[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 11.8.2008

KOM(2008) 508 slutlig

2008/0162 (CNS)

Ändrat förslag till

RÅDETS BESLUT

om ingående från Europeiska gemenskapens sida av konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom och av dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning, vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. FÖRSLAGETS SYFTE

Kommissionen föreslår att gemenskapen ingår konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (nedan kallad Kapstadskonventionen eller konventionen ) och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning (nedan kallat luftfartsprotokollet eller protokollet ), vilka antogs vid en diplomatkonferens som hölls i Kapstaden mellan den 29 oktober 2001 och den 16 november 2001 under överinseende av Internationella institutet för harmonisering av privaträtten (Unidroit) och Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO).

Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet är blandade avtal som delvis faller under gemenskapens exklusiva behörighet. Under 2002 lade kommissionen fram ett förslag till rådsbeslut om undertecknande från gemenskapens sida av de båda instrumenten och ett förslag till rådsbeslut om ingående från gemenskapens sida av dessa. Förslagen omfattade utkast till förklaringar som gemenskapen skulle avge om tillämpningen av specifika bestämmelser i de båda instrumenten, bestämmelser som berörde gemenskapsrätten. Efter diskussioner i kommittén för civilrättsliga frågor skickades ärendet i oktober 2003 till Coreper, men på grund av en tvist mellan Spanien och Förenade kungariket om Gibraltars myndigheters roll inom ramen för blandade avtal kunde besluten inte antas. Denna tvist löstes i december 2007. De yttre omständigheterna hade emellertid ändrats väsentligt sedan slutet av 2003. Gemenskapen hade fått ett antal nya medlemsstater och konventionen och protokollet stod inte längre öppna för undertecknande. Det var därför nödvändigt att ändra förslagen till beslut.

Mot denna bakgrund togs frågan upp vid sammanträdet i kommittén för civilrättsliga frågor den 3 mars 2008, där kommissionen åtog sig att ta fram ett ändrat förslag till rådsbeslut om ingående av de båda internationella instrumenten i vilket utkasten till de förklaringar som gemenskapen skulle ha avgivit vid undertecknandet respektive ingåendet av de båda instrumenten skulle föras samman.

Detta förslag träder i stället för och utgör en uppdatering av de förslag som kommissionen lade fram under 2002:

- Förslag till rådets beslut om gemenskapens undertecknande av konventionen om internationellt giltig säkerhetsrätt i rörlig utrustning och av konventionens protokoll om särskilda frågor rörande luftfartygsutrustning, upprättade i Kapstaden den 16 november 2001.

- Förslag till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ingående av konventionen om internationellt giltig säkerhetsrätt i rörlig utrustning och av konventionens protokoll om särskilda frågor rörande luftfartygsutrustning, upprättade i Kapstaden den 16 november 2001[1].

2. GEMENSKAPENS BEHÖRIGHET

Eftersom gemenskapen i kraft av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[2] och rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden[3] har behörighet på vissa av de områden som regleras i Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet, kan gemenskapens medlemsstater inte ratificera de båda instrumenten självständigt.

Den 29 oktober 2001 bemyndigade rådet kommissionen att vid diplomatkonferensen i Kapstaden på gemenskapens vägnar förhandla om de bestämmelser i konventionen och protokollet som föll under gemenskapens exklusiva behörighet och berörde de båda gemenskapsförordningarna. Fyra medlemsstater har undertecknat konventionen och protokollet. Konventionen trädde i kraft den 1 april 2004 och protokollet den 1 mars 2006, och de båda instrumenten står därför inte längre öppna för undertecknande. Förslaget från 2002/2003 om undertecknande från gemenskapens sida av instrumenten är följaktligen inte längre aktuellt. Gemenskapen kan emellertid fortfarande ansluta sig till konventionen och protokollet, om den avger de relevanta förklaringarna.

Enligt artikel 48 i Kapstadskonventionen och artikel XXVII i luftfartsprotokollet får ”regionala organisationer för ekonomisk integration” bli parter i konventionen respektive protokollet. I konventionen och protokollet avses med regional organisation för ekonomisk integration en organisation som utgörs av suveräna stater och är behörig på vissa områden som regleras i konventionen respektive protokollet: en sådan organisation får enligt konventionen och protokollet underteckna, godta och godkänna konventionen respektive protokollet eller ansluta sig till denna respektive detta. Definitionen ovan gör det möjligt för gemenskapen att bli part i de båda instrumenten. För detta krävs också de berörda gemenskapsinstitutionernas godkännande. Enligt artikel 48.3 i konventionen och artikel XXVII.3 i protokollet ska varje hänvisning till fördragsslutande stat , fördragsslutande stater , stat som är part eller stater som är parter i konventionen respektive protokollet gälla även för en regional organisation för ekonomisk integration när detta framgår av sammanhanget.

I enlighet med artikel 48.2 i konventionen och artikel XXVII.2 i protokollet måste gemenskapen vid anslutningen till konventionen respektive protokollet lägga fram en förklaring om de områden som regleras i konventionen respektive protokollet för vilka dess medlemsstater delegerat sin behörighet till gemenskapen. I bilaga I till det föreliggande beslutet finns därför ett par utkast till förklaringar, upprättade på grundval av gemenskapens nuvarande behörighet enligt rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 och rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000.

3. FÖRKLARINGAR OM DE OMRÅDEN SOM FALLER UNDER GEMENSKAPENS EXKLUSIVA BEHÖRIGHET

Vid diplomatkonferensen i Kapstaden i oktober–november 2001 utverkade gemenskapen bestämmelser som medger att den tillämpar gemenskapsrätten i stället för Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet på de områden som omfattas av de båda ovan nämnda förordningarna. Gemenskapen måste vid anslutningen till konventionen och protokollet avge vissa förklaringar (se nedan och bilaga II till det föreliggande beslutet) om de områden som faller under gemenskapens exklusiva behörighet.

3.1. Interimistiska åtgärder (artikel 55 i konventionen och artikel X i protokollet)

Vad beträffar gemenskapsrättens förenlighet med artiklarna 13 och 43 i konventionen bör det betonas att de enda åtgärder som utgör interimistiska åtgärder eller säkerhetsåtgärder i den mening som avses i artikel 31 i förordning (EG) nr 44/2001 är sådana åtgärder som på de områden som omfattas av förordningens tillämpningsområde[4] syftar till att upprätthålla en de jure eller de facto -situation för att skydda de rättigheter som begärs fastställda vid den domstol som prövar målet i sak.

Beviljandet av interimistiska åtgärder eller säkerhetsåtgärder på grundval av artikel 31 i förordningen förutsätter dessutom bland annat att det föreligger en faktisk anknytning mellan föremålet för de begärda åtgärderna och den territoriella behörigheten hos den medlemsstat där den domstol vid vilken åtgärderna begärts är belägen[5].

Gemenskapen kommer att behöva avge en förklaring om att beviljande av interimistiska åtgärder enligt artikel 13 i konventionen från enligt artikel 43 i konventionen behöriga domstolars sida i de fall där gäldenären har hemvist i en medlemsstat i gemenskapen kommer att vara möjligt enbart i överensstämmelse med artikel 31 i förordning (EG) nr 44/2001, i Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av texten i den artikeln inom ramen för Brysselkonventionen av den 27 september 1968 (artikel 24).

I enlighet med artiklarna X.1 och XXX.2 i protokollet tillämpas artikel X (Ändring av bestämmelserna om interimistiska åtgärder) i protokollet – helt eller delvis – endast om en fördragsslutande stat har avgivit en förklaring för det syftet. I artikel X.3 i protokollet läggs försäljning av egendomen till i uppräkningen av interimistiska åtgärder i artikel 13.1 i konventionen. Om en fördragsslutande stat avger en förklaring enligt ovan med avseende på artikel X.2 i protokollet, måste den även ange tidsfristen för beslut om de interimistiska åtgärder som anges i artikel 13.1 i konventionen. Kommissionen föreslår att gemenskapen inte avger någon förklaring enligt artikel XXX.2 i protokollet om att den kommer att tillämpa artikel X i detta.

3.2. Insolvens (artiklarna XI och XII i protokollet)

Artiklarna XI och XII (Åtgärder vid insolvens respektive Bistånd vid insolvens) i protokollet tillämpas endast om den fördragsslutande stat som är primärt behörig för ett insolvensärende har avgivit en förklaring enligt artikel XXX för det syftet.

Artikel XI (alternativ A och B) innehåller närmare regler om överlämnande, i händelse av gäldenärens insolvens, till borgenären av den luftfartsegendom som utgör dennes säkerhet. Dessa regler utgör materiella rättsregler som har till syfte att skydda en borgenär med sakrättsligt skydd från följderna av gäldenärens insolvens.

Förordning (EG) nr 1346/2000 innehåller behörighets-, erkännande-, verkställighets- och lagvalsregler för insolvensförfaranden som inleds inom gemenskapen. Enligt artikel 5 i förordningen ska inledandet av ett insolvensförfarande inte påverka en borgenärs eller tredje mans sakrättsliga skydd beträffande materiell eller immateriell, fast eller lös egendom som tillhör gäldenären och vid den tidpunkt då förfarandet inleds finns i en annan medlemsstat än den där förfarandet inleds. Denna bestämmelse utgör en från internationell privaträtt tagen materiell regel som direkt avgör vad som händer med sakrätter i fast egendom som finns i en annan stat än den där insolvensförfarandet inleds. I stället för att hänvisa antingen till lagen i den stat där förfarandet inleds eller till lagen i den stat där egendomen finns för att avgöra huruvida sakrättsligt skyddad egendom utgör en del av gäldenärens samlade tillgångar ( the insolvency estate ) föreskriver förordning (EG) nr 1346/2000 direkt att det sakrättsliga skyddet beträffande egendomen inte påverkas av inledandet av insolvensförfarandet.

Huvudinsolvensförfaranden har enligt skäl 12 i förordningen allmän räckvidd och syftar till att omfatta gäldenärens samtliga tillgångar, detta oavsett i vilken medlemsstat tillgångarna finns. För att skydda intressen av olika slag medger artikel 3.2 i förordningen under vissa omständigheter dock även inledande av territoriella insolvensförfaranden, gällande gäldenären tillhörig egendom i de berörda medlemsstaterna. Av detta följer att den stat i vilken ett insolvensförfarande inleds enligt artikel 4 i förordningen bör fastställa vilka tillgångar som utgör en del av tillgångarna i huvudinsolvensförfarandet och vilka som inte gör det. Vad beträffar sakrättsligt skyddad egendom kräver förordningen varken att denna egendom ska tas med som en del av gäldenärens samlade tillgångar i huvudinsolvensförfarandet eller att den inte ska göra det. Artikel 5 kräver bara att en borgenärs eller tredje mans sakrättsliga skydd beträffande egendom som finns i en annan medlemsstat än den där huvudinsolvensförfarandet inleds måste respekteras. Även om lagen i ”inledningsmedlemsstaten” anger att all egendom utgör en del av gäldenärens samlade tillgångar behåller innehavare av sakrätt alla de rättigheter som är kopplade till sakrätten, i synnerhet möjligheten att avyttra egendomen för att tillgodose fordran. Artikel 5 i förordningen och artikel XI i protokollet har det gemensamt att sakrättsligt skyddad egendom inte anses utgöra en del av gäldenärens samlade tillgångar.

Av domen i det s.k. AETR-målet[6] (talan avsåg ogiltigförklaring av rådets beslut av den 20 mars 1970 angående EEG:s medlemsstaters förhandlande om och ingående av Europeiska överenskommelsen om arbetsförhållanden för fordonsbesättningar vid internationella vägtransporter, AETR) följer att gemenskapen har exklusiv behörighet att ingå externa åtaganden på det här området och att avgöra huruvida den ska avge en förklaring (om tillämpning av alternativ A eller B i artikel XI i protokollet och angivande av den tidsfrist som föreskrivs i artikel XI i detta) enligt artikel XXX.3 i protokollet.

Kommissionen anser att förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden alltid bör tillämpas i stället för konventionen och protokollet när det är en medlemsstat som är primärt behörig för ett insolvensärende. För att uppnå detta och bevara klarheten i rättsligt hänseende rekommenderar kommissionen att gemenskapen väljer att inte tillämpa vare sig alternativ A eller alternativ B i artikel XI i protokollet. Detta förefaller vara det bästa sättet att garantera enhetlig tillämpning av förordning (EG) nr 1346/2000 i gemenskapen, allra helst som det inte finns något skäl att göra undantag från förordningen för luftfartsutrustning.

Gemenskapen bör därför inte avge någon förklaring enligt artikel XXX.3 om att den kommer att tillämpa artikel XI (Åtgärder vid insolvens) eller någon förklaring enligt artikel XXX.1 om att den kommer att tillämpa artikel XII (Bistånd vid insolvens).

3.3. Registreringsplatsens behörighet

Vad beträffar artikel XXI i protokollet anser kommissionen att det är att föredra att undvika en situation där denna nya regel om behörighet skapar ett undantag från bestämmelserna i gemenskapsrätten. Om gäldenären i enlighet med artikel 4 i konventionen anses befinna sig i gemenskapen, bör gemenskapsrätten tillämpas enhetligt. Enligt artikel XXX.5 i protokollet får de fördragsslutande staterna förklara att de inte kommer att tillämpa artikel XXI i detta. Kommissionen föreslår att gemenskapen avger en förklaring om att den inte kommer att tillämpa artikel XXI i protokollet, vilket gör det möjligt för den att tillämpa förordning (EG) nr 44/2001.

4. FÖRKLARINGAR ENLIGT ARTIKEL VIII I LUFTFARTSPROTOKOLLET

Eftersom alla medlemsstater är bundna av Romkonventionen från 1980 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser fram till den tidpunkt då de blir bundna av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I)[7], föreslår kommissionen att de inte avger någon förklaring enligt artikel XXX.1 i luftfartsprotokollet om att de kommer att tillämpa artikel VIII (Val av tillämplig lag) i detta.

Med beaktande av det som anförts ovan föreslår kommissionen rådet att anta det bifogade beslutet rörande ingående av Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet och avgivande av förklaringarna i bilagorna I och II till beslutet.

2008/0162 (CNS)

Ändrat förslag till

RÅDETS BESLUT

om ingående från Europeiska gemenskapens sida av konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom och av dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning, vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c jämförd med artikel 300.2 första stycket och artikel 300.3 första stycket,

med beaktande av kommissionens förslag[8],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[9], och

av följande skäl:

(1) Europeiska gemenskapen arbetar för att upprätta ett gemensamt rättsligt område grundat på principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden.

(2) Konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (nedan kallad Kapstadskonventionen eller konventionen ) och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning (nedan kallat luftfartsprotokollet eller protokollet ), vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden, bidrar på ett värdefullt sätt till regleringen på internationell nivå inom sina respektive områden. Det är önskvärt att de bestämmelser i de båda instrumenten som rör områden som faller under gemenskapens exklusiva behörighet börjar tillämpas snarast möjligt.

(3) Kommissionen skötte på gemenskapens vägnar förhandlingarna om de delar av Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet som faller under gemenskapens exklusiva behörighet.

(4) Regionala organisationer för ekonomisk integration som utgörs av suveräna stater och är behöriga på vissa områden som regleras i Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet får ansluta sig till konventionen och protokollet efter det att dessa har trätt i kraft.

(5) Vissa av de områden som regleras i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[10], i rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden[11] och i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I)[12] behandlas även i Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet.

(6) Gemenskapen har exklusiv behörighet på vissa av de områden som regleras i Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet, och medlemsstaterna har behörighet på andra områden som regleras i de båda instrumenten.

(7) Gemenskapen bör därför ansluta sig till Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet.

(8) Enligt artikel 48 i Kapstadskonventionen och artikel XXVII i luftfartsprotokollet ska en regional organisation för ekonomisk integration vid anslutningen lägga fram en förklaring om de områden i konventionen respektive protokollet för vilka dess medlemsstater delegerat sin behörighet till organisationen. Gemenskapen bör följaktligen avge en sådan förklaring vid anslutningen.

(9) Enligt artikel 55 i Kapstadskonventionen får en fördragsslutande stat vid anslutningen till luftfartsprotokollet förklara att den inte alls eller endast delvis kommer att tillämpa bestämmelserna i artikel 13 eller artikel 43 eller i båda dessa. Gemenskapen bör avge en sådan förklaring vid anslutningen.

(10) Artiklarna X, XI, XII och XIII i luftfartsprotokollet tillämpas endast om en fördragsslutande stat har avgivit en förklaring för det syftet enligt artikel XXX samt under de förutsättningar som anges i förklaringen. Gemenskapen bör förklara att den vid anslutningen till luftfartsprotokollet inte kommer att avge någon förklaring enligt artikel XXX.3. Medlemsstaternas behörighet beträffande de materiella rättsreglerna om insolvens kommer inte att påverkas.

(11) Tillämpningen av artikel VIII (Val av tillämplig lag) i luftfartsprotokollet är också beroende av att en fördragsslutande stat har avgivit en förklaring (enligt artikel XXX.1). Gemenskapen bör förklara att den vid anslutningen till luftfartsprotokollet inte kommer att avge någon förklaring enligt artikel XXX.1 om att den kommer att tillämpa artikel VIII.

(12) Förenade kungariket kommer att fortsätta att vara bundet av Romkonventionen från 1980 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser[13] fram till den tidpunkt då landet blir bundet av bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008. Om Förenade kungariket ansluter sig till luftfartsprotokollet före den tidpunkten, förutsätts det att landet vid anslutningen avger en förklaring enligt artikel XXX.1 som inte påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordningen.

(13) Förenade kungariket och Irland bör delta i antagandet och tillämpningen av detta beslut.

(14) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarks ställning deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut och är landet inte bundet av beslutet eller underkastat tillämpningen av detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (nedan kallad Kapstadskonventionen ) och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning (nedan kallat luftfartsprotokollet ), vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden, godkänns härmed på Europeiska gemenskapens vägnar.

2. Texten till Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet åtföljer detta beslut.

3. I detta beslut avses med medlemsstaterna alla EU-medlemsstater utom Danmark.

Artikel 2

Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse den person eller de personer som ska ha rätt att på Europeiska gemenskapens vägnar deponera det instrument som avses i artikel 47.4 i Kapstadskonventionen och det instrument som avses i artikel XXVI.4 i luftfartsprotokollet.

Artikel 3

1. Gemenskapen ska vid anslutningen till Kapstadskonventionen avge förklaringen i punkt I i bilaga I och förklaringen i punkt I i bilaga II.

2. Gemenskapen ska vid anslutningen till luftfartsprotokollet avge förklaringen i punkt II i bilaga I och förklaringen i punkt II i bilaga II.

Utfärdat i Bryssel den […].

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I

Allmänna förklaringar om Europeiska gemenskapens behörighet som gemenskapen kommer att avge när den ansluter sig till konventionen om internationell säkerhetsrätt till flyttbar egendom (nedan kallad Kapstadskonventionen eller konventionen ) och dess protokoll om särskilda frågor rörande luftfartsutrustning (nedan kallat luftfartsprotokollet eller protokollet ), vilka antogs gemensamt den 16 november 2001 i Kapstaden

I. Förklaring enligt artikel 48.2 i Kapstadskonventionen om Europeiska gemenskapens behörighet på de områden som regleras i konventionen för vilka gemenskapens medlemsstater delegerat sin behörighet till gemenskapen

1. Enligt artikel 48 i Kapstadskonventionen får regionala organisationer för ekonomisk integration som utgörs av suveräna stater och är behöriga på vissa områden som regleras i konventionen ansluta sig till denna under förutsättning att de vid anslutningen lägger fram en förklaring enligt artikel 48.2 i konventionen. Europeiska gemenskapen har beslutat att ansluta sig till Kapstadskonventionen och lägger följaktligen fram en sådan förklaring.

2. Europeiska gemenskapens nuvarande medlemmar är Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, Republiken Tjeckien, Konungariket Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Estland, Irland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Republiken Italien, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Storhertigdömet Luxemburg, Republiken Ungern, Republiken Malta, Konungariket Nederländerna, Republiken Österrike, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien, Republiken Slovakien, Republiken Finland, Konungariket Sverige och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.

3. Denna förklaring gäller dock inte Konungariket Danmark, i enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördragen fogade protokollet om Danmarks ställning.

4. Denna förklaring gäller inte de till medlemsstaterna hörande territorier som fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen inte tillämpas på, och den påverkar inte sådana åtgärder eller ståndpunkter som de berörda medlemsstaterna kan komma att anta inom ramen för Kapstadskonventionen på dessa territoriers vägnar och i deras intresse.

5. Europeiska gemenskapens medlemsstater har delegerat sin behörighet till gemenskapen på vissa områden som rör rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[14], rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden[15] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I)[16].

6. Gemenskapen kommer vid anslutningen till Kapstadskonventionen inte att avge någon av de förklaringar som är tillåtna enligt de artiklar som nämns i artikel 56 i konventionen. Medlemsstaterna behåller sin behörighet beträffande de materiella rättsreglerna om insolvens.

7. Utövandet av den behörighet som medlemsstaterna delegerat till gemenskapen på grundval av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är av naturen underkastat kontinuerlig förändring. De behöriga institutionerna får inom ramen för fördraget fatta beslut som bestämmer omfattningen av gemenskapens behörighet. Gemenskapen förbehåller sig därför rätten att ändra denna förklaring i enlighet därmed, utan att detta utgör en nödvändig förutsättning för utövandet av dess behörighet med avseende på de områden som regleras i Kapstadskonventionen.

II. Förklaring enligt artikel XXVII.2 i luftfartsprotokollet om Europeiska gemenskapens behörighet på de områden som regleras i protokollet för vilka gemenskapens medlemsstater delegerat sin behörighet till gemenskapen

1. Enligt artikel XXVII i luftfartsprotokollet får regionala organisationer för ekonomisk integration som utgörs av suveräna stater och är behöriga på vissa områden som regleras i protokollet ansluta sig till detta under förutsättning att de vid anslutningen lägger fram en förklaring enligt artikel XXVII.2 i protokollet. Europeiska gemenskapen har beslutat att ansluta sig till luftfartsprotokollet och lägger följaktligen fram en sådan förklaring.

2. Europeiska gemenskapens nuvarande medlemmar är Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, Republiken Tjeckien, Konungariket Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Estland, Irland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Republiken Italien, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Storhertigdömet Luxemburg, Republiken Ungern, Republiken Malta, Konungariket Nederländerna, Republiken Österrike, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien, Republiken Slovakien, Republiken Finland, Konungariket Sverige och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.

3. Denna förklaring gäller dock inte Konungariket Danmark, i enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till fördragen fogade protokollet om Danmarks ställning.

4. Denna förklaring gäller inte de till medlemsstaterna hörande territorier som fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen inte tillämpas på, och den påverkar inte sådana åtgärder eller ståndpunkter som de berörda medlemsstaterna kan komma att anta inom ramen för luftfartsprotokollet på dessa territoriers vägnar och i deras intresse.

5. Europeiska gemenskapens medlemsstater har delegerat sin behörighet till gemenskapen på vissa områden som rör rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[17], rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden[18] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I)[19].

6. Gemenskapen kommer vid anslutningen till luftfartsprotokollet inte att avge någon förklaring enligt artikel XXX.1 om att den kommer att tillämpa artikel VIII, och den kommer vid den tidpunkten inte heller att avge någon förklaring enligt artikel XXX.3. Medlemsstaterna behåller sin behörighet beträffande de materiella rättsreglerna om insolvens.

7. Utövandet av den behörighet som medlemsstaterna delegerat till gemenskapen på grundval av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är av naturen underkastat kontinuerlig förändring. De behöriga institutionerna får inom ramen för fördraget fatta beslut som bestämmer omfattningen av gemenskapens behörighet. Gemenskapen förbehåller sig därför rätten att ändra denna förklaring i enlighet därmed, utan att detta utgör en nödvändig förutsättning för utövandet av dess behörighet med avseende på de områden som regleras i luftfartsprotokollet.

BILAGA II

Förklaringar om vissa bestämmelser och åtgärder i Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet som gemenskapen kommer att avge när den ansluter sig till dessa instrument

I. Förklaring av gemenskapen enligt artikel 55 i Kapstadskonventionen

I kraft av artikel 55 i Kapstadskonventionen kommer, i de fall där gäldenären har hemvist i en medlemsstat i gemenskapen, de medlemsstater som är bundna av rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[20] att tillämpa artiklarna 13 och 43 i konventionen för interimistiska åtgärder enbart i överensstämmelse med artikel 31 i förordning (EG) nr 44/2001, i Europeiska gemenskapernas domstols tolkning av texten i den artikeln inom ramen för Brysselkonventionen av den 27 september 1968[21] (artikel 24).

II. Förklaring av gemenskapen enligt artikel XXX i luftfartsprotokollet

I överensstämmelse med artikel XXX.5 i luftfartsprotokollet kommer artikel XXI i detta inte att tillämpas i gemenskapen: i stället kommer rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[22] att tillämpas på det område som regleras i den artikeln, för de medlemsstater som är bundna av förordningen eller av överenskommelser som utformats i syfte att utvidga verkningarna av denna.

[1] SEK(2002) 1308 slutlig/2, 3.3.2003.

[2] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

[3] EGT L 160, 30.6.2000, s. 1.

[4] Dom av den 31 mars 1982 i mål 25/81, C.H.W. mot G.J.H. (REG 1982, s. 1189).

[5] Dom av den 17 november 1998 i mål C-391/95, Van Uden Maritime BV […] mot Kommanditgesellschaft in Firma Deco-Line m.fl. (REG 1998, s. I-7091).

[6] Mål 22/70.

[7] EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

[8] EUT C […], […], s. […].

[9] EUT C […], […], s. […].

[10] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[11] EGT L 160, 30.6.2000, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[12] EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

[13] EGT C 27, 26.1.1998, s. 34.

[14] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[15] EGT L 160, 30.6.2000, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[16] EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

[17] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[18] EGT L 160, 30.6.2000, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[19] EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

[20] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….

[21] EGT C 27, 26.1.1998, s. 1.

[22] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom ….