Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tilldelning av koncessioner /* COM/2011/0897 final/2 - 2011/0437 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Kommissionen tillkännagav sin föresats att anta ett lagstiftningsinitiativ om koncessioner i sitt meddelande Inremarknadsakten: Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för den inre marknaden av den 13 april 2011. Beviljande av byggkoncessioner omfattas för närvarande endast av ett begränsat antal sekundärrättsliga bestämmelser, medan tjänstekoncessioner endast omfattas av de allmänna principerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget). Detta kryphål ger upphov till allvarliga snedvridningar av den inre marknaden och begränsar i synnerhet EU-företagens (inte minst små och medelstora företags) tillträde till de ekonomiska möjligheter som koncessioner erbjuder. Bristen på rättssäkerhet leder dessutom till ineffektivitet. Syftet med detta initiativ är att minska osäkerheten kring tilldelning av koncessioner och därmed vara till hjälp för offentliga myndigheter och ekonomiska aktörer. Unionsrätten begränsar inte valfriheten för en upphandlande myndighet eller enhet att med egna medel utföra de uppgifter av allmänintresse som den har, men när en upphandlande myndighet beslutar att vända sig till enheter utanför sin organisation för att utföra sådana uppgifter måste alla ekonomiska aktörer i EU garanteras ett effektivt marknadstillträde. Med hänsyn till snäva budgetramar och ekonomiska svårigheter i många EU‑medlemsstater är det särskilt viktigt med en effektiv fördelning av offentliga medel. En lämplig rättslig ram för koncessionstilldelning skulle främja offentliga och privata investeringar i infrastruktur och strategiska tjänster till bästa värde för pengarna. Möjligheterna med ett lagstiftningsinitiativ om koncessioner för att skapa en ändamålsenlig EU-ram för offentlig-privata partnerskap pekades ut i kommissionens meddelande från 2009 om främjande av privata och offentliga investeringar i syfte att bidra till en ekonomisk återhämtning och långsiktig strukturanpassning: utveckling av offentlig-privata partnerskap. Detta förslag till direktiv läggs fram parallellt med översynen av direktiven om offentlig upphandling[1]. Genom förslaget kommer ett separat rättsligt instrument för att reglera tilldelningen av koncessioner att antas. Syftet med detta förslag, i kombination med de två förslagen om översyn av de befintliga direktiven om offentlig upphandling (2004/17/EG och 2004/18/EG), är att inrätta en modern rättslig ram för offentlig upphandling. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Under perioden 12 maj–9 juli 2010 genomförde kommissionen ett offentligt samråd på internet, som var öppet för allmänheten. Under perioden 5 augusti–30 september 2010 genomfördes ett ytterligare samråd, som riktade sig till näringslivet, arbetsmarknadens parter och upphandlande enheter. Resultaten av dessa samråd bekräftade att osäkerheten om rättsläget skapar problem, och att det finns hinder för företagens marknadstillträde. Samrådet visade också att lämpliga EU-åtgäder bör vidtas. Resultaten finns på http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/concessions_en.htm. Dessa slutsatser har bekräftats vid ett antal bilaterala möten med företrädare för medlemsstaterna, på lokal nivå, med företag som är aktiva inom de berörda sektorerna samt med branschorganisationer. Den information som samlats in under samrådet har tagits med i konsekvensbedömningsrapporten, som granskades och godkändes av konsekvensbedömningsnämnden den 21 mars 2011. Konsekvensbedömningsnämnden rekommenderade särskilt att man lade fram ytterligare belägg för problemens omfattning, snedvridningarnas konsekvenser, skillnaderna i behandling mellan offentliga upphandlingskontrakt och koncessioner och att man fördjupade konsekvensbedömningen och jämförelsen mellan de olika alternativen. Dessa rekommendationer beaktades i den nya version av konsekvensbedömningen som lämnades in. Nämndens yttranden om rapporten har offentliggjorts samtidigt med detta förslag, slutversionen av konsekvensbedömningsrapporten och sammanfattningen av rapporten. Rapporten bekräftade att ny lagstiftning behövs. Enligt rapporten ställs de ekonomiska aktörerna inför ojämlika villkor, som ofta leder till förlorade affärsmöjligheter. Denna situation ger upphov till kostnader och är till men för konkurrenter i andra medlemsstater och för upphandlande myndigheter och enheter samt konsumenter. Både definitionen av koncessioner och det exakta innehållet i de skyldigheter avseende öppenhet och icke-diskriminering som följer av fördraget är oklara. Det ökar bristen på rättssäkerhet, vilket i sin tur ökar risken för hävning eller förtida uppsägning av olagligt tilldelade kontrakt, och avskräcker i slutändan myndigheterna från att använda koncessioner där denna typ av kontrakt skulle kunna vara en bra lösning. Även om medlemsstaterna antar lagstiftning som skapar en rättslig ram baserad på principerna i fördraget, återstår fortfarande en risk för rättsosäkerhet när det gäller de nationella lagstiftarnas tolkning av dessa principer och stora skillnader mellan lagstiftningen i olika medlemsstater. I vissa fall har medlemsstaterna ingen lagstiftning alls på detta område, vilket har pekats ut som en av orsakerna till direktupphandling, med risk för oegentligheter eller till och med korruption. Den idealiska lösningen ansågs vara att införa ny lagstiftning som bygger på gällande bestämmelser för offentliga byggkoncessioner, med vissa anpassningar och kompletterade med vissa särskilda bestämmelser. Ett mer restriktivt tillvägagångssätt vore en utvidgning av de bestämmelser som gäller för offentliga kontrakt. Detta ansågs kontraproduktivt, eftersom detta skulle kunna avskräcka upphandlande myndigheter från att använda koncessioner. 3. RÄTTSLIGA ASPEKTER PÅ FÖRSLAGET · Rättslig grund Förslaget grundas på artiklarna 53.1, 62 och 114 i EUF-fördraget. · Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen gäller utom där förslaget avser ett område där unionen är ensam behörig. Medlemsstaterna kan av följande skäl inte i tillräcklig utsträckning själva uppnå målen för förslaget: Samordningen av förfaranden för offentlig upphandling över vissa tröskelvärden är ett viktigt sätt att komplettera den inre marknaden på området för offentlig upphandling genom att garantera effektiv och jämlik tillgång till koncessioner för ekonomiska aktörer på den inre marknaden. EU-omfattande upphandlingsförfaranden skapar insyn och objektivitet i offentlig upphandling, vilket leder till betydande besparingar och förbättrade resultat av upphandlingarna. Detta gynnar medlemsstaternas myndigheter, och i slutändan de europeiska skattebetalarna. Detta mål kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna på egen hand eftersom det oundvikligen skulle leda till avvikande krav och eventuellt motstridiga förfarandesystem, vilket skulle öka regelsystemens komplexitet och orsaka obefogade hinder för gränsöverskridande verksamhet. De relevanta fördragsprinciperna om öppenhet och likabehandling har hittills i många medlemsstater inte tolkats, klargjorts eller genomförts på ett sätt som garanterar att koncessionskontrakt tilldelas korrekt. Den bristande rättssäkerheten och avskärmningseffekterna på marknaden kan sannolikt inte undanröjas utan ett ingripande på lämplig nivå. Ett ingripande på unionsnivå är därför nödvändigt för att undanröja de befintliga hindren för en EU-omfattande marknad för koncessioner och för att garantera att villkoren blir enhetliga och likvärdiga, med slutmålet att garantera fri rörlighet för varor och tjänster i samtliga de 27 medlemsstaterna. Förslaget är sålunda förenligt med subsidiaritetsprincipen. · Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen eftersom det inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen att garantera att den inre marknaden fungerar väl genom begränsade regler för tilldelning av koncessioner. I konsekvensbedömningen identifierades ett antal olika lösningar som sedan analyserades för att se om de var lämpliga för att uppfylla lagstiftningens avsedda syften. Analysen visade att dessa syften inte kan uppnås genom en politik för att beivra överträdelser eller genom andra verktyg som inte utgör lagstiftning, till exempel icke-bindande bestämmelser. Även de mest elementära bestämmelser som för närvarande gäller för offentliga byggkoncessioner befanns vara olämpliga eftersom de inte ger tillräcklig rättssäkerhet och inte i tillräcklig grad iakttar fördragsprinciperna. Mer detaljerad lagstiftning liknande de befintliga bestämmelserna om tilldelning av offentliga kontrakt ansågs emellertid gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen. · Val av regleringsform Eftersom förslaget grundas på artiklarna 53.1, 62 och 114 i EUF-fördraget skulle en förordning som gäller för upphandling av både varor och tjänster inte vara tillåten enligt fördraget. Den föreslagna regleringsformen är därför ett direktiv. Alternativ som inte medför lagstiftning har valts bort. Skälen till detta beskrivs närmare i konsekvensbedömningen. 4. Budgetkonsekvenser Förslaget påverkar inte unionens budget. 5. Ytterligare information · Översyn/ändring/tidsbegränsning Förslaget innehåller en klausul om översyn av de ekonomiska effekterna på den inre marknaden till följd av tillämpningen av de tröskelvärden som fastställs i artikel 5. · Närmare redogörelse för förslaget Det föreslagna direktivet förväntas garantera öppenhet, rättvisa och rättssäkerhet vid tilldelning av koncessioner och därmed bidra till förbättrade investeringsmöjligheter, vilket i slutändan leder till fler entreprenader och tjänster av bättre kvalitet. Det omfattar koncessioner som tilldelas efter direktivets ikraftträdande. Denna bestämmelse är förenlig med EU-domstolens beslut om ändring av kontrakt (utan att det påverkar tillfälliga arrangemang som kan visa sig vara nödvändiga för att garantera kontinuiteten i tillhandahållandet av en tjänst i väntan på att en ny koncession tilldelas). Ovan nämnda fördelar förväntas kunna uppnås till följd av ett antal förfarandekrav och klargöranden i fråga om tilldelning av koncessioner, med två huvudsyften: att öka rättssäkerheten och att garantera EU-företagen bättre tillträde till koncessionsmarknaderna. Rättssäkerhet Direktivets huvudsyfte är att klargöra den rättsliga ramen för tilldelning av koncessioner, men också att entydigt fastställa ramarnas omfattning. De specifika kraven i fråga om koncessioner kommer att öka rättssäkerheten genom att å ena sidan ge upphandlande myndigheter och enheter klara regler som införlivar fördragsprinciperna för tilldelning av koncessioner och, å andra sidan, förser ekonomiska aktörer med vissa grundläggande garantier i fråga om tilldelningsförfarandena. Definition: I detta förslag till direktiv om tilldelning av koncessioner ges en mer exakt definition av koncessioner, med hänvisning till begreppet driftsrisk. De typer av risker som ska anses utgöra driftsrisker förklaras, och förslaget innehåller även en definition av begreppet väsentlig risk. Förslaget innehåller också uppgifter om den längsta varaktigheten för koncessioner. Integration av fördragsenliga skyldigheter i sekundärlagstiftningen: Förslaget utvidgar de flesta av de skyldigheter som för närvarande gäller vid tilldelning av offentliga byggkoncessioner till att gälla för alla tjänstekoncessioner. Det omfattar också en rad konkreta och mer detaljerade krav som gäller i olika skeden i tilldelningsförfarandet på grundval av principerna i fördraget, så som de tolkas i EU-domstolens rättspraxis. Dessutom utökas sekundärlagstiftningens tillämpningsområde till att omfatta tilldelning av koncessioner i försörjningssektorn, som för närvarande undantas från sådan lagstiftning. Offentlig-offentligt samarbete: Det råder betydande rättsosäkerhet om i vilken utsträckning samarbete mellan offentliga myndigheter bör omfattas av reglerna för offentlig upphandling. Tolkningen av domstolens rättspraxis varierar mellan medlemsstaterna och även mellan de upphandlande myndigheterna. Följaktligen klargörs det i förslaget i vilka fall kontrakt som ingåtts mellan upphandlande myndigheter inte omfattas av reglerna om tilldelning av koncessioner. Dessa klargöranden vägleds av de principer som fastställts i domstolens rättspraxis. Ändringar: Ändringar av koncessioner under deras löptid har blivit en alltmer angelägen och problematisk fråga för aktörerna. Ändring av koncessioner behandlas i en särskild bestämmelse som integrerar de grundlösningar som utvecklats i rättspraxis och som ger en pragmatisk lösning på hanteringen av oförutsedda omständigheter som kräver att en koncession ändras under löptiden. Bättre tillträde till koncessionsmarknaderna Detta förslag syftar till att på ett grundläggande sätt förbättra de ekonomiska aktörernas tillträde till koncessionsmarknaderna. Bestämmelserna ska i första hand göra tilldelningsförfarandena mer öppna och rättvisa genom att begränsa godtyckligheten i de upphandlande myndigheternas och enheternas beslut om frågor som rör t.ex. offentliggörande i förhand eller efterhand, förfarandegarantier, kriterier för urval och tilldelning och tidsfrister för anbudsgivarna. Dessutom ska bestämmelserna ge bättre möjligheter till rättslig prövning, för att förebygga eller åtgärda brott mot dessa bestämmelser. Offentliggörande i EUT: För att garantera öppenhet för och likabehandling av alla ekonomiska aktörer innehåller detta förslag ett krav på obligatoriskt offentliggörande av koncessioner som uppgår till ett värde av minst 5 000 000 euro. Detta tröskelvärde, som redan gäller för byggkoncessioner, utvidgas till att även omfatta tjänstekoncessioner, mot bakgrund av de offentliga samråd och undersökningar som kommissionen har genomfört under arbetet med detta förslag. Syftet med detta är att de ytterligare administrativa bördorna och kostnaderna ska stå i proportion till värdet på kontraktet och att fokusera på koncessioner av ett uppenbart gränsöverskridande intresse. Tröskelvärdet gäller för värdet av koncessionskontrakt som ska beräknas enligt en metod som anges i kontraktet. För tjänster motsvarar värdet det uppskattade sammanlagda värdet på alla tjänster som koncessionshavaren ska tillhandahålla under hela koncessionens löptid. I de nya bestämmelserna fastställs också minimikraven för vilka uppgifter som ska tillhandahållas de potentiella anbudsgivarna. Tidsfrister: I förslaget fastställs även en minimitidsfrist på 52 dagar för att lämna in en intresseanmälan för alla koncessionstilldelningsförfaranden, alltså samma tidsfrist som gäller för offentliga byggkoncessioner. Längre tidsfrister tillämpas på koncessioner än på offentliga kontrakt, med tanke på att koncessioner i allmänhet är komplexare till sin art. Kriterier för urval och uteslutande: I detta direktivförslag fastställs skyldigheter i fråga om de urvalskriterier som ska tillämpas av de upphandlande myndigheterna eller enheterna vid koncessionstilldelning. Dessa regler är mindre restriktiva än de liknande bestämmelser som för närvarande gäller för offentliga kontrakt. De begränsar emellertid urvalskriterierna till sådana kriterier som avser anbudsgivarnas ekonomiska, finansiella och tekniska kapacitet och begränsar även tillämpningsområdet för godtagbara uteslutandekriterier. Tilldelningskriterier: Enligt förslaget blir det en skyldighet att tillämpa objektiva kriterier som har anknytning till föremålet för koncessionen, som garanterar att principerna om öppenhet och insyn, icke-diskriminering och likabehandling tillämpas samt att anbud utvärderas under effektiv konkurrens på ett sätt som gör att den upphandlande myndigheten eller enheten kan bedöma anbudens ekonomiska fördelar. Dessa kriterier ska förebygga godtyckliga beslut från den upphandlande myndighetens eller enhetens sida, och måste offentliggöras i förväg och förtecknas i fallande prioritetsordning. Medlemsstater eller upphandlande myndigheter eller enheter som så önskar kan även föreskriva användning av eller tillämpa kriteriet det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet när de tilldelar koncessioner. Förfarandegarantier: Till skillnad från direktiven om offentlig upphandling innehåller bestämmelserna i detta förslag ingen fast förteckning över tilldelningsförfaranden. Därigenom kan upphandlande myndigheter och enheter vara mer flexibla i sina förfaranden för tilldelning av koncessioner, bland annat för att kunna följa nationella rättsliga traditioner och organisera tilldelningsförfarandet så effektivt som möjligt. Däremot fastställs det i förslaget ett antal entydiga förfarandegarantier som ska gälla vid tilldelningen av koncessioner, i synnerhet vid förhandlingarna. Dessa ska garantera att förfarandet är rättvist och öppet. Rättsmedel: Genom detta direktiv utvidgas tillämpningsområdet för rättsmedelsdirektiven (direktiv 89/665/EEG och direktiv 92/13/EG, ändrat genom direktiv 2007/66/EG) till att omfatta alla koncessioner som överstiger tröskelvärdet. Förslaget ger därigenom aktörer en konkret möjlighet att bestrida beslut om tilldelning i domstol och tillhandahåller rättsliga miniminormer som de upphandlande myndigheterna och enheterna måste följa. 2011/0437 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tilldelning av koncessioner (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1, 62 och 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3], i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Avsaknaden av tydliga regler på unionsnivå för tilldelning av koncessioner ger upphov till rättslig osäkerhet, skapar hinder för ett fritt tillhandahållande av tjänster och orsakar snedvridningar i den inre marknadens funktion. Detta leder till att de ekonomiska aktörerna, särskilt små och medelstora företag, fråntas sina rättigheter på den inre marknaden och förlorar viktiga affärsmöjligheter, medan de offentliga myndigheterna kanske inte hittar det bästa sättet att använda offentliga medel så att EU:s invånare kan dra nytta av kvalitetstjänster till bästa pris. En lämplig rättslig ram för tilldelning av koncessioner skulle garantera ett effektivt och icke-diskriminerande marknadstillträde för alla ekonomiska aktörer i unionen samt rättssäkerhet, vilket skulle gynna offentliga investeringar i infrastruktur och strategiska tjänster för invånarna. (2) Offentlig upphandling spelar en viktig roll i Europa 2020-strategin[4] som ett av de marknadsbaserade instrument som ska användas för att uppnå en smart och hållbar tillväxt för alla och för att garantera att offentliga medel utnyttjas så effektivt som möjligt. Tilldelningen av byggkoncessioner omfattas för närvarande av de grundläggande reglerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster. Tilldelning av tjänstekoncessioner av gränsöverskridande intresse omfattas av fördraget, särskilt principerna om fri rörlighet för varor, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster samt de principer som härrör från dessa, såsom likabehandling, icke-diskriminering, ömsesidigt erkännande, proportionalitet och öppenhet och insyn. Det finns en risk för rättslig osäkerhet till följd av att de nationella lagstiftarna tolkar principerna i fördraget på olika sätt, vilket i sin tur leder till stora skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftningar. Denna risk har bekräftats genom EU‑domstolens omfattande rättspraxis, som dock endast delvis behandlar vissa aspekter av koncessionstilldelning. Det är därför nödvändigt att på unionsnivå konkretisera fördragets principer på ett enhetligt sätt i medlemsstaterna samt eliminera skillnader i tolkningen av principerna, för att undanröja kvarstående snedvridningar av den inre marknaden. (3) Detta direktiv bör emellertid inte påverka medlemsstaternas eller de offentliga myndigheternas frihet att besluta om direkt utförande av bygg- och anläggningsarbeten och direkt tillhandahållande av tjänster till allmänheten eller utläggning av detta på entreprenad till tredje parter. Medlemsstaterna eller de offentliga myndigheterna bör också vara fria att fastställa egenskaperna hos den tjänst som ska tillhandahållas, inbegripet eventuella villkor för kvalitet och pris på tjänsterna, för att uppnå sina mål i fråga om allmän ordning. (4) För koncessioner över ett visst värde är det dock lämpligt att föreskriva en lägsta grad av samordning av nationella förfaranden vid tilldelning av sådana kontrakt i enlighet med fördragsprinciperna, för att garantera att koncessioner öppnas för konkurrens och skapa rättslig säkerhet. Dessa samordningsbestämmelser bör inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå ovan nämnda mål. Medlemsstaterna bör emellertid få komplettera och vidareutveckla dessa bestämmelser om de anser det lämpligt, särskilt för att se till att ovan nämnda principer följs på ett bättre sätt. (5) Vissa samordningsbestämmelser bör även införas för tilldelning av byggkoncessioner och tjänstekoncessioner på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, med tanke på att de nationella myndigheterna kan påverka verksamheten hos de enheter som verkar på dessa områden och med hänsyn till att de marknader där de verkar är förhållandevis slutna, på grund av att medlemsstaterna har beviljat särskilda eller exklusiva rättigheter att försörja, tillhandahålla eller driva de nät som används för tjänsterna i fråga. (6) Koncessioner är avtal med ekonomiska villkor som ingås mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter och som avser förvärv av byggentreprenader eller tjänster, där ersättningen för arbetet normalt utgörs av rätten att utnyttja det byggnadsverk eller de tjänster som är föremål för avtalet. Utförandet av dessa byggentreprenader eller tjänster omfattas av särskilda bindande skyldigheter som fastställs av den upphandlande myndigheten eller enheten och som kan åberopas inför domstol. Vissa statliga dokument, såsom tillstånd eller licenser där en stat eller en offentlig myndighet fastställer villkoren för utförandet av en ekonomisk verksamhet, bör emellertid inte anses utgöra koncessioner. Detsamma gäller vissa avtal som avser en ekonomisk aktörs rätt att utnyttja vissa statliga domäner eller resurser, såsom markarrendekontrakt, där staten eller en upphandlande myndighet eller enhet endast fastställer allmänna villkor för användningen, utan att förvärva särskilda byggentreprenader eller tjänster. (7) Svårigheter i tolkningen av begreppen koncession och offentlig upphandling har varit orsak till ständig rättsosäkerhet bland intressenterna, och har gett upphov till flera domar från EU-domstolens sida i denna fråga. Därför bör definitionen av koncession förtydligas, särskilt genom att hänvisa till begreppet väsentlig driftsrisk. Det viktigaste kännetecknet för en koncession, rätten att utnyttja ett byggnadsverk eller en tjänst, innebär alltid en överföring till koncessionshavaren av en ekonomisk risk som innebär att personen eller företaget kanske inte kommer att få tillbaka de investeringar som gjorts och de kostnader som uppstått under utnyttjandet av ett byggnadsverk eller tillhandahållandet av tjänster. Tillämpningen av särskilda regler för tilldelning av koncessioner skulle inte vara berättigad om den upphandlande myndigheten eller enheten kompenserade entreprenörens eventuella förluster genom att garantera vissa intäkter som motsvarar eller är högre än de kostnader som denne måste ta på sig i samband med kontraktets utförande. Samtidigt bör det klargöras att vissa kontraktsarrangemang som betalas helt av en upphandlande myndighet eller enhet bör anses utgöra en koncession om ersättningen för de investeringar som entreprenören har gjort och de kostnader som denne har haft för att utföra en byggentreprenad eller tillhandahålla en tjänst beror på den faktiska efterfrågan på eller tillgången till en tjänst eller en egendom. (8) Om det finns sektorsspecifika regler som ger koncessionshavaren en garanti för att denne får igen de investeringar som görs och de kostnader som uppstår under fullgörandet av ett kontrakt, bör kontraktet inte anses utgöra en koncession i den mening som avses i detta direktiv. (9) Begreppet särskilda eller exklusiva rättigheter är centralt för att fastställa tillämpningsområdet för detta direktiv, eftersom enheter som varken är upphandlande enheter i enlighet med artikel 4.1.1 eller offentliga företag endast omfattas av direktivets bestämmelser om de utövar en av de verksamheter som täcks av direktivet på grundval av sådana rättigheter. Det är därför lämpligt att klargöra att rättigheter som har beviljats på grundval av ett förfarande med objektiva kriterier, i synnerhet i enlighet med unionslagstiftningen, och som har offentliggjorts på lämpligt sätt inte utgör särskilda eller exklusiva rättigheter i enlighet med detta direktiv. Denna lagstiftning bör inbegripa Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG av den 22 juni 1998 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas[5], Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el[6], Europaparlamentets och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna[7], Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG av den 30 maj 1994 om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten[8] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70[9]. Den offentliga verksamheten antar alltfler former, vilket innebär att det är nödvändigt att förtydliga definitionen av begreppet upphandling. Unionens bestämmelser om koncessioner avser förvärv av byggentreprenader eller tjänster där ersättningen för arbetet utgörs av rätten att utnyttja byggnadsverket eller tjänsterna. Begreppet förvärv bör förstås i vid mening och innebär att myndigheten eller enheten erhåller fördelarna av byggentreprenaderna eller tjänsterna i fråga, men att detta inte alltid medför en överföring av ägarskapet till den upphandlande myndigheten eller enheten. Enbart finansiering av en verksamhet, vilket ofta kopplas till ett krav att återbetala alla mottagna belopp som inte används för de avsedda syftena, omfattas vanligen inte av detta direktiv. (10) Det har också visat sig nödvändigt att klargöra tolkningen av begreppet en enda upphandling, som innebär att det sammanlagda värdet av alla koncessioner som ingås inom ramen för upphandlingen måste beaktas när det gäller de tröskelvärden som fastställs i detta direktiv samt att upphandlingen måste offentliggöras som en helhet, eventuellt indelad i delkontrakt. Begreppet en enda upphandling omfattar alla varor, byggentreprenader och tjänster som behövs för att fullgöra ett visst projekt. Indikationer på att det rör sig om ett enda projekt kan exempelvis vara att den upphandlande myndigheten dessförinnan genomfört en samlad planering och utformning, att de olika inköpta beståndsdelarna fyller en och samma ekonomiska och tekniska funktion eller att de i övrigt är logiskt förknippade med varandra. (11) För att ett verkligt öppnande av marknaden och en rättvis och balanserad tillämpning av reglerna om tilldelning av koncessioner på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster ska säkerställas, är det nödvändigt att de enheter som ska omfattas av direktivet definieras på ett annat sätt än genom hänvisning till deras rättsliga ställning. Det är således viktigt att upphandlande enheter från den offentliga respektive den privata sektorn behandlas lika. I överensstämmelse med artikel 345 i fördraget är det också nödvändigt att se till att medlemsstaternas egendomsordning inte påverkas på något sätt. (12) Koncessioner får tilldelas av upphandlande enheter i syfte att tillgodose kraven hos flera verksamheter som eventuellt omfattas av olika rättsregler. Det bör klargöras att de rättsregler som gäller för en enskild koncession som är avsedd att omfatta flera verksamheter bör omfattas av de regler som är tillämpliga på den verksamhet som koncessionen huvudsakligen är avsedd för. Fastställandet av den verksamhet som koncessionen huvudsakligen är avsedd för kan grundas på en analys av de krav som den särskilda koncessionen måste tillgodose och som har utförts av den upphandlande enheten i syfte att bedöma koncessionens värde och upprätta koncessionsdokumenten. I vissa fall kan det emellertid vara objektivt omöjligt att fastställa vilken verksamhet som koncessionen huvudsakligen är avsedd för. Det bör föreskrivas vilka regler som gäller i sådana fall. (13) Det är lämpligt att från detta direktivs tillämpning undanta vissa tjänstekoncessioner som tilldelas ekonomiska aktörer som själva är upphandlande myndigheter eller enheter på grundval av en exklusiv rättighet som aktören åtnjuter enligt offentliggjord nationell lagstiftning eller förvaltningsbestämmelse och som beviljats i enlighet med fördraget och unionens sektorslagstiftning om förvaltning av nätinfrastruktur som berör sådana verksamheter som avses i bilaga III, eftersom en sådan exklusiv rättighet gör det omöjligt att tillämpa ett konkurrensutsatt förfarande för tilldelningen. Som en avvikelse och utan att det påverkar de rättsliga följderna av det allmänna undantaget från detta direktivs tillämpning bör koncessioner enligt artikel 8.1 omfattas av skyldigheten att man offentliggör ett meddelande om koncessionstilldelning, i syfte att garantera grundläggande öppenhet och insyn, såvida inte krav på sådan öppenhet och insyn fastställs i sektorslagstiftning. (14) Det är lämpligt att undanta vissa tjänste- och byggkoncessioner som tilldelas företag som är anknutna till en upphandlande enhet och som har som huvudsaklig verksamhet att tillhandahålla dessa tjänster eller byggentreprenader till den grupp som de tillhör snarare än att erbjuda dem på marknaden. Det är även lämpligt att undanta vissa tjänste- och byggkoncessioner som tilldelas av en upphandlande enhet till ett samriskföretag, bildat av ett antal upphandlande enheter för en verksamhet som omfattas av detta direktiv, och som enheten ingår i. Det bör emellertid säkerställas att detta undantag inte ger upphov till eventuell snedvridning av konkurrensen till förmån för de företag eller samriskföretag som är anknutna till den upphandlande enheten. Det bör därför införas en lämplig uppsättning regler, särskilt när det gäller såväl de maximigränser inom vilka företagen får erhålla en del av sin omsättning från marknaden och över vilka de förlorar möjligheten att tilldelas koncessioner utan konkurrensutsättning, som sammansättningen av samriskföretag och stabiliteten i relationerna mellan samriskföretagen och de upphandlande enheter som de består av. (15) Detta direktiv bör inte gälla för koncessioner som tilldelas av upphandlande enheter och som avser utförandet av en verksamhet enligt bilaga III, om den aktuella verksamheten i den medlemsstat där den utövas är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde och om detta fastställts genom ett förfarande som inrättats i detta syfte i enlighet med artiklarna 27 och 28 i direktiv [nuvarande direktiv 2004/17/EG]. Ett sådant förfarande bör medge rättssäkerhet för de berörda enheterna och ett ändamålsenligt beslutsförfarande, varigenom en enhetlig tillämpning av unionslagstiftningen på området kan garanteras med kort tidsfrist. (16) Detta direktiv är inte tillämpligt på koncessioner som tilldelas av internationella organisationer i eget namn och för deras egen räkning. Det behöver dock klargöras i vilken utsträckning detta direktiv bör tillämpas på koncessionstilldelning som styrs av särskilda internationella regler. (17) Det råder en betydande rättslig osäkerhet när det gäller i vilken mån samarbete mellan offentliga myndigheter bör omfattas av reglerna för koncessionstilldelning. Tolkningen av EU-domstolens rättspraxis varierar mellan medlemsstaterna och även mellan upphandlande myndigheter eller vissa upphandlande enheter. Det är därför nödvändigt att klargöra i vilka fall reglerna om offentlig tilldelning av koncessioner inte är tillämpliga på koncessioner som ingås mellan upphandlande myndigheter. Ett sådant klargörande bör vägledas av de principer som fastställts i domstolens relevanta rättspraxis. Enbart det faktum att båda avtalsparterna själva är upphandlande myndigheter eller enheter i enlighet med artikel 4.1.1 utesluter inte i sig tillämpning av reglerna om tilldelning av koncessioner. Tillämpningen av reglerna för koncessionstilldelning bör dock inte inskränka upphandlande myndigheters frihet att besluta om hur de ska organisera fullgörandet av sitt offentliga uppdrag. Koncessioner som tilldelas kontrollerade enheter eller ett samarbete för gemensamt fullgörande av de medverkande upphandlande myndigheternas eller enheternas offentliga uppdrag bör därför undantas från tillämpningen av reglerna förutsatt att villkoren i detta direktiv är uppfyllda. Detta direktiv bör garantera att ett undantagande av samarbete mellan offentliga myndigheter inte leder till att konkurrensen snedvrids i förhållande till privata ekonomiska aktörer. En upphandlande myndighets deltagande som anbudsgivare i ett förfarande för offentlig upphandling får inte heller leda till en snedvridning av konkurrensen. (18) För att garantera att bygg- och tjänstekoncessioner över ett visst värde som tilldelas av upphandlande enheter och myndigheter offentliggörs på lämpligt sätt bör det vara obligatoriskt att offentliggöra ett koncessionsmeddelande i Europeiska unionens officiella tidning innan kontrakten tilldelas. Koncessioner har ett tydligt gränsöverskridande intresse för ekonomiska aktörer som är etablerade i andra medlemsstater, vilket bör beaktas vid fastställandet av tröskelvärdena. För att beräkna värdet av en tjänstekoncession måste hänsyn tas till det uppskattade värdet av samtliga tjänster som ska tillhandahållas av koncessionshavaren ur en potentiell anbudsgivares synvinkel. (19) Med hänsyn till de skadliga effekterna på konkurrensen bör tilldelning av koncessioner utan föregående offentliggörande endast ske under mycket exceptionella omständigheter. Detta undantag bör begränsas till fall då det redan från början står klart att offentliggörandet inte kommer att leda till ökad konkurrens, inte minst för att det objektivt sett endast finns en ekonomisk aktör som kan utföra koncessionen. Endast situationer där det objektivt sett står klart att endast en ekonomisk aktör kan fullgöra kontraktet kan motivera tilldelning av en koncession utan offentliggörande till en ekonomisk aktör, där denna situation inte har skapats av den upphandlande myndigheten eller enheten själv med tanke på det framtida tilldelningsförfarandet och där det inte finns tillgång till några lämpliga alternativa lösningar, vilket bör utvärderas noga. (20) En översyn av så kallade prioriterade och icke-prioriterade tjänster (”A- och B‑tjänster”) som genomförts av kommissionen visar att det inte är motiverat att begränsa den fullständiga tillämpningen av upphandlingslagstiftningen till en begränsad grupp tjänster. Därför bör detta direktiv vara tillämpligt på en rad tjänster (som cateringtjänster och vattenförsörjning), som visat på möjligheter till gränsöverskridande handel. (21) Mot bakgrund av den utvärdering i samband med reformen av reglerna för offentlig upphandling som genomförts av kommissionen är det lämpligt att från den fullständiga tillämpningen av detta direktiv endast undanta sådana tjänster som har en begränsad gränsöverskridande dimension, nämligen de så kallade personliga tjänsterna, t.ex. vissa sociala tjänster, hälso- och sjukvårdstjänster samt utbildningstjänster. Dessa tjänster tillhandahålls i ett särskilt sammanhang som varierar betydligt mellan medlemsstaterna på grund av olika kulturella traditioner. Ett särskilt system bör därför införas för koncessioner för dessa tjänster, vilket bör beakta att de började regleras först nyligen. Ett krav på offentliggörande av ett förhandsmeddelande och ett meddelande om koncessionstilldelning för alla koncessioner av ett värde som minst uppgår till de tröskelvärden som fastställs i detta direktiv är därför ett lämpligt sätt att informera potentiella anbudsgivare om affärsmöjligheter och alla berörda parter om antal och typer av tilldelade kontrakt. Dessutom bör medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för tilldelning av koncessionskontrakt för sådana tjänster i syfte att garantera att principerna om öppenhet och insyn samt likabehandling av ekonomiska aktörer respekteras samtidigt som upphandlande myndigheter och enheter kan beakta den berörda tjänstens särskilda egenskaper. Medlemsstaterna bör se till att upphandlande myndigheter och enheter kan beakta behovet av att garantera tjänsternas kvalitet, kontinuitet, åtkomst, tillgänglighet och omfattning, olika användarkategoriers specifika behov, delaktighet och inflytande för användare samt innovation. (22) Med hänsyn till betydelsen av det kulturella sammanhanget och dessa tjänsters känslighet, bör medlemsstaterna ges stor frihet att organisera valet av tjänsteleverantörer på det sätt som de finner lämpligast. Reglerna i detta direktiv förhindrar inte medlemsstaterna att tillämpa särskilda kvalitetskriterier vid valet av tjänsteleverantörer, exempelvis de kriterier i den frivilliga europeiska kvalitetsramen för sociala tjänster som utarbetats av Europeiska unionens kommitté för socialt skydd. Medlemsstaterna och/eller offentliga myndigheter bör ha frihet att tillhandahålla dessa tjänster själva eller att organisera sociala tjänster på ett sätt som inte medför ingående av koncessioner, exempelvis genom att enbart finansiera sådana tjänster eller genom att bevilja licens eller tillstånd till alla ekonomiska aktörer som uppfyller de krav som den upphandlande myndigheten eller enheten uppställt i förväg, utan några gränser eller kvoter, förutsatt att systemet tryggar tillräckligt offentliggörande och överensstämmer med principerna om öppenhet och icke-diskriminering. (23) För att alla intresserade aktörer ska kunna lämna in ansökningar och anbud bör upphandlande myndigheter och enheter vara skyldiga att respektera en minimitidsfrist för mottagande av ansökningar och anbud. (24) Valet och tillämpningen av proportionella, icke-diskriminerande och rättvisa kriterier för urval av ekonomiska aktörer är avgörande för att de ska kunna få effektiv tillgång till de ekonomiska möjligheter som koncessioner innebär. I synnerhet kan en anbudssökandes möjlighet att lita på kapaciteten hos andra enheter vara avgörande för att små och medelstora företag ska kunna delta. Därför är det lämpligt att föreskriva att urvalskriterierna endast bör gälla den ekonomiska aktörens tekniska, finansiella och ekonomiska kapacitet, att de offentliggörs i koncessionsmeddelandet och inte får hindra en ekonomisk aktör från att åberopa kapaciteten hos andra enheter, oberoende av hur aktören rent juridiskt hänger samman med dessa enheter, om aktören visar för den upphandlande myndigheten eller enheten att de resurser som krävs finns tillgängliga. (25) För att garantera öppenhet och likabehanding bör kriterierna för tilldelning av koncessioner alltid uppfylla vissa allmänna normer. De bör meddelas alla potentiella anbudsgivare i förväg, ha samband med kontraktsföremålet och får inte medföra en obegränsad valfrihet för den upphandlande myndigheten eller enheten. De bör garantera att effektiv konkurrens är möjlig och åtföljas av krav som gör det möjligt att i praktiken verifiera de uppgifter som anbudsgivarna lämnar. För att uppfylla dessa normer och samtidigt öka rättssäkerheten får medlemsstaterna föreskriva användning av kriteriet i form av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet. (26) När en upphandlande myndighet eller enhet väljer att tilldela en koncession på grundval av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, bör de fastställa de ekonomiska kriterier och kvalitetskriterier som ska användas när de utvärderar vilket anbud som har det bästa förhållandet mellan kvalitet och pris. Fastställandet av dessa kriterier beror på föremålet för koncessionen, eftersom kriterierna bör göra det möjligt att utvärdera varje anbuds prestanda i förhållande till föremålet för koncessionen enligt definitionen i de tekniska specifikationerna samt att utvärdera förhållandet mellan kvalitet och pris för varje anbud. (27) Koncessioner är oftast långsiktiga och komplicerade arrangemang där entreprenören bär det ansvar och de risker som traditionellt bärs av upphandlande myndigheter och normalt ingår i deras ansvarsområde samt av upphandlande enheter. Av denna anledning bör upphandlande myndigheter och enheter ha en viss flexibilitet i tilldelningsprocessen, med möjlighet att förhandla om kontraktets innehåll med de anbudssökande. För att garantera likabehandling och öppenhet under hela tilldelningsförfarandet bör emellertid vissa krav fastställas på strukturering av tilldelningen, däribland av förhandlingar, informationsspridning och tillgång till skriftliga dokument. Det krävs också regler om att de ursprungliga villkoren i koncessionsmeddelandet inte får frångås, för att förhindra orättvis behandling av potentiella anbudssökande. (28) De tekniska specifikationer som de upphandlande myndigheterna eller enheterna upprättar bör tillåta att tilldelningen av koncessionen öppnas för konkurrens. Det måste därför vara möjligt att lämna anbud med olika tekniska lösningar så att det råder tillräcklig konkurrens. Följaktligen bör de tekniska specifikationerna utformas på ett sådant sätt att man undviker att på konstlad väg begränsa konkurrensen med hjälp av krav som gynnar en viss ekonomisk aktör genom att de avspeglar viktiga egenskaper hos de varor, tjänster eller byggentreprenader som den aktören brukar erbjuda. Om de tekniska specifikationerna utformas som funktions- och prestandakrav kan i allmänhet detta mål uppfyllas på bästa möjliga sätt, vilket främjar innovation. Om det hänvisas till en europeisk standard eller, om det inte finns någon sådan, till en nationell standard bör de upphandlande myndigheterna eller enheterna beakta anbud som baseras på andra likvärdiga lösningar. För att visa att en lösning är likvärdig kan anbudsgivare åläggas att tillhandahålla bevis som verifierats av tredje part. Andra lämpliga bevismedel, såsom tillverkarens tekniska dokumentation, bör dock också tillåtas om den berörda ekonomiska aktören inte har tillgång till sådana intyg eller provningsrapporter eller inte har möjlighet att anskaffa dem inom de aktuella tidsfristerna. (29) I tekniska specifikationer och i tilldelningskriterier bör upphandlande myndigheter och enheter få lov att hänvisa till en bestämd produktionsprocess, ett bestämt sätt att tillhandahålla tjänster eller en bestämd process för något annat stadium av en produkts eller tjänsts livscykel, så länge detta har anknytning till föremålet för koncessionen. För att bättre integrera sociala hänsyn i tilldelning av koncessioner kan upphandlande myndigheter och enheter även tillåtas att i tilldelningskriterierna ta med egenskaper som avser arbetsvillkoren. Om de upphandlande myndigheterna eller enheterna emellertid tillämpar det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet får dessa kriterier endast avse arbetsvillkoren för de personer som direkt deltar i den berörda produktionsprocessen eller i tillhandahållandet av den berörda tjänsten. Sådana egenskaper får endast avse hälsoskydd för den personal som deltar i produktionsprocessen eller främjandet av social integration för missgynnade personer eller medlemmar i sårbara grupper bland de personer som får i uppdrag att fullgöra kontraktet, inbegripet tillgänglighet för personer med funktionshinder. Tilldelningskriterier som omfattar sådana egenskaper bör i alla händelser begränsas till egenskaper som har omedelbara konsekvenser för personalen i deras arbetsmiljö. De bör tillämpas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster[10] och på ett sätt som inte direkt eller indirekt diskriminerar ekonomiska aktörer från andra medlemsstater eller från tredjeländer som är parter i ett avtal eller frihandelsavtal som unionen är part i. Upphandlande myndigheter och enheter bör, även när de tillämpar kriteriet i form av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, ha rätt att som urvalskriterium använda organisation av och kvalifikation och erfarenhet hos den personal som ska utföra den berörda koncessionen, eftersom detta kan påverka kvaliteten på genomförandet av koncessionen och därmed anbudets ekonomiska värde. (30) Genom att använda elektroniska informations- och kommunikationsmedel kan offentliggörandet av kontrakt förenklas betydligt, samtidigt som effektiviteten och insynen i förfarandena för koncessionstilldelning ökas. Elektroniska medel bör därför bli standard för kommunikationen och informationsutbytet i förfaranden för koncessionstilldelning. Användning av elektroniska medel är också tidsbesparande. Minimitidsfristerna bör därför förkortas om elektroniska medel används, dock under förutsättning att de är kompatibla med den särskilda överföringsteknik som fastställs på unionsnivå. Elektroniska informations- och kommunikationsmedel, med adekvata funktioner, kan dessutom ge upphandlande myndigheter och enheter möjlighet att förebygga, spåra och korrigera fel som uppstår i samband med upphandlingsförfaranden. (31) Upphandlande myndigheter och enheter från olika medlemsstater kan vara intresserade av att samarbeta och gemensamt tilldela offentliga koncessioner för att dra största möjliga nytta av de möjligheter som den inre marknaden erbjuder, till exempel i form av stordriftsfördelar samt risk- och nyttofördelning och särskilt när det gäller innovativa projekt som medför större risker än vad en ensam upphandlande myndighet eller enhet rimligen kan bära. Nya regler för att fastställa tillämplig lagstiftning för gränsöverskridande gemensam koncessionstilldelning bör därför fastställas för att underlätta gränsöverskridande gemensam tilldelning av koncessioner. Dessutom kan upphandlande myndigheter och enheter från olika medlemsstater inrätta gemensamma rättsorgan enligt nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Särskilda regler bör fastställas för denna form av gemensam koncessionstilldelning. (32) Gällande lagar, förordningar och kollektivavtal rörande anställningsvillkor och arbetsmiljö, på såväl nationell nivå som unionsnivå, bör tillämpas vid utförandet av en koncession, om dessa bestämmelser och tillämpningen av dem överensstämmer med unionsrätten. För gränsöverskridande verksamhet, det vill säga när arbetstagare från en medlemsstat tillhandahåller tjänster i en annan medlemsstat i samband med utförandet av en koncession, fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster[11] de minimivillkor som måste uppfyllas i värdlandet gentemot de utstationerade arbetstagarna. (33) Koncessioner bör inte tilldelas ekonomiska aktörer som har deltagit i en kriminell organisation eller som befunnits skyldiga till korruption eller bedrägerier riktade mot unionens intressen eller till penningtvätt. Obetalda skatter eller socialförsäkringsavgifter bör också beivras genom obligatorisk uteslutning på unionsnivå. Vidare bör upphandlande myndigheter och enheter ges möjlighet att utesluta anbudssökande eller anbudsgivare som begår allvarliga överträdelser av unionslagstiftning eller nationell lagstiftning som syftar till att skydda allmänintresset i överensstämmelse med fördraget, eller om en ekonomisk aktör uppvisar betydande eller ihållande brister i samband med utförandet av en tidigare koncession eller koncessioner av liknande beskaffenhet för samma upphandlande myndighet eller enhet. (34) Mot bakgrund av EU-domstolens relevanta rättspraxis är det nödvändigt att klargöra under vilka omständigheter ändringar av en koncession under dess fullgörande kräver ett nytt tilldelningsförfarande. Ett nytt förfarande krävs om sådana väsentliga ändringar görs av den ursprungliga koncessionen som visar att parterna har för avsikt att omförhandla väsentliga villkor för koncessionen. Detta är fallet särskilt om de ändrade villkoren skulle ha påverkat resultatet av förfarandet om de hade ingått i det ursprungliga förfarandet. En exceptionell och tillfällig förlängning av koncessionens löptid uteslutande i syfte att garantera kontinuiteten i tillhandahållandet av en tjänst i väntan på att en ny koncession tilldelas bör normalt sett inte ses som en väsentlig ändring av den ursprungliga koncessionen. (35) Upphandlande myndigheter och enheter kan ställas inför externa omständigheter som de inte kunde förutse när de tilldelade koncessionen. I sådana fall behövs det en viss flexibilitet för att koncessionen ska kunna anpassas till dessa omständigheter utan ett nytt tilldelningsförfarande. Med begreppet omständigheter som en omsorgsfull upphandlande myndighet eller enhet inte hade kunnat förutse avses omständigheter som inte hade kunnat förutses trots att den upphandlande myndigheten eller enheten omsorgsfullt förberett den ursprungliga koncessionstilldelningen, med hänsyn till de medel som den förfogat över, det berörda projektets beskaffenhet och egenskaper, god praxis på det berörda området samt behovet av att säkerställa ett lämpligt förhållande mellan de resurser som ägnas åt att förbereda koncessionstilldelningen och dess förutsebara värde. Detta begrepp kan dock inte tillämpas i de fall då en ändring leder till att den övergripande upphandlingen får en annan beskaffenhet, exempelvis genom att de byggentreprenader, varor eller tjänster som ska upphandlas ersätts med något annat eller genom att typen av upphandling förändras i grunden, eftersom man i en sådan situation kan anta att resultatet skulle ha påverkats. (36) I överensstämmelse med principerna om likabehandling och öppenhet bör inte en utvald anbudsgivare kunna ersättas med en annan ekonomisk aktör utan att koncessionen konkurrensutsätts på nytt. Den utvalda anbudsgivare som utför koncessionen kan dock genomgå vissa strukturella förändringar under utförandet, exempelvis rent interna omorganisationer, sammanslagningar och förvärv eller obestånd, eller ersättas enligt en avtalsklausul som är känd för alla anbudsgivare och är förenlig med principerna om likabehandling och öppenhet. Sådana strukturella förändringar bör inte automatiskt kräva nya tilldelningsförfaranden för alla koncessioner som företaget utför. (37) Upphandlande myndigheter eller enheter bör genom översynsklausuler i ett koncessionsavtal kunna föreskriva en möjlighet att införa ändringar av koncessioner, men dessa klausuler bör inte ge dem obegränsad frihet. I detta direktiv bör därför fastställas i vilken utsträckning ändringsmöjligheter får föreskrivas i den ursprungliga koncessionen. (38) I syfte att anpassa detta direktiv till snabb teknisk och ekonomisk utveckling bör en befogenhet att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget delegeras till kommissionen med avseende på en rad icke-väsentliga delar av direktivet. Tekniken i och egenskaperna hos anordningar för elektronisk mottagning bör följa den tekniska utvecklingen och de administrativa behoven. Därför är det också nödvändigt att ge kommissionen befogenhet att fastställa obligatoriska tekniska standarder för elektronisk kommunikation, för att se till att tekniska format, processer och meddelandetjänster i de koncessionstilldelningsförfaranden som genomförs med elektroniska medel är kompatibla och följer den tekniska utvecklingen och de administrativa behoven. Förteckningarna över unionens lagstiftningsakter om gemensamma metoder för beräkning av livscykelkostnader bör snabbt kunna anpassas för att införliva åtgärder som antagits på sektorsnivå. För att tillgodose dessa behov bör kommissionen ges befogenhet att hålla förteckningarna aktuella, inbegripet metoderna för beräkning av livscykelkostnader. (39) För att säkerställa ett lämpligt rättsligt skydd för anbudssökande och anbudsgivare i koncessionstilldelningsförfaranden samt en effektiv kontroll av att bestämmelserna i detta direktiv och principerna i fördraget efterlevs, bör rådets direktiv 89/665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten[12] och rådets direktiv 92/13/EEG om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna[13] också gälla för tjänstekoncessioner och byggkoncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter och enheter. Direktiven 89/665/EEG och 92/13/EEG bör därför ändras i enlighet med detta. (40) Behandling av personuppgifter enligt detta direktiv regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[14]. (41) Enligt unionens lagstiftning om offentlig upphandling ska medlemsstaterna konsekvent och systematiskt övervaka hur dessa bestämmelser genomförs och fungerar, för att garantera att unionslagstiftningen tillämpas effektivt och enhetligt. Om medlemsstaterna utser en enda nationell myndighet för övervakning, genomförande och kontroll av offentlig upphandling kan således denna myndighet ha samma befogenheter för koncessioner. Ett enda organ med övergripande uppgifter bör garantera en överblick över de viktigaste genomförandeproblemen och föreslå lämpliga åtgärder för problem av mer strukturell art. Detta organ kan också ge direkt återkoppling om hur politiken fungerar och om potentiella svagheter i nationell lagstiftning och praxis, och på så sätt bidra till att man snabbt hittar lösningar och kan förbättra förfarandena för tilldelning av koncessioner. (42) Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (43) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen ges genomförandebefogenheter när det gäller utformning och överföring av meddelanden samt för avsändande och offentliggörande av de uppgifter som avses i bilagorna IV–VI samt ändringar av tröskelvärdena. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[15]. Det rådgivande förfarandet bör användas för antagandet av genomförandeakter som inte har några konsekvenser från ekonomisk synpunkt eller när det gäller arten och omfattningen av de skyldigheter som följer av detta direktiv. Dessa akter har tvärtom ett rent administrativt syfte och tjänar ändamålet att underlätta tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv. (44) I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument av [den …] har medlemsstaterna åtagit sig, när det är motiverat, att till anmälan av införlivandeåtgärder bifoga ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är motiverat. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Direktiv om tilldelning av koncessioner Innehållsförteckning AVDELNING I: Definitioner, Allmänna Principer och Tillämpningsområde KAPITEL I: Definitioner, allmänna principer och tillämpningsområde AVSNITT 1: Definitioner och tillämpningsområde Artikel 1: Syfte och tillämpningsområde Artikel 2: Definitioner Artikel 3: Upphandlande myndigheter Artikel 4: Upphandlande enheter Artikel 5: Tröskelvärden Artikel 6: Metoder för beräkning av det uppskattade värdet av koncessioner Artikel 7: Allmänna principer AVSNITT II: UNDANTAG Artikel 8: Undantag för koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter och enheter Artikel 9: Särskilda undantag för elektronisk kommunikation Artikel 10: Undantag för koncessioner som tilldelas av upphandlande enheter Artikel 11: Koncessioner som tilldelas anknutna företag Artikel 12: Koncessioner som tilldelas ett samriskföretag eller en upphandlande enhet som ingår i ett samriskföretag Artikel 13: Upphandlande enheters anmälan av upplysningar Artikel 14: Undantag för verksamheter som är direkt konkurrensutsatta Artikel 15: Samarbete mellan offentliga myndigheter AVSNITT III: Allmänna bestämmelser Artikel 16: Varaktighet Artikel 17: Sociala tjänster och andra specifika tjänster Artikel 18: Blandade koncessioner Artikel 19: Koncessioner som omfattar flera typer av verksamheter AVSNITT IV: Särskilda situationer Artikel 20: Reserverade koncessioner Artikel 21: Forsknings- och utvecklingstjänster KAPITEL II: Principer Artikel 22: Ekonomiska aktörer Artikel 23: Nomenklaturer Artikel 24: Sekretess Artikel 25: Regler för kommunikation AVDELNING II: BESTÄMMELSER OM TILLDELNING AV KONCESSIONER KAPITEL I: Offentliggörande och öppenhet Artikel 26: Koncessionsmeddelanden Artikel 27: Meddelanden om koncessionstilldelning Artikel 28: Utformning och offentliggörande av meddelanden Artikel 29: Offentliggörande på nationell nivå Artikel 30: Elektronisk tillgänglighet för koncessionsdokument KAPITEL II: Förfarandets gång AVSNITT 1: GEMENSAMMA KONCESSIONER, TIDSFRISTER OCH TEKNISKA SPECIFIKATIONER Artikel 31: Gemensamma koncessioner för upphandlande myndigheter eller enheter från olika medlemsstater Artikel 32: Tekniska specifikationer Artikel 33: Provningsrapporter, certifiering och andra bevismedel AVSNITT II: VAL AV DELTAGARE OCH TILLDELNING AV KONCESSIONER Artikel 34: Allmänna principer Artikel 35: Förfarandegarantier Artikel 36: Urval och kvalitativ bedömning av anbudssökande Artikel 37: Fastställande av tidsfrister Artikel 38: Tidsfrister för inlämning av ansökningar om koncessioner Artikel 39: Kriterier för tilldelning av koncessioner Artikel 40: Beräkning av livscykelkostnad AVDELNING III: Bestämmelser om utförande av koncessionER Artikel 41: Underentreprenad Artikel 42: Ändringar av koncessioner under löptiden Artikel 43: Uppsägning av koncessioner AVDELNING IV: ÄNDRINGAR AV DIREKTIVEN 89/665/EEG OCH 92/13/EEG Artikel 44: Ändringar av direktiv 89/665/EEG Artikel 45: Ändringar av direktiv 92/13/EEG AVDELNING V: DELEGERADE BEFOGENHETER, GENOMFÖRANDEBEFOGENHETER OCH SLUTBESTÄMMELSER Artikel 46: Utövande av delegerade befogenheter Artikel 47: Skyndsamt förfarande Artikel 48: Kommittéförfarande Artikel 49: Införlivande Artikel 50: Övergångsbestämmelser Artikel 51: Översyn Artikel 52: Ikraftträdande Artikel 53: Adressater BILAGOR BILAGA I: FÖRTECKNING ÖVER VERKSAMHETER SOM OMFATTAS AV ARTIKEL 2.1.5 BILAGA II: FÖRTECKNING ÖVER UNIONSLAGSTIFTNING SOM AVSES I ARTIKEL 40.3 BILAGA III: VERKSAMHETER SOM UTÖVAS AV UPPHANDLANDE ENHETER ENLIGT ARTIKEL 4 BILAGA IV: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I KONCESSIONSMEDDELANDEN BILAGA V: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM KONCESSIONSTILLDELNING BILAGA VI: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM KONCESSIONSTILLDELNING SOM AVSER KONCESSIONER FÖR SOCIALA TJÄNSTER OCH ANDRA SPECIFIKA TJÄNSTER (ARTIKEL 27.1) BILAGA VII: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM ÄNDRINGAR AV EN KONCESSION UNDER LÖPTIDEN I ENLIGHET MED ARTIKEL 42 BILAGA VIII: DEFINITION AV VISSA TEKNISKA SPECIFIKATIONER BILAGA IX: VILLKOR FÖR OFFENTLIGGÖRANDE BILAGA X: TJÄNSTER SOM AVSES I ARTIKEL 17 BILAGA XI: FÖRTECKNING ÖVER UNIONSLAGSTIFTNING SOM AVSES I ARTIKEL 4.3 b BILAGA XII: KRAV PÅ ANORDNINGAR FÖR ELEKTRONISK MOTTAGNING AV ANBUD OCH ANSÖKNINGAR BILAGA XIII: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I FÖRHANDSMEDDELANDEN OM KONCESSIONER FÖR SOCIALA TJÄNSTER OCH ANDRA SPECIFIKA TJÄNSTER (i enlighet med artikel 26.3) AVDELNING I DEFINITIONER, ALLMÄNNA PRINCIPER OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE KAPITEL I Definitioner, allmänna principer och tillämpningsområde Avsnitt I Definitioner och tillämpningsområde Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde 1. I detta direktiv fastställs regler om upphandlingsförfaranden för upphandlande myndigheter och enheter i samband med koncessioner vars värde uppskattas till minst de tröskelvärden som fastställs i artikel 5. 2. Detta direktiv gäller för anskaffning av byggentreprenader eller tjänster, inbegripet varor som är relaterade till koncessionsföremålet, från ekonomiska aktörer som valts ut av endera av följande aktörer: a) Upphandlande myndigheter, oavsett om byggentreprenaderna eller tjänsterna inbegripet relaterade varor är avsedda för ett offentligt ändamål. b) Upphandlande enheter, förutsatt att byggentreprenaderna eller tjänsterna inbegripet relaterade varor är avsedda för utförandet av en av de verksamheter som avses i bilaga III. Artikel 2 Definitioner 1. I detta direktiv gäller följande definitioner: (1) koncession: offentlig byggkoncession, byggkoncession eller tjänstekoncession. (2) offentlig byggkoncession: skriftligt avtal med ekonomiska villkor som ingås mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter och som avser utförande av byggentreprenad, där ersättningen för arbetet endast utgörs av rätten att utnyttja det byggnadsverk som är föremål för kontraktet eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (3) skriftlig: varje uttryck bestående av ord eller siffror som kan läsas, reproduceras och sedan meddelas. Uttrycket kan innefatta uppgifter som överförs och lagras med elektroniska medel. (4) byggkoncession: skriftligt avtal med ekonomiska villkor som ingås mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande enheter och som avser utförande av byggentreprenad, där ersättningen för arbetet endast utgörs av rätten att utnyttja det byggnadsverk som är föremål för kontraktet eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (5) utförande av byggentreprenad: utförande eller såväl projektering som utförande av byggentreprenader relaterade till en verksamhet som avses i bilaga I eller av ett byggnadsverk eller realisering, oavsett medel, av ett byggnadsverk som tillgodoser de krav som specificerats av den upphandlande myndighet som utövar ett avgörande inflytande över typen eller projekteringen av byggnadsverket. (6) byggnadsverk: ett resultat av bygg- och anläggningsarbeten, betraktat som en helhet och vilket i sig fullgör en ekonomisk eller teknisk funktion. (7) tjänstekoncession: skriftligt avtal med ekonomiska villkor som ingås mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter eller enheter och som avser tillhandahållande av andra typer av tjänster än dem som avses i punkterna 2 och 4, där ersättningen för de tjänster som ska tillhandahållas endast utgörs av rätten att utnyttja de tjänster som är föremål för kontraktet eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (8) anbudssökande: en ekonomisk aktör som har ansökt om att få delta i eller har inbjudits att delta i ett förfarande för koncessionstilldelning. (9) koncessionshavare: en ekonomisk aktör som har tilldelats en koncession. (10) ekonomisk aktör: varje fysisk eller juridisk person, offentlig enhet eller grupp av sådana personer eller enheter som på marknaden erbjuder sig att utföra en byggentreprenad, att realisera ett byggnadsverk, att leverera varor eller att tillhandahålla tjänster. (11) anbudsgivare: en ekonomisk aktör som har lämnat ett anbud. (12) elektroniska medel: medel som utnyttjar elektronik för behandling (även digital kompression) och lagring av data som sänds, överförs och mottas via kabel eller radiovågor eller på optisk eller någon annan elektromagnetisk väg. (13) koncessionsdokument: alla dokument som utarbetats av den upphandlande myndigheten eller enheten eller som denna hänvisat till för att beskriva eller fastställa innehållet i upphandlingen eller förfarandet, inbegripet meddelanden om upphandling, tekniska specifikationer, förslag till kontraktsvillkor, format för de handlingar som ska lämnas in av anbudssökande och anbudsgivare, upplysningar om allmänt tillämpliga skyldigheter samt eventuella kompletterande handlingar. (14) livscykel: alla på varandra följande och/eller inbördes sammankopplade skeden, inklusive produktion, transport, användning och underhåll, som ingår i livslängden för en produkt, en byggentreprenad eller ett tillhandahållande av en tjänst, allt från förvärv av råvaror eller generering av resurser till bortskaffande, sanering och slutförande. 2. Rätten att utnyttja de byggnadsverk eller tjänster som avses i punkt 1.2, 1.4 och 1.7 ska innebära att den väsentliga driftsrisken överförs till koncessionshavaren. Koncessionshavaren ska anses överta den väsentliga driftsrisken om denne inte är garanterad att få tillbaka de investeringar som gjorts och de kostnader som uppstått under utnyttjandet av det byggnadsverk eller tillhandahållandet av de tjänster som är föremål för koncessionen. Denna ekonomiska risk kan bestå av något av följande: a) Risk i samband med användning av byggentreprenaderna eller efterfrågan på tjänsten. b) Risk i samband med tillgång till den infrastruktur som tillhandahålls av koncessionshavaren eller som används för att tillhandahålla tjänsterna till användarna. Artikel 3 Upphandlande myndigheter 1. I detta direktiv avses med upphandlande myndigheter statliga, regionala eller lokala myndigheter och offentligrättsliga organ samt sammanslutningar av en eller flera sådana myndigheter eller ett eller flera sådana organ, dock inte sådana som tilldelar en koncession för bedrivande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. 2. Med regionala myndigheter avses alla myndigheter för administrativa enheter som ingår i Nuts‑kategorierna 1 och 2 enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003[16]. 3. Med lokala myndigheter avses alla myndigheter för administrativa enheter som ingår i Nuts-kategori 3 och mindre administrativa enheter enligt förordning (EG) nr 1059/2003. 4. Med offentligrättsliga organ avses varje organ som har samtliga följande egenskaper: a) Organ som har tillkommit särskilt för att tillgodose allmännyttiga behov eller som har tillgodoseendet av sådana behov som särskilt syfte och inte är av industriell eller kommersiell karaktär. b) Organet är en juridisk person. c) Ett organ vars verksamhet till största delen finansieras av statliga, regionala eller lokala myndigheter, eller av andra offentligrättsliga organ, eller vars verksamhet står under kontroll av sådana organ, eller i vars förvaltningsorgan, styrelseorgan eller kontrollorgan mer än hälften av ledamöterna utses av statliga, regionala eller lokala myndigheter, eller av andra offentligrättsliga organ. Vid tillämpningen av första stycket a ska ett organ som verkar på normala marknadsmässiga villkor, har ett vinstsyfte och bär de förluster som uppstår i samband med utövandet av sin verksamhet inte anses vara ett organ utan industriell eller kommersiell karaktär som har som syfte att tillgodose allmännyttiga behov. Artikel 4 Upphandlande enheter 1. I detta direktiv avses med upphandlande enheter (1) statliga, regionala eller lokala myndigheter, offentligrättsliga organ, samt sammanslutningar av en eller flera sådana myndigheter eller ett eller flera sådana organ i den mening som avses i artikel 3.2–3.4, (2) offentliga företag i den mening som avses i punkt 2 i denna artikel, (3) enheter som inte är upphandlande myndigheter eller offentliga företag och som bedriver verksamhet på grundval av särskilda eller exklusiva rättigheter som beviljats av en behörig myndighet i en medlemsstat, när de tilldelar en koncession för bedrivande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. 2. Med offentligt företag avses varje företag över vilket en upphandlande myndighet kan ha ett direkt eller indirekt bestämmande inflytande till följd av ägarförhållande, finansiellt deltagande eller gällande regler. Ett bestämmande inflytande ska anses föreligga när en upphandlande myndighet, direkt eller indirekt, i förhållande till ett företag a) äger större delen av företagets tecknade kapital, eller b) kontrollerar majoriteten av de rösträtter som är knutna till företagets emitterade aktier, eller c) kan utse mer än halva antalet ledamöter i företagets administrativa, styrande eller övervakande organ. 3. Med särskilda eller exklusiva rättigheter avses en rättighet som beviljats av en behörig myndighet i en medlemsstat enligt lag eller annan författning, som begränsar bedrivandet av någon av de verksamheter som avses i bilaga III till en eller flera enheter och som väsentligt påverkar andra enheters möjligheter att bedriva samma typ av verksamhet. Rättigheter som har beviljats genom ett förfarande som offentliggjorts på lämpligt sätt och där beviljandet av dessa rättigheter har grundats på objektiva kriterier ska inte utgöra särskilda eller exklusiva rättigheter i den mening som avses i detta direktiv. Sådana förfaranden innefattar a) upphandlingsförfaranden med föregående meddelande om upphandling i enlighet med direktiv [2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller detta direktiv, eller b) förfaranden i enlighet med andra unionsrättsakter som förtecknas i bilaga XI och säkerställer tillräcklig föregående öppenhet i samband med beviljande av tillstånd på grundval av objektiva kriterier. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 46 för att ändra förteckningen över unionsrättsakter i bilaga XI, när sådana ändringar blir nödvändiga till följd av antagandet av ny unionslagstiftning eller upphävandet av unionslagstiftning. Artikel 5 Tröskelvärden 1. Detta direktiv ska tillämpas på följande typer av koncessioner vars värde uppgår till minst 5 000 000 euro: a) Koncessioner som ingås av upphandlande enheter för bedrivande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. b) Koncessioner som ingås av upphandlande myndigheter. 2. För tjänstekoncessioner som uppgår till ett värde av minst 2 500 000 euro, men mindre än 5 000 000 euro, förutom sociala tjänster och andra specifika tjänster, ska ett meddelande om koncessionstilldelning i enlighet med artiklarna 27 och 28 offentliggöras. Artikel 6 Metoder för beräkning av det uppskattade värdet av koncessioner 1. Beräkningen av det uppskattade värdet av en koncession ska grundas på det totala belopp exklusive mervärdesskatt som ska betalas enligt den upphandlande myndighetens eller enhetens egen uppskattning, inbegripet varje form av option och förlängning av koncessionens varaktighet. 2. Det uppskattade värdet av en koncession ska beräknas som värdet på entreprenaden eller tjänsterna i sin helhet, även om de köps genom olika kontrakt om kontrakten ingår i ett och samma projekt. Indikationer på att det rör sig om ett enda projekt kan exempelvis vara att den upphandlande myndigheten eller enheten dessförinnan genomfört en samlad planering och utformning, att de olika inköpta beståndsdelarna fyller en och samma ekonomiska och tekniska funktion eller att de i övrigt är logiskt förknippade med varandra. Om den upphandlande myndigheten eller enheten avser att ge premier eller ersättningar till anbudssökande eller anbudsgivare ska den beakta dessa när den beräknar det uppskattade värdet av koncessionen. 3. Metoden för beräkning av det uppskattade värdet av en koncession får inte väljas i syfte att undanta koncessionen från detta direktivs tillämpningsområde. Ett byggentreprenadprojekt eller ett projekt som består av enbart tjänster får inte delas upp för att förhindra att upphandlingen omfattas av detta direktiv, såvida inte detta är motiverat av objektiva skäl. 4. Denna uppskattning ska gälla vid den tidpunkt då koncessionsmeddelandet skickas ut eller, om ett sådant meddelande inte krävs, vid den tidpunkt då den upphandlande myndigheten eller enheten inleder förfarandet för koncessionstilldelning, särskilt genom att definiera väsentliga egenskaper hos den avsedda koncessionen. 5. För offentliga byggkoncessioner och byggkoncessioner ska det uppskattade värdet innefatta både kostnaden för byggentreprenaderna och det högsta uppskattade värdet av de varor och tjänster som den upphandlande myndigheten eller enheten tillhandahåller entreprenören, under förutsättning att de är nödvändiga för att utföra byggentreprenaderna. 6. Om en planerad byggentreprenad eller upphandling av tjänster kan innebära att flera koncessioner tilldelas samtidigt i form av separata delkontrakt, ska det uppskattade totala värdet av samtliga delkontrakt beaktas. 7. Om det sammanlagda värdet av delkontrakten uppgår till minst det tröskelvärde som anges i artikel 5, ska detta direktiv tillämpas på tilldelningen av varje delkontrakt. 8. Upphandlande myndigheter eller enheter får tilldela koncessioner för enskilda delkontrakt utan att tillämpa bestämmelserna om tilldelning i detta direktiv, under förutsättning att det uppskattade värdet exklusive mervärdesskatt av det berörda delkontraktet är lägre än 1 miljon euro. Det sammanlagda värdet av de delkontrakt som därigenom tilldelas utan att detta direktiv tillämpas får dock inte överskrida 20 % av det sammanlagda värdet av alla delkontrakt som den föreslagna byggentreprenaden eller den föreslagna upphandlingen av tjänster har delats upp i. 9. Värdet på tjänstekoncessioner ska vara det uppskattade sammanlagda värdet på de tjänster som ska tillhandahållas av koncessionshavaren under hela koncessionens varaktighet, beräknat enligt en objektiv metod som ska anges i koncessionsmeddelandet eller i koncessionsdokumenten. Det uppskattade värdet av koncessioner ska i tillämpliga fall beräknas utifrån följande värde: a) Försäkringstjänster: den premie som ska betalas och andra former av ersättning. b) Banktjänster och andra finansiella tjänster: arvoden, provisioner, ränta och andra former av ersättning. c) För projekteringstjänster: arvoden, provisioner och andra former av ersättning. 10. Värdet av koncessionerna ska omfatta både de intäkter som beräknas mottas från tredje parter och de belopp som ska betalas av den upphandlande myndigheten eller enheten. Artikel 7 Allmänna principer Upphandlande myndigheter och enheter ska behandla ekonomiska aktörer på ett likvärdigt sätt samt förfara på ett öppet och proportionellt sätt. Förfarandet för koncessionstilldelning får inte utformas i avsikt att undanta en koncession från tillämpningsområdet för detta direktiv eller för att på ett konstgjort sätt begränsa konkurrensen. Avsnitt II Undantag Artikel 8 Undantag för koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter och enheter 1. Detta direktiv ska inte tillämpas på tjänstekoncessioner som av en upphandlande myndighet eller enhet tilldelas en ekonomisk aktör som är en upphandlande enhet, eller en sammanslutning av upphandlande enheter, på grundval av en exklusiv rättighet som den ekonomiska aktören åtnjuter enligt gällande offentliggjorda nationella lagar eller andra författningar, och som har beviljats i enlighet med fördraget och unionens sektorslagstiftning om förvaltning av nätinfrastruktur i samband med verksamheter som förtecknas i bilaga III. 2. Genom undantag från punkt 1 ska bestämmelserna i artikel 27.1 och 27.3 gälla när den sektorslagstiftning som avses i punkt 1 i denna artikel inte föreskriver sektorsspecifika regler för öppenhet och insyn. 3. Detta direktiv ska inte tillämpas på koncessioner som den upphandlande myndigheten eller enheten är skyldig att tilldela eller anordna enligt upphandlingsförfaranden som fastställs i enlighet med något av följande: a) Ett internationellt avtal som i överensstämmelse med fördraget har ingåtts mellan en medlemsstat och ett eller flera tredjeländer och som omfattar byggentreprenader, varor eller tjänster som är avsedda för ett projekt som signatärstaterna ska genomföra eller utnyttja gemensamt. b) Internationellt ingångna avtal om stationering av militär personal och som avser företag i en medlemsstat eller ett tredjeland. c) En internationell organisations särskilda förfarande. d) Om koncessioner helt finansieras av en internationell organisation eller ett internationellt finansinstitut. Alla avtal som avses i första stycket a ska meddelas kommissionen, som får rådfråga den rådgivande kommitté för offentliga upphandlingskontrakt som avses i artikel 48. Om en koncession i en betydande utsträckning medfinansieras av en internationell organisation eller ett internationellt finansinstitut ska parterna vid tillämpningen av första stycket d enas om tillämpliga förfaranden för koncessionstilldelning, vilka ska stå i överensstämmelse med bestämmelserna i fördraget. 4. Om inte annat följer av artikel 346 i fördraget ska detta direktiv inte tillämpas på tilldelning av koncessioner på försvars- och säkerhetsområdet, i den utsträckning som skyddet av en medlemsstats väsentliga säkerhetsintressen inte kan garanteras genom de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv. 5. Detta direktiv ska inte tillämpas på tjänstekoncessioner för a) förvärv eller hyra, oavsett finansieringsform, av mark, befintliga byggnader eller annan fast egendom eller rättigheter till sådan (dock ska varje form av koncessioner för finansiella tjänster som tilldelas samtidigt med, före eller efter förvärvs- eller hyreskontraktet omfattas av detta direktiv), b) anskaffning, utveckling, produktion eller samproduktion av programmaterial avsett för sändning (sändning ska omfatta överföring och distribution via någon form av elektroniskt nät), som tilldelas av programföretag, och inte heller på koncessioner för sändningstid som tilldelas programföretag, c) skiljemanna- och förlikningsuppdrag, d) finansiella tjänster i samband med emission, försäljning, förvärv eller överlåtelse av värdepapper eller andra finansiella instrument i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG, centralbankstjänster och insatser som genomförs tillsammans med europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF), e) anställningskontrakt, f) lufttransporttjänster som grundas på beviljande av en operativ licens i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008[17], [18], g) kollektivtrafik i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007[19]. Sändning i den mening som avses i första stycket b ska omfatta all överföring och distribution via någon form av elektroniskt nät. Artikel 9 Särskilda undantag för elektronisk kommunikation Detta direktiv ska inte tillämpas på sådana koncessioner som huvudsakligen syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att tillhandahålla eller driva allmänna kommunikationsnät, eller att för allmänheten tillhandahålla en eller flera elektroniska kommunikationstjänster. I denna artikel avses med (a) allmänt kommunikationsnät: elektroniskt kommunikationsnät som helt eller huvudsakligen används för att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster som är tillgängliga för allmänheten och som stöder informationsöverföring mellan nätanslutningspunkter, (b) elektroniskt kommunikationsnät: system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser, inbegripet icke-aktiva nätdelar, som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringssätt, däribland satellitnät, fasta nät (kretskopplade och paketkopplade, inbegripet internet) och markbundna mobilnät, elnätsystem i den utsträckning dessa används för signalöverföring, nät som används för radio- och tv-sändningar, inklusive kabel-tv-nät, oberoende av vilken typ av information som överförs, (c) nätanslutningspunkt: den fysiska punkt genom vilken en abonnent ansluts till ett allmänt kommunikationsnät; för nät där man använder sig av koppling eller dirigering betecknas anslutningspunkten med hjälp av en särskild nätadress, som kan vara knuten till ett abonnentnummer eller abonnentnamn, (d) elektronisk kommunikationstjänst: en tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät, däribland teletjänster och överföringstjänster i nät som används för radio- och tv-sändningar, men inte tjänster i form av tillhandahållande av innehåll som överförs med hjälp av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster eller utövande av redaktionell kontroll över detta innehåll. Den omfattar inte de av informationssamhällets tjänster enligt definitionen i artikel 1 i direktiv 98/34/EG som inte helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät. Artikel 10 Undantag för koncessioner som tilldelas av upphandlande enheter 1. Detta direktiv ska inte tillämpas på koncessioner som en upphandlande enhet tilldelar för något annat ändamål än bedrivande av de typer av verksamhet som anges i bilaga III eller för bedrivande av sådana verksamheter i tredjeland, när verksamheten bedrivs utan fysisk användning av något nät eller geografiskt område inom unionen. 2. De upphandlande enheterna ska anmäla alla verksamheter som de anser undantagna till kommissionen eller till det nationella tillsynsorganet, på deras begäran. Kommissionen får, i informationssyfte, regelbundet i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra förteckningar över de verksamhetskategorier som den anser vara undantagna enligt denna artikel. I detta sammanhang ska kommissionen ta hänsyn till kommersiellt känsliga aspekter som den upphandlande enheten påpekar när den överlämnar informationen. Artikel 11 Koncessioner som tilldelas anknutna företag 1. För tillämpningen av denna artikel avses med anknutet företag alla företag vars årsräkenskaper konsolideras med den upphandlande enhetens årsräkenskaper enligt kraven i rådets sjunde direktiv 83/349/EEG[20]. 2. När det gäller enheter som inte omfattas av det direktivet avses med anknutet företag alla företag som uppfyller något av följande villkor: a) Den upphandlande enheten kan direkt eller indirekt utöva ett bestämmande inflytande över det enligt artikel 4.2 i detta direktiv. b) Företaget får utöva ett bestämmande inflytande över den upphandlande enheten. c) Det är gemensamt med den upphandlande enheten underkastat ett bestämmande inflytande från ett annat företag på grund av ägarförhållanden, finansiellt deltagande eller de regler företaget lyder under. 3. Utan hinder av artikel 15 och under förutsättning att villkoren i punkt 4 är uppfyllda ska detta direktiv inte gälla följande koncessioner: a) Koncessioner som av en upphandlande enhet tilldelas ett anknutet företag. b) Koncessioner som av ett samriskföretag, bildat uteslutande av ett antal upphandlande enheter för att bedriva sådana verksamheter som avses i bilaga III, tilldelas ett företag som är anknutet till någon av dessa upphandlande enheter. 4. Punkt 3 ska tillämpas på a) tjänstekoncessioner under förutsättning att minst 80 % av det anknutna företagets genomsnittliga omsättning när det gäller tjänster i allmänhet under de föregående tre åren härrör från tillhandahållande av sådana tjänster till företag till vilka det är anknutet, b) byggkoncessioner under förutsättning att minst 80 % av det anknutna företagets genomsnittliga omsättning när det gäller byggentreprenader i allmänhet under de föregående tre åren härrör från utförande av sådana byggentreprenader för företag till vilka det är anknutet. 5. När ett anknutet företag inte kan uppvisa sin omsättning för de föregående tre åren beroende på tidpunkten för dess etablering eller verksamhetens påbörjande, räcker det att företaget kan påvisa att uppnåendet av den omsättningsnivå som avses i punkt 4 a eller b är trovärdigt, särskilt genom prognoser för verksamheten. 6. Om mer än ett företag som är anknutet till den upphandlande enheten tillhandahåller samma eller liknande tjänster, varor eller byggentreprenader, ska de procenttal som avses i punkt 4 beräknas med hänsyn till den totala omsättning som härrör från tillhandahållandet av tjänster, varor respektive byggentreprenader från dessa anknutna företag. Artikel 12 Koncessioner som tilldelas ett samriskföretag eller en upphandlande enhet som ingår i ett samriskföretag Utan hinder av artikel 15 och under förutsättning att samriskföretaget har bildats för att utföra den aktuella verksamheten under en tid av minst tre år och det i den handling som upprättats för bildandet av samriskföretaget föreskrivs att de upphandlande enheter som det består av kommer att ingå i samriskföretaget under minst samma tid, ska detta direktiv inte gälla koncessioner som tilldelas av a) ett samriskföretag, bildat uteslutande av ett antal upphandlande enheter för att bedriva verksamheter enligt bilaga III, till en av dessa upphandlande enheter, eller b) en upphandlande enhet till ett sådant samriskföretag som enheten ingår i. Artikel 13 Upphandlande enheters anmälan av upplysningar En upphandlande enhet ska på begäran av kommissionen eller det nationella tillsynsorganet lämna följande upplysningar när det gäller tillämpningen av artiklarna 11.2, 11.3 och 12. a) Namnen på de berörda företagen eller samriskföretagen. b) De berörda koncessionernas beskaffenhet och värde. c) Det underlag som kommissionen eller det nationella tillsynsorganet anser vara nödvändigt för att bevisa att relationerna mellan det företag eller samriskföretag som tilldelas koncessionen och den upphandlande enheten motsvarar kraven i artikel 11 eller artikel 12. Artikel 14 Undantag för verksamheter som är direkt konkurrensutsatta Detta direktiv ska inte tillämpas på koncessioner som tilldelas av en upphandlande enhet om den aktuella verksamheten i den medlemsstat där sådana koncessioner utförs är direkt konkurrensutsatt i enlighet med artiklarna 27 och 28 i direktiv [som ersätter direktiv 2004/17/EG]. Artikel 15 Samarbete mellan offentliga myndigheter 1. Koncessioner som en upphandlande myndighet eller enhet i den mening som avses i artikel 4.1.1 tilldelar en annan juridisk person ska inte ingå i tillämpningsområdet för detta direktiv om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Den upphandlande myndigheten eller enheten utövar kontroll över den berörda juridiska personen motsvarande den som den utövar över sin egen förvaltning. b) Den juridiska personen utför minst 90 % av sin verksamhet för den upphandlande myndighetens eller enhetens räkning eller för andra juridiska personers räkning som den upphandlande myndigheten eller enheten utövar kontroll över. c) Det finns inget privat deltagande i den juridiska person som står under kontroll. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1.1 ska anses utöva kontroll över en juridisk person motsvarande den kontroll som den utövar över sin egen förvaltning i den mening som avses i i första stycket a, om myndigheten eller enheten har en avgörande påverkan i fråga om den juridiska personens strategiska mål och viktiga beslut. 2. Punkt 1 ska också gälla om den enhet som står under kontroll är en upphandlande myndighet eller enhet i den mening som avses i artikel 4.1.1 och tilldelar en koncession till den enhet som utövar kontroll över den eller till en annan juridisk person som kontrolleras av samma upphandlande myndighet, förutsatt att det inte finns något privat deltagande i den juridiska person som tilldelas den offentliga koncessionen. 3. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1.1 som inte utövar kontroll över en juridisk person i den mening som avses i punkt 1 kan likväl tilldela en koncession utan att tillämpa bestämmelserna i detta direktiv till en juridisk person som den gemensamt utövar kontroll över tillsammans med andra upphandlande myndigheter eller enheter, om följande villkor är uppfyllda: a) De upphandlande myndigheterna eller enheterna i den mening som avses i artikel 4.1.1 utövar gemensamt kontroll över den berörda juridiska personen motsvarande den som de utövar över sina egna förvaltningar. b) Minst 90 % av den juridiska personens verksamhet utförs för de kontrollerande upphandlande myndigheterna eller enheterna i den mening som avses i artikel 4.1.1 eller för andra juridiska personer som samma upphandlande myndigheter eller enheter utövar kontroll över. c) Det finns inget privat deltagande i den juridiska person som står under kontroll. För tillämpningen av led a ska upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i den mening som avses i artikel 4.1.1 anses utöva gemensam kontroll över en juridisk person om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Den kontrollerade juridiska personens beslutsorgan består av representanter från samtliga deltagande upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i den mening som avses i artikel 4.1.1. b) Dessa upphandlande myndigheter eller enheter enligt artikel 4.1.1 kan gemensamt utöva ett bestämmande inflytande över den kontrollerade juridiska personens strategiska mål och viktiga beslut. c) Den kontrollerade juridiska personen har inte något eget intresse som skiljer sig från intresset hos de offentliga myndigheter som är anknutna till den. d) Den kontrollerade juridiska personen erhåller inga fördelar av de offentliga kontrakt som ingås med de upphandlande myndigheterna, utom ersättning för de faktiska kostnaderna. 4. Ett avtal som ingås mellan två eller flera upphandlande myndigheter eller enheter i den mening som avses i artikel 4.1.1 ska inte anses utgöra en koncession i den mening som avses i artikel 2.1.1, om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Avtalet upprättar ett genuint samarbete mellan deltagande upphandlande myndigheter eller enheter i syfte att gemensamt fullgöra deras offentliga uppdrag och innefattar ömsesidiga rättigheter och skyldigheter för parterna. b) Avtalet styrs endast av överväganden som har att göra med allmänintresset. c) De deltagande upphandlande myndigheterna eller enheterna utövar inte verksamhet på den öppna marknaden i en omfattning som överstiger 10 % av omsättningen från de verksamheter som berörs av avtalet. d) Avtalet omfattar inte andra ekonomiska överföringar mellan de upphandlande myndigheterna eller enheterna än överföringar för ersättning av de faktiska kostnaderna för byggentreprenader, tjänster eller varor. e) Det finns inget privat deltagande i någon av de berörda upphandlande myndigheterna eller enheterna. 5. Den kontroll av att det inte finns något privat deltagande som avses i punkterna 1–4 ska utföras vid tidpunkten för koncessionstilldelningen eller ingåendet av avtalet. De undantag som föreskrivs i denna artikel ska upphöra att gälla så snart det förekommer privat deltagande, med följden att pågående koncessioner måste öppnas för konkurrens via normala förfaranden för koncessionstilldelning. Avsnitt III Allmänna bestämmelser Artikel 16 Varaktighet Koncessionen ska bara pågå så länge som anses behövas för att koncessionshavaren ska få tillbaka de investeringar som gjorts för utnyttjandet av byggnadsverket eller tillhandahållandet av tjänsterna samt en rimlig avkastning på investerat kapital. Artikel 17 Sociala tjänster och andra specifika tjänster Koncessioner som avser tillhandahållande av sociala tjänster och andra specifika tjänster enligt bilaga X och som omfattas av detta direktiv ska omfattas av de skyldigheter som anges i artiklarna 26.3 och 27.1. Artikel 18 Blandade koncessioner 1. Kontrakt som avser både tjänster och varor ska tilldelas i enlighet med detta direktiv om huvudföremålet för den berörda upphandlingen är tjänster och om kontrakten är koncessioner i den mening som avses i artikel 2.1.1. 2. Koncessioner som avser både tjänster i den mening som avses i artikel 17 och andra tjänster ska tilldelas i enlighet med tillämpliga bestämmelser för den typ av tjänst som utgör huvudföremålet för det berörda kontraktet. 3. För de blandade kontrakt som avses i punkterna 1 och 2 ska huvudföremålet bestämmas genom en jämförelse av värdena för tjänsterna respektive varorna. 4. För kontrakt bestående av koncessioner som omfattas av detta direktiv samt upphandling eller andra inslag som inte omfattas av detta direktiv eller av direktiven [ersätter direktiv 2004/17/EG och direktiv 2004/18/EG] eller direktiv 2009/81/EG, ska den del av kontraktet som utgör en koncession som omfattas av detta direktiv tilldelas i enlighet med detta direktiv. Om de olika delarna av kontraktet i fråga objektivt sett inte kan särskiljas ska dock tillämpningen av direktivet bestämmas av kontraktets huvudändamål. 5. För koncessioner som omfattas av detta direktiv samt kontrakt som omfattas av [direktiv 2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller 2009/81/EG[21] ska den del av kontraktet som utgör en koncession som omfattas av detta direktiv tilldelas i enlighet med detta direktiv. Om de olika delarna av kontraktet i fråga objektivt sett inte kan särskiljas ska tillämpningen av detta direktiv bestämmas av kontraktets huvudändamål. Artikel 19 Koncessioner som omfattar flera typer av verksamheter 1. För en koncession som omfattar flera typer av verksamheter ska de regler gälla som är tillämpliga på den verksamhet som koncessionen huvudsakligen är avsedd för. Valet mellan att tilldela en enda koncession eller att tilldela ett antal separata koncessioner får dock inte göras i syfte att undanta koncessionen från tillämpningsområdet för detta direktiv. 2. Om en av de verksamheter som en koncession som omfattas av bestämmelserna i detta direktiv är avsedd för förtecknas i bilaga III men inte de övriga och om det är omöjligt att på objektiva grunder avgöra vilken verksamhet koncessionen huvudsakligen är avsedd för, ska koncessionen tilldelas enligt de bestämmelser som är tillämpliga på koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter. 3. Om en av de verksamheter som kontraktet eller koncessionen är avsett/avsedd för omfattas av detta direktiv och en annan verksamhet varken omfattas av detta direktiv eller av [direktiv 2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller direktiv 2009/81/EG[22] och om det är omöjligt att på objektiva grunder avgöra vilken verksamhet kontraktet eller koncessionen huvudsakligen är avsett/avsedd för, ska kontraktet eller koncessionen tilldelas i enlighet med detta direktiv. Avsnitt IV Särskilda situationer Artikel 20 Reserverade koncessioner Medlemsstaterna får reservera deltagandet i förfaranden för koncessionstilldelning för skyddade verkstäder och ekonomiska aktörer vars främsta syfte är social och yrkesmässig integration av personer med funktionshinder och missgynnade arbetstagare eller föreskriva att koncessioner ska utföras inom ramen för program för skyddad anställning, varvid över 30 % av arbetstagarna i sådana verkstäder, ekonomiska aktörer eller program är personer med funktionshinder eller missgynnade arbetstagare. Hänvisning till denna bestämmelse ska göras i koncessionsmeddelandet. Artikel 21 Forsknings- och utvecklingstjänster 1. Detta direktiv ska tillämpas på tjänstekoncessioner för forsknings- och utvecklingstjänster med följande CPV-referensnummer: 73000000‑2 till 73436000‑7, förutom 73200000‑4, 73210000‑7 eller 73220000‑0, förutsatt att båda av de följande villkoren är uppfyllda: a) De är uteslutande till nytta för en upphandlande myndighet eller enhet i dess egen verksamhet. b) Den tillhandahållna tjänsten betalas uteslutande av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. 2. Detta direktiv ska inte tillämpas på offentliga tjänstekoncessioner för forsknings- och utvecklingstjänster med följande CPV-referensnummer: 73000000‑2 till 73436000‑7, förutom 73200000‑4, 73210000‑7 eller 73220000‑0, när något av de ovanstående villkoren inte är uppfyllt. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 46 med avseende på referensnumren i denna artikel, närhelst ändringar av CPV-nomenklaturen måste avspeglas i detta direktiv och de inte medför någon förändring av direktivets tillämpningsområde. KAPITEL II Principer Artikel 22 Ekonomiska aktörer 1. Ekonomiska aktörer som enligt lagstiftningen i sin etableringsstat har rätt att tillhandahålla den aktuella tjänsten får inte avvisas endast på grund av att lagstiftningen i den medlemsstat där koncessionen tilldelas kräver att de ska vara antingen fysiska eller juridiska personer. 2. Juridiska personer kan emellertid åläggas att i anbudet eller i anbudsansökan ange namn på och relevanta yrkeskvalifikationer hos den personal som ska vara ansvarig för utförandet av koncessionen. 3. Grupper av ekonomiska aktörer får lämna anbud eller anmäla sig som anbudssökande. 4. Upphandlande myndigheter och enheter får inte ställa upp särskilda krav för sådana gruppers deltagande i koncessionstilldelningsförfaranden som inte gäller för enskilda anbudssökande. De upphandlande myndigheterna eller enheterna får inte kräva att sådana grupper ska ha en viss juridisk form för att få lämna en anbudsansökan eller ett anbud. En upphandlande myndighet eller enhet får fastställa särskilda villkor för de fall koncessionen ska utföras av en grupp, förutsatt att dessa villkor är motiverade av objektiva skäl och är proportionella. Villkoren kan innebära att en grupp ska anta en viss juridisk form när den blivit tilldelad kontraktet, om det är nödvändigt för att koncessionen ska kunna utföras på ett tillfredsställande sätt. Artikel 23 Nomenklaturer 1. Alla hänvisningar till nomenklaturer inom ramen för tilldelning av koncessioner ska göras genom användning av den gemensamma terminologin vid offentlig upphandling (Common Procurement Vocabulary, CPV) som fastställs i förordning (EG) nr 2195/2002[23]. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 46 med avseende på att anpassa de referensnummer som används i bilagorna I och X, närhelst ändringar av CPV-nomenklaturen måste avspeglas i detta direktiv och de inte medför någon förändring av direktivets tillämpningsområde. Artikel 24 Sekretess 1. Om inte annat föreskrivs i detta direktiv eller i nationell lagstiftning om tillgång till information, och utan att det påverkar skyldigheterna att offentliggöra tilldelade kontrakt och att ge information till anbudssökande och anbudsgivare enligt artiklarna 27 och 35, får den upphandlande myndigheten inte offentliggöra uppgifter som lämnats in och förklarats konfidentiella av de ekonomiska aktörerna, inklusive men inte begränsat till tekniska hemligheter, affärshemligheter och konfidentiella aspekter i anbuden. 2. En upphandlande myndighet eller enhet får ställa krav på ekonomiska aktörer att de skyddar den konfidentiella karaktären av de uppgifter som den lämnar ut under koncessionstilldelningsförfarandet. Artikel 25 Regler för kommunikation 1. Förutom när användning av elektroniska medel är obligatorisk i enlighet med artiklarna 28.2 och 30 får de upphandlande myndigheterna eller enheterna välja mellan följande kommunikationsmedel för all kommunikation och allt informationsutbyte: a) Elektroniska medel i enlighet med punkterna 3, 4 och 5. b) Post eller fax. c) Per telefon i de fall och enligt de villkor som anges i punkt 6. d) En kombination av dessa me