TEXTER ANTAGNA UNDER SAMMANTRÄDET
1. Narkotikabekämpning
A5-0063/1999
Europaparlamentets resolution om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Eko-
nomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om Europeiska unionens handlingsplan för
narkotikabekämpning (2000 2dash 2004) (KOM(1999) 239 2dash C5-0093/1999 2dash 1999/2095 (COS))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
Udash med beaktande av kommissionens meddelande av den 28 maj 1999 om Europeiska unionens hand-
lingsplan för narkotikabekämpning (2000Udash2004) (KOM(1999) 239 Udash C5-0093/1999 Udash 1999/2095(COS) (nedan kallad ”handlingsplanen”),
Udash med beaktande av artikel 152 i EG-fördraget,
Udash med beaktande av avdelning VI i EU-fördraget,
Udash med beaktande av artikel 34i detta fördrag, enligt vilken initiativrätten när det gäller polissamarbete
och straffrättsligt samarbete, och alltså narkotikabekämpning, delas mellan kommissionen och med-lemsstaterna, vilket ger kommissionen större handlingsutrymme och ansvar på detta område och där-med ökade kontrollbefogenheter till Europaparlamentet,
Udash med beaktande av artikel 39 i EU-fördraget, som ger parlamentet en viktigare roll i lagstiftningspro-
cessen i samband med rambeslut, beslut och konventioner om bland annat organiserad brottslighetoch narkotikahandel,
Udash med beaktande av införlivande av Schengenregelverket i fördragen,
Udash med beaktande av rådets rapport av den 2 juni 1998, inbegripet nyckelinslagen i en narkotikastrategi
för EU efter 1999, till Europeiska rådet om verksamhet kring narkotika och narkotikarelaterade frågorunder det brittiska ordförandeskapet (7930/2/1998 Udash C4-0409/1998),
Udash med beaktande av rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestäm-
melserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa
(0692/1998 Udash C4-0692/1998 Udash 1998/0923(CNS)), som antogs av Europeiska rådet i Wien
i december 1998,
Udash med beaktande av relevanta slutsatser från Europeiska rådet i Dublin i december 1996, i Cardiff i juni
1998, i Wien i december 1998 och i Tammerfors i oktober 1999,
Udash med beaktande av FN-konventionerna från 1961, 1971 och 1988 om narkotikabekämpning samt den
politiska förklaringen och resolutionerna från FN:s generalförsamlings extrasession (UNGASS) den 8och den 10 juni 1998,
Udash med beaktande av rådets direktiv 1992/0109/EEG av den 14december 1992(
1) om tillverkning och
utsläppande på marknaden av vissa ämnen som används vid illegal tillverkning av narkotiska preparat
och psykotropa ämnen, ändrat genom kommissionens direktiv 1993/0046/EEG(2) och kommissionens
förordning (EG) 1485/1996(3), liksom rådets förordning (EEG) 3677/1990(4)l om åtgärder för att
försvåra avledningen av vissa ämnen för olaglig framställning av narkotika och psykotropa ämnen,ändrad genom rådets förordning (EEG) 0900/1992(
5),
(1) EGT L 370, 19.12.1992, s. 76.
(2) EGT L 159, 1.7.1993, s. 134.
(3) EGT L 188, 27.7.1996, s. 28.
(4) EGT 96, 2.12.1990 s. 1.
(5) EGT L 96, 10.4.1992, s. 1.C 189/256 SV 7.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
Udash med beaktande av Europeiska unionens handlingsplan för narkotikabekämpning 1995−1999
(KOM(1994) 234),
Udash med beaktande av rådets och Europaparlamentets beslut nr 102/1997/EG om antagande av ett
åtgärdsprogram för gemenskapen för att förebygga narkotikamissbruk inom ramen för verksamhetenpå folkhälsoområdet (1996−2000)(
1),
Udash med beaktande av den gemensamma åtgärden av den 17 december 1996(2) antagen av rådet om till-
närmning av Europeiska unionens medlemsstaters lagstiftning och praktiska tillämpning för attbekämpa narkotikamissbruk samt förebygga och bekämpa olaglig narkotikahandel, och den gemen-samma åtgärden av den 16 juni 1997(
3) beslutad av rådet om informationsutbyte, riskbedömning
och kontroll av syntetiska droger, samt den gemensamma åtgärden av den 3 december 1998(4) anta-
gen av rådet om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedeloch vinning av brott,
Udash med beaktande av de övriga instrumenten för rättsligt samarbete och polis- och tullsamarbete (sid.
47−79), och i synnerhet Oisin-, Falcone- och Grotiusprogrammen(
5),
Udash med beaktande av förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv
1991/0308/EEG om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning avpengar (KOM(1999) 352),
Udash med beaktande av förslaget till rådets förordning (EG) om komplettering av förordning (EEG) 0302/
1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk(ECNN) (KOM(1999) 430),
Udash med beaktande av sina resolutioner av den 15 juni 1995(
6) om kommissionens meddelande till rådet
och Europaparlamentet om Europeiska unionens handlingsplan för kampen mot droger (1995−1999)och av den 12 maj 1998(
7) om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om
kontroll av nya syntetiska narkotikapreparat (”designer drugs”), sin rekommendation av den 6 oktober1998(
8) till rådet om en gemensam europeisk plattform inför Förenta nationernas generalförsamlings
särskilda session om internationell samordning av kampen mot narkotika, samt sin resolution av den13 april 1999(
9) om en narkotikastrategi för EU efter 1999 om verksamhet kring narkotika och nar-
kotikarelaterade frågor under det brittiska ordförandeskapet,
Udash med beaktande av årsrapporterna från Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotika-
missbruk (ECNN), om narkotikasituationen inom Europeiska unionen,
Udash med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och
inrikes frågor och yttrandet från utskottet för industrifrågor, utrikes handel, forskning och energi(A5-0063/1999), och av följande skäl:
A. I handlingsplanen fastställs fem mål: 1) Att fortsätta att högprioritera kampen mot narkotika i EU:s
interna och externa verksamhet. 2) Att upprätthålla en integrerad och balanserad strategi för efterfrå-geminskning och tillgångsminskning. 3) Att arbeta med jämförbara uppgifter. 4) Att driva internatio-nellt samarbete och stödja FN. 5) ”Att understryka att man visserligen inte kräver ytterligare tilldelningav medel” samtidigt som man vill ha ”tillräckliga” resurser.
B. Påståendet om att man skall fortsätta att högprioritera frågan är ingenting som finner stöd varken i
EU:s rättsordning eller i budgeten. Det är tveksamt om det går att få fram ”tillräckliga” resurser utanatt avsätta ytterligare medel. Handlingsplanen ger därför en alltför optimistisk bild av EU:s och med-lemsstaternas åtagande och faktiska kapacitet när det gäller narkotikabekämpning.
(1) EGT L 19, 22.1. 1997, s. 25.
(2) EGT L 342, 31.12.1996, s. 6.
(3) EGT L 167, 25.6.1997, s. 1.
(4) EGT L 333, 9.12.1998.
(5) EGT L 7, 10.1.1997, EGT L 99, 31.3.1998 OCH EGT L 287, 8.11.1996.
(6) EGT C 166, 3.7.1995, s. 116.
(7) EGT C 167, 1.6.1998, s. 29.
(8) EGT C 328, 26.10.1998, s. 43.
(9) EGT C 219, 30.7.1999, s. 109.7.7.2000 SV C 189/257 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
C. Det är inte i första hand instrumenten, programmen eller strukturerna som saknas, utan en politik
som innebär ett heltäckande, kontinuerligt och positivt angreppssätt när det gäller kampen mt narko-tikamissbruk på alla nivåer, även på det utrikespolitiska planet, samordning och noggrann uppföljningav de beviljade insatserna, samt ett betydande budgetärt åtagande. Exempelvis är de medel som igemenskapsbudgeten avsatts för narkotikabekämpningen ynkliga i förhållande till de utmaningarman står inför: cirka 31 miljoner ecu för socialpolitiska åtgärder och knappt 24miljoner ecu församtliga samarbetsåtgärder i 1998 års budget, enligt uppgifterna i den aktuella handlingsplanen.
D. Portugal bör, när det härnäst blir ordförandeland, kalla till ett extra rådsmöte som omfattar flera av
fördragets pelare och som behandlar narkotikabekämpningen, och bjuda in kandidatländerna till dettarådsmöte. Detta rådsmöte bör hållas varje år i syfte att anta ett ambitiöst politiskt förslag till narkotika-bekämpning, och förse det med en detaljerad tidtabell. Detta rådsmöte bör hållas varje år för att
utvärdera och anpassa planen.
E. Utan att uppmaningen från Europeiska rådet i Tammerfors till rådet om att ”anta den europeiska
strategin mot narkotika för 2000−2004före Europeiska rådet i Helsingfors” påverkas, bör det kom-mande ordförandelandet Portugal fatta ett principbeslut om att kalla till ovannämnda extra rådsmötesom omfattar flera av fördragets pelare, och en interinstitutionell konferens bör ha till uppgift attförbereda detta möte.
F. Vikten av att kalla till ett rådsmöte som omfattar flera av fördragets pelare framgår särskilt klart av
slutsats 59 från Europeiska rådet i Tammerfors, vilken är speciellt tydlig när det gäller kampen motnarkotika och enligt vilken ”rättsliga och inrikes frågor måste integreras i definitionen och genomfö-randet av unionens övriga politikområden och verksamheter” och ”alla befogenheter och alla instru-ment som står till unionens förfogande, i synnerhet i de yttre förbindelserna, måste utnyttjas på ettintegrerat och enhetligt sätt för att bygga upp området med frihet, säkerhet och rättvisa”.
G. Arbetsgruppen för övergripande narkotikafrågor bör få en starkare samordnande roll, och skulle
kunna omvandlas till en arbetsgrupp på hög nivå. Det finns skäl att etablera direkta och regelbundnakontakter mellan arbetsgruppen för övergripande narkotikafrågor och Europaparlamentets behöriga
organ, för att på så sätt främja den informella samordning mellan institutionerna när det gäller narko-
tikafrågor, som nämns i handlingsplanen.
H. De strategier som avser minskning av efterfrågan rörande vård och återintegrering i samhället av nar-
kotikamissbrukare respektive tillgångsminskning utgör inte tre politiska alternativ eller motsatser tillvarandra, utan oskiljaktiga delar i en och samma tvärgående strategi, vars främsta syfte fortfarande rörsamhällets och de enskilda medborgarnas välfärd.
I. Denna strategi måste vara långsiktig, och resultatet av den kan endast uppnås steg för steg, under
förutsättning att utbildningsrelaterade, hälsovårdsrelaterade och sociala resurser används i storutsträckning och att erforderliga medel avsätts för dess genomförande.
J. En viktig del i narkotikapolitiken i EU är att förbättra samarbetet mellan EU-institutioner, medlems-
stater, regioner och städer.
K. Narkotikabekämpningen avser att hjälpa narkotikamissbrukarna att göra sig av med sitt missbruk.
Därför måste bekämpningen ske utan några eftergifter, samordnas mellan samtliga beslutsfattare, ochriktas mot narkotikahandeln som för närvarande motsvarar 8 procent av världshandeln, enligt upp-gifter från FN.
L. Internationellt sett har den organiserade brottsligheten i 80 procent av fallen ett samband med narko-
tikahandeln. Det är allmänt känt att det finns en koppling mellan narkotikahandel, vapenhandel, illegalhandel med kärnämnen, terrorism, maffia, korruption samt ett antal beväpnade grupper och officiellakretsar.
M. Missbruk av narkotika leder till biologiska, psykiska och sociala störningar, sjukdomar, problem i
familjeliv och arbetsliv, brottslighet, trafikolyckor m.m. Narkotikan utgör ett hot för unga människori allt lägre åldrar. Man bör göra allt för att framför allt skydda barn och ungdom under 18 år ochminska antalet dödsfall till följd av narkotikamissbruk. Kampen mot narkotikamissbruk och missbrukav flera olika droger måste gå hand i hand med kampen mot alkoholism, som också orsakar allvarligaskador på både familjer och samhälle.C 189/258 SV 7.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
N. Åtgärder bör vidtas med anledning av den ökade alkoholkonsumtionen bland ungdomar som kan
iakttas i vissa EU-länder. Denna ökade konsumtion leder i kombination med narkotikamissbruk (sär-skilt missbruk av syntetiska droger) till ökad brottslighet, fler trafikolyckor, misslyckanden i skolan,familjetragedier etc.
O. Kampen skall inte föras mot narkotikamissbrukaren som sådan, som tvärtom måste få hjälp av sam-
hället, utan skall i stället föras mot narkotikahandeln och de brottsliga organisationer som ansvarar förtillverkningen, transporten och spridningen av narkotikan genom att anpassa lagarna så att snabbaoch effektiva insatser för att föra narkotikabrottslingar inför rätta blir verklighet.
P. Europeiska unionen kan inte bekämpa narkotikan på egen hand, utan måste samarbeta med tredje
land. De internationella avtalen om narkotikabekämpning och narkotikaklausulen i avtalen mellanEU och tredje land skall följaktligen ges absolut prioritet. Utvecklingssamarbetet måste för övrigt sesöver och anpassas efter de principer som anges i den politiska förklaringen från FN:s generalförsam-lings extrasession den 8 juni 1998. Det faktum att man för en ”konstruktiv dialog” får inte bli ett alibii realpolitikens namn, för att tillämpa en låt gå-attityd.
Q. Den nya formuleringen av artikel 152 i EG-fördraget (folkhälsa) gör det möjligt att i fortsättningen
även genomföra varierande nationella program för att begränsa hälsoriskerna. Gemenskapen skallenligt artikeln ”komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador,inklusive upplysning och förebyggande verksamhet”. Yttersta ansvar för konkreta vård- och rehabili-teringsåtgärder måste ligga hos medlemsstaten som också finansierar vårdprogrammet.
R. För att inte ge ett diffust budskap med motsatt verkan bör sådana program emellertid grunda sig på en
hållning vars uttryckliga mål skall vara att göra narkotikamissbrukaren fri från sitt missbruk och gehonom eller henne ökad livskvalitet.
S. Narkotika utgör ett hot mot medborgarnas, och naturligtvis själva narkotikamissbrukarnas, hälsa. Även
i syfte att begränsa antalet dödsfall är det lämpligt att främja och utveckla program för stöd, informa-tion, återintegrering och minskning av skador, utan att medlemsstaterna hindras från att vidta särskildaåtgärder och bedriva särskild försöksverksamhet för ändamålet.
T. Ett stort antal narkotikamissbrukare är internerade i europeiska fängelser för narkotikarelaterade brott
(smuggling, langning, stölder etc.) och det är därför lämpligt att program liknande de som nämns iföregående punkt främjas och utvecklas även i när det gäller fängelser.
U. EU måste stimulera till medicinsk vetenskaplig forskning som är inriktad på ökade chanser till avvänj-
ning, i syfte att bidra till en minskning av efterfrågan.
V. Även kampen mot fattigdom och mot arbetslöshet måste beaktas i samband med problemen med
narkotikamissbruk och brottslighet i storstäderna samtidigt som subsidiaritetsprincipen uppmärksam-mas och respekteras i frågor som rör ungdoms- och storstadsbrottslighet. Ett sådant projekt skullekunna genomföras inom ramen för den insats mot brottsligheten i storstäderna, som parlamentet för-
sökt införa i 2000-års budget (B5-820N).
W. De projekt som härrör från gemenskapens åtgärdsprogram för att förebygga narkotikamissbruk
(1996−2000) och de projekt som kommer att finansieras genom nästa åtgärdsprogram måstegenomgå en målgruppsbestämning och en noggrann utvärdering, samt utformas i samverkan med denationella programmen och i enlighet med målen för handlingsplanen.
X. Parlamentet anser, liksom kommissionen, att det är särskilt oroande att ”medlemsstaterna minskar sina
ekonomiska åtaganden på det sociala området” (s. 55).
Y. Förutom att förverka vinningen av olaglig narkotikaverksamhet måste man fatta de beslut som krävs
för att dessa inkomster skall tilldelas program som avser förebyggande av narkotikamissbruk ochintegrering av narkotikamissbrukare samt program som avser stöd till missbrukarnas anhöriga.7.7.2000 SV C 189/259 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
Z. Man bör utnyttja alla de möjligheter som erbjuds i artikel 30 i EU-fördraget om polissamarbete, och
i synnerhet genom Europol, och de möjligheter som erbjuds i artikel 31 i EU-fördraget, om gemen-samma åtgärder när det gäller straffrättsligt samarbete, bland annat genom att fastställa minimireglerrörande narkotikahandel. I den handlingsplan, som antogs av Europeiska rådet i Wien, om inrättan-det av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, nämns fastställandet av sådana regler.
AA. Man måste också stärka direktivet om penningtvätt, som enligt kommissionen ännu inte lett till
några större resultat när det gäller förverkande av tillgångar, och se till att direktivet följs noggrant.För att kampen mot penningtvätt skall kunna leda till några avgörande resultat måste den föras påinternationell nivå, vilket emellertid inte utesluter en hård linje inom EU.
AB. De nya syntetiska narkotikapreparaten utgör en potentiell fara och ett nytt problem, framför allt i
och med att man tar fram prekursorer som ofta är lagliga men används i olagliga syften. Faran ochproblemet består också i att det är så enkelt att tillverka dessa prekursorer och att användarna avdessa prekursorer ofta inte är typiska narkotikaanvändare. Om den bestämmelse om varningssigna-ler och åtgärder som införts inom EU verkar vara tillräckligt effektiv, måste man utvärdera resultaten
av de bestämmelser om åtgärder som den leder till i medlemsstaterna.
AC. Man måste ha möjlighet att förhindra att Internet används för att underlätta handeln med eller till-
verkningen av droger. Brott som narkotikahandel bör beivras enligt gällande lagstiftning även omden uppstår via förmedling över Internet.
AD. Internetleverantörer som tar bort brottsinitierande information från nätet bör premieras med en
konkurrensstärkande kvalitetsmärkning. Information som motverkar narkotikaförsäljning och narko-tikamissbruk är av gemensamt intresse och bör utökas. Medlemsstaterna bör under hälsoinformationvisa de risker för hälsan som narkotikamissbruk medför.
AE. Uppmärksamhet bör fästas vid att ny teknik och i synnerhet Internet påverkar narkotikamissbruket
genom spridning av information om kemiska prekursorer och framställning av narkotika och attdetta ibland direkt stimulerar missbruk.
AF. Det allt större problemet med doping inom idrotten, vilket inte bara rör hälsofrågor utan även lag-
stiftningsmässiga, rättsliga och polisiära frågor, måste omfattas av Europeiska unionens strategi ochhandlingsplan för narkotikabekämpning. Den nuvarande handlingsplanen snuddar enbart vid pro-blemet med en harmonisering av lagstiftningen och en rättslig och polisiär samordning på dettaområde. Det sistnämnda är något som ett antal medlemsstaters idrottsministrar uttryckt önskemålom. Medlemsstaterna och kommissionen vill, enligt kommissionens slutsatser, ”inrätta ett internatio-nellt organ för att angripa problemet i samarbete med idrottsorganisationerna”, men det räcker inte.
AG. Sambandet mellan narkotikamissbruk och trafikolyckor bör leda till ett politiskt initiativ på EU-nivå.
AH. Man bör samarbeta fullt ut med FN och UNDCP (Förenta nationernas program för internationell
narkotikakontroll), stödja de principer som fastställs i den politiska förklaringen från UNGASS
i juni 1998 Udash det vill säga när det gäller delat ansvar, integrering av narkotikakontroll i utvecklings-
politiken, en balanserad strategi för efterfråge- och tillgångsminskning, respekt av de mänskliga rät-tigheterna, samt multilaterala åtgärder Udash och tillämpa de resolutioner som också antogs vid dettillfället.
AI. Man måste emellertid, i enlighet med parlamentets begäran, se till att de medel som Europeiska
unionen avsätter för UNDCP inte förvaltas av regeringar i tredje land, som inte kan garantera attmedlen förvaltas väl och att de mänskliga rättigheterna respekteras.
AJ. En av de viktigaste förutsättningarna för narkotikabekämpningen är att minska fattigdomen i
utvecklingsländerna i söder. Alla tänkbara insatser bör göras för att undanröja de sociala och eko-nomiska orsaker som gynnar fortsatt produktion av narkotika. De särskilda förmåner som Europe-iska unionen beviljar länderna i Andinska gemenskapen och Centralamerika inom ramen för detallmänna preferenssystemet bör utökas, åtminstone till den nivå som EU beviljar andra utvecklings-länder. Det allmänna preferenssystemet i sig är emellertid inte tillräckligt för att jordbrukarna skallC 189/260 SV 7.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
bli motiverade att gå över till andra produkter. Grupper som har bestämt sig för att avstå från att
framställa narkotika och råmaterial bör få särskilt stöd för att ta fram alternativ.
AK. Erforderliga medel bör avsättas för att tillämpa den mekanism för samarbete och samordning på
narkotikaområdet mellan EU, Latinamerika och Västindien som stats- och regeringscheferna fråndessa områden beslutade om vid sitt första toppmöte den 28 juni 1999 i Rio de Janeiro.
AL. När det gäller utrikespolitiska frågor måste man på EU-nivå fastställa och vidta samstämmiga och
viljeinriktade åtgärder för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika, främst genom attman ingår avtal om penningtvätt och att man stärker narkotikaklausulen genom mekanismer förupphävanden och sanktioner.
AM. Europeiska unionen måste upprätthålla nära kontakter med Dublingruppen (medlemsstaterna och
kommissionen, USA, Kanada, Japan, Australien, Norge) och dess undergrupper.
AN. Inom ramen för föranslutningsstrategin bör man ge hög prioritet åt de resultat som uppnåtts beträf-
fande området med frihet, säkerhet och rättvisa, i detta fall beträffande narkotikabekämpning. Man
måste göra en ny utvärdering av narkotikabekämpningsåtgärderna inom ramen för Phare och Tacis
och, mer generellt, stärka det samarbete när det gäller kampen mot narkotikahandel och narkotika-transitering, som förs med de central- och östeuropeiska kandidatländerna, och med samtliga andraländer som berörs, i synnerhet Balkanländerna, Ryssland och länderna i före detta Sovjetunionen,Turkiet samt Maghrebländerna. Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamiss-bruk (ECNN) måste så snart som möjligt, i enlighet med kommissionens förslag, även få till uppgiftatt genomföra de projekt som finansieras genom Phare-programmet rörande information om narko-tika.
AO. När det gäller de program som avser utvecklingsländer erkänner kommissionen visserligen att det
inte finns tillräckliga medel, vilket dock motsägs av den obekräftade uppgiften om att gemenskapensinsatser lett till avsevärda framsteg.
AP. En radikal förbättring av uppföljningen av handlingsplanens instrument och program är en nödvän-
dig förutsättning för en effektiv strategi. För att en utvärdering skall vara möjlig på EU-nivå måstemedlemsstaterna, med samma öppenhet som de är tvungna att tillämpa i ekonomiska frågor, till-handahålla en fullständig redogörelse över de resultat som deras strategier lett till.
AQ. Bristen på jämförbara uppgifter om narkotikaproblemet i de olika medlemsstaterna är oroväckande,
men ett faktum som än en gång betonas i kapitel VII i ECNN:s årsrapport för 1998, som innehålleren analys av de offentliga utgifterna.
AR. ECNN har en mycket viktig funktion när det gäller att samla in uppgifter och statistik och analysera
politik, lagstiftning och straffrättslig praxis både i Europeiska unionen och i kandidatländerna. OmECNN inte har tillgång till jämförbara uppgifter, grundade på gemensamma definitioner ochbegrepp, och en budget som står i proportion till dess uppgifter kan ECNN inte sköta sitt uppdragpå bästa sätt.
AS. Vid det särskilda möte som ägnades inrättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i
Europeiska unionen och som hölls i Tammerfors den 15−16 oktober 1999 gjorde Europeiskarådet följande:
Udash insisterade på vikten av att ta itu med narkotikaproblemet på ett övergripande sätt och anmo-
dade rådet ”att anta den europeiska strategin mot narkotika för 2000−2004före Europeiska
rådet i Helsingfors” (slutsats 50),
Udash uppmanade till prioritering av samarbete på området förebyggande av narkotikarelaterad brotts-
lighet (slutsats 42),
Udash uppmanade till att det utan dröjsmål och i enlighet med artikel 30.2 i EU-fördraget skulle bildas
gemensamma utredningsgrupper som ett första steg i kampen mot (bland annat) narkotikahan-del, på initiativ och med deltagande av företrädare för Europol (slutsatserna 43 och 45),7.7.2000 SV C 189/261 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
Udash beslutade att upprätta Eurojust Udash som skall spela samma roll för det rättsliga samarbetet som
Europol spelar för det polisiära samarbetet (slutsats 46),
Udash utsåg narkotikahandeln Udash och uppmanade därmed till en gemensam åtgärd i enlighet med
artikel 31e i EU-fördraget Udash till en av de sektorer som skall prioriteras i insatserna för harmo-nisering av den nationella straffrätten i de olika medlemsstaterna (slutsats 48),
Udash uppmanade till utarbetande av gemensamma normer för att förhindra användningen av bolag
och enheter som registreras utanför unionens behörighetsområde i samband med penningtvättoch att ingå överenskommelser med offshore-centrum i tredje land (slutsats 57), samt
Udash underströk vikten av att tydligt definiera prioriteringar, politiska mål och åtgärder för Europe-
iska unionens utrikespolitik på området rättsliga och inrikes frågor (slutsats 61).
Resultat ochallmännamål
1. Parlamentet stöder målen för handlingsplanen, och tackar kommissionen för att den varit ärlig och
erkänt sina brister; anser icke desto mindre att kommissionen ger en alltför positiv bild av EU:s och dessmedlemsstaters insatser och resultat när det gäller narkotikabekämpningen,
2. välkomnar att kommissionens handlingsplan har en långsiktig och sektorsövergripande strategi som
beaktar behovet av uppföljning och utvärdering; vill dock samtidigt framhålla nödvändigheten av att stra-tegin görs flexibel i syfte att kunna möta nya trender inom narkotikamissbruket hos framför allt ungdomar,samt att strategin även omfattar angreppssätt som utförs på lokal och regional nivå.
Politisk vilja ochbeslutsförfarande
3. konstaterar att de allmänna budgetmedel som Europeiska unionen för närvarande avsätter ter sig
ynkligt små, och uppföljningen av åtgärderna bristfällig; anser att Europeiska unionen bör få ytterligaremedel för att öka sina insatser i syfte att förhindra narkotikamissbruk och hjälpa narkotikamissbrukaresamt bekämpa brottslighet; anser att varje medlemsstat bör avsätta medel för behandlingsprogram så attalla missbrukare kan få hjälp att sluta använda narkotika enligt de förutsättningar som råder i de olikamedlemsstaterna; uppmanar kommissionen att lägga fram passande ekonomiska förslag i syfte att säker-ställa att de föreslagna åtgärderna genomförs,
4. uppmanar medlemsstaterna och EU att visa en större politisk vilja och att, om det visar sig att beho-
vet av mer ändamålsenliga åtgärder för att motverka narkotikamissbruk och narkotikasmuggling inte kanåtgärdas med befintliga medel, avsätta mer medel dels för interna insatser, främst när det gäller utbildning,sociala insatser, hälsovård och medicinsk forskning (i synnerhet förväntningar när det hälsa och livslängd),och dels för internationella insatser; fördömer, med kraft av artikel 6.4i EU-fördraget, enligt vilken unio-nen skall ”se till att den har de medel som den behöver för att nå sina mål och genomföra sin politik”, att
medlemsstaterna fortfarande tillhandahåller uppgifter om narkotika och narkotikamissbruk som inte är
jämförbara, och uppmanar dem att snarast åtgärda detta,
5. anser att politisk försöksverksamhet i städer och regioner för att begränsa de skadliga (hälso)effek-
terna, minska efterfrågan på narkotika och förebygga brottslighet, samt forskning om de negativa följdersom olika sorters narkotika har för hälsan, är betydelsefulla när det gäller att hitta nya vägar för att minskaproblemen i samband med narkotika,
6. välkomnar kommissionens mål om minskat narkotikamissbruk bland ungdomar och minskad dödlig-
het bland narkomaner men saknar klargörande om nödvändiga åtgärder, tidsplaner och uppföljningsstra-tegier för dessa mål; uppmanar därför kommissionen att komplettera sina målbeskrivningar i detta avse-ende,
7. uppmanar kommissionen att involvera icke-statliga organisationer vid genomförandet av handlings-
planen i syfte att upprätthålla en integrerad och balanserad strategi för narkotikabekämpningen, där efter-fråge- och tillgångsminskning ses som ömsesidigt förstärkande faktorer,
8. anser att de medlemsstater som enligt FN-statistik är genomgångsländer för narkotikahandel snarast
bör vidta åtgärder mot detta,C 189/262 SV 7.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
9. uppmanar Portugal att, när det blir ordförandeland härnäst, kalla till ett extra rådsmöte som omfattar
flera av fördragets pelare och som behandlar narkotikabekämpningen, och att bjuda in kandidatländernatill detta rådsmöte; uppmanar Europeiska rådet i Helsingfors att fatta ett principbeslut om detta samman-kallande och anhåller om att en interinstitutionell konferens får som främsta uppgift att förbereda dettarådsmöte som omfattar flera av fördragets pelare,
10. begär att detta rådsmöte, som bör hållas varje år, ger en stark signal om att man vägrar att se
narkotikaproblemet som något nödvändigt ont, genom att anta ett ambitiöst politiskt förslag till narkotika-bekämpning, och förse det med en detaljerad tidtabell,
11. uppmanar det rådsmöte som skall omfatta flera av fördragets pelare att årligen och på grundval av
en rapport från ECNN undersöka bland annat vilka framsteg som övervakningscentrumet har gjort när detgäller att inrätta ett övergripande informationssystem om narkotika och att utveckla de metodiska instru-ment som genomförandet kräver.
Detaljerade mål /dashbeträffande internationella insatser
12. betonar att man måste göra allt för att skydda barn och ungdom under 18 år genom förebyggande
arbete och betoning på vårdinsatser för missbrukande föräldrar till minderåriga, överväga att höja gemen-skapsanslagen och de nationella anslagen, och fortsätta att vidta åtgärder mot de nya syntetiska drogerna;kräver att man, inom ramen för en samordnad insats mellan medlemsstaterna, intensifierar de förebyg-gande insatserna i tidig skolålder; begär att Comeniusprogrammet i högre grad bidrar till dessa insatser,
13. anser att insatserna för få narkotikamissbrukare att återhämta sig i lika hög grad som andra insatser
utgör en hörnpelare i narkotikabekämpningen, eftersom de påverkar efterfrågan; understöder och upp-muntrar de betydelsefulla sociala insatser som genomförs av behandlingskollektiv som hjälper narkotika-missbrukare att återhämta sig, vilka måste få ökade möjligheter att ingripa,
14. uppmanar kommissionen att i samband med genomförandet av handlingsplanen betona ökade
insatser i medlemsstaterna beträffande narkotikamissbruk i fängelser, varvid vård, insatser för återintegrer-ing i samhälle och yrkesliv, tillgången till narkotikafria avdelningar samt möjligheten att omvandla fängel-sestraff till behandling bör ses som viktiga insatser,
15. uppmanar kommissionen att utvärdera de olika vårdstrategier som finns och att föreslå pluralistiska
vårdprogram som har personligt anpassade intagningskriterier och som syftar till avvänjning,
16. uppmanar medlemsstaterna att genomföra program för skydd av folkhälsan och den enskildas hälsa
samt att göra vårdinsatser för fängslade narkomaner,
17. stöder de forskningsprioriteringar som skisseras för kampen mot narkotika i femte ramprogrammet;
önskar att sociala aspekter av framställning, reducering av hälsorisker vid narkotikamissbruk samt utvärder-ing av ett multilateralt tillvägagångssätt för att begränsa handel och framställning skall läggas till dessaprioriteringar,
18. uppmanar Europeiska unionen att omedelbart tillämpa en strategi för bekämpning av tillverkning
av och handel med narkotika, och att göra det på ett konsekvent sätt genom att utöva sitt politiska infly-tande och genom att på ett effektivt sätt hjälpa berörda länder; betonar att man måste öka samordningenmellan de åtgärder som avser rättsliga och inrikes frågor, och de som avser utrikespolitiska frågor, särskiltutvecklings- och handelspolitik,
19. uppmanar EU och medlemsstaterna att främja och utveckla olika slags politik för att minska skador,
utan att medlemsstaterna hindras från att vidta åtgärder och bedriva försöksverksamhet på detta område,
20. anser att man bör stärka och noggrant utvärdera insatserna mot penningtvätt; betonar den roll som
Europol, och så småningom även Eurojust, bör spela i denna fråga, i samarbete med gemenskapens rätts-liga nätverk; kräver att Europeiska unionen arbetar för att dessa insatser ges internationell prioritet och föratt bilaterala och multilaterala avtal sluts om penningtvätt; upprepar sin begäran om att de medel sombeslagtagits från brottslingar skall kunna tilldelas olika program för narkotikabekämpning,7.7.2000 SV C 189/263 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
21. anser att den internationella finansiella aktionsgruppen FATF spelar en viktig roll i kampen mot
penningtvätt och att dess mandat bör förlängas med ytterligare fem år,
22. uppmanar EU och medlemsstaterna att samarbeta konstruktivt med FN och UNDCP, och att i syn-
nerhet tillämpa principerna i den politiska förklaringen och resolutionerna från FN:s generalförsamlingsextrasession (UNGASS) i juni 1998 om kampen mot narkotika; önskar i detta sammanhang att man tyd-liggör Europeiska unionens och medlemsstaternas respektive ansvar när det gäller genomförandet av dessaresolutioner,
23. upprepar parlamentets begäran om att de medel som Europeiska unionen avsätter för UNDCP inte
skall förvaltas av regeringar i tredje land, som inte kan garantera att medlen förvaltas väl och att de mänsk-liga rättigheterna respekteras,
24. begär att man noggrant ser till att narkotikaklausulen i de internationella avtalen respekteras; begär i
detta syfte att denna klausul skall anses vara en ”grundläggande klausul”, liksom klausulen om de mänsk-liga rättigheterna,
25. förväntar sig att kontrollen av den externa handeln med kemikalier, som baserar sig på rådets för-
ordning nr 3677/90 och kommissionens förordning nr 3769/92 samt ett antal avtal om kontroll av pre-kursorer, som ingåtts med åtta länder i Organisationen för de amerikanska staterna, utvidgas till andraländer,
26. kräver att handlingsplanen utökas med ett initiativ som omfattar flera av fördragets pelare och som
avser doping inom idrotten, och att detta initiativ även måste avse en harmonisering av lagstiftningen,idrottsförbundens medverkan och rättsligt och polisiärt samarbete samt omfatta förebyggande åtgärderoch folkhälsoinitiativ, även för amatöridrotten,
27. begär att medlemsstaternas trafiklagar, i enlighet med artikel 71.1c i EG-fördraget, harmoniseras
med avseende på trafikolyckor som orsakas av narkotikamissbruk.
Föranslutningsstrategin
28. beklagar att nya narkotikamarknader och karteller för handel med narkotika har uppstått i länderna
i Central- och Östeuropa, vilka har uppmuntrats av de ekonomiska och politiska problemen i några avdessa länder; erinrar om betydelsen av det multinationella Phareprogrammet för kampen mot narkotika,
29. betonar att man inom ramen för föranslutningsstrategin måste ge hög prioritet åt narkotikabekämp-
ningen; betonar att utvärderingen av resultaten av de projekt som finansierats genom Phare- och Tacispro-
grammens insatser för narkotikabekämpning (11 respektive 4miljoner ecu 1998) hittills varit fullständigt
otillräcklig; kräver att dessa insatser genomgår en noggrann utvärdering; stöder kommissionens förslag omatt i stor utsträckning låta kandidatländerna, även Turkiet, delta i ECNN.
Utvärdering
30. kräver att kommissionen ser till att samtliga insatser för kampen mot narkotika, även internationella
insatser, genomgår en systematisk och omfattande granskning och utvärdering, särskilt med beaktande avexpertis från ECNN; uppmanar medlemsstaterna att genast lägga fram en fullständig årsrapport om resul-taten av sina strategier, och uppmanar kommissionen att på grundval av dessa årsrapporter utarbeta enårsrapport som redovisar de totala resultaten av insatserna för kampen mot narkotika, och som möjliggören jämförelse av de strategier som tillämpats på området,
31. begär att Europeiska kommissionen skall finansiera program för att utvärdera de metoder som
används inom den förebyggande vården, vården och återintegrationen i samhället samt bedöma de socialaföljderna och folkhälsokonsekvenserna, och på grundval av uppnådda resultat hjälpa medlemsstaterna attslå fast en nationell politik,
ECNN:sroll ochmedel
32. uppmanar ECNN att helhjärtat bidra till ovannämnda insatser mot narkotika, att ge medlemsstater-
na bättre hjälp när det gäller att utvärdera deras insatser för att minska efterfrågan, att tillämpa de femharmoniserade epidemiologiska indikatorerna, att förbättra sitt system för bedömning av nya syntetiskadroger och att utvidga detta till risker med dopingpreparat; anhåller om att ECNN skall få tillgång tillC 189/264 SV 7.7.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999
harmoniserade statistiska uppgifter och tillräckliga medel för att utföra sitt uppdrag,
*
**
33. uppmanar Europeiska rådet att betrakta denna resolution som rekommendationer inför sitt möte i
Helsingfors; förbehåller sig rätten att, innan det rådsmöte hålls som omfattar flera av fördragets pelare, ochsom Europaparlamentet förespråkar, uttala sig om de allmänna riktlinjer som Europeiska rådet kan kommaatt fastställa beträffande narkotikabekämpning,
34. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till Europeiska rådet, kommissionen, rådet och
medlemsstaternas och kandidatländernas regeringar och parlament.
2. Kampen mot helförfalskningar av resehandlingar *
A5-0050/1999
Initiativ från Förbundsrepubliken Tyskland inför antagandet av ett rådsbeslut om ett förbättrat
informationsutbyte i kampen mot helförfalskningar av resehandlingar (8457/1999 2dash C5-0011/
1999 2dash 1999/0804(CNS))
Initiativet ändrades på följande sätt:
FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLANDS INITIATIV(1) ÄNDRINGAR
(Ändringsförslag 1)
Titeln
Initiativ från Förbundsrepubliken Tyskland inför antagandet av
ett rådsbeslut om ett förbättrat informationsutbyte i kampen
mot helförfalskningar av resehandlingarInitiativ från Förbundsrepubliken Tyskland inför antagandet av
en rådsförordning om ett förbättrat informationsutbyte i kam-
pen mot helförfalskningar av resehandlingar
(Ändringsförslag 11)
Första ledet i beaktandemeningen
med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen , särskilt arti-
kel34.2 ci detta,Med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen , särskilt artikel 66i detta,
(Ändringsförslag 3)
Skäl 2a (nytt)
2a. I sin förklaring till denna gemensamma åtgärd avise-
rade kommissionen att man efter Amsterdamfördragetsikraftträdande skulle ta de initiativ som behövs för attutveckla det europeiska systemet för arkivering av bilder.
(Ändringsförslag 4)
Skäl 2b (nytt)
2b. På längre sikt är det inte meningsfullt att låta två
parallella system för utbyte av information om förfalskadehandlingar finnas kvar vid sidan om varandra.
(1) EGT C 176, 22.6.1999, s. 1.7.7.2000 SV C 189/265 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 19 november 1999