A4-0149/95

Resolution om truppminor: ett mördande hinder för utveckling

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sin resolution av den 17 december 1992 om förödelse orsakad av minor ((EGT nr C 21, 25.1.1993, s. 161.)),

- med beaktande av AVS/EU:s gemensamma församlings resolution av den 2 februari 1995 om minor ((AVS/EU 1419/95/slutlig.)),

- med beaktande av AVS/EU:s gemensamma församlings resolution av den 2 februari 1995 om landminor i Angola ((AVS/EU 1463/95/slutlig.)),

- med beaktande av resolutionen om 1980 års FN-konvention om vissa konventionella vapen och de problem som spridningen av truppminor i Afrika innebär, antagen av ministerrådet för för Afrikanska enhetsorganisationen den 23 juni 1995,

- med beaktande av resolutionen av den 29 juni 1995 om landminor och laservapen som förorsakar blindhet ((Protokollet från detta datum, del II.8 a).)),

- med beaktande av resultatet från utfrågningen om truppminor, organiserad av utskottet för utveckling och samarbete och utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor den 21-22 mars 1995,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete (A4-0149/95), och

A. I december 1992 anmodade parlamentet medlemsstaterna att ratificera FN- konventionen om vissa konventionella vapen som kan anses vara mycket skadliga eller har godtycklig verkan; denna konvention (däribland protokoll II om landminor) kommer att ses över på en konferens hösten 1995.

B. Den 12 maj 1995 antog rådet en gemensam åtgärd beträffande truppminor, i avsikt att genomföra ett gemensamt tillfälligt uppehåll av export av sådana minor, att förbereda en konferens för översyn av ovannämnda konvention från 1980 och att öka unionens bidrag till de internationella insatserna för minröjning.

C. Det finns mellan 80 och 110 miljoner minor utlagda i ungefär 65 länder i världen, av vilka många är fattiga utvecklingsländer.

D. Minor ger befogad anledning till bekymmer för dem som har ansvaret för utformande eller genomförande av utvecklingspolitik.

E. Truppminor utgör ett allvarligt hinder för den socio-ekonomiska utvecklingen i många av världens fattigaste länder och detta problem bör omgående behandlas; socio-ekonomiska svårigheter är ofta anledningen till fortsatta strider och detta problem bör därför ges speciell uppmärksamhet.

F. Det utplaceras för närvarande fler minor än det undanröjs.

G. Förekomsten av ett stort antal minor inom vidsträckta områden i utvecklingsländer inverkar på jordbruksproduktion, miljö, energiförsörjning, kommunikationer och utbildning, och innebär en anmärkningsvärd stor belastning på sjukvårdsväsendet.

H. Då de huvudsakliga offren för minor är civilbefolkning och minor kan förbli aktiva i årtionden kan dödsfall och skador fortsätta i årtal efter det att fientligheterna upphört.

I. Detta kan också hindra flyktingar från att återvända hem.

J. Cirka 175 nationer har ratificerat FN-konventionen om barns rättigheter och användning av truppminor bryter mot många av konventionens viktigaste bestämmelser.

K. Ansträngningar har redan gjorts av specialiserade icke-statliga organisationer och internationella organ, såväl som lokala samfund, för att lindra individuellt och kollektivt lidande orsakat av truppminor; berömvärda åtaganden har de senaste åren gjorts av icke-statliga organisationer och internationella hjälporganisationer som konsekvent har informerat världen om de förödande effekter minor har och har stöttat kampanjer för att göra nationella och internationella politiska organ medvetna om denna fråga.

L. Det internationella samfundet har en skyldighet att göra sitt yttersta för att lindra de svårigheter som uppstår genom förekomsten av truppminor.

M. Det är ekonomiskt vansinne för europeiska företag att fortsätta tillverka och sälja truppminor som endast kostar 5 dollar att köpa men 1 000 dollar att röja, och det är ofta skattebetalare som betalar röjningskostnaderna.

Parlamentet

1. uppmanar alla medlemsstater att omgående utarbeta och anta nationell lagstiftning som direkt förbjuder tillverkning, lagring, distribution, försäljning, import, export och användning av truppminor eller deras beståndsdelar samt vapen som orsakar blindhet; uppmanar till förstörelse av alla redan existerande lager oavsett var de finns och oberoende av deras typ och tekniska karakteristika,

2. begär också att medlemsstaterna skall avbryta den tekniska forskningen för tillverkning och/eller förbättring av landminor samt att ställa om mintillverkningsindustrin till annan tillverkning,

3. välkomnar rådets antagande av en gemensam åtgärd beträffande truppminor den 10 maj 1995, men beklagar att det föreslagna moratoriet begränsas till icke detektbara och icke självförstörande minor, samt att den inte täcker tillverkning och upplagring och endast bidrar med 3 miljoner ecu till internationell minröjning,

4. upprepar att så länge som dessa minor existerar måste det internationella samfundet och Europeiska unionen fortsätta att spela en aktiv roll vad gäller förebyggande åtgärder, information och minröjning samt stödja rehabiliteringen av offer; uppmanar därför rådet och kommissionen att göra mer för att förebygga spridning av minor och att avsätta större resurser till rehabiliteringsprogram inom de berörda områdena,

5. anmodar rådet att få till stånd en gemensam åtgärd i enlighet med artikel J 3 i Fördraget om Europeiska unionen, innehållande ett åtagande om att förbjuda tillverkning och saluföring av truppminor inom hela gemenskapens område,

6. välkomnar unionens beslut att öka bidraget till internationella minröjningsinsatser genom att skänka 3 miljoner ecu till FN:s frivilliga minröjningsfond och upprätta ett stabilt ramverk för ekonomisk och teknisk assistens vid minröjning och utbildning inom detta område,

7. uppmanar Europeiska unionen och dess medlemsstater att utvidga minröjningsprogram, utöva påverkan inom FN för att utvidga programmen och att överväga en möjlig roll för Västeuropeiska unionen vid minröjning,

8. begär att tillräckliga medel skall avsättas för forskning om införande av säkrare och mer lönsamma tekniker för mindetektion och minröjning, i synnerhet via det gemensamma forskningscentret, och att sådana medel inte får gå till vapenproducenterna,

9. anmodar kommissionen att tillsammans med sina partners inom rehabilitering och minröjningsprogrammen fastslå hur ledning och samordning av arbetet kan förbättras, i synnerhet genom att där det är möjligt använda och utbilda lokala experter och genom att grundligt rådfråga lokala grupper och organisationer,

10. begär att det skall upprättas en särskild budgetpost för minröjningsverksamhet,

11. föreslår att ytterligare resurser kanaliseras till icke-statliga organisationer och lokala grupper som kämpar för att genomföra informationskampanjer, utbildningsprogram, omvårdnads- och upprätthållningsprojekt, miljöprojekt och landsbygdsutvecklingsprojekt inom områden med minor,

12. uppdrar åt sin ordföranden att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar och parlament, Förenta Nationernas generalsekreterare, Internationella rödakorskommittén, ledningsgruppen för Internationella kampanjen för förbud mot landminor, AVS/EU:s gemensamma församling samt Förenta staternas regering.