Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som lämnats in i någon av Europeiska unionens medlemsstater eller i Island eller Norge

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Enligt artikel 7 i avtalet av den 18 maj 1999 mellan rådet och Island och Norge om de senares associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (nedan kallat "Schengenramavtalet"), är ett avtal om rättigheter och skyldigheter i Dublinkonventionen en förutsättning för att gränskontrollerna skall avskaffas mellan Schengenländerna och länderna i den nordiska passunionen. Gränskontrollerna planeras att avskaffas den 25 mars 2001.

Efter en rekommendation från kommissionen till rådet i september 1999 bemyndigade rådet kommissionen i maj 2000 att förhandla fram ett avtal med Norge och Island som i stort sett återger de skyldigheter och rättigheter som finns i Dublinkonventionen och Eurodacförordningen, som underlättar tillämpningen av Dublinkonventionen.

Formella och informella förhandlingar inleddes den 4 juli 2000 och avslutades den 28 november. Medlemsstaterna informerades regelbundet under förhandlingarnas gång.

Avtalets rättsliga grund är artikel 63.1, jämförd med artikel 300 i EG-fördraget.

Avtalet omfattar rättigheter och skyldigheter enligt

a) Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna, med undantag av artiklarna 16 - 22,

b) de beslut som fattats av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen, och

c) rådets förordning om inrättande av Eurodac för jämförelse av asylsökandes och vissa andra medborgares i tredje land fingeravtryck i syfte att underlätta genomförandet av Dublinkonventionen som antogs den 11 december 2000.

Avtalets huvudsakliga inslag rör kommittéstrukturen: eftersom avtalet inte bygger på protokollet (nr 2) om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, kunde den modell med "blandad kommitté" som anges i Schengenramavtalet inte användas utan ersattes med en sådan traditionell bilateral (eller i detta fall en "treparts-") kommitté som återfinns i alla gemenskapsavtal (i detta avtal kallad "gemensam kommitté"). Ordförandeskapet för den gemensamma kommittén kommer att innehas växelvis av kommissionen och antingen Island eller Norge under sex månader i taget.

Kommitténs struktur bygger på att Norge och Island skall ha rätt att delta i utformningen av besluten, men inte i själva beslutsfattandet.

Vad beträffar Dublinkonventionen (ett folkrättsligt avtal som slutits av medlemsstaterna) så kan gemenskapen inte formellt ändra förfaranden och skyldigheter den för med sig i ett avtal med tredje part. Därför kunde Norge och Island inte "knytas" till den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen. Den enda lösningen var att komma överens om ett antal förklaringar med innebörden att även om detta är en för gemenskapsavtal typisk kommittéstruktur så deltar medlemsstaterna i viss utsträckning.

Alla framtida beslut i kommittén som inrättas genom artikel 18 of Dublinkonventionen kan diskuteras i den gemensamma kommittén innan de fattas i artikel 18-kommittén men när väl besluten har fattats måste de genomföras av Norge och Island. Godkänner länderna inte besluten utlöses samma förfaranden som enligt Schengenramavtalet (suspension och så småningom upphörande). På så sätt ser man till att tillämpningen överensstämmer mellan alla beslut som är relaterade till Dublinkonventionen.

Vad beträffar Dublinkonventionens framtida införande under gemenskapens behörighet finns det en liknande mekanism. Norge och Island kan bidra till utformningen av beslut men måste acceptera det slutliga beslut som antas av rådet (annars suspenderas avtalet och upphör därefter). På samma sätt måste bestämmelser som rör Eurodac accepteras.

Målet att nå en enhetlig jurisprudens uppnåddes genom att man "kopierade" de respektive bestämmelserna i avtalet om Schengenregelverket (artikel 6).

Dataskyddsdirektivet kommer att tillämpas av Island och Norge på samma sätt som det tillämpas av medlemsstaterna (artikel 1.3).

Bestämmelsen om vilka territorier som avtalet skall tillämpas inom skapar för EU:s del överensstämmelse med Dublinkonventionen. I synnerhet beaktas frågan om Gibraltar (artikel 13).

Danmarks särskilda situation beaktas i artikel 13.3.

Budgetbestämmelsen (artikel 9) bygger i huvudsak på en liknande bestämmelse i avtalet om Schengenregelverket.

Kommissionen anser att förhandlingarna har varit framgångsrika och att utkastet till avtal är godtagbart för gemenskapen.

Av juridiska skäl har Island krävt ett formellt undertecknande av avtalet.

Enligt artikel 300.3 i EG-fördraget måste Europaparlamentet rådfrågas inför beslutet om slutande av avtalet.

Detta förslag till rådsbeslut gäller undertecknande av avtalet. Det är till för att undertecknandet skall kunna ske inom den tidsrymd som överenskommits med Island och Norge så att tidsfristen 25 mars 2001 kan hållas. Kommissionen har för avsikt att mycket snart lägga fram ytterligare ett utkast till beslut om avtalets slutande, vilket måste överlämnas till Europaparlamentet i enlighet med den rättsliga grunden.

Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som lämnats in i någon av Europeiska unionens medlemsstater eller i Island eller Norge

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.1, jämförd med artikel 300.2, första stycket, andra meningen i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1) Kommissionen har på gemenskapens vägnar förhandlat fram ett avtal med Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som lämnats in i någon av medlemsstaterna eller i Island eller Norge.

(2) Under förutsättning att det sluts vid en senare tidpunkt bör avtalet, som paraferades den 29 november 2000, undertecknas

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Rådets ordförande bemyndigas att utse den/de person/-er som på gemenskapens vägnar skall ha befogenhet att underteckna avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som lämnats in i någon av Europeiska unionens medlemsstater eller i Island eller Norge, under förutsättning att det sluts vid en senare tidpunkt.

Avtalstexten bifogas detta beslut.

Utfärdat i .... den ...

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA

Avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Island och Konungariket Norge om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som har getts in i en medlemsstat eller i Island eller Norge

EUROPEISKA GEMENSKAPEN

och

REPUBLIKEN ISLAND

och

KONUNGARIKET NORGE,

nedan kallade parterna,

SOM BEAKTAR att medlemsstaterna i Europeiska unionen har ingått Dublinkonventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna, undertecknad i Dublin den 15 juni 1990 (nedan kallad "Dublinkonventionen" [1]),

[1] EGT C 254, 19.8.1997, s.1.

SOM ERINRAR OM artikel 7 i avtalet av den 18 maj 1999 mellan Europeiska unionens råd (nedan kallat "rådet") och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket [2], där det anges att en lämplig överenskommelse bör ingås om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som skall ansvara för handläggningen av en asylansökan som görs i någon av medlemsstaterna eller i Island eller Norge

[2] EGT L 176, 10.7.1999, s. 35.

SOM ANSER att det därför är lämpligt att Dublinkonventionens bestämmelser och relevanta bestämmelser som redan har antagits av den kommitté som inrättades enligt artikel 18 i den konventionen skall inarbetas i detta avtal, dock utan att detta påverkar förhållandet mellan de avtalsslutande parterna till Dublinkonventionen

SOM ANSER att Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter [3] (nedan kallat "personuppgiftsdirektivet") skall tillämpas av Island och Norge på samma sätt som det tillämpas av medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen när uppgifter behandlas i det syfte som omfattas av detta avtal.

[3] EGT L 281, 23.1.1995, s. 31.

SOM DOCK INSER att de bestämmelser som inarbetats i detta avtal när så är nödvändigt måste anpassas för att ta hänsyn till att Island och Norge är icke-medlemsstater,

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att det är nödvändigt att föreskriva en mekansim i detta avtal som säkrar överensstämmelsen med utvecklingen av gemenskapens regelverk, i synnerhet i samband med de frågor som anges i artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

SOM ÄR ÖVERTYGADE OM att det är nödvändigt att organisera samarbetet med Republiken Island och Konungariket Norge på alla nivåer i vad gäller genomförande, praktisk tillämpning och ytterligare utveckling av Dublinkonventionen.

SOM ANSER att det för detta ändamål är nödvändigt att inrätta en organisationsstruktur för att säkerställa Republiken Islands och Konungariket Norges associering med verksamheten på dessa områden och möjliggöra deras deltagande i denna verksamhet genom en gemensam kommitté.

SOM BEAKTAR att rådet har antagit en förordning om inrättande av Eurodac för jämförelse av asylsökandes och vissa andra utlänningars fingeravtryck för att underlätta genomförandet av Dublinkonventionen och förenkla fastställandet av vilken av de avtalsslutande parterna som skall behandla en asylansökan i enlighet med Dublinkonventionen.

SOM ANSER att detta avtal bör utvidgas till att omfatta innehållet i den förordningen så att förordningen kan genomföras parallellt i Island, Norge och Europeiska gemenskaperna.

SOM BEAKTAR att bestämmelserna i avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och rättsakter som antagits med avdelning IV som rättslig grund inte gäller i Konungariket Danmark, men att Danmark bör få möjlighet att ansluta sig till detta avtal om landet så önskar.

HAR ENATS OM FÖLJANDE.

Artikel 1

1. De bestämmelser i Dublinkonventionen som anges i del 1 av bilagan till detta avtal och de beslut som kommittén fattar i enlighet med artikel 18 i Dublinkonventionen och som anges i del 2 av bilagan till detta avtal skall genomföras av Island och Norge och tillämpas i deras ömsesidiga förbindelser och deras förbindelser med medlemsstaterna, om inte annat följer av punkt 4.

2. Medlemsstaterna skall tillämpa de bestämmelser som anges i punkt 1, om inte annat följer av punkt 4, i förbindelserna med Island och Norge.

3. Bestämmelserna i direktivet om skydd av personuppgifter skall genomföras och tillämpas av Island och Norge i tillämpliga delar, på samma sätt som de tillämpas på medelsstaterna i Europeiska gemenskapen i fråga om uppgifter som behandlas i syfte att genomföra och tillämpa bestämmelserna så som de definieras i bilagan.

4. I punkterna 1 och 2 skall hänvisningar till "medlemsstater" i bestämmelserna som omfattas av bilagan anses omfatta även Island och Norge.

5. Detta avtal gäller bestämmelserna i förordningen om inrättande av Eurodac för jämförelse av asylsökandes och vissa andra medborgares i tredje land fingeravtryck i syfte att underlätta genomförandet av Dublinkonventionen och vars syfte skall vara att bistå med att fastställa vilken medlemsstat som enligt Dublinkonventionen är ansvarig för att pröva en ansökan om asyl, dock med hänsyn till Norges och Islands särskilda situatione utanför Europeiska unionen så att förordningen kan genomföras parallellt i Island, Norge och Europeiska gemenskaperna.

Artikel 2

1. När Europeiska gemenskapernas kommissionen (nedan kallad « kommissionen ») gör utkast till ny lagstiftning med sin rättsliga grund i artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på ett område som omfattas av ämnen i bilagan till detta avtal eller av artikel 1.5, skall den informellt rådfråga experter från Island och Norge på samma sätt som den rådfrågar experter från medlemsstaterna innan förslagen utarbetas.

2. När kommissionen översänder förslag som berör detta avtal till rådet och Europaparlamentet skall den även sända kopior till Island och Norge.

På begäran av en av de avtalsslutande parterna kan ett förberedande åsiktsutbyte ske inom den gemensamma kommitté som bildas i enlighet med artikel 3.

3. Under fasen före antagandet av lagstiftningen skall de avtalsslutande parterna samråda med varandra igen i en fortlöpande informations- och samrådprocess inom gemensamma kommittén vid avgörande skeden och på begäran av en av dem. När lagstiftningen har antagits skall det förfarande som avses i artikel 4.2 - 4.7 tillämpas.

4. Samarbetet mellean de avtalsslutande parterna under informations- och samrådsfasen skall präglas av förtroende för att på så sätt underlätta för den gemensamma kommittén att i slutet av processen fullgöra sina uppgifter enligt detta avtal.

5. Företrädarna för Islands och Norges regeringar skall ha rätt att lämna förslag till den gemensamma kommittén i de frågor som anges i artikel 1.

6. Kommissionen skall garantera experter från Norge och Island ett så omfattande deltagande som möjligt allt efter vilka områden som berörs i det förberedande skedet innan förslag till åtgärder utarbetas för att så småningom översändas till de kommittéer som bistår kommissionen när den utövar sina verkställande befogenheter. När kommissionen utarbetar förslag till åtgärder skall den alltså hänvisa till experter från Island och Norge på samma sätt som den hänvisar till experter från medlemsstaterna.

7. I de fall där rådet är inbegripet enligt det förfarande som är tillämpligt på den aktuella typen av kommitté ska kommissionen översända synpunkterna från experterna från Island och Norge till rådet.

Artikel 3

1. Härmed upprättas en gemensam kommitté, som skall bestå av företrädare för parterna.

2. Den gemensamma kommittén skall i samförstånd anta sin egen arbetsordning.

3. Den gemensamma kommittén skall sammanträda på ordförandens initiativ eller på begäran av någon av ledamöterna.

4. Gemensamma kommittén skall sammanträda på lämplig nivå, efter omständigheternas krav, för att se över det praktiska genomförandet och tillämpningen av de bestämmelser som omfattas av bilagan, däribland nya rättsakter eller åtgärder som det hänvisas till i artikel 1 och som antagits av den kommitté som bildats genom artikel 18 i Dublinkonventionen, och för att utbyta åsikter om utformningen av ny lagstiftning som grundas på artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och omfattar ämnena i bilagan eller i artikel 1.5.

Allt informationsutbyte som gäller detta avtal skall anses ske inom den gemensamma kommitténs ansvarsområde.

5. Ordförandeskapet i gemensamma kommittén skall innehas under sex månader i taget och i alfabetisk ordning av en företrädare för Europeiska gemenskapen och en företrädare för Islands eller Norges regering.

Artikel 4

1. När nya rättsakter eller åtgärder som rör de ämnen som anges i artikel 1 antas av den kommitté som bildats genom artikel 18 i Dublinkonventionen skall dessa tillämpas från samma tidpunkt av medlesstaterna å ena sida och av Island och Norge å den andra, såvida det inte uttryckligen anges något annat i dessa rättsakter eller åtgärder och om inget annat följer av punkt 2.

2. Kommissionen skall omedelbart informera Island och Norge när sådana rättsakter och åtgärder som anges i punkt 1 antas. Island och Norge skall oberoende av varandra besluta om de skall godta innehållet i dessa och införliva dem med de egna interna rättssystemen. Dessa beslut skall anmälas till rådets generalsekretariat och kommissionen inom trettio dagar efter det att berörda rättsakter eller åtgärder antagits.

3. Om innehållet i en sådan rättsakt eller åtgärd inte kan bli bindande för Island förrän författningsenliga krav har uppfyllts, skall Island underrätta rådets generalseekretariat och kommissionen om detta i samband med sin anmälan. Island skall snarast skriftligen underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen när alla författningsenliga krav har uppfyllts, och sådana underrättelser skall lämnas snarast möjligt före den dag som fastställts för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Island enligt vad som beslutats enligt punkt 1.

4. Om innehållet i en sådan rättsakt eller åtgärd inte kan bli bindande för Norge förrän författningsenliga krav har uppfyllts, skall Norge underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen om detta i samband med sin anmälan. Norge skall snarast, och senast sex månader efter att landet har underrättats av behörig EU-institution, skriftligen underrätta rådets generalsekretariat och kommissionen när alla författningsenliga krav har uppfyllts. Från den dag som fastställts för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Norge och till dess att underrättelse lämnas om att de författningsenliga kraven har uppfyllts, skall Norge provisoriskt tillämpa innehållet i en sådan rättsakt eller åtgärd om så är möjligt.

5. I och med att Island och Norge godkänner innehållet i sådana rättsakter och åtgärder som avses i punkt 1 skall rättigheter och skyldigheter uppkomma dels mellan Island och Norge, dels mellan Island och Norge, å ena sidan, och Europeiska unionens medlemsstater, å andra sidan.

6. Om

a) antingen Island eller Norge anmäler sitt beslut att inte godkänna innehållet i en rättsakt eller åtgärd som avses i punkt 1 och på vilken de förfaranden som anges i detta avtal skall tillämpas, eller

b) antingen Island eller Norge inte gör någon anmälan inom de trettio dagar som anges i punkt 2, eller

(c) Island inte gör någon anmälan före det datum som angivits för rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande, eller

(d) Norge inte gör någon anmälan inom de sex månader som fastställs i punkt 4 eller inte vidtar åtgärder för provisorisk tillämpning enligt samma punkt från och med den dag som fastställts för den berörda rättsaktens eller åtgärdens ikraftträdande för Norge,

skall detta avtal anses suspenderat i förhållande till Island eller Norge.

7. Gemensamma kommittén skall undersöka orsaken till suspensionen och vidta åtgärder för att inom 90 dagar avhjälpa orsakerna till att rättsakten eller åtgärden inte godkänts eller ratificerats. Efter att ha prövat alla ytterligare möjligheter att bibehålla ett välfungerande avtal, även möjligheten att ta hänsyn till lagstiftningens likvärdighet, kan den enhälligt besluta att återställa avtalet. Om detta avtal fortsätter att vara suspenderat efter 90 dagar skall det anses ha upphört att gälla för Island eller Norge.

Artikel 5

I avvaktan på att de åtgärder som anges i artikel 2.1 skall träda i kraft och ersätta de bestämmelser som anges i artikel 1.1 kan en avtalsslutande part, om den upplever stora svårigheter till följd av avsevärda förändringar av omständigheterna som gäller vid slutandet av detta avtal, i enlighet med artikel 4.3 och 4.4 i detta avtal lägga fram saken för den gemensamma kommitté som inrättats genom artikel 3 i detta avtal att denna senare kan förse de avtalsslutande parterna med åtgärder för att handskas med situationen. Gemensamma kommittén skall enhälligt besluta om dessa åtgärder. Om enhällighet inte kan uppnås träder artikel 8 i kraft.

Artikel 6

1. För att uppfylla de avtalsslutande parternas syfte att nå en så enhetlig tillämpning och tolkning som möjligt av de bestämmelser som avses i artikel 1 skall den gemensamma kommittén kontinuerligt följa utvecklingen av rättspraxisen vid Europeiska gemenskapernas domstol samt utvecklingen av rättspraxisen vid Islands och Norges behöriga domstolar i fråga om sådana bestämmelser. I detta syfte har de avtalsslutande parterna enats om att utan dröjsmål underrätta varandra om sådan rättspraxis.

2. Under förutsättning att nödvändiga ändringar görs i stadgan för Europeiska gemenskapernas domstol skall Island och Norge ha rätt att inkomma med inlagor eller skriftliga synpunkter till Europeiska gemenskapernas domstol när en fråga har hänskjutits dit av en domstol i en medlemsstat för ett förhandsavgörande om tolkningen av någon av de bestämmelser som avses i artikel 1.5 och artikel 2.1.

Artikel 7

1. Island och Norge skall varje år lämna rapporter till den gemensamma kommittén om hur deras administrativa myndigheter och domstolar har tillämpat och tolkat de bestämmelser som avses i artikel 1, i förekommande fall så som de tolkats av Europeiska gemenskapernas domstol.

2. Om den gemensamma kommittén inte har kunnat säkerställa en enhetlig tillämpning och tolkning inom två månader efter det att den blivit underrättad om en väsentlig skillnad i rättspraxisen vid Europeiska gemenskaperns domstol och vid de isländska eller norska domstolarna, eller en väsentlig skillnad mellan de berörda medlemsstaternas och de isländska eller norska myndigheternas tillämpning av de bestämmelser som avses i artikel 1, skall förfarandet i artikel 8 vara tillämpligt.

Artikel 8

1. Vid tvist om tillämpningen eller tolkningen av detta avtal, eller i ett fall där den situation som avses i artikel 5 eller artikel 7.2 inträffar, skall frågan officiellt tas upp som en tvistefråga på dagordningen för den gemensamma kommittén.

2. Den gemensamma kommittén skall ha 90 dagar på sig för att lösa tvisten, från och med dagen för antagandet av den dagordning där tvisten tagits upp.

3. Om den gemensamma kommittén inte skulle kunna lösa tvisten inom de 90 dagar som anges i punkt 2, skall ytterligare en period om 90 dagar anslås för att nå en slutlig lösning. Om den gemensamma kommittén inte har fattat något beslut vid periodens slut skall detta avtal anses ha upphört att gälla för Island eller Norge vid utgången av den sista dagen av perioden.

Artikel 9

1. Vad beträffar administrativa och driftsmässiga kostnader knutna till installationen och driften av Eurodacs centrala enhet , skall Island och Norge bidra till Europeiska gemenskapernas allmänna budget med en årlig summa som

- för Island skall uppgå till 0,1 % och

- för Norge till 4,995 %

av ett initialt referensbelopp om 9 575 000 euro i åtagandebemyndiganden och 5 000 000 euro i betalningsbemyndiganden och från och med budgetår 2002 och framåt av de gällande budgetbemyndigandena för det berörda budgetåret.

I fråga om andra administrativa kostnader och driftskostnader för tillämpningen av detta avtal skall Island och Norge dela dessa kostnader genom att till Europeiska gemenskapernas allmänna budget överföra en årlig summa efter sin respektive bruttonationalinkomsts procentuella förhållande till samtliga deltagande staters bruttonationalinkomst.

2. Island och Norge skall ha rätt att erhålla dokument som hänför sig till detta avtal och får vid möten i den gemensamma kommittén begära tolkning till ett valfritt officiellt språk för Europeiska gemenskapernas institutioner. Eventuella kostnader för översättning eller tolkning till eller från isländska eller norska skall dock i förekommande fall bäras av Island eller Norge.

Artikel 10

De nationella dataskyddsmyndigheterna i Island och Norge och det oberoende övrvakningsorgan som skall inrättas genom artikel 286.2 i Avtalet om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall samarbeta i den utsträckning som krävs för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter, särskilt genom utbyte av all värdefull information. Formerna för detta samarbete skall överenskommas så snart detta organ har inrättats.

Artikel 11

1. Detta avtal skall inte på något sätt påverka Avtalet om Europeiska Ekonomiska samarbetsområdet eller något annat avtal som ingåtts mellan Europeiska gemenskapen och Island oh/eller Norge eller rådet och Island och/eller Norge.

2. Detta avtal skall inte på något sätt påverka framtida avtal som Europeiska gemenskapen ingår med Island och/eller Norge.

3. Detta avtal skall inte påverka samarbetet inom ramen för den nordiska passunionen i den mån sådant samarbete inte strider mot eller hindrar detta avtal och de rättsakter och åtgärder som grundar sig på det.

Artikel 12

Konungariket Danmark kan begära att få ansluta sig till detta avtal. Villkoren för detta skall fastställas av de avtalsslutande parterna, med Konungariket Danmarks medgivande, i ett protokoll till detta avtal.

Artikel 13

1. Med undatag av det som framgår av punkterna 2 - 5 nedan skall detta avtal vara tillämpligt inom det territorium där Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är tillämpligt samt i Island och Norge.

2. Detta avtal omfattar inte Svalbard (Spetsbergen).

3. Detta avtal skall endast vara tillämpligt i Konungariket Danmark i enlighet med bestämmelsrna i artikel 12, och på Färöarna och Grönland endast om Dublinkonventionen utvidgas till att omfatta dessa territorier.

4. Detta avtal skall inte vara tillämpligt i de franska utomeuropeiska departementen.

5. Detta avtal skall gälla i Gibraltar endast vid tillämpning av Dublinkonventionen eller någon annan gemenskapsåtgärd som ersätter den konventionen i Gibraltar.

Artikel 14

1. Detta avtal skall ratificeras eller godkännas av de avtalsslutande parterna. Ratificerings- eller anslutningsinstrumenten skall deponeras på rådets generalsekretariat som skall vara depositarie.

2. Detta avtal träder i kraft första dagen i månaden efter att depositarien har underrättat de avtalsslutande parterna om att det sista ratifications eller anslutningsinstrumentet har deponerats.

Artikel 15

Var och en av de avtalsslutande parterna kan säga upp detta avtal genom en skriftlig uppsägning till depositarien. Uppsägningen skall träda i kraft sex månader efter att den har deponerats. Detta avtal skall upphöra att gälla om antingen Europeiska gemenskapen eller både Island och Norge har sagt upp det.

Upprättat i Bryssel den ... på danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska, tyska, isländska och norska språken, vilka samtliga texter är lika giltiga, i ett enda original som skall deponeras i arkiven hos Europeiska unionens generalsekretariat.

Bilaga A: Bestämmelser rörande Dublinkonventionen och beslut av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen

Del 1: Dublinkonventionen

Alla bestämmelser i den konvention som undertecknades i Dublin den 15 juni 1990 som fastställer vilken stat som ansvarar för handläggningen av asylansökningar inlämnade i en av medlemsstaterna, med undantag av artiklarna 16 - 22.

Del 2

Beslut av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen

Beslut nr 1/97 av den 9 september 1997 fattat av den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa genomförandebestämmelser för konventionen.

Beslut nr 1/98 av den 30 juni 1998 fattat av den kommitté som inrättas enligt artikel 18 i Dublinkonventionen av den 15 juni 1990 om vissa genomförandebestämmelser för konventionen.

Försäkran

I avvaktan på att Europeiska gemenskapen skall anta rättsakter som ersätter Dublinkonventionen kommer de avtalsslutande parterna att sammanträda i den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3.1 i detta avtal i samband med varje sammanträde i den kommitté som inrättas genom artikel 18 i Dublinkonventionen, inbegripet förberedande expertmöten.

Försäkran

De avtalsslutande parterna understryker vikten av en nära och aktiv dialog mellan alla de parter som är aktiva i genomförandet av Dublinkonventionen och de åtgärder som anges i artikel 2.1 i detta avtal.

Kommissionen kommer att bjuda in experter från medlemsstaterna till sammanträden i den gemensamma kommittén, för ett åsiktsutbyte, som full ut respekterar artikel 3.1 i detta avtal, med Island och Norge i alla ämnen som omfattas av detta avtal.

De avtalsslutande parterna noterade medlemsstaternas vilja att tacka ja till inbjduningarna och delta i ett sådant åsiktsutbyte med Island och Norge i alla ämnen som omfattas av detta avtal.

Försäkran

De avtalsslutande parterna är ense om att det i arbetsordningen för den gemensamma kommitté som inrättas genom artikel 3 i detta avtal skall fastställas att reglerna för de institutioner i Europeiska unionen som utfärdar dokument om åtgärder för skydd av sekretessbelagd information, tillämpliga på de institutionerna, också skall gälla för skydd av sekretessbelagd information som används av den gemensamma kommittén.

Försäkran

De avtalsslutande parterna är ense om att inom ramen för detta avtal skall de principer som ligger bakom skriftväxlingen som bifogades avtalet av den 18 maj 1999 gälla för kommittér som bistår Europeiska kommissionens utövandet av dess verkställande befogenheter.

Försäkran

De avtalsslutande parterna är ense om att beslut nr 1/2000 av den 31 oktober 2000 av den kommitté som inrättats genom artikel 18 i Dublinkonventionen om överföring av ansvaret för familjemedlemmar enligt artikel 3.4 och artikel 9 i konventionen skall ingå i detta avtal i enlighet med förfarandet i artikel 4 i detta avtal.