A4-0001/96

Resolution om kommissionens tolfte årsrapport till Europaparlamentet om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten (1994) - (KOM(95)0500 - C4-0233/95)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av förklaring nr 19 om tillämpningen av gemenskapsrätten, bilagd till slutakten till Fördraget om Europeiska unionen och antagen av konferensen för företrädare för medlemsstaternas regeringar den 7 februari 1992,

- med beaktande av rådets resolution av den 7 december 1992 om metoderna för att säkerställa att den inre marknaden fungerar på ett fullgott sätt (( EGT nr C 334, 18.12.1992, s. 1.)),

- med beaktande av rådets resolution av den 8 juni 1993 om gemenskapslagstiftningens textkvalitet (( EGT nr C 166, 17.6.1993, s. 1.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 16 februari 1994 om utvecklingen av det administrativa samarbetet för genomförandet och tillämpningen av gemenskapslagstiftningen inom ramen för den inre marknaden (KOM(94)0029 - C3-0108/94),

- med beaktande av rådets resolution av den 16 juni 1994 om utvecklingen av det administrativa samarbetet för genomförandet och tillämpningen av gemenskapslagstiftningen på den inre marknaden (( EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 1.)),

- med beaktande av rådets resolution av den 20 juni 1994 om den elektroniska spridningen av gemenskapsrätten och nationell genomförandelagstiftning samt förbättring av tillgången till denna rätt (( EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 3.)),

- med beaktande av det interinstitutionella avtalet av den 20 december 1994 om en snabbare arbetsmetod som förenklar beslutsmekanismerna för kodifiering av lagtext ((EGT nr C 293, 8.2.1995, s. 2.)),

- med beaktande av vissa förslag i Molitor-gruppens rapport om förenkling av lagstiftning och förvaltning som överlämnats till Europeiska rådet i Cannes i juni 1995,

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 3 maj 1995 om sanktionernas roll i genomförandet av gemenskapslagstiftningen inom ramen för den inre marknaden (KOM(95)0162),

- med beaktande av rådets resolution av den 29 juni 1995 om en enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsrätten och om de sanktioner som är tillämpliga på brott mot denna rätt inom ramen för den inre marknaden (( EGT nr C 188, 22.7.1995, s. 1.)),

- med beaktande av kommissionens rapport av den 15 juni 1995 till rådet och Europaparlamentet om den inre marknaden 1994 (KOM(95)0238 - C4-0239/95),

- med beaktande av de debatter som ägde rum den 21 juni 1995 i Bryssel vid sitt utskott för rättsliga frågor och medborgarrättssymposium om relationerna mellan den offentliga folkrätten, gemenskapsrätten och medlemsstaternas nationella lagstiftningar,

- med beaktande av vissa framställningar som riktats till sitt utskott för framställningar om otillfredsställande införlivande av vissa gemenskapsdirektiv,

- med beaktande av de debatter som ägde rum under mötet 27-28 september 1995 i Bryssel mellan sitt utskott för rättsliga frågor och medborgarrätt och företrädare för de nationella regeringarna och som främst rörde övervakning av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen,

- med beaktande av kommissionens tolfte årsrapport till Europaparlamentet och rådet om kontroll av medlemsstaternas tillämpning av gemenskapsrätten (1994) (KOM(95)0500 - C4-0233/95) ((EGT nr C 254, 29.9.1995, s. 1.)),

- med beaktande av rådets hederskodex av den 2 oktober 1995 om offentliggörandet av protokoll och rådets förklaringar till protokollen och Europaparlamentets resolution av den 12 oktober 1995 ((EGT nr 287, 30.10.1995, s. 179.)) om öppenhet rörande rådets beslut och gemenskapens lagstiftningsförfarande,

- med beaktande av artikel 44 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och av yttrandena från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för externa ekonomiska förbindelser, utskottet för transport och turism, utskottet för framställningar samt utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0001/96), och med beaktande av följande:

A. Europeiska gemenskapen är en «rättsgemenskap» och dess lagstiftning bör därför vara resultatet av en öppen beslutsprocess som karakteriseras av att dess texter är av sådan art att de kan underlätta läsbarheten för mottagarna.

B. Institutionerna bör obestridligen göra en ansträngning i syfte att förbättra kvaliteten på gemenskapslagstiftningens texter.

C. Ansträngningarna i fråga om öppenhet i beslutsprocessen, men också i fråga om förenkling och kodifiering av gemenskapsrätten, visar sig fortfarande vara otillräckliga.

D. Vissa nationella regeringar och ansvariga politiker har offentliggjort åsikter och ståndpunkter rörande regeringskonferensen 1996.

E. Dessa åsikter kommer ändå inte att innebära ett ifrågasättande av gemenskapens regelverk eller grundprinciperna för gemenskapens rättsordning enligt domstolens rättspraxis.

F. De av nationella författningsdomstolar utfärdade domarna rörande Fördraget om Europeiska unionen.

G. Årsrapporterna om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten ger inte enbart tillfälle att utvärdera kommissionens verksamhet såsom väktare av fördragen, utan även tillfälle till en diskussion om utvecklingen av denna rätt och hur den tillämpas av de nationella domarna, som är gemenskapens domare rörande allmän lagstiftning.

H. Parlamentet erinrar om att gemenskapsfördragen har upprättat en ny rättsordning till förmån för vilken staterna, inom allt mer omfattande områden, har begränsat sin suveräna lagstiftning och som inte enbart medlemsstaterna utan även medborgarna i medlemsstaterna lyder under.

I. Parlamentet erinrar om att de egenskaper som är nödvändiga för gemenskapens rättsordning i synnerhet är gemenskapsrättens företräde framför medlemsstaternas lagstiftningar, liksom den direkta effekt som följer av en hel rad bestämmelser, vilka är tillämpliga på såväl medlemsstaternas medborgare som på staterna själva.

J. Fördraget om Europeiska unionen har uttryckligen velat behålla hela gemenskapens regelverk och utveckla detta genom att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken, där beslut fattas så nära medborgarna som möjligt.

K. De senaste årens erfarenheter har visat att enskilda individers vaksamhet när det gäller att bevaka sina rättigheter utgör ett nödvändigt medel för medlemsstaternas korrekta tillämpning av gemenskapsrätten, eftersom de medför en effektiv övervakning vid sidan av den som genom artikel 169 i EG- fördraget åläggs kommissionen.

L. Parlamentet uppskattar den grundläggande roll som domstolen spelar, särskilt genom de domar som utfärdats genom tillämpning av artikel 177 i EG-fördraget.

Om gemenskapsrättens natur

1. Parlamentet vill fästa uppmärksamheten på det faktum att en kontroll som utövas av författningsdomstolarna rörande giltigheten för gemenskapens rättsakter i förhållande till staternas respektive författningar innebär risker för den enhetliga tillämpningen och tolkningen av gemenskapsrätten,

2. påminner om att gemenskaperna grundar sig på den princip om kompetensfördelning som förutses i artiklarna A i Fördraget om Europeiska unionen och 3b i EG-fördraget och att nya befogenheter till förmån för unionen endast kan beslutas genom en revidering av fördragen (artikel N, Fördraget om Europeiska unionen) och följande ratificering av de nationella parlamenten,

3. understryker att om en gemenskapsrättsakt hypotetiskt skulle överskrida ramen för gemenskapernas kompetens såsom denna definierats genom fördragen åligger det i sista hand EG-domstolen, väktare av rättsakternas legalitet, att upphäva den; de förbindelser för samarbete som finns mellan de nationella rättsinstanserna och EG-domstolen utgör ett effektivt hjälpmedel för detta ändamål; på samma sätt åligger det domstolen att kontrollera institutionernas efterlevnad av grundläggande rättigheter och allmänna rättsprinciper, liksom efterlevnaden från medlemsstaternas sida när deras verksamhet ligger inom gemenskapsrättens tillämpningsområde,

4. uppmanar kommissionen att intensifiera sina ansträngningar att uppnå en dynamisk tolkning av gemenskapsrättens bestämmelser, även inför EG- domstolen, för att bäst dra nytta av de möjligheter de innebär, till förmån för unionens medborgare och andra som är bosatta i medlemsstaterna,

Om öppenhet i beslutsprocessen

5. anser att öppenhet i beslutsprocessen ligger i själva Europeiska unionens demokratiska natur och att den är en förutsättning för medborgarnas fulla förtroende gentemot institutionerna och unionens framtidsprojekt,

6. anser att samtliga institutioner måste vara medvetna om detta krav på öppenhet och ha den politiska viljan att genomföra den i praktiken,

7. upprepar sina tidigare krav på att rådets stiftande av lagar hädanefter skall ske offentligt,

8. beklagar djupt rådets bruk att i sina protokoll införa ensidiga förklaringar om den lagstiftning som håller på att antas, särskilt inom ramen för medbeslutandeförfarandet; är ytterst förvånat över att kommissionen har ansett sig kunna ansluta sig till rådet i den här typen av förklaringar och uppmanar kommissionen att upphöra med detta förfarande som går stick i stäv med de upprepade förklaringarna om att den har för avsikt att bygga en «gemenskap nära medborgarna» (Bull. EG 10.1992, s. 9),

9. anser att institutionerna inte bör vägra allmänheten tillgång till dokument som har samband med lagstiftningsprocessen i gemenskapen utom i mycket exceptionella fall när ett yppande skulle kunna skada skyddet av allmänintresset eller en enskild persons privatliv, under förutsättning att den aktuella institutionen måste motivera sin vägran och tolka dessa begrepp på ett återhållsamt sätt,

10. noterar i detta sammanhang rådets ovannämnda hederskodex av den 2 oktober 1995 om offentliggörandet av rådets protokoll och förklaringar till protokoll i de fall rådet handlar som lagstiftare och anser att denna text uppenbarligen inte alls uppnår det eftersträvade målet, nämligen att «säkerställa den insyn som krävs i rådets lagstiftningsarbete och att göra dess arbete mer tillgängligt för gemenskapens medborgare» (se formuleringar i rådets skrivelse till Europaparlamentet av den 4 oktober 1995); kräver följaktligen att rådet snarast möjligt omprövar sin inställning och förklarar sig redan nu vara redo för ett gemensamt utarbetande av en interinstitutionell överenskommelse på det här området,

Om gemenskapslagstiftningens kvalitet

11. insisterar på att kommissionen så snart som möjligt lägger fram alla förslag till kodifiering av lagtext som föreskrivs i lagstiftningsprogrammet för 1995,

12. ber kommissionen att, i syfte att förbättra lagstiftningens kvalitet, i fortsättningen återge såväl den befintliga texten som sitt eget förslag i sin helhet och sida vid sida vid inlämnandet av förslag till ändring av befintlig lagstiftning, och på detta sätt förelägga rådet och Europaparlamentet den konsoliderade texten,

Om innehållet i årsrapporten

13. beklagar att kommissionen först den 19 juni 1995 översände den tolfte årsrapporten till Europaparlamentet och att den offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning först den 28 september 1995; anser att denna försening i viss mån omintetgör nyttan med granskningen av dessa rapporter och anser att kommissionen borde vara medveten om detta faktum; kräver följaktligen, än en gång, att årsrapporten med avseende på 1995 skall underställas parlamentet senast under mars månad 1996,

14. konstaterar att kommissionen i denna årsrapport inte har genomfört en utvärdering av läget totalt sett vad gäller införlivandet av gemenskapsrätten, på det sätt som den har gjort i sina tidigare rapporter; en sådan utvärdering borde innehålla de viktigaste faktorerna som har kännetecknat tillståndet vad gäller gemenskapsrättens tillämpning under året ifråga, men framför allt konkreta förslag från kommissionen för att förbättra situationen inom sektorerna med flest problem och åtgärder som måste genomföras av medlemsstaterna, men också av Europaparlamentet och rådet; endast på detta sätt kan man upprätta en verklig, konstruktiv, politisk dialog mellan institutionerna och medlemsstaterna, snarare än genom försenad granskning av en text som, med kommissionens egna ord, uppvisar «oundvikliga rutinmässiga inslag» (se förordet, tredje stycket); anser att inom ramen för de ansträngningar som kommissionen för närvarande gör för att skapa en verklig informationspolitik borde den ovannämnda totala utvärderingen finnas med som en del och i hög grad spridas bland allmänheten med tanke på de negativa återverkningarna av ett bristande införlivande av gemenskapsrätten,

15. konstaterar att en viss förbättring av införlivandet av gemenskapslagstiftningen kan noteras, men beklagar att förseningar kvarstår inom vissa sektorer (miljö, offentlig upphandling, försäkringar, immaterialrätt och läkemedelsprodukter),

16. anser att varje parlament skulle kunna utarbeta interna förfaranden för att kontrollera genomförandet av gemenskapsrätten och i förekommande fall ingripa effektivt hos regeringen när denna är ansvarig för att införliva eller genomföra gemenskapsrättsliga skyldigheter, särskilt då en passivitetstalan anförts vid domstolen eller när domstolen avkunnat en fällande dom; i detta sammanhang är det lämpligt att påminna om förklaring nr 14 bifogad till EU-fördragets slutakt om sammankallande av parlamentskonferensen i syfte att införa en regelbunden politisk dialog mellan Europaparlamentet och de nationella parlamenten,

17. har tagit del av bilaga 15 i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Madrid, enligt vilken de nationella parlamenten mot bakgrund av större insyn i unionen då ett lagstiftningsförslag läggs fram, borde vara vederbörligen informerade och erhålla dokument på sina länders nationella språk i god tid för att kunna föra debatt om förslaget redan från början av lagstiftningsprocessen,

18. inom sektorn för den inre marknaden utgör offentlig upphandling ett problemområde med en kraftig ökning av antalet överträdelseförfaranden. Samma sak gäller mervärdesskatten, där det stora antalet fall av underlåtenhet att följa gemenskapsrätten kvarstår. Dessa och andra problem belyses i parlamentets resolution av den 15 november 1995 om kommissionens rapport om den inre marknaden 1994 ((Protokollet av detta datum, del II.10.)). Dessutom finns det områden där det fortfarande inte finns någon gemenskapsrätt, men som trots det utgör ett tomrum i lagstiftningen för den inre marknaden; ett exempel är harmonisering av indirekt beskattning,

19. konstaterar att omsättandet i praktiken av ett antal direktiv på miljöområdet inte fungerat tillfredsställande i vissa medlemsstater och ber kommissionen att i sin kommande årsrapport tillhandahålla detaljerade upplysningar om orsakerna till denna bristande tillämpning av vissa direktiv,

20. Direktivet om miljökonsekvensbedömning av vissa offentliga och privata projekt 85/337/EEG ((EGT nr L 175, 5.7.1985, s. 40.)) förorsakade återigen år 1994 det största antalet problem. Detta resultat, som rent ut sagt innebär en besvikelse, står delvis att härleda ur otydligheter i texten i direktivet i fråga. Det finns därför anledning att framhålla att ett ändrat direktiv måste sammanställas, som är tydligt i juridiskt hänseende. Slutligen måste det i fråga om vattendirektiven konstateras att det i många fall är bedrövligt ställt med iakttagandet av dem, även om denna lagstiftning redan funnits till i nästan tjugo år,

21. anser att inom jordbrukssektorn flera medlemsstater bör göra förnyade ansträngningar för att påskynda införlivandet av de direktiv som rör grundläggande aspekter i jordbrukslagstiftningen: djurfoder, djurskydds- och växtskyddsregler samt utsäde; i motsatt fall riskerar den inre marknaden och den fria rörligheten att stöta på vissa svårigheter och hinder orsakade av komplicerade administrativa och byråkratiska förfaranden, eller att dessa förfaranden tjänar som förevändning att skydda den inhemska marknaden från import från de andra länderna i unionen,

22. inom transportsektorn har de största problemen gällt införlivandet av direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor ((EGT nr L 158, 23.6.1990, s. 59.)), rådets direktiv 91/440/EEG av den 29 juli 1991 om utvecklingen av järnvägarna ((EGT nr L 237, 24.8.1991, s. 25.)) och rådets direktiv 92/106/EEG av den 7 december 1992 om kombinerade transporter ((EGT nr L 368, 17.12.1992, s. 38.)),

23. uppmanar kommissionen att inom sektorn för teknologisk utveckling direkt tillse att medlemsstaterna införlivar rådets direktiv 90/219/EEG av den 23 april 1990 om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer ((EGT nr L 117, 8.5.1990, s. 1.)) och rådets direktiv om avsiktlig spridning av genetiskt modifierade organsimer i miljön ((EGT nr L 117, 8.5.1990, s. 15.)), vilka båda trädde i kraft i gemenskapens rättsordning redan för några år sedan men fortfarande inte införlivats i lagstiftningen av någon medlemsstat,

24. önskar att kommissionen ser över uppläggningen av sin rapport inom sektorn för externa ekonomiska och handelsmässiga förbindelser, som analyserar genomförandet av den delen av gemenskapsrätten,

Om kommissionens granskning av klagomål och framställningar

25. uppmanar kommissionen att snabbare granska klagomål från enskilda och framställningar genom att säkerställa en strängare kontroll av tidsfristerna för svar från medlemsstaternas sida och av den genomsnittliga tid som förflyter mellan den skriftliga anmodan och det motiverade yttrandet, samt av den genomsnittliga tid som förflyter mellan det motiverade yttrandet och den tidpunkt då överträdelsefall avslutas eller anhängiggörs vid domstolen,

26. uppmanar slutligen kommissionen och dess utskott för framställningar att gemensamt utveckla nya arbetsmetoder, så att framställningarna kan behandlas snabbare, och förbättra nivån och kvaliteten på den information som finns tillgänglig för allmänheten om medborgarnas rättighet att inge framställningar,

Om förfarandet som förutses i artikel 169 i EG-fördraget

27. konstaterar att det framgår av domstolens domar att kommissionen tar alltför lång tid på sig att skicka anmodanden och motiverade yttranden till motsträviga medlemsstater och, i förekommande fall, inför EG-domstolen anhängiggöra förfarandet vid underlåtenhet att handla; det verkar faktiskt som om i genomsnitt ett år behövs för varje förprocessuellt skede, en situation som inverkar allvarligt på gemenskapslagstiftningens enhetlighet i unionen,

Om medlemsstaternas underlåtenhet att verkställa domstolens domar

28. fördömer att vissa stater ännu inte har verkställt domstolens domar, varav vissa utfärdades för över tretton år sedan, och kräver att kommissionen, utan dröjsmål och i alla händelser, använder EG-fördragets artikel 171.2, som ger domstolen rätt att utdöma vite,

Om information till enskilda personer om deras rättigheter

29. anser, efter att ha noterat domstolens senaste domar, att kommissionen borde vara väl motiverad att så snart som möjligt utarbeta en vägledning för enskilda personer som skulle översättas till alla gemenskapsspråk och innehålla de viktigaste rättigheter och skyldigheter som gemenskapslagstiftningen innebär och de handlingsmöjligheter som står till buds för att hävda dessa,

Om domstolens roll inom ramen för förhandsförfaranden

30. erkänner den viktiga roll som domstolen spelar, i synnerhet när denna på förhand anhängiggörs av medlemsstaternas rättsinstanser, men understryker sin oro över att förfarandet är så långdraget,

31. konstaterar att rättsinstanserna i vissa medlemsstater nästan aldrig begär att domstolen meddelar ett förhandsavgörande i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget, medan domstolarna i andra medlemsstater ofta begär ett förhandsavgörande, och ber kommissionen att grundligt undersöka orsakerna till dessa olikheter, vilka torde bero på varierande kunskap om gemenskaps- rätten hos de nationella domarna och advokaterna,

Om tillgången till gemenskapens rättsinstanser

32. är medvetet om de praktiska svårigheter den enskilde upplever i samband med att få tillgång till gemenskapens rättsinstanser, och begär att kommissionen undersöker denna fråga och eventuellt förutser att det upprättas en gemenskapsfond för att förbättra denna situation,

Om utbildning i gemenskapsrätt

33. beklagar att kommissionen inte gör större ansträngningar beträffande utbildning av och information till jurister på gemenskapsrättens område, och begär att kommissionen så snart som möjligt presenterar ett program för detta, eftersom kommissionen borde kunna förfoga över tillräckliga medel för detta ändamål; rekommenderar dessutom kommissionen att i medlemsstaterna samt på universitet och inom andra institutioner stödja initiativ, som syftar till att utbilda jurister i gemenskapsrätt,

34. rekommenderar medlemsstaterna att införa obligatoriska studier i gemenskapsrättens ämnen för att få arbeta som jurist,

Om sanktionernas roll

35. betonar att parlamentet i princip instämmer i samtliga riktlinjer i kommissionens ovannämnda meddelande till rådet och Europaparlamentet om sanktionernas betydelse för genomförandet av gemenskapslagstiftningen på den inre marknaden,

36. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, domstolen och revisionsrätten samt medlemsstaternas regeringar och parlament.