Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under perioden 1 januari 1999-31 december 2001 (98/C 362/01) KOM(1998) 521 slutlig - 98/0280(ACC)

(Framlagt av kommissionen den 17 september 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

av följande skäl:

I enlighet med det erbjudande som Europeiska gemenskapen gjorde inom ramen för Förenta nationernas konferens om handel och utveckling (UNCTAD) öppnades från och med 1971 allmänna tullförmåner för vissa jordbruks- och industriprodukter från utvecklingsländer. Den första tioåriga tillämpningsperioden för dessa förmåner löpte ut den 31 december 1980 och en andra tioårsperiod löpte ut den 31 december 1990.

Gemenskapen bibehöll emellertid ordningen i oförändrad form fram till den 31 december 1994. Vid denna tidpunkt inledde gemenskapen en ny tioårsperiod (1995-2004) för sitt erbjudande.

Den positiva roll som detta system har spelat i det förflutna när det gäller att ge utvecklingsländerna bättre tillträde till marknaderna i de länder som beviljar förmånerna är allmänt erkänd och motiverar dess fortsatta existens ytterligare en tid framöver som ett komplement till andra prioriterade åtgärder, särskilt den multilaterala liberaliseringen av handeln.

I sitt meddelande till rådet av den 1 juni 1994 (1) framlade kommissionen sina riktlinjer för den nya tioårsperioden 1995-2004 med tillämpning av ordningen med allmänna tullförmåner.

Riktlinjerna för tioårsperioden bekräftades 1995 genom antagandet av den första ordningen för den tioårsperiod som öppnades genom rådets förordning (EG) nr 3281/94 av den 19 december 1994 om tillämpning av ett fyraårigt system med allmänna tullförmåner (1995-1998) för vissa industriprodukter med ursprung i utvecklingsländerna (2) och rådets förordning (EG) nr. 1256/96 av den 20 juni 1996 om tillämpningen av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under perioden 1 juli 1996-30 juni 1999 för vissa jordbruksprodukter med ursprung i utvecklingsländerna (3).

Fördraget om Europeiska unionen har givit nya impulser till gemenskapens utvecklingspolitik som en del av unionens utrikespolitik och slår fast att en hållbar ekonomisk och social utveckling i utvecklingsländerna samt deras harmoniska och gradvisa integrering i världsekonomin är viktiga mål.

Gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner bör därför fortsätta att inriktas på utveckling och främst koncentreras på de länder som mest behöver det, dvs. de fattigaste länderna. Ordningen bör vara ett komplement till Världshandelsorganisationens (WTO) instrument och underlätta utvecklingsländernas integrering i världsekonomin och i det multilaterala handelssystemet. Tullförmåner bör ses som en övergångsåtgärd. De skall endast beviljas i den utsträckning det behövs och gradvis upphöra när detta behov inte längre anses föreligga.

Gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner bör även i fortsättningen syfta till en liberaliseringsnivå som är neutral jämfört med tidigare ordningar vad gäller förmånsmarginalens allmänna inverkan på den potentiella volymen på förmånshandeln, utan att det inverkar på tillämpningen av de särskilda stimulansordningarna.

I gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner måste hänsyn också tas till att vissa sektorer eller produkter är känsliga för gemenskapens industri och jordbruk. För att skydda känsliga sektorer mot överdrivna importökningar bör det även i fortsättningen finnas en dubbel skyddsmekanism med dels anpassning av förmånsmarginalerna, dels tillämpning, i nödfall, av en skyddsklausul.

För att öka tillträdet till gemenskapsmarknaden och för att förmånstullarna skall användas effektivt för de utvecklingsländer som är genomsnittligt eller mindre utvecklade bör tillämpningen av gradueringssystemet förlängas.

I gradueringen enligt sektor och land kombineras ett utvecklingskriterium, uttryckt som ett utvecklingsindex som återspeglar det berörda landets per capita-inkomst och exportnivå för förädlade produkter jämfört med gemenskapens, med ett kriterium för relativ specialisering, uttryckt som ett specialiseringsindex som är baserat på förhållandet mellan förmånslandets andel av gemenskapens totala import generellt och dess andel av gemenskapens totala import inom en viss sektor. Den kombinerade tillämpningen av dessa två kriterier bör göra det möjligt att, vad avser de sektorer som skall uteslutas, anpassa bruttoresultaten av specialiseringsindexet efter utvecklingsnivån.

Utvecklingen av villkoren för handel och finansiella transaktioner i världen kan i förekommande fall leda till att gemenskapen före utgången av 1999 på nytt granskar resultaten av genomförandet av gradueringssystemet.

Gradueringen enligt sektor och land bör även i fortsättningen tillämpas också för de förmånsländer vars export av produkter som omfattas av ordningen med allmänna tullförmåner inom en viss sektor har överskridit 25 % av förmånsländernas export av dessa produkter inom den sektorn under det statistiska referensåret för den föregående ordningen, oavsett deras utvecklingsnivå.

Länder vars export till gemenskapen av de produkter som omfattas av ordningen med allmänna tullförmåner inom en viss sektor inte överskrider 2 % förmånsländernas export till gemenskapen inom den sektorn under det statistiska referensåret för den föregående ordningen bör även i fortsättningen undantas från tillämpningen av gradueringssystemet.

Länder och territorier vars inkomst per capita överstiger inkomsten per capita i någon av gemenskapens medlemsstater och vars utvecklingsindex är högre än -1 bör även i fortsättningen vara uteslutna från ordningen.

I samband med ministerkonferensen i Singapore i december 1996 antog de stater som är medlemmar i Värdshandelsorganisationen (WTO) en åtgärdsplan i syfte att förbättra tillträdet till sina marknader för produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna.

På grundval av kommissionens meddelande av den 16 april 1997 och rådets slutsatser av den 2 juni 1997 fastställs det i rådets förordning (EG) nr 602/98 (4) att de minst utvecklade länder som inte är part i Lomékonventionen bör beviljas förmåner enligt samma villkor som gäller för de länder som är parter i konventionen.

Länder som satt igång effektiva program för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika bör även i fortsättningen kunna vara berättigade till de mer förmånliga bestämmelser som de åtnjöt enligt den föregående ordningen. De berörda länderna kommer därför liksom tidigare att åtnjuta tullfritt tillträde för industri- och jordbruksprodukter, under förutsättning att de fortsätter sin kamp mot narkotika. Inom industrisektorn bör denna ordning utvidgas till förmån för länderna inom Centralamerikanska gemensamma marknaden och Panama.

Fortsatt tillämpning av förmåner enligt denna ordning efter den 31 december 1999 bör förutsätta att länderna iakttar de sociala och miljömässiga normer som är en förutsättning för beviljande av stimulansordningarna till skydd för arbetstagares rättigheter och till skydd för miljön. Om dessa normer och därtill hörande förfaranden inte iakttas, bör de förmåner som beviljas enligt den särskilda ordningen nedsättas i proportion till de förmåner som erbjuds inom ramen för stimulansordningarna.

De förmånsländer som så begär och som ännu inte har möjlighet att bära kostnaderna för det bör kunna uppmuntras till att genomföra effektiva åtgärder för att skydda arbetstagarnas rättigheter, särskilt vad beträffar föreningsfrihet och förbud mot barnarbete. Det verkar också möjligt att införa en särskild, mer förmånlig, ordning för produkter som tillverkats under förhållanden som följer de normer som utarbetats av Internationella arbetsorganisationen (ILO) i länder vars lagstiftning innehåller samma normer, materiellt sett, vilka tillämpas i praktiken och med samma räckvidd.

Förmånsländerna bör också kunna uppmuntras att vidta verkningsfulla åtgärder till skydd för miljön, genom stimulansåtgärder för produkter och tillverkningsmetoder som följer normer som internationellt anses överensstämma med de mål som anges i internationella konventioner om miljön och i Agenda 21. I detta syfte skulle en särskild stimulansordning inledningsvis kunna införas för produkter av tropiska träslag från de skogar som förvaltas hållbart enligt normerna från Internationella organisationen för tropiskt trä (ITTO).

Genom rådets förordning (EG) nr 1154/98 (5) genomfördes de särskilda stimulansordningar till skydd för arbetstagares rättigheter och till skydd för miljön som föreskrivs i artiklarna 7 och 8 i förordningarna (EG) nr 3281/94 och (EG) nr 1256/96.

De särskilda stimulansordningarna bör kunna tillämpas på de länder som omfattas av ordningen med allmänna tullförmåner. Detta bör gälla också för de sektorer beträffande vilka länderna eventuellt omfattas av gradueringssystemet. Detta bör dock inte gälla för sektorer som omfattas av det system som avses i artikel 5.1 i förordningarna (EG) nr 3281/94 och (EG) nr 1256/96, eftersom dessa sektorer inte omfattas på grund av sin konkurrenskraft, oavsett landets utvecklingsnivå.

Stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter bör förbehållas de länder som skriftligen ansöker om den och som lägger fram bevis för att de tillämpar en lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med normerna i ILO:s konventioner nr 87 och nr 98 om tillämpningen av principerna om föreningsfriheten och den kollektiva förhandlingsrätten samt i ILO:s konvention nr 138 om minimiålder för anställning.

Den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter bör förbehållas de länder eller i vissa fall produktionssektorer som vidtagit konkreta åtgärder för att följa de nämnda ILO-normerna. Det måste därför föreskrivas att de särskilda ordningarna skall tillämpas bara på vissa bestämda sektorer och inte på andra.

Den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön bör förbehållas de länder som skriftligen ansöker om den och som lägger fram bevis för att de tillämpar en lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med de normer som fastställts av Internationella organisationen för tropiskt trä (ITTO).

Ansökningar om att få åtnjuta de särskilda sociala och miljömässiga stiumulansordningarna måste omfattas av ett publiceringsförfarande varvid berörda personer bereds tillfälle att yttra sig. Beslutet om huruvida de särskilda ordningarna skall beviljas måste fattas efter det att kommissionen gjort en omfattande undersökning av ansökningarna och efter ett positivt yttrande från kommittén för Allmänna preferenssystemet.

En fungerande stimulansordning till skydd för arbetstagares rättigheter är beroende av att förmånsländernas myndigheter intygar att produkterna följer ovannämnda normen och av att det tillämpas metoder för administrativt samarbete motsvarande dem som används för ursprungskontroll.

Tillämpliga bestämmelser i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (6) bör tillämpas vad beträffar intygande och metoderna för det administrativa samarbetet. Det bör emellertid finnas bestämmelser om särskilda förfaranden för att skydda berättigade intressen för importörer som utnyttjar de särskilda stimulansordningarna.

För att uppnå den maximala stimulerande effekt som förväntas av denna ordning bör en attraktiv förmånsmarginal fastställas. De marginaler som fastställs i rådets förordning (EG) nr 1154/98 bör därför fortsatt tillämpas.

De internationella kriterierna för bevarandet av de tropiska skogarna medger inte för närvarande någon direkt bevakning av avverkningen. På detta stadium är det, vad gäller de särskilda stimulansordningarna för miljön, att föredra att länderna får genomgå grundlig förhandskontroll, utan att detta utesluter att man senare tillgriper kontroll i efterhand så snart förhållandena medger detta. De ytterligare förmånsmarginaler som beviljas enligt sådana ordningar kan vara desamma som dem som fastställts på det sociala området.

Med tanke på att de produkter som avses i del 1 i bilaga I till den här förordningen är mycket känsliga bör den ytterligare nedsättning av tullen som dessa produkter kan komma i fråga för enligt stimulansordningarna begränsas till 40 %.

Under vissa omständigheter kan det vara berättigat att, helt eller delvis, tillfälligt upphäva ett lands förmåner enligt de särskilda stimulansordningarna. Detta är fallet när förmånsländer inte uppfyller sina åtaganden.

Under vissa omständigheter kan det vara berättigat att, helt eller delvis, tillfälligt upphäva ett lands förmånsbehandling enligt ordningen. Detta gäller vid alla former av tvångsarbete, vid export av varor tillverkade i fängelser eller vid otillräcklig kontroll vid export eller transitering avseende narkotika eller penningtvätt, vid diskriminerande behandling av gemenskapen i förmånsländernas lagstiftning eller vid underlåtenhet att tillämpa administrativa samarbetsmetoder som säkerställer att ordningen fungerar väl. Detta gäller även vid underlåtenhet att iaktta skyldigheter enligt Uruguayrundan avseende förverkligandet av mål som överenskommits om tillträde till marknaden eller underlåtenhet att följa vissa internationella konventioner om bevarandet och förvaltningen av fiskeresurserna.

Det tillfälliga upphävandet av förmåner bör föregås av ett förfarande som möjliggör för alla berörda parter att yttra sig.

Det måste finnas möjlighet att ingripa snabbt mot ett tredje land när gemenskapens ekonomiska intressen kan skadas genom konstaterade bedrägerier, grava och upprepade oegentligheter och ett uppenbart bristande administrativt samarbete från landets sida. Om det finns klara bevis för missförhållandena bör kommissionen därför ha möjlighet att, efter att först ha informerat medlemsstaterna och aktörerna om misstankarna och grunderna för dem, tillfälligt upphäva vissa förmåner.

Efter ett sådant förfarande skall beslut om tillfälligt upphävande enligt ovan fattas mot bakgrund av en helhetsbedömning av förbindelserna med förmånslandet i fråga. I vissa fall kan det ligga i gemenskapens intresse att denna helhetsbedömning som förmodligen omfattar annat än handelsaspekter, sker i rådet. Följaktligen bör beslutanderätten när det gäller att helt eller delvis upphäva ett lands förmåner enligt ordningen ligga hos rådet.

Det är nödvändigt att upprätthålla det tillfälliga fullständiga upphävandet enligt villkoren i rådets förordning (EG) nr 552/97 (7) av tullförmånerna för industri- och jordbruksprodukter med ursprung i Unionen Myanmar på grund av den konstaterade förekomsten av tvångsarbete i detta land.

Det vore olämpligt att bevilja förmånsbehandling för produkter som omfattas av antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder, eftersom inverkan av förmånsbehandlingen inte beaktas vid sådana åtgärder.

De förmånstullar som skall tillämpas enligt denna förordning bör i allmänhet beräknas med ledning av den konventionella tullsatsen enligt Gemensamma tulltaxan för produkterna i fråga. Om det inte föreskrivs någon konventionell tullsats för produkterna i fråga eller om den autonoma tullsatsen är lägre än den konventionella tullsatsen, bör de emellertid beräknas med ledning av den autonoma tullsatsen.

Samma beräkningsmetoder bör tillämpas dels på värdetullar, dels på behandlingen av de minimi- och maximitullar som anges i Gemensamma tulltaxan. Denna tullsänkning inverkar inte på uttaget av avgifter enligt den gemensamma jordbrukspolitiken, exempelvis de särskilda jordbruksavgifterna som skall läggas till värdetullen eller avgifter som inte utgör tullar enligt artikel 20.3 c i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (8). Beräkningen får under inga omständigheter grundas på de avgifter som tillämpas inom ramen för konventionella eller autonoma tullkvoter.

Bestämmelserna inom ramen för den befintliga ordningen för jordbruksprodukter i deras lydelse enligt förordning (EG) nr 1256/96 bör tillämpas till och med den dag då de i normala fall skall upphöra att gälla, dvs. fram till och med den 30 juni 1999.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Gemenskapsordningen med allmänna tullförmåner vilken omfattar dels en allmän ordning och dels särskilda stimulansordningar skall förlängas för tiden 1 januari 1999-31 december 2001 och tillämpas enligt de villkor och bestämmelser som föreskrivs genom denna förordning.

2. Denna förordning skall tillämpas, enligt de villkor som anges i artiklarna 6 och 7, på de produkter i kapitlen 1-97 i Gemensamma tulltaxan, med undantag för kapitel 93, som anges i bilaga i samt på de produkter som anges i bilaga VII.

3. Den ordning som avses i punkt 1 skall vara begränsad till de länder och territorier som anges i bilaga III.

4. De förmåner som beviljas genom denna förordning skall i enlighet med villkoren i förordning (EG) nr 552/97 tillfälligt upphävas för produkter med ursprung i Unionen Myanmar.

5. De länder och territorier som uppfyller följande kriterier skall strykas från förteckningen i bilaga III över länder och territorier som beviljar förmåner:

- Bruttonationalprodukten per capita skall ha överstigit 8 210 amerikanska dollar år 1995 enligt Världsbankens senaste uppgifter.

- Utvecklingsindex, beräknat enligt formeln och på grundval av uppgifterna i del 2 i bilaga II, skall överstiga -1.

Dessa kriterier skall tillämpas kumulativt.

6. För att en produkt skall kunna omfattas av någon av de förmånsordningarna som införs genom denna förordning måste produkten följa den ursprungsdefinition som antagits enligt det förfarande som anges i artikel 249 i förordning (EEG) nr 2913/92.

7. Det faktum att ett land eller ett territorium på grundval av punkt 5 strukits från förteckningen över länder och territorier som är berättigade till de allmänna tullförmånerna skall inte påverka möjligheten att använda produkter med ursprung i ett sådant land inom ramen för den regionala kumulation som tillämpas på de regionala grupper som avses i artikel 72.3 i förordning (EEG) nr 2454/93, förutsatt att landet i fråga har varit medlem av den regionala gruppen ända sedan den fleråriga ordningen för tullförmåner som tillämpas på produkten i fråga trädde i kraft år 1995, och det nämnda landet inte betraktas som slutproduktens ursprungsland i den mening som avses i artikel 72a i förordning (EEG) nr 2454/93.

AVDELNING I ALLMÄN ORDNING

AVSNITT 1 Anpassningssystem

Artikel 2

1. Förmånstullen för produkter i del 1 i bilaga I skall motsvara 85 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkten i fråga, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i avdelning II.

2. Förmånstullen för produkter i del 2 i bilaga I skall motsvara 70 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkten i fråga, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i avdelning II.

3. Förmånstullen för produkter i del 3 i bilaga I skall motsvara 35 % av den tull som enligt Gemensmma tulltaxan är tillämplig på produkten i fråga, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i avdelning II.

4. De produkter som anges i del 4 i bilaga I skall vara helt befriade från tullarna enligt Gemensamma tulltaxan.

AVSNITT 2 Gradueringssystem

Artikel 3

1. Upphävandet av de förmåner som avses i artikel 2, med stöd av det gradueringssystem som inrättades under den föregående ordningen, skall fortsätta att gälla för de länder och sektorer som anges i del 1 i bilaga II och som uppfyller de kriterier som fastställs i del 2 i bilaga II.

2. Produkter som omfattas av EKSG-fördraget skall även i fortsättningen uteslutas från förmånsordningen när det gäller länder som inte hade rätt att omfattas enligt den föregående ordningen.

Artikel 4

1. Upphävandet, med stöd av gradueringssystemet, av de förmåner som avses i artikel 2 skall även i fortsättningen gälla för de länder som anges i del 2 i bilaga II och vars export till gemenskapen av produkter som omfattas av den nuvarande ordningen inom en viss sektor har överstigit 25 % av förmånsländernas export till gemenskapen inom samma sektor under det statistiska referensåret för den föregående ordningen.

2. Länder vars export till gemenskapen av de produkter som omfattas av ordningen med allmänna tullförmåner inom en viss sektor inte överskrider 2 % av förmånsländernas export till gemenskapen inom den sektorn under det statistiska referensåret för den föregående ordningen skall även i fortsättningen undantas från tillämpningen av gradueringssystemet.

Artikel 5

1. Kommissionen skall senast den 31 december 1999 rapportera om tillämpningen av artiklarna 3 och 4 till den kommitté som avses i artikel 32, och i förekommande fall lägga fram lämpliga förslag för rådet.

AVSNITT 3 Särskilt stödordning för de minst utvecklade länderna

Artikel 6

Tullarna enligt Gemensamma tulltaxan skall för de minst utvecklade länder som förtecknas i bilaga IV upphävas helt för de produkter som anges i bilaga I och nedsättas enligt det anpassningssystem som föreskrivs i artikel 2 för de produkter som anges i bilaga VII.

AVSNITT 4 Särskild stödordning för bekämpning av narkotika

Artikel 7

tullarna enligt Gemensamma tulltaxan skall för de länder som anges i bilaga V, på de villkor som fastställs i artikel 11 och utan att de påverkar tillämpningen av förfarandet i artikel 32.3, upphävas helt för de industriprodukter i kapitlen 25-97 i Gemensamma tulltaxan, med undantag för kapitel 93, som anges i bilaga I samt för jordbruksprodukterna i del 4 i bilaga VII, med undantag för de produkter som är markerade med en asterisk.

AVDELNING II SÄRSKILDA STIMULANSORDNINGAR

AVSNITT 1 Gemensamma bestämmelser

Artikel 8

De särskilda stimulansordningar till skydd för arbetstagares rättigheter och till skydd för miljön som infördes genom den föregående ordningen skall förlängas i enlighet med de villkor och bestämmelser som fastställs i denna avdelning.

Artikel 9

De bestämmelser i denna avdelning som gäller den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön skall endast tillämpas på produkterna i bilaga VIII.

Artikel 10

1. Förmånstullen för de jordbruksprodukter i kapitlen 1-24 i Gemensamma tulltaxan som anges i bilaga I och som uppfyller kraven i denna avdelning skall sänkas med ett belopp som motsvarar

- 10 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 1,

- 20 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 2,

- 35 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 3.

2. Förmånstullen för de industriprodukter i kapitlen 25-97 i Gemensamma tulltaxan, men undantag för kapitel 93, som anges i bilaga I och som uppfyller kraven i denna avdelning skall sänkas med ett belopp som motsvarar

- 15 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 1,

- 25 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 2,

- 35 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på produkterna i del 3.

3. a) Tullen för de jordbruksprodukter i kapitlen 1-24 i Gemensamma tulltaxan som anges i artikel 3.1 och som uppfyller kraven i denna avdelning skall sänkas med ett belopp som motsvarar 15 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på den berörda produkten.

b) Tullen för de industriprodukter i kapitlen 25-97, med undantag för kapitel 93, som anges i artikel 3.1 och som uppfyller kraven i denna avdelning skall sänkas med ett belopp som motsvarar 25 % av den tull som enligt Gemensamma tulltaxan är tillämplig på den berörda produkten.

4. Den nedsättning av tullen som föreskrivs i föregående punkter skall inte beviljas de länder och sektorer som avses i artikel 4.1.

5. Tillämpningen av de särskilda stimulansordningarna får inte leda till en gynnsammare behandling än den som tillämpas enligt artikel 7 för de produkter som avses i bilaga VII.

Artikel 11

1. Den särskilda ordning som föreskrivs i artikel 7 för de länder som anges i bilaga V får bibehållas efter den 31 december 1999 endast under förutsättning att dessa länder använder de förfaranden för beviljande och de kontrollmetoder avseende stimulansordningarna som föreskrivs i avsnitten 2, 3, 4 och 5 i denna avdelning.

2. De länder som anges i bilaga V skall skriftligen underrätta kommissionen om huruvida landet har för avsikt att före den 30 juni 1999 ansöka om att få omfattas av de särskilda ordningar som avses i artiklarna 12-17. Underrättelsen skall sändas till kommissionen senast den 31 mars 1999. Om någon sådan underrättelse inte inkommer inom utsatt tid eller om ett förmånsland uttryckligen förklarar att landet inte har för avsikt att ansöka om att få omfattas av stimulansordningarna skall tredje stycket äga omedelbar tillämpning.

3. Om det vid förfarandet för beviljandet av stimulansordningarna framgår att något av de länder som anges i bilaga V helt eller delvis inte uppfyller villkoren för beviljande av dessa stimulansordningar, eller att det inte använder förfarandena för beviljande eller för kontroll av dessa ordnigar, skall de förmåner som detta land erbjuds genom den särskilda ordningen i artikel 7 nedsättas med

- 15 % av tullen i Gemensamma tulltaxan för jordbruksprodukter i kapitlen 1-24 i Gemensamma tulltaxan,

- 25 % av tullen i Gemensamma tulltaxan för industriprodukter i kapitlen 25-97 i Gemensamma tulltaxan, med undantag för kapitel 93.

Beslutet skall fattas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 33.

AVSNITT 2 Förfarande för beviljande av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter

Artikel 12

1. Utan att detta påverkar tillämpningen av de efterföljande artiklarna, skall de nedsättningar som avses i artikel 10 tillämpas på produkter med ursprung i de förmånsländer som förtecknas i bilaga III, under förutsättning att dessa länders myndigheter skriftligen ansökt hos kommissionen om att få omfattas av den särskilda stimulansordningen för produkter med ursprung i det egna landet och därvid angivit

- den nationella lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med de normer som anges i ILO:s konventioner nr 87 och nr 98 om tillämpningen av principerna om föreningsfrihet och den kollektiva förhandlingsrätten samt i ILO:s konvention nr 138 rörande minimiålder för anställning, med den fullständiga texten bifogad tillsammans med en auktoriserad översättning till ett av gemenskapens språk,

- vilka åtgärder som vidtagits för att genomföra denna lagstiftning och kontrollera att den verkligen efterlevs, eventuella sektoriella begränsningar vad avser tillämpningen, eventuella överträdelser som noterats och uppgift om hur dessa fördelar sig mellan de olika produktionssektorerna, och

- att det berörda landets regering åtar sig det fulla ansvaret för att övervaka att den särskilda ordningen och tillhörande metoder för administrativt samarbete tillämpas.

2. Kommissionen skall i form av ett meddelande i Europeiska gemenskaperna officiella tidning tillkännage att en sådan ansökan lämnats in av ett förmånsland och ange att alla relevanta uppgifter beträffande ansökan kan lämnas till kommissionen av berörda fysiska eller juridiska personer. Den tidsfrist inom vilken berörda personer kan lämna synpunkter skall anges.

Artikel 13

1. Kommissionen skall granska de ansökningar som lämnats in av förmånsländerna och får, beroende på innehållet, vid behov ställa de ytterligare frågor den anser vara av betydelse.

2. Kommissionen skall inhämta de uppgifter som den anser nödvändiga och får vid behov kontrollera dessa uppgifter hos de personer som avses i artikel 12.2 eller hos annan fysisk eller juridisk person.

3. Kommissionen får i de ansökande förmånsländerna och i samarbete med dessa utföra kontroller för att kontrollera alla eller vissa av de uppgifter som inhämtats. Kommissionen skall uppmana det berörda förmånslandets myndigheter att samarbeta vid dessa undersökningar. Kommissionen får vid fullgörandet av denna uppgift biträdas av medlemsstaterna.

4. Kommissionen skall avsluta granskningen av en ansökan inom högst ett år från dagen för mottagandet. Kommissionen får om det behövs förlänga denna tidsfrist och skall i så fall underrätta den kommitté som avses i artikel 32 i denna förordning om detta.

5. Kommissionen skall överlämna resultaten av sin granskning till den kommitté som avses i artikel 32 i denna förordning.

Artikel 14

1. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 33 antingen besluta att tillämpa den särskilda stimulansordningen på produkter med ursprung i det ansökande landet på villkor att de arrangemang för övervakning och administrativt samarbete som fastställs i de följande artiklarna i denna underavdelning iakttas, eller, om den anser att det ansökande landets rättsliga bestämmelser samt genomförande- och övervakningsbestämmelser inte säkerställer effektiv tillämpning av ILO:s konventioner nr 87, nr 98 och nr 138, besluta att inte tillämpa den särskilda stimulansordningen.

2. Om den särskilda stimulansordningen inte kan tillämpas, enligt det förfarande som fastställs i punkt 1, får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 32 besluta att den särskilda stimulansordningen skall tillämpas beträffande vissa sektorer, om den efter den granskning som avses i artikel 13 anser att ILO:s konventioner nr 87, nr 98 och nr 138 faktiskt tillämpas endast inom dessa sektorer.

3. Ansökande länder skall underrättas av kommissionen om beslut som fattas i enlighet med punkterna 1 och 2 och om vilken dag besluten träder i kraft.

4. Om, i synnerhet, kommissionen beslutar att inte bevilja ett land den särskilda stimulansordningen eller att utesluta vissa sektorer, skall den på begäran av det landet förklara skälen till sitt beslut. En sådan dialog skall föras i nära samordning med den kommitté som avses i artikel 32.

AVSNITT 3 Övervakningsförfarande och metoder för administrativt samarbete för den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter

Artikel 15

1. Produkter som anges i artikel 10 med ursprung i länder som har underrättats om ett beslut om att de är berättigade att omfattas av den särskilda stimulansordningen skall från och med dagen för ikraftträdandet av beslutet, mot uppvisande av ett intyg från förmånslandets behöriga myndigheter, vilka i vederbörlig ordning har identifierats i samband med behandlingen av landets ansökan, behandlas enligt den förmånsordning som avses i artikel 10; intyget skall styrka att tillverkningen av produkterna i fråga och även tillverkningen av dess beståndsdelar i detta land eller i ett land som har rätt till regional kumulation, såsom avses i artikel 72 i förordning (EEG) nr 2454/93, har skett under förhållanden som uppfyller kraven i den nationella lagstiftning som avses i artikel 12.1 första strecksatsen och att produkterna därför är berättigade att omfattas av den särskilda stimulansordningen.

2. Det intyg som avses i punkt 1 skall, beroende av sammanhanget, ha följande påskrift:

"ILO:s konventioner nr 87, nr 98 och nr 138 - avdelning II i förordning (EG) nr /98"

och föras in i fält nr 4 på ursprungsintyg formulär A eller på den fakturadeklaration som avses i artikel 90 i den tidigare nämnda förordningen (EEG) nr 2454/93. Intyget skall förklaras giltigt genom en stämpel av den behöriga myndighet i förmånslandet som avses i punkt 1 i enlighet med bestämmelserna i artikel 93 i förordning (EEG) nr 2454/93.

3. Om det är fråga om sådana produkter som avses i artikel 3 skall ursprungsintyget formulär A eller fakturadeklarationen vara giltig endast för den särskilda stimulansordningen och inte för någon annan förmånsbehandling.

Artikel 16

1. Bestämmelserna i artikel 81.3-81.6 samt artiklarna 84 och 93-95 i förordning (EEG) nr 2454/93 skall i tillämpliga delar gälla även för de intyg som avses i artikel 15.

2. De myndigheter som utfärdar sådana intyg som avses i artikel 15 kan vara andra än de som utfärdar ursprungsintyg formulär A.

3. Med avseende på artikel 94.5 i förordning (EG) nr 2454/93 skall kommissionen, i samarbete med den kommitté som avses i artikel 32, senast vid den tidpunkt då en ansökan om särskilda förmåner beviljas, upprätta en icke uttömmande förteckning över kriterier med specifikation av fall där rimliga tvivel kan uppstå i samband med tillämpningen av denna stimulansordning. Kommissionen skall offentliggöra denna förteckning i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

4. a) Tullmyndigheterna i gemenskapen skall meddela kommissionen, som omedelbart skall offentliggöra ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, om att

- rimliga tvivel föreligger beträffande berättigandet till de särskilda stimulansordningarna, med förtydligande av vilka produkter, tillverkare och exportörer det gäller, när den andra förfrågan som avses i artikel 94.5 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 sänds och rör de förmåner som beviljas enligt den här förordningen, eller att

- en viss produkt från vissa tillverkare och exportörer inte är berättigad till den särskilda stimulansordningen, när detta har fastställts med tillämpning av förfarandet i artikel 94 i förordning (EEG) nr 2453/93.

b) Den del av en tullskuld som motsvarar de förmåner som beviljas med stöd av denna avdelning skall anses inte ha uppstått, såvida den inte har uppstått efter det datum då det meddelande som avses i a offentliggjordes och skulden gäller en produkt, tillverkare och exportör som särskilt nämns i detta, eller såvida inte de villkor föreligger som motiverar tillämpning av artikel 221.3 andra meningen i rådets förordning (EEG) nr 2913/92.

AVSNITT 4 Förfarande för beviljande av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön

Artikel 17

1. Utan att detta påverkar tillämpningen av de efterföljande artiklarna, skall de nedsättningar som avses i artikel 10 tillämpas på produkter med ursprung i de förmånsländer som förtecknas i bilaga III under förutsättning att dessa länders myndigheter skriftligen ansökt hos kommissionen om att få omfattas av den särskilda stimulansordningen, med angivande av

- den nationella lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med ITTO-normerna, med den fullständiga texten bifogad tillsammans med en auktoriserad översättning till ett av gemenskapens språk,

- vilka åtgärder som vidtagits för att genomföra denna lagstiftning, och

- deras åtagande att upprätthålla lagstiftningen och genomförandeåtgärderna.

2. Kommissionen skall i form av ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning tillkännage att en sådan ansökan lämnats in av ett förmånsland och ange att alla relevanta uppgifter beträffande ansökan kan lämnas till kommissionen av berörda fysiska eller juridiska personer. Den tidsfrist inom vilken berörda personer kan lämna synpunkter skall anges.

Artikel 18

1. Kommissionen skall granska de ansökningar som lämnats in av förmånsländerna och får, beroende på innehållet, vid behov ställa de ytterligare frågor den anser vara av betydelse.

2. Kommissionen skall inhämta de uppgifter som den anser nödvändiga och får vid behov kontrollera dessa uppgifter hos de personer som avses i artikel 17.2 eller hos annan fysisk eller juridisk person.

3. Kommissionen får i de ansökande förmånsländerna och i samarbete med dessa utföra kontroller för att kontrollera alla eller vissa av de uppgifter som inhämtats. Kommissionen skall uppmana det berörda förmånslandets myndigheter att samarbeta vid dessa undersökningar. Kommissionen får vid fullgörandet av denna uppgift biträdas av medlemsstaterna.

4. Kommissionen skall avsluta granskningen av en ansökan inom högst ett år från dagen för mottagandet. Kommissionen får om det behövs förlänga denna tidsfrist och skall i så fall underrätta den kommitté som avses i artikel 32 i denna förordning om detta.

5. Kommissionen skall överlämna resultaten av sin granskning till den kommitté som avses i artikel 32 i denna förordning.

Artikel 19

1. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 33 i denna förordning besluta att

- antingen tillämpa den särskilda stimulansordningen på produkter med ursprung i det ansökande landet, eller

- om den anser att det ansökande landets lagstiftning inte är tillräcklig för att säkerställa effektiv tillämpning av innehållet i ITTO:s normer, inte tillämpa den särskilda stimulansordningen på det landet.

2. Ansökande länder skall underrättas av kommissionen om beslut som fattas i enlighet med punkt 1 och om vilken dag dessa träder i kraft.

3. Om, i synnerhet, kommissionen beslutar att inte bevilja ett land den särskilda stimulansordningen, skall den på begäran av det landet förklara skälen till sitt beslut. En sådan dialog skall föras i nära samordning med den kommitté som avses i artikel 32.

AVSNITT 5 Övervakningsförfarande och metoder för administrativt samarbete för den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön

Artikel 20

1. Ursprungsintyg formulär A som utfärdas för produkter som avses i artikel 10 i denna förordning och de fakturadeklarationer som avses i artikel 90 i förordning (EEG) nr 2454/93 skall, beroende av sammanhanget, ha följande påskrift:

"Miljöklausul avdelning II i förordning (EG) nr /98".

2. Om det är fråga om sådana produkter som förtecknas i artikel 3 i denna förordning skall ursprungsintyget formulär A eller fakturadeklarationen vara giltig endast för den särskilda stimulansordningen och inte för någon annan förmånsbehandling.

AVSNITT 6 Andra gemensamma bestämmelser för de särskilda stimulansordningarna

Artikel 21

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 94.2 andra stycket i förordning (EEG) nr 2454/93 kan ett lands berättigande till de särskilda stimulansordningarna helt eller delvis upphävas, om det föreligger tillräckliga bevis för att landet inte har uppfyllt sina åtaganden enligt artiklarna 12 och 17. Ett sådant upphävande, helt eller delvis, skall inte påverka en eventuell tillämpning av artikel 23.

2. Beslutet om upphävande enligt punkt 1 skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 33.

Artikel 22

För de särskilt känsliga produkter som avses i del 1 i bilaga I till denna förordning får den nedsättning av tullen som följer av tillämpningen av artikel 10 inte överstiga 40 %.

AVDELNING III FALL AV OCH FÖRFARANDEN VID ÅTERINFÖRANDE AV TULLAR ENLIGT GEMENSAMMA TULLTAXAN

AVSNITT 1 Klausul om tillfälligt upphävande

Artikel 23

1. Förmånsbehandling enligt denna förordning kan när som helst, helt eller delvis, tillfälligt upphävas under följande omständigheter:

a) Utövande av någon form av slaveri eller tvångsarbete såsom det definieras i Genèvekonventionerna av den 25 september 1926 och den 7 september 1956 och i Internationella arbetsorganisationens konventioner nr 29 och nr 105.

b) Export av varor som tillverkats i fängelser.

c) Uppenbara brister i tullkontrollen vid export och transitering av narkotika (olagliga ämnen och prekursorer) samt underlåtenhet att följa internationella konventioner om penningtvätt.

d) Bedrägeri eller avsaknad av det administrativa samarbete som föreskrivs för kontrollen av ursprungsintyg formulär A.

e) Uppenbara fall av illojala handelsförfaranden från ett förmånslands sida, vilket inbegriper diskriminering av gemenskapen och påstådd underlåtenhet att uppfylla skyldigheter enligt Uruguayrundan avseende de mål om tillträde till marknaden som överenskommits, utan att det påverkar behöriga instansers inom Världshandelsorganisationen konstaterande beträffande sådana omständigheter.

f) Uppenbara fall av överträdelse av internationella konventioner om bevarandet och förvaltningen av fiskeresurser, exempelvis Nordvästatlantiska fiskeriorganisationen (NAFO), Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC), Internationella kommissionen för bevarande av tonfiskbestånden i Atlanten (ICCAT) och Nordatlantiska laxorganisationen (NASCO).

2. Ett tillfälligt upphävande kan inte ske automatiskt utan skall föregås av det förfarande som anges i följande artiklar, däribland artikel 27.3.

Artikel 24

1. Kommissionen kan själv uppdaga sådana omständigheter som avses i artikel 23 och som kan göra ett tillfälligt upphävande nödvändigt; sådana omständigheter kan också bringas till kommissionens kännedom av medlemsstaterna eller fysiska och juridiska personer och sammanslutningar som inte är juridisk person, som kan visa att de berörs av ett tillfälligt upphävande. Kommissionen skall genast underrätta alla medlemsstater om detta.

2. Samråd får inledas på antingen en medlemsstats eller kommissionens begäran. Samrådet skall äga rum inom åtta arbetsdagar efter det att kommissionen mottagit de uppgifter som avses i punkt 1 och under alla omständigheter innan det vidtas några gemenskapsåtgärder för att upphäva förmåner.

3. Samrådet skall ske inom den kommitté som avses i artikel 32, vilken skall sammankallas av dess ordförande som snarast möjligt skall meddela medlemsstaterna alla relevanta uppgifter.

4. Samrådet skall bland annat gälla analys av de omständigheter som avses i artikel 23 samt de åtgärder som bör vidtas.

Artikel 25

1. Om kommissionen anser att det är tillräckligt styrkt att ett sådant fall som avses i artikel 23.1 d föreligger beträffande ett förmånsland, kan den beträffande detta land helt eller delvis upphäva de förmåner som följer av den ordning som avses i denna förordning under tre månader, med möjlighet till förlängning i ytterligare tre månader; kommissionen måste dock först

- informera den kommitté som avses i artikel 32 om sin avsikt,

- uppmana medlemsstaterna att vidta åtgärder för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen,

- i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra ett tillkännagivande om att det finns grundade misstankar huruvida förmånslandet tillämpar förmånsordningen korrekt vilka gör att det finns anledning att ifrågasätta om landet även fortsättningsvis skall omfattas av de fördelar som beviljas genom denna förordning.

2. När perioden för upphävandet går ut skall kommissionen antingen

- efter samråd med den kommitté som avses i artikel 32 besluta att det provisoriska upphävandet skall avslutas, eller

- besluta att inleda ett sådant samråd som avses i artikel 24.2 för att tillfälligt upphäva förmånerna i enlighet med artikel 23.2. I avvaktan på resultatet av samrådsförfarandet och, i förekommande fall, på att en undersökning i enlighet med artikel 26 inleds kan kommissionen enligt förfarandet i artikel 33 besluta att upphävningen skall förlängas.

Artikel 26

1. Om kommissionen efter samråd enligt artikel 24 finner att det föreligger tillräckliga bevis för att motivera att en undersökning inleds, skall den förfara på följande sätt:

a) Den skall tillkännage i Europeiska gemenskapernas officiella tidning att en undersökning inletts och underrätta det berörda landet om detta. Tillkännagivandet skall innehålla en sammanfattning av de uppgifter som erhållits samt ange att alla relevanta uppgifter skall meddelas kommissionen, den tidsfrist inom vilken de berörda parterna kan inkomma med skriftliga synpunkter skall också anges.

b) Den skall i samarbete med medlemsstaterna och i samråd med den kommitté som föreskrivs genom artikel 32 utföra undersökningen under högst ett år. Undersökningsperioden får vid behov förlängas enligt samma förfarande.

2. Kommissionen skall inhämta alla uppgifter som den bedömer vara nödvändiga och skall om den anser det lämpligt, efter samråd med den kommitté som avses i artikel 32, kontrollera dessa uppgifter med de ekonomiska aktörerna samt de behöriga myndigheterna i förmånslandet i fråga. För detta ändamål får kommissionen sända sina egna experter för att på plats fastställa sanningshalten i de påståenden som framförts av de personer som avses i artikel 24.1. Kommissionen skall på alla sätt möjliggöra för de behöriga myndigheterna i det berörda förmånslandet att samarbeta i den utsträckning som krävs för att genomföra denna undersökning.

3. Kommissionen får även biträdas av tjänstemän från den medlemsstat på vars territorium kontroller kan komma att utföras, om den staten uttryckt önskemål härom.

4. Kommissionen kan höra de berörda parterna. Dessa skall höras om de inkommer med en skriftlig begäran om detta inom den tidsfrist som fastställts i tillkännagivandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och de kan påvisa att de kan komma att beröras av undersökningsresultatet samt att det finns särskilda skäl för att de skall höras muntligen.

5. Om de uppgifter som begärts av kommissionen inte tillhandahålls inom rimlig tid eller om undersökningen väsentligen försvåras, får slutsatser dras på grundval av de uppgifter som finns tillgängliga.

Artikel 27

1. När undersökningen är avslutad skall kommissionen avlägga en rapport om slutsatserna till den kommitté som avses i artikel 32.

2. Om kommissionen anser att det inte är nödvändigt att tillfälligt upphäva förmånsbehandlingen, skall den efter samråd med den kommitté som avses i artikel 32 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra ett tillkännagivande om att undersökningen avslutas, vilket skall innehålla en sammanfattning av de huvudsakliga slutsatserna.

3. Om kommissionen anser att ett tillfälligt upphävande är nödvändigt, skall den överlämna ett lämpligt förslag om detta till rådet som skall besluta med kvalificerad majoritet.

AVSNITT 2 Klausul om antidumpning

Artikel 28

Förmånsbehandling skall normalt beviljas för produkter som är föremål för antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1998 (9) i dess ändrade lydelse, för såvitt det inte fastställts att åtgärderna i fråga grundar sig på vållande av skada och på priser som inte beaktar den ordning med allmänna tullförmåner som beviljats det berörda landet. För detta ändamål skall kommissionen i ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra en förteckning över de produkter och länder som inte har beviljats förmånsbehandling.

AVSNITT 3 Skyddsklausul

Artikel 29

1. Om en produkt med ursprung i de länder eller territorier som anges i bilaga III importeras på villkor som vållar eller hotar att vålla skada för de tillverkare i gemenskapen som tillverkar en likadan eller direkt konkurrerande produkt, kan tullar enligt Gemensamma tulltaxan när som helst återinföras för denna produkt på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens initiativ.

2. Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning tillkännage att en undersökning inletts. Tillkännagivandet skall innehålla en sammanfattning av de uppgifter som erhållits och ange att alla relevanta uppgifter skall meddelas kommissionen; den tidsfrist inom vilken de berörda parterna kan inkomma med skriftliga synpunkter skall också anges.

3. När kommissionen undersöker om det föreligger allvarliga svårigheter skall den särskilt beakta de faktorer som anges i bilaga VI, i den mån sådana uppgifter är tillgängliga.

4. Kommissionen skall fatta beslut om att återinföra tullar enligt Gemensamma tulltaxan inom 30 arbetsdagar, efter samråd med den kommitté som avses i artikel 32. Medlemsstaterna får hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom tio dagar. I sådana fall kan rådet inom 30 dagar fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

5. De berörda förmånsländerna skall underrättas om sådana åtgärder innan dessa träder i kraft.

6. Om åtgärder måste vidtas omedelbart på grund av särskilda omständigheter som omöjliggör anmälan eller undersökningen, får kommissionen, efter att ha underrättat medlemsstaterna, för att hantera situationen genomföra alla förebyggande åtgärder som är absolut nödvändiga och som uppfyller de villkor som anges i punkt 1.

7. Denna artikel inverkar inte på tillämpningen av de skyddsklausuler som antagits som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med artikel 43 i fördraget, eller som en del av den gemensamma handelspolitiken i enlighet med artikel 113 i fördraget, eller andra skyddsklausuler som eventuellt kan vara tillämpliga.

AVDELNING IV GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

Artikel 30

1. Om inte annat följer av punkt 2 skall de förmånstullsatser som beräknas i enlighet med denna förordning avrundas nedåt till en decimal.

2. Om de förmånstullsatser som fastställts enligt punkt 1 uppgår till någon av följande satser skall förmånstullen i fråga likställas med tullfrihet:

- 0,5 % eller mindre i fråga om värdetullar.

- 1 euro eller mindre per enhet i fråga om särskilda tullar.

3. De ändringar av bilagorna I, II, VII och VIII som blir nödvändiga på grund av ändringar i Kombinerade nomenklaturen skall antas enligt det förfarande som anges i artikel 33.

Artikel 31

1. Medlemsstaterna skall inom sex veckor efter varje kvartalsslut till Europeiska gemenskapernas statistikkontor lämna statistik över de varor som övergått till fri omsättning under referenskvartalet och som omfattas av tullförmåner enligt denna förordning. Dessa uppgifter som skall lämnas för varje nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nummer) och i förekommande fall för varje nummer i Europeiska gemenskapens integrerade tulltariff (TARIC-nummer), skall per ursprungsland ange värde, kvantitet och de ytterligare enheter som eventuellt krävs enligt definitionerna i rådets förordning (EEG) nr 1736/75 (10) och rådets förordning (EEG) nr 3367/87 (11).

2. Medlemsstaterna skall senast den elfte dagen i varje månad lämna detaljerade uppgifter till kommissionen, på dennas begäran, om de produktkvantiteter för vilka förmåner beviljats enligt denna ordning under de föregående månaderna. Medlemsstaterna och kommissionen skall i nära samarbete säkerställa att denna bestämmelse efterlevs.

Artikel 32

1. Den kommitté för allmänna tullförmåner som inrättats genom artikel 17 i förordning (EG) nr 3281/94, nedan kallad kommittén, får undersöka alla ärenden som rör tillämpningen av denna förordning och som ordföranden tar upp antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.

2. Kommittén skall vidare med ledning av en årlig rapport från kommissionen undersöka i vilken utsträckning principen om neutralitet har respekterats vad beträffar ordningens verkningar samt alla åtgärder som kommissionen eventuellt överväger för att säkerställa att principen iakttas, antingen enligt förfarandet i artikel 33 eller genom ett förslag till rådet.

3. Kommittén skall på grundval av en årlig rapport från kommissionen undersöka effekten av den särskilda stödordningen för att bekämpa narkotika, inbegripet de framsteg i kampen mot narkotika som gjorts av de länder som anges i bilaga V och, om dessa framsteg är otillräckliga, eventuella åtgärder rörande helt eller delvis upphävande av förmånerna enligt artikel 7 som kommissionen efter samråd med landet i fråga överväger att vidta enligt förfarandet i artikel 33.

4. Den skall även på grundval av en årlig rapport från kommissionen granska verkningarna av de särskilda stimulansordningarna, inbegripet framstegen i förmånsländerna, och de åtgärder som övervägs för att råda bot på rapporterade brister. Dessa åtgärder skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 33.

Artikel 33

1. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

2. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.

b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget förslag avges skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.

c) Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.

AVDELNING V SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 34

1. Kommissionen skall vidta nödvänidga budgetåtgärder för att säkerställa lämpligt tekniskt stöd till ordningens förmånsländer, särskilt de minst utvecklade länderna, för att underlätta deras utnyttjande av ordningens fördelar och rent allmänt deras tillträde till världshandeln, även med hjälp av datateknik.

2. Kommissionen skall även vidta nödvändiga budgetåtgärder för tillämpningen av alla bestämmelser i avdelningarna II och III i denna förordning.

Artikel 35

För de jordbruksprodukter i kapitlen 1-24 i Gemensamma tulltaxan som anges i bilagorna I och II skall förordning (EG) nr 1256/96 fortsätta att tillämpas till och med den 30 juni 1999.

Artikel 36

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1999.

2. Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1999 till och med den 31 december 2001.

3. Giltighetstiden för artikel 17 i förordning (EG) nr 3281/94 skall förlängas till den 31 december 2001.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) KOM(94) 212 slutlig.

(2) EGT L 348, 31.12.1994, s. 1.

(3) EGT L 160, 29.6.1996, s. 1.

(4) EGT L 80, 18.3.1998, s. 1.

(5) EGT L 160, 4.6.1998, s. 1.

(6) EGT L 253, 11.10.1993, s. 1.

(7) EGT L 85, 27.3.1997, s. 8.

(8) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. svensk specialutgåva; volym 2, band 16.

(9) EGT L 209, 2.8.1988, s. 1.

(10) EGT L 183, 14.7.1975, s. 3.

(11) EGT L 321, 11.11.1987, s. 3.

BILAGA I (1) (2)

PRODUKTERS KÄNSLIGHETSGRAD (3)

DEL 1

>Plats för tabell>

DEL 2

>Plats för tabell>

DEL 3

>Plats för tabell>

DEL 4

>Plats för tabell>

(1) Om tullen består av en värdetull och dessutom en eller flera särskilda tullar, begränsas förmånssänkningen till att omfatta endast värdetullen. Om tullen består av en värdetull med en minimi- eller maximitull, gäller förmånsbehandlingen även minimi- eller maximitullen.

(2) Förmånsbehandling beviljas inte för produkter enligt kapitel 3 och KN-nummer 16044, 1605 och 1902 20 10 med ursprung i Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Grönland, Kazakstan, Kirgizistan, Moldavien, Uzbekistan, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan eller Ukraina.

(3) Trots reglerna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall lydelsen av "Varuslag" endast anses vara vägledande, eftersom förmånssystemet vad gäller denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning. Där ex "KN-nummer" anges, skall förmånssystemet bestämmas genom att KN-numret och motsvarande varubeskrivning tillämpas tillsammans.

BILAGA II

DEL I

>Plats för tabell>

DEL 2 Metod för bestämmande av de i artikel 3 nämnda länderna och sektorerna

I. Klassificering av förmånstagarländerna enligt deras utvecklingsindex

Utvecklingsindexet anger varje lands globala industriutvecklingsnivå jämförd med Europeiska unionens utvecklingsnivå. Indexet består av en kombination av inkomsten per invånare och omfattningen av exporten av bearbetade produkter uttryckt på följande sätt:

>NUM>{log[Yi/POPi)/(Yue/POPue)]+log[Xi/Xue}

>DEN>2

varvid

Yi = står för inkomsten i det berörda landet

Yue = står för inkomsten i Europeiska unionen

POPi = står för befolkningen i det berörda landet

POPue = står för befolkningen i Europeiska unionen

Xi = står för värdet av det berörda landets export av bearbetade produkter

Xue = står för värdet av Europeiska unionens export av bearbetade produkter

Om indexet enligt denna formel är lika med 0, anses landets industriutveckling vara lika med Europeiska unionens.

De statistiska källor som använts är Världsbanken (Rapport om utvecklingen i världen 1993) vad gäller inkomst och befolkning, och UNCTAD (Statistisk handbok för världshandel och utveckling 1992) vad gäller exporten av bearbetade produkter.

II. Klassificering av förmånstagarländerna enligt deras relativa specialiseringsindex för olika sektor

Specialiseringsindexet för varje förmånstagarland utgörs av förhållandet mellan dels andelen för importen från det berörda landet inom en given sektor av den totala importen till gemenskapen inom denna sektor, dels landets andel av gemenskapens import inom alla sektorer.

III. Kombination av utvecklings- och specialiseringsindexen

Kombinationen av de två indexen bestämmer för varje land de sektorer som avses i artikel 3.

För de länder vars utvecklingsindex ligger över minus 1 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 3 skall tillämpas lika med 1.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan minus 1 och minus 1,23 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 3 skall tillämpas lika med 1,5.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan minus 1,23 och minus 1,70 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 3 skall tillämpas lika med 5.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan minus 1,70 och minus 2 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 3 skall tillämpas lika med 7.

Artikel 3 skall inte tillämpas på länder vars utvecklingsindex ligger under minus 2.

BILAGA III

Lista över länder och territorier som omfattas av de allmänna tullförmånerna (1)

A. OBEROENDE LÄNDER

070 Albanien

072 Ukraina

073 Vitryssland

074 Moldavien

075 Ryssland

076 Georgien

077 Armenien

078 Azerbajdzjan

079 Kazakstan

080 Turkmenistan

081 Uzbekistan

082 Tadzjikistan

083 Kirgisistan

092 Kroatien (2*)093 Bosnien och Hercegovina (3*)096 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien (4*)204 Marocko

208 Algeriet

212 Tunisien

216 Libyen

220 Egypten

224 Sudan (5)

228 Mauretanien (6)

232 Mali (7)

236 Burkina Faso (8)

240 Niger (9)

244 Tchad (10)

247 Kap Verde (11)

248 Senegal

252 Gambia (12)

257 Guinea-Bissau (13)

260 Guinea (14)

264 Sierra Leone (15)

268 Liberia (16)

272 Elfenbenskusten

276 Ghana

280 Togo (17)

284 Benin (18)

288 Nigeria

302 Kamerun

306 Centralafrikanska republiken (19)

310 Ekvatorialguinea (20)

311 São Tomé och Principe (21)

314 Gabon

318 Kongo

322 Demokratiska republiken Kongo (22)

324 Rwanda (23)

328 Burundi (24)

330 Angola (25)

334 Etiopien (26)

336 Eritrea (27)

338 Djibouti (28)

342 Somalia (29)

346 Kenya

350 Uganda (30)

352 Tanzania (31)

355 Seychellerna och underlydande områden

366 Moçambique (32)

370 Madagaskar (33)

373 Mauritius

375 Komorerna (34)

378 Zambia (35)

382 Zimbabwe

386 Malawi (36)

388 Sydafrika

389 Namibia

391 Botswana

393 Swaziland

395 Lesotho (37)

412 Mexiko

416 Guatemala (38)

421 Belize

424 Honduras (39)

428 El Salvador (40)

432 Nicaragua (41)

436 Costa Rica (42)

442 Panama (43)

448 Kuba

449 S:t Cristopher och Nevis

452 Haiti (44)

453 Bahamas

456 Dominikanska republiken

459 Antigua och Barbuda

460 Dominica

464 Jamaica

465 S:t Lucia

467 S:t Vincent

469 Barbados

472 Trinidad och Tobago

473 Grenada

480 Colombia (45)

484 Venezuela (46)

488 Guyana

492 Surinam

500 Ecuador (47)

504 Peru (48)

508 Brasilien

512 Chile

516 Bolivia (49)

520 Paraguay

524 Uruguay

528 Argentina

600 Cypern

604 Libanon

608 Syrien

612 Irak

616 Iran

628 Jordanien

632 Saudiarabien

636 Kuwait

640 Bahrein

644 Qatar

647 Förenade arabemiraten

649 Oman

653 Yemen (50)

660 Afghanistan (51)

662 Pakistan

664 Indien

666 Bangladesh (52)

667 Maldiverna (53)

669 Sri Lanka

672 Nepal (54)

675 Bhutan (55)

676 Myanmar (56)

680 Thailand

684 Laos (57)

690 Vietnam

696 Kambodja (58)

700 Indonesien

701 Malaysia

703 Brunei

708 Filippinerna

716 Mongoliet

720 Kina

801 Papua Nya Guinea

803 Nauru

806 Salomonöarna (59)

807 Tuvalu (60)

812 Kiribati (61)

815 Fiji

816 Vanuatu (62)

817 Tonga

819 Västsamoa (63)

823 Mikronesiska federationen

824 Marshallöarna

825 Palau

B. LÄNDER OCH TERRITORIER som lyder under eller administreras av eller vars yttre förbindelser helt eller delvis handhas av medlemsstater i gemenskapen eller av tredje land

044 Gibraltar

329 S:t Helena och underlydande områden

357 Brittiska Indiska Oceanien

377 Mayotte

406 Grönland

408 S:t Pierre och Miquelon

413 Bermuda

446 Anguilla

454 Turks och Caicosöarna

457 Jungfruöarna (USA)

463 Cajmanöarna

468 Brittiska Jungfruöarna

470 Montserrat

474 Aruba

478 Nederländska Antillerna

529 Falklandsöarna

743 Macao

802 Australiska Oceanien (Julön, Kokosöarna [Keelingöarna], Heard och McDonald, Norfolköarna)

809 Nya Kaledonien och underlydande områden

810 Amerikanska Oceanien (64)

811 Wallis och Futuna

813 Pitcairn

814 Nyzeeländska Oceanien (Tokelau och Niue; Cooköarna)

822 Franska Polynesien

890 Polarregionerna (de franska delarna av Australien och av Antarktis, de australiska delarna av Antarktis, de brittiska delarna av Antarktis, öarna Sydgeorgien och Sydsandwich)

Anmärkning: Ovanstående listor kan senare komma att ändras till följd av förändringar i länders eller territoriers interna status.

(1*) Länder för vilka förmånsbehandlingen begränsas till de jordbruksprodukter som omfattas av kapitel 1 24 i kombinerade nomenklaturen och är upptagna i bilaga I.

(2) Den sifferkod som föregår namnet på varje land eller territorium är den som används i ländernomenklaturen [förordning (EG) nr 68/96 [EGT L 14, 19.1.1996, s. 6)].

(3) Detta land ingår också i bilaga IV.

(4) Detta land ingår också i bilaga V.

(5) Amerikanska Oceanien omfattar Amerikanska Samoa, Guam, mindre, avlägsna öar som tillhör USA (Baker, Howland, Jarvis, Johnston, Kingman Reef, Midway, Palmyra och Wake) (EGT L 14, 19.1.1996, s. 6).

BILAGA IV

Lista över minst utvecklade länder och territorier

224 Sudan

228 Mauretanien

232 Mali

236 Burkina Faso

240 Niger

244 Tchad

247 Kap Verde

252 Gambia

257 Guinea-Bissau

260 Guinea

264 Sierra Leone

268 Liberia

280 Togo

284 Benin

306 Centralafrikanska republiken

310 Ekvatorialguinea

311 São Tomé och Principe

322 Demokratiska republiken Kongo

324 Rwanda

328 Burundi

330 Angola

334 Etiopien

336 Eritrea

338 Djibouti

342 Somalia

350 Uganda

352 Tanzania

366 Moçambique

370 Madagaskar

375 Komorerna

378 Zambia

386 Malawi

395 Lesotho

452 Haiti

653 Yemen

660 Afghanistan

666 Bangladesh

667 Maldiverna

672 Nepal

675 Bhutan

676 Myanmar

684 Laos

696 Kambodja

806 Salomonöarna

807 Tuvalu

812 Kiribati

816 Vanuatu

819 Västsamoa

BILAGA V

Lista över länder som avses i artikel 3.2

Anderna-gruppen

480 Colombia

484 Venezuela

500 Ecuador

504 Peru

516 Bolivia

Centralamerikanska gemensamma marknaden

416 Guatemala

424 Honduras

428 El Salvador

432 Nicaragua

436 Costa Rica

442 Panama

BILAGA VI

Element som skall beaktas i samband med artikel 29.3

- Minskning av gemenskapsproducenternas marknadsandel

- Minskning av deras produktion

- Ökning av deras lagerhållning

- Nedläggning av deras produktionskapacitet

- Konkurser

- Dålig räntabilitet

- Dålig kapacitetsutnyttjande

- Sysselsättning

- Handel

- Pris

BILAGA VII

PRODUKTERS KÄNSLIGHETSGRAD (1*)

DEL 1

>Plats för tabell>

DEL 2

>Plats för tabell>

DEL 3

>Plats för tabell>

DEL 4

>Plats för tabell>

(1*) Trots reglerna for tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall lydelsen av "Varuslag" endast anses vara vägledande, eftersom förmånssystemet vad gäller denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning Där ex "KN-nummer" anges, skall förmånssystemet bestämmas genom att KN-numret och motsvarande varubeskrivning tillämpas tillsammans

BILAGA VIII

FÖRTECKNING ÖVER DE PRODUKTER SOM AVSES I ARTIKEL 9 (1)

>Plats för tabell>

(1) Trots reglerna for tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall lydelsen av "Varuslag" endast anses vara vägledande, eftersom förmånssystemet vad gäller denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning. Där ex "KN-nummer" anges, skall förmånssystemet bestämmas genom att KN-numret och motsvarande varubeskrivning tillämpas tillsammans.