TAC:en har alltid varit mycket större än vad som rekommenderats och har varit större än landningarna under de senaste åren. Utnyttjandet under 2018 var 261 ton för Spanien (59 %) och 454 ton för Portugal (62 %). Genomsnittliga fångster 2014–2016: 628 ton. Den tillgängliga informationen är otillräcklig för att beståndsutvecklingen ska kunna bedömas. Kategori 5-bestånd, bestånd utan information om förekomst eller nyttjande, och därför bör en minskning av fångsterna i enlighet med försiktighetsansatsen genomföras.

Beståndets biomassanivå är inte hållbar då den ligger under proxyvärdena och närmar sig Blim. Rekryteringen är osäker. Ices rekommenderar att fångsterna under 2020 inte bör uppgå till mer än 213 ton. TAC:en föreslås i enlighet med Ices utlåtande.

Fiskemöjligheterna för målbestånden i Nordsjön och västliga vatten kommer att fastställas på grundval av de berörda fleråriga planerna. I dessa fastställs Fmsy-intervall för dödlighet som ger ett visst mått av flexibilitet under vissa villkor. Ices har uppmanats att avge utlåtanden som gör det möjligt att bedöma behovet av och möjligheten att utnyttja denna flexibilitet. De övre Fmsy-intervallen används för att föreslå TAC:er endast om det utifrån vetenskapliga rön antingen är nödvändigt att, vid blandfiske, fastställa fiskemöjligheterna enligt dessa Fmsy-intervall för att nå målen i den berörda fleråriga planen, för att undvika allvarliga skador på beståndet på grund av inom- eller mellanartsfaktorers påverkan på beståndsdynamiken eller för att förhindra stora fluktuationer mellan åren. I de fall då ett bestånds biomassa ligger under de referenspunkter som avses i planen, ska fiskemöjligheterna fastställas till en nivå som motsvarar fiskeridödligheten minskad proportionellt med hänsyn till minskningen av beståndets biomassa

av följande skäl:

(1)Enligt artikel 43.3 i fördraget ska rådet på förslag av kommissionen besluta om åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter.

(2)Enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 krävs det att bevarandeåtgärder antas med beaktande av tillgänglig vetenskaplig, teknisk och ekonomisk rådgivning, i förekommande fall inbegripet rapporter som utarbetats av vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och andra rådgivande organ, samt råd från rådgivande nämnder.

(3)Det åligger rådet att besluta om åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter, inbegripet vissa villkor som är funktionellt knutna till dessa, i förekommande fall. Enligt artikel 16.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska fiskemöjligheterna fastställas i överensstämmelse med de mål för den gemensamma fiskeripolitiken som fastställs i artikel 2.2 i den förordningen. Enligt artikel 16.1 i den förordningen ska fiskemöjligheterna tilldelas medlemsstaterna på ett sätt som tillförsäkrar relativ stabilitet i fisket för var och en av medlemsstaterna och för vart och ett av bestånden eller fiskena.

(4)Den totala tillåtna fångstmängden (TAC) bör därför, i linje med förordning (EU) nr 1380/2013, fastställas på grundval av tillgängliga vetenskapliga utlåtanden, med beaktande av biologiska och socioekonomiska aspekter, samtidigt som de olika näringsgrenarna inom fisket garanteras en rättvis inbördes behandling, och mot bakgrund av de synpunkter som framförts under samråden med berörda parter, i synnerhet vid mötena i de rådgivande nämnderna.

(5)Enligt artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013 är landningsskyldigheten fullt tillämplig från och med den 1 januari 2019 och alla arter som omfattas av fångstbegränsningar måste landas. I artikel 16.2 i förordning (EU) nr 1380/2013 föreskrivs att fiskemöjligheter, när landningsskyldigheten för ett fiskbestånd är tillämplig, måste fastställas med beaktande av ändringen från att fiskemöjligheter fastställs för att återspegla landningar till att fiskemöjligheter fastställs för att återspegla fångster. På grundval av de gemensamma rekommendationerna från medlemsstaterna och i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013, har kommissionen antagit ett antal delegerade förordningar som fastställer närmare bestämmelser för genomförande av landningsskyldigheten i form av specifika utkastplaner som tillämpas på tillfällig basis under en period på högst tre år.

(6)Fiskemöjligheterna för bestånd av arter som omfattas av landningsskyldigheten bör fastställas med hänsyn till det faktum att utkast i princip inte längre är tillåtet. Fiskemöjligheterna bör därför baseras på Internationella havsforskningsrådets (Ices) rekommenderade kvantitet för totala fångster (i stället för den rekommenderade kvantiteten för önskade fångster). De kvantiteter som, genom undantag, även fortsättningsvis får kastas över bord då landningsskyldigheten tillämpas bör dras av från den rekommenderade totala fångstkvantiteten.

(7)[Det finns vissa bestånd för vilka Ices har utfärdat vetenskapliga utlåtanden som innebär att inga fångster får tas. Om TAC:erna för dessa bestånd fastställs till den nivå som anges i det vetenskapliga utlåtandet, skulle skyldigheten att landa alla fångster inom blandfisken med bifångster ur dessa bestånd leda till fenomenet med begränsande arter (så kallade choke species). För att uppnå rätt balans mellan ett fortsatt fiske, med tanke på de potentiellt allvarliga socioekonomiska konsekvenserna, och behovet att uppnå god biologisk status för dessa bestånd, med beaktande av svårigheten att fiska samtliga bestånd i ett blandfiske på nivåer som säkerställer maximalt hållbar avkastning samtidigt för alla arter, bör det fastställas särskilda TAC:er för bifångster av dessa bestånd. Nivån för dessa TAC:er bör vara sådan att fiskeridödligheten för dessa bestånd minskas och att den ger incitament till att förbättra selektivitet och fångstundvikande. För att i möjligaste mån säkerställa utnyttjandet av fiskemöjligheter vid blandfiske i enlighet med artikel 16.2 i förordning (EU) nr 1380/2013 är det lämpligt att inrätta en pool för utbyte av kvoter för de medlemsstater som inte har någon kvot för att täcka sina oundvikliga bifångster

(8)För att minska fångsterna av de bestånd för vilka TAC:er för bifångster fastställs bör fiskemöjligheterna för de fisken där dessa bestånd fångas fastställas till nivåer som bidrar till att biomassan för sårbara bestånd kan återhämta sig till hållbara nivåer. För att förhindra olagliga utkast bör det fastställas tekniska åtgärder och kontrollåtgärder som är nära knutna till fiskemöjligheterna.

(9)[Enligt vetenskapliga utlåtanden är tillståndet för havsabborre (Dicentrarchus labrax) i Keltiska havet, Engelska kanalen, Irländska sjön och södra Nordsjön (Ices-sektionerna 4b, 4c, 7a och 7d–h) fortfarande allvarligt. Lekbiomassan har minskat sedan 2005 och ligger nu under Blim. Fiskeridödligheten har ökat under tidsserierna och var som högst under 2013, innan den snabbt minskade till under en nivå som ger maximal hållbar avkastning (FMSY). Rekryteringen har enligt bedömningarna varit dålig sedan 2008, med undantag av bedömningarna av årsklasserna 2013 och 2014, som visade på en genomsnittlig rekrytering. Ices rekommenderar att när principen om maximal hållbar avkastning (MSY) tillämpas bör de totala fångsterna under 2019 inte uppgå till mer än 1 789 ton, vilket är en ökning jämfört med rekommendationen för 2018. Därför kan större fångster av denna art tillåtas när det gäller fiske med krok och lina. Det är också lämpligt att fortsätta med åtgärderna avseende oundvikliga bifångster av havsabborre med vissa andra redskap och fastställa bestämmelser om en begränsad ökning av de tillåtna fångsterna. Åtgärderna för förvaltning av fritidsfiske efter havsabborre bör anpassas med hänsyn till den betydande inverkan som detta fiske har på de berörda bestånden. Inom de gränser som anges i de vetenskapliga utlåtandena bör praxisen med återsläppsfiske och fångstbegränsning fortsätta att tillämpas, men under en längre period. Kommer att ses över efter Ices utlåtande]

(10)[När det gäller beståndet av ål (Anguilla anguilla L.) angavs i Ices-utlåtandet att alla antropogena faktorer som påverkar dödligheten, bland annat fritidsfiske och kommersiellt fiske, bör minskas till noll eller hållas på en nivå så nära noll som möjligt. Vidare antog Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM) en rekommendation (GFCM/42/2018/1) om fastställande av förvaltningsåtgärder för ål i Medelhavet. Det är lämpligt att skapa lika villkor i unionen och att därmed även inrätta en tremånaders sammanhängande fredningstid för allt fiske efter ål i alla livsstadier för unionens vatten i Ices-området samt bräckt vatten, såsom flodmynningar, kustlaguner och vatten i övergångszoner. Eftersom fredningstiden bör vara förenlig med de bevarandemål som fastställs i rådets förordning (EG) nr 1100/2007 och med ålens tidsmässiga vandringsmönster är det, för unionens vatten i Ices-området, lämpligt att förlägga den inom perioden 1 augusti 2019–29 februari 2020. Kommer att ses över efter Ices utlåtande]

(11)Under några år har vissa TAC:er för bestånden av hajar och rockor fastställts till noll med en därtill knuten bestämmelse som innebär en skyldighet att omedelbart frisläppa oavsiktliga fångster. Skälet till denna specialbehandling var dessa bestånds dåliga bevarandestatus och antagandet att utkast, på grund av den höga överlevnadsgraden, inte skulle öka fiskeridödligheten och skulle gynna bevarandet av dessa arter. Från och med den 1 januari 2019 måste emellertid fångster av dessa arter landas, såvida arterna inte omfattas av något av undantagen från landningsskyldigheten enligt artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013. Artikel 15.4 a i den förordningen medger sådana undantag för arter som det är förbjudet att fiska enligt en unionsrättsakt antagen inom området för den gemensamma fiskeripolitiken. Det är därför lämpligt att förbjuda fiske efter dessa arter i de berörda områdena.

(12)Enligt artikel 16.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska TAC:er för bestånd som omfattas av specifika fleråriga planer fastställas i enlighet med reglerna i dessa planer.

(13)Den fleråriga planen för Nordsjön fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/973 och den trädde i kraft under 2018. Den fleråriga planen för västliga vatten fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/472 och den trädde i kraft under 2019. Fiskemöjligheterna för bestånd som anges i artikel 1 i planerna bör fastställas i enlighet med målen (FMSY-intervall) och skyddsåtgärderna i överensstämmelse med de villkor som fastställs i de planerna. FMSY-intervallen anges i Ices relevanta utlåtanden. Fiskemöjligheterna för bifångstbestånd bör fastställas i enlighet med försiktighetsansatsen, såsom anges i de fleråriga planerna. För att begränsa variationerna i fiskemöjligheterna mellan år som följer på varandra är det i enlighet med artikel 4.5 c i förordning (EU) 2019/472 lämpligt att använda det övre FMSY-intervallet för det nordliga och sydliga kummelbeståndet.

(14)När vetenskaplig rådgivning visar att lekbeståndets biomassa understiger Blim för något av de bestånd som avses i artikel 1.1 i den fleråriga planen för västliga vatten ska, enligt artikel 8 i den planen, ytterligare korrigerande åtgärder vidtas för att säkerställa att beståndet snabbt återgår till nivåer över dem som kan ge MSY. Dessa korrigerande åtgärder kan framför allt inbegripa ett tillfälligt stopp för det riktade fisket när det gäller det berörda beståndet och en lämplig minskning av fiskemöjligheterna för dessa bestånd och/eller andra bestånd inom fisken med bifångster av torsk eller vitling.

(15)I sitt utlåtande angav Ices att bestånden av torsk och vitling i Keltiska sjön understiger Blim. Därför måste ytterligare korrigerande åtgärder vidtas för dessa bestånd. Dessa åtgärder bör bidra till de berörda beståndens återhämtning och bör ersätta ytterligare minskningar av fiskemöjligheterna för de fisken där dessa bestånd fångas. De bör därför utgöras av ett tillfälligt fiskestopp under lekperioden samt av tekniska åtgärder (ändringar av redskapens egenskaper) och kontrollåtgärder som är nära knutna till fiskemöjligheterna för de fisken där dessa arter fångas.

(16)TAC:erna för blåfenad tonfisk i östra Atlanten och i Medelhavet bör fastställas i enlighet med reglerna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1627.

(17)På grundval av ett fastställt riktmärke för sillbeståndet väster om Skottland, har Ices avgett utlåtanden om de kombinerade sillbestånden i sektionerna 6a, 7b och 7c (väster om Skottland och väster om Irland). Utlåtandet avser två separata TAC:er (för sektionerna 6aS, 7b och 7c å ena sidan och för sektionerna 5b, 6b och 6aN å andra sidan). Enligt Ices måste det tas fram en återuppbyggnadsplan för dessa bestånd. Eftersom det följer av vetenskapliga utlåtanden att förvaltningsplanen för det nordliga beståndet inte kan tillämpas på de kombinerade bestånden och det inte är möjligt att fastställa separata fiskemöjligheter för dessa två bestånd, bör det fastställas en TAC som tillåter begränsade fångster inom ett kommersiellt drivet vetenskapligt provtagningsprogram.

(18)Den 17 december 2018 offentliggjorde Ices vetenskapliga utlåtanden om flexibilitet mellan Ices-sektionerna 8c och 9a för taggmakrillar (Trachurus spp. ). Ices rekommenderade att flexibiliteten mellan de två områdena och bestånden inte bör överstiga skillnaden mellan den fångst som motsvarar en fiskeridödlighet på Fp.05 och den fastställda TAC:en. Det bör inte heller göras någon TAC-överföring till ett bestånd med en lekbiomassa under gränsreferenspunkten (Blim). Enligt villkoren i detta vetenskapliga utlåtande bör flexibiliteten (särskilt villkor) när det gäller taggmakrillar mellan Ices delområde 9 och Ices-sektion 8c för 2019 fastställas till 10 %.

(19)När det gäller bestånd för vilka det saknas tillräckliga eller tillförlitliga data som kan ligga till grund för storleksuppskattningar, bör förvaltningsåtgärder och TAC-nivåer fastställas i enlighet med den försiktighetsansats i fiskeriförvaltningen som definieras i artikel 4.1.8 i förordning (EU) nr 1380/2013, med beaktande av beståndsspecifika faktorer, framför allt tillgänglig information om utvecklingstrender för bestånden och överväganden med hänsyn till blandfisken.