A4-0130/98

Resolution om Europeiska monetära institutets konvergensrapport (C4-0201/98) och kommissionens dokument av den 25 mars 1998 «Euron 1999 - konvergensrapport samt rekommendation inför övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen» (KOM(98)1999 - C4-0200/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av att tidsplanen för införandet av den gemensamma valutan och förberedelsearbetet för tredje etappen av ekonomiska och monetära unionen, lades fram av Europeiska rådet i Madrid den 15-16 december 1995,

- med beaktande av Europeiska monetära institutets konvergensrapport (C4-0201/98),

- med beaktande av kommissionens dokument av den 25 mars 1998 «Euron 1999 - konvergensrapport samt rekommendation inför övergången till den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen» (KOM(98)1999 - C4-0200/98),

- med beaktande av sin resolution av den 2 april 1998 om demokratisk insyn i den tredje etappen av EMU ((Protokollet av detta datum, del II.9.)),

- med beaktande av att kommissionen samtidigt har lagt fram en rekommendation om att införa den gemensamma valutan i elva medlemsstater den 1 januari 1999,

- med beaktande av att två medlemsstater, nämligen Danmark och Förenade kungariket, har förklarat att de har för avsikt att utnyttja sin rätt att inte införa den gemensamma valutan på detta stadium,

- med beaktande av att Grekland under de senaste åren gjort stora framsteg i arbetet med att uppfylla konvergenskriterierna, men ännu inte uppfyller stabilitetskriterierna i EU-fördraget, och att den grekiska regeringen därför förklarat att den avser att delta i valutaunionen först i ett senare skede,

- med beaktande av att Sverige ännu inte uppfyller alla kriterier för att få delta i valutaunionen, främst gäller detta brister vad gäller centralbankens oberoende; Sveriges regering har förklarat att Sverige inte kommer att delta i valutaunionen den 1 januari 1999, trots att landet inte har förhandlat fram någon undantagsbestämmelse,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0130/98), och av följande skäl:

Prisstabilitet

1. I EU-fördraget föreskrivs att endast de länder vars inflationstakt understiger 2,7 % får ingå i valutaunionen.

2. Enligt de rapporter som lagts fram uppvisar de elva medlemsstaterna inflationstakter som understiger 2 %, vilket i allmänhet betraktas som prisstabilitet,

Långa räntor

3. Nivåerna på de långa räntorna har närmat sig varandra i betydande utsträckning och befinner sig nu på historiskt sett låga nivåer, och de långa räntorna i de elva medlemsstaterna ligger tydligt under referensvärdet på 7,8 %. Detta innebär att marknaderna är övertygade om att den nuvarande stabilitetsutvecklingen är hållbar.

Deltagande i växelkursmekanismen

4. Inget av de länder som sedan minst två år deltagit i växelkursmekanismen har under denna period devalverat sin valuta gentemot något av de andra länder som deltagit i växelkursmekanismen. Detsamma gäller de två länder som den 1 januari 1999 kommer att ha deltagit i växelkursmekanismen under två år.

Uppfyllande av de monetära kriterierna

5. De elva medlemsstaterna har gjort stora framsteg vad prisstabiliteten anbelangar. Detta innebär att de den 1 januari 1999 kommer att uppfylla de monetära kriterier som fastställs i EU-fördraget, och därmed är det säkert att euron kommer att ha ett stabilt penningvärde vid införandet.

Den finansiella ställningen i den offentliga sektorn

6. För att säkerställa att eurons värde förblir stabilt på lång sikt föreskriver fördraget att de offentliga finanserna skall vara långsiktigt hållbara.

Budgetunderskott

7. Enligt vad Europeiska kommissionen och Europeiska monetära institutet har konstaterat uppvisar ingen av de elva medlemsstaterna ett budgetunderskott överstigande 3 %. Därmed kan det konstateras att budgetunderskotten minskat kraftigt under de senaste åren och att de elva medlemsstaterna uppfyller detta kriterium i EU-fördraget.

Total skuldsättning

8. Det återstår att bedöma om alla kandidatländer tillräckligt snabbt kommer att nå referensvärdet 60 %, respektive om en totalbedömning av det ekonomiska läget och budgetsituationen i det aktuella landet möjliggör ett positivt beslut.

9. Kommissionen har i sitt förslag till beslut besvarat denna fråga med ja. Vidare har kommissionen fastställt att det inte i något av kandidatländerna råder ett alltför stort underskott.

10. Enligt EMI:s uppfattning ger emellertid utvecklingen av den totala skuldsättningen i två medlemsstater fortfarande upphov till oro. Därför insisterar Europaparlamentet på att de berörda regeringarna gör konkreta utfästelser om att konsolideringsprocessen skall fortsätta.

11. Dessutom insisterar Europaparlamentet på att alla de länder som skall delta i valutaunionen strikt skall följa stabilitets- och tillväxtpakten.

12. Man bör dock notera att båda länderna har en hög sparkvot och en nettoutlandsskuld som är i balans eller som har en tendens till överskott.

13. För att uppnå en mer tillfredsställande ekonomisk balans, förutom statsskuldens nivå, vore det också lämpligt att göra en samlad bedömning av företagens och hushållens skuldsättningsgrad.

14. En sådan politik bör inte bedrivas endast ur bokföringssynpunkt, utan den bör prioritera den offentliga ekonomins hållbarhet inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten och genomföra skatteåtstramningen på så sätt att alla de reformer som krävs dock skall lämna utrymme för utvecklingens behov, eftersom syftet är att minska förhållandet mellan skulden (som bör minska) och bruttonationalinkomsten (som bör öka).

15. Med hänsyn till utvecklingen under de senaste åren, skuldstrukturerna, sparkvoterna, 1998 års budget samt på grundval av de konvergensprogram på medellång sikt som medlemsstaterna lagt fram, anser Europaparlamentet att resultatet på det hela taget är tillfredsställande.

Centralbankernas oberoende

16. För att åstadkomma det oberoende för Europeiska centralbankssystemet som föreskrivs i EU-fördraget är det nödvändigt att även medlemsstaternas centralbanker är oberoende.

17. Visserligen har de härför nödvändiga lagstiftningsförfarandena inletts i alla länder, men dessa förfaranden har ännu inte avslutats. Enligt fördraget skall dessa lagstiftningsförfaranden skall vara avslutade senast den 1 juli 1998.

Allmänna ekonomiska indikatorer som omnämns i fördraget

18. Beträffande integrationen av marknaderna kan det konstateras att det under de gångna åren gjorts väsentliga framsteg. Trots detta föreligger det fortfarande betydande brister. 21 % av de nödvändiga åtgärderna har ännu inte vidtagits i alla medlemsstater. Den marknaden måste därför på grundval av handlingsplanen utvidgas till en verklig europeisk hemmamarknad som i synnerhet kommer de små och medelstora företagen tillgodo.

19. De elva ländernas betalningsbalans uppvisade i genomsnitt ett överskott förra året. Åtta länder uppvisade ett överskott och tre ett mindre underskott. På detta område förväntas det alltså inte uppkomma några spänningar.

20. Hittills har en stor andel av utrikeshandeln som procentsats av den varurelaterade bruttonationalprodukten varit utsatt för växelkursfluktuationer. Genom införandet av den gemensamma valutan kommer denna andel att minska avsevärt. Härigenom ökar säkerheten i planeringen, vilket är av särskild betydelse för de små och medelstora företagen.

21. Även den nuvarande utvecklingen av priser och kostnadsindex, vid sidan om konsumentprisindex till exempel även index över tillverkningskostnader, producentpriser och i synnerhet lönekostnad per tillverkad enhet, är positiv. Detta är ytterligare tecken som tyder på långsiktig prisstabilitet.

Sysselsättning

22. Sysselsättning utgör inget formellt kriterium i EU-fördraget, men utgör inte desto mindre den största utmaning som Europa för tillfället står inför. Sysselsättningsaspekten skall därför beaktas vid en övergripande bedömning av den ekonomiska utvecklingen i medlemsstaterna.

23. Den höga arbetslösheten i de flesta av de elva länderna skall aktivt minskas, eftersom den kan hota sammanhållningen inom Europeiska unionen och förverkligandet av EMU:s huvudsakliga mål.

24. Valutapolitiken måste ges stöd för att kunna uppfylla sin uppgift att åstadkomma prisstabilitet genom motsvarande budgetmässiga åtgärder, löneutveckling och effektiva varumarknader. Därigenom kan de monetära förutsättningarna, inklusive växelkurserna och de långa räntesatserna kanske inverka gynnsamt på den ekonomiska tillväxten, investeringarna och sysselsättningen.

25. Inom ramen för sysselsättningspolitiken är det av särskild vikt med avsevärt förbättrad rörlighet och anpassningsbarhet. Tillväxt baserad på investeringar med stöd av livslång vidareutbildning på grundval av ett förstärkt utbildningsväsen, strukturella sysselsättningsåtgärder och stödjande skatte-/biståndssystem för att bidra till att minska arbetslösheten.

26. För att bidra till att förbättra rörligheten bör tjänstepensionssystemen göras flexibla och «flyttbara», i synnerhet genom att minska tidsperioden innan en anställds rättigheter blir «ovillkorliga» till högst två år.

27. För att gemenskapens mål i fråga om ekonomisk politik och social- och miljöpolitik skall kunna läggas fast på ett bättre sätt och förverkligas fordras det en europeisk dialog mellan näringsliv och arbetsmarknadens parter, inom ramen för gemenskapens institutioner och det gemensamma samrådsförfarandet.

28. Rådet bör konsekvent genomföra de förpliktelser som ingicks vid Europeiska rådets extraordinarie möte i Luxemburg och att främja insatser och åtgärder som inom en snar framtid kan dra upp riktlinjerna för en europeisk sysselsättningspolitik.

29. Det är viktigt det är att föra en blandad politik som främjar stabilitet och hållbar tillväxt, vilket å ena sidan förutsätter en sund makroekonomisk politik, som främjar sysselsättningen och en hållbar tillväxt som inte är inflationsskapande, och å andra sidan större samordning mellan den ekonomiska politiken och strukturpolitiken för att maximera EU:s tillväxt- och sysselsättningspotential.

30. Medlemsstaterna bör stärka samordningen mellan den ekonomiska politiken och den aktiva arbetsmarknadspolitiken och att skynda på genomförandet av de initiativ som man kommit överens om vid Europeiska rådets extraordinarie möte om sysselsättningen, i syfte att skapa gynnsamma rambetingelser för att förstärka unionens inre efterfrågan och investeringar.

31. Det är viktigt att samma spelregler gäller för alla vid resursfördelning och att icke-lönerelaterade arbetskostnader som skulle kunna kompenseras genom att andra skattereformer minskar, utan att de sociala förmåner som är avsedda för den nedre delen av löneskalan inskränks. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder som kombinerar yrkesutbildning är väsentliga, omskolning eller fortbildning med arbetslivserfarenhet eller lärlingskap och som delvis skulle kunna finansieras genom utnyttjande av arbetslöshetsunderstödet samt utveckling av lokala partnerskap har en avgörande betydelse.

Europeisk ekonomisk politik syftande till att främja konvergens

32. Stabilitets- och tillväxtpakten är ett värdefullt instrument för att garantera nödvändig budgetdisciplin under den tredje etappen av EMU. Samordningen av medlemsstaternas budgetpolitik måste ges särskild uppmärksamhet inom ramen för politiken för multilateral övervakning.

33. Enligt EU-fördraget skall medlemsstaterna betrakta växelkurspolitiken som en fråga av gemensamt intresse. Ett avsteg från denna grundläggande princip kan få negativa följder för ekonomierna i andra medlemsstater.

34. Med en enhetlig penningpolitik som måste ta hänsyn till de olika konjunkturcyklerna i medlemsstaternas ekonomier och som måste vara beredd på att ta itu med de asymmetriska chocker, som kan komma att drabba de olika ekonomierna, blir det ännu viktigare med ett förstärkt samarbete inom den ekonomiska politiken och penningpolitiken. Endast så kan en varaktig konvergens samt ekonomisk och social samordning uppnås. Dessutom måste förfarandet för samordning av den ekonomiska politiken förbättras och förstärkas.

35. På det skattepolitiska området måste man finna ett jämviktsförhållande mellan medlemsstaternas suveränitet på det skatterättsliga området och nödvändigheten av en förstärkt samordning av skattesystem och skattesatser. Härigenom kan en snedvridning av konkurrensen undvikas.

36. Forskning, utveckling och innovation är grundpelarna för ekonomisk utveckling. Åtgärder på nationell nivå och gemenskapsnivå för att främja investeringar i humankapital, ny teknik och infrastruktur bör därför förstärkas.

37. Europaparlamentet har som enda direktvalda EU-institution en formell roll som diskussionspartner till Europeiska centralbanken. Parlamentet kommer noggrant att följa den penningpolitik som Europeiska centralbanken bedriver, utan att ifrågasätta dess oberoende.

Slutsatser

Europaparlamentet,I. välkomnar de omfattande framsteg Europeiska unionens medlemsstater gjort beträffande konvergenskriterierna med tanke på övergången till den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen, vilka har lett till låg inflationstakt, låga långa räntor, små växelkursfluktuationer och en märkbar konsolidering av de offentliga ekonomierna,

II. välkomnar införandet av den gemensamma valutan i de elva medlemsstater som har uppfyllt de nödvändiga kriterierna, och önskar den 1 januari 1999 önskar inleda den tredje etappen av EMU, nämligen Belgien, Tyskland, Finland, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Spanien,

III. godkänner kommissionens rekommendation om att den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen inleds den 1 januari 1999 med de elva medlemsstater som uppfyller de nödvändiga kriterierna och kräver att alla förutsättningar skapas för att den oberoende Europeiska centralbanken så snart som möjligt kan upprättas och att den kan erhålla valutapolitisk suveränitet från och med den 1 januari 1999; kräver också att de rättsliga kriterierna enligt EU-fördraget omsätts vad gäller de nationella centralbankerna,

IV. uppmanar Europeiska rådet att uppfylla sina åtaganden och föreslå en enda kandidat till posten som ordförande för Europeiska centralbanken vid sitt nästa möte den 2 maj 1998,

V. påminner om att parlamentet skall höras på nytt om huruvida konvergenskriterierna är uppfyllda när andra medlemsstater i framtiden ansöker om att ansluta sig till den gemensamma valutan,

VI. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till stats- och regeringscheferna i Europeiska unionen, rådet (ekonomi- och finansministrarna), kommissionen, Europeiska monetära institutet och medlemsstaternas parlament.