SV Europeiska unionens officiella tidning C 244/40

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2007/C 244/07)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs genom artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 (1). Invändningar måste komma in till kommissionen senast sex månader efter dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTNING

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

”VLAAMS-BRABANTSE TAFELDRUIF”

EG-nr: BE/PDO/005/0534/24.03.2006

SUB ( X ) SGB ( )

Denna sammanfattning är en information om de viktigaste delarna av produktspecifikationen.

1. Behörig myndighet i medlemsstaten:

Namn: Vlaamse Overheid, Departement Landbouw en Visserij, Afdeling Duurzame Landbouwontwikkeling Adress: Koning Albert II-laan 35 Bus 40 B-1030 Brussel Tfn (32-2) 552 78 74 Fax (32-2) 552 78 71 E-post: diederik.desmedt@lv.vlaanderen.be

2. Ansökande grupp:

Namn: De Sterredruif Adress: Witherendreef 100a B-3090 Overijse Tfn (32-2) 657 92 45 Fax (32-2) 657 33 20 E-post: — Sammansättning: producent/bearbetningsföretag (X) andra ( )

3. Produkttyp:

Kategori 1.6: frukt, grönsaker och spannmål

4. Produktspecifikation:

(sammanfattning av kraven i artikel 4.2 i förordning (EG) nr 510/2006)

4.1 Beteckning: ”Vlaams-Brabantse tafeldruif”

4.2 Beskrivning: ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” omfattar både gröna och blå druvsorter. Till de blå sorterna hör Frankenthal De Coster, Royal, Ribier, Leopold III och Gros Colman. De gröna sorterna är Muscat d'Alexandrie, Canon Hall och Baidor. Produkten omfattar både färska och kylda druvor. ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” kännetecknas av en hög kvalitetsstandard. Genom att antalet bär per klase begränsas blir druvorna större. Druvorna väger i genomsnitt 10 gram. De blå druvorna är något större än de gröna. Typiska är de söta och runda druvorna som är daggiga och sitter i vackert formade klasar. En mogen klase på 800 gram har ungefär 70–80 druvor. Druvornas sötma garanteras genom att temperaturen i växthusen i genomsnitt hålls vid 15–20 grader. Odlaren smakar regelbundet på druvorna för att kontrollera om de är mogna och eftersträvar ett optimalt förhållande mellan syra och sötma och en rik arom.

4.3 Geografiskt område: ”Druivenstreek” (Druvbygden) är ett kuperat landskap som kännetecknas av de många sydvända sluttningarna, huvudsakligen längs IJsevallei i kommunerna Hoeilaart, Overijse och Huldenberg.

Odlingsområdet ligger sydost om Bryssel, vid sydkanten av skogen Zoniënwoud (Forêt de Soignes), och utgörs av kommunerna Hoeilaart och Overijse; kommundelarna Neerijse, Loonbeek och Huldenberg i kommunen Huldenberg och kommundelen Duisburg i kommunen Tervuren.

4.4 Bevis på ursprung: Druvodlare som odlar ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” måste i januari varje år registrera sig hos den ansökande gruppen De Sterredruif och måste också årligen meddela hur många växthus de kommer att använda för odling av ”Vlaams-Brabantse tafeldruif”. Gruppen ansvarar för registret och ställer det till det officiella kontrollorganets förfogande. Etiketter tillverkas utifrån detta register.

4.5 Framställningsmetod: ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” odlas i uppvärmda växthus. Odlingen sker helt manuellt.

Odlingsmaterialet är vinstockar som används för plantering. Dessa skaffar man antingen genom att skott får rota sig för att direkt kunna planteras som vinstockar eller för att användas senare som ympmaterial, eller också genom att skotten ympas. Skotten, de ettåriga delar som används som ympkvistar, måste komma från det geografiska området och får tas endast från de sorter som anges i punkt 4.2.

Växthusen måste vara ventilerade så att temperatur och luft kan regleras. Från det att man börjar värma upp och fram till dess att knopparna spricker ut kan man hålla en hög fuktighet i växthuset. Det gynnar knoppsprickningen. Eftersom vinrankan är vindpollinerad bör växthuset vara ordentligt ventilerat under blomningstiden om vädret tillåter. Efter blomningen kan temperaturen vara något högre för att gynna druvornas tillväxt. Man börjar vädra växthuset lätt när temperaturen stiger över 22–25 grader och ökar ventilationen efter hand så att temperaturen inte överskrider 28–30 grader.

Vid gallringen tas små kvarsittande druvor bort liksom sådana som är riktade inåt eller sitter för tätt. Högst två druvor per skaft får sitta kvar. En mogen, väl gallrad klase har jämnstora runda druvor som är lätt tryckta mot varandra. Att gallra en klase tar ungefär en kvart. För att druvorna inte ska förlora sin dagghinna får de inte vidröras mer än nödvändigt.

Genomsnittstemperaturen i växthusen måste ligga mellan 15 och 20 grader och därför måste växthusen värmas upp vissa månader. Det finns tre olika sorters odling: Tidig odling där växthusen värms från och med januari fram till skörden i mitten av juli. Vid medeltidig odling värms växthusen från mitten av februari till mitten av mars. Under högsommaren kan druvorna eventuellt mogna färdigt utan uppvärmning, och skördeperioden infaller från mitten av augusti. Vid sen odling värms växthusen från och med april till mitten av maj. Runt mitten av september värms växthusen upp på nytt för att befrämja mognaden. Vid sen odling sker skörden från mitten av september.

Ett av de typiska kännetecknen för ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” är den naturliga dagghinna som uppstår genom att skalets skyddande yttersta cellager dör. För att behålla dagghinnan är det från och med blomningsperioden inte tillåtet att använda kemiska bekämpningsmedel.

4.6 Samband: Det är kombinationen av naturliga, historiska och mänskliga faktorer som har bidragit till att den typiska odlingen av ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” har vuxit fram.

Det geografiska område som beskrivs i punkt 4.3 är i Belgien känt som ”Druivenstreek”. Området har ett tempererat och fuktigt klimat. Det har inga utpräglade torra eller fuktiga perioder, utan en mer eller mindre jämn nederbörd på ungefär 780 mm per år som förs in av de förhärskande sydväst- och västvindarna. Nederbörden är en viktig faktor för druvodling i växthus eftersom bordsdruvor kräver mycket vatten. Växthusodlare borrar därför grundvattenbrunnar eller anlägger enorma regnvattenbrunnar som samlar upp det regn som faller över växthusen. Geologiskt ingår Druivenstreek i det belgiska siltområdet. Landskapet är starkt kuperat längs de stora dalgångarna, med höjdskillnader på upp till 60 meter. Den viktigaste dalgången bildas av IJse. Eftersom huvuddalen IJsevallei sträcker sig från sydväst mot nordost kan de sydvända sluttningarna dra maximal nytta av solljuset. På vissa platser skapas härigenom ett varmare mikroklimat. Nästan hela området är täckt av ett lössjordslager av varierande tjocklek som fördes hit med vinden under den senaste istiden. Under lössjorden finns ett gruslager som bland annat innehåller rullsten av flinta och sandstensfragment. Gruslagret har bildats genom erosion av sand, silt och lera under tertiärperiodens istider. Området är mycket väldränerat eftersom silt inte håller grundvatten och de underliggande lagren snarast är sandiga. Denna väldränerade jord är idealisk för druvodling: även om druvorna kräver en hel del vatten tål själva vinrankorna inte fuktig mark. Det är alltså kombinationen av en tempererad och fuktig miljö, IJsevalleis riktning med dess soliga sydvända sluttningar och den väldränerade jorden som gör det möjligt att odla ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” i det geografiska området.

I områdets slottsträdgårdar gjordes liksom i övriga Europa försök att odla mer exotiska grödor. I växthuset vid slottet Huldenberg tog Felix Sohie de första stegen i druvodling med så gott resultat att han såg en framtid i denna odling. Felix Sohie byggde 1865 det första växthuset för vindruvor i Hoeilaart och gjorde de tekniska förbättringar som krävdes för att druvor skulle kunna skördas redan på våren. Hans exempel följdes och under de påföljande decennierna byggdes det ena växthuset efter det andra i området. Druvodlingen förändrade kraftigt områdets utseende. Enligt den allmänna jordbruksräkningen 1910 fanns det exempelvis 5 176 växthus i Hoeilaart. År 1961 var det totala antalet växthus i Druivenstreek som allra störst – 34 929 stycken. Efter bildandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen och energikriserna 1973 och 1979 har druvodlingen i området gått tillbaka kraftigt.

”Vlaams-Brabantse tafeldruif” odlas i uppvärmda växthus. I växthusen sker nästan allt arbete manuellt: vinterbeskärning, jordbearbetning, gödsling, skottgallring, skydd mot starkt solljus, biologisk bekämpning av eventuella sjukdomar, sprayning och vattning, underhåll av växthusen, kontroll m.m. – det är ett fortlöpande arbete. Det kräver mycket hantverksskicklighet av odlarna. Gallringen är karakteristisk för produktionsområdet. Hos vissa utländska druvor tas visserligen de små bären bort vid inpackningen, men den speciella kvalitetsaspekt som gallringen av våra druvor innebär uppnås inte. Det är också viktigt att druvorna inte vidrörs mer än nödvändigt, annars avlägsnas mycket av dagghinnan, och det är just den som är kvalitetskännetecknet för ”Vlaams-Brabantse tafeldruif”. Odlarna har genom åren strävat efter förbättringar och högre avkastning, vilket bland annat har lett till att man fått fram nya druvsorter genom urval eller korsning.

Det lokala kunnandet visar sig också i att hantverkare har specialiserat sig på att bygga växthus för druvodling. Efter det att druvodlingen i Hoeilaart hade inletts (1865) och redan före sekelskiftet kom man fram till en konstruktionsmetod som löste flera tekniska problem: att bygga på kraftigt sluttande mark, att förhindra att konstruktionen bågnar under vikten av järn, glas och druvor, att samla upp regnvatten, ventilations- och uppvärmningsproblem m.m. Bygget av växthus har på detta sätt blivit en specialitet för flera olika hantverkare, exempelvis murare för väggarna, snickare för takstolarna, smeder för vinkeljärn, t-järn och redskap samt glasmästare eller taktäckare.

En särskild folklore har vuxit fram runt produktionen av druvor i det geografiska området. Växthusodlarna tog förr med stor stolthet med sig de finaste druvklasarna till årliga druvutställningar i områdets olika byar. Utställningarna anordnades oftast i samband med lokala marknader med nöjesfält. I Hoeilaart (tredje veckan i september) och Overijse (sista veckan i augusti) växte dessa till årliga druvfester där man bland annat korar en druvdrottning, har ett cykellopp och anordnar en druvprocession. Druvodlingens historia finns också utställd och bevarad i druvmuséet i Overijse.

4.7 Kontrollorgan:

Namn: Federale Overheidsdienst Economie, K.M.O., Middenstand en Energie Algemene Directie Controle en Bemiddeling Tweede Afdeling Gespecialiseerde Diensten, Sectie A Controles Uitgaven EOGFL en Marktordening Adress: WTC III, Simon Bolivarlaan 30 B-1000 Brussel Tfn (32-2) 277 71 49 Fax (32-2) 277 54 53 E-post: dirk.demaeseneer@mineco.fgov.be

4.8 Märkning: Varje druvklase ska vara märkt med en etikett som visar den europeiska symbolen för skyddad ursprungsbeteckning, namnet ”Vlaams-Brabantse tafeldruif” och odlarens eller företagets namn. Klasarna märks uteslutande på druvodlarens företag för att garantera ursprung och spårbarhet för ”Vlaams-Brabantse tafeldruif”, eftersom merparten (över 60 %) säljs direkt av producenten genom hemförsäljning eller på marknader.

(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12.