A4-0152/96

Resolution om uppföljningen av den internationella Kairokonferensen om befolkning och utveckling

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av agenda 21 som antogs i Rio vid avslutningen av Förenta nationernas konferens om miljö och varaktig utveckling,

- med beaktande av rådets resolution från november 1986 om familjeplanering i befolkningspolitiken i utvecklingsländerna samt med beaktade av dess resolution från november 1992 om familjeplanering,

- med beaktande av sin resolution av den 11 mars 1994 om den demografiska situationen och utvecklingen ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 340.)) samt av sin resolution av den 13 juli 1995 om integrering av politik och program som rör befolknings- och miljöfrågor ((EGT nr C 249, 25.9.1995, s. 142.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 4 maj 1994 om den europeiska gemenskapens ståndpunkt under världskonferensen om befolkning och utveckling i Kairo den 5-13 september 1994 (KOM(94)0100),

- med beaktande av handlingsprogrammet som antogs i Kairo 1994 i samband med konferensen om befolkning och utveckling,

- med beaktande av sin resolution av den 29 september 1994 om resultaten av världskonferensen i Kairo om befolkning och utveckling ((EGT nr C 305, 31.10.1994, s. 80.)),

- med beaktande av resolutionen av AVS-EU:s gemensamma församling av den 3 februari 1995 om resultaten av världskonferensen i Kairo om befolkning och utveckling (Dok AVS-EU 1471/95),

- med beaktande av resultaten av det sociala toppmötet i Köpenhamn i mars 1995,

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 18 september 1995 om integreringen av könsfrågor i utvecklingssamarbetet (KOM(95)0423),

- med beaktande av sitt yttrande av den 24 maj 1996 om förslaget till rådets förordning om till befolkningspolitik i utvecklingsländerna ((Protokollet av den 24.5.1996, del II.8.)),

- med beaktande av det handlingsprogram som antogs 1995 i Peking i samband med den fjärde kvinnokonferensen,

- med beaktande av FN:s befolkningsfonds och FN:s utvecklingsprograms rapporter 1995,

- med beaktande av resolutionsförslaget av van Dijk om genomförandet av handlingsprogrammet som antogs vid Kairokonferensen om befolkning (B4- 0158/95),

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för kvinnors rättigheter och yttranden från utskottet för utveckling och samarbete och utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0152/96), och med beaktande av följande:

A. Det handlingsprogram som godkändes av en stor majoritet av regeringarna i Kairo betecknade början till ett nytt sätt att närma sig befolkningsfrågor genom att gripa sig an med dem ur etisk synvinkel och inte längre enbart ur ekonomisk synvinkel och genom att placera människorna i centrum för en varaktig utveckling.

B. Kairokonferensen, som åtföljdes av Pekingkonferensen, gjorde kvinnornas status, deras utbildnings- och hälsonivå och på ett allmännare plan deras ekonomiska, sociala och kulturella medverkan, till ett av villkoren för framgång för varje befolkningspolitik och mänsklig utveckling och därmed till en av huvudlinjerna i sin handlingsplan.

C. Programmet medger därutöver att en befolkningspolitik för att verkligen vara effektiv måste utgöra en del av en vidare åtgärdsram för att bekämpa fattigdomen och hotet mot miljön, för att främja en varaktig utveckling och skydda de mänskliga rättigheterna samt att främja såväl fred och säkerhet som lika möjligheter.

D. Europeiska unionen och dess medlemsstater ställde sig i Kairo återigen bakom de viktigaste målsättningarna i handlingsprogrammet för att säkerställa en samordning och integrering av politik i frågor om befolkning och varaktig utveckling, i syfte att garantera fred och säkerhet, bekämpning av fattigdom, skydd av vår gemensamma miljö samt förverkligande av mänskliga rättigheter och lika möjligheter.

E. Befolkningsexplosionen, som är kopplad till den utbredda fattigdomen, medför en gradvis försämring av miljön på landsbygden och en kraftig, anarkistisk och okontrollerad urbanisering som leder till en försämring av både folkhälsa och miljö och att orsakerna bakom den påtvingade utvandringen måste minskas genom utveckling av de regioner från vilka utvandring sker och garantier för skyddet av de ursprungliga samhällena, som skall inbegripas i utvecklingen,

F. De fyra mål för finansieringen av befolknings- och hälsoprogrammen som antogs vid Kairokonferensen omfattar: familjeplanering, reproduktiv hälsa, kampen mot sexuellt överförbara sjukdomar och hiv/aids, samt utvecklingen av forskningen på dessa områden.

G. De icke-statliga organisationerna spelar en väsentlig roll för utbildningspolitikens, befolkningspolitiken, (den reproduktiva) hälsopolitikens och miljöpolitikens framgång.

REPRODUKTIV HÄLSA OCH FAMILJEPLANERING

H. Individernas fundamentala rätt till kontroll samt ett fritt och medvetet val beträffande alla frågor som har samband med deras sexualitet och deras sexuella och reproduktiva hälsa, och i synnerhet att fritt bestämma antalet barn och avståndet mellan födslarna har fastställts.

I. I Kairo studerades den sexuella och reproduktiva hälsan för första gången så att män och kvinnor betraktades som jämlika, och det visade sig betydande former av diskriminering av kvinnorna fortfarande existerar.

J. Alla former av sexuellt våld och sexuell misshandel som underminerar kvinnors och flickors värdighet och hälsa bör fördömas: sexuella stympningar, äktenskapligt våld, våldtäkt, oönskade graviditeter eller påtvingade aborter och sexuella trakasserier.

K. Inga väsentliga framsteg på världsnivå har gjorts och enligt FN:s befolkningsfond dör fortfarande årligen 500 000 kvinnor i hela världen av följderna av för tidiga och upprepade graviditeter, komplikationer vid förlossningen och av olagliga aborter (av vilka 94 % äger rum i utvecklingsländerna), medan nästan 150 miljoner kvinnor drabbas av en varaktig sjukdom eller ett varaktigt handikapp efter graviditet.

L. Enligt FN:s befolkningsfonds studier har den perinatala mödrasjukligheten och -dödligheten ofta samband med en reell brist på adekvata infrastrukturer i utvecklingsländerna.

M. Enligt Världshälsoorganisationens senaste statistik var 1995, av en totalsiffra på 19,5 miljoner hiv-smittade 8 miljoner kvinnor, av vilka majoriteten bodde i utvecklingsländer, och att döma av smittospridningens nuvarande utveckling hör kvinnorna till de främsta offren för hiv-smitta, eftersom de inte erhållit information om frågan och även eftersom de sexuellt och ekonomiskt befinner sig i underordnad ställning, särskilt unga kvinnor och tonårsflickor.

N. Kairoprogrammet anser det nödvändigt att göra familjeplaneringen till en allmän politik före år 2000, som en beståndsdel i ett vidare sätt att betrakta den reproduktiva hälsan och de reproduktiva rättigheterna vilket inkluderar hänsynstagande till vitala hälsobehov såsom ett säkert moderskap utan risker och förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar, inklusive hiv/aids.

O. Det är beklagligt att sterilisering av kvinnor, som trots internationella förpliktelser fortfarande är den vanligaste metoden för födelsekontroll, äger rum under förhållanden då informationen är synnerligen bristfällig, och inte alltid med kvinnornas samtycke och som kan innebära en fara för de steriliserade kvinnornas hälsa och inte alltid tar hänsyn till deras fysiska och psykiska integritet.

P. Man räknar med att omkring 300 miljoner kvinnor önskar uppskjuta eller förhindra en ny graviditet men inte har tillgång till preventivmedel. Kommissionen och medlemsstaterna bör undersöka möjligheten att distribuera kondomer gratis på ett sätt som respekterar lokalbefolkningens kulturella och sociala traditioner, eftersom priset på kondomer ofta är så högt att många inte har råd med dem. Man bör öka kvinnornas tillgång till information och till högkvalitativa tjänster på det reproduktiva området liksom även deras förmåga att ta initiativ.

Q. Frivilligt avbrytande av graviditet utgör inte en lämplig familjeplaneringsmetod, men de kvinnor som personligen inte ser någon annan lösning på sin nöd bör ha möjlighet att undergå laglig abort under bästa tänkbara medicinska förhållanden, såsom rekommenderas i handlingsprogrammet som antogs i Peking.

R. År 2000 kommer tonåringarna att utgöra 20 % av världens befolkning och en särskild ansträngning måste göras för att tillhandahålla konfidentiell information och rådgivning och en rad tjänster för sexuell och reproduktiv hälsa, inbegripet familjeplanering och förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar och hiv/ aids.

S. Män och unga män måste uppmuntras och hjälpas att utöva sina rättigheter och skyldigheter på det sexuella och reproduktiva området och beträffande säker sex och säker reproduktion med ömsesidig respekt och jämlikhet mellan könen.

UTBILDNING - KVINNANS RÄTTIGHETER

T. Trots de internationella förpliktelser som gjorts, framför allt i Kairo har världsanalfabetismen inte minskat, då det fortfarande existerar 960 miljoner vuxna analfabeter i världen, av vilka 2/3 är kvinnor och då omkring 130 miljoner barn, av vilka 90 miljoner är flickor, har inte tillgång till grundläggande undervisning.

U. Tillgång till undervisning och utbildning är en grundläggande rättighet som är oberoende av varje slag av befolkningspolitik, men den utgör även ett villkor för att kvinnor skall kunna delta helt och fullt i utvecklingsprocessen, för en minskning av mödra- och barnadödligheten och för en sänkning av befolkningstillväxten. I ännu högre grad utgör den ett villkor för barnens tillgång till hälsa och kunskap. För detta mål spelar undervisningen en fundamental roll, och särskilt tillräckliga kurser i sexualundervisning på olika nivåer i skolan. Data visar att en högre utbildningsnivå för kvinnor och män leder till minskning av befolkningstillväxten genom medveten familjeplanering.

VARAKTIG UTVECKLING, UTVECKLINGSSAMARBETE

V. Kvinnorna utgör 70 % av de människor som lever under fattigdomströskeln. En varaktig utveckling kan inte uppnås annat än om de bidrar och medverkar på ett sätt som jämställer dem med männen.

W. Endast 3 miljoner ecu, i endast åtta AVS-länder, har faktiskt använts under den fjärde Lomékonventionen.

X. utvecklingen är en av de främsta drivkrafterna för den eftersträvade befolkningsutvecklingen och här spelar kvinnorna en viktig roll allt efter att de får bättre möjligheter till upplysning och utbildning samt till emancipation och lika rättigheter,

YTTERLIGARE FINANSIELLA RESURSER

Y. Ansträngningar måste göras för att uppnå målet att använda 0,7 % av bruttonationalprodukten till utvecklingsbistånd och 4 % av detta bistånd bör användas för program för de målsättningar som fastställdes i Kairo. Toppmötet i Köpenhamn uppmuntrade givarna av internationellt bistånd att tilldela åtminstone 20 % av utvecklingsbudgeterna till det sociala området.

Z. I Kairo ansåg man att det fram till år 2000 kommer att behövas 17 miljarder US dollar för att genomföra programmets målsättningar beträffande reproduktiv hälsa, inbegripet tillhandahållande av familjeplaneringstjänster, säkert moderskap och förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar. Många sätter sina förhoppningar till Europeiska unionen eftersom den spelar en pionjärroll och ledarroll såväl när det gäller främjande av demokratiska friheter, kvinnans rättigheter och lika möjligheter för män och kvinnor, som när det gäller att inleda en värdefull dialog med utvecklingsländerna, till vilka unionen är den främsta givaren av utvecklingsbistånd i världen, före Förenta staterna.

AA. Före Kairokonferensen förklarade kommissionen att Europeiska unionen mellan 1995 och 2000 borde tillhandahålla 300 miljoner ecu för att understödja politik och program i utvecklingsländerna, och i Kairo utlovade Europeiska rådet avsevärda ökningar av anslagen för befolkningsprojekt och -program, men sedan dess har ytterst få projekt utarbetats. I artikel 130 w (se även artiklarna 130 u och 189 c) i Romfördraget har man en god rättslig grund för gemenskapsåtgärder inom utvecklingssamarbetet, en rättslig grund saknas ännu för budgetposten (B7- 631) «stöd till befolkningspolitik och demografiska program i utvecklingsländerna» som upprättades 1990 på Europaparlamentets initiativ.

YTTERLIGARE FINANSIELLA RESURSER

1. Parlamentet anser att de politiska riktlinjerna för befolkningspolitiken måste utgöra en integrerad del av den ekonomiska, sociala och kulturella utvecklingen och att deras viktigaste mål bör vara att förbättra livskvaliteten för alla och att bevara den för kommande generationer,

2. anser att Europeiska unionen och dess medlemsstater bör utarbeta och genomföra befolkningspolitik och befolkningsprogram som understödjer målen och åtgärderna i Agenda 21 för att säkerställa hänsynstagande till demografiska faktorer,

3. bekräftar på nytt att fritt val beträffande fortplantning utgör en av människans grundläggande rättigheter och fördömer varje familjeplaneringspolitik som är diskriminerande eller som direkt eller indirekt använder sig av tvång eller våld,

4. fördömer varje politik som använder kvinnorna i utvecklingsländerna som försökskaniner för nya preventivmedel,

5. kräver att bestämmelserna rörande familjeplanering införlivas med den reproduktiva hälsovården och att denna införlivas med den grundläggande hälsovården och att bestämmelserna systematiskt skall införlivas med samarbets- och biståndsprogrammen,

6. anser att kvinnors tillgång till information, hälsovård, reproduktiv hälsovård och familjeplanering i olika former fortfarande är helt otillräcklig, mot bakgrund av den nuvarande efterfrågan på dessa tjänster,

7. betonar att man så snabbt som möjligt måste få ett slut på diskrimineringen av kvinnor och garantera lika behandling för att förbättra kvinnors tillgång till utbildning, krediter, jordegendom och arrende samt sysselsättning som ett mål i sig samt för att garantera framgången för varje befolkningspolitik eller mänsklig utvecklingspolitik,

8. kräver att det inrättas program för skapande av små och medelstora företag som främjar lokala sysselsättningsinitiativ för kvinnor,

9. kräver att minst 10 % av budgetposterna för Meda B7-4110 (Medelhavet), samarbete med Asien (B7-3000), samarbete med Afrika (B7-1000) och samarbete med Latinamerika (B7-3100) skall reserveras för särskilda åtgärder för sysselsättning och utbildning för kvinnor och att samma procentenhet reserveras för området «sysselsättning och utbildning för kvinnor» inom de särskilda programmen och projekten för befolkningen,

10. kräver att de enskilda organisationerna och kvinnoorganisationerna, för att underlätta valet av åtgärder i detta sammanhang, skall föreslå program direkt för kommissionens GD I,

11. begär att kvinnorna systematiskt skall tas med som förmånstagare och deltagare i utarbetandet, planeringen, genomförandet och utvärderingen av alla utvecklingsprojekt och -program,

12. rekommenderar att det ekonomiska samarbetet bättre beaktar behovet av att förbättra kvinnornas status och uppmuntra deras initiativ,

13. betonar att en kvinnas eller ett pars beslut att använda sig av olika slag av pålitliga preventivmedel inte bör stöta på sociala och/eller ekonomiska hinder,

14. begär att den demografiska politiken och hälsopolitiken beträffande reproduktion skall planeras, beslutas, organiseras och genomföras under deltagande av den berörda befolkningen, särskilt kvinnorna, och dessutom beakta nödvändigheten av att garantera utbildning och tjänster som är anpassade efter de lokala förhållandena för att skydda män och kvinnor från spridningen av aids och sexuellt överförbara sjukdomar,

15. begär att Europeiska unionen och dess medlemsstater i enlighet med de beslut som togs i Kairo skall främja samfinansiering av utvecklingsprogram som beaktar inverkan på de existerande ojämlikheterna mellan män och kvinnor och ser till att detta kriterium ingår i varje utvärdering av de genomförda programmen,

16. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att spela en roll som katalysator i samband med de ansträngningar som syftar till att införa jämlikhet för kvinnor i det politiska och ekonomiska livet, i familjen i alla dess former, och i samhället i allmänhet, något som unionen vid den fjärde världskvinnokonferensen förpliktat sig att göra,

17. anser att de insatser unionen redan inlett bör intensifieras, samordnas och dirigeras till utvecklingsländerna, inbegripet länder i före detta Sovjetunionen som erhåller utvecklingsbistånd, där det finns ett icke tillgodosett behov av tjänster för reproduktiv hälsa,

18. betonar behovet av att inleda särskilda åtgärder i länder i Central- och Östeuropa som drabbats av särskilda ekonomiska och sociala problem, varvid man inte bör glömma vissa länder i Västeuropa vilkas sociala trygghetssystem och hälsovårdssystem håller på att försämras,

19. uppmanar Europeiska unionen och dess medlemsstater att uppfylla de ekonomiska löften de gav vid befolkningskonferensen i Kairo, eftersom behovet av tjänster för reproduktiv hälsa inte är uppfyllt,

20. rekommenderar att Bretton Woods och andra internationella finansiella organisationer då de utarbetar sina politiska riktlinjer och program skall beakta och utvärdera befolkningarnas behov beträffande miljö, hälsa, utbildning, bostäder och andra sociala sektorer liksom deras inverkan på kringflyttningen (som utvandringen från landsbygden och den oroväckande urbaniseringen) och insisterar på att det är nödvändigt att tillse att de strukturella anpassningar åtföljs av åtgärder som gör det möjligt för utvecklingsländerna att upprätta eller bibehålla en tillfredsställande nivå på de grundläggande sociala utgifterna,

21. föreslår att Världsbanken och andra finansiella institutioner skall offentliggöra en lista på givarländer som påtagit sig ekonomiska förpliktelser och specificera vilka länder som betalat mer än sitt strukturella bidrag till utvecklingsbiståndet och sådana länder som inte betalat sitt bidrag,

22. uppmanar kommissionen att förse parlamentet med en årlig utvärdering av samarbetet och den nuvarande situationen samt den rättsliga ställningen för samarbetet mellan kommissionen och berörda internationella organisationer och byråer såsom FN:s befolkningsfond samt en förteckning över kommissionens, de internationella organisationernas och byråernas experter som samarbetar med utveckling- och befolkningsprogram,

23. uppmanar kommissionen att utarbeta ett ramavtal tillsammans med FN:s befolkningsfond för att bidra till att besluten i Kairo snabbt kan omsättas i praktiken,

24. anser att med beaktande av svårigheterna med att genomföra Kairoprogrammet och den långsamma beslutsprocessen hos de berörda regeringarna och institutionerna bör Europeiska unionen spela en roll som pådrivare genom att främja inrättandet av nätverk, inrättningar forsknings- och informationsutbyte och nya former av partnerskap: icke-statliga organisationer, regeringar, politiker, privata partner, de berörda befolkningarna, samt syd-syd-samarbete,

25. anser att kommissionen med beaktande av den viktiga roll icke-statliga organisationer kan spela inom befolkningsprojekt och -program samt med beaktande av deras sakkunskap och lokala erfarenheter, bör förstärka samarbetet med dessa icke-statliga organisationer,

26. begär att ett system för informationsutbyte om de initiativ och åtgärder som finansieras av gemenskapen införs, medlemsstaterna, Europeiska investeringsbanken och andra bilaterala och internationella givare, samt bättre samordning särskilt med FN:s befolkningsfond,

27. begär att kommissionen inom sex månader räknat från godkännandet av denna resolution skall informera parlamentet om de initiativ som tagits av varje medlemsstat för att genomföra målsättningarna som fastställdes i Kairo,

28. begär att kommissionen skall informera parlamentet om inverkan av artikel 155 i fjärde Lomékonventionen, budgetposterna B7-631 (stöd till befolkningspolitik och demografiska program i utvecklingsländerna ), B7- 6211 (hälsoprogram och bekämpning av hiv/aids i utvecklingsländer), B7- 6212 (hälsovård för mödrar och barn) och finansprotokollen för samarbetsavtalen mellan Europeiska unionen och utvecklingsländer,

29. begär att man för att undvika tvångssterilisering och direkt eller indirekt tvingande metoder för födelsekontroll skall undersöka metoderna för födelsekontroll i de olika befolkningsprogram som finansieras av Europeiska unionen i utvecklingsländer,

30. anser det nödvändigt att samordna de projekt som finansieras under olika kapitel i budgeten och begär därför en utvärdering av de projekt som inverkar på och/eller kan komma att inverka på befolkningen och som finansieras inom ramen för Europeiska utvecklingsfonden, samarbetsavtalen mellan Europeiska unionen och utvecklingsländerna och de speciella budgetposter som har att göra med humanitärt bistånd (B7-21), utbildning och upplysning inom utvecklingsområdet (B7-610), kvinnans roll i utvecklingsländerna (B7-611), miljö i utvecklingsländerna (B7-6200), tropiska skogar (B7-6201), gemenskapens deltagande i åtgärder till förmån för utvecklingsländer som genomförs av enskilda organisationer (B7-5010), decentraliserat samarbete i utvecklingsländerna (B7-643) och mänskliga rättigheter (B7-702).

31. efterlyser utbildningsprogram om befolkning och reproduktiv hälsa som skall utformas och genomföras för kommissionens personal,

32. anmodar kommissionen att för parlamentet lägga fram en översikt över kommissionens befintliga program och projekt, avsikter för perioden fram till år 2000 och en årlig rapport om åtgärderna på området,

33. begär en utvärdering av utvecklingsprogrammen inverkan på befolkningen, särskilt beträffande kvinnors utbildning och hälsa,

34. uppmanar kommissionen att inleda en policydialog med regeringarna om stöd till befolkningsprogram och program för reproduktiv hälsa,

35. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar och statschefer och FN samt till AVS-ländernas regeringar.