SV Europeiska unionens officiella tidning C 318/19

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Det östliga partnerskapet och den östliga dimensionen i EU:s politik, med särskild tonvikt på EU:s jordbrukspolitik, livsmedelssäkerhet, störningsfri handel, mer samarbete och utvecklingsbistånd samt strategiskt partnerskap” (förberedande yttrande)

2011/C 318/03

Föredragande: Seppo KALLIO

Den 30 november 2010 beslutade det kommande polska ordförandeskapet att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Det östliga partnerskapet och den östliga dimensionen i EU:s politik, med särskild tonvikt på EU:s jordbrukspolitik, livsmedelssäkerhet, störningsfri handel, mer samarbete och utvecklingsbistånd samt strategiskt partnerskap”

(förberedande yttrande).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som förberett ärendet, antog sitt yttrande den 21 juni 2011.

Vid sin 473:e plenarsession den 13–14 juli 2011 (sammanträdet den 14 juli) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 149 röster för och 1 röst emot.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK anser att det i förhandlingarna mellan EU och partnerskapsländerna om associerings- och frihandelsavtal är viktigt att beakta partnerskapsländernas målsättningar samt deras möjligheter att inleda politiska och ekonomiska reformer.

1.2 En annan viktig fråga är att klarlägga i vilken grad partnerskapsländerna har förmåga och politisk vilja att genomföra de ekonomiska och sociala reformer som krävs enligt avtalen.

1.3 Det centrala är att EU:s och partnerskapsländernas målsättningar för associerings- och frihandelsavtalen kan sammanjämkas på ett sätt som kan gynna samtliga parter i den framtida utvecklingen.

1.4 EESK anser att man i EU:s förhandlingsstrategi bättre bör beakta jordbrukssektorns ställning samt jordbrukspolitikens betydelse för samarbetet mellan EU och partnerskapsländerna. Jordbruks- och livsmedelssektorerna bör ges en mer konkret roll i samarbetsavtalen mellan EU och partnerskapsländerna.

1.5 EESK konstaterar att jordbruket och jordbrukspolitiken hittills har beaktats föga inom plattformen för ekonomisk integration och konvergens med EU:s politik. Jordbruket, livsmedelsproduktionen och jordbrukspolitiken bör föras upp på dagordningen.

1.6 Jordbruket är en ytterst viktig sektor för den ekonomiska, sociala och regionala utvecklingen i partnerskapsländerna. Om målen ska kunna uppnås krävs det en gynnsam utveckling inom jordbruket. Investeringar i jordbruk och utveckling av sektorn är grundförutsättningar även för att minska fattigdomen på landsbygden.

1.7 Det är viktigt att utveckla konkurrenskraften för partnerskapsländernas jordbruksprodukter och livsmedel samt att förbättra deras livsmedelssäkerhet och livsmedlens kvalitet. Det har visat sig att uppfyllandet av bestämmelserna och standarderna i WTO:s avtal om tillämpningen av sanitära och fytosanitära åtgärder (SPS-avtalet) har utgjort ett stort problem för partnerskapsländernas strävanden att komma in på livsmedelsmarknaden. Kvalitetskriterierna är en förutsättning för att livsmedelssäkerheten ska kunna garanteras på EU-marknaden. För att undanröja hindren behöver partnerskapsländerna tekniskt och ekonomiskt stöd samt rådgivning.

1.8 En vanlig flaskhals i handeln med jordbruksprodukter är partnerskapsländernas svårigheter att uppfylla bestämmelserna och standarderna i WTO:s avtal om tillämpningen av sanitära och fytosanitära åtgärder. Kommissionen måste dock alltid när så är möjligt försöka förhandla fram ett ömsesidigt erkännande i de fall då partnerskapsländerna redan har egna fungerande och effektiva normer för sanitära och fytosanitära åtgärder, även om dessa i strikt mening inte är kompatibla. Både EU och partnerländerna måste dessutom vara ytterst vaksamma då avtalen om de djupgående och breda frihandelsområdena träder i kraft och se till att det inte finns något sätt för parter från tredje land att bakvägen importera illegala eller undermåliga livsmedel – eller andra erkända hot mot människors, djurs och växters hälsa – till EU. EESK föreslår att denna fråga lyfts fram som en ny särskild punkt inom flaggskeppsinitiativen.

1.9 Övergången till marknadsekonomi kräver förändrade tankesätt, utveckling av lagstiftningen och institutionerna samt omfattande teknisk beredskap när det gäller att anpassa metoder och praxis inom basproduktionen, förädlingen och utrikeshandeln.

1.10 EESK anser att samarbetet bör förbättras, i synnerhet inom utbildning och forskning. På detta område kan ömsesidig förståelse och nya verksamhetsformer uppstå genom gemensamma forskningsprojekt, besök och seminarier.

1.11 Det är även viktigt att partnerskapsländerna tar gemensamt ansvar för gödnings- och bekämpningsprodukternas negativa återverkningar på miljön, såväl i marken som i vattendragen. Att se till att näringsämnenas kretslopp fungerar är ett annat viktigt utvecklingsmål.

1.12 Det vore ytterst värdefullt om energisamarbetet mellan EU och partnerskapsländerna kunde genomföras med hänsyn även till jordbruksutvecklingen.

1.13 Att ta hänsyn till de grundläggande rättigheterna i arbetslivet i den form de antagits av den internationella arbetsorganisationen ILO, innebär samtidigt att man värnar om en central del av de mänskliga rättigheterna. Det är viktigt att man tillämpar internationellt godkända arbetslivsnormer på det djupgående och breda frihandelsområde som skapas mellan EU och partnerskapsländerna.

1.14 Man måste göra kraftfulla insatser till stöd för organisationerna på livsmedelsområdet i de östliga partnerskapsländerna. Så många organisationer som möjligt bör involveras i det nya forumet för det civila samhället. Detta innebär även en mer framträdande roll för EESK och ett rättvist fördelat deltagande i detta viktiga arbete för de organisationer som ingår i kommittén.

1.15 EESK anser att regeringarna i EU och i partnerskapsländerna bör stödja och uppmuntra ökad kapacitet inom organisationerna och sporra deras deltagande i utarbetandet av strategin för det östliga partnerskapet samt i utvecklingen av förfarandena på ett sätt som tillåter det fria civila samhället att sätta en stark prägel på utvecklingen av samarbetet på jordbruksområdet.

2. Bakgrund

2.1 EU har intresse av att det råder stabilitet, bättre samhällsstyrning och ekonomisk utveckling vid gränserna i öster. Genom EU:s grannskapspolitik har man lyckats knyta starkare band mellan unionen och dess grannar. Politiken för det östliga partnerskapet, som godkändes i Prag 2009, bör fördjupas. Unionens partner (1) i Östeuropa och i södra Kaukasus strävar efter starkare band till EU. EU stöder kraftigt dessa länders strävanden att närma sig unionen. Nödvändiga reformer stöds kraftfullt via det östliga partnerskapet, som ingår i EU:s grannskapspolitik. Det finns nämligen fortfarande betydande brister i de politiska målen och i det praktiska genomförandet av demokrati i partnerskapsländerna.

2.2 Enligt Europarådets resolution (2) förstärker partnerskapet i avsevärd mån EU:s politik gentemot grannländerna och partnerskapsländerna i öster, eftersom politikens målsättning är att skapa förutsättningar för unionen och dess östliga partner att uppnå politisk associering och en djupare ekonomisk integration.

2.3 Målet för de bilaterala förhandlingarna är att sluta ett associeringsavtal med varje enskilt land. Ett centralt element i associeringsavtalet är ett djupgående och omfattande frihandelsområde (DCFTA (3)) (4).

2.4 Ett viktigt element i förhandlingarna är partnerskapsländernas målsättningar och deras politiska beredskap att sluta avtal med EU. Det är viktigt att klarlägga i vilken grad partnerskapsländerna har förmåga och politisk vilja att genomföra de ekonomiska och sociala reformer som krävs enligt avtalen.

2.5 Partnerskapsländerna har genom Pragresolutionen förbundit sig att genomföra politiska och ekonomiska reformer. Demokrati, god förvaltning, främjande av rättsstatsprincipen, korruptionsbekämpning samt säkerställande av respekt för mänskliga rättigheter och det civila samhällets deltagande är viktiga aspekter. Utgångspunkten för ekonomiska reformer ska vara tillämpningen av marknadsekonomiska metoder samt en tillnärmning av lagar och förordningar till EU-lagstiftningen (5).

2.6 Den multilaterala aspekten av det östliga partnerskapet kompletterar de bilaterala förbindelserna genom att man skapar samarbete och öppen dialog samt utbyter goda metoder och erfarenheter. Samarbetet förs framåt genom ämnesspecifika plattformar och vissa flaggskeppsinitiativ (6), samt genom forumet för det civila samhället (7). Konvergensen inom jordbrukssektorn och jordbrukspolitiken behandlas inom forumet för ekonomisk integration. Jordbrukets och jordbrukspolitikens roll har hittills varit närmast obefintlig. Den bör inbegripas i de frågeställningar som behandlas.

2.7 Jordbruket och livsmedelsproduktionen är centrala näringsgrenar i samtliga länder som ingår i det östliga partnerskapet. Dess andel av BNP är hög liksom även sysselsättningsgraden i sektorn. En kraftig tillväxt inom jordbruks- och livsmedelsproduktionen är en förutsättning för tillväxt inom hela ekonomin och samtidigt för minskad fattigdom.

2.8 I detta yttrande

a) understryks behovet av att precisera EU:s strategiska angreppssätt gentemot de östliga partnerskapsländerna, också på jordbrukspolitikens område,

b) granskas genomförda eller pågående projekt på jordbruksområdet som stöder målen för det östliga partnerskapet, och

c) fästs uppmärksamhet vid att jordbruksfrågorna sammanhänger med många delområden inom EU:s verksamhet och med dessa delområdens målsättningar inom partnerskapspolitiken.

2.9 EESK föreslår att man i EU:s förhandlingsstrategi beaktar jordbrukssektorns betydelse i samarbetet mellan unionen och partnerskapsländerna samt jordbrukssektorns ställning i partnerskapsländernas utvecklingspolitik.

2.10 Partnerskapsländerna är viktiga producenter av spannmål, animalieprodukter, grönsaker och rotfrukter samt frukt och vindruvor. Ukraina är en av de största spannmålsproducenterna i hela världen. År 2008 var Ukraina den åttonde största producenten och den sjunde största exportören. Genom förbättrad produktion skulle den årliga skörden kunna öka avsevärt. För Ukrainas del varierar den årliga skörden mellan 40 och 50 miljoner ton, medan den årliga spannmålsskörden i de övriga fem partnerskapsländerna tillsammans uppgår till ca 15 miljoner ton.

2.11 EU-27 är den största handelspartnern för Ukraina, Armenien, Azerbajdzjan, Georgien och Moldavien (8) och den näst största för Vitryssland (9). Av Moldaviens export går över hälften till länder i EU, medan Armenien och Azerbajdzjan exporterar strax under hälften till unionen. Dessutom är jordbruksprodukternas andel av handeln mellan de östliga partnerskapsländerna och EU ganska betydande.

3. Strategiska faktorer inom jordbruket och jordbrukspolitiken

3.1 EESK understryker att jordbruket är en ytterst viktig sektor med tanke på den ekonomiska, sociala och regionala utvecklingen i partnerskapsländerna. Förbättrad livsmedelssäkerhet är också ett viktigt socialt mål i dessa länder. Det råder en skriande brist på kunnande inom produktion, förädling och marknadsföring. Behovet av teknik är enormt. Förbättrad konkurrenskraft och förbättrad kvalitet när det gäller jordbruksprodukter och livsmedel är ett annat mål för partnerskapsländerna.

3.1.1 En annan strategisk faktor som måste tas i beaktande är landsbygdsutvecklingspolitiken, som bildar den andra pelaren inom GJP. Tack vare denna kan EU-medel användas till att förbättra de ekonomiska och sociala omständigheterna i landsbygdsområdena och förhållandena för deras befolkning. Det handlar inte bara om att bedriva jordbruksproduktionen i enlighet med EU:s krav, utan också om att behålla arbetstillfällen och bevara livskraften i de aktuella områdena, med respekt för kulturen i respektive region och med hänsyn till miljöåtgärder som syftar till hållbar utveckling.

3.2 Europeiska unionens marknad med 500 miljoner konsumenter bildar det största handelsområdet i världen när det gäller köpkraft. Det faktum att marknaden ligger nära till erbjuder partnerskapsländerna och EU möjligheter till ökad handel och skapar därmed förutsättningar för ekonomisk tillväxt.

3.3 Målet för EU:s jordbruks- och handelspolitik är att säkerställa en stabil verksamhet på livsmedelsmarknaden även under pågående omvandling. Den politik som förs bör garantera produkter av hög kvalitet till rimligt pris för de europeiska konsumenterna. Det är viktigt att politiken leder till stabila marknader som tillgodoser konsumenternas behov och samtidigt säkerställer en skälig inkomst för odlarna.

3.4 Att upprätthålla livsmedelssäkerheten är en av de viktigaste målsättningarna för EU:s jordbruks- och livsmedelssektor. Genom att bekämpa djur- och växtsjukdomar samt utföra rigorösa kontroller av restprodukter som kan vara hälsofarliga kan man tillförsäkra konsumenterna trygga livsmedel. Gränskontrollen gäller även livsmedel från partnerskapsländerna som är avsedda för EU-området.

3.5 Det centrala är att målsättningarna för associerings- och frihandelsavtalen ska innebära en sammanjämkning av såväl partnerskapsländernas som EU:s intressen på ett sätt som i framtiden kan gynna samtliga parter.

4. Utgångspunkter och centrala frågor i förhandlingarna om frihandelsavtal

4.1 Förhandlingarna om frihandelsområdet omfattar en lång rad handelsfrågor: tariffer, tjänster, tullformaliteter, bestämmelser och standarder i WTO-avtalet om sanitära och fytosanitära åtgärder, offentlig upphandling, geografiskt ursprung, regleringsinstrument för handeln samt tekniska gränsskyddsfrågor (10).

4.2 Förhandlingar om ett djupgående och omfattande frihandelsområde (DCFTA) med Ukraina har pågått aktivt i två år. Förhandlingarna inleddes i och med att Ukraina blev medlem av Världshandelsorganisationen 2008 (11). Det har fortfarande inte skett något genombrott i förhandlingarna, men detta mål kan kanske uppnås under 2011.

4.3 Motsvarande förhandlingar om frihandelsområden kan inledas endast under förutsättning att landet är medlem i WTO. Målet är att inleda förhandlingar så snart som möjligt med Moldavien, Armenien och Georgien. Moldavien har velat gå relativt snabbt framåt i förhandlingarna.

4.4 Azerbajdzjan är ännu inte WTO-medlem och därför kan förhandlingar om frihandel inte inledas i nuläget. När det gäller Vitryssland saknas det politiska förutsättningar för förhandlingar om frihandel.

4.5 Uppfyllandet av bestämmelserna i WTO:s avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder har visat sig vara ett stort problem för lansering av jordbruksprodukter och livsmedel på marknaden. Dessa bestämmelser och övriga miljö- och hälsorelaterade krav i EU förutsätter att Ukraina och de andra partnerskapsländerna vidtar kraftiga utvecklingsåtgärder. Därför behöver partnerskapsländerna tekniskt och ekonomiskt stöd samt rådgivning.

5. Utveckling av jordbrukssektorn i partnerskapsländerna

5.1 En överenskommelse om programmet för det östliga partnerskapet träffades i Prag den 7 maj 2009. I programmet lyfts samarbetet mellan EU och partnerskapsländerna fram till nya nivåer när det gäller finansiering. EU har anslagit 600 miljoner euro för samarbetet under perioden 2010–2013. Finansieringen sker via partnerskapsinstrumentet inom EU:s grannskapspolitik (12).

5.2 För åren 2007–2011 finns det 10–12 särskilda projekt för utveckling av jordbruket och livsmedelssäkerheten (13). Flera av projekten är småskaliga. Det största projektet gäller en återupplivning av vinproduktionen i Moldavien. Det finansieras i samarbete med Europeiska investeringsbanken. Projektet inleddes 2010.

5.3 Ungefär hälften av projekten har som mål att förbättra livsmedelssäkerheten i partnerskapsländerna genom att utveckla kunnandet bland annat i sanitära och fytosanitära frågor. Några av projekten är inriktade på utvecklad styrning och planering av jordbruket. År 2009 tilldelades Georgien drygt 2 miljoner euro för förbättrad livsmedelssäkerhet för barn i riskzonen.

5.4 Inom associeringsförhandlingarna med Ukraina har förhandlingsparterna bl.a. understrukit vikten av förbättrad konkurrenskraft inom jordbruksproduktionen samt ökad hänsyn till kvalitetsaspekter i fråga om livsmedel (14). EU:s stöd till denna sektor bör konkret inriktas på utveckling av institutioner, rådgivning och utbildning.

5.5 I praktiken har det visat sig att partnerskapsländernas övergång från planekonomi till marknadsekonomi kommer att ta lång tid. Man bör stödja och uppmärksamma denna process för att hjälpa den framåt. Förutom förändrade tankemönster kräver övergången till marknadsekonomi utveckling av lagstiftningen, nya institutioner samt teknisk beredskap när det gäller tillämpning av metoder och rutiner inom basproduktionen, förädlingen och utrikeshandeln. Partnerskapssamarbetet och EU-programmen bör skapa förutsättningar för ett mångsidigare samarbete på jordbruksområdet och förbättrade förutsättningar för handel.

5.6 Man har fastställt en rad specifika frågor som utvecklingsmål för EU och partnerskapsländerna. Det är frågor som av samtliga parter har betecknats som viktiga under förhandlingarna. Teman och frågor inom dessa utvecklingsmål kallas flaggskeppsinitiativ. Eftersom svårigheterna att uppfylla bestämmelserna och standarderna i WTO:s avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder har konstaterats vara en flaskhals i handeln med livsmedel, bör detta tema integreras i flaggskeppsinitiativen.

6. Beaktande av miljöfaktorer och sociala omständigheter

6.1 Jordbruksproduktionen och livsmedelsindustrin har betydande återverkningar på den lokala miljön. Valet av odlingsmetoder påverkar kvaliteten på marken, ytvattnet och grundvattnet. Det ligger både i EU:s och i partnerskapsländernas intresse att hindra gödnings- och bekämpningsprodukternas negativa återverkningar på miljön, såväl i marken som i vattendragen. Att se till att näringsämnenas kretslopp fungerar är ett annat viktigt utvecklingsmål.

6.2 För att uppnå utveckling och framgång inom jordbruksproduktionen är det viktigt att följa händelserna på de globala energimarknaderna samt inom energiförsörjningen i respektive land. Skördenivån är beroende av tillgången och priset på energikrävande produktionsinsatser, t.ex. gödningsmedel. Å andra sidan påverkar förnybar energi priset på gödningsmedel, eftersom en del av bioenergin kan produceras på odlingsområdet. Därför vore det ytterst värdefullt om energisamarbetet mellan EU och partnerskapsländerna kunde genomföras med hänsyn även till jordbruksutvecklingen.

6.3 Växelverkan mellan EU och partnerskapsländerna bör även inbegripa jordbrukssektorns roll i partnerskapsländernas landsbygdsutveckling. Utan gynnsam regionutveckling kan fattigdomsklyftan öka ytterligare mellan olika områden.

6.4 En central del av respekten för de mänskliga rättigheterna är att man efterlever de grundläggande rättigheter i arbetslivet som fastställts av den internationella arbetsorganisationen ILO. Det är viktigt att man tillämpar överenskomna arbetslivsnormer inom EU:s och partnerskapsländernas frihandelsområde.

7. Utveckling av förvaltningssamarbete och övriga former av samarbete

7.1 Det krävs omfattande samverkan och samarbete för att kunna genomföra det östliga partnerskapet, associeringsavtalen, det djupgående och omfattande frihandelsområdet och andra samarbetsformer. Ansvaret ligger hos politiska beslutsfattare, myndigheter, sakkunniga, internationella organisationer, samhällsekonomiska sektorer och organisationer som företräder det civila samhället. Detta bör beaktas vid genomförandet av det östliga partnerskapsprogrammet.

7.2 Samverkan mellan medborgarna, framför allt ungdomar, i EU och partnerskapsländerna bör ses som en sporre till förändring. EU har erkänt värdet av samarbete på kulturområdet och samverkan mellan kulturer som en väsentlig del av den utåtriktade politiken (15).

7.3 Samarbetet kan i synnerhet ske inom utbildning och forskning. På detta område kan ömsesidig förståelse och nya verksamhetsformer uppstå genom gemensamma forskningsprojekt, besök och seminarier.

8. Organisationernas ställning och roll bör förstärkas

8.1 Särskild uppmärksamhet bör läggas vid att involvera organisationer som företräder det civila samhället i samarbetet mellan EU och partnerskapsländerna. EESK föreslår stöd till organisationer i medborgarsamhället för deras vidareutveckling samt för förstärkning av forumet för det civila samhället inom det östliga partnerskapet.

8.2 I de länder som ingår i det östliga partnerskapet har det civila samhällets roll och ställning varit svag. Med tanke på demokratiutvecklingen är det av yttersta vikt att de fria organisationernas roll förstärks. EESK har redan tidigare avgett yttranden som rör förstärkning av det civila samhället och dess organisationer och stöd till dessa i de aktuella länderna. Kommittén utarbetade ett yttrande om frågan (16) under Tjeckiens rådsordförandeskap våren 2009.

8.3 Det civila samhällets deltagande har varit alltför begränsat och illa organiserat. En viktig del av den östliga partnerskapspolitiken bör vara vägledning till ett stort antal organisationer och stöd till dessa på ett sätt som gör det möjligt för organisationerna att tillföra ett betydande mervärde till ett förbättrat och effektiviserat samarbete mellan EU och partnerskapsländerna.

8.4 Organisationerna inom jordbrukssektorn har en ytterst svag ställning och begränsad kapacitet. Förutsättningen för utveckling av näringen och för ett förstärkt EU-samarbete är att organisationerna i jordbrukssektorn förstärks genom förbättrad utbildning och ökat kunnande både nationellt och i samband med förbindelserna till EU samt genomförandet av det östliga partnerskapet.

8.5 Det östliga partnerskapsprogrammet kan främjas endast om organisationerna inom jordbruks- och livsmedelssektorn i högre grad än nu kan involveras i processens olika skeden. Det faktum att livsmedelskedjan är så mångfacetterad innebär stora utmaningar för arbetstagarna, industrin, forskningen, företagsledningarna och administrationen samt producenterna. Att stödja alla parters insatser och öka kapaciteten inom organisationerna är grundläggande förutsättningar för att jordbrukssamarbetet mellan EU och partnerskapsländerna ska leda till hållbara resultat som gynnar båda parter. Det är av yttersta vikt att utvidga samarbetet mellan de organisationer som ingår i EESK och organisationerna på EU-nivå och på nationell nivå.

Bryssel den 14 juli 2011 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) I det östliga partnerskapet ingår de länder i östra Europa och i södra Kaukasus som omfattas av EU:s grannskapspolitik, dvs. Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Moldavien, Ukraina och Vitryssland. KOM(2008) 823 slutlig: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Östligt partnerskap.

(2) Europeiska unionens råd: Europarådets resolution om det östliga partnerskapet, Bryssel 20.3.2009, 7880/09, CONCL 1.

(3) DCFTA = Deep and Comprehensive Free Trade Area (djupgående och omfattande frihandelsområde).

(4) Alexander Duleba & Vladimir Bilčik: Toward a Strategic Regional Framework for the EU Eastern Policy, Searching for Synergies between the Eastern Partnership and the Partnership for Modernization with Russia, Bratislava 2010.

(5) Europeiska unionens råd: Ordförandens slutsatser, Europeiska rådet i Bryssel den 19–20 mars 2009, 7880/09, CONCL 1.

(6) Flaggskeppsinitiativen är (http://www.eeas.europa.eu/eastern/initiatives/index_en.htm):

a) Program för integrerad gränsförvaltning

b) Krediter till förmån för små och medelstora företag

c) Regionala elmarknader, energieffektivitet och förnybara energikällor

d) Förebygga, ha beredskap för och reagera på naturkatastrofer och olyckor orsakade av människan

e) Flaggskeppsinitiativ för främjande av god miljöförvaltning

f) Diversifiering av energiförsörjningen; Södra korridoren.

(7) Genomförandet av det östliga partnerskapet: Rapport till utrikesministermötet den 13 december 2010.

(8) EU: GD Handel, Statistik.

(9) Europeiska kommissionen: Handel, yttre förbindelser, länder, Vitryssland.

(10) Se fotnot 6.

(11) Fjärde gemensamma framstegsrapporten: Associeringsförhandlingarna mellan EU och Ukraina i Kiev den 4–8 oktober 2010.

(12) Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för yttre förbindelser, EU:s grannskapspolitik: handbok för finansiering inom det östliga partnerskapet, den 24 september 2010.

(13) EAP Community, www.easternpartnership.org.

(14) Europeiska kommissionen – generaldirektoratet för yttre förbindelser: förteckning över prioriterade områden inom associeringsprogrammet mellan EU och Ukraina 2010.

(15) Se fotnot 2.

(16) EUT C 277, 17.11.2009, s. 30.