Yttrande från Regionkommittén om "Stöd till utvecklingen av institutionella strukturer på lokal och regional nivå i kandidatländerna"

(2002/C 107/12)

BAKGRUND

Regionkommitténs resolution på förslag av Regionkommitténs politiska grupper om "Årlig presentation av Regionkommitténs prioriteringar", CdR 45/2001 fin(1).

Regionkommitténs expertrapport "Ett regionernas och städernas Europa: strategier och perspektiv inför EU:s utvidgning", slutrapport, CdR 268/2000 fin.

Regionkommitténs resolution om EU:s pågående utvidgningsprocess, CdR 424/1999 fin(2).

Regionkommitténs expertrapport "Inför Europeiska Unionens utvidgning - Decentralisering av beslutsfattande i den första gruppen kandidatländer", CdR 391/1999 fin.

Regionkommitténs yttrande om de institutionella aspekterna av utvidgningen - "Lokalt och regionalt styre i hjärtat av Europa", CdR 52/1999 fin(3).

Regionkommitténs yttrande om de regionala och lokala myndigheternas genomförande av EU-lagstiftningen, CdR 51/1999 fin(4).

Regionkommitténs yttrande om "Utbildning i EU-frågor för lokala och regionala myndigheter i Europa", CdR 404/98 fin(5).

Europeiska kommissionens strategidokument för utvidgningen - "Rapport om kandidatländernas framsteg mot anslutning", november 2000.

Presidiets beslut av den 12 juni 2001 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande i ärendet och att ge utskottet för institutionella frågor i uppgift att förbereda detta.

Det utkast till yttrande om stöd till utvecklingen av institutionella strukturer på lokal och regional nivå i kandidatländerna (CdR 102/2001 rév. 2) som antogs enhälligt av utskottet för institutionella frågor den 5 oktober 2001 (föredragande: Roger Kaliff, kommunfullmäktigeordförande i Kalmar kommun, S-PSE).

Vid sin 41:a plenarsession den 14-15 november 2001 (sammanträdet den 14 november) antog Regionkommittén följande yttrande enhälligt.

Regionkommitténs synpunkter och rekommendationer

1. Övergripande synpunkter

1.1. EU:s utvidgning innebär en historisk utmaning. Med 27 medlemsstater och en folkmängd på närmare 500 miljoner invånare kommer villkoren för unionssamarbetet att vara dramatiskt annorlunda än de är i dag. Kraven på reformering av EU:s institutionella ramar, organisation och samverkansformer är följaktligen ytterst påtagliga. Enligt Regionkommittén är det i det långsiktiga perspektivet inte tillräckligt att vidta endast begränsade förändringar av de nuvarande reglerna för unionens sätt att fungera.

1.2. Regionkommittén ser därför fram mot en genomgripande diskussion om EU-samarbetets karaktär och roll i relation till medlemsländerna och till unionens prioriteringar. Ansvaret ligger på medlemsländernas regeringar att se till att regeringskonferensen 2004 verkligen ger förutsättningar för att EU skall kunna bibehålla sin handlingskraft även med tanke på den förestående utvidgningen och möjligheter att fungera i EU-medborgarnas intresse.

1.3. Regionkommittén konstaterar att pågående förhandlingar ger vid handen att det är möjligt för flera av kandidatländerna att göra relativt snabba framsteg. Den resolution som antogs vid EU-toppmötet i Göteborg framhåller att betydande genombrott åstadkommits i förhandlingarna och att de förväntningar och mål som sattes upp i Nice både kunnat nås och överträffas.

1.4. Regionkommittén noterar med tillfredsställelse Göteborgsdeklarationens tydliga markering att EU genom det belgiska och senare det spanska ordförandeskapet kommer att följa den uppsatta färdplanen för utvidgningsprocessen med oförminskad kraft. Kommittén vill samtidigt påpeka att en förutsättning för anslutning är att kandidatländerna uppfyllt Köpenhamnskriterierna.

1.5. Regionkommittén konstaterar att vissa kapitel i förhandlingarna, av den ena eller av båda parter, uppfattas som särskilt krävande. Det är t.ex. en politisk realitet att gränsproblematiken mellan medlemsländer och kandidatländer kräver vissa övergångslösningar. Det gäller exempelvis arbetskraftens möjligheter att röra sig fritt över gränser samt formerna för EU:s jordbrukspolitik respektive dess politik för sammanhållning och regional utveckling.

1.6. Enligt Regionkommittén ligger ett stort ansvar på unionen och dess medlemmar att visa ett stort mått av solidaritet och förståelse för att de omfattande ekonomiska och sociala problemen i ansökarländerna måste börja bearbetas med ökade krav på resultat, så snart som möjligt. Kommittén konstaterar att tveksamheten mot ett kommande EU-medlemskap tilltar bland allmänheten i flera av ansökarländerna. Risken är att förhandlingsuppgörelser som upplevs negativa och kanske diskriminerande i dessa länder påverkar EU-opinionen i negativ riktning.

1.7. Det är naturligtvis också viktigt att inse de speciella förutsättningar som följer av de nya yttre gränser som unionen kommer att få i och med utvidgningen. Regionkommittén noterar i detta sammanhang med tillfredsställelse EU:s ambitioner då det gäller utveckling generellt av kontakterna med Ryssland, inte minst inom ramen för den Nordliga dimensionen och Kaliningradsamarbetet.

2. Kommunernas och regionernas betydelse

2.1. Förutsättningarna för ett framgångsrikt EU-medlemskap för kandidatländerna kommer till stor del att läggas fast redan i förhandlingarna. Det gäller samstämmighet om och hur förutsättningar skall kunna åstadkommas i ett kandidatland för en effektiv implementering av EU-lagstiftning och program inom olika områden liksom direkta förhandlingslösningar i olika sakfrågor. I bägge avseendena kommer kommuner och regioner, såväl i Europeiska unionen som i kandidatländerna, att vara starkt berörda.

2.2. Det står utom allt tvivel att genomförandet av unionens politik till stor del är en fråga om hur lokala och regionala strukturer kan ta till sig och arbeta i enlighet med unionens regelsystem. Regionkommittén konstaterar att det också är ett väl belagt faktum i unionens arbete att det i hög grad gynnas av väl fungerande och i stor utsträckning självständiga kommuner och regioner, som hämtar sitt mandat från direktvalda politiska församlingar. Detta är ett i de pågående förhandlingarna alltför litet uppmärksammat faktum.

2.3. Kommittén noterar att det förvisso finns betydande skillnader medlemsländerna emellan ifråga om kommunernas och regionernas roll och ställning nationellt och även vad gäller deltagande i EU-arbetet. Gemensamt är ändå att det i samtliga medlemsländer finns ett etablerat självstyre på dessa nivåer. Det är också slående hur medlemskapet påverkar strukturerna mot allt större medverkan från de valda politiska församlingarna lokalt och regionalt. Det är viktigt att kandidatländernas regeringar och parlament uppmärksammas på behovet av ett stärkt lokalt och regionalt självstyre som en viktig förutsättning för ett väl fungerande EU-medlemskap.

2.4. Ett tungt vägande skäl för Europeiska unionen att eftersträva kommuners och regioners aktiva medverkan i EU-arbetet är naturligtvis själva essensen i det politiska uppdraget, vare sig det ligger nationellt, regionalt eller lokalt, nämligen kravet på ansvarstagande för helhetslösningar till de egna medborgarnas bästa. Den representativa demokratin är därför en omistlig tillgång också för EU-samarbetet - på alla nivåer. Det möjliggör den nödvändiga anpassningen till den verklighet där EU:s medel förväntas ge resultat. Men det ger samtidigt förutsättningarna för medborgardialog och förankring av EU-arbetet.

2.5. Kommuner och regioner är med andra ord en viktig förutsättning för unionens funktion både som instrument för att genomföra och anpassa EU:s politik och instrument och för att skapa legitimitet hos medborgarna för unionen och dess initiativ.

2.6. En helt central utgångspunkt för Regionkommittén i synen på hur unionen effektivt kan genomföra sin politik och skapa legitimitet för sin verksamhet hos medborgarna, är att arbetet organiseras och genomförs i enlighet med subsidiaritetsprincipens krav. Utrymme måste ges för ett stort mått av lokala och regionala anpassningar i EU:s fonder och program. Utvecklingen av en medborgardialog i EU-frågor måste också ta fasta på det lokala och regionala politiska samtalet. Detta gäller inte minst med avseende på kandidatländerna och den tveksamhet kring ett kommande EU-medlemskap som här tycks kunna få ökad spridning.

2.7. Det är Regionkommitténs uppfattning att de ovan angivna sambanden och utgångspunkterna måste få ett ökat genomslag i EU-samarbetet generellt. De måste då också på ett betydligt mer uttryckligt sätt än hittills sätta sin prägel på de pågående förhandlingarna med kandidatländerna och på det stöd de ges i förberedelserna för ett kommande EU-medlemskap.

3. Vikten av stöd till de lokala och regionala strukturerna i kandidatländerna

3.1. Regionkommittén konstaterar att samtliga länder som nu förhandlar om medlemskap med EU väl uppfyller Köpenhamnskriterierna om fungerande demokrati. För att utveckla och fördjupa de demokratiska systemen i dessa länder kan erfarenhetsutbyte kring olika praktiska frågor som rör de demokratiska systemens roll och funktionssätt vara till väsentlig nytta. Ett sådant erfarenhetsutbyte lokalt och regionalt är då inte minst viktigt.

3.2. Regionkommittén har kunnat notera stort intresse hos de politiska och administrativa företrädarna för kommuner och regioner i ansökarländerna för att i transnationella projekt och på annat sätt ta del av erfarenheter och synpunkter angående demokrati och självstyre lokalt och regionalt.

3.3. Regionkommittén har som politisk församling med erkänd ställning inom EU och med bred förankring i samtliga medlemsländer unika förutsättningar att medverka till att kommunerna och regionerna i kandidatländerna ges möjligheter att förbereda sig väl för ett kommande EU-medlemskap. Kontaktgruppens verksamhet har klart påvisat vikten av att Regionkommittén utifrån sitt mandat tar på sig en fortsatt konstruktivt stödjande roll i förhållande till kandidatländernas kommuner och regioner. För att göra det möjligt för kommuner och regioner i kandidatländerna att på lämpligt sätt förbereda sig inför sin framtida roll inom EU:s institutionella struktur, bör ReK permanent bjuda in kandidatländerna så att ett kontinuerligt samarbete kan inledas redan nu.

3.4. Kraven på anpassning och stöd av alltmer konkret slag talar för att Regionkommittén tar upp utvidgningen som en av sina politiska prioriteringar. I varje yttrande som Regionkommittén utarbetar skall utvidgningsaspekterna beaktas i så stor utsträckning som möjligt. Presidiet bör ta ett klart övergripande ansvar för strategiska kontakter.

3.5. Regionkommittén bör som arbetsmetod i utvidgningsfrågor, och vid sidan av de etablerade kontaktvägarna med EU:s institutioner, koncentrera sig dels på mer specifika initiativ för effektivare integration av ansökarländerna i EU-institutionernas dagliga arbete, dels på att understödja det lokala och regionala självstyret i dessa länder genom konferenser och andra former för dialog, och för systematiska kontakter med EU-nivån, nationella företrädare och kommun- respektive regionpolitiker. Syftet skall vara att klargöra det lokala och regionala självstyrets betydelse för EU:s utvidgning och sammanhållning. En ambition bör bl.a. vara att varje EU-ordförandeskap de närmaste åren uppmärksammar frågan genom särskilda initiativ.

4. Svaga finanser

4.1. Regionkommittén konstaterar att de omfattande finansiella problem som kommunerna och regionerna i kandidatländerna konfronteras med måste betecknas som en huvudfråga för den fortsatta utvecklingen av lokalt och regionalt självstyre i kandidatländerna.

4.2. Ett genombrott är nödvändigt som innebär att kommuner och regioner i samtliga ansökarländer ges rimliga ekonomiska möjligheter att bygga upp effektiv förvaltning och institutioner för praktisk välfärdspolitik. Detta måste anses som i hög grad ett intresse för EU, med tanke på vikten av effektiv implementering av EU:s regelsystem och på de ambitioner inom olika politikområden som följer av ett EU-medlemskap.

4.3. Det finns redan exempel som visar hur Phare-stöd har resulterat i samarbetsprojekt där europeiska kommuner och regioner genomfört framgångsrikt utvecklingsarbete inom nyckelområden som förvalningsutveckling, införlivande av gemenskapsrätten och förvaltning av strukturfonder. Regionkommittén bör emellertid omgående ta upp överläggningar med kommissionen om hur incitament och möjligheter för kandidatländernas regeringar att utnyttja Phare-medel för uppbyggnad av det lokala och regionala självstyret administrativt/förvaltningsmässigt kan förbättras.

4.4. Regionkommittén bör också så snart som möjligt ta initiativ som kan leda till att nationella organ för kommuner och regioner i medlemsländerna liksom samarbetsorganisationer på europeisk nivå för lokala och regionala myndigheter, som t.ex. CEMR, AER och CPMR, engageras i ett systematiskt arbete med att stödja kompetensutvecklingen i kandidatländerna kring effektiv administration och förvaltning. I kontakter med kommissionen bör man klara ut behov av särskilda finansiella resurser för intensifierad medverkan från dessa parter.

4.5. Regionkommittén bör ta kontakt med samtliga kandidatländers regeringar, med syftet att för dem utveckla argumenten för den nationella nivån att fullfölja decentralisering av befogenheter till kommuner och regioner och för att prioritera förmedlemskapsstöd i linje därmed. Därvid bör bl.a. betydelsen av egen beskattningsrätt understrykas som en grundbult i ett väl fungerande lokalt och regionalt självstyre.

4.6. Regionkommittén bör också ta upp överläggningar med Europeiska investeringsbanken och andra europeiska finansieringsinstitut (EFI) om intensifierade satsningar för lokal och regional infrastrukturutbyggnad i kandidatländerna, såväl fysisk som avseende välfärdsskapande funktioner inom utbildning, hälsovård m.m.

5. Förutsättningar för effektivt EU-arbete

5.1. Regionkommittén har vid upprepade tillfällen framhållit och utvecklat de demokratiska och samhällsekonomiska argumenten för politiskt självstyre på både lokal och regional nivå. Behovet av regioner som arena för viktiga delar av välfärds- och utvecklingspolitik har generell giltighet och har understrukits alltmer i takt med internationalisering och den europeiska unionens framväxt. I samtliga kandidatländer utom de territoriellt sett allra minsta kommer en effektiv regional politik och förvaltning att vara mycket betydelsefull för implementering av EU:s regelsystem och möjligheter för landet ifråga att dra nytta av ett kommande EU-medlemskap.

5.2. Regionkommittén bör tydligt markera sin inställning för såväl kandidatländernas regeringar, lokala och regionala företrädare som för kommissionen, att såväl lokalt som regionalt engagemang i EU:s arbete skall vara direkt kopplat till valda politiker på dessa nivåer.

5.3. Regionkommittén bör tillsammans med företrädare för landets kommuner och regioner ta upp överläggningar med kandidatländernas regeringar om fördelar och former för dialog mellan nationell nivå och företrädare för det lokala och regionala självstyret i landet under pågående förhandlingar, en dialog som efter det att landet trätt in som EU-medlem övergår i en löpande konsultationsprocess.

5.4. Transnationellt samarbete mellan kommuner och regioner i medlems- och kandidatländer bedrivs i dag på vissa håll i syfte att överföra erfarenheter och kunskaper om EU:s krav och regler som kan beröra kommuner och regioner. Det sker såväl med EU-medel som med bilaterala medel och även med privat finansiering.

5.5. Regionkommittén bör ta initiativ till överläggningar med kommissionen om en satsning i stor skala på lokalt och regionalt samarbete mellan kommuner och regioner i kandidatländer och medlemsländer. ReK bör ta initiativ i syfte att engagera bland andra CEMR, AER och CPMR i en sådan bred satsning.

5.6. Regionkommittén bör ta initiativ för utveckling av sitt samråd med Europarådets kongress för kommuner och regioner (CLRAE). Inriktningen bör bl.a. vara ett gemensamt agerande gentemot kandidatländernas regeringar till stöd för det lokala och regionala självstyrets utveckling i kandidatländerna och för bättre förutsättningar för transnationellt samarbete mellan kommuner och regioner i dessa länder.

5.7. Regionkommittén bör i sina kontakter med kommissionen särskilt uppmärksamma behovet av att inom ramen för Interreg III respektive Phare-programmet ge bättre möjligheter för relativt små och medelstora projekt på i storleksordningen 50000 till 250000 EUR. Erfarenheten visar att kommuner och regioner föredrar projekt av det slaget då det gäller erfarenhetsutbyte och kunskapsförmedling. Mycket goda resultat uppvisas i projekt av det här slaget som fokuserar på personkontakter i olika former, småskaliga investeringar kopplade till institutionsutveckling/uppbyggnad med mera.

6. Blandade kommittéer

6.1. Regionkommittén ser blandade kommittéer med kandidatländerna som en viktig möjlighet till effektiv introduktion i de krav och förutsättningar som uppstår vid ett EU-medlemskap och, inte minst viktigt, en möjlighet till direkt dialog med regeringarna i associationsrådet.

6.2. Regionkommittén bör agera för att förutsättningar ges för löpande kontakter med kommuner och regioner i kandidatländerna. Kommittén är övertygad om att gemensamma rådgivande kommittéer utgör en bra utgångspunkt för en konsolidering av dessa kontakter.

6.3. Regionkommittén bör ägna stor omsorg åt att, tillsammans med företrädare för kommuner och regioner i respektive land, så fort som möjligt lägga fast prioriteringar som skall kunna gälla arbetet i respektive blandade kommittéer.

6.4. Regionkommittén har ansvaret för att arbetet i de blandade kommittéerna bedrivs effektivt. Sammansättning av kommittéerna, organisation och behov av sekretariatsstöd bör ägnas stor uppmärksamhet.

Bryssel den 14 november 2001.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) EGT C 148, 18.5.2001, s. 29.

(2) EGT C 57, 29.2.2001, s. 1.

(3) EGT C 374, 23.12.1999, s. 15.

(4) EGT C 374, 23.12.1999, s. 25.

(5) EGT C 198, 14.7.1999, s. 68.