A4-0391/97

Resolution om revisionsrättens särskilda rapport nr 2/97 om Europeiska unionens humanitära bistånd mellan 1992 och 1995 (C4-0219/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av revisionsrättens särskilda rapport nr 2/97 (C4-0219/97) ((EGT C 143, 12.5.1997, s. 1.)),

- med beaktande av sin resolution av den 21 februari 1997 om Europeiska unionens humanitära bistånd och ECHO:s roll samt meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om att sammanfoga hjälpaktioner, återhämtnings- och utvecklingsbistånd ((EGT C 85, 17.3.1997, s. 181.)),

- med beaktande av sin rekommendation till rådet av den 19 januari 1996 om Europeiska unionens humanitära aktioner ((EGT C 32, 5.2.1996, s. 145.)),

- med beaktande av artikel 188c.4 och artikel 206.1 i EG-fördraget,

- med beaktande av betänkandet från budgetkontrollutskottet och yttrandet från utskottet för utveckling och samarbete (A4-0391/97), och med beaktande av följande:

A. Europeiska unionen och dess medlemsstater har under de senaste åren stått för närmare hälften av det totala humanitära biståndet i världen.

B. . ECHO, EG:s kontor för humanitärt bistånd, konfronterades redan efter det att det inrättats 1992 med stora utmaningar framförallt i form av konflikterna i före detta Jugoslavien och Rwanda, men kunde enligt revisionsrättens rapport ge betydande bistånd och uppnå mycket med bara begränsade resurser.

C. . Revisionsrätten anser att kommissionen nu samlat mycket erfarenheter som garanterar den en ledande ställning bland de internationella hjälporganisationerna.

D. . Denna stora erfarenhet har enligt revisionsrätten hittills knappast utnyttjats av medlemsstaterna, och de principer som fastställs i EG- fördraget om komplementaritet och samordning mellan gemenskapens och medlemsstaternas arbete har i verkligheten inte haft någon betydelse.

E. . Enligt revisionsrätten beror detta delvis på att medlemsstaterna hittills inte gjort någon ansträngning för att utveckla en global strategi för EU:s humanitära bistånd.

1. Parlamentet beklagar att Amsterdamfördraget, med tanke både på omfattningen av gemenskapens stöd när det gäller humanitärt bistånd till offren och på den humanitära insatsens betydelse som en del av gemenskapens utrikespolitik, inte innehåller någon som helst bestämmelse om humanitärt bistånd,

2. beklagar djupt att det trots kommissionens ansträngningar finns brister i fältarbetet beträffande samordningen av unionens och medlemsstaternas bistånd, något som vittnar om att medlemsstaternas myndigheter inte är tillräckligt aktiva på detta område,

3. upprepar sin önskan om att man i ett tidigare skede skall samordna medlemsstaternas och Europeiska unionens samarbetspolitik; anser att en sådan åtgärd skulle bidra både till att minska kostnaderna för verksamheten och till att öka effektiviteten,

4. anser det vara väsentligt att kommissionen fullt ut utnyttjar sin befogenhet att ta initiativ till att samordna gemenskapens och medlemsstaternas humanitära bistånd,

5. välkomnar och stödjer revisionsrättens rekommendation att prioriteterna och principerna i Europeiska unionens politik bör formuleras i en stadga; rekommenderar dock uttryckligen att en sådan stadga inte begränsas till katastrofbistånd utan tar hänsyn till det olösliga sambandet mellan katastrofbistånd, återhämtning och utveckling.

6. anser att en sådan stadga skulle kunna ge ett avgörande bidrag till en mer solid grund för ökad samordning och ökat samarbete mellan gemenskapen och dess medlemsstater,

7. uppmanar kommissionen att för Europaparlamentet och rådet lägga fram ett förslag till en sådan stadga tillsammans med lämpliga förslag om hur den skulle kunna behandlas på en så bred bas som möjligt, särskilt vad gäller de nationella parlamentets deltagande,

8. uppmanar kommissionen att ersätta sin biståndspolitik, som hittills inriktats på enskilda insatser, med en mer långsiktig, programorienterad politik, där man särskilt beaktar följande rekommendationer som kommer inte bara från revisionsrättens rapport utan också från de utvärderingar av tidigare insatser som genomförts på uppdrag av kommissionen:

a) ECHO bör förbättra kapaciteten hos sina samordnare på plats och hos de reguljära partnerorganisationerna att vid krislägen snabbt prestera en väl underbyggd analys och utvärdering av vilka insatser som är nödvändiga och motiverade med hänsyn till de aktuella, lokala förutsättningarna,

b) det behövs klarare kriterier för vilka typer av insatser som bör finansieras av ECHO, dessa kriterier borde baseras på insikten att organen för katastrofbistånd sällan är lämpade för mer komplicerade återhämtningsprojekt,

c) kommissionens olika avdelningar bör utveckla mer långsiktiga, strategiska relationer med nyckelpartner (till exempel större icke- statliga organisationer och FN) i syfte att tillsammans utarbeta och genomföra en övergripande programstrategi för varaktiga och komplexa katastrofsituationer, t.ex. i området kring de stora sjöarna i Afrika, i före detta Jugoslavien, i Kaukasus och i norra Irak,

d) för de fall då en snabb reaktion krävs innan man hunnit utarbeta en passande strategi skulle det kunna vara lämpligt att på förhand utse godkända partner och inte kräva att ett tydligt förslag beträffande mål och strategier läggs fram förrän en viss tid efter det inledande kontraktets undertecknande,

9. håller med revisionsrätten om att det är mycket svårt att göra en exakt bedömning av vilka effekter humanitära biståndsinsatser får, och att kommissionen därför måste se till att de av sina partner kräva att de i sina förslag specificerar vilka indikatorer som skall användas för att övervaka de effekter föreslagna åtgärderna och projekten får,

10. uppmanar kommissionen att i samarbete med revisionsrätten, i de fall projekt finansieras tillsammans med andra givare, definiera de allmänna metoderna för tillräcklig övervakning av hela programmet och att största möjliga ansträngning görs för att komma överens med de andra bidragsgivarna om lämpliga rapporterings- och kontrollrutiner.

11. uppmanar kommissionen att snabbt och permanent minska den befintliga obalansen i tilldelningen av gemenskapsmedel för humanitärt bistånd till icke-statliga organisationer,

12. uppmanar kommissionen att varje år offentliggöra fullständiga förteckningar över de kontrakt som slutits med icke-statliga organisationer för att genomföra humanitära biståndsprojekt, där kontraktets ekonomiska omfattning och det totala belopp som går till varje enskild organisation skall framgå,

13. håller med revisionsrätten om att de rådgivare som ECHO utsett för att ge tekniskt stöd på plats spelar en mycket viktig roll och att kommissionen därför ytterligare bör öka antalet rådgivare och kvaliteten på dem samt ge dem en klart definierad ram att arbeta inom och större ansvar för samordning och övervakning,

14. uppmanar kommissionen att öka insynen i det förfarande som används för att utse extern personal vid ECHO och att inte tillämpa den praxis som revisionsrätten lagt märke till, nämligen att välja personal baserat enbart på en personlig bedömning utan några urvalskriterier eller prov för att pröva deras kvalifikationer,

15. konstaterar att kommissionen har för avsikt att genom anbudsinfordran upprätta en förteckning över experter på tekniskt bistånd till tredje land inom ramen för Europeiska gemenskapens humanitära bistånd eller livsmedelsbistånd; uppmanar kommissionen att hädanefter uteslutande använda sig av denna förteckning för att rekrytera extra personal,

16. uppmanar kommissionen att följa revisionsrättens rekommendationer och skapa en central enhet som inom kommissionen skall ansvara för att utvärdera dess utvecklings- och biståndsprogram som ECHO, Meda, Phare och Tacis, garantera att lämplig kvalitetskontroll utförs och att resultaten av de utvärderingar som görs på uppdrag av kommissionen är kompatibla, samt förbättra erfarenhetsutbytet både inom kommissionen och med andra biståndsorgan,

17. uppmanar kommissionen att i sina årsrapporter om humanitärt bistånd publicera en fullständig lista över de utvärderingsåtgärder som genomförts, antingen av kommissionen själv eller av någon som erhållit ett utvärderingsuppdrag inom detta område av kommissionen,

18. uppmanar kommissionen att inleda en debatt om ECHO:s framtida roll, de förbindelser man har för avsikt att upprätta med alla sina partner (från FN till icke-statliga organisationer) och omorganisationen av Europeiska unionens humanitära bistånd som skulle kunna bli en följd därav, och uppmanar kommissionen att göra Europaparlamentet starkt delaktigt i denna debatt,

19. konstaterar att ECHO endast i begränsad omfattning kommer att beröras av den nyligen beslutade interna omorganisationen av de enheter inom kommissionen som ansvarar för yttre förbindelser,

20. påminner om att när ECHO inrättades av kommissionen 1991 skedde detta uttryckligen för en begränsad period om sju år med det alternativet i åtanke att eventuellt vidareutveckla ECHO till ett externt europeiskt organ,

21. förväntar sig att kommissionen i förväg och på lämpligt sätt rådfrågar parlamentet innan man efter det att ovannämnda tidsfrist utlöpt fattar beslut angående ECHO:s framtid,

22. uppmanar kommissionen att inom sex månader informera parlamentet om vilka åtgärder den vidtagit för att följa upp denna resolution,

23. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och revisionsrätten.