EUROPEISKA KOMMISSIONEN Strasbourg den 12.12.2017 COM(2017) 793 final 2017/0351(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan EU-informationssystem (gränser och viseringar) och om ändring av rådets beslut 2004/512/EG, förordning (EG) nr 767/2008, rådets beslut 2008/633/RIF, förordning (EU) 2016/399 och förordning (EU) 2017/2226 {SWD(2017) 473 final}

{SWD(2017) 474 final}



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET •Bakgrund till förslaget Under de senaste tre åren har de irreguljära gränspassagerna till EU ökat, och den inre säkerheten är ständigt ansatt av ett föränderligt hot som konkretiserats genom en rad terroristattacker. EU-medborgare förväntar sig att kontrollerna av personer vid de yttre gränserna och kontrollerna inom Schengenområdet ska vara ändamålsenliga, möjliggöra en effektiv migrationshantering och bidra till den inre säkerheten. Dessa utmaningar har satt ett skarpare fokus på det akuta behovet av att gå samman och på ett övergripande sätt stärka EU:s informationsverktyg för gränsförvaltning, migration och säkerhet. Informationshanteringen i EU kan och måste bli mer ändamålsenlig och effektiv med fullt iakttagande av de grundläggande rättigheterna – framför allt rätten till skydd av personuppgifter – för att bättre skydda EU:s yttre gränser, förbättra migrationshanteringen och öka den inre säkerheten för alla medborgare. Det finns redan ett antal informationssystem på EU-nivå, och fler är under utveckling för att tillhandahålla tjänstemän inom gränskontroll, immigration och brottsbekämpning relevant information om personer. För att detta stöd ska vara effektivt måste de uppgifter som EU-informationssystemen ger vara fullständiga, korrekta och tillförlitliga. Det finns dock strukturella brister i EU:s informationshanteringsarkitektur. Nationella myndigheter måste hantera ett komplicerat landskap av informationssystem som administreras på olika sätt. Dessutom är uppgiftshanteringsstrukturen för gränser och säkerhet splittrad, då informationen lagras separat i fristående system. Detta leder till blinda fläckar. Till följd av detta är de olika informationssystemen på EU-nivå för närvarande inte interoperabla, dvs. kapabla att utbyta uppgifter och dela information så att myndigheter och behöriga tjänstemän har den information de behöver när och där den behövs. Interoperabilitet mellan informationssystemen på EU-nivå kan på ett betydande sätt bidra till att undanröja de nuvarande blinda fläckar som innebär att personer – även sådana som möjligen är involverade i terroristverksamhet – kan registreras i olika fristående databaser under olika alias. I april 2016 lade kommissionen fram sitt meddelande Starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet, för att lyfta fram ett antal strukturella brister i informationssystemen. Målet med meddelandet var att inleda en diskussion om hur EU:s informationssystem kan bidra till bättre gränsförvaltning, migrationshantering och inre säkerhet. Rådet har å sin sida också konstaterat det akuta behovet av åtgärder på detta område. I juni 2016 antog det en färdplan för förbättring av informationsutbytet och informationshanteringen, inbegripet interoperabilitetslösningar på området för rättsliga och inrikes frågor. Syftet med färdplanen var att stödja operativa utredningar och att se till att de som arbetar på området – t.ex. poliser, gränskontrolltjänstemän, allmänna åklagare och immigrationstjänstemän – snabbt får tillgång till heltäckande, aktuell information av hög kvalitet för att kunna samarbeta och agera effektivt. Europaparlamentet har också krävt åtgärder på detta område. I sin resolution från juli 2016 om kommissionens arbetsprogram 2017 efterlyste Europaparlamentet ”förslag för att förbättra och utveckla befintliga informationssystem, åtgärda luckor i informationen och gå i riktning mot driftskompatibilitet samt förslag om obligatoriskt informationsutbyte på EU-nivå åtföljda av de bestämmelser om uppgiftsskydd som krävs”. I kommissionsordförande Jean-Claude Junckers tal om tillståndet i unionen i september 2016 och Europeiska rådets slutsatser från december 2016 betonades vikten av att komma till rätta med de nuvarande bristerna när det gäller uppgiftshantering och att förbättra interoperabiliteten mellan befintliga informationssystem. I juni 2016 inrättade kommissionen som en uppföljning till meddelandet från april 2016 en expertgrupp för informationssystem och interoperabilitet för att bedöma de rättsliga, tekniska och operativa hindren för ökad interoperabilitet mellan EU:s centrala system för gränser och säkerhet, bland annat deras nödvändighet, tekniska genomförbarhet, proportionalitet och konsekvenser för dataskyddet. Expertgruppens slutrapport offentliggjordes i maj 2017. Den innehöll en rad rekommendationer för att stärka och utveckla EU:s informationssystem och deras interoperabilitet. Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter, Europeiska datatillsynsmannen och EU:s samordnare för kampen mot terrorism deltog alla aktivt i expertgruppens arbete. De lämnade alla in positiva uttalanden men påpekade att de större frågorna om grundläggande rättigheter och dataskydd måste beaktas under det fortsatta arbetet. Företrädare för sekretariatet för Europaparlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och rådets generalsekretariat deltog som observatörer. Expertgruppens slutsats var att det är nödvändigt och tekniskt genomförbart att eftersträva praktiska lösningar för interoperabilitet och att sådana i princip både kan ge operativa vinster och inrättas i överensstämmelse med dataskyddskraven. På grundval av expertgruppens rapport och rekommendationer har kommissionen i Sjunde rapporten om framsteg i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion fastställt en ny strategi för uppgiftshantering för gränser, säkerhet och migrationshantering där alla centraliserade EU-informationssystem för säkerhet, gränser och migrationshantering är interoperabla med full respekt för de grundläggande rättigheterna. Kommissionen tillkännagav sin avsikt att fortsätta arbeta för att skapa en europeisk sökportal som gör det möjligt att samtidigt söka i alla relevanta EU-system på områdena säkerhet, gränser och migrationshantering (eventuellt med förenklade regler för åtkomst i brottsbekämpningssyfte) och att utveckla en gemensam biometrisk matchningstjänst för dessa system (eventuellt med en flaggfunktion vid träff) och en gemensam databas för identitetsuppgifter. Den meddelade sin avsikt att så snart som möjligt lägga fram ett lagstiftningsförslag om interoperabilitet. Behovet av att agera upprepades i Europeiska rådets slutsatser från juni 2017. Grundat på slutsatserna i juni 2017 från rådet (rättsliga och inrikes frågor) uppmanade Europeiska rådet kommissionen att så snart som möjligt utarbeta ett förslag till lagstiftning för att omsätta expertgruppens rekommendationer i verklighet. Detta initiativ är också ett svar på rådets uppmaning till en övergripande ram för åtkomst i brottsbekämpningssyfte till de olika databaserna på området rättsliga och inrikes frågor, i syfte att uppnå mer förenkling, enhetlighet och ändamålsenlighet samt beakta de operativa behoven. För att öka ansträngningarna att göra Europeiska unionen till ett säkrare samhälle, i full överensstämmelse med de grundläggande rättigheterna, tillkännagav kommissionen i samband med sitt arbetsprogram för 2018 sin avsikt att lägga fram ett förslag om interoperabilitet mellan informationssystemen före slutet av 2017. •Syfte med förslaget De allmänna syftena med detta initiativ följer av de fördragsenliga målen att förbättra förvaltningen av Schengenområdets yttre gränser och bidra till Europeiska unionens inre säkerhet. De är också en följd av politiska beslut som fattats av kommissionen och relevanta slutsatser från (Europeiska) rådet. Närmare redogörelser för dessa syften finns i den europeiska migrationsagendan och efterföljande meddelanden, bland annat meddelandet om bevarande och stärkande av Schengen, den europeiska säkerhetsagendan och kommissionens arbete och rapporter om framstegen i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion. Medan detta förslag i synnerhet bygger på meddelandet från april 2016 och expertgruppens resultat hänger dess syften nära samman med ovanstående. De specifika syftena med detta förslag är följande: (1)Säkerställa att slutanvändare, framför allt gränskontrolltjänstemän, brottsbekämpande tjänstemän, immigrationstjänstemän och rättsliga myndigheter, får snabb, smidig, systematisk och kontrollerad åtkomst till den information de behöver för att utföra sina uppgifter. (2)Tillhandahålla en metod för att spåra multipla identiteter som används med samma biometriska uppgifter, vilket har det dubbla syftet att säkerställa en korrekt identifiering av personer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. (3)Underlätta polismyndigheternas identitetskontroller av tredjelandsmedborgare på en medlemsstats territorium. (4)Underlätta och rationalisera de brottsbekämpande myndigheternas åtkomst till EU:s informationssystem som inte är utformade för brottsbekämpning, när det är nödvändigt för att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra grov brottslighet och terrorism. Utöver dessa primära, operativa mål kommer detta förslag också att bidra till följande:

·Underlätta medlemsstaternas tekniska implementering och operativa drift av befintliga och framtida nya informationssystem. ·Skärpa och enhetliggöra de villkor för datasäkerhet och dataskydd som reglerar respektive system. ·Förbättra och harmonisera respektive systems krav på uppgiftskvalitet. Slutligen innehåller detta förslag bestämmelser om inrättandet och förvaltningen av det universella meddelandeformatet (UMF) som en EU-standard för utvecklingen av informationssystem på området rättsliga och inrikes frågor samt inrättandet av en central databas för rapporter och statistik. •Förslagets tillämpningsområde Tillsammans med det anknytande förslag som läggs fram samma dag fokuserar detta interoperabilitetsförslag på de EU-informationssystem för säkerhet, gränser och migrationshantering som drivs på central nivå – tre befintliga, ett på väg att utvecklas och två andra som är föremål för diskussion mellan medlagstiftarna. Varje system har sina egna syften, ändamål, rättsliga grunder, regler, användargrupper och institutionella sammanhang. De tre befintliga centraliserade informationssystemen är följande: ·Schengens informationssystem (SIS), som innehåller ett brett spektrum av registreringar om personer (nekad inresa eller vistelse, europeisk arresteringsorder, försvunna personer, deltagande i ett rättsligt förfarande samt diskreta och särskilda kontroller) och föremål (bl.a. försvunna, stulna och ogiltigförklarade identitets- eller resehandlingar). ·Eurodacsystemet med fingeravtrycksuppgifter från asylsökande och tredjelandsmedborgare som har passerat de yttre gränserna irreguljärt eller som vistas olagligt i en medlemsstat. ·Informationssystemet för viseringar (VIS) med uppgifter om viseringar för kortare vistelser. Utöver dessa befintliga system föreslog kommissionen under 2016 och 2017 följande tre nya centraliserade EU-informationssystem: ·In- och utresesystemet, vars rättsliga grund just har antagits, kommer att ersätta det nuvarande systemet med manuell stämpling av pass och kommer att elektroniskt registrera namn, typ av resehandling, biometriska uppgifter samt datum och plats för in- och utresa för tredjelandsmedborgare som reser in i Schengenområdet för en kortare vistelse. ·Det föreslagna EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) skulle, när det har antagits, vara ett i huvudsak automatiserat system för att samla in och kontrollera information som tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskravet lämnar in innan de reser till Schengenområdet. ·Det föreslagna europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelandsmedborgare (Ecris-TCN-systemet) skulle vara ett elektroniskt system för utbyte av information om tidigare fällande domar som meddelats tredjelandsmedborgare av brottmålsdomstolar i EU. De här sex systemen kompletterar varandra och – med undantag för Schengens informationssystem (SIS) – är uteslutande avsedda för tredjelandsmedborgare. Systemen hjälper de nationella myndigheterna att förvalta gränser, hantera migration, handlägga viseringar och asyl samt bekämpa brottslighet och terrorism. Det sistnämnda gäller i synnerhet SIS, som är det mest använda verktyget för informationsutbyte bland brottsbekämpande myndigheter idag. Utöver dessa informationssystem som förvaltas centralt på EU-nivå omfattar detta förslag även Interpols databas över stulna och förkomna resehandlingar, som i enlighet med kodexen om Schengengränserna systematiskt konsulteras vid EU:s yttre gränser, och Interpols databas för resehandlingar som är föremål för ett meddelande (TDAWN). Det omfattar även Europoluppgifter, i den mån detta är relevant för det föreslagna Etias-systemets funktion och för stöd till medlemsstaterna när de söker uppgifter om grov brottslighet och terrorism. Nationella informationssystem och decentraliserade EU-informationssystem omfattas inte av detta initiativ. Förutsatt att det påvisas att det är nödvändigt kan decentraliserade system såsom de som drivs inom Prümramen, direktivet om passageraruppgifter (PNR) och direktivet om förhandsinformation om passagerare i ett senare skede kopplas upp till en eller flera av de komponenter som föreslås i detta initiativ. För att ta hänsyn till skillnaden mellan de frågor som utgör en utveckling av Schengenregelverket om gränser och viseringar, å ena sidan, och andra system som berör Schengenregelverket om polissamarbete eller inte är kopplade till Schengenregelverket, å andra sidan, behandlas i detta förslag åtkomst till Informationssystemet för viseringar, Schengens informationssystem, som för närvarande regleras genom förordning (EG) nr 1987/2006, in- och utresesystemet samt EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd.

•De tekniska komponenter som krävs för interoperabilitet För att uppnå detta förslags syften måste fyra interoperabilitetskomponenter inrättas, nämligen ·en europeisk sökportal, ·en gemensam biometrisk matchningstjänst, ·en gemensam databas för identitetsuppgifter, ·en detektor för multipla identiteter. Var och en av dessa komponenter beskrivs i detalj i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar om den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag. Tillsammans leder de fyra komponenterna till följande interoperabilitetslösning: De fyra komponenternas syften och funktioner kan sammanfattas enligt följande: 1) Den europeiska sökportalen (ESP) är den komponent som skulle göra det möjligt att samtidigt söka i flera system (det centrala SIS, Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna Etias och Ecris-TCN-systemet, samt relevanta Interpolsystem och Europoluppgifter) med identitetsuppgifter (både biografiska och biometriska uppgifter). Den skulle säkerställa att EU-informationssystemens användare har snabb, smidig, effektiv, systematisk och kontrollerad åtkomst till all information som de behöver för att utföra sina uppgifter. En sökning via den europeiska sökportalen skulle genast, på någon sekund, ge information från de olika system som användaren har laglig åtkomst till. ESP skulle vara konfigurerad enligt syftet med sökningen och de motsvarande åtkomsträttigheterna. Den europeiska sökportalen hanterar inga nya uppgifter och inga uppgifter lagras i systemet. Den skulle fungera som en gemensam kontaktpunkt eller meddelandehanterare för att söka i olika centrala system och smidigt hämta den nödvändiga informationen, med full respekt för de underliggande systemens åtkomstkontroll och dataskyddskrav. Den skulle underlätta korrekt och bemyndigad användning av vart och ett av de befintliga EU-informationssystemen, och skulle göra det lättare och billigare för medlemsstaterna att söka i och använda systemen, i enlighet med de rättsliga instrument som reglerar dessa system. 2) Den gemensamma biometriska matchningstjänsten skulle göra det möjligt att söka och jämföra biometriska uppgifter (fingeravtryck och ansiktsbilder) ur flera centrala system (särskilt SIS, Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och det föreslagna Ecris-TCN-systemet). Det föreslagna Etias innehåller inga biometriska uppgifter och skulle därför inte vara kopplat till den gemensamma biometriska matchningstjänsten. För närvarande har varje befintligt centralt system (SIS, Eurodac och VIS) en särskild, proprietär sökmotor för biometriska uppgifter, medan en gemensam biometrisk matchningstjänst skulle fungera som en delad plattform där det går att söka och jämföra uppgifter samtidigt. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten skulle generera betydande fördelar i fråga om säkerhet, kostnader, underhåll och drift genom att man förlitar sig på en unik teknisk komponent i stället för fem olika. De biometriska uppgifterna (fingeravtryck och ansiktsbilder) lagras uteslutande i de underliggande systemen. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten skulle skapa och behålla en matematisk representation av de biometriska proven (en mall), men förkasta de faktiska uppgifterna, som därmed förblir lagrade endast en gång, på en enda plats. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten skulle vara till stor hjälp med att upptäcka kopplingar mellan olika uppgifter och olika identiteter som samma person har antagit i olika centrala system. Utan den gemensamma biometriska matchningstjänsten skulle de andra tre komponenterna inte fungera. 3) Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) skulle vara en delad komponent för att lagra biografiska och biometriska identitetsuppgifter om tredjelandsmedborgare som registrerats i Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN. Vart och ett av dessa fem centrala system registrerar eller kommer att registrera biografiska uppgifter om specifika personer av specifika orsaker. Detta skulle inte förändras. De relevanta identitetsuppgifterna skulle lagras i CIR men skulle fortsätta att ”tillhöra” respektive underliggande system där dessa uppgifter har registrerats.

CIR skulle inte innehålla uppgifter från SIS. SIS komplexa tekniska struktur med nationella kopior, partiella nationella kopior och eventuella nationella biometriska matchningssystem skulle göra CIR så komplicerat att det inte längre vore tekniskt och ekonomiskt genomförbart. Huvudsyftet med CIR är att underlätta biografisk identifiering av tredjelandsmedborgare. Det skulle ge snabbare drift, ökad effektivitet och stordriftsfördelar. Inrättandet av CIR är nödvändigt för att möjliggöra effektiva identitetskontroller av tredjelandsmedborgare, även på en medlemsstats territorium. Dessutom skulle det genom att lägga till en flaggfunktion vid träff i CIR vara möjligt att kontrollera om det finns (eller inte finns) uppgifter i något av de system som omfattas av CIR genom ett enkelt meddelande om träff eller ingen träff. Därigenom skulle CIR också bidra till att rationalisera de brottsbekämpande myndigheternas åtkomst till informationssystem som inte är utformade för brottsbekämpning, medan man behåller en hög garanti för dataskydd (se avsnittet om tvåstegsstrategin för åtkomst i brottsbekämpningssyfte nedan). Av de fem system som ska omfattas av CIR är det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN nya system som ännu måste utvecklas. Det nuvarande Eurodac innehåller inga biografiska uppgifter. Den delen kommer att utvecklas när den nya rättsliga grunden för Eurodac väl har antagits. VIS innehåller visserligen biografiska uppgifter, men de nödvändiga interaktionerna mellan VIS och det framtida in- och utresesystemet kräver en uppgradering av det befintliga VIS. Skapandet av CIR skulle därför komma vid rätt tidpunkt. Inga befintliga uppgifter skulle dubbleras. Tekniskt skulle CIR utvecklas utgående från in- och utresesystemets och Etias plattform. 4) Detektorn för multipla identiteter (MID) skulle kontrollera om de identitetsuppgifter som matas in finns i fler än ett av de system som är anslutna till den. MID omfattar de system som lagrar identitetsuppgifter i CIR (Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN) samt SIS. MID skulle göra det möjligt att spåra multipla identiteter som används med samma biometriska uppgifter, vilket har det dubbla syftet att säkerställa en korrekt identifiering av personer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. MID skulle göra det möjligt att fastställa att samma person använder sig av olika namn. Det är en innovation som behövs för att effektivt komma till rätta med bedräglig användning av identiteter, som är ett allvarligt brott mot säkerheten. MID skulle endast visa de biografiska uppgifter som har en länk i olika centrala system. Dessa länkar skulle upptäckas med hjälp av den gemensamma biometriska matchningstjänsten på grundval av biometriska uppgifter, och måste bekräftas eller avslås av den myndighet som registrerade de uppgifter i informationssystemet som ledde till att länken upprättades. För att hjälpa de bemyndigade användarna av MID med denna uppgift bör systemet märka de identifierade länkarna enligt följande fyra kategorier: ·Gul länk – potentiellt avvikande biografiska identiteter för samma person. ·Vit länk – bekräftelse på att de olika biografiska identiteterna tillhör samma person med ärligt uppsåt. ·Grön länk – bekräftelse på att olika personer med ärligt uppsåt råkar dela samma personuppgifter. · Röd länk – misstanke om att samma person olagligen använder olika biografiska identiteter. I detta förslag beskrivs de förfaranden som skulle införas för att hantera dessa olika kategorier. Identiteten på berörda personer med ärligt uppsåt bör klargöras så fort som möjligt, genom att den gula länken byts till en bekräftad grön eller vit länk, för att säkerställa att onödiga olägenheter undviks. Om bedömningen å andra sidan leder till bekräftelse av en röd länk, eller en ändring från gul till röd länk, bör lämpliga åtgärder vidtas. • Tvåstegsstrategin för åtkomst i brottsbekämpningssyfte till den gemensamma databasen för identitetsuppgifter Brottsbekämpning fastställs som ett sekundärt eller underordnat syfte med Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och det föreslagna Etias. På grund av detta är brottsbekämpande myndigheters möjligheter att få åtkomst till uppgifter i dessa system begränsade. Brottsbekämpande myndigheter kan endast söka direkt i dessa informationssystem som inte är utformade för brottsbekämpning i syfte att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra terroristbrott och andra grova brott. Dessutom gäller olika åtkomstvillkor och skyddsåtgärder för de olika systemen, och vissa av de gällande reglerna kan försinka dessa myndigheters legitima användning av systemen. Mer allmänt begränsar principen om en tidigare sökning möjligheterna för medlemsstaternas myndigheter att söka i systemen för berättigade brottsbekämpande ändamål och kan således leda till att man går miste om chanser att upptäcka nödvändig information. Kommissionen konstaterade i sitt meddelande från april 2016 behovet av att optimera de befintliga verktygen för brottsbekämpande ändamål, med respekt för dataskyddskraven. Detta behov har bekräftats och upprepats av medlemsstaterna och de relevanta organen inom ramen för expertgruppen. Mot bakgrund av detta införs i detta förslag, genom inrättandet av CIR med en flaggfunktion vid träff, möjligheten att få åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Etias och Eurodac genom en tvåstegsstrategi för uppgiftssökning. Denna tvåstegsstrategi skulle inte förändra det faktum att brottsbekämpning enbart är ett underordnat syfte med dessa system, och att de brottsbekämpande myndigheterna därför måste följa strikta åtkomstregler. Som ett första steg skulle en brottsbekämpande tjänsteman göra en sökning om en viss person med dennas identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter eller biometriska uppgifter för att kontrollera om det finns information om personen i CIR. När sådana uppgifter finns får tjänstemannen ett svar som anger vilket eller vilka EU-informationssystem som innehåller uppgifter om denna person (flagga vid träff). Tjänstemannen skulle inte ha faktisk åtkomst till några uppgifter i de underliggande systemen. Som ett andra steg kan den brottsbekämpande tjänstemannen begära separat åtkomst till varje system som enligt svaret innehåller uppgifter, för att få den fullständiga akten om personen i fråga, i enlighet med befintliga regler och förfaranden som fastställts för varje system som berörs. Åtkomsten i andra steget skulle fortfarande vara föremål för förhandsgodkännande från en utsedd myndighet och skulle även fortsättningsvis kräva ett särskilt användarnamn och loggning. Denna nya strategi skulle också tillföra ett mervärde för de brottsbekämpande myndigheterna på grund av de potentiella länkarna i MID. MID skulle hjälpa CIR att identifiera befintliga länkar, vilket gör att sökningen ger ännu bättre resultat. MID skulle kunna ange om personen är känd under olika identiteter i olika informationssystem.

Tvåstegsstrategin för uppgiftssökning är särskilt värdefull i de fall då man inte känner till identiteten på den brottsmisstänkta, gärningsmannen eller det misstänkta offret för ett terroristbrott eller ett annat grovt brott. I dessa fall skulle CIR faktiskt göra det möjligt att slå fast vilket informationssystem som har uppgifter om personen i en enda sökning. Därigenom blir de befintliga kraven på tidigare sökningar i nationella databaser och en tidigare sökning i andra medlemsstaters automatiska fingeravtrycksidentifieringssystem enligt beslut 2008/615/RIF (”Prümkontroll”) överflödiga. Den nya tvåstegsstrategin för sökningar skulle träda i kraft först när de nödvändiga interoperabilitetskomponenterna har tagits i bruk helt. •Ytterligare element till stöd för interoperabilitetskomponenterna i detta förslag 1) Förutom de komponenter som nämns ovan föreslås i detta förslag till förordning även att man inrättar en central databas för rapporter och statistik (CRRS). Denna databas behövs för att det ska gå att skapa och dela rapporter med (anonyma) statistiska uppgifter för politiska och operativa ändamål samt syften som rör uppgifternas kvalitet. För närvarande samlas statistiska uppgifter endast in om de enskilda informationssystemen, vilket undergräver datasäkerheten och resultaten och gör det omöjligt att samordna uppgifter mellan olika system. CRRS skulle fungera som en särskild, separat databas för anonym statistik ur SIS, VIS, Eurodac, det framtida in- och utresesystemet, de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN, den gemensamma databasen för identitetsuppgifter, detektorn för multipla identiteter och den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Databasen skulle göra det möjligt att dela rapporter på ett säkert sätt (i enlighet med reglerna i de respektive rättsakterna) med medlemsstaterna, kommissionen (inbegripet Eurostat) och EU:s byråer. Utveckling av en central databas i stället för separata databaser för varje system skulle leda till lägre kostnader och mindre arbete med inrättandet, driften och underhållet. Det skulle också medföra en högre nivå av datasäkerhet eftersom uppgifterna lagras och åtkomstkontrollen hanteras i en enda databas. 2) I detta förslag till förordning föreslås också att man fastställer det universella meddelandeformatet (UMF) som den standard som ska användas på EU-nivå för samverkan mellan flera system på ett interoperabelt sätt, även de system som utvecklas och förvaltas av eu-LISA. Europol och Interpol skulle också uppmuntras att använda standarden. Genom UMF-standarden införs ett gemensamt och enhetligt tekniskt språk för att beskriva och länka dataelement, i synnerhet de element som rör personer och (rese)handlingar. När UMF används vid utvecklingen av nya informationssystem garanteras en enklare integrering och interoperabilitet med andra system, i synnerhet för medlemsstater som måste bygga upp gränssnitt för att kommunicera med dessa nya system. I detta hänseende kan en obligatorisk användning av UMF vid utvecklingen av nya system anses som en nödvändig förutsättning för införandet av de interoperabilitetskomponenter som föreslås i denna förordning. För att säkerställa ett fullständigt införande av UMF-standarden i hela EU föreslås en lämplig förvaltningsstruktur. Kommissionen skulle ansvara för att inrätta och utveckla UMF-standarden, inom ramen för ett granskningsförfarande med medlemsstaterna. De Schengenassocierade länderna, EU-byråer och internationella organ som deltar i UMF-projekt (t.ex. eu-LISA, Europol och Interpol) kommer också att delta. Den föreslagna förvaltningsstrukturen är avgörande för att det ska gå att förlänga och utöka UMF-standarden och samtidigt garantera största möjliga användbarhet och tillämplighet. 3) I detta förslag till förordning införs också koncepten automatiserade kontrollmekanismer för uppgiftskvalitet och gemensamma kvalitetsindikatorer, och vikten av att medlemsstaterna säkerställer högsta möjliga kvalitet på uppgifterna när de matar in uppgifter i och använder systemen. Om uppgifterna håller sämre kvalitet kan det inte bara leda till att man inte kan identifiera efterlysta personer, utan även påverka oskyldiga människors grundläggande rättigheter. För att undvika att problem uppstår till följd av mänsklig inmatning av uppgifter kan automatiska valideringsregler hindra operatörer från att göra misstag. Målet är att automatiskt identifiera inmatade uppgifter som verkar vara inkorrekta eller inkonsekventa, så att ursprungsmedlemsstaten kan verifiera uppgifterna och vidta de korrigerande åtgärder som behövs. Detta skulle kompletteras med eu-LISA:s regelbundna rapporter om uppgiftskvalitet. •Konsekvenser för andra rättsakter Genom detta förslag till förordning och det anknytande förslaget införs nyheter som kräver ändringar av följande rättsakter: ·Förordning (EU) 2016/399 (kodexen om Schengengränserna). ·Förordning (EU) 2017/2226 (förordningen om in- och utresesystemet). ·Förordning (EG) nr 767/2008 (VIS-förordningen). ·Rådets beslut 2004/512/EG (VIS-beslutet). ·Rådets beslut 2008/633/RIF (beslutet om åtkomst till VIS i brottsbekämpningssyfte). ·[Etiasförordningen.] ·[Eurodacförordningen.] ·[SIS-förordningarna.]

·[Förordningen om Ecris-TCN, inklusive motsvarande bestämmelser i förordning (EU) 2016/1624 (förordningen om den europeiska gräns- och kustbevakningen).] · [Förordningen om eu-LISA.] Föreliggande förslag och det anknytande förslaget föreskriver i detalj de förändringar som måste göras i de rättsakter som för närvarande är stabila texter som antagits av medlagstiftarna, dvs. kodexen om Schengengränserna, förordningen om in- och utresesystemet, VIS-förordningen, rådets beslut 2008/633/RIF och rådets beslut 2004/512/EG. De övriga rättsakterna i förteckningen (förordningarna om Etias, Eurodac, SIS, Ecris-TCN och eu-LISA) är för närvarande föremål för förhandlingar i Europaparlamentet och rådet. För dessa rättsakter är det därför inte möjligt att i detta skede fastställa nödvändiga ändringar. Kommissionen kommer att lägga fram ändringsförslag för var och en av dessa rättsakter inom två veckor efter det att en politisk överenskommelse om respektive förslag till förordning har nåtts. •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området Detta förslag läggs fram inom ramen för den bredare process som inleddes genom meddelandet Starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet i april 2016 och det därpå följande arbetet i expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet. Syftet är att eftersträva tre mål a) stärka och maximera nyttan av de befintliga informationssystemen, b) åtgärda informationsluckor genom att införa nya informationssystem, c) öka interoperabiliteten mellan systemen. Vad gäller det första målet antog kommissionen i december 2016 förslag för att ytterligare stärka Schengens informationssystem (SIS) i dess nuvarande form. Vad Eurodac beträffar har förhandlingarna om en reviderad rättslig grund framskridit efter kommissionens förslag i maj 2016. Ett förslag till en ny rättslig grund för Informationssystemet för viseringar (VIS) håller också på att utarbetas och kommer att läggas fram under andra kvartalet 2018. Vad gäller det andra målet slutfördes förhandlingarna om kommissionens förslag från april 2016 om att inrätta ett in- och utresesystem redan i juli 2017, då medlagstiftarna nådde en politisk överenskommelse, som bekräftades av Europaparlamentet i oktober 2017 och formellt antogs av rådet i november 2017. Den rättsliga grunden träder i kraft i december 2017. Förhandlingarna om förslaget om inrättande av ett EU-system för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) från november 2016 har inletts och förväntas nå resultat inom de kommande månaderna. I juni 2017 föreslog kommissionen en rättslig grund för att komma till rätta med en annan informationslucka, nämligen det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelandsmedborgare (Ecris-TCN-systemet). Även för denna rättsliga grund har medlagstiftarna angett att de strävar efter ett snabbt antagande. Föreliggande förslag berör det tredje målet som anges i meddelandet från april 2016. •Förenlighet med annan unionspolitik på området rättsliga och inrikes frågor Detta förslag är tillsammans med det anknytande förslaget en uppföljning av och förenligt med den europeiska migrationsagendan och efterföljande meddelanden, bland annat meddelandet om bevarande och stärkande av Schengen, den europeiska säkerhetsagendan och kommissionens arbete och rapporter om framstegen i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion. Det är förenligt med annan unionspolitik, framför allt följande: ·Inre säkerhet: i europeiska säkerhetsagendan anges att gemensamma höga normer för gränsförvaltning är grundläggande för att förebygga gränsöverskridande brottslighet och terrorism. Detta förslag bidrar ytterligare till en hög nivå av inre säkerhet genom att myndigheterna får verktyg för snabb, smidig, systematisk och kontrollerad åtkomst till den information de behöver. ·Asylfrågor: förslaget inbegriper Eurodac som ett av de centrala EU-system som ska omfattas av interoperabilitet. ·Förvaltningen av de yttre gränserna och säkerhet: detta förslag förstärker SIS och VIS, som bidrar till en effektiv kontroll av unionens yttre gränser, samt det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN •Rättslig grund

Den huvudsakliga rättsliga grunden är följande artiklar i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt: artiklarna 16.2, 74, 77.2 a, b, d och e. Enligt artikel 16.2 har unionen befogenhet att fastställa bestämmelser om skydd för enskilda personer när det gäller behandling av personuppgifter hos unionens institutioner, organ och byråer och i medlemsstaterna, när dessa utövar verksamhet som omfattas av unionsrättens tillämpningsområde, samt om den fria rörligheten för sådana uppgifter. Enligt artikel 74 kan rådet besluta om åtgärder för att säkerställa ett administrativt samarbete mellan de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna på området med rättvisa, frihet och säkerhet. Enligt artikel 77.2 a, b, d respektive e kan Europaparlamentet och rådet besluta om åtgärder om den gemensamma politiken för viseringar och andra uppehållstillstånd för kortare tid, kontroll av de personer som passerar de yttre gränserna, alla nödvändiga åtgärder för att stegvis upprätta ett integrerat system för förvaltning av de yttre gränserna samt slopad kontroll av personer, oavsett deras medborgarskap, när de passerar de inre gränserna. •Subsidiaritetsprincipen Fri rörlighet inom EU förutsätter att unionens yttre gränser förvaltas effektivt för att säkerställa säkerheten. Medlemsstaterna har därför enats om att gemensamt ta itu med dessa utmaningar, i synnerhet genom att dela information genom centraliserade EU-system på området rättsliga och inrikes frågor. Detta bekräftas av de olika slutsatser som har antagits av både Europeiska rådet och rådet, framför allt sedan 2015. Avsaknaden av kontroller vid de inre gränserna kräver en hållbar förvaltning av Schengenområdets yttre gränser, där varje medlemsstat eller Schengenassocierat land måste kontrollera de yttre gränserna på de andra Schengenstaternas vägnar. Följaktligen klarar ingen medlemsstat på egen hand av den irreguljära migrationen och gränsöverskridande brottsligheten. Tredjelandsmedborgare som rest in till området utan inre gränskontroller kan resa fritt inom det. Inom ett område utan inre gränser bör man vidta gemensamma åtgärder mot irreguljär invandring och internationell brottslighet och terrorism, även genom upptäckt av identitetsbedrägerier, och resultat kan endast nås med åtgärder på EU-nivå. Viktiga gemensamma informationssystem har införts eller håller på att införas på EU-nivå. Ökad interoperabilitet mellan informationssystemen kräver oundvikligen åtgärder på EU-nivå. Kärnan i förslaget är ökad effektivitet och användning av de centraliserade system som förvaltas av eu-LISA. På grund av åtgärdens omfattning, effekter och konsekvenser kan de grundläggande syftena uppnås effektivt och systematiskt endast på EU-nivå. •Proportionalitetsprincipen Som förklaras i detalj i den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag till förordning anses de politiska val som görs i detta förslag vara proportionerliga. De går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de överenskomna målen. Den europeiska sökportalen (ESP) är ett nödvändigt verktyg för att förbättra den bemyndigade användningen av befintliga och framtida EU-informationssystem. Konsekvenserna av den europeiska sökportalen är mycket begränsade i fråga om databehandling. Den kommer inte att lagra några uppgifter, förutom information om de olika användarprofilerna för portalen, de uppgifter och informationssystem som de har åtkomst till samt loggar över deras användning. Den europeiska sökportalens möjliggörande och underlättande roll som meddelandehanterare är proportionerlig, nödvändig och begränsad i fråga om sökningar och åtkomsträttigheter inom de mandat som fastställs i de rättsliga grunderna för informationssystemen och den föreslagna förordningen om interoperabilitet. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten är nödvändig för att den europeiska sökportalen, den gemensamma databasen för identitetsuppgifter och detektorn för multipla identiteter ska fungera, och den underlättar användningen och underhållet av relevanta befintliga och framtida EU-informationssystem. Dess funktioner gör det möjligt att göra sökningar med biometriska uppgifter från olika källor på ett effektivt, smidigt och systematiskt sätt. De biometriska uppgifterna lagras och bevaras av de underliggande systemen. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten skapar mallar men förkastar de faktiska bilderna. Uppgifterna lagras därmed endast en gång, på en enda plats. Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) är nödvändig för att uppnå målet med korrekt identifiering av tredjelandsmedborgare, t.ex. under en identitetskontroll inom Schengenområdet. CIR stöder också detektorn för multipla identiteter och är därför en nödvändig komponent för att uppnå det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. Åtkomsten till CIR för detta ändamål är begränsad till de användare som behöver denna information för att utföra sina uppgifter (vilket kräver att dessa kontroller blir ett nytt underordnat syfte med Eurodac, VIS, det framtida in- och utresesystemet och de föreslagna systemen Etias och Ecris-TCN). Uppgiftsbehandlingen är strikt begränsad till vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål, och lämpliga skyddsåtgärder kommer att inrättas för att säkerställa att åtkomsträttigheterna respekteras och att endast de uppgifter som är nödvändiga lagras i CIR. För att säkerställa uppgiftsminimering och undvika onödig dubblering av uppgifter håller CIR de erforderliga personuppgifterna från vart och ett av de underliggande systemen – lagrade, tillagda, ändrade och raderade i enlighet med deras respektive rättsliga grund – utan att kopiera dem. Bestämmelserna om lagring av uppgifter stämmer helt överens med bestämmelserna om lagring av uppgifter i de underliggande informationssystem som tillhandahåller identitetsuppgifterna. Detektorn för multipla identiteter (MID) är nödvändig för att göra det möjligt att spåra multipla identiteter i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. MID kommer att innehålla länkar mellan personer som har registrerats i flera än ett centralt informationssystem, strikt begränsat till de uppgifter som behövs för att verifiera om en person har registrerats lagligen eller olagligen med olika biografiska identiteter i olika system, men även för att klargöra att två personer med liknande biografiska uppgifter inte är samma person. Uppgiftsbehandlingen i MID och den gemensamma biometriska matchningstjänsten begränsas till det absoluta minimum som behövs för att länka personakter i enskilda system. MID kommer att omfatta skyddsåtgärder mot potentiell diskriminering eller ogynnsamma beslut mot personer som lagligen har multipla identiteter. •Val av instrument Som instrument föreslås Europaparlamentets och rådets förordning. Den föreslagna lagstiftningen berör direkt driften av centrala EU-informationssystem för gränser och säkerhet, som alla har inrättats, eller föreslås inrättas, genom förordningar. Även eu-LISA, som kommer att ansvara för utformningen och utvecklingen – och så småningom den tekniska förvaltningen – av komponenterna, har inrättats genom en förordning. En förordning är därför det lämpliga valet av instrument. 3.RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Offentligt samråd Vid utarbetandet av detta förslag inledde kommissionen i juli 2017 ett offentligt samråd för att få in synpunkter från berörda parter om interoperabilitet. Under samrådet inkom 18 svar från olika berörda parter, bland annat medlemsstaternas regeringar, organisationer inom den privata sektorn och andra organisationer såsom icke-statliga organisationer och tankesmedjor samt privatpersoner. Svaren var på det hela taget positiva till de underliggande principerna i detta interoperabilitetsförslag. De allra flesta svarande höll med om att både de frågor som togs upp i samrådet och de mål som man vill uppnå med interoperabilitetspaketet är de korrekta. I synnerhet ansåg de svarande att de alternativ som beskrivs i samrådsdokumentet skulle ·hjälpa personal på fältet att få åtkomst till den information de behöver, ·bli av med dubblering av uppgifter, minska överlappningar och framhäva skillnader i uppgifterna, ·identifiera personer på ett mer tillförlitligt sätt – även personer med multipla identiteter – och minska antalet identitetsbedrägerier.

En klar majoritet av de svarande understödde vart och ett av de föreslagna alternativen och ansåg att de är nödvändiga för att uppnå initiativets mål; i sina svar underströk de behovet av starka och tydliga dataskyddsåtgärder, i synnerhet i fråga om åtkomst till den information som lagras i systemen och lagring av uppgifter samt behovet av aktuella uppgifter av hög kvalitet i systemen och åtgärder för att säkerställa detta. Alla synpunkter som framfördes har beaktats vid utarbetandet av detta förslag. •Eurobarometerundersökning I juni 2017 genomfördes en särskild Eurobarometerundersökning som visade att EU:s strategi för utbyte av information på EU-nivå för att bekämpa brottslighet och terrorism har brett stöd från allmänheten – nästan alla svarande (92 %) håller med om att de nationella myndigheterna bör utbyta information med de andra medlemsstaternas myndigheter för att bättre kunna bekämpa brottslighet och terrorism. En klar majoritet (69 %) av de svarande ansåg att polisen och andra nationella brottsbekämpande myndigheter systematiskt bör utbyta information med andra EU-länder. I alla medlemsstater anser en majoritet av de svarande att information bör utbytas i varje enskilt fall. •Expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet Som redan angavs i inledningen bygger detta förslag på rekommendationerna från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet. Gruppen inrättades i juni 2016 med målet att bedöma de rättsliga, tekniska och operativa utmaningarna med de alternativ som finns att tillgå för att uppnå interoperabilitet mellan centrala EU-system för gränser och säkerhet. Gruppen bedömde uppgiftshanteringsstrukturen för gränsförvaltning och brottsbekämpning från ett brett och övergripande perspektiv och beaktade även tullmyndigheternas relevanta roller, ansvarsområden och system. Gruppen bestod av experter från medlemsstaterna och de Schengenassocierade länderna och från EU-organen eu-LISA, Europol, Europeiska stödkontoret för asylfrågor, Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och EU:s byrå för grundläggande rättigheter. EU:s samordnare för kampen mot terrorism och Europeiska datatillsynsmannen deltog också som fullvärdiga medlemmar i expertgruppen. Dessutom deltog företrädare för sekretariatet för Europaparlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och rådets generalsekretariat som observatörer. Expertgruppens slutrapport offentliggjordes i maj 2017. Där underströks behovet av att agera för att komma till rätta med de strukturella brister som identifierats i meddelandet från april 2016. Rapporten innehöll en rad rekommendationer för att stärka och utveckla EU:s informationssystem och interoperabiliteten. Slutsatsen var att det är nödvändigt och tekniskt genomförbart att arbeta för den europeiska sökportalen, den gemensamma biometriska matchningstjänsten och den gemensamma databasen för identitetsuppgifter som lösningar för interoperabilitet och att de i princip kan ge både operativa fördelar och fastställas i överensstämmelse med dataskyddskraven. Gruppen rekommenderade också att man överväger det ytterligare alternativet att införa en tvåstegsstrategi för åtkomst i brottsbekämpningssyfte, på grundval av en flaggfunktion vid träff. Detta förslag till en förordning är också ett svar på expertgruppens rekommendationer om uppgiftskvalitet, det universella meddelandeformatet (UMF) och inrättandet av ett datalager (som här presenteras som den centrala databasen för rapporter och statistik, CRRS). Den fjärde interoperabilitetskomponent som föreslås i detta förslag till förordning (detektorn för multipla identiteter) förordades inte av expertgruppen, utan är en följd av den ytterligare tekniska analysen och kommissionens proportionalitetsbedömning. •Tekniska studier Tre studier har beställts för att stödja utarbetandet av förslaget. Enligt avtal med kommissionen har Unisys rapporterat om en genomförbarhetsstudie om den europeiska sökportalen. Eu-LISA har beställt en teknisk rapport från Gartner (med Unisys) för att stödja utvecklingen av den gemensamma biometriska matchningstjänsten. PWC har tillställt kommissionen en teknisk rapport om en gemensam databas för identitetsuppgifter. •Konsekvensbedömning Detta förslag stöds av en konsekvensbedömning som presenteras i det åtföljande arbetsdokumentet SWD(2017) 473. Nämnden för lagstiftningskontroll såg över utkastet till konsekvensbedömning vid sitt möte den 6 december 2017 och lämnade sitt yttrande (positivt, med förbehåll) den 8 december och angav att konsekvensbedömningen bör justeras för att integrera nämndens rekommendationer om vissa aspekter. Dessa rörde i första hand ytterligare åtgärder inom ramen för det föredragna alternativet för att enhetliggöra slutanvändarnas befintliga åtkomsträttigheter till uppgifter i EU-informationssystem och förtydliga därmed sammanhängande skyddsåtgärder för dataskydd och grundläggande rättigheter. Den andra huvudsakliga synpunkten var att man behövde klargöra integreringen av Schengens informationssystem under alternativ 2, och inkludera effektivitet och kostnader för att underlätta jämförelsen med det föredragna alternativ 3. Kommissionen har uppdaterat konsekvensbedömningen för att beakta dessa huvudsakliga synpunkter och ett flertal andra kommentarer som nämnden lämnat. I konsekvensbedömningen utvärderades om och hur vart och ett av de fastställda målen skulle kunna uppnås med hjälp av en eller flera av de tekniska komponenter som identifierats av expertgruppen och under senare analys. Vid behov undersöktes också underalternativ som skulle krävas för att uppnå dessa mål och samtidigt respektera dataskyddsramen. Slutsatserna av konsekvensbedömningen var följande: ·För att uppfylla målet att ge bemyndigade användare snabb, smidig, systematisk och kontrollerad åtkomst till relevanta informationssystem bör man inrätta en europeisk sökportal (ESP) som bygger på en gemensam biometrisk matchningstjänst så att alla databaser beaktas. ·För att uppfylla målet att underlätta bemyndigade tjänstemäns kontroller av tredjelandsmedborgares identitet på en medlemsstats territorium bör man inrätta en gemensam databas för identitetsuppgifter (CIR) som innehåller en minimiuppsättning av identitetsuppgifter och som bygger på samma gemensamma biometriska matchningstjänst. ·För att uppfylla målet att spåra multipla identiteter som används med samma biometriska uppgifter, i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri, bör man bygga en detektor för multipla identiteter (MID) som innehåller länkar mellan olika identiteter mellan systemen.

·För att uppfylla målet att underlätta och rationalisera de brottsbekämpande myndigheternas åtkomst till informationssystem som inte är utformade för brottsbekämpning, i syfte att förebygga, utreda, upptäcka eller lagföra grov brottslighet och terrorism, bör en flaggfunktion vid träff inkluderas i CIR. Eftersom alla målen ska uppfyllas är den kompletta lösningen en kombination av ESP, CIR (med flaggning vid träff) och MID, som alla grundar sig på den gemensamma biometriska matchningstjänsten. Den största positiva effekten blir bättre gränsförvaltning och ökad inre säkerhet inom Europeiska unionen. De nya komponenterna kommer att rationalisera och påskynda de nationella myndigheternas åtkomst till nödvändig information och identifieringen av tredjelandsmedborgare. De kommer att göra det möjligt för myndigheter att korskontrollera befintlig, nödvändig information om enskilda personer vid gränskontroller, för ansökningar om visering eller asyl och för polisarbete. Detta möjliggör åtkomst till information som gör det lättare att fatta tillförlitliga beslut, oavsett om det rör sig om utredningar av grov brottslighet och terrorism eller beslut på området migration och asyl. Även om förslagen inte direkt påverkar EU-medborgare (de föreslagna åtgärderna är främst inriktade på tredjelandsmedborgare vars uppgifter registrerats i något av EU:s centraliserade informationssystem) förväntas de öka allmänhetens förtroende genom att säkerställa att utformningen och användningen ökar säkerheten för EU-medborgare. De omedelbara finansiella och ekonomiska konsekvenserna av förslaget är begränsade till utformningen, utvecklingen och driften av de nya anläggningarna. Kostnaderna kommer att belasta EU-budgeten och medlemsstaternas myndigheter som driver systemen. Inverkan på turismen kommer att vara positiv eftersom de föreslagna åtgärderna både förbättrar säkerheten i Europeiska unionen och gynnar snabbare gränskontroller. Likaledes väntas konsekvenserna för flygplatser, hamnar och operatörer bli positiva, i synnerhet på grund av snabbare in- och utresekontroller. •Grundläggande rättigheter Vid konsekvensbedömningen granskades särskilt de föreslagna åtgärdernas konsekvenser för de grundläggande rättigheterna, och då i synnerhet rätten till dataskydd. I enlighet med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), som är bindande för EU-institutionerna och medlemsstaterna, när dessa tillämpar unionsrätten (artikel 51.1 i stadgan), måste interoperabilitetens möjligheter att förbättra säkerheten och skyddet av de yttre gränserna vägas mot skyldigheten att säkerställa att sådana ingrepp i de grundläggande rättigheterna som kan uppkomma till följd av den nya interoperabilitetsmiljön begränsas till vad som är strikt nödvändigt för att faktiskt svara mot de mål av allmänt samhällsintresse som eftersträvas, med förbehåll för proportionalitetsprincipen (artikel 52.1 i stadgan). De föreslagna interoperabilitetslösningarna är kompletterande komponenter till befintliga system. Som sådana skulle de inte rubba den jämvikt som redan säkerställs av varje befintligt centralt system vad gäller deras positiva inverkan på de grundläggande rättigheterna. Trots det har interoperabiliteten en potential att få en ytterligare, indirekt inverkan på flera grundläggande rättigheter. En korrekt identifiering av en person har faktiskt en positiv inverkan på rätten till respekt för privatlivet, och i synnerhet rätten till en persons identitet (artikel 7 i stadgan), då detta kan bidra till mindre förvirring kring identiteten. Å andra sidan kan kontroller baserade på biometriska uppgifter uppfattas som en kränkning av personens rätt till värdighet (särskilt om det uppfattas som förödmjukande) (artikel 1 i stadgan). Emellertid tillfrågades deltagarna i en enkät gjord av EU:s byrå för grundläggande rättigheter uttryckligen om de anser att det skulle vara förödmjukande att lämna sina biometriska uppgifter i samband med gränskontroll. Merparten av de svarande ansåg inte att detta skulle vara fallet. De föreslagna interoperabilitetskomponenterna ger möjligheten att anta riktade förebyggande åtgärder för att öka säkerheten. Därmed kan de bidra till att skydda människors rätt till liv (artikel 2 i stadgan), vilket även innebär en positiv skyldighet för myndigheterna att vidta förebyggande operativa åtgärder för att skydda en person vars liv är i fara, om de känner till eller borde ha känt till att det föreligger en överhängande risk, samt att upprätthålla förbudet mot slaveri och tvångsarbete (artikel 5 i stadgan). Tack vare en tillförlitlig, mer tillgänglig och enklare identifiering kan interoperabilitet stödja upptäckten av försvunna barn eller barn som utsätts för människohandel samt underlätta snabba och riktade insatser. En tillförlitlig, mer tillgänglig och enklare identifiering skulle också bidra till att i praktiken säkerställa rätten till asyl (artikel 18 i stadgan) och förbudet mot avvisning (artikel 19 i stadgan). Interoperabilitet skulle faktiskt kunna förhindra situationer där asylsökande olagligen grips, hålls i förvar och blir föremål för otillbörlig avvisning eller utvisning. Dessutom skulle interoperabiliteten göra det lättare att identifiera identitetsbedrägeri. Det skulle också minska behovet av att dela uppgifter om asylsökande med tredjeländer (framför allt ursprungslandet) i syfte att fastställa personens identitet och erhålla resehandlingar, vilket potentiellt kan utsätta den berörda personen för fara. •Skydd av personuppgifter Med tanke på de personuppgifter som är involverade kommer interoperabiliteten särskilt att ha en inverkan på rätten till skydd av personuppgifter. Denna rätt fastställs i artikel 8 i stadgan, artikel 16 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 8 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna. Såsom har framhållits av Europeiska unionens domstol är rätten till skydd av personuppgifter inte en absolut rättighet, utan ska beaktas i förhållande till dess funktion i samhället. Dataskyddet är nära knutet till respekten för privatlivet och familjelivet som skyddas genom artikel 7 i stadgan. Enligt den allmänna dataskyddsförordningen får det fria flödet av uppgifter inom EU inte begränsas av dataskyddsskäl. Ett antal principer måste dock följas. För att vara laglig måste varje begränsning i utövandet av grundläggande rättigheter som skyddas i stadgan uppfylla följande kriterier, som anges i artikel 52.1: ·Den ska vara föreskriven i lag. ·Den ska vara förenlig med det väsentliga innehållet i rättigheterna. ·Den ska faktiskt svara mot mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. ·Den ska vara nödvändig.

·Den ska vara proportionerlig. Genom detta förslag införlivas alla dessa dataskyddregler, vilket beskrivs i detalj i den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag till förordning. Förslaget bygger på principerna om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard. Det innehåller alla lämpliga bestämmelser varigenom behandlingen av uppgifter begränsas till vad som är nödvändigt för det särskilda ändamålet och åtkomst till uppgifterna beviljas endast till de som verkligen har ett behov av att känna till dem. Perioderna för lagring av uppgifter (i tillämpliga fall) är lämpliga och begränsade. Åtkomsten till uppgifter är uteslutande förbehållen vederbörligen bemyndigad personal vid medlemsstaternas myndigheter eller EU-organ som är behöriga för respektive informationssystems särskilda ändamål och begränsad i den utsträckning uppgifterna behövs för att utföra uppgifter i enlighet med dessa ändamål. 4.BUDGETKONSEKVENSER Budgetkonsekvenserna anges i den bifogade finansieringsöversikten. Den täcker den period som återstår av den gällande fleråriga budgetramen (fram till 2020) och de sju åren i följande period (2021–2027). Den föreslagna budgeten för år 2021 och framåt inkluderas i illustrerande syfte och föregriper inte nästa fleråriga budgetram. Genomförandet av detta förslag kräver budgetmedel för följande: (1)Eu-LISA:s utveckling och integrering av de fyra interoperabilitetskomponenterna och den centrala databasen för rapporter och statistik samt efterföljande underhåll och drift. (2)Datamigreringen till den gemensamma biometriska matchningstjänsten och den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR). När det gäller den gemensamma biometriska matchningstjänsten måste de biometriska mallarna för motsvarande uppgifter från de tre system som för närvarande utnyttjar biometriska uppgifter (SIS, VIS och Eurodac) återskapas i den gemensamma biometriska matchningstjänsten. När det gäller CIR måste persondataelementen från VIS migreras till CIR och möjliga länkar mellan identiteter i SIS, VIS och Eurodac valideras. I synnerhet den sistnämnda processen är mycket resurskrävande. (3)Eu-LISA:s uppdatering av det enhetliga nationella gränssnitt som redan ingår i förordningen om in- och utresesystemet till att bli en generisk komponent som möjliggör utbyte av meddelanden mellan medlemsstaterna och centrala system. (4)Integreringen av medlemsstaternas nationella system med det enhetliga nationella gränssnitt som vidarebefordrar de meddelanden som utbyts med CIR/detektorn för multipla identiteter genom den europeiska sökportalen. (5)Utbildning om slutanvändarnas användning av interoperabilitetskomponenterna, bland annat genom Europeiska unionens byrå för utbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning (Cepol). Interoperabilitetskomponenterna byggs och underhålls som ett program. Den europeiska sökportalen, detektorn för multipla identiteter och den centrala databasen för rapporter och statistik är helt nya komponenter, medan den gemensamma biometriska matchningstjänsten och CIR är delade komponenter som kombinerar befintliga uppgifter som lagras (eller kommer att lagras) i befintliga eller nya system med deras befintliga budgetberäkningar. Den europeiska sökportalen kommer att utnyttja befintliga, kända gränssnitt mot SIS, VIS och Eurodac och kommer i sinom tid att utvidgas till de nya systemen. ESP kommer att användas av medlemsstaterna och organ genom ett gränssnitt som baseras på det universella meddelandeformatet (UMF). Detta nya gränssnitt kommer att kräva utveckling, anpassning, integrering och provning av medlemsstaterna, eu-LISA, Europol och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån. ESP skulle använda konceptet med det enhetliga nationella gränssnitt som introducerades för in- och utresesystemet, vilket skulle underlätta integreringsarbetet. Den europeiska sökportalen kommer att leda till extrakostnader för Europol för arbetet med att göra QUEST-gränssnittet tillgängligt för användning med uppgifter med grundläggande skyddsnivå. Grunden för den gemensamma biometriska matchningstjänsten kommer i praktiken att inrättas i och med skapandet av det nya in- och utresesystemet eftersom detta utgör den avgjort största volymen av nya biometriska uppgifter. Den budget som krävs reserverades genom det rättsliga instrumentet för in- och utresesystemet. Tillägg av ytterligare biometriska uppgifter från VIS, SIS och Eurodac till den gemensamma biometriska matchningstjänsten utgör extra kostnader främst i samband med migreringen av befintliga uppgifter. Dessa uppskattas till 10 miljoner EUR för alla tre systemen. Tillägg av nya biometriska uppgifter från det föreslagna Ecris-TCN-systemet utgör en begränsad extra kostnad som kan täckas med de medel som avsatts i systemets rättsliga instrument för att inrätta ett system för automatisk identifiering av fingeravtryck i Ecris-TCN. Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter kommer att inrättas i samband med skapandet av det framtida in- och utresesystemet och utvidgas ytterligare vid utvecklingen av det föreslagna Etias. Lagring och sökmotorer för dessa uppgifter ingår i den budget som avsatts genom de rättsliga instrumenten för det framtida in- och utresesystemet och det föreslagna Etias. Att lägga till nya biografiska uppgifter från både Eurodac och det föreslagna Ecris-TCN-systemet utgör en mindre ytterligare kostnad som redan avsatts genom de rättsliga instrumenten för Eurodac och det föreslagna Ecris-TCN-systemet. Den totala budget som krävs under nio år (2019–2027) uppgår till 424,7 miljoner EUR, vilket inbegriper följande: (1)En budget på 225 miljoner EUR för eu-LISA, vilken täcker de totala programkostnaderna för utvecklingen av de fem interoperabilitetskomponenterna (68,3 miljoner EUR), underhållskostnaderna från leveransen av komponenterna fram till 2027 (56,1 miljoner EUR), en särskild budget på 25 miljoner EUR för migration av uppgifter från befintliga system till den gemensamma biometriska matchningstjänsten och de extra kostnaderna för uppdateringen av det enhetliga nationella gränssnittet, nätverk, utbildning och möten. En särskild budget på 18,7 miljoner EUR täcker kostnaderna för uppgradering och drift av Ecris-TCN med hög tillgänglighet från och med 2022. (2)En budget på 136,3 miljoner EUR till medlemsstaterna för att täcka ändringarna av deras nationella system för att använda interoperabilitetskomponenterna, det enhetliga nationella gränssnitt som eu-LISA levererar och en budget för utbildning av det betydande antalet slutanvändare.

(3)En budget på 48,9 miljoner EUR till Europol för att täcka uppgraderingen av kapaciteten hos byråns it-system att hantera mängden meddelanden och den ökade prestandanivån. Interoperabilitetskomponenterna kommer att användas av Etias för att konsultera Europoluppgifter. (4)En budget på 4,8 miljoner EUR till Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån för att ta emot en grupp specialister som under ett år kommer att validera länkarna mellan identiteter vid den tidpunkt då detektorn för multipla identiteter tas i bruk. (5)En budget på 2,0 miljoner EUR till Europeiska unionens byrå för utbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning (Cepol) för att täcka utarbetande och tillhandahållande av utbildning för operativ personal. (6)Ett anslag på 7,7 miljoner EUR till GD Migration och inrikes frågor för att täcka en begränsad ökning av personalen och därmed sammanhängande kostnader under utvecklingen av de olika komponenterna, eftersom kommissionen också måste fullgöra ytterligare uppgifter under den perioden och tar ansvaret för det utskott som sköter det universella meddelandeformatet. Förordningen om fonden för inre säkerhet och stödet för yttre gränser är det finansieringsinstrument som innehåller budgeten för genomförande av interoperabilitetsinitiativet. I artikel 5 b anges att 791 miljoner EUR ska användas genom ett program för utveckling av it-system på grundval av befintliga och/eller nya system som stöd för hanteringen av migrationsströmmar över de yttre gränserna, med förbehåll för att de relevanta unionslagstiftningsakterna antas och på de villkor som avses i artikel 15.5. Av dessa 791 miljoner EUR är 480,2 miljoner EUR avsatta för utvecklingen av in- och utresesystemet, 210 miljoner EUR för Etias och 67,9 miljoner EUR för översynen av SIS. Återstoden (32,9 miljoner EUR) ska omfördelas med mekanismer inom fonden för inre säkerhet – gränser och viseringar. Det föreliggande förslaget kräver 32,1 miljoner EUR för den nuvarande fleråriga budgetramperioden (2019–20), vilket därmed är förenligt med den återstående budgeten. 5.ÖVRIGT •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering Eu-LISA ansvarar för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa. Därmed har byrån redan anförtrotts driften och tekniska och operativa förbättringar av befintliga system samt utveckling av framtida system som redan planeras. I enlighet med detta förslag till förordning kommer den att fastställa utformningen av den fysiska arkitekturen för interoperabilitetskomponenterna, utveckla och implementera dem, och i slutändan hysa dem. Respektive komponent kommer att tas i bruk gradvis, i samma takt som de underliggande systemen utvecklas. Kommissionen kommer att säkerställa att det finns system för att övervaka utvecklingen av och funktionen hos de fyra komponenterna (den europeiska sökportalen, den gemensamma biometriska matchningstjänsten, den gemensamma databasen för identitetsuppgifter och detektorn för multipla identiteter) och den centrala databasen för rapporter och statistik samt utvärdera dem mot de huvudsakliga politiska målen. Fyra år efter det att funktionerna har införts och är i drift, och vart fjärde år därefter, bör eu-LISA tillställa Europaparlamentet, rådet och kommissionen en rapport om interoperabilitetskomponenternas tekniska funktion. Dessutom bör kommissionen fem år efter det att funktionerna har införts och är i drift, och vart fjärde år därefter, utarbeta en övergripande utvärdering av komponenterna, bland annat deras direkta eller indirekta effekter och de praktiska konsekvenserna för de grundläggande rättigheterna. Vid utvärderingen bör man granska uppnådda resultat jämfört med målen och bedöma huruvida de underliggande orsakerna fortfarande är aktuella och eventuella följder för framtida alternativ. Kommissionen bör lämna utvärderingsrapporterna till Europaparlamentet och rådet. •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget I kapitel I anges de allmänna bestämmelserna i denna förordning. Där förklaras de principer som ligger till grund för förordningen, de komponenter som inrättas, de mål man vill uppnå genom interoperabilitet, förordningens tillämpningsområde, definitionerna av de termer som används i förordningen och principen om icke-diskriminering i fråga om behandling av uppgifter inom ramen för denna förordning. I kapitel II fastställs bestämmelserna för den europeiska sökportalen (ESP). I kapitlet föreskrivs inrättandet av ESP och dess tekniska struktur, som ska utvecklas av eu-LISA. Där fastställs målet med ESP, vem som får använda portalen och hur de ska använda den i enlighet med befintliga åtkomsträttigheter för vart och ett av de centrala systemen. Det anges att eu-LISA ska skapa användarprofiler för varje kategori av användare. I detta kapitel fastställs hur den europeiska sökportalen kommer att söka i centrala system och föreskrivs innehållet i och formatet för svar till användarna. I kapitel II föreskrivs också att eu-LISA ska föra logg över all behandling av uppgifter, och det föreskrivs ett alternativt förfarande utifall att ESP inte kan tillgå ett eller flera av de centrala systemen. I kapitel III fastställs bestämmelser för den gemensamma biometriska matchningstjänsten. I kapitlet föreskrivs inrättandet av den gemensamma biometriska matchningstjänsten och dess tekniska struktur, som ska utvecklas av eu-LISA. Där fastställs målet med den gemensamma biometriska matchningstjänsten och vilka uppgifter som lagras. Där förklaras förhållandet mellan den gemensamma biometriska matchningstjänsten och de andra komponenterna. I kapitel III fastställs också att den gemensamma biometriska matchningstjänsten kommer att upphöra att lagra uppgifterna så snart uppgifterna inte längre finns i respektive centrala system och att eu-LISA kommer att föra logg över all behandling. I kapitel IV fastställs bestämmelser för den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR). I kapitlet föreskrivs inrättandet av CIR och dess tekniska struktur, som ska utvecklas av eu-LISA. Där fastställs målet med CIR och klargörs vilka uppgifter som kommer att lagras och hur, bland annat bestämmelser som säkerställer kvaliteten på de uppgifter som lagras. I detta kapitel anges att CIR kommer att skapa personakter på grundval av uppgifter som lagras i centrala system, och att personakter uppdateras i enlighet med ändringar i de enskilda centrala systemen. I kapitel IV specificeras det också hur CIR kommer att fungera i förhållande till detektorn för multipla identiteter. I detta kapitel anges vilka som kan få åtkomst till CIR och hur de kan komma åt uppgifterna i enlighet med åtkomsträttigheter, och mer specifika bestämmelser beroende på om åtkomsten syftar till identifiering eller, som ett första steg i en tvåstegsstrategi, åtkomst till in- och utresesystemet, VIS, Etias och Eurodac via CIR för brottsbekämpande ändamål. I kapitel IV anges också att eu-LISA kommer att föra logg över all behandling av uppgifter i CIR. I kapitel V fastställs bestämmelser för detektorn för multipla identiteter (MID). I kapitlet föreskrivs inrättandet av MID och dess tekniska struktur, som ska utvecklas av eu-LISA. Där fastställs målet med MID och regleras användningen av MID i enlighet med åtkomsträttigheterna för vart och ett av de centrala systemen. I kapitel V anges när och hur MID kommer att inleda sökningar för att spåra multipla identiteter, och hur resultat levereras och följs upp, även genom manuell verifiering vid behov. I kapitlet anges en klassificering av de typer av länkar som kan vara resultatet av sökningen beroende på om resultatet visar en enda identitet, multipla identiteter eller gemensamma identitetsuppgifter. Enligt detta kapitel kommer MID att lagra länkade uppgifter lagrade i centrala system, medan uppgifterna blir kvar i två eller flera enskilda centrala system. I kapitel V anges också att eu-LISA kommer att föra logg över all behandling av uppgifter i MID. I kapitel VI föreskrivs åtgärder till stöd för interoperabilitet. Åtgärderna ska förbättra uppgifternas kvalitet, fastställa det universella meddelandeformatet som den gemensamma standarden för informationsutbyte för ökad interoperabilitet och skapa en central databas för rapporter och statistik. Kapitel VII handlar om dataskydd. Kapitlet innehåller bestämmelser som säkerställer att uppgifter som behandlas enligt denna förordning behandlas lagligt och korrekt, i enlighet med förordning nr 45/2001. Där förklaras vem som kommer att vara databehandlare för var och en av de åtgärder för interoperabilitet som föreslås i denna förordning, fastställs åtgärder som krävs av eu-LISA och medlemsstaternas myndigheter för att säkerställa databehandlingens säkerhet, uppgifternas konfidentialitet, lämplig hantering av säkerhetsincidenter och lämplig övervakning av att bestämmelserna i denna förordning efterlevs. Kapitlet innehåller också bestämmelser om registrerades rättigheter, bland annat rätten att bli informerad om att uppgifter om dem har lagrats och behandlats i enlighet med denna förordning samt rätten att få åtkomst till, rätta och radera personuppgifter som har lagrats och behandlats i enlighet med denna förordning. Kapitlet fastställer vidare principen om att uppgifter som behandlas i enlighet med denna förordning inte får överföras eller göras tillgängliga för tredjeländer, internationella organisationer eller privata aktörer, förutom när det gäller Interpol för vissa specifika syften och uppgifter som erhållits från Europol via den europeiska sökportalen för vilka bestämmelserna i förordning 2016/794 om databehandling i senare led är tillämpliga. Slutligen innehåller kapitlet bestämmelser om tillsyn och revision i fråga om dataskydd. I kapitel VIII fastställs eu-LISA:s skyldigheter före och efter det att åtgärderna i detta förslag tas i drift samt medlemsstaternas, Europols och Etias centralenhets skyldigheter.

Kapitel IX handlar om ändringar av andra unionsakter. Genom kapitlet införs de ändringar av andra rättsakter som är nödvändiga för att fullständigt genomföra detta interoperabilitetsförslag. Förslaget föreskriver i detalj de förändringar som måste göras i de rättsakter som för närvarande är stabila texter som antagits av medlagstiftarna, dvs. kodexen om Schengengränserna, förordningen om in- och utresesystemet, VIS-förordningen (EG), rådets beslut 2004/512/EG (VIS-beslutet) och rådets beslut 2008/633/RIF (beslutet om åtkomst till VIS för brottsbekämpning). Kapitel X innehåller uppgifter om statistik- och rapporteringskrav för uppgifter som behandlas i enlighet med denna förordning, övergångsåtgärder som kommer att krävas, arrangemang kring kostnader som följer av denna förordning, meddelandekrav, processen för driftsättning av åtgärder som föreslås i denna förordning, styrformer, bland annat inrättandet av en kommitté och en rådgivande grupp, eu-LISA:s ansvar avseende utbildning och en praktisk handbok till stöd för implementering och förvaltning av interoperabilitetskomponenterna, förfaranden för övervakning och utvärdering av de åtgärder som föreslås i denna förordning samt bestämmelser om förordningens ikraftträdande. 2017/0351 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av en ram för interoperabilitet mellan EU-informationssystem (gränser och viseringar) och om ändring av rådets beslut 2004/512/EG, förordning (EG) nr 767/2008, rådets beslut 2008/633/RIF, förordning (EU) 2016/399 och förordning (EU) 2017/2226 EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 16.2, 74, 77.2 a, b, d och e, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, efter samråd med Europeiska datatillsynsmannen, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1)Kommissionen underströk i sitt meddelande Starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet av den 6 april 2016 behovet av att förbättra unionens uppgiftshanteringsstruktur för gränsförvaltning och säkerhet. Kommissionen inledde ett arbete för att uppnå interoperabilitet mellan EU-informationssystem för säkerhet, gränser och migrationshantering, i syfte att komma till rätta med systemens strukturella brister som hindrar de nationella myndigheternas arbete och att säkerställa att gränskontrolltjänstemän, tullmyndigheter, poliser och rättsliga myndigheter har tillgång till den information de behöver. (2)Rådet identifierade i sin Färdplan för förbättring av informationsutbytet och informationshanteringen, inbegripet interoperabilitetslösningar på området för rättsliga och inrikes frågor av den 6 juni 2016 olika rättsliga, tekniska och operativa utmaningar när det gäller interoperabilitet mellan EU-informationssystem och efterlyste en strävan efter lösningar. (3)I sin resolution av den 6 juli 2016 om de strategiska prioriteringarna för kommissionens arbetsprogram 2017 efterlyste Europaparlamentet förslag för att förbättra och utveckla befintliga EU-informationssystem, åtgärda luckor i informationen och gå i riktning mot interoperabilitet samt förslag om obligatoriskt informationsutbyte på EU-nivå åtföljda av de bestämmelser om dataskydd som krävs. (4)Vid Europeiska rådets möte den 15 december 2016 efterlystes fortsatta resultat i fråga om interoperabilitet mellan EU:s informationssystem och databaser. (5)Expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet konstaterade i sin slutrapport av den 11 maj 2017 att det är nödvändigt och tekniskt genomförbart att eftersträva praktiska lösningar för interoperabilitet och att de i princip både kan ge operativa vinster och fastställas i överensstämmelse med dataskyddskraven.

(6)Kommissionen presenterade i sitt meddelande Sjunde rapporten om framsteg i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion av den 16 maj 2017, i enlighet med sitt meddelande av den 6 april 2016 och resultaten och rekommendationerna från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet, en ny strategi för uppgiftshantering för gränser, säkerhet och migration där alla EU-informationssystem för säkerhet, gränsförvaltning och migrationshantering är interoperabla med full respekt för de grundläggande rättigheterna. (7)I rådets slutsatser av den 9 juni 2017 om vägen till ett förbättrat informationsutbyte och säkerställande av interoperabiliteten mellan EU-informationssystem uppmanades kommissionen att eftersträva lösningarna för interoperabilitet enligt expertgruppens förslag. (8)Europeiska rådet underströk den 23 juni 2017 behovet av att förbättra interoperabiliteten mellan databaser och uppmanade kommissionen att så snart som möjligt utarbeta förslag till lagstiftning där förslagen från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet införlivas. (9)I syfte att förbättra förvaltningen av de yttre gränserna, bidra till att förebygga och bekämpa irreguljär migration och främja en hög säkerhetsnivå inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i unionen – bland annat för att upprätthålla den allmänna säkerheten och allmänna ordningen och trygga säkerheten inom medlemsstaternas territorier – bör interoperabilitet inrättas mellan EU-informationssystemen, dvs. [in- och utresesystemet], Informationssystemet för viseringar (VIS), [EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias)], Eurodac, Schengens informationssystem (SIS) och [det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister avseende tredjelandsmedborgare (Ecris-TCN)] så att dessa EU-informationssystem och deras uppgifter kompletterar varandra. För att uppnå detta bör en europeisk sökportal (ESP), en gemensam biometrisk matchningstjänst, en gemensam databas för identitetsuppgifter (CIR) och en detektor för multipla identiteter (MID) inrättas som interoperabilitetskomponenter. (10)Interoperabiliteten mellan EU-informationssystem bör göra det möjligt för nämnda system att komplettera varandra för att underlätta korrekt identifiering av personer, bidra till att bekämpa identitetsbedrägeri, förbättra och harmonisera kvalitetskraven på uppgifterna i respektive EU-informationssystem, underlätta medlemsstaternas tekniska implementering och operativa drift av befintliga och framtida EU-informationssystem, stärka och förenkla de skyddsåtgärder för datasäkerhet och dataskydd som reglerar respektive EU-informationssystem, rationalisera åtkomst i brottsbekämpningssyfte till in- och utresesystemet, VIS, [Etias] och Eurodac samt stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac, SIS och [Ecris-TCN-systemet]. (11)Interoperabilitetskomponenterna bör omfatta in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac, SIS och [Ecris-TCN-systemet]. De bör också omfatta Europoluppgifterna i den mån som krävs för att de ska kunna sökas samtidigt med dessa EU-informationssystem. (12)Interoperabilitetskomponenterna bör beröra personer vars personuppgifter får behandlas i EU-informationssystemen och av Europol, dvs. tredjelandsmedborgare vars personuppgifter behandlas i EU-informationssystemen och av Europol, samt EU-medborgare vars personuppgifter behandlas i SIS och av Europol. (13)Den europeiska sökportalen (ESP) bör inrättas för att tekniskt underlätta medlemsstaternas myndigheters och EU-organens möjligheter att få snabb, smidig, effektiv, systematisk och kontrollerad åtkomst till EU-informationssystem, Europoluppgifter och Interpols databaser så att de kan utföra sina uppgifter, i enlighet med deras åtkomsträttigheter, och för att stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac, SIS, [Ecris-TCN-systemet] och Europoluppgifterna. Den europeiska sökportalen möjliggör samtidiga parallella sökningar i alla relevanta EU-informationssystem, Europoluppgifter och Interpols databaser och bör fungera som en gemensam kontaktpunkt eller meddelandehanterare för att söka i olika centrala system och smidigt hämta den nödvändiga informationen, med full respekt för de underliggande systemens åtkomstkontroll och dataskyddskrav. (14)Internationella kriminalpolisorganisationens (Interpol) databas över stulna och förkomna resehandlingar gör det möjligt för bemyndigade brottsbekämpande enheter i medlemsstaterna, t.ex. immigrations- och gränskontrolltjänstemän, att fastställa om en resehandling är giltig. [Etias] gör sökningar i databasen över stulna och förkomna resehandlingar och Interpols databas för resehandlingar som är föremål för ett meddelande i samband med en bedömning av sannolikheten för att en person som ansöker om resetillstånd t.ex. kommer att migrera irreguljärt eller utgöra en säkerhetsrisk. Den centraliserade europeiska sökportalen (ESP) bör möjliggöra en sökning i dessa två Interpoldatabaser med en persons identitetsuppgifter. Om personuppgifter överförs från unionen till Interpol genom den europeiska sökportalen bör bestämmelserna om internationella överföringar i kapitel V i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 eller de nationella bestämmelser som införlivar kapitel V i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 tillämpas. Detta bör inte påverka tillämpningen av de särskilda regler som fastställs i rådets gemensamma ståndpunkt 2005/69/RIF och rådets beslut 2007/533/RIF. (15)Den europeiska sökportalen (ESP) bör utvecklas och konfigureras så att det inte går att använda datafält för sökningar som inte rör personer eller resehandlingar eller som inte finns i ett EU-informationssystem, i Europoluppgifter eller i Interpols databas. (16)För att säkerställa snabb och systematisk användning av alla EU-informationssystem bör den europeiska sökportalen (ESP) användas för att söka i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter, in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac och [Ecris-TCN-systemet]. Den nationella uppkopplingen till de olika EU-informationssystemen bör dock behållas som en teknisk reserv. ESP bör också användas av unionens organ för att göra sökningar i det centrala SIS i enlighet med deras åtkomsträttigheter och för att de ska kunna utföra sina uppgifter. ESP bör vara ytterligare ett sätt att söka i det centrala SIS, Europoluppgifter och Interpols system, som ett komplement till de befintliga särskilda gränssnitten. (17)Biometriska uppgifter, såsom fingeravtryck och ansiktsbilder, är unika och ger därför en mycket mer tillförlitlig identifiering av en person än alfanumeriska uppgifter. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör vara ett tekniskt verktyg för att stärka och underlätta arbetet för de relevanta EU-informationssystemen och de andra interoperabilitetskomponenterna. Huvudsyftet med den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör vara att underlätta identifiering av en person som kan ha registrerats i olika databaser, genom att matcha biometriska uppgifter mellan olika system och genom att bygga på en unik teknisk komponent i stället för fem olika i vart och ett av de underliggande systemen. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör främja säkerhet och ge fördelar i fråga om kostnader, underhåll och drift, tack vare att den grundar sig på en unik teknisk komponent i stället för olika komponenter i vart och ett av de underliggande systemen. Alla automatiska fingeravtrycksidentifieringssystem, även de som för närvarande används för Eurodac, VIS och SIS, använder biometriska mallar bestående av uppgifter som härrör från en särdragsextraktion från faktiska biometriska prov. Den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör samla och lagra dessa biometriska mallar på ett enda ställe och därigenom underlätta jämförelser mellan systemen med biometriska uppgifter och möjliggöra stordriftsfördelar vid utveckling och underhåll av de centrala EU-systemen. (18)Biometriska uppgifter är känsliga personuppgifter. Denna förordning bör fastställa grunden och skyddsåtgärder för behandlingen av sådana uppgifter i syfte att entydigt identifiera de berörda personerna. (19)För att vara effektiva kräver de system som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/2226, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008, [Etiasförordningen] för förvaltningen av unionens gränser, det system som inrättats genom [Eurodacförordningen] för att identifiera personer som ansöker om internationellt skydd och bekämpa irreguljär migration samt det system som inrättats genom [förordningen om Ecris-TCN-systemet] en korrekt identifiering av de tredjelandsmedborgare vars personuppgifter lagras i dem. (20)Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör därför underlätta och stödja en korrekt identifiering av personer som har registrerats i in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac och [Ecris-TCN-systemet]. (21)Personuppgifter som lagras i dessa EU-informationssystem kan avse samma personer men under olika eller ofullständiga identiteter. Medlemsstaterna förfogar över effektiva metoder att identifiera sina medborgare eller personer som är registrerade som varaktigt bosatta på deras territorium, men detsamma gäller inte för tredjelandsmedborgare. Interoperabiliteten mellan EU-informationssystem bör bidra till en korrekt identifiering av tredjelandsmedborgare. Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör lagra de personuppgifter om tredjelandsmedborgare i systemen vilka behövs för att göra det möjligt att mer korrekt identifiera dessa personer, därför även deras identitetsuppgifter, resehandlingsuppgifter och biometriska uppgifter, oavsett vilket system uppgifterna ursprungligen samlades in i. Endast de personuppgifter som är absolut nödvändiga för att utföra en korrekt identitetskontroll bör lagras i CIR. De personuppgifter som registreras i CIR bör inte behållas längre än vad som är absolut nödvändigt för de underliggande systemens syften och bör raderas automatiskt när uppgifterna har raderats i det underliggande systemet i enlighet med den logiska separeringen. (22)Den nya behandlingen, som består i lagring av sådana uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) i stället för lagring i vart och ett av de separata systemen, krävs för att förbättra identifieringens korrekthet vilket möjliggörs av den automatiska jämförelsen och matchningen av sådana uppgifter. Det faktum att tredjelandsmedborgares personuppgifter och biometriska uppgifter lagras i CIR bör inte på något sätt hindra den behandling av uppgifter som avses i förordningarna om in- och utresesystemet, VIS, Etias, Eurodac och Ecris-TCN-systemet, eftersom CIR är en ny gemensam komponent i dessa underliggande system. (23)I detta sammanhang är det nödvändigt att skapa en personakt i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) för varje person som har registrerats i in- och utresesystemet, VIS, Etias, Eurodac eller Ecris-TCN-systemet, för att uppnå syftet med en korrekt identifiering av tredjelandsmedborgare inom Schengenområdet och för att stödja detektorn för multipla identiteter i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. Personakten bör lagras på ett enda ställe och ge vederbörligen bemyndigade slutanvändare åtkomst till alla möjliga identiteter som är länkade till en person. (24)Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör därigenom stödja detektorn för multipla identiteter i dess funktion och underlätta och rationalisera de brottsbekämpande myndigheternas åtkomst till de EU-informationssystem som inte har inrättats uteslutande i syfte att förebygga, utreda, upptäcka och lagföra grov brottslighet. (25)Den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör tillhandahålla en gemensam lagringsplats för identitetsuppgifter och biometriska uppgifter om tredjelandsmedborgare som har registrerats i in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac och [Ecris-TCN-systemet] samt fungera som en gemensam komponent mellan dessa system för att lagra dessa uppgifter och möjliggöra sökningar.

(26)Alla uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör separeras logiskt genom att varje uppgift automatiskt taggas med det underliggande system som äger den uppgiften. CIR:s åtkomstkontroll bör använda dessa taggar för att göra en uppgift åtkomlig eller ej. (27)För att säkerställa en korrekt identifiering av en person bör medlemsstaternas myndigheter som är behöriga att förebygga och bekämpa irreguljär migration och de behöriga myndigheter som avses i artikel 3.7 i direktiv 2016/680 ha rätt att söka i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) med de biometriska uppgifter som personen i fråga lämnar under en identitetskontroll. (28)Om personens biometriska uppgifter inte kan användas eller sökningen med dessa uppgifter misslyckas bör sökningen utföras med vederbörandes identitetsuppgifter i kombination med resehandlingsuppgifter. Om sökningen visar att det finns uppgifter om personen i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) bör medlemsstaternas myndigheter ha åtkomst att läsa de identitetsuppgifter som lagrats om personen i CIR, utan att det anges vilket EU-informationssystem uppgifterna tillhör. (29)Medlemsstaterna bör anta nationella lagstiftningsåtgärder för att utse de myndigheter som är behöriga att utföra identitetskontroller med hjälp av den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) och fastställa förfarandena, villkoren och kriterierna för sådana kontroller i enlighet med proportionalitetsprincipen. I synnerhet bör befogenheten för en anställd vid en sådan myndighet att ta biometriska uppgifter av en person under en identitetskontroll föreskrivas i nationell lagstiftning. (30)Genom denna förordning bör det också införas en ny möjlighet till rationaliserad åtkomst till andra uppgifter än identitetsuppgifter i in- och utresesystemet, VIS, [Etias] eller Eurodac för medlemsstaternas utsedda brottsbekämpande myndigheter och Europol. Andra uppgifter än identitetsuppgifter som finns i dessa system kan vara nödvändiga för att förebygga, upptäcka, utreda och lagföra terroristbrott eller grova brott i ett specifikt fall. (31)Fullständig åtkomst till de uppgifter som finns i EU-informationssystemen och som är nödvändiga för att förebygga, upptäcka och utreda terroristbrott eller andra grova brott, utöver de relevanta identitetsuppgifter som ingår i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) och som erhållits med hjälp av de biometriska uppgifter som tagits av personen i fråga under en identitetskontroll, bör även i fortsättningen regleras genom bestämmelserna i de respektive rättsliga instrumenten. De utsedda brottsbekämpande myndigheterna och Europol vet inte på förhand vilket EU-informationssystem som innehåller uppgifter om de personer de behöver göra sökningar om. Det här leder till förseningar och ineffektivitet när de ska utföra sina uppgifter. Den slutanvändare som har bemyndigats av den utsedda myndigheten bör därför ha rätt att se vilket EU-informationssystem de uppgifter som motsvarar sökningen är registrerade i. Det berörda systemet skulle på så vis flaggas efter den automatiska kontrollen att det finns en träff i systemet (en så kallad flaggfunktion för träff). (32)Loggarna över sökningarna i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter bör visa syftet med sökningen. Om en sådan sökning har gjorts med tvåstegsstrategin för sökningar bör loggarna innehålla en referens till den nationella akten för utredningen eller ärendet, och därmed ange att sökningen gjordes för att förebygga, utreda och undersöka terroristbrott eller andra grova brott. (33)Den sökning i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) som görs av medlemsstaternas utsedda myndigheter och Europol för att få ett svar i form av en flagga som anger att uppgifterna finns i in- och utresesystemet, VIS, [Etias] eller Eurodac kräver automatiserad behandling av personuppgifter. En flagga vid träff skulle inte avslöja några personuppgifter om den berörda personen, utan endast en angivelse om att vissa uppgifter om vederbörande lagras i ett av systemen. Den bemyndigade slutanvändaren bör inte fatta några negativa beslut om den berörda personen endast utifrån det faktum att en sökning gett en flagga vid träff. Slutanvändarens åtkomst till en flagga vid träff skulle därför utgöra ett mycket begränsat ingrepp i den berörda personens rätt till skydd av personuppgifter, medan det skulle vara nödvändigt för att den utsedda myndigheten och Europol mer effektivt ska kunna rikta en begäran om åtkomst till personuppgifter direkt till det system som enligt flaggningen innehåller uppgifterna. (34)Tvåstegsstrategin för uppgiftssökning är särskilt värdefull i de fall då man inte känner till identiteten på den brottsmisstänkta, gärningsmannen eller det misstänkta offret för ett terroristbrott eller ett annat grovt brott. I dessa fall bör den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) göra det möjligt att identifiera det informationssystem som har uppgifter om personen i en enda sökning. Genom att införa en skyldighet att använda denna nya strategi för åtkomst i brottsbekämpningssyfte i dessa fall bör åtkomsten till de personuppgifter som lagras i in- och utresesystemet, VIS, [Etias] och Eurodac ske utan krav på att först göra en sökning i nationella databaser och inleda en sökning i andra medlemsstaters automatiska fingeravtrycksidentifieringssystem i enlighet med beslut 2008/615/RIF. Principen om en tidigare sökning begränsar i praktiken medlemsstaternas myndigheters möjligheter att söka i systemen för berättigade brottsbekämpande ändamål och kan således leda till att man går miste om möjligheter att upptäcka nödvändig information. Kraven på att först göra en sökning i nationella databaser och inleda en sökning i andra medlemsstaters automatiska fingeravtrycksidentifieringssystem i enlighet med beslut 2008/615/RIF bör upphöra att gälla först när den alternativa skyddsåtgärden med tvåstegsstrategin för åtkomst i brottsbekämpningssyfte genom CIR har tagits i bruk. (35)Detektorn för multipla identiteter (MID) bör inrättas för att stödja den gemensamma databasen för identitetsuppgifter i dess funktion och för att stödja syftena med in- och utresesystemet, VIS, [Etias], Eurodac, SIS och [Ecris-TCN-systemet]. För att effektivt uppfylla sina respektive syften kräver alla dessa EU-informationssystem en korrekt identifiering av de personer vars personuppgifter lagras i dem. (36)Möjligheten att uppnå syftena med EU-informationssystemen undergrävs av att myndigheterna för närvarande inte kan använda dessa system för att utföra en tillräckligt tillförlitlig verifiering av identiteten på de tredjelandsmedborgare vars uppgifter lagras i olika system. Detta beror på att den uppsättning identitetsuppgifter som lagras i ett visst enskilt system kan vara falska, inkorrekta eller ofullständiga, och att det i dagsläget inte finns någon möjlighet att upptäcka sådana falska, inkorrekta eller ofullständiga identitetsuppgifter genom jämförelser med uppgifter som lagras i ett annat system. För att råda bot på denna situation är det nödvändigt att på unionsnivå ha ett tekniskt instrument som möjliggör en korrekt identifiering av tredjelandsmedborgare för dessa ändamål. (37)Detektorn för multipla identiteter (MID) bör skapa och lagra länkar mellan uppgifter i de olika EU-informationssystemen för att spåra multipla identiteter, i det dubbla syftet att underlätta identitetskontroller för resenärer med ärligt uppsåt och bekämpa identitetsbedrägeri. MID bör endast innehålla länkar mellan personer som har registrerats i flera än ett EU-informationssystem, strikt begränsat till de uppgifter som krävs för att verifiera att en person har registrerats lagligen eller olagligen med olika biografiska identiteter i olika system eller för att klargöra att två personer med liknande biografiska uppgifter inte är samma person. Behandlingen av uppgifter i den europeiska sökportalen (ESP) och den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att länka personakter mellan enskilda system bör hållas till ett absolut minimum och är således begränsad till spårning av multipla identiteter vid den tidpunkt då nya uppgifter läggs till i ett av de informationssystem som ingår i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter och SIS. MID bör omfatta skyddsåtgärder mot potentiell diskriminering eller ogynnsamma beslut mot personer som lagligen har multipla identiteter. (38)I denna förordning föreskrivs ny uppgiftsbehandling som syftar till att korrekt identifiera de berörda personerna. Detta utgör ett ingrepp i deras grundläggande rättigheter som skyddas genom artiklarna 7 och 8 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Eftersom EU-informationssystemen är beroende av att de berörda personerna identifieras korrekt för att fungera effektivt är detta ingrepp motiverat av samma syften som lett till att vart och ett av dessa system har inrättats, nämligen en effektiv förvaltning av unionens gränser, den inre säkerheten i unionen, ett effektivt genomförande av unionens asyl- och viseringspolitik samt kampen mot irreguljär migration. (39)Den europeiska sökportalen (ESP) och den gemensamma biometriska matchningstjänsten bör jämföra uppgifter i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) och SIS om personer när en nationell myndighet eller ett EU-organ skapar nya uppgifter. Dessa jämförelser bör göras automatiskt. CIR och SIS bör använda den gemensamma biometriska matchningstjänsten för att upptäcka möjliga länkar på grundval av biometriska uppgifter. CIR och SIS bör använda ESP för att upptäcka möjliga länkar på grundval av alfanumeriska uppgifter. CIR och SIS bör kunna identifiera identiska eller liknande uppgifter om tredjelandsmedborgare vilka är lagrade i flera system. När så är fallet bör en länk som anger att det är samma person skapas. CIR och SIS bör konfigureras på ett sätt som gör att små translittereringsfel eller stavfel upptäcks, så att det inte skapar omotiverade olägenheter för den berörda tredjelandsmedborgaren. (40)Den nationella myndighet eller det EU-organ som registrerade uppgifterna i respektive EU-informationssystem bör bekräfta eller ändra dessa länkar. Den myndigheten bör ha åtkomst till de uppgifter som lagras i den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) eller SIS och i detektorn för multipla identiteter (MID) för manuell verifiering av identitet. (41)Åtkomsten till detektorn för multipla identiteter (MID) för medlemsstaternas myndigheter och EU-organ som har åtkomst till minst ett EU-informationssystem som omfattas av den gemensamma databasen för identitetsuppgifter (CIR) eller till SIS bör begränsas till så kallade röda länkar, som innebär att de länkade uppgifterna består av samma biometriska uppgifter men