MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN - Ett starkare partnerskap för de yttersta randområdena

1. Inledning

Europeiska rådet uppmanade vid sitt möte i Sevilla [1] kommissionen att lägga fram en rapport som utgår från en övergripande och konsekvent strategi när det gäller de yttersta randområdenas särpräglade situation. Europeiska rådet uppmanade dessutom rådet och kommissionen att fördjupa genomförandet av artikel 299.2 i fördraget och att vidta lämpliga åtgärder så att hänsyn tas till dessa regioners särskilda behov, bland annat i fråga om transporter och reformen av regionalpolitiken. Detta meddelande innehåller huvudinslagen i denna strategi, vilka kommer att utvecklas utförligare i en kommande rapport.

[1] Europeiska rådet i Sevilla den 21-22 juni 2002, punkt 58 i ordförandeskapets slutsatser.

Bland regionerna i Europeiska unionen finns följande sju yttersta randområden:

- Den spanska autonoma regionen Kanarieöarna.

- De franska utomeuropeiska departementen (DOM) Guadeloupe, Guyana, Martinique och Réunion.

- De portugisiska autonoma regionerna Azorerna och Madeira.

Sedan de särskilda program som utvecklats för att hjälpa dessa områden med de problem som uppstår till följd av att de är avlägset belägna öar (Posei) antogs 1989 och 1991 har de yttersta randområdena varit föremål för specifika åtgärder. Dessa åtgärder utgår från områdenas särart, och syftar till att de skall utvecklas socioekonomiskt i konvergens och integration med resten av EU.

Det faktum att dessa områdens avlägsna belägenhet ges en särskild status i artikel 299.2 i fördraget bygger på principerna om likhet och proportionalitet, vilket gör att den särskilda situationen i områdena kan särbehandlas. Tack vare denna status kan medborgarna från de yttersta randområdena, genom EU:s försorg, dra nytta av samma möjligheter som de som finns i övriga delar av unionen, genom att gemenskapsåtgärderna anpassas. Det är för övrigt lämpligt att påminna om att sammanhållningspolitiken sedan 1989 tar hänsyn till de ekonomiska och sociala olikheter som berör de yttersta randområdena. De får nämligen stöd från strukturfonderna och, för de portugisiska och spanska yttersta randområdenas del, från sammanhållningsfonden med en högre nivå på de ekonomiska anslagen.

Faktum är att de yttersta randområdena har vissa särskilda begränsningar som räknas upp i fördraget (avlägsen belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter) och som på grund av sin bestående natur och sammanlagda verkan allvarligt hämmar områdenas utveckling. De har vissa gemensamma drag som framhäver isoleringen och gör de socioekonomiska förutsättningarna för utveckling bräckliga (i synnerhet med avseende på den mycket svaga ekonomiska diversifieringen - ekonomin är framför allt är inriktad på turism och jordbruk).

Uppmaningen från Europeiska rådet i Sevilla har dessutom flera gånger upprepats av Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, som konsekvent hävdat att genomförandet av en effektiv strategi för de yttersta randområdena är nödvändigt och bör prioriteras.

De yttersta randområdena och de tre berörda medlemsstaterna har även regelbundet inkommit med memorandum till de europeiska institutionerna. De har noggrant granskats av kommissionen inom ramen för partnerskapsförbindelserna med dessa områden. På grundval av detta har kommissionen utarbetat en utvecklingsstrategi för de yttersta randområdena.

Detta meddelande innehåller de konkreta rekommendationer som ingår i kommissionens dokument med resultat och framtidsutsikter vad gäller ett starkare partnerskap för de yttersta randområdena med titeln "Un partenariat renforcé pour les régions ultrapériphériques: bilan et perspectives".

I det dokumentet har kommissionen koncentrerat sig på följande tre prioriteringar som skall tjäna som riktlinjer för den framtida utvecklingsstrategin för dessa områden: konkurrenskraft, tillgänglighet och kompensation för andra begränsningar samt regional integrering (inbegripet framför allt rättsliga och inrikes frågor). Dessa prioriteringar sammanfaller med gemenskapens insatser inom ramen för den strategi som fastställdes i Lissabon och Göteborg för ett EU som är konkurrenskraftigt och i stånd att skapa en hållbar ekonomisk utveckling. Prioriteringarna för de yttersta randområdena kommer således att beaktas på högsta nivå, nämligen politiken för ekonomisk och social sammanhållning och dess finansiella instrument samt den övriga gemenskapspolitiken.

I syfte att utveckla denna åtgärdsplan har kommissionen för avsikt att befästa partnerskapsförbindelserna genom att systematiskt låta representanterna för de nationella myndigheter som direkt berörs delta i mötena mellan kommissionen och uppföljningskommittén för de yttersta randområdena. Kommissionen planerar bl.a. att hålla fler tematiska och riktade forum dit framför allt representanter för näringslivet och icke-statliga organisationer skall bjudas in.

2. Åtgärderna i den tredje sammanhållningsrapporten

Den 18 februari 2004 antog kommissionen den tredje rapporten om ekonomisk och social sammanhållning. Slutsatserna i rapporten innehåller förslag från kommissionen till en ny sammanhållningspolitik efter 2006, bl.a. den allmänna ramen för reformen av sammanhållningspolitiken, det särskilda programmet för kompensation för merkostnader och åtgärdsplanen för utvidgat grannskap. Detta är av relevans för de yttersta randområdenas framtida status. [2]

[2] Av slutsatserna i den tredje sammanhållningsrapporten av den 18 februari 2004 framgår att kommissionen har för avsikt att utarbeta ett särskilt program för att kompensera för de särskilda begränsningar som kännetecknar dessa områden. Detta skall ske inom ramen för konvergensmålet, i enlighet med artikel 299.2 i fördraget och till följd av Europeiska rådets anmodan vid mötet i Sevilla den 21-22 juni 2002. Dessutom kommer en åtgärd för "utvidgat grannskap" ("grand voisinage"), med syfte att underlätta samarbetet med grannländerna, att integreras i de nya programmen för europeiskt territoriellt samarbete. I enlighet med rådets anmodan kommer kommissionen inom kort att lägga fram en rapport om en helhetsstrategi för de yttersta randområdena.

2.1. Åtgärderna inom ramen för den nya sammanhållningspolitiken i allmänhet

När det gäller insatserna genom strukturfonderna skall de yttersta randområdena, i samband med reformen av den framtida sammanhållningspolitiken, kunna komma ifråga för stöd inom varje mål, beroende på deras respektive utvecklingsnivå.

Det är ännu för tidigt att avge ett omdöme om de sju yttersta randområdenas framtida status i den nya sammanhållningspolitiken. Först när budgetplanen har antagits kommer man, utgående från de statistiska uppgifter om BNP per invånare under de tre senaste åren som är tillgängliga vid beslutstillfället, att kunna se vilka möjligheter EU:s olika regioner har att få stöd inom ramen för målen med denna politik. De yttersta randområdena bör ändå, med tanke på utvecklingen i dessa områden för närvarande, kunna omfattas av den framtida sammanhållningspolitiken - antingen inom målen konvergens eller regional konkurrenskraft och sysselsättning - och av målet ett europeiskt territoriellt samarbete.

Utöver de gemensamma reglerna för programplanering, förvaltning, kontroll och utvärdering av de medfinansierade projekten föreslår kommissionen också att man håller fast vid att höja stödet till de yttersta randområdena i samband med de framtida bestämmelserna för sammanhållningspolitiken. Därmed kommer taket för stödet inom ramen för prioriteringarna gällande konvergens och europeiskt territoriellt samarbete att fastställas till 85 %.

2.2. Det särskilda programmet för kompensation för merkostnader

Av slutsatserna i den tredje sammanhållningsrapporten av den 18 februari 2004 framgår att kommissionen har för avsikt att utarbeta ett särskilt program för att ta hänsyn till de särskilda begränsningar som kännetecknar dessa områden. Detta skall ske inom ramen för konvergensmålet, i enlighet med artikel 299.2 i fördraget och till följd av Europeiska rådets anmodan vid mötet i Sevilla den 21-22 juni 2002.

De åtgärder som vidtas genom sammanhållningspolitiken skall syfta till att dels mildra effekterna av de begränsningar som räknas upp i artikel 299.2 i fördraget, dels förbättra konkurrensvillkoren för dessa isolerade ekonomier.

Resultatet av de åtgärder som EU har vidtagit för de yttersta randområdena är förvisso mycket positivt, men begränsningar kvarstår ändå i jämförelse med hur utvecklingen och integrationen ser ut i andra europeiska regioner. För de yttersta randområdena kvarstår svårtillgängligheten och företagens svaga konkurrenskraft på den större marknaden.

Handelshindren på den inre marknaden har efter hand undanröjts vilket skapat utrymme för utvecklade stordriftsfördelar och externa besparingar för de flesta regioner i Europa. De naturliga handelshinder som fortfarande finns i de yttersta randområdena försvagar däremot ställningen för företagen i dessa områden jämfört med de regioner som har full tillgång till gemenskapsmarknaden. Företagen i de yttersta randområdena förblir bundna till en begränsad lokal marknad som är splittrad och avlägset belägen och som inte ger dem möjlighet att på motsvarande sätt dra nytta av stordriftsfördelar och externa besparingar.

Dessutom tycks det som om viss gemenskapspolitik inte tar tillräcklig hänsyn till de yttersta randområdenas särart. Det faktum att vissa av gemenskapsinstrumenten inte är riktigt anpassade beror framför allt på att de har utformats på en global gemenskapsnivå utan att den särskilda dimension som de yttersta randområdena utgör har beaktats. Detta kan, i olika hög grad, påvisas inom de tre områdena miljö, transport och inre marknad.

När det gäller hållbar utveckling är skyldigheten att bevara miljön integrerad i all gemenskapspolitik på ett samordnat sätt. De yttersta randområdena är angelägna om att bevara sitt ekosystem och avsätter, framför allt inom ramen för de regionala programmen, avsevärda summor i syfte att utveckla lämplig miljörelaterad infrastruktur. Beträffande miljöproblemen är det lämpligt att påpeka att vissa skyldigheter fortfarande är oproportionerliga med hänsyn till, framför allt, de yttersta randområdenas avlägsna belägenhet och ringa storlek. Vissa typer av avfall t.ex. kan inte hanteras på plats utan måste skickas till bearbetningsanläggningar på den europeiska kontinenten. Resultatet blir systematiskt en merkostnad som de yttersta randområdena får bära själva.

Faktum är att omarbetningen av riktlinjerna för de transeuropeiska transportnäten är inriktad på den europeiska kontinenten inför utvidgningen. Tanken bakom de transeuropeiska transportnäten är att bättre integrera de centralt belägna regionerna i EU och randområdena. Detta skall ske genom att bygga ut förbindelserna med hög kapacitet i syfte att bevara den europeiska ekonomins konkurrenskraft. Därmed förblir de yttersta randområdena isolerade och avlägset belägna inom sina lokala marknader, utan att projekten för samtrafikförmåga mellan de yttersta randområdena och kontinenten anses prioriterade. Finansieringen av transportinfrastruktur med medel från strukturfonderna löser problemet med genomförandet av modern infrastruktur med hög kapacitet. Den ger däremot inte någon tillfredsställande lösning på problemen med tillgängligheten, framför allt den interna, med merkostnaderna som är förknippade med de yttersta randområdenas geografiska läge, med effekterna av den begränsade konkurrensen och med bristen på intermodal konkurrens inom regionerna på kontinenten.

Ett sista exempel är utvecklingen av den inre marknaden, som inte har haft de positiva effekter man väntat för dessa avlägset belägna områden. Den ekonomiska liberaliseringen inom reglerade sektorer, framför allt när det gäller tjänster i allmänhetens intresse, har fått vissa konsekvenser för konkurrensen och priserna på dessa tjänster i de yttersta randområdena. På grund av de begränsade marknaderna i de yttersta randområdena har situationer med de facto-monopol uppstått, vilket drabbar konkurrenskraften för ekonomin i sin helhet och har skapat inflationseffekter. Dessutom har den fortsatta användningen av utjämningssystemen för en enhetlig tillämpning av de taxor som gäller på samtliga nationella territorier försvårats. Av detta får man dock inte dra slutsatsen att denna liberalisering inte måste fortsätta i de yttersta randområdena, utan snarare att den måste stödjas genom de nationella instrument och gemenskapsinstrument som finns för att förbättra konkurrensen (framför allt artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget, samhällsåtaganden eller andra instrument för reglerad liberalisering).

Av detta framgår att inrättandet av ett särskilt program för kompensation för de yttersta randområdenas begränsningar, anpassat till dessa områdens särart, är att rekommendera. Detta program skulle finansieras genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) inom ramen för budgetplanen för perioden 2007-2013. Med de mål som eftersträvas avses, i första hand, att minska dessa områdens svårtillgänglighet, inte bara i förhållande till den europeiska kontinenten utan också mellan de yttersta randområdena och inom dessa samt, i andra hand, att stödja konkurrenskraften för företagen i de områdena. Målen i programmet skall inriktas på följande tre områden:

(1) Svårtillgängligheten beroende på den mycket avlägsna belägenheten, utspriddheten och de besvärliga terrängförhållandena: Målet är att minska effekterna av de huvudsakliga begränsningar som berör dessa områden, nämligen den avlägsna belägenheten, utspriddheten och de besvärliga terrängförhållandena och, således, att förbättra deras ekonomiska möjligheter, framför allt genom att förbättra deras tillgång till gemenskapsmarknaden. Godstransport, energiförsörjning och tillgång till nät och IKT-tjänster kommer att uppmärksammas särskilt.

(2) Den begränsade regionala marknaden, om- och avlastning samt den obefintliga eller bristande ekonomiska diversifieringen: Huvudmålet är att ta itu med flera begränsningar avseende den ringa storleken på marknaderna i dessa områden. Vad gäller problemet med bristande ekonomisk diversifiering kommer innovativa sektorer att få ett starkare stöd, bl.a. genom insatser på området för forskning och innovation (för de som inte redan finansierats genom ramprogrammet för forskning och utveckling eller genom instrumenten inom sammanhållningspolitiken), genom utbildning av humankapitalet eller genom främjande av lokal produktion utanför dessa områden.

(3) Miljö- och klimatrelaterade svårigheter (inbegripet cykloner samt seismisk och vulkanisk aktivitet) och bevarande av den biologiska mångfalden: Insatserna skall vara inriktade på förbättring av miljöförhållandena, på avfallshantering och på lindring av de merkostnader som är förknippade med de särskilda klimatförhållandena.

Villkoren för genomförandet av detta program kommer att fastställas tydligt. För det särskilda programmet för de yttersta randområdena tillämpas generellt sett de principer som gäller inom den allmänna ramen för reformen av sammanhållningspolitiken - programplanering, partnerskap, additionalitet, utvärdering och samordning med gemenskapens övriga befintliga finansiella instrument. För övrigt måste hänsyn till övrig gemenskapspolitik tas (i synnerhet konkurrenspolitiken och reglerna för offentlig upphandling).

På grundval av artikel 299.2 i fördraget kommer kommissionen att föreslå en ändring av normerna för rätt till kompensation av kostnaderna med medel från ERUF. Syftet är att beakta det driftsstöd som skall användas för att ta hänsyn till merkostnaderna. Kommissionen skulle kunna anta en lösning som syftar till att tillåta medfinansiering av rörliga tillgångar för transporter, fast endast av sådana tillgångar som enbart används för förbindelser inom de yttersta randområdena och mellan de yttersta randområden som ligger inom samma geografiska område.

Högst 50 % av den stödberättigade kostnaden kan bli föremål för samfinansiering.

För att det särskilda programmet för de yttersta randområdena skall få verkliga ekonomiska effekter är det också lämpligt att de gemenskapsmedel som beviljas inte ersätter de berörda medlemsstaternas offentliga strukturella utgifter eller liknande utgifter.

2.3. Åtgärdsplanen för utvidgat grannskap

Av den tredje sammanhållningsrapporten av den 18 februari 2004 framgår att en åtgärd för "utvidgat grannskap" ("grand voisinage"), med syfte att underlätta samarbetet med grannländerna, kommer att integreras i de nya programmen för europeiskt territoriellt samarbete.

Faktum är att en av de mest lovande åtgärderna står i samband med förstärkningen av de ekonomiska, sociala och kulturella band som de yttersta randområdena har med grannterritorierna. Syftet är att förbättra de yttersta randområdenas socioekonomiska och kulturella integrering genom att minska de hinder som begränsar möjligheterna till utbyte med andra delar av denna geografiska del av världen för dessa områden, som ligger mycket långt bort ifrån den europeiska kontinenten men mycket nära marknaderna i Västindien, Amerika och Afrika, och i synnerhet AVS-länderna. [3]

[3] Länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, parter i det partnerskapsavtal mellan AVS och EG som undertecknades i Cotonou den 23 juni 2000 (EGT L 317, 15.12.2000, s. 3).

Mot denna bakgrund är det lämpligt att främja utbytet av varor och tjänster samt rörligheten för personer på ett konsekvent sätt genom att även underlätta utbytet av erfarenheter. Kommissionen föreslår att åtgärdsplanen för utvidgat grannskap bygger på det internationella och gränsöverskridande samarbetet samt på handelsutbyte och tullåtgärder. Denna åtgärdsplan för utvidgat grannskap skall för övrigt kompletteras med upplysande verksamhet riktad till alla berörda aktörer, inbegripet kommissionens delegationer i tredjeländer, om den stora utmaning som de yttersta randområdena och länderna i dess närhet står inför.

2.3.1. Internationellt och gränsöverskridande samarbete

Kommissionen har övervägt hur samarbetet mellan de yttersta randområdena och deras grannar skall kunna förbättras och vilka de prioriterade områdena för detta samarbete skall vara.

Kommissionen föreslår att det internationella och gränsöverskridande samarbetet förstärks, inom ramen för den nya sammanhållningspolitikens mål europeiskt territoriellt samarbete, till förmån för de yttersta randområdena. På så vis skulle en del av de medel som fördelas till de yttersta randområdena för det gränsöverskridande samarbetet kunna gå till projekt som genomförs i de tredjeländer som gränsar till dessa (framför allt i AVS-länderna och i Medelhavsområdet). Detta undantag från reglerna om stöd till vissa territorier skulle göras på grundval av artikel 299.2 i fördraget. Det motiveras av de yttersta randområdenas begränsningar och av samarbetsåtgärdernas effektivitet.

I fråga om AVS-länderna skulle dessutom samarbetsprogrammen kunna samordnas med de regionalt vägledande program som finansieras genom Europeiska utvecklingsfonden (EUF), när det gäller programplanering och genomförande. Myndigheterna i de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT) kan, i brist på regionalt vägledande program, ansöka om att få delta i de åtgärder som finansieras. Dessa åtgärder kan då ingå i de samarbetsområden som anges i beslutet om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska gemenskapen [4]. Avslutningsvis, ett eventuellt upptagande i budgeten av EUF gör det möjligt att stärka denna samordningsstrategi genom att skapa möjlighet att avsätta ett särskilt anslag inom ramen för de regionalt vägledande programmen för att stärka samarbetet mellan de yttersta randområdena och AVS-länderna.

[4] Rådets beslut av den 27 november 2001 (EGT L 314, 30.11.2001, s. 1).

Det finns inget särskilt undantag för det förvaltningssystem som utvecklats för samarbetet i sin helhet, utom i följande två fall, i enlighet med artikel 299.2 i fördraget:

- I de fall stöd från ERUF utgår till ett tredjeland har de nationella myndigheterna i de berörda medlemsstaterna det finansiella ansvaret för genomförandet av stödet och för att bestämmelserna i fördraget och i de rättsakter som antagits i enlighet med detta respekteras, samt ansvar för de gemenskapspolitiska åtgärder och andra gemenskapsåtgärder som vidtas, inbegripet framför allt de som rör konkurrensregler, förfaranden vid offentlig upphandling samt skydd och förbättring av miljön, i samband med genomförandet av projekten.

- Dessutom är det lämpligt att förutse ett begränsat gemenskapsstöd från ERUF för finansiering av driftsstödet. Det handlar enbart, och efter en granskning från fall till fall, om ett startstöd för transporterna mellan de yttersta randområdena och de tredjeländer som gränsar till dessa. Detta stöd kommer att vara strikt begränsat för att undvika att snedvrida konkurrensen med de transportörer som inte ingår i gemenskapen på de berörda sträckorna och utlösa en negativ reaktion hos de tredjeländer som berörs.

I samband med de prioriterade insatsområdena inom målet europeiskt territoriellt samarbete är det framför allt lämpligt att beakta följande tre riktlinjer:

- Underlättande av utbyte avseende transporter, tjänster samt informations- och kommunikationsteknik. I detta sammanhang bör samordningen med befintliga avtal och program förbättras.

- Underlättande av rörligheten för personer. För att samarbetet skall fungera effektivt bör rörligheten för medborgare från tredjeländer i grannskapet underlättas. Denna typ av rörlighet krävs lika mycket för att de yttersta randområdena lättare skall kunna integreras inom sin geografiska del av världen, som för att grannländerna i så hög grad som möjligt skall kunna utnyttja detta samarbete för sin utveckling.

I samband med denna rörlighet bör även problematiken kring olaglig invandring beaktas. De övergripande åtgärder som kommissionen redan har planerat inom ramen för politiken för rättsliga och inrikes frågor och för de områden som omfattas av Schengenkonventionen - europeisk byrå med syfte att förbättra hanteringen av det operativa samarbetet, program för ekonomiskt och tekniskt stöd till tredje land i fråga om migration och asyl [5] samt förberedande åtgärder för 2004-2005 för integrerade program för återvändande - skall framför allt ta hänsyn till de yttersta randområdenas och deras grannländers särskilda behov. Dessutom bör migrationsflödena beaktas när det gäller samarbetet med AVS-länderna i Västindien och kring Indiska oceanen (jfr. artikel 13.4 i Cotonou-avtalet).

[5] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 491/2004 av den 10 mars 2004 om inrättande av ett program för ekonomiskt och tekniskt stöd till tredje land i fråga om migration och asyl (Aeneas), EUT L 80, 18.3.2004, s. 1.

- Erfarenhetsutbyte om regional integrering. För att den del i åtgärdsplanen som avser handel skall kunna optimeras (se nedan) bör samarbetet också innefatta erfarenhetsutbyte om regional integrering samt stöd till ekonomiskt samarbete och handelsutbyte mellan de yttersta randområdena och deras grannar. Syftet är att följa och föregripa upprättandet av avtal om ekonomiska partnerskap mellan AVS-länderna eftersom det i mångt och mycket ligger i de yttersta randområdenas intresse att följa och eventuellt ansluta sig till den regionala integrationsprocess som pågår i de geografiska områden de tillhör.

2.3.2. Handels- och tullpolitiska åtgärder

Handelspolitiken kan användas för att förbättra de yttersta randområdenas integrering i den regionala ekonomin, både inom varu- och tjänstesektorerna och inom andra handelsrelaterade områden (immateriella rättigheter, sanitära och fytosanitära åtgärder osv.). Det är lämpligt att göra en tydlig skillnad mellan avtalen med AVS-länderna och unionens övriga avtal och åtgärder.

(1) AVS: Enligt Cotonou-avtalet kan ekonomiska partnerskapsavtal ingås redan nu mellan AVS-länderna och EU. Genom dessa avtal kommer det ekonomiska samarbetet och handelssamarbetet att förstärkas fram till slutet av 2007. I samarbetet ingår även frihandelsområden mellan AVS-länderna (samlade i handelsblock) och EU som är förenliga med WTO:s regler. Det viktigaste för EU med dessa avtal är att stärka AVS-ländernas ekonomiska integration och på så sätt främja en hållbar utveckling i dessa länder. Det är viktigt att de yttersta randområdena görs delaktiga i detta.

Det är således lämpligt att beakta de yttersta randområdenas särskilda intressen i förhandlingarna om ekonomiska partnerskapsavtal mellan AVS-länderna och EU. Först måste dock en detaljerad kartläggning göras av vilka intressen vart och ett av de yttersta randområdena har i fråga om regionalt handelsutbyte. Samtidigt måste man beakta att de yttersta randområdena och AVS-länderna kompletterar varandra ekonomiskt. För att det skall kunna ske uppmanar kommissionen randområdena och medlemsstaterna att lämna information om vilka sektorer och vilken typ av utbyte de bedömer vara av betydelse för de yttersta randområdena. Kommissionen kommer därefter att utvärdera denna information inom ramen för sina befogenheter. Samma tillvägagångssätt kan användas för tjänstehandel och handelsrelaterade områden i syfte att kartlägga de yttersta randområdenas särskilda intressen.

Mot bakgrund av dessa nya starkare handelsrelationer med grannområdena bör de franska yttersta randområdena och Kanarieöarna också överväga hur samordningen skall ske mellan instrument på handels- och tullområdena och olika skatteinstrument, som t.ex. sjötullen och "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias".

(2) Övriga handelsåtgärder och handelsavtal: När det gäller EU:s nya preferensavtal med andra tredjeländer skall kommissionen göra en konsekvensanalys av avtalens effekter för ekonomin i de yttersta randområdena. Kommissionen kommer att dra relevanta slutsatser angående de åtgärder som de yttersta randområdena kan vidta för att passa på att främja sin ekonomiska verksamhet och handelsverksamhet och för att ta itu med de utmaningar som anpassningen innebär och med andra frågor som handelsåtgärderna och handelsavtalen ger upphov till.

I det här sammanhanget är kommissionen beredd att överväga att minska, eller till och med avlägsna, tullsatser i den gemensamma tulltaxan så att försörjning med andra råvaror än sådana som härrör från jordbrukssektorn skall kunna ske i syfte att underlätta produktionen i de yttersta randområdena. Under särskilda omständigheter, och på vederbörligen motiverade grunder, är kommissionen för övrigt beredd att överväga ansökningar om tillfälligt upphävande av tullsatser på samma områden. Beträffande fiskeriprodukter avser ett eventuellt tillfälligt upphävande av tullsatser i den gemensamma tulltaxan varor som är avsedda för den lokala marknaden. För att bidra till den regionala integreringen är det lämpligt att kontrollera om inte de råvaror som ansökan om upphävande avser är tillgängliga i det berörda geografiska området.

3. Genomförandet av utvecklingsstrategin inom övriga delar av gemenskapspolitiken

De instrument som inrättats på andra områden av gemenskapspolitiken bidrar till att upprätta utvecklingsstrategin för de yttersta randområdena och till att på ett konsekvent sätt komplettera åtgärdsplanen för utvidgat grannskap.

3.1. Åtgärder förknippade med konkurrenskraft och tillväxt

I de yttersta randområdena är merkostnaderna inom produktionen förknippade med begränsningarna. Utvecklingen inom vissa sektorer hämmas allvarligt av begränsningarna i sig liksom av ackumuleringen av dessa begränsningar. För ekonomin på lokal nivå får dessa merkostnader konsekvenser inom de flesta sektorer för produktion av varor och tjänster, nämligen en mycket begränsad diversifiering, dåliga möjligheter att skapa arbetstillfällen och en stark beroendeställning i förhållande till resten av EU. Rådet har kartlagt dessa ekonomiska begränsningar, bl.a. i samband med antagandet av två särskilda skatter som tillämpas på Kanarieöarna respektive i de franska utomeuropeiska departementen - skatten "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las Islas Canarias" under 2001 respektive den s.k. sjötullen under 2004.

- Utveckling av humankapitalet är grunden för den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Humankapital är en grundförutsättning för ekonomisk utveckling och konkurrenskraft i kunskapssamhället. En kraftsamling måste således göras på det området. De yttersta randområdena uppmanas att hålla ögonen på den lokala arbetsmarknadens särdrag och utvecklingstendenser och att utarbeta en strategi inom ramen för en regional sysselsättningsplan. Hittills har inte någon ansökan från de yttersta randområdena inkommit för de innovativa åtgärder som finansieras genom Europeiska socialfonden. Kommissionen uppmanar verkligen dessa områden att utnyttja denna möjlighet inför framtiden.

- Tjänster i allmänhetens intresse spelar en avgörande roll för att de mål som EU eftersträvar skall kunna uppnås. Ett nätverk av tjänster i allmänhetens intresse är en betydelsefull del av den sociala sammanhållningen. Tillgång till effektiva tjänster i de yttersta randområdena är en nyckelförutsättning för etablering av produktionsverksamhet, både för de företag som utnyttjar dem och för de arbetstagare som är verksamma i dessa områden.

Utmärkande för dessa områden, mycket avlägset belägna från den europeiska kontinenten och isolerade i det geografiska område där de ligger, är dock att de måste dras med konsekvenserna av marknader av ringa storlek, framför allt bristen på verklig konkurrens mellan de ekonomiska aktörerna, oavsett om de är offentliga eller privata. Enbart marknadskrafterna räcker inte för att säkerställa en optimal fördelning av resurserna, till nytta för samhället. Det skulle vara önskvärt att ha tillgång till en analys för att exakt kunna kartlägga hur marknadskrafterna i de yttersta randområdena fungerar i varje enskilt fall.

En arbetsgrupp med uppgift att utarbeta lämpliga förslag kommer att göra en undersökning för att se hur sektorerna för t.ex. transporttjänster, telekommunikationer (fasta och mobila) och el- och gassektorn fungerar i de yttersta randområdena.

- Innovation, informationssamhället samt forskning och teknisk utveckling: Kommissionen åtar sig att se till att de yttersta randområdenas särskilda situation beaktas när man satsar på att uppnå målen i Lissabonstrategin. De reformer som påbörjats skall ge möjlighet för dessa områden som ligger så långt ifrån den europeiska kontinenten att förbättra de ekonomiska resultaten, att bidra till en ökad tillväxt, att skapa nya arbetstillfällen och att avlägsna riskerna för utslagning.

Företagen i de yttersta randområdena uppmanas att bryta sin isolering och att bättre bemöta marknadstrycket genom att anta en effektiv innovationspolitik i form av uppfinningar i ordets bredaste bemärkelse, överföring av idéer från en annan verksamhetssektor till den egna produktionen och omgestaltning av befintliga produkter och tjänster i syfte att anpassa utbudet till efterfrågan på de nya marknader som hittills inte utnyttjats.

Kommissionen uppmanar de yttersta randområdena att lägga fram ett särskilt program för nätverk av innovativa åtgärder, som även omfattar andra europeiska regioner med en problematik som liknar den som kännetecknar de yttersta randområdena (öar, små regioner, turistområden osv.) eller som har nydanande tillvägagångssätt som också kan användas i de yttersta randområdena (tillgång till Internet med hög hastighet, via satellit osv.). Kommissionen medfinansierar också särskilda program för utvecklingen av nätverksverksamhet där minst fem regioner i åtminstone fem medlemsstater ingår.

När det gäller ny informations- och kommunikationsteknik, och särskilt kontrollen över avgifter för och priser på telekommunikationstjänster, kommer kommissionen att se till att de yttersta randområdena under perioden 2003-2005 inte drabbas av någon diskriminerande behandling och att uppmuntra till lägre priser tack vare bättre konkurrens. En studie kommer därför att genomföras på kort sikt om de hinder som finns för de yttersta randområdenas tillång till telekommunikationstjänster. Samtidigt fortsätter kommissionen att tillhandahålla riktlinjer, framför allt för en bättre tillämpning av telekommunikationsdirektivet i de yttersta randområdena, att utveckla tillgången till bredbandsnät och att undanröja diskriminerande avgifter.

Riktlinjerna för de kriterier och villkor som gäller för genomförande av stöd från strukturfonderna för elektronisk kommunikation av den 28 juli 2003 [6] bör skapa möjligheter för utveckling av initiativ som är inriktade på bredbandsutbyggnad i de yttersta randområdena och för utveckling av tjänster till överkomliga priser i dessa områden. I samma anda handlar ett av projekten inom "Snabbstartsprogrammet", som ingår i EU:s initiativ för tillväxt [7], om att täcka in glesbygds- och jordbruksområden i hela Europa. Detta projekt är berättigat till stöd från strukturfonderna under perioden 2000-2006.

[6] SEK(2003) 895.

[7] KOM (2003) 690 slutlig.

För att Lissabonmålen skall kunna uppnås och för att de yttersta randområdena verkligen skall kunna integreras i det europeiska området för forskningsverksamhet vore det önskvärt med en påtaglig ökning av verksamheten för forskning och teknisk utveckling (FoTU) på de områden som är av särskilt intresse för de yttersta randområdena. Ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling ger de yttersta randområdena många möjligheter att öka sin FoTU-kapacitet, framför allt genom deltagande i projekt eller verksamhet för samordning av programmen för forskning och innovation på nationell eller regional nivå (ERA-NET, som är öppet för regioner) samt i åtgärder avseende forskningsinfrastruktur. De yttersta randområdenas nuvarande deltagande i denna verksamhet och i sådana projekt skulle kunna ökas avsevärt om lämpliga åtgärder vidtogs för att informera om och främja ett sådant deltagande.

Även om det finns effektiva informationsmöjligheter (webbplatsen CORDIS [8] t.ex.) som är tillgängliga för alla organ som önskar delta i ramprogrammet borde sådana informationsåtgärder på FoTU-området som motsvarar de yttersta randområdenas särskilda behov förstärkas.

[8] http:// www.cordis.lu.

Om man kombinerar analyser och studier av framåtblickande slag på området forskning och innovation med socioekonomisk utvecklingsinformation kan man upprätta resultattavlor med indikatorer. Ett organ för observation av informationsutvecklingen i de sju yttersta randområdena skulle också kunna inrättas i syfte att främja utbyte av god praxis. Det skulle kunna göras av en grupp med experter från flera av de yttersta randområdena i samarbete med internationella experter, i likhet med den "pattform för ömsesidigt lärande" som kommissionen skall upprätta för sina insatser för forskningen på regional nivå.

Om man lyckas koncentrera insatserna genom regional specialisering av forskningen blir det lättare för forskningsgrupper i de yttersta randområdena att intensifiera sina insatser för att delta i ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling och att lämna in bättre förslag.

De yttersta randområdena uppmanas avslutningsvis att till fullo utnyttja strukturfondernas möjligheter till ytterligare medfinansiering för projekt som medfinansieras av sjätte ramprogrammet [9]. För att de organ som beviljats medfinansiering inom ramen för sjätte ramprogrammet skall kunna få ytterligare medfinansiering från strukturfonderna måste de ansöka om detta hos de myndigheter som förvaltar något av strukturfondsprogrammen. Om dessa program inte innehåller bestämmelser som ger utrymme för finansiering av projekten i fråga kan förvaltningsmyndigheterna begära ändring av programmen i enlighet med fastställda förfaranden, inom ramen för förvaltningen av strukturfonderna.

[9] Möjligheterna till ytterligare medfinansiering är begränsade till organ från regioner med eftersläpande utveckling (mål 1) eller med övergångsstöd inom ramen för mål 1 - bilaga III till beslut nr 1513/2002/EG av den 27 juni 2002 om sjätte ramprogrammet, EGT L 232, 29.8.2002, s. 1.

- Miljö: Kommissionen uppmuntrar systematiskt konkreta ansökningar från de yttersta randområdena för förbättring av miljön med hjälp av alla tillgängliga instrument, inbegripet gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram som gör det möjligt att beakta de ansträngningar som görs för att bevara miljön i de yttersta randområdena.

3.2. Åtgärder förknippade med de yttersta randområdenas begränsningar

3.2.1. Tillgänglighet

Att minska effekterna av de yttersta randområdenas svårtillgänglighet till gemenskapens territorium är en av de viktigaste prioriteringarna för gemenskapens åtgärder till förmån för dessa områden. Generellt uppmuntras tillämpningen av befintliga instrument på området för luft- och sjötransport (allmän trafikplikt, stöd av social karaktär och stöd för regionala ändamål). Här avses förbindelserna mellan de yttersta randområdena och den europeiska kontinenten (åt båda hållen), de yttersta randområdena sinsemellan och förbindelserna inom dessa områden.

Kommissionen kommer i alla fall att vara uppmärksam på hur det system som inrättas påverkar konkurrensvillkoren. De stöd som beviljas skall i möjligaste mån inte användas för att stärka transportoperatörernas dominanta ställning.

Kommissionens rekommendationer på detta område är följande:

- När det gäller förfarandet för införande av allmän trafikplikt kan viss flexibilitet vara tänkbar, framför allt för att få till stånd en förlängning av rätten att tillhandahålla allmän trafikplikt inom luftfarten.

- Kommissionen är beredd att granska alla förslag från de yttersta randområdena som syftar till att förbättra lönsamheten för närsjöfartstjänster mellan vissa delar av de yttersta randområdena och den europeiska kontinenten.

- Beträffande lokaltrafiken skulle införandet av alternativa system för kollektivtrafiken, i kombination med en bättre integrering av de olika kollektiva transportslag som finns och som medfinansieras på gemenskapsnivå, kunna mildra de allvarliga problemen med trafikstockningar.

- Kommissionens förordning om stöd av mindre betydelse ändras i syfte att utvidga tillämpningsområdet till företag inom transportsektorn (alla transportslag skulle omfattas, även transporter på inre vattenvägar, med undantag av stöd till vägtransportföretagens inköp av rullande materiel).

- Beträffande statligt stöd till sjötransport har kommissionen nyligen godkänt driftsstöd för lanseringen av närsjöfartstjänster mellan EU:s hamnar [10]. Detta startstöd är begränsat till de tre första åren och får inte överstiga 30 % av den totala kostnaden för de nya tjänster som inrättas. Man planerar också att införa förenklade regler (reglerna för stöd av mindre betydelse) för beviljandet av avtal om allmän trafikplikt för förbindelserna med små öar där transporterna motsvarar färre än 100 000 passagerare per år. Denna förenkling skulle innebära ett undantag från skyldigheten att anmäla och göra anbudsinfordran för transporter av enbart lokalt intresse.

[10] EUT C 13, 17.1.2004, s. 3.

- I samband med översynen av riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål finns ett förslag om att tillåta kompensation av merkostnader orsakade av varutransporter inom EU, och inte endast inom det berörda landets gränser, om ett sådant system för kompensation föreslås av en medlemsstat till förmån för ett av de yttersta randområdena. Beräkningen av dessa merkostnader skulle bygga på kostnaderna för transporten mellan ett av de yttersta randområdena och den stat området tillhör, utan att transitering krävs mellan detta område och staten i fråga innan varorna anländer till destinationen i en av EU:s medlemsstater.

3.2.2. Statligt stöd

För att utvecklingsstrategin för de yttersta randområdena skall bli effektiv och konsekvent är det lämpligt, i samband med översynen av riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål, att samtidigt till fullo beakta de yttersta randområdenas särskilda situation. Därför har kommissionen för avsikt att föreslå följande:

- De yttersta randområden som är stödberättigade enligt konvergensmålet kan specialbehandlas och omfattas av artikel 87.3 a i fördraget.

- För de yttersta randområden som är stödberättigade enligt konvergensmålet, men som inom sammanhållningspolitiken drabbas av den statistiska undanträngningseffekten eller inte klassas under det nya konvergensmålet, tillämpas ett särskilt övergångssystem för statligt stöd som fastställer begränsningar för stödet. Dessa begränsningar kommer inledningsvis att kunna jämföras med de som anges i artikel 87.3 a och kommer sedan att minskas progressivt.

- Dessutom överväger kommissionen att bevilja de yttersta randområdena en ökning av det regionala stödet för nyinvestering med tio procentenheter. Stödet avser de områden som är berättigade till det undantag som avses i artikel 87.3 a och c och som har en jämförbar socioekonomisk situation.

Beträffande driftsstödet kommer principen om icke gradvis sänkning och ingen tidsbegränsning för de yttersta randområdena att behållas, oavsett vad stödet skall användas till (miljö, forskning och utveckling osv.) och utan att det påverkar tillämpningen av de kompletterande ändringar som kommissionen kan tänkas göra. De bestämmelser som skall tillse att det beviljade stödet står i proportion till de begränsningar som skall avhjälpas kommer också att behållas.

När det gäller förfarandena fastställs de detaljerade formaliteterna för anmälan och kontroll av statligt stöd i ett förslag till kommissionens förordning.

3.2.3. Traditionell produktion - jordbruk och fiske

Jordbruksproduktionen i de yttersta randområdena är extremt känslig, särskilt ur natur- och ekonomiskt hänseende. Den är fortfarande en viktig del av den lokala ekonomin, framför allt för sysselsättningen, och är även bra för den lokala jordbruksbaserade livsmedelsindustrin, som är den viktigaste delen av industriproduktionen i dessa områden.

På jordbruksområdet kan riktlinjerna sammanfattas enligt följande:

- I samband med den framtida fonden för utveckling av landsbygden kommer kommissionen att se till att gemenskapens insatser när det gäller regionalstöd och stödnivå beaktar de yttersta randområdenas särskilda begränsningar.

- Beträffande banansektorn håller kommissionen på med en utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaden och en rapport skall läggas fram för rådet och Europaparlamentet före slutet av 2004. I samband med denna kommer möjliga förbättringar av mekanismerna för stöd till gemenskapsproducenterna att övervägas. När det gäller den externa delen av den gemensamma organisationen av marknaden, och i nuvarande stadium av funderingarna kring reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, har kommissionen för avsikt att fastställa en lämplig tullnivå på grundval av de senaste uppgifterna.

- När det gäller sockersektorn kommer kommissionen, inom ramen för reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för denna sektor, att sträva efter en differentierad behandling av de yttersta randområdena, grundad på deras speciella särdrag.

- Beträffande rådets förordningar (EG) nr 1452/2001, 1453/2001 och 1454/2001 (om åtgärderna Poseidom, Poseima respektive Poseican på jordbruksområdet), och till följd av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken under 2003, finns fortfarande ett behov av att dels se till att resurserna för att upprätthålla stödet till de yttersta randområdena förblir stabila, dels i möjligaste mån decentralisera beslutsfattandet och förenkla förvaltningsbestämmelserna.

Kommissionen fäster särskild uppmärksamhet vid att de yttersta randområdenas särdrag beaktas i den gemensamma fiskeripolitiken. Man är även ständigt angelägen om att det råder konsekvens mellan de interna och externa delarna av den gemensamma fiskeripolitiken. Övriga riktlinjer kan sammanfattas enligt följande:

- Inom ramen för den framtida fonden för fiskets utveckling kommer kommissionen att se till att gemenskapens ansträngningar inom den gemensamma fiskeripolitiken efter 2006 (avseende regionalstöd och stödnivå) tar hänsyn till de yttersta randområdenas särskilda begränsningar och konstaterade behov.

- Inrättandet av regionala rådgivande nämnder borde kunna tjäna som forum för åsiktsutbyte som skulle göra det möjligt för de yttersta randområdena att aktivt delta i debatter om ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna i dessa delar av världshaven. I detta sammanhang är det lämpligt att inrätta en liknande instans för de yttersta randområden som gränsar till ett tredjeland, framför allt för de som är mest isolerade (i synnerhet Guyana och Réunion) i sitt närmaste havsområde.

- Riktlinjerna för granskning av statligt stöd till fiske och vattenbruk kommer att ses över under 2004. Samtidigt kommer fortsättningen av den förmånliga behandling som för närvarande gäller för de yttersta randområdena att uppmärksammas särskilt.

4. Mot ett instrument för systematisk utvärdering av de yttersta randområdenas begränsningar och gemenskapens åtgärder

Kommissionen har redan många upplysningar och exakta kvantifierbara uppgifter om de yttersta randområdenas merkostnader och begränsningar i samband med genomförandet av gemenskapens politik. Alla dessa uppgifter måste emellertid konsolideras i ett globalt och horisontellt system för sektorsövergripande utvärdering av de yttersta randområdenas begränsningar och gemenskapens åtgärder, framför allt vad gäller det framtida särskilda programmet för att ta hänsyn till begränsningar. I samband med det kommer kommissionen att se till att den kompensation för merkostnader som planeras genom flera instrument respekterar reglerna om kumulering av statligt stöd.

Kommissionen har även för avsikt att fördjupa analysen av faktorerna för de yttersta randområdenas konkurrenskraft.

Detta arbete skall utföras tillsammans med de nationella och regionala myndigheterna och inbegriper regelbunden insamling av statistiska uppgifter om de yttersta randområdena. Därför är det viktigt att man upprättar ett nätverk mellan de berörda statistiska instituten.

Denna analys skulle också leda till en anpassning av de program som redan finns inom olika sektorer, i synnerhet t.ex. jordbruk och fiske, och till en bedömning av åtgärderna på områdena konkurrens, beskattning och regionalpolitik.

5. Slutsatser

EU står inför en av de största utmaningarna någonsin - en utvidgning som förutsätter en ingående omarbetning på institutionell nivå, en bekräftelse av de grundläggande värdena och en grundlig analys av mekanismerna för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen.

För att alla regioner och invånare i EU skall ha lika möjligheter, och för att tillväxten skall utvecklas, krävs att relevanta och effektiva mekanismer inrättas och upprätthålls.

Det är mot denna bakgrund som EU:s yttersta randområden inte bara måste hålla fast vid den utvecklingsnivå som uppnåtts, framför allt tack vare gemenskapens åtgärder, utan även anpassas till den europeiska verkligheten och de särdrag som kännetecknar den.

Dessa rekommendationer från kommissionen täcker på ett övergripande sätt in de viktigaste frågorna rörande de yttersta randområdenas utveckling och integration. De avser tre hörnstenar för analys och åtgärder - de yttersta randområdenas svårtillgänglighet, deras konkurrenskraft samt deras samarbete med Europas övriga regioner.

På denna grund kommer kommissionen att utveckla åtgärderna som beskrivs i detta meddelande för de yttersta randområdena. Denna strategi kommer att upprättas progressivt, beroende på de olika tidtabellerna på de politiska områden som berörs av de åtgärder som skall vidtas. Utöver förslagen till åtgärder på de olika gemenskapspolitiska områdena kommer dessutom två nya initiativ att föreslås - ett särskilt program för att ta hänsyn till merkostnader och en åtgärdsplan för utvidgat grannskap. Kommissionen kommer, inom ramen för de framtida reglerna för sammanhållningspolitiken, att presentera lämpliga bestämmelser för att dessa två initiativ skall kunna genomföras. Som framgår av de resultat som ingår i den rapport från kommissionen där åtgärderna beskrivs har kommissionen redan agerat genom att föreslå olika åtgärder för rådet och genom att fortsätta med det åtgärdsprogram som beskrevs i rapporten från mars 2000. Kommissionen måste nu gå vidare med denna insats inom ramen för Lissabon- och Göteborgsprocessen, så att de yttersta randområdena skall kunna få ett ordentligt uppsving.