Rekommendation till

RÅDETS REKOMMENDATION

om den ekonomiska politiken i euroområdet

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken, särskilt artikel 5.2,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser, särskilt artikel 6.1,

med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation,

med beaktande av Europeiska rådets slutsats,

med beaktande av ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande,

med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och

av följande skäl:

(1)Euroområdet fortsätter att expandera, men med inbördes beroende prognosrisker och osäkerheter om framtiden. Dessutom finns det risk för en än mer utdragen period av låg tillväxt och låg inflation som drivs av svag produktivitet och en åldrande befolkning. Även om produktionsgapet har varit positivt sedan 2017 och uppgick till 0,7 % av potentiell BNP 2018, kommer den potentiella tillväxten att ligga kvar under de nivåer som rådde före krisen. Kärninflationen låg i intervallet 1–1½ % under 2018 och beräknas ligga runt 1½ % under 2019, 2020 och 2021. Indikatorerna på arbetsmarknaden fortsätter att förbättras, om än i långsammare takt, medan sysselsättningstillväxten beräknas avta ytterligare och utmaningar i fråga om arbetstillfällen av hög kvalitet kvarstår. De nominella löneökningarna har blivit solida och uppgick till cirka 2¼ % 2018, efter att i flera år ha legat under 2,0 %, och beräknas uppgå till omkring 2½ % 2019 och sjunka till 2¼ % under perioden 2020–2021. Trots goda förhållanden på arbetsmarknaden har reallöneökningarna varit långsamma och är fortfarande låga, lägre än 1 % under 2018 och 2019 och beräknade till 0,7 % 2020 och 0,8 % 2021. Euroområdets bytesbalansöverskott beräknas minska. Medlemsstater med bytesbalansunderskott har minskat sina underskott eller vänt dem till överskott, även om de fortsätter att registrera stora negativa finansiella nettoutlandsställningar. Samtidigt fortsätter vissa medlemsstater att notera varaktigt höga bytesbalansöverskott och fortsätter därmed att förbättra sina finansiella nettoutlandsställningar. Bytesbalansutvecklingen i euroområdet påverkas av en avtagande extern efterfrågan, vilket särskilt gäller exportinriktade medlemsstater med stora överskott i bytesbalansen som i hög grad är beroende av utländsk efterfrågan.

(2)För att höja den potentiella tillväxten och samtidigt uppnå miljömässig och social hållbarhet och verklig konvergens mellan euroområdets medlemsstater krävs strukturreformer som främjar hållbar tillväxt och investeringar i materiellt och immateriellt kapital för att öka produktiviteten. Detta skulle särskilt hjälpa de medlemsstater vars potentiella tillväxt är klart lägre än genomsnittet i euroområdet. Det krävs också för att förhindra att ekonomin i euroområdet går in i en utdragen period med låg potentiell tillväxt och produktivitet, låg prisinflation, låga löneökningar samt ökande ojämlikheter. Reformer och investeringar är fortfarande avgörande för att euroområdet ska kunna återfå sin tillväxtdynamik och hantera större utmaningar på medellång till lång sikt, vilka även följer av försämrad demografi. Reformer och investeringar underlättar också övergången till en hållbar ekonomi, som skulle hjälpa euroområdet och dess medlemsstater att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling.

(3)De ekonomiska effekterna av klimatförändringen, som är en av vår tids största systemrisker för världsekonomin, de finansiella systemen och samhällena, börjar synas. Riskerna för världsekonomin med klimatförändringen och mer generellt miljöförstöringen blir allt mer uppenbara och kommer att påverka de mest sårbara grupperna i våra samhällen. Om lämpliga åtgärder inte vidtas skulle detta kunna inverka negativt på våra ekonomiers motståndskraft, inkluderingen i samhället och den potentiella tillväxten på lång sikt. I detta sammanhang är det mycket viktigt med investeringar och skapande av rättsliga och finansiella villkor för en ordnad övergång till en hållbar ekonomi. Om miljö- och klimatutmaningarna hanteras på rätt sätt, innebär detta också en möjlighet att vitalisera den europeiska ekonomin i riktning mot en hållbar utveckling. I denna riktning har kommissionen lagt fram en europeisk grön giv, som ska utgöra Europas tillväxtstrategi och innefatta den första europeiska klimatlag som förankrar målet om klimatneutralitet till år 2050 i lagstiftningen. Samtidigt måste övergången till en grön ekonomi beakta konsekvenserna för olika delar av samhället. Investeringar för att underlätta övergången till en hållbar ekonomi måste åtföljas av investeringar i utbildning och stöd till övergångar på arbetsmarknaden, så att det säkerställs att alla personer kan dra nytta av den tekniska utvecklingen, särskilt i de sektorer och regioner som släpar efter i den digitala och den gröna omställningen.

(4)Att mobilisera offentliga och privata medel för investeringar i den gröna och den digitala omställningen kan bidra till att upprätthålla tillväxten på kort sikt och anta de långsiktiga utmaningar som våra ekonomier står inför. Den digitala revolutionen kan ge möjligheter i fråga om produktivitet, tillväxt och nya arbetstillfällen, men kan också medföra utmaningar, särskilt för lågutbildade arbetstagare som saknar kompetens att arbeta med ny teknik. Om övergången till den digitala ekonomin inte går lika snabbt i alla medlemsstater i euroområdet skulle detta i väsentlig grad kunna äventyra konvergensen och den makroekonomiska stabiliteten. Detta skulle kunna förvärras genom starka agglomerationseffekter, som ofta gynnar stora städer och ett synsätt där vinnaren får allt som ofta förekommer på området digital teknik, vilket kan öka ojämlikheterna och få negativa konsekvenser för konvergensen. Investeringar bör inriktas på att generera forskning och innovationer, men även på att innovationer sprids bredare i hela ekonomin.

(5)En mer samordnad investeringsstrategi i kombination med starkare reformansträngningar på euroområdesnivån skulle kraftigt medverka till att befrämja tillväxten och bemöta långsiktiga utmaningar som klimat- och teknikomställningen. Det budgetinstrument för konvergens och konkurrenskraft som ska ingå i reformstödsprogrammet skulle ge ekonomiskt stöd till euroländerna för genomförandet av reform- och investeringspaket. InvestEU-programmet, som också kommer att bidra till investeringsplanen för ett hållbart Europa, syftar till att utlösa minst 650 miljarder euro i ytterligare investeringar för att stimulera innovation och skapande av arbetstillfällen i EU, bland annat genom att finansiera hållbar infrastruktur. Sammanhållningsstödet, som spelar en avgörande roll när det gäller att stödja våra regioner och landsbygdsområden, spelar också en roll i samband med klimat- och teknikomställningen genom att det främjar hållbar utveckling. Europeiska investeringsbanken avsätter redan 25 % av sin totala finansiering till klimatinvesteringar, och har meddelat sin avsikt att fördubbla denna andel. För att uppnå unionens hållbarhetsmål är det viktigt att på nationell nivå och på nivån under den nationella genomföra sådana investeringsprojekt som handlar om anpassning till och begränsning av klimatförändringar, energiomställning, minskade koldioxidutsläpp eller cirkulär ekonomi. Investeringar i nätverksindustrier och nätinfrastruktur kan bidra till att förbättra euroområdets konkurrenskraft och främja övergången till mer hållbara transporter. Dessutom skulle investeringar i immateriella tillgångar, såsom forskning och utveckling och utbildning, vara avgörande för att förbereda euroområdets arbetsmarknad för framtida utmaningar.

(6)Effekterna av den ekonomiska expansionen under de senaste åren har inte fördelats jämnt inom medlemsstaterna och mellan regioner och länder. De disponibla inkomsterna har på senare tid ökat, men ligger i flera euroländer fortfarande under de nivåer som rådde före krisen. Det antal personer som löper risk för fattigdom eller social utestängning minskar i de flesta medlemsstater och ligger nu 5 miljoner under toppen 2012, men ligger fortfarande över 2008 års nivåer i euroområdet. Efter en period med ökade skillnader har vissa medlemsstater under de senaste åren konvergerat mot de länder som har de bästa resultaten i fråga om BNP per capita. Den andel av de totala inkomsterna som innehas av personer med de högsta inkomsterna har dock ökat långsamt under det senaste årtiondet, och stora skillnader kvarstår mellan medlemsstaterna. För att främja uppåtgående konvergens inom och mellan medlemsstaterna är det viktigt att föra en politik som syftar till att öka både effektiviteten och rättvisan, i linje med målen för hållbar utveckling. Detta skulle leda till bättre makroekonomiska resultat med mer jämnt fördelad nytta för samhället i stort, och skulle också bidra till att stärka sammanhållningen i euroområdet.

(7)En konsekvent och balanserad makroekonomisk policymix i euroområdet, inbegripet penningpolitik, finanspolitik och strukturpolitik, är avgörande för att uppnå en stark, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt och effektivt hantera ihållande låg inflation, försämrade framtidsutsikter och risker för den långsiktiga tillväxten. Europeiska centralbanken bedriver en ackommoderande penningpolitik i syfte att bidra till att inflationen uppnår dess medelfristiga inflationsmål, samtidigt som tillväxt och skapandet av arbetstillfällen stöds. Finanspolitiken måste komplettera både den penningpolitiska inriktningen och de strukturella reformerna inom olika sektorer, inbegripet dem som krävs för att fullborda den ekonomiska och monetära unionens (EMU) struktur.