Förslag till rådets förordning (EG) om påskyndning och klarläggning av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott (96/C 368/07) KOM(96) 496 slutlig - 96/0248(CNS)

(Framlagt av kommissionen den 18 oktober 1996)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 104c.14 andra stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande, och

med beaktande av följande:

1. Upprätthållandet av sunda finanser inom den offentliga sektorn i medlemsstaterna skapar de rätta förutsättningarna för hållbar tillväxt av produktion och sysselsättning. För att tillförsäkra monetär stabilitet kommer budgetdisciplin att krävas i etapp tre av den ekonomiska och monetära unionen.

2. Nationell budgetpolitik behöver utformas för att bereda tillräcklig plats för åtgärder för anpassning till exceptionella och konjunkturmässiga störningar och för att undvika alltför stora underskott. Det finns starka skäl för en strikt tolkning av begreppet "undantagsvis och övergående rådande omständigheter", vilken skulle kunna innefatta en kvantifiering av begreppet "betydande negativ real BNP-tillväxt".

3. Protokoll nr 5 om förfarandet vid alltför stora underskott innehåller bestämmelser för genomförandet av det förfarande som beskrivs i artikel 104c i EG-fördraget. Ytterligare bestämmelser är nödvändiga. Rådet skall, enligt artikel 104c.14 andra stycket, anta lämpliga bestämmelser. Bestämmelserna i denna förordning utgör, tillsammans med bestämmelserna i det nämnda protokollet, en ny, sammanhängande regeluppsättning.

4. Enligt artikel 109k.3 är artikel 104c.9 och 104c.11 enbart tillämplig på de medlemsstater som har infört en gemensam valuta.

5. Tidsfrister bör fastställas för tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott i syfte att säkerställa en snabb och effektiv tillämpning. För att tillförsäkra en effektiv tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott, är det nödvändigt att klargöra hur de sanktioner som beskrivs i artikel 104c i EG-fördraget kan föreläggas medlemsstater som inom en fastställd tidsfrist inte korrigerar ett alltför stort underskott.

6. Denna förordning utgör en del av stabilitetspakten för att säkerställa budgetdisciplin under den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen. Pakten innehåller två huvudsakliga inslag. För det första en förstärkning av övervakningen och samordningen av de offentliga finanserna, och för det andra påskyndning och förtydling av genomförandet av förfarandet vid alltför stora underskott. Det första av dessa inslag utgör ett förvarningssystem, som pekar ut avvikelser från medlemsstaters budgetplaner på medellång sikt och ger rekommendationer från rådet på åtgärder som kan sättas in långt innan ett underskott har blivit alltför stort.

7. Reglerna för en sådan förstärkning av övervakningen och samordningen av de offentliga finanserna har fastställts i rådets förordning [. . .]

8. Den förstärkta övervakning som beskrivs i förordning [. . .] utgör, tillsammans med kommissionens övervakning av utvecklingen av de offentliga finanserna i enlighet med artikel 104c.2, i EG-fördraget, basen för en snabb tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott.

9. I betraktande av ovanstående förefaller en sammanlagd tidsperiod på högst tio månader från och med rapportering, eller någon annan aktivering av förfarandet, fram till eventuella sanktioner både möjlig och lämplig för att utöva påtryckningar på en medlemsstat att vidta korrigerande åtgärder. Om ett förfarande inleds i mars kan detta leda till föreläggande av sanktioner inom samma kalenderår som förfarandet inleddes.

10. Varken rådets rekommendationer eller de senare faserna i förfarandet vid alltför stora underskott kommer att komma som en överraskning för en regering, som i själva verket kommer att ha haft mycket längre tid på sig att vidta korrigerande åtgärder. Det allvarliga i att vara på väg mot ett alltför stort underskott under etapp tre bör få alla berörda parter att handla omedelbart.

11. När regeringen i en berörd medlemsstat korrigerar ett alltför stort underskott, kan den vidta åtgärder för vilka det enligt nationell lagstiftning krävs att det nationella parlamentet beslutar om antagandet. Den nationella beslutsprocessen i enlighet med artikel 3 i protokoll nr 5 får inte i sig hindra ett snabbt genomförande av förfarandet vid alltför stora underskott.

12. För att säkerställa att förfarandet vid alltför stora underskott har en tillräckligt avskräckande verkan, bör ett belopp av lämplig storlek avkrävas som räntelös deposition av den berörda medlemsstaten när rådet beslutar att förelägga en sanktion.

13. Om sanktioner definieras enligt en fastlagd skala elimineras osäkerheter och parterna får därigenom möjlighet till full insyn i förfarandet. Det deponerade beloppet bör sättas i relation till den berörda medlemsstatens BNP. Det är lämpligt att det deponerade beloppet består av en fast del, som förfaller närhelst ekonomiska sanktioner föreläggs, och en rörlig del, som står i proportion till hur mycket underskottet överskrider referensvärdet på 3 % av BNP. Det är också lämpligt att fastställa ett tak för sanktionerna, i procent av BNP, för att dessa inte skall bli kontraproduktiva.

14. Om depositionen inte får en berörd medlemsstat att korrigera sitt alltför stora underskott, bör sanktionerna förstärkas. Det är därför lämpligt att i ett sådant fall omvandla depositionen till böter och kräva att medlemsstaten räntelöst deponerar ett nytt belopp.

15. Åtgärder som vidtas av den berörda medlemsstaten i syfte att korrigera dess alltför stora underskott är det första steget mot upphävande av sanktionerna. Väsentliga framsteg i att korrigera det alltför stora underskottet bör leda till en viss lättnad i sanktionerna enligt artikel 104c.12. Upphävandet av alla återstående sanktioner skall endast ske när det alltför stora underskottet har korrigerats.

16. Rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott som är en bilaga till Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen (1) fastställer närmare bestämmelser för rapporteringen av budgetdata från medlemsstaterna.

17. Enligt artikel 109f.8 i EG-fördraget skall, i de fall där Europeiska centralbanken (ECB) enligt fördraget skall ha en rådgivande funktion, hänvisningar till ECB för dess upprättande avse Europeiska monetära institutet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVSNITT 1 Påskyndning av förfarandet vid alltför stora underskott

Artikel 1

1. Rådet skall enligt artikel 104c.6 i EG-fördraget avgöra om ett alltför stort underskott föreligger inom tre månader räknat från de rapporteringstidpunkter som föreskrivs förordning (EG) nr 3605/93. Om det fastställs att ett alltför stort underskott föreligger enligt artikel 104c.6 i EG-fördraget, skall rådet samtidigt utfärda rekommendationer till den berörda medlemsstaten enligt artikel 104c.7 i nämnda fördrag.

2. Underskottet i den offentliga sektorns finanser skall anses överskrida referensvärdet undantagsvis och övergående enligt artikel 104c.2a andra strecksatsen i EG-fördraget, när det har sitt upphov i en ovanlig händelse utanför den berörda medlemsstatens kontroll som har avgörande inflytande på den offentliga sektorns finanser, eller när det härstammar från en allvarlig konjunkturnedgång, speciellt i händelse av betydande negativ årlig real tillväxt. Därutöver, om den ovanliga händelsen eller den allvarliga konjunkturnedgången har upphört eller förväntas upphöra under det kalenderår som följer det år under vilket underskottet överskrider referensvärdet, så måste kommissionens budgetprognoser visa att underskottet kommer att underskrida referensvärdet under det följande året.

Artikel 2

1. Om rådet beslutar att offentliggöra sina rekommendationer efter att ha fastställt att inga effektiva åtgärder har vidtagits enligt artikel 104c.8 i EG-fördraget, skall detta ske inom fyra månader från och med beslutet om att ett alltför stort underskott föreligger enligt artikel 104c.6 och utfärdandet av rekommendationer enligt artikel 104c.7 i nämnda fördrag.

2. För att bedöma om effektiva åtgärder har vidtagits till följd av de rekommendationer som utfärdats enligt artikel 104c.7 i EG-fördraget, får rådet fatta beslut på grundval av officiella offentliggjorda regeringsbeslut i den berörda medlemsstaten. Om dessa officiella offentliggjorda beslut inte, när så krävs, antas av de nationella lagstiftande myndigheterna inom den tidsfrist som fastställts av rådet i dess rekommendationer utfärdade enligt artikel 104c.7, eller om besluten förändras avsevärt under antagandeprocessens gång, skall rådet åter bedöma huruvida effektiva åtgärder har vidtagits.

Artikel 3

Om rådet beslutar att förelägga medlemsstaten att vidta åtgärder för att minska underskottet enligt artikel 104c.9, skall detta ske inom en månad från och med rådets beslut om att inga effektiva åtgärder har vidtagits enligt artikel 104c.8 i EG-fördraget.

Artikel 4

När villkoren för att tillämpa artikel 104c.11 i EG-fördraget är uppfyllda, skall rådet i regel fatta beslut om sanktioner enligt artikel 104c.11 i nämnda fördrag. Ett sådant beslut skall antas inom två månader från och med rådets beslut att förelägga medlemsstaten att vidta åtgärder enligt artikel 104c.9 i EG-fördraget.

Artikel 5

Den sammanlagda tiden mellan de rapporteringstillfällen som anges i artikel 1 i denna förordning och ett sådant rådsbeslut om att förelägga sanktioner som anges i artikel 4 i denna förordning skall inte överstiga tio månader.

Artikel 6

Om rådet beslutar att skärpa sanktioner (utöver det föreläggande av böter som behandlas i artikel 9 i denna förordning) enligt artikel 104c.11 i EG-fördraget, eller att upphäva samtliga eller vissa av sina beslut enligt artikel 104c.12 i nämnda fördrag, skall detta ske inom två månader från rapporteringstillfällena enligt förordning (EG) nr 3605/93.

AVSNITT 2 Sanktioner

Artikel 7

När rådet beslutar att tillämpa sanktioner på en medlemsstat enligt artikel 104c.11 i EG-fördraget, kommer en räntelös deposition i allmänhet att krävas. Rådet kan besluta att komplettera denna deposition med de åtgärder som beskrivs i artikel 104c.11 första och andra strecksatserna.

Artikel 8

När det alltför stora underskottet beror på att det kriterium för den offentliga sektorns underskott som anges i artikel 104c.2a i EG-fördraget inte är uppfyllt, skall det deponerade beloppet bestå av en fast del som uppgår till 0,2 % av BNP, och en rörlig del som uppgår till en tiondel av den summa med vilken underskottet i procent av BNP överstiger referensvärdet under det år detta underskott bedömdes vara alltför stort. En övre gräns på 0,5 % av BNP fastställs för en årlig deposition.

När det alltför stora underskottet enbart beror på att det kriterium för skuldsättningen i den offentliga sektorn som anges i artikel 104c.2 b i EG-fördraget inte är uppfyllt, skall det deponerade beloppet bestå av en fast del motsvarande 0,2 % av BNP.

Artikel 9

Den ursprungliga depositionen skall i allmänhet omvandlas till böter om rådet bedömer att det alltför stora underskottet inte under de två påföljande åren har korrigerats. Rådet kan besluta att komplettera detta bötesföreläggande med de åtgärder som beskrivs i artikel 104c. 11 första och andra strecksatserna i EG-fördraget, såvida dessa inte tillämpades vid föreläggandet av sanktionerna. Samtidigt skall medlemsstaten avkrävas deposition av ett nytt räntelöst belopp, beräknat enligt bestämmelserna i artikel 8 i denna förordning.

Artikel 10

Enligt artikel 104c.12 i EG-fördraget kan rådet besluta att upphäva vissa eller samtliga av de sanktioner som anges i artikel 104c.11 första och andra strecksatserna, i nämnda fördrag, i den mån som medlemsstaten har gjort märkbara, men ännu inte tillräckliga, framsteg mot att korrigera det alltför stora underskottet.

Artikel 11

Enligt artikel 104c.12 i EG-fördraget skall rådet upphäva samtliga återstående sanktioner om beslutet om att det föreligger ett alltför stort underskott upphävs. Böter förelagda enligt artikel 9 av denna förordning kommer inte att återbetalas till den berörda medlemsstaten.

Artikel 12

Depositioner enligt artikel 8 i denna förordning skall deponeras hos kommissionen. Ränta på de deponerade beloppen och böter enligt artikel 9 i denna förordning tillfaller Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Artikel 13

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1999.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr L 332, 31.12.1993, s. 7.