A4-0335/96

Resolution om omstrukturering och omlokalisering av företag inom Europeiska unionen

Europaparlamentet antar denna resolution

- med beaktande av överläggningarna vid den gemensamma expertutfrågning som utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och utskottet för socialfrågor och sysselsättning höll den 29 maj 1996,

- med beaktande av sin resolution av den 15 december 1994 om slutsatserna från Uruguay-rundan och WTO:s framtida verksamhet ((EGT nr C 18, 23.1.1995, s. 165.)),

- med beaktande av Europaparlamentets resolutioner av den 17 februari 1995, 13 juli 1995 och 21 september 1995 ((EGT nr C 56, 6.3.1995, s. 197, EGT nr C 249, 25.9.1995, s. 152, EGT nr C 269, 16.10.1995, s. 172. )) om omlokalisering av företag inom EU,

- med beaktande av sin resolution av den 14 december 1995 om kommissionens meddelande om världsomspännande direktinvesteringar på lika villkor ((EGT nr C 152, 27.5.1996, s. 68.)),

- med beaktande av sin resolution av den 9 maj 1996 om kommissionens ekonomiska årsrapport för 1996 ((EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 175.)),

- med beaktande av sin resolution av den 24 maj 1996 om förhandlingarna om handel och miljö inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) ((EGT nr C 166, 10.6.1996, s. 260.)),

- med beaktande av artiklarna 5, 7, 11, 17, 18 och 19 i gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter,

- med beaktande av rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om europeiska företagsråd ((EGT nr L 254, 30.9.1994, s. 64.)),

- med beaktande av direktiv 75/129/EEG ((EGT nr L 48, 22.2.1975, s. 29.)), ändrat genom direktiv 92/56/EEG ((EGT nr L 245, 26.8.1992, s. 3.)), om kollektiva uppsägningar, och direktiv 77/187/EEG ((EGT nr L 61, 5.3.1977, s. 26.)) om tillnärmning av medlemsstaters lagstiftning och skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter,

- med beaktande av vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, vitboken om den europeiska socialpolitiken och förtroendepakten om sysselsättning,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möten i Essen, Cannes, Madrid och Florens,

- med beaktande av Regionkommitténs yttrande om utlokaliseringen av internationella företag (CdR 228/95) och dess rapport (CdR 279/94),

- med beaktande av artiklarna 2, 3, 3a.1, 102a, 118 och 130 i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av resolutionsförslaget från Caudron om industriell omstrukturering och omlokalisering inom Europeiska unionen (B4-0178/94)

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandena från utskottet för socialfrågor och sysselsättning och utskottet för regionalpolitik (A4-0335/96), och med beaktande av följande:

A. Omlokalisering och omstrukturering av företag är ingen ny företeelse men dess omfattning och sammanhang har avsevärt förändrats i och med att en världsekonomi skapats.

B. Omlokalisering av företag kan ta sig många uttryck, både vad beträffar de faktorer den påverkas av och dess ekonomiska följder i berörda regioner eller länder.

C. Omlokalisering av företag kan ske både inom gemenskapen och mellan gemenskapen och tredje land.

D. Omlokalisering utgör en del av en världsomspännande ekonomisk rationaliseringsprocess med kostnadsnedskärningar, modernisering, ökande storskalighet, anpassning och omstrukturering inom industrin.

E. Takten för omlokalisering och globalisering återspeglas i den kraftiga ökningen av utländska direktinvesteringar (vilka har tredubblats under de senaste tio åren) och i den kraftiga tillväxten av internationell handel som ökade dubbelt så mycket som världens produktion under samma period.

F. Transnationella företag innehar en nyckelposition när det gäller omlokalisering och omstrukturering genom att de står för två tredjedelar av världshandeln och då en tredjedel av deras handel sker inom företagen.

G. Omlokalisering innebär inte längre en fysisk förflyttning till nya lokaler och att samma uppgifter utförs på ett annat ställe, utan den sker på ett antal sätt, bland annat genom att lägga ut en del av verksamheten på underleverantörer, strategiska allianser mellan företag och portföljinvesteringar.

H. Omlokaliseringar påverkar inte endast de «traditionella», dvs. arbetskraftsintensiva industrierna såsom textil-, sko- eller leksaksindustrin, utan också kapitalkrävande industrier såsom stål- och varvs-, verkstads- och flygplansindustrin samt tillverkning av elektronisk utrustning, liksom viktiga områden inom tjänstesektorn såsom mjukvaruutveckling, finansiella tjänster och informations- och logistiktjänster.

I. Motiven till att företag omlokaliserar är varierande och inbegriper försök att komma in på nya marknader, att kring bestämmelser om lokalt innehåll, konkurrens om löner eller bidrag, «gratis» infrastrukturerbjudanden, skatteflykt.

J. Stabilitet på valutamarknaden är av yttersta vikt om inte omlokaliseringsbeslut skall bli snedvridna eller motverka sitt eget syfte.

K. En gemensam valuta för EU kommer att bidra till en stabil miljö som kan generera konstruktiva effekter i fråga om omlokalisering och omstrukturering av företag ifall den baseras på att de nominella ekonomierna sammanfaller, samt på effektiv makroekonomisk samordning.

L. Omlokalisering kan vara positiva, om de skapar arbetstillfällen i områden som är hårt drabbade av arbetslöshet och ger företagen en bas på nya marknader, men kan även ha negativa konsekvenser när de minskar sysselsättningen i regioner där det (ännu) inte finns några alternativa sysselsättningskällor.

M. Den speciella situation som nu råder med ett sammanfallande av den inkonsekventa utvecklingen på den inre marknaden, konvergenskraven för den gemensamma valutan, samt det påskyndade införandet av ny teknologi och av arbetsbesparande organisationsmetoder, gör omlokalisering och omstrukturering till en alldeles unik och speciell utmaning i politiken då den bidrar till de många svårigheter EU redan har när det gäller att ta itu med sysselsättningen och den ekonomiska utvecklingen.

N. EU är världens viktigaste aktör och det är därför dess skyldighet att genom sin handelspolitik och sina interna marknadsstrategier säkerställa ett ansvarsfullt globalt agerande till förmån för sina medborgares och andras intresse i världsekonomin.

O. Omlokaliseringar från en region kan sammanknippas med ett antal socioekonomiska problem för ifrågavarande områden, till exempel ett högre antal långtidsarbetslösa, arbetskraft med kompetens som inte motsvarar efterfrågan, försämrad köpkraft och förlust av nyckelmarknader för lokala producenter.

P. Omlokaliseringar till en region löser inte nödvändigtvis lokala problem då de investerare som träder in utgår ifrån att de kan stjäla kompetent arbetskraft från lokala företag vilket är till nackdel för den befintliga verksamheten.

Q. De ändringar som nyligen gjordes av strukturfonderna betyder att regionernas finansiella kapacitet, snarare än deras behov, är det kriterium som bereder tillgång till stöd vilket leder till att de minst gynnade regionerna polariseras och sanktioneras.

R. En överenskommelse om social minimistandard skulle ge arbetsmarknaden en undre gräns och tvinga fram en höjning av arbetskraftens kapacitet genom investering i kompetensutveckling samt generera en högre grad av yrkesstolthet hos de anställda.

S. Arbetslösheten förblir alltför hög inom EU och blir alltmer långvarig samtidigt som man i stället bör eftersträva full sysselsättning.

T. Bristen på tillgängliga data om omlokaliseringar förhindrar en riktig bedömning av fenomenets omfattning.

U. Den roll länderna i Central- och Östeuropa spelar är ännu blygsam men kommer att tillta inom den närmaste tiden och vid utvidgningen bör därför särskild eftertanke ägnas omlokaliserings- och omstruktureringsaspekterna.

1. Parlamentet ser det som ett angeläget behov att överföra grunden för ramen för internationella åtgärder rörande handel och investeringar från en relativt smal inriktning på tillväxt och upprätthållande av fri handel och investeringar, till det mera sammansatta målet om hållbar utveckling, vilket innebär en integrering av ekonomisk effektivitet, makroekonomisk stabilitet, social rättvisa och hållbarhet när det gäller miljön,

2. understryker att internationell valutaspekulation är en huvudorsak till valutaoro vilken leder till en snedvridning av beslut i den realekonomin, t.ex. omlokaliseringar, och uppmanar kommissionen att lägga fram förslag för att avskräcka spekulation i finansiella derivat, understryker också i detta hänseende att ett framgångsrikt genomförande av den ekonomiska och monetära unionen kommer att utgöra ett mycket stort steg framåt när det gäller att ta itu med de ovan nämnda problemen,

3. noterar kommissionens synpunkt i «Beskattningen inom Europeiska unionen» (SEK(96)487), att låg beskattning av geografiskt rörliga produktionsfaktorer undergräver den nationella beskattningsgrunden och leder till att skattebördan överförs på mindre rörliga faktorer såsom arbetskraft, och att detta utgör den största oantagna politiska utmaningen och efterlyser omedelbara åtgärder,

4. noterar hur snabbt fria kapitalrörelser infördes i Europeiska unionen och beklagar att varken fri rörlighet för arbetskraft och pensioner eller ömsesidigt erkännande av examina har prioriterats lika högt, uppmanar kommissionen att utreda vilka följder en större rörelsefrihet för arbetstagare och större möjligheter för dem att få sina pensionsrättigheter överflyttade kunde ha med tanke på omflyttningar inom Europeiska unionen,

5. anmodar kommissionen att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att undanröja de hinder som står i vägen för att alla arbetstagares och medborgares möjligheter att utnyttja alla möjligheter att fullständigt omfördela den inre marknadens fördelar, bland annat avsaknaden av en europeisk lösning på frågan om beskattning av gränsgångare, avsaknaden av en skattemässig harmonisering vilket har lett till att skattetrycket på rörliga skattebaser mellan 1980 och 1993 minskade med 10 % samtidigt som skattetrycket på arbete och löneinkomster steg med 20 %; uppmanar rådet och medlemsstaterna att agera till följd av dessa förslag,

6. påpekar att konkurrerande sociallagstiftning ofta spelar en roll vid omlokaliseringar; påpekar att social trygghet, arbetsvillkor, samt miljö- och skattepolitik, och arbetsrätt kommer att vara de sista områden som medlemsstaterna kan konkurrera på efter genomförandet av den tredje etappen av EMU; påpekar att det därför fortfarande är mycket viktigt att inrätta ett ramverk för europeisk sociallagstiftning, vilket bör beslutas med kvalificerad majoritet,

7. anmodar kommissionen och rådet att ta ställning vad beträffar internationaliseringen av EU:s egen industri och ber kommissionen att rapportera vad den eventuellt har för övergripande strategi för att ta itu med omstruktureringens effekter på sysselsättningen,

8. förväntar sig att kommissionen förklarar hur den tar hänsyn till effekterna av ökad rationalisering i transnationella företag inom EU samt deras produktions- och förflyttningsbeslut när kommissionen bedömer sysselsättningsläget inom EU på kort och medellång sikt, och om dessa effekter beaktas när kommissionens förslag till sysselsättningsbefrämjande åtgärder utformas och omsätts i praktiken,

9. bekräftar att det är nödvändigt att återställa balansen i fördragets uppbyggnad genom att eftertryckligen ta upp arbetslivets och arbetsmarknadens intressen för att, som en del av förtroendepakten om sysselsättningen, lägga en verklig om än grundläggande bas för förtroende,

10. uppmanar kommissionen att utvärdera strukturfonderna med hänsyn till konkurrenssnedvridningar och tecken på anpassning till bidragen, samt att avlägga en rapport om resultaten till Europaparlamentet,

11. föreslår att ett villkor för EU-stöd från strukturfonderna till företag bör vara ett långsiktigt engagemang i sysselsättning och lokal utveckling, understryker därför behovet av att de regionala och lokala myndigheterna tar på sig rollen att av inkommande investerare kräva mervärde och hållbara anknytningar till den befintliga ekonomin för att på så sätt säkerställa att omlokalisering i framtiden löper mindre risk att ske som snabb utlokalisering,

12. uppmanar kommissionen att uppställa som mål ett starkt åtagande att investera i utbildning och kompetens som bidrar till den nödvändiga anpassningsförmågan i fall av utlokalisering,

13. uppmanar till ett slut på «kapplöpningen» att köra de sociala systemen i botten i kampen om investeringar, genom att skapa socialskydd på lika villkor och att inom ramen för regeringskonferensen avlägsna alla möjligheter att förbigå denna aspekt,

14. påpekar vikten av att det upprättas europeiska arbetsråd för att garantera insyn i beslut om utlokalisering och omstrukturering,

15. efterlyser en ändring av WTO:s stadga som är ett uttryck för frihandelns absoluta överhöghet över alla miljömässiga och sociala hänsynstaganden och hotar målet om en hållbar utveckling vilket antogs i Rio 1992,

16. uppmanar kommissionen att lägga fram förslag om miniminormer för miljön som skall införas i EU:s preferensavtal och multinationella handelsavtal,

17. anser att de externa effekterna av prissättningen av transporter ifall de redovisas på rätt sätt, skulle kunna väcka viktiga frågor om de beslut som nyligen tagits om omlokalisering av utländska direktinvesteringar i hela världen och understryker att en justering av prissättningen för transporter borde ha gjorts redan för länge sedan,

18. anmodar kommissionen att klargöra vilka industripolitiska åtgärder som eventuellt vidtagits eller planeras och varför just dessa valts och andra inte; anmodar kommissionen att klargöra huruvida den förväntar sig att konkurrenspolitik kan ersätta industripolitik, och i så fall vilken roll dess industridirektorat förväntas spela för att rationellt genomföra både industri- och konkurrenspolitiken; anmodar kommissionen att utforma en tydlig industripolitik för gemenskapen,

19. uppmanar kommissionen att, i syfte att undanröja de hinder som är en följd av avsaknaden av en gemensam skattepolitik, använda sig av de möjligheter som står till buds i enlighet med artikel 101 i fördraget,

20. uppmanar kommissionen och ministermötet WTO:s toppmöte i Singapore att arbeta för ett antagande av sociala klausulerna i internationella handels- och investeringsavtal baserat på elementära ILO-normer om grundläggande rättigheter, t.ex. föreningsfrihet, rätten till kollektiv, förhandlingar, lägsta ålder för anställning, icke-diskriminering och förbud av tvångsarbete,

21. anser att WTO:s toppmöte i december i Singapore bör sträva efter att ändra sina stadgar för att åstadkomma:

a) en omformulering av artikel XX om allmänna undantag vad gäller reglerna om frihandel och lika behandling av investeringar,

b) gemensamma förklaringar som

i) garanterar att hållbar utveckling, multilaterala konventioner om miljön och mänskliga rättigheter skall ges företräde i förhållande till frihandeln,

ii) bekräftar rätten för de minst utvecklade länderna att med lämpliga politiska åtgärder främja sin egen industris utveckling,

22. uppmanar rådet att beordra kommissionen att förespråka och aktivt söka instrument för att garantera insyn och ansvarsskyldighet i WTO och säkerställa fullt deltagande från icke-statliga organisationernas och deras expertis sida,

23. anser att EU, och i synnerhet kommissionen, måste ta sitt fulla ansvar för att bekämpa snedvridning av konkurrensen och främja världshandelsorganisationens (WTO:s) och ILO:s roll för att ta itu med frågor som förhållandet mellan arbetsmarknadslagstiftning och investeringar, öppnande av marknader i icke-medlemsstater för EU, upprättande av en databas om tillträdeshinder, kamp mot piratverksamhet i fråga om immateriell äganderätt och, viktigast av allt, samordning av medlemsstaternas ståndpunkter inom WTO och OECD,

24. uppmanar kommissionen att gå vidare med införandet av socialklausuler i de internationella avtalen på grundval av de fem konventioner som ILO betecknat som prioriterade de rörande: föreningsfrihet, rätt till kollektivförhandlingar, förbudet mot barnarbete, förbudet mot tvångsarbete och förbudet mot diskriminering; uppmanar kommissionen att vidta åtgärder för att få alla medlemsstater att ratificera dessa konventioner; begär att genomförandet av dessa socialklausuler skall gå hand i hand med positiva åtgärder och incitament för stater och företag som rättar sig efter dess klausuler; uppmanar kommissionen och rådet att verka för att detta ämne ges en prioriterad behandling under WTO:s ministerkonferens i Singapore samt att förespråka och aktivt eftersträva att ministerkonferensen inom WTO i Singapore inrättar en kommitté för handel och mänskliga rättigheter som framför allt skall befatta sig med frågor som rör de mänskliga rättigheterna i arbetslivet,

25. anmodar kommissionen att göra det till ett överordnat mål i förhandlingarna med andra handelsblock och länder att undvika snedvridning av konkurrensen, samt införa tydliga utvärderingssystem för att bedöma i vilken utsträckning detta mål uppnåtts, garantera rättvis konkurrens och sprida lämpliga regler för arbetslivet,

26. uppmanar kommissionen att förse Europaparlamentet med detaljerad statistik om omfattningen och strukturen av omlokaliseringar både inom och utanför EU med hänsyn till de sociala och miljömässiga effekterna inklusive beaktande av nya indikatorer,

27. framhäver den effekt som överenskommelserna om åtgärder i fråga om handelsrelaterade investeringar (TRIM) inom WTO kan komma att få för omlokaliseringar och uppmanar till att överenskommelserna om TRIM vid WTO:s ministerkonferens i Singapore införs i perspektivet av de ekonomiska och sociala effekterna av omlokaliseringen och avregleringen av utländska direktinvesteringar,

28. upprepar sin ståndpunkt att Europaparlamentet skall delta på alla nivåer i alla EU:s internationella överenskommelser rörande handel och investeringar,

29. anser att medan vederbörlig hänsyn bör tas till att omlokalisering av företag är ett sammansatt fenomen, bör målet för statlig och kommunal politik vara att främja de positiva effekterna av omlokalisering och mildra dess potentiellt negativa effekter,

30. anser därför att statlig och kommunal politik som berör omlokalisering av företag bör formuleras med tanke på följande målsättningar:

- en hög sysselsättningsnivå,

- social och ekonomisk sammanhållning,

- konkurrenskraft för industrin inom gemenskapen,

- en hållbar utveckling,

- en rättvisare fördelning av de vinster som fri handel genererar,

31. konstaterar att nyligen genomförda undersökningar visar på de central- och östeuropeiska staternas ökade betydelse när det gäller omlokaliseringar,

32. kritiserar frånvaron av lämpliga bestämmelser på det sociala området och förekomsten av legaliserad social dumpning, vilket har störande effekt på EU:s inre marknad,

33. betonar nödvändigheten av att omrikta Phare-stödet till utveckling av mer omfattande och skärpta normer i Central- och Östeuropa i syfta att överföra bästa möjliga praxis från EU:s socialpolitiska ramverk till deras system,

34. begär att kommissionen skall genomföra en utvärdering av associerings- och anslutningsavtalen samt Phare-programmen, närmare bestämt avseende tillämpningen av socialklausulerna i dessa avtal, i syfte att förstärka stödet till upprättandet av en väl fungerande modell för socialt samråd av en bra arbetstidslagstiftning och ett bra socialt skydd,

35. begär att kommissionen skall ta hänsyn till betydelsen av de multinationella företagens utveckling i gemenskapens medlemsstater när en omarbetning av struktur- och sammanhållningsfonderna övervägs i samband med utvidgning; detta skall ske inom den allmänna ramen för genomförandet av målet om ekonomisk och social sammanhållning med särskild hänsyn tagen till situationen i de länder som för närvarande är mottagare av medel ur struktur- och sammanhållningsfonderna,

36. uppmanar kommissionen att hålla omlokaliseringar i EU:s industriverksamhet under strikt granskning och att överväga att upprätta ett permanent övervakningscentrum för dessa frågor, uppmanar i detta avseende kommissionen att, baserat på det arbete ett sådant centrum utför, utveckla riktlinjer för gemenskapens politik vilka med vederbörlig hänsyn till det sammansatta fenomen omlokalisering av företag är, skall syfta till att främja de positiva effekterna av omlokalisering och mildra dess negativa effekter; dessa riktlinjer skall formuleras med hänvisning till de fem målsättningar för statlig och kommunal politik inom detta område som anges ovan och framläggas för Europaparlamentet och rådet,

37. betonar att gemenskapens befintliga politiska strategier såsom konkurrens-, industri-, handels- och den inre marknadspolitiken påverkar mönstret för omlokalisering av företag både inom och utanför gemenskapen och uttrycker oro över den bristande samordningen av dessa strategier; beklagar i detta avseende att man inte uttryckligen tagit hänsyn till omlokalisering och dess följder i formuleringen och utvärderingen av dessa strategier,

38. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, den gemensamma AVS-EU-församlingen och företrädare för arbetsmarknadens parter på europeisk nivå.