C 486/39

Offentliggörande av ett meddelande om godkännande av en standardändring av produktspecifikationen för ett namn i vinsektorn enligt artikel 17.2 och 17.3 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/33

(2021/C 486/10)

Detta meddelande offentliggörs i enlighet med artikel 17.5 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/33 (1)

MEDDELANDE OM EN STANDARDÄNDRING AV DET SAMMANFATTANDE DOKUMENTET

”Côtes de Duras”

PDO-FR-A0165-AM01

Datum för meddelandet: 1 oktober 2021

BESKRIVNING AV OCH MOTIVERING TILL DEN ÄNDRING SOM GODKÄNTS

1. Den officiella geografiska kodexen

Kommunerna i det geografiska området och det omedelbara närområdet har uppdaterats enligt den officiella geografiska kodexen.

Områdets avgränsning ändras inte.

Punkterna 6 och 9 i det sammanfattande dokumentet ändras.

2. Roséviner

Druvsorterna sémillon B, sauvignon B, sauvignon gris G och muscadelle B läggs till i förteckningen över tillåtna sekundära druvsorter för framställningen av roséviner.

Andelen sekundära druvsorter begränsas till 20 % av druvbeståndet på egendomen.

Vid blandning ska den sammanlagda andelen av de sekundära druvsorterna inte överstiga 20 %, varav högst 10 % totalt för druvorna sauvignon B och sauvignon gris G och 10 % för muscadelle B.

Genom att blanda in gröna druvsorter i rosévinerna går det att bevara den friskhet och de organoleptiska egenskaper som kan påverkas negativt av vissa klimatförhållanden, i synnerhet höga temperaturer efter det att druvorna har ändrat färg.

Detta tillägg påverkar inte produktens kvalitet.

Denna ändring medför ingen ändring av det sammanfattande dokumentet.

3. Jordbrukslottens högsta genomsnittsbelastning

Jordbrukslotternas högsta genomsnittsbelastning har i fråga om de torra vita vinerna justerats ner till den nivå som gäller för de röda vinerna och rosévinerna i syfte att underlätta kontrollerna.

Denna ändring medför ingen ändring av det sammanfattande dokumentet.

4. Kol för oenologiskt bruk

Användningen av kol, som hittills varit förbjuden, ska införas på ett reglerat och begränsat sätt enligt följande: ”Vid framställning av roséviner är det tillåtet att använda kol för oenologiskt bruk i must; användningen är begränsad till 20 % av mängden roséviner som framställs av den aktuella vinmakaren, för den avsedda skörden.” Syftet är att inrikta deras bruk mot skiften av mindre organoleptisk eller analytisk kvalitet (särskilt aromatiska förändringar orsakade av oxidationsföreteelser) utan att förändra produktens typiska egenskaper.

Denna ändring innebär en ändring av punkt 5.1 i det sammanfattande dokumentet.

5. Hänvisning till kontrollorganet

Ordalydelsen i hänvisningen till kontrollorganet har setts över för att anpassa den till ordalydelsen i produktspecifikationerna för andra ursprungsbeteckningar. Denna ändring är endast redaktionell.

Den medför ingen ändring av det sammanfattande dokumentet.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

1. Namn som ska registreras

Côtes de Duras

2. Typ av geografisk beteckning

SUB – Skyddad ursprungsbeteckning

3. Kategorier av vinprodukter

1. Vin

4. Beskrivning av vinet eller vinerna

1. Röda viner och roséviner

KORT BESKRIVNING

De röda vinerna och rosévinerna är torra stilla viner. Vid tappning har de röda vinerna en halt av äppelsyra på högst 0,4 gram per liter. De röda vinerna och rosévinerna har en halt av jäsbart socker (glukos och fruktos) på högst 3 gram per liter.

Efter berikning har de röda vinerna och rosévinerna en total alkoholhalt på högst 13 volymprocent. Den totala halten flyktiga syror och den totala svaveldioxidhalten ska följa de regler som fastställs i unionslagstiftningen. De röda vinerna och rosévinerna har en naturlig alkoholhalt på minst 10,5 volymprocent. De röda vinerna kännetecknas i allmänhet av mjukheten och rundheten hos druvsorten merlot N och i andra hand druvsorten cot N, i kombination med de kraftfulla tanninerna hos druvsorterna cabernet franc N och cabernet sauvignon N. I syfte att begränsa den naturliga syrahalten måste den malolaktiska jäsningen ske före tappningen.

Rosévinerna, som i huvudsak framställs genom blandningar, är torra och har en tilltalande fruktighet och speciell friskhet. För att druvorna ska bevaras fram till vinframställningen eller för att undvika att sträva tanniner extraheras är viss utrustning förbjuden att användas.

ALLMÄNNA ANALYTISKA EGENSKAPER

Allmänna analytiska egenskaper Högsta totala alkoholhalt (i volymprocent) Lägsta verkliga alkoholhalt (i volymprocent) Lägsta totala syrahalt Högsta halt av flyktiga syror (i milliekvivalenter per liter) Högsta totala halt av svaveldioxid (i milligram per liter)

2. Vitt vin

KORT BESKRIVNING

De stilla vita vinerna kan vara torra, halvsöta eller söta.

De torra vita vinerna har en halt av jäsbart socker på högst 3 gram per liter. De övriga vita vinerna har en halt av jäsbart socker som överstiger 12 gram per liter och en verklig alkoholhalt på minst 10,5 volymprocent. Efter berikning har de torra vita vinerna en total alkoholhalt på högst 13 volymprocent och de övriga vita vinerna på högst 14 volymprocent.

De torra vita vinerna har en lägsta naturlig alkoholhalt på 10,5 volymprocent och de övriga vita vinerna på 11,5 volymprocent.

Den totala halten flyktiga syror och den totala svaveldioxidhalten ska följa de regler som fastställs i unionslagstiftningen.

När det gäller de torra vita vinerna ger de olika druvsorterna och reglerna för blandning upphov till två sorters viner: dels ett torrt och mycket fruktigt och friskt vitt vin med framträdande aromer av buxbom eller svartvinbärsknoppar och som i huvudsak framställs av sauvignon B, dels ett komplexare och fylligare torrt vitt vin som får en viss rundhet och fyllighet från druvsorter som muscadelle B och sémillon B. Termen ”torrt” måste anges på etiketten på dessa två viner.

De halvsöta vita vinerna framställs framför allt av sémillon B och i andra hand av muscadelle B. De är i allmänhet feta och koncentrerade, utan att det går till överdrift, med aromer av mogen frukt, och ibland av kanderad frukt. De övriga druvsorterna bidrar med friskhet och därmed en bättre lagringspotential.

ALLMÄNNA ANALYTISKA EGENSKAPER

Allmänna analytiska egenskaper Högsta totala alkoholhalt (i volymprocent) Lägsta verkliga alkoholhalt (i volymprocent) Lägsta totala syrahalt Högsta halt av flyktiga syror (i milliekvivalenter per liter) Högsta totala halt av svaveldioxid (i milligram per liter)

5. Vinframställningsmetoder

5.1. Särskilda oenologiska metoder

1. Särskild oenologisk metod

Subtraktiva berikningsmetoder är endast tillåtna för de röda vinerna inom en koncentrationsgräns på högst 10 %. Den naturliga alkoholhalten i volymprocent hos allt vin som behandlas får öka med högst 1 %. Vid framställning av roséviner är det tillåtet att använda kol för oenologiskt bruk i must; användningen är begränsad till 20 % av mängden roséviner som framställs av den aktuella vinmakaren, för den avsedda skörden. Efter berikningen får den totala alkoholhalten i volymprocent inte överstiga 13 % för de röda vinerna, rosévinerna och de torra vita vinerna och inte 14 % för de övriga vita vinerna. Därutöver måste vinerna uppfylla alla oenologiska krav i EU:s regelverk och i den franska lagen om jordbruk och fiske (Code rural et de la pêche maritime).

2. Odlingsmetod

Planteringstätheten ska vara minst 4 000 stockar per hektar. Avståndet mellan raderna får inte överstiga 2,50 meter. Varje stock förfogar över en yta på maximalt 2,50 kvadratmeter. Man kan räkna fram ytan genom att multiplicera avstånden mellan raderna med avståndet mellan vinstockarna i samma rad. Planteringstätheten får minskas till 3 300 stockar per hektar i fråga om vinplanteringar som är avsedda för framställningen av torra vita viner. Dans ce cas, les vignes doivent présenter un écartement entre les rangs inférieur ou égal à 3 mètres et un écartement entre les pieds sur un même rang supérieur à 0,85 mètre.

Vinrankorna ska beskäras på något av följande sätt:

— Enkel eller dubbel guyotbeskärning.

— Cordon de royat-metoden eller solfjädersform.

— Långskottsbeskärning (långa grenar).

Efter avlägsnandet av stamskott får varje stock ha högst 15 skott i fråga om druvsorterna sauvignon B och sauvignon gris G, och högst 13 skott i fråga om de övriga druvsorterna.

När det rör sig om vinodlingar vars planteringstäthet understiger 4 000 stockar per hektar får varje stock, efter avlägsnandet av stamskotten, ha högst 18 skott i fråga om druvsorterna sauvignon B och sauvignon gris G och 15 skott i fråga om de övriga druvsorterna.

Konstbevattning är inte tillåten.

5.2. Högsta avkastning

1. Röda viner och roséviner

66 hektoliter per hektar

2. Torra vita viner

72 hektoliter per hektar

3. Vita viner, andra än torra

66 hektoliter per hektar

6. Avgränsat geografiskt område

Druvorna skördas och vinifieras och vinet bereds inom följande kommuners territorium i departementet Lot-et-Garonne (på grundval av den officiella geografiska kodexen av den 26 februari 2020): Auriac-sur-Dropt, Baleyssagues, Duras, Esclottes, Loubès-Bernac, Moustier, Pardaillan, Saint-Astier, Saint-Jean-de-Duras, Saint-Sernin, Sainte-Colombe-de-Duras, Sauvetat-du-Dropt (La), Savignac-de-Duras, Soumensac och Villeneuve-de-Duras.

7. Huvudsakliga druvsorter

Cabernet franc N

Cabernet-Sauvignon N

Chenin B

Colombard B

Mauzac B

Merlot N

Muscadelle B

Ondenc B

Sémillon B

Ugni blanc B

8. Beskrivning av samband

8.1. Beskrivning av de naturliga faktorerna bakom sambandet

Det geografiska området avgränsas av Droptdalen i söder och utgör en förlängning av platån ”Entre-Deux-Mers”, 70 kilometer öster om Bordeaux och halvvägs mellan Garonne- och Dordognedalarna. I den norra delen av det geografiska området ligger vattendelaren mellan Dordogne- och Garonneflodernas avrinningsområden. Den sydvända platån är starkt präglad av det hydrografiska nät som bildats av bäckarna Dousset i väster, Dourdèze i dess mitt och Malromé och Escourrou i öster. Det geografiska området omfattar de 15 kommunerna i kantonen Duras.

Landskapet kännetecknas av på varandra följande kullar och dalar som är mer eller mindre branta. Den ojämna topografin är kopplad till den bräckliga molass som går i dagen samt karstbildningen av den underliggande kalkstenen. Halvvägs upp och även högst upp på kullarna går kalkstenen i dagen i form av små klippor som är klart synliga i landskapet.

De bräckligaste geologiska formationerna utgörs av det som kallas för ”Fronsadais-molass”, som finns längst ner på sluttningarna, samt det som kallas för ”Agenais-molass”, som finns högst upp på åsarna. Halvvägs upp på sluttningarna går det som kallas för ”Castillon-kalksten” i dagen, som är vit, kritaktig och mer eller mindre sprucken. Ovanför ”Agenais-molassen” kan vit ”Agenais-kalksten” gå i dagen på vissa platser. Denna vita, hårda och ihåliga kalksten kulminerar i formen av en platå i kommunerna Loubès-Bernac och Soumensac och för med sig avkalkad lera. ”Fronsadais-molassen” har gett upphov till bruna lerjordar, ibland lergrus, som endast används för vinodling i de delar av Droptdalen som inte drabbas av tjäle. ”Castillon-kalkstenen” bidrar till att mycket mager rendzina går i dagen, på vilka det är svårt att odla. Det är främst ett område med enbuskhedar. Där jordmånen blir något mer kompakt gynnas vinrankorna av en mager och perfekt dränerad jord. ”Agenais-molassen” har gett upphov till en jordmån som har genomgått karbonatvittring och som ofta är mycket urlakad. Det täckande lagret med eolisk silt bidrar till utvecklingen av den jordmån som kallas för boulbènes. Det avgränsade odlingsområdet, med en yta på 9 871 hektar, täcker knappt hälften av det geografiska området.

Kustklimatet gör att nederbörden fördelas över hela året, med mest nederbörd på vintern och i maj. På våren är temperaturerna milda och detta gör att vinrankorna kan börja växa tidigt. Senhösten är solig, något som ibland föregås av en regnperiod i samband med höstdagjämningen. Aquitaines traditionella druvsorter har utvecklats naturligt i detta område tack vare att de anpassat sig till miljön.

8.2. Beskrivning av de mänskliga faktorerna bakom sambandet

Under den engelska Guyenne-perioden 1000–1300 fick vinekonomin i Duras ett visst uppsving tack vare exporten till England av vinerna från ”Haut-Pays” – en beteckning som inbegrep alla vinodlingar ovanför Bordeaux som bedrev sin handel via Dordogne- och Garonnefloderna. Den protektionism som Bordeauxborna hade infört undergick vissa lättnader under den gamla samhällsordningen l’ancien régime. Därmed omfattades vinerna från ”Haut-Pays” av en skatt kopplad till viner med benämningen double marque (dubbla märken) medan vinerna från Duras-regionen endast omfattades av en skatt kopplad till viner med benämningen demi-marque (ett halvt märke). På 1600-talet fick hertigen av Duras till och med tillåtelse att varje år tappa upp 1 000 fat av vinet ”Duras” på barriquefat från Bordeaux.

I början av 1900-talet var framställningen av ”Côtes de Duras” huvudsakligen inriktad på halvsöta vita viner, som ”Bergerac”, som var populära i Parisregionen. På grund av konsumenternas svalnande intresse för denna typ av produkt efter andra världskriget blev det nödvändigt för samhället att vidareutveckla vinframställningen.

År 1924 bildades en sammanslutning, Syndicat de Défense des Vins du Canton de Duras, i syfte att få ursprungsbeteckningen ”Vin du canton de Duras” erkänd. Till följd av att en vinagent hade bestridit beteckningen avgjordes frågan i tvistemålsdomstolen i Agen den 28 juni 1927. I domen fastställdes att ”även om odlingsläget på sluttningarna i kantonen Duras inte ger upphov till den bouquet som kännetecknar kvalitetsviner gör odlingsläget det dock möjligt att framställa förstklassiga viner som är mycket uppskattade bland konsumenterna”. Domaren definierade ”Duras” som ”fruktiga, mustiga viner som präglas av sitt ursprung”. Den skyddade ursprungsbeteckningen ”Côtes de Duras” erkändes den 16 februari 1937 för både vita och röda viner. I början av 1960-talet hade övergången till blå druvsorter och sauvignon B kommit långt i Bordeaux och verksamheten i Duras gick i samma riktning, då de ekonomiska utsikterna utvecklades snabbt. Från och med 1970 kom de torra vita viner som framställs av druvsorten sauvignon B att bli regionens flaggskeppsprodukter. Tack vare bland annat kooperativa investeringar kom man att behärska jäsningstemperaturen och därmed kunde man framställa viner av druvsorten sauvignon B med karakteristiska aromer som lätt kan identifieras av konsumenterna.

Vid den här tiden grundades Duras vinkooperativ, samtidigt som en närbelägen vinkällare i Gironde redan stod för 20 % av produktionen av vinerna med den kontrollerade ursprungsbeteckningen. År 1985 beslutade den branschövergripande sammanslutningen att marknadsföra vinerna och 1998 slogs de två vinkällarna samman. Bordeaux-önologernas kunnande om skaljäsning gynnade samtidigt de angränsande aktörerna i Duras-regionen, och framställningen av roséviner utvecklades naturligt.

År 2009 uppgick genomsnittsproduktionen av röda viner till 65 000 hektoliter och 5 000 hektoliter i fråga om roséviner. Produktionen av torra vita viner uppgick till 40 000 hektoliter medan produktionen av halvsöta vita viner, som säljs direkt på flaska, var begränsad till mindre än 2 000 hektoliter. När det gäller de torra vita vinerna ger de olika druvsorterna och reglerna för blandning upphov till två sorters viner: dels ett torrt och mycket fruktigt och friskt vitt vin med framträdande aromer av buxbom eller svartvinbärsknoppar och som i huvudsak framställs endast av sauvignon B, dels ett komplexare och fylligare torrt vitt vin som får en viss rundhet och fyllighet från druvsorter som muscadelle B och sémillon B. Termen ”torrt” måste anges på etiketten på dessa två viner.

De halvsöta vita vinerna framställs framför allt av druvsorten sémillon B och i andra hand av druvsorten muscadelle B. De är i allmänhet feta och koncentrerade, utan att det går till överdrift, med aromer av mogen frukt, ibland av kanderad frukt. I blandningarna bidrar de övriga druvsorterna med friskhet och därmed en bättre lagringspotential.

De röda vinerna kännetecknas i allmänhet av mjukheten och rundheten hos druvsorten merlot N och i andra hand druvsorten cot N, i kombination med de kraftfulla tanninerna hos druvsorterna cabernet franc N och cabernet sauvignon N. I syfte att begränsa den naturliga syrahalten måste den malolaktiska jäsningen ske före tappningen.

8.3. Faktor

Rosévinerna, som i huvudsak framställs genom blandningar, är torra och har en tilltalande fruktighet och speciell friskhet. För att druvorna ska bevaras fram till vinframställningen eller för att undvika att sträva tanniner extraheras är viss utrustning förbjuden att användas. Droptfloden och dess biflodsdalar har gett upphov till åsar och välexponerade sluttningar. Det avgränsade odlingsområdet omfattar alltså topografiska aspekter och de bästa jordbrukslotterna konkurrerar ofta med en väletablerad trädodling. Anledningen till att halvsöta vita viner framställs är att druvsorten sémillon B odlas i ett kustklimat där fuktigheten under tidiga höstmorgnar och soliga eftermiddagar främjar övermognad hos druvorna och en eventuell uppkomst av ädelröta, något som orsakas av svampen botrytis cinerea.

De olika nivåerna av mer eller mindre urlakad molass och den varierande lerhalten i jordmånen boulbènes lämpar sig för odlingen av druvsorten sauvignon B, som här utvecklar den aromatiska potential som är avgörande för att kunna framställa uttrycksfulla torra vita viner.

Les argiles de décalcification, et les conditions favorables des arrière-saisons ensoleillées sont propices à la maturité des cépages noirs qui apportent ainsi aux vins rouges une bonne assise tannique.

Producenterna har lyckats ta vara på områdets potential genom att välja ut de jordbrukslotter som lämpar sig bäst för vinodling samt genom att utveckla tekniker för att kontrollera jäsningstemperaturen när det gäller vita viner och tekniker för att extrahera tanniner när det gäller röda viner.

I början av 1500-talet omfattade de viner som kallades ”Bordeaux” både ”Graves”, ”Médoc” och ”Blayais” osv., samt viner från vad som kallades för ”det nyerövrade landet” (pays de nouvelle conquête). Denna ”erövring” gällde omvändelsen av ”fördärvade själar” och utgick från flera inflytelserika socknar och jurisdiktioner, såsom Montravels, Sainte-Foys och hertigdömet Duras jurisdiktioner. Frans I uppmuntrade planteringen av vinstockar på sluttningarna i Duras-regionen och Valois-hovet njöt av vinerna som om de vore ”nektar”.

Duras-regionen har drabbats av flera på varandra följande kriser (krig, handelshinder, vinlusangrepp, uteslutning från ”Haut-Pays”), men vinodlingen har stått emot dessa och anpassat sig. Produktionen är nästan jämnt fördelad mellan kooperativet och oberoende vingårdar. Utvecklingen av landsbygdsturismen har gjort att direktförsäljning har blivit den vanligaste saluföringsmetoden, då den står för 60 % av de saluförda volymerna. Mot bakgrund av att 15 % av volymerna saluförs i norra Europa har vinerna med den kontrollerade ursprungsbeteckningen ”Duras” ett rykte som sträcker sig långt utanför regionen Aquitaine och Île-de-France.

9. Ytterligare tillämpliga krav (förpackning, märkning, kompletterande krav)

Rättslig ram:

Nationell lagstiftning

Typ av kompletterande krav:

Kompletterande bestämmelser om märkning

Beskrivning av kravet:

Termen ”torrt” måste anges på etiketten på vita viner som har en halt av jäsbart socker (glukos och fruktos) på högst 3 gram per liter.

Märkningen av viner med den kontrollerade ursprungsmärkningen ”Côtes de Duras” kan ange den större geografiska enheten ”Sud-Ouest”. Denna större geografiska enhet får även anges på alla slags prospekt och behållare. De teckensnitt som används för denna större geografiska enhet får varken på höjden eller på bredden vara större än de tecken som används i den kontrollerade ursprungsbeteckningens namn.

Rättslig ram:

Nationell lagstiftning

Typ av kompletterande krav:

Undantag med avseende på produktionen i det avgränsade geografiska området

Beskrivning av kravet:

Det omedelbara närområdet, som definieras genom undantag för vinifiering och vinframställning, omfattar följande kommuner (på grundval av den officiella geografiska kodexen av den 26 februari 2020):

— Departementet Dordogne:

Kommuner som omfattas i sin helhet: Sadillac och Thénac.

Kommun som delvis omfattas: Saint-Julien-Innocence-Eulalie, endast den del som motsvarar området för den gamla kommunen Sainte-Eulalie-d’Eymet, som blev en delegerad kommun inom Saint-Julien-Innocence-Eulalie den 1 januari 2019.

— Departementet Gironde: Dieulivol, Landerrouat, Lèves-et-Thoumeyragues (Les), Margueron, Monségur, Pellegrue, Riocaud och Saint-Avit-Saint-Nazaire.

— Departementet Lot-et-Garonne: Lévignac-de-Guyenne, Mauvezin-sur-Gupie, Monteton och Roumagne.

Länk till produktspecifikationen

http://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-918e1e36-8c05-4755-8ea3-a2acdf360f18

(1) EGT L 9, 11.1.2019, s. 2.