Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets rekommendation om rörlighet inom gemenskapen för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, unga volontärer, lärare och utbildare"

(2000/C 168/08)

Den 29 februari 2000 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 149 och 150 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 11 april 2000. Föredragande var Renate Hornung-Draus.

Vid sin 372:a plenarsession den 27 april 2000 antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 111 röster för och 5 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I enlighet med artikel 18 i EG-fördraget har varje unionsmedborgare rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. Likväl begränsas denna rätt för den enskilde genom en rad hinder och problem som hindrar rörligheten för den som vill utnyttja utbildningsmöjligheter utanför det egna landets gränser.

1.2. Den fria rörligheten gäller även för arbetstagare och fria yrkesutövare, dvs. även för lärare och utbildare. Men även personer som - ofta utanför sin yrkesverksamhet - vill påbörja eller fullfölja studier, yrkesutbildning eller volontärverksamhet skall kunna åtnjuta denna frihet. Om de väljer att bege sig till ett annat land inom gemenskapen - vare sig det sker inom ramen för ett EU-program eller inte - måste det ligga i gemenskapens intresse att undanröja alla administrativa hinder för detta.

ESK ger därför sitt fulla stöd för målsättningen i föreliggande rekommendation. Den ger rätt signal till Europas medborgare i en tid då vi står inför en utvidgning av unionen, och EU - i enlighet med vad som beslutades vid det extra toppmötet i Lissabon(1) - håller på att förbereda sig inför övergången till ett informations- och kunskapssamhälle för att kunna möta den globaliserade ekonomins utmaningar.

1.3. I samband med skapandet av ett europeiskt kunskapssamhälle är det särskilt viktigt att främja rörligheten över nationsgränserna. En förutsättning för att den europeiska integrationen i form av ett Medborgarnas Europa skall kunna förverkligas och för att den internationella konkurrenskraften skall kunna stärkas är att rätten till rörlighet kan utövas utan hinder i så stor utsträckning som möjligt. Dessutom är förmedling av "Europa-kompetens" en allt viktigare faktor för allmänna och yrkesinriktade utbildningars kvalitet och attraktivitet. EU-kvalifikationer som språkkompetens, kännedom om de olika politiska, rättsliga, sociala och ekonomiska system som finns i Europa samt förståelse för de europeiska grannländernas kulturmönster måste lyftas fram mer av utbildningsaktörerna inom EU. Nationella utbildningsväsen måste anpassa sin verksamhet efter europeiska utvecklingsinriktningar och krav och bör utveckla en "Europa-känsla", där genomblickbarhet och insyn för EU-medborgarna ingår.

1.4. En viktig faktor för att förverkliga rörlighet över nationsgränserna är även en omfattande informationspolitik, som aktivt och offensivt skall föras av såväl Europeiska kommissionen som medlemsstaterna. Personer som är intresserade av och beredda till rörlighet över nationsgränserna har ofta svårt att få reda på vilka möjligheter som finns för att resa utomlands för att (vidare-)utbilda sig inom sitt yrkesområde. Om man inte på bred front når ut med målinriktad och lättillgänglig information till skolor, yrkesutbildningsinstitutioner, arbetsförmedlingar, universitet och liknande utbildningsanstalter samt företag kommer rörligheten endast att bli ett privilegium för ett fåtal vars lärare/utbildare råkar vara särskilt engagerade. ESK anser att man bör undersöka om det inte vore lämpligt att på medellång sikt återinföra målinriktat individuellt stöd till mobilitetsintresserade personer, ungefär som det som sedan länge finns inom forskning. Erfarenheterna från den förrförra generationen europeiska utbildningsprogram kan här komma till nytta, t.ex. Petra- eller Lingua-programmen, där sådana individuella stödmöjligheter redan fanns och även ofta utnyttjades.

1.5. Kunskaper i främmande språk är av stor vikt för arbetstagares anställbarhet och företagens konkurrenskraft, samt för Europas ekonomi i stort. Ökad rörlighet i Europa skulle även innebära ökade möjligheter för befolkningen att lära sig främmande språk, samtidigt som just bristande språkkunskaper utgör ett stort hinder för rörlighet över nationsgränserna. ESK välkomnar därför kommissionens initiativ att utse år 2001 till Europeiska året för språk. En uttalad målsättning med detta initiativ är att få så många människor som möjligt att inse fördelarna med språkkunskaper. Vid sidan av personlig utveckling och förståelse för andra kulturer bör man därvid även lyfta fram varje faktor som genom (vidare-)utbildning utomlands kan förbättra anställbarheten.

2. Rekommendationens innehåll

2.1. Rekommendationen är uppdelad i allmänna rekommendationer som är gemensamma för samtliga persongrupper, och rekommendationer som är specifika för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, unga volontärer, lärare och utbildare.

2.2. Efter de erfarenheter som gjordes i samband med gemenskapsutbildningsprogram som Petra, Comett, Leonardo da Vinci och Sokrates samt ESF-initiativ rörande mänskliga resurser kunde kommissionen redan 1996 lägga fram en grönbok om "Grundutbildning, vidareutbildning, forskning: hinder för rörlighet över gränserna". I denna grönbok konstaterar kommissionen att de olika villkor som gäller för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, unga volontärer, lärare och utbildare i olika medlemsstater, i synnerhet vad gäller arbetsrätt, social trygghet och skatteregler, utgör ett hinder för rörligheten. Dokumentet utgör underlag för den rekommendation som kommissionen nu lägger fram, även om föreliggande rekommendation - till skillnad från grönboken - lämnar hela problemområdet inom forskningssektorn därhän och koncentrerar sig på allmän och yrkesinriktad utbildning.

3. Kommentarer

3.1. Allmänna kommentarer

3.1.1. Enligt rekommendationen bör medlemsstaterna vara beredda att undanröja de hinder för rörligheten som trots gemenskapens regelverk fortfarande finns kvar i fråga om rörelsefrihet för studerande, personer som genomgår yrkesinriktad utbildning, unga volontärer, lärare och utbildare.

3.1.2. Åtgärder bör dessutom vidtas för att medborgare i tredje land som är långvarigt och lagligt bosatta i gemenskapen skall kunna omfattas av de bestämmelser i gemenskapsrätten som gäller fri rörlighet och likabehandling, liksom av reglerna i föreliggande rekommendation. I samband med att medborgare i tredje land som är lagligt bosatta i gemenskapen inom ramen för ett gemenskapsprogram deltar i studier, utbildning eller volontärverksamhet eller är verksamma som lärare eller utbildare skall medlemsstaterna behandla dessa personer på samma sätt som om de vore EU-medborgare.

Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar eftertryckligen rekommendationens starka inriktning på tredjelandsproblematiken. I synnerhet med tanke på den förestående utvidgningen och den pågående regeringskonferensen utgör detta en positiv signal till kandidatländerna. För att man skall kunna lyckas skapa en funktionsduglig utvidgad union måste medborgarna i kandidatländerna även ha möjlighet att få lära känna Europeiska unionen. Detta är något som kan förverkligas i samband med anslutningsstrategin för kandidatländerna och med utgångspunkt i de Europaavtal som slutits med dessa länder. Framför allt bör Cedefops studiebesöksprogram inom ramen för Leonardo-programmet utnyttjas i större utsträckning så att man kan upprätta och stödja kontakter och samarbete med kandidatländerna.

3.1.3. Om möjligt bör medlemsstaterna dessutom i sin nationella politik ta upp och främja rörlighet över nationsgränserna för de persongrupper som rekommendationen gäller. Därvid är det av stor vikt att man använder sig av de erfarenheter som gjorts i samband med det gränsöverskridande samarbetet inom olika EU-program. Man behöver ju inte uppfinna hjulet på nytt och ständigt stå inför samma problem hela tiden.

3.1.4. Något som enligt ESK dock inte klargörs tillräckligt i kommissionens förslag är föreliggande rekommendations räckvidd. Det är här inte bara fråga om sådana aspekter som erkännande av utlandserfarenheter under utbildningen, utan om mycket grundläggande frågor som exempelvis uppehållsrättigheter och socialförsäkringssystem samt arbets-, socialförsäkrings- och skatterättsliga frågor. De många detaljproblemen, de olika ansvarsområden som berörs och bristen på övergripande EU-behörighet på t.ex. skattepolitikens område ger inget utrymme för kortsiktiga individuella lösningar för att undanröja kvarvarande hinder för rörlighet. Just frågan om en modernisering av den sociala tryggheten har ESK i ett nyligen framlagt yttrande ingående behandlat och klargjort sina ståndpunkter om.

3.1.5. Föreliggande dokument rör ett bredare spektrum persongrupper, något som principiellt sett är att välkomna. Man bör dock tänka på att de olika persongrupperna uppvisar stora skillnader som egentligen kräver separat behandling. Det är därför beklagligt att det inte för varje enskild målgrupp presenteras skräddarsydda förslag som går mer på djupet. Rekommendationens blandning av olika detaljfrågor gör att förslaget blir mycket abstrakt. ESK fruktar att denna rekommendation knappast ens kommer att få kortsiktig effekt, eftersom de hinder för rörligheten som presenteras har alltför heterogena orsaker. Att hela forskningssektorn fullständigt utelämnats i rapporten är något som ESK beklagar. Kommittén anmodar kommissionen att inom kort även lägga fram ett liknande förslag för europeisk forskning, inte minst med tanke på att rörligheten inom denna sektor redan gått mycket längre och att man bör utnyttja de erfarenheter som gjorts där.

3.1.6. Det vore önskvärt och även glädjande om rekommendationen på medellång sikt kunde leda till att rörlighet för studerande efter hand kunde utvecklas till att bli en aspekt som integreras inom samtliga relevanta europeiska politikområden. Detta skulle innebära ett avgörande steg mot skapandet av ett europeiskt utbildningsområde.

3.2. Särskilda kommentarer

3.2.1. Allmänna rekommendationer

3.2.1.1. Ekonomiska och sociala kommittén stöder uttryckligen rekommendationen till medlemsstaterna att vidta alla lämpliga åtgärder för att främja rörligheten för de personer som i en annan medlemsstat vill fullfölja studier, yrkesinriktad utbildning, delta i volontärtjänst eller vara verksamma som lärare eller utbildare, vare sig detta är utanför eller inom ett EU-program.

3.2.1.2. De hinder som dessa personer stöter på är emellertid inte alltid av ekonomisk natur. Förutom rent administrativa hinder gör ofta även språkliga och kulturella barriärer att folk avstår från att lämna sitt land. Därför förordar kommittén att främjandet av kunskaper i främmande språk intensifieras. Detta måste ske i skolan, eventuellt redan i de första årskurserna eller rentav i lekskolan, såväl som inom de yrkesinriktade utbildningarna. Europeiska året för språk under 2001 vore ett ypperligt tillfälle att genomföra pilotprojekt på detta område. Att förbättra den interkulturella kompetensen är också en nyckelfaktor när det gäller att främja rörligheten: den som känner till mer om andra kulturer har också ett större intresse av att lära känna dessa. Särskilt lämpligt vore att genomföra riktade insatser för att främja rörligheten inom innovativa verksamhetsområden. Därigenom skulle en sund konkurrens mellan systemen uppstå, och på längre sikt skulle ett brett spektrum av utbildningserbjudanden i Europa öppna sig för den enskilde.

3.2.1.3. Att kunna dra nytta av de kunskaper och kvalifikationer man erhållit utomlands även på den inhemska arbetsmarknaden är en viktig faktor. Därför är det av vikt att tydligheten i de olika utbildningssystemen inom EU förbättras så att man genom sin utlandsvistelse kan genomgå en kompetenshöjande utbildning som även betalar sig senare i yrkeslivet. Högnivågruppen för fri rörlighet för personer (ordförande: Simone Veil) har därför föreslagit att ett forum eller en observationsgrupp inrättas, som med hjälp av nationella experter skall bevaka förändringar beträffande meriter och utbildningsbevis för att underlätta spridandet av information och för att förbereda standarder som främjar öppenhet och ömsesidigt erkännande. Vad gäller högskolesystemet är detta till stora delar fallet, och inom den yrkesinriktade utbildningen har man genom det s.k. Europass-utbildningssystemet likaledes kommit en bra bit på vägen. Ekonomiska och sociala kommittén förordar att de observationer och förslag som kommissionen, Cedefop och nationella utbildningsexperter för närvarande sammanställer vid Europeiska forumet för klarhet och tydlighet i yrkeskvalifikationer snarast omsätts i praktiken. För att lyckas i framtiden krävs det såväl öppenhet och sammanhållning som respekt för nationell och yrkesmässig mångfald. Ju bättre insynen är i de olika utbildningssystemen, desto snabbare kan EU - i den utsträckning detta är möjligt - gå vidare mot ett erkännande av examensbevis och meriter. Om denna sista etapp kan realiseras innebär det att man avlägsnar en avsevärd broms på EU-medborgarnas fria rörlighet.

3.2.1.4. Uppmaningen att vidta lämpliga åtgärder så att de människor som berörs av rekommendationen kan åtnjuta samma fördelar som medborgarna i mottagarlandet är i princip berättigad, men den behöver förtydligas. Den bör ingalunda uppfattas som en allmän skyldighet för medlemsstaterna att erbjuda speciella sociala förmåner, framförallt sådana stödformer som bostadsbidrag, som i de flesta medlemsstater endast beviljas ett fåtal sökande efter en noggrann prövning av deras förmögenhetsförhållanden. Vad som avses är sannolikt sådana förmåner som studerande åtnjuter i egenskap av sin speciella ställning, en ställning som vanligtvis styrks genom någon form av studerandelegitimation. Ekonomiska och sociala kommittén föreslår därför att en enhetlig studerandelegitimation införs i EU, tillgänglig för alla som studerar utomlands i Europa. Detta skulle vara ett effektivt och tydligt instrument, som dessutom skulle spara onödigt byråkratiskt krångel.

3.2.1.5. Att låta tredjelandsmedborgare med fast bostadsadress i EU ta del i utbyten inom ramen för EU:s program är ett viktigt inslag för att garantera lika möjligheter för alla medborgare i EU. Tredjelandsmedborgare som lagligen uppehåller sig i en medlemsstat stöter ofta på svårigheter utöver de redan existerande problemen att röra sig fritt. Därför stöder Ekonomiska och sociala kommittén sådana åtgärder som främjar dessa medborgares integration, i synnerhet mot bakgrund av den pågående kampen mot rasism och främlingsfientlighet i unionen.

3.2.1.6. Huruvida det i nuläget är realistiskt att genomföra mer långtgående åtgärder för likabehandling av tredjelandsmedborgare vad gäller möjligheterna att i enlighet med gemenskapens regelverk röra sig fritt i unionen är emellertid tveksamt. Detta skulle i flera fall stå i konflikt med gällande nationella bestämmelser för tredjelandsmedborgare.

3.2.2. Åtgärder som särskilt gäller studerande

3.2.2.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar det faktum att rekommendationen åberopar det redan existerande europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS) och dessutom förordar dess fulla användning. Detta är i realiteten ett ytterst funktionsdugligt system, som är väl lämpat att bringa klarhet och tydlighet i de olika utbildningarna. Studieresultatens giltighet garanteras genom ett kontrakt som undertecknas i förväg av de studerande och utbildningsanstalterna i hemlandet respektive mottagarlandet.

3.2.2.2. Här vill emellertid kommittén klarlägga att denna rätt att hävda utbildningens giltighet endast skall gälla om ett avtal ingåtts och fullföljts mellan studeranden och utbildningsanstalten. Det skall ingalunda tolkas som att blotta faktumet att utbildningsanstalten deltar i ECTS ger rätt att hävda utbildningens giltighet; det skulle nämligen äventyra den fortsatta existensen för detta välfungerande system, som ju bygger på frivillighetsprincipen.

3.2.2.3. Vad gäller beviljandet och utbetalningen av stipendier anser kommittén att två aspekter bör beaktas: För det första måste bankerna säkerställa att stipendierna överförs och utbetalas punktligt. Framför allt inom ramen för Erasmus-programmet har nationella samordningsenheter vid upprepade tillfällen rapporterat om fall där studenter tvingats skuldsätta sig på grund av redovisningstekniska problem. Sådana hinder för den fria rörligheten måste helt enkelt undanröjas, och kommittén uppmanar de ansvariga institutionerna att på ett obyråkratiskt sätt och med studenternas bästa för ögonen lösa dessa problem. I detta sammanhang vill kommittén framhålla en annan nödvändighet: Studenter som beviljats stipendier i hemlandet bör (såvida dessa stipendier inte gäller en specifik utbildningsanstalt eller på annat sätt är avsedda för ett visst ändamål) även kunna utnyttja dessa i utlandet. Om det på ett visst område finns bättre utbildningsmöjligheter i en annan medlemsstat än i hemlandet bör en stipendiemottagande student ha samma möjligheter i sitt sökande efter den bästa möjliga utbildningen som den som finansierar studierna på egen hand.

3.2.3. Åtgärder för personer som genomgår en yrkesutbildning

3.2.3.1. Ekonomiska och sociala kommittén förordar uttryckligen att Europass-utbildningen kommer till allmän användning när det gäller att främja europeiska utbildningsavsnitt i varvad utbildning, däribland lärlingsutbildning. Europasset omfattar inte bara examensutbildningar utan även vidareutbildningsåtgärder och enstaka utbildningsavsnitt som genomgåtts i utlandet. Det är glädjande att det med Europasset nu även inom den yrkesinriktade utbildningen finns ett instrument som hjälper de studerande att styrka sina nationsövergripande kvalifikationer. Medlemsstaterna uppmanas att se till att detta dokument verkligen finner ett omfattande användningsområde. Därutöver vore det önskvärt om studenter som genomgår studiepraktik i utlandet också får ta del av Europasset.

3.2.3.2. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar i detta sammanhang kommissionens initiativ att inom ramen för Europeiska forumet för klarhet och tydlighet i yrkeskvalifikationer tillsammans med yrkesutbildningens aktörer utarbeta förslag för att förbättra den ömsesidiga förståelsen av kvalifikationssystemen i Europa. Kommittén vädjar uttryckligen till medlemsstaterna att så långt som möjligt ta dessa förslag i beaktande på nationell nivå.

3.2.3.3. ESK stöder förslaget att ge arbetslösa som påbörjar en utbildning i utlandet möjlighet till fortsatt arbetslöshetsersättning, förutsatt att de enskilda medlemsstaternas bestämmelser iakttas. Medlemsstaternas arbetsmarknadsmyndigheter bör ge ett utökat och aktivt stöd till arbetslösa som kan och önskar delta i tidsbegränsade yrkestränings-, utbildnings- och vidareutbildningsåtgärder i utlandet. För att arbetsmarknadsmyndigheterna skall kunna bedöma möjligheterna till gränsöverskridande utbildning måste villkoren för fortsatt arbetslöshetsersättning vara desamma som de som gäller för det nationella utbildningsutbudet, dels med avseende på ersättningstyp, dels för att undvika missbruk. Dessa möjligheter till utbildning utomlands kan skapa goda förutsättningar för integration i arbetslivet, och de skulle faktiskt kunna bidra till att öppna nya perspektiv som denna grupp människor inte har i sitt hemland. Dessutom skulle de få möjlighet att lära sig ett nytt främmande språk, vilket utgör ännu en viktig merit.

3.2.3.4. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar uttryckligen kravet att ge personer som beger sig till utlandet i syfte att genomgå en yrkesutbildning samma ställning som studenter. På så vis kan den yrkesinriktade utbildningen uppvärderas och ges det anseende över hela Europa som den förtjänar. Om avsikten är att verka för en likabehandling som den bland studenterna bör man emellertid först se till att de personer som genomgår yrkesutbildning knyts till en institution på samma sätt som studenter måste vara inskrivna vid ett universitet. För att förhindra missbruk av den föreslagna bestämmelsen anser Ekonomiska och sociala kommittén att denna precisering är nödvändig.

3.2.4. Åtgärder för unga volontärer

3.2.4.1. ESK stöder kommissionens program för unga volontärer. Det kan i stor utsträckning bidra till interkulturell förståelse. Ungdomar som fortfarande söker sin väg kan därmed inom ramen för en allmännyttig handling i ett annat europeiskt land få en "Europakompetens" som de kan dra nytta av i sin senare karriär. Vid sidan av kunskaper i ett främmande språk tillkommer även "nyckelkompetenser" som att klara sig i en främmande kultur, större social kompetens och vidgade personliga erfarenheter. De erfarenheter som hittills har gjorts av kommissionens program visar att nästan samtliga deltagare har funnit dessa upplevelser mycket givande för den fortsatta utbildningen och för yrkeslivet.

3.2.4.2. För att fler personer än för närvarande skall kunna utnyttja detta program måste de unga volontärerna, förutom en lämplig ersättning som åtminstone täcker deras levnadskostnader, även få ett tillräckligt social- och sjukförsäkringsskydd, både under volontärtjänsten och efter hemkomsten till det egna landet.

3.2.5. Åtgärder för lärare och utbildare

3.2.5.1. ESK välkomnar att även utbildare och lärare uttryckligen inbegrips i förslaget. Fortbildnings- och praktikperioder i en annan EU-medlemsstat får positiva följder inte enbart för den enskilda personen och hennes/hans kvalifikationer utan även för undervisningen. Uppmaningen till medlemsstaterna hur läsåret skall planeras och att europeiska sabbatsperioder bör införas, bör grundligt tas i beaktande.

3.2.5.2. ESK betonar dock i detta hänseende att kommissionen kan vara en förslagsgivande kraft men att det slutligen trots allt är de enskilda utbildningsanstalterna som bör bestämma hur de skall genomföra dessa förslag och hur de skall lägga upp läsåret utefter sina egna behov. Förslaget om europeiska sabbatsperioder bör genomföras på ett flexibelt sätt, så att man tar hänsyn till såväl individernas som utbildningsanstalternas behov.

3.2.5.3. Uppmaningen att genom befordran belöna de lärare som skaffar sig erfarenheter i en annan medlemsstat är även för enkel och ensidig. Det händer dock att utlandsperioder i vissa kretsar får negativa följder för karriären vilket självklart måste motarbetas. Rörlighet är dock inget mål i sig och bör inte ses som en avskild del, utan som ett kriterium som kan få positiva följder för karriären. ESK förordar därför att en "lämplig efterfrågan på rörlighet" främjas.

3.2.6. Rapporteringsskyldighet

3.2.6.1. Under denna process kommer det att krävas ett starkt engagemang från såväl europeiska, nationella, regionala som lokala instanser. Genom att arbetsmarknadens parter inkluderas förbättras möjligheterna till verkliga framsteg. Expertgruppen bör innefatta representanter för arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Att avlägsna hinder för rörlighet är ett långsiktigt projekt och resultaten kommer inte nödvändigtvis att bli bättre genom att medlemsstaterna och kommissionen utarbetar rapporter med korta tidsintervaller. ESK förordar därför en rapporteringsplikt endast vart tredje år. Kommissionens rapport bör bygga på bidrag från medlemsstaterna och utvärdera resultaten när det gäller fri rörlighet. Denna utvärdering bör - när så är lämpligt - tjäna som utgångspunkt för nya förslag från kommissionen för att stimulera medlemsstaterna till att fortsätta sina ansträngningar för att avskaffa alla hinder för den fria rörligheten.

Bryssel den 27 april 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EGT C 117, 26.4.2000.