B4-0044, 0049, 0076, 0077, 0086 och 0100/95

Resolution om situationen i Burundi och Rwanda

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sina tidigare resolutioner om situationen i Burundi och Rwanda, i synnerhet sin resolution av den 14 december 1994 ((Protokollet från detta datum, del II.4)), om situationen i Rwanda, och

A. Det är djupt oroande att situationen i Burundi fortfarande är instabil och att dödande och massakrer, bortrövanden och andra våldshandlingar fortgår, både på landsbygden och i huvudstaden Bujumbura, där beväpnade förband iförda militäruniformer sedan mitten av december 1994 attackerar befolkningen, i synnerhet i de södra delarna, Musaga, Kinindo och Kinanira.

B. Det finns en risk för att denna instabilitet kan komma att utlösa ännu en våg av etniska mord, liknande den som uppstod i oktober 1993 då mer än 50000 människor dödades, efter mordet på den demokratiskt valde presidenten Melchior Ndadaye.

C. Tragedin med folkmordet som skedde i det angränsande Rwanda kan inträffa även i Burundi, eftersom de båda ländernas politiska och etniska sammansättning är likartad.

D. Situationens instabilitet är mycket oroande, med den våldsspiral som uppstod framförallt efter valet av Jean Minani till ordförande för nationalförsamlingen, vars avgång begärts av hans huvudsakliga motståndare (Enheten för nationella framsteg) och som nu har ersatts av Léonce Ngendakumana.

E. «Regeringskonventionen» i Burundi, som undertecknades av de två grupperingarna i september 1994 under överinseende av en FN-representant och som ger oppositionen del i maktutövandet, präglas i allt större utsträckning av den hållning som intages av extremister, som därmed paralyserar landets pågående demokratiska stabiliseringsprocess.

F. Det är oroande att ordningsstyrkorna inte ingriper för att sätta stopp för övergreppen och dödandet.

G. Det går inte att reducera orsakerna till konflikten enbart till etniska motsättningar och bortse från de socio-ekonomiska och politiska motsättningar som också finns med i bilden.

H. Det är beklagansvärdt att omvärlden hittills inte har lyckats vidta några förebyggande åtgärder för att förhindra att ytterligare inre stridigheter bryter ut i Burundi.

Parlamentet

1. hävdar att det absolut viktigaste är att vidtaga förebyggande åtgärder för att undvika att inre stridigheter bryter ut, i stället för att passivt vänta på att kris skall utbryta och sedan sända humanitär hjälp,

2. uppmanar alla ansvariga politiker i Burundi att engagera sig i konstruktiv dialog för att finna en politisk, demokratisk och fredlig lösning på de problem de står inför,

3. begär att Europeiska unionen skall sända en observationsgrupp till Burundi för att i samarbete med den lokala regeringen utarbeta en åtgärdsplan som syftar till att återställa ordningen, att finna de skyldiga till attentaten och dråpen, att avväpna de väpnade miliserna, vilka sprider skräck i Bujumbura och på landsbygden, att hjälpa flyktingar att återvända, att grundligt och snabbt reformera nationalarmén och alla militära institutioner för att underställa dem civil myndighet, att rekonstruera infrastrukturen, som administrativt och ekonomiskt ligger till grund för att man över huvud taget kunna återuppta produktion och samhällsliv i landet,

4. uppmanar FN:s säkerhetsråd att omedelbart överväga Burundis behov för att hjälpa till att återställa ett klimat av förtroende och stabilitet; uppmanar regeringarna i EU:s medlemsstater att finansiellt och logistiskt stödja ett sådant initiativ,

5. begär att den redan fastställda sändningen av 200 militärer från Afrikanska enhetsorganisationen inte längre blockeras,

6. begär att av de EU-länder som representeras i säkerhetsrådet övertygar detta om nödvändigheten av ett internationellt embargo för export av vapen och ammunition till Burundi och Rwanda; begär att medlemsstaterna upphör med all export av vapen och ammunition till dessa länder,

7. beklagar att de konkreta åtgärder som föreslagits av Europaparlamentet för att hjälpa Rwanda, särskilt i dess resolution av den 15 december 1994, ännu inte har verkställts, och upprepar sin begäran till rådet och kommissionen om att erbjuda Rwandas regering hjälp för att inrätta strukturer för att ta emot återvändande flyktingar och garantera deras säkerhet,

8. uppmanar unionen att sända domare, experter och tekniska rådgivare till Rwanda, för att bistå vid processen att döma dem som är ansvariga för folkmord,

9. välkomnar i detta sammanhang det faktum att en delegation från ordförandeskapet för AVS-EU:s gemensamma församling inom kort skall sändas till Burundi och Rwanda, och ber denna att hos de respektive regeringarna undersöka möjligheten att anordna en internationell konferen om stabiliteten i denna region,

10. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, ordförandena i AVS-EU:s gemensamma församling, regeringarna i EU:s medlemsstater, Förenta Nationernas säkerhetsråd, regeringarna i Rwanda och Burundi samt Organisationen för Afrikas enhet.