör inte stödet någon överdriven belastning på budgeten, men överskjutande intäkter stannar i projektet. För den fasta premien uppstår inga extra stödkostnader, även om översubventionering kan förekomma, vilket inte är en optimal resursfördelning. Denna effekt kan dock mildras genom att ett pristak införs i ett system med fasta premier, över vilket inget stöd betalas ut.