[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 30.11.2005

KOM(2005) 608 slutlig

2005/0246 (COD)

Genomförande av gemenskapens LissabonprogramFörslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG)

om fastställande av en tullkodex för gemenskapen

(Moderniserad tullkodex)

(framlagt av kommissionen) {SEC(2005) 1543 }

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Gemenskapens nuvarande tullkodex, rådets förordning (EEG) nr 2913/92, är föråldrad. Den har inte hållit jämna steg med vare sig de radikala förändringarna av den miljö i vilken internationell handel bedrivs, särskilt den snabba och oåterkalleliga framväxten av informationsteknik och elektroniskt datautbyte, eller med den ändrade inriktningen av tullens arbete. Detta utgör ett hinder för effektiv tullklarering och effektiva riskbaserade kontroller på den inre marknaden. Man bör även beakta gemenskapens program för att underlätta handeln inom ramen för utvecklingsagendan från Doha och kraven på att ta itu med det växande hotet mot säkerhet och skydd genom att förstärka kontrollerna vid gemenskapens yttre gränser. En modernisering av tullkodexen, rationalisering av tullförfaranden och tullprocesser och anpassning av reglerna till gemensamma standarder för IT-system kommer att leda till följande resultat: Att initiativet för e-förvaltning genomförs på tullens område. Att åtagandet beträffande initiativet för ”bättre lagstiftning” på detta område fullgörs, genom att reglerna blir enklare och bättre strukturerade och genom att flera förordningar sammanförs. Att konkurrenskraften hos de företag som bedriver verksamhet i och med gemenskapen förstärks, vilket leder till ekonomisk tillväxt. Att säkerheten och skyddet vid de yttre gränserna ökar, när väl gemensamma standarder (inbegripet för riskanalys) införs och sköts via ett gemensamt IT-system. Att risken för bedrägeri minskar. Att förenligheten med övrig gemenskapspolitik förbättras, t.ex. politiken i fråga om indirekt beskattning, jordbruk, handel, miljö, hälsa och konsumentskydd. Att det finns en välfungerande beslutsprocess för antagande av tillämpningsföreskrifter, riktlinjer och förklarande anmärkningar och när kommissionen skall begära av en nationell förvaltning att den återkallar ett beslut. För en så omfattande förändring räcker det inte med fortsatta ändringar av den gällande tullkodexen utan det fordras en fullständig översyn, vilket innebär att den måste ersättas av en moderniserad tullkodex för gemenskapen. |

120 | Allmän bakgrund Detta förslag skall ses mot bakgrund av den förnyade Lissabonstrategin, som syftar till att göra Europa en mera attraktiv plats att investera och arbeta i, där tillväxten drivs på genom kunskap och innovation och där politiken gör det möjligt för företag i EU att skapa flera och bättre arbetstillfällen. Detta förslag har även utformats för att uppnå målen med initiativet för e-förvaltning, genom att företag med hjälp av en elektronisk tullmiljö till fullo skall kunna dra nytta av modern teknik och det därav följande underlättandet av handeln. Kommissionens förslag om att skapa en enkel och papperslös miljö för tull och handel välkomnades och fick stöd i rådets resolution från december 2003, vilken godkände kommissionens förslag om att modernisera tullregler och tullförfaranden och inrätta en regelram till stöd för reformerade tullförfaranden i en datoriserad miljö. Någon allmän översyn av den nuvarande kodexen har inte gjorts sedan den antogs 1992, endast begränsade ändringar för att ta itu med specifika problem. Kodexen baserar fortfarande tullförfaranden på papperstransaktioner och även om användningen av elektronisk tullklarering via nationella datorsystem nu är regeln snarare än undantaget, finns det ännu ingen skyldighet enligt gemenskapslagstiftningen att använda sådana system. I allmänhet finns inga IT-applikationer för tullklarering som omfattar hela gemenskapen, men det nya datoriserade transiteringssystemet, NCTS, har framgångsrikt visat att sådana system är genomförbara och innebär nya möjligheter för liknande applikationer på andra tullområden. Vidare ändras tullens roll från att ta ut tullar, vilka har minskat dramatiskt de senaste 20 åren, till att tillämpa icke-tariffära åtgärder, i synnerhet sådana som avser säkerhet och skydd, att bekämpa varumärkesförfalskade varor, penningtvätt och narkotikahandel och att tillämpa hygien-, hälso-, miljö- och konsumentskyddsåtgärder samt ta ut mervärdesskatt och punktskatter vid import eller bevilja befrielse från sådana skatter vid export. Tullkodexen måste ändras för att bli anpassad till men även forma den elektroniska miljön för tull och handel. Vidare har samtliga ekonomiska aktörer och offentliga förvaltningar stött tanken på att utnyttja denna möjlighet att göra en större översyn av tullreglerna för att förenkla dem och göra dem bättre strukturerade. Inte minst behövs radikala ändringar av kodexen i en utvidgad gemenskap och i en elektronisk handelsmiljö, så att skatter kan tas ut på den lämpligaste platsen, dvs. där näringsidkaren är etablerad (centraliserad klarering). Samtidigt är det nödvändigt att säkerställa gemensamma standarder, inbegripet för riskanalys och av tullen beslutade påföljder. Det senare kan bara uppnås med hjälp av en gemensam ram på gemenskapsnivå, som kommissionen kommer att föreslå inom kort. Det är även nödvändigt att förbättra förenligheten med övrig gemenskapspolitik, t.ex. politiken i fråga om indirekt beskattning, jordbruk, handel, miljö, hälsa och konsumentskydd. Detta innebär att arbetsfördelningen mellan tullkontoren vid gränsen och de inne i landet måste ses över. Om kodexen inte ändras på detta sätt kommer de företag som bedriver verksamhet i Europa att hindras från att till fullo dra nytta av mera moderna villkor för att bedriva internationell handel, vilket kommer att påverka deras resultat i en allt mera konkurrensutsatt miljö. Föråldrade förfaranden, processer och andra tullregler som utformats för en pappersbaserad miljö kommer även att öka risken för bedrägeri, äventyra säkerheten och skyddet vid de yttre gränserna och försvaga tullens roll som det viktigaste organet för gränsskydd och övervakning av internationella varutransporter. |

130 | Gällande bestämmelser Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. Förslaget och dess tillämpningsföreskrifter kommer att ersätta ovannämnda förordningar samt nedanstående förordningar och deras tillämpningsföreskrifter, som införlivas med den nya kodexen: Rådets förordning (EEG) nr 918/83 av den 28 mars 1983 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse. Rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av den 19 december 1991 om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen. Rådets förordning (EG) nr 82/2001 av den 5 december 2000 om definition av begreppet ”ursprungsprodukter” och om metoder för administrativt samarbete i handeln mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla. Rådets förordning (EG) nr 1207/2001 av den 11 juni 2001 om förfaranden för att i enlighet med bestämmelserna om förmånshandel mellan Europeiska gemenskapen och vissa länder underlätta utfärdande av varucertifikat EUR.1, upprättande av fakturadeklarationer och EUR.2-formulär och utfärdande av vissa tillstånd för ekonomiska aktörer att fungera som godkända exportörer och om upphävande av förordning (EEG) nr 3351/83. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslagstexten är förenlig med den förnyade Lissabonstrategin och initiativet för e-förvaltning. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Successiva versioner av förslaget till moderniserad tullkodex har sedan maj 2004 diskuterats med medlemsstaternas tullförvaltningar i tullkodexkommittén och med europeiska branschorganisationer i gruppen för näringslivskontakter. Ett öppet samråd genomfördes på Internet under sommaren 2004. De många kommentarer som mottogs från olika ekonomiska aktörer, medlemsstaterna och tredjeländer beaktades vid utformningen av en reviderad version, som lades fram för dessa parter på ett större seminarium i Budapest i april 2005. Vidare sändes ett frågeformulär till europeiska branschorganisationer och tullförvaltningar för att inhämta synpunkter på de sannolika kostnaderna för och fördelarna med att genomföra en moderniserad tullkodex. |

212 | Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats De reaktioner på kommissionens förslag som mottogs vid dessa samråd och på Budapestkonferensen var till stor del positiva. Vissa specifika synpunkter beaktades vid den slutliga utformningen av förslaget. Svar mottogs på det frågeformulär som gällde konsekvensanalys och resultaten har inarbetats i den konsekvensanalys som åtföljer detta förslag. |

213 | Ett öppet samråd genomfördes på Internet mellan den 1 juli 2004 och den 15 september 2004. Kommissionen mottog 56 svar. På http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/resources/documents/CustomsCode_tables.pdf. finns en redovisning av hur svaren har beaktats. |

Extern experthjälp |

229 | Någon extern experthjälp har inte behövts. |

230 | Konsekvensanalys Inga ytterligare rättsliga ändringar: Enligt detta alternativ skulle den nuvarande tullkodexen, som även om den nyligen ändrades i vissa avseenden dock utformades på 80-talet och trädde i kraft på 90-talet, fortsätta att tillämpas. Pappersbaserade transaktioner skulle även i fortsättningen utgöra standardförfarandet. Tullförfaranden och tullprocesser skulle fortsätta att vara onödigt komplicerade och reglerna skulle inte återspegla den ekonomiska verkligheten, vilket skulle göra det allt svårare för både tullförvaltningar och näringsidkare att tillämpa dessa föråldrade regler i en modern miljö. Den nyligen offentliggjorda säkerhetsrelaterade ändringen av tullkodexen skulle kunna medföra ökade kostnader för efterlevnad på cirka 1 200 miljoner euro, en summa som delvis skulle kunna minskas genom vissa nationella IT-initiativ, samt ökade investeringar för kommissionen och medlemsstaterna på mellan 50 och 60 miljoner euro per år för att införa den nödvändiga IT-infrastrukturen. Medlemsstaterna skulle fortfarande, utan att omforma tullsystemet, kunna införa datoriserade tullregler och tullförfaranden inom det befintliga regelverket och skapa kompatibla tullsystem, både inom en och samma medlemsstat och i förhållande till andra medlemsstater. Detta skulle emellertid inte medge en övergång till en helt elektronisk miljö, eftersom näringsidkare skulle ha kvar möjligheten att inge pappersbaserade i stället för elektroniska tulldeklarationer. Driftskompatibiliteten skulle också troligen vara begränsad till tullförvaltningarna, eftersom det i tullkodexen inte skulle finnas någon rättslig skyldighet att genomföra ”single window”-systemet. Tillgängligheten för näringsidkare skulle vara begränsad till vad som gäller i nuläget där endast nationella, icke-harmoniserade gränssnitt för näringsidkare förekommer. Tjänstetillhandahållare och förvaltningar skulle kunna uppmuntras att skapa enhetliga kontaktpunkter, genom vilka näringsidkare skulle kunna inge deklarationer till de behöriga tullmyndigheterna via deras befintliga gränssnitt, varigenom man skulle undvika ett mångfaldigande av dyra investeringar, men det skulle inte föreligga någon rättslig skyldighet för medlemsstaterna att investera i sådana system. Detta skulle begränsa näringsidkarnas möjligheter att dra nytta av förenklingar som centraliserad klarering och ”single window” och av beslut som omfattar hela gemenskapen. Endast genom att ytterligare harmonisera regler och förfaranden på EU-nivå kan vi dra full nytta av den nya elektroniska tullordningen i samband med ett nytt företagsklimat. Utan en sådan harmonisering skulle även utvecklingen av Europatäckande strategier och processer, inklusive gemensamma programpaket, hämmas. Multinationella företag skulle i många fall vara tvungna att fortsätta att använda nationella agenters tjänster eller etablera filialer i alla de medlemsstater där de bedriver verksamhet, även om de kan använda elektroniska tullförfaranden. Detta skulle kunna minska de ovannämnda säkerhetsrelaterade kostnaderna för efterlevnad med omkring 15 %, men ytterligare kostnader på cirka 40–50 miljoner euro per år skulle troligen uppstå. Modernisering av tullkodexen: Med detta alternativ skulle ett lämpligt regelverk införas och arbetet med att uppnå elektronisk tull dramatiskt förenklas. Elektronisk tull enligt detta alternativ är huvudsakligen ”effektiv tull”, med en djupgående omformning av tullens verksamhet till ett sammanhängande tjänsteutbud för näringslivet. Ur ett IT-perspektiv är detta en lågriskstrategi, eftersom lanseringen av alla betydande åtgärder och investeringar, antingen på gemenskapsnivå eller på nationell nivå, baseras på en solid rättslig grund. Detta alternativ skulle möjliggöra minskad komplexitet i lagstiftningen, lika förutsättningar för ekonomiska aktörer, borttagande av restriktioner för tullombud och utveckling av en portal för tullinformation, kompatibla och tillgängliga automatiserade tullsystem, enhetliga kontaktpunkter, ”single window” och ”one stop shop” för den kontroll av varor som utförs av alla myndigheter som är involverade i varubefordran över gemenskapens gränser. Det skulle inte bara avsevärt minska risken för bedrägeri, utan också underlätta handeln. Målen i fråga om modernisering, rationalisering och en helt elektronisk miljö för tull och handel kan uppnås till fullo. Företagen skulle kunna dra fördelar av ett i hög grad förbättrat program för tillståndsgivning, vilket leder till bättre lättnader och ökad förenkling. De kommer att på vissa villkor kunna använda en centraliserad klarering som ger dem fördelen av att ha kontakter med ett enda tullkontor i hela EU. Information skulle vara lättare tillgänglig via gemensamma portaler för tullinformation och all samverkan med olika behöriga förvaltningar skulle ske genom ett ”single window”. Kostnaderna för en sådan ”effektiv tull”-lösning skulle uppenbarligen vara högre än för det tidigare alternativet, eftersom det sannolikt skulle krävas ytterligare investeringar på mellan 40 och 50 miljoner euro per år fram till och med 2013, för kommissionen och medlemsstaterna tillsammans. Vinsten skulle emellertid kunna vara så hög som 2 500 miljoner euro per år när systemet är fullt funktionsdugligt, vilket tidigast skulle kunna bli fallet 2009. I detta alternativ skulle intäkterna täcka kostnaderna 2010. |

231 | Kommissionen har i enlighet med arbetsprogrammet genomfört en konsekvensanalys. Rapporten från denna konsekvensanalys är tillgänglig på http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/common/consultations/customs/index_en.htm. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

305 | Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Att ersätta den befintliga tullkodexen för gemenskapen och de tillhörande förordningar som anges i avsnitt 1 med en moderniserad tullkodex genom vilken tullförfarandena rationaliseras och grundstenarna läggs för lätttillgängliga och driftskompatibla system för tullklarering på EU-nivå. |

310 | Rättslig grund Artiklarna 26, 95, 133 och 135 i EG-fördraget. |

329 | Subsidiaritetsprincipen Förslaget avser ett område där gemenskapen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

331 | Den moderniserade tullkodex som finns i förslaget har gjorts så enkel som möjlig i syfte att se till att den tillämpas enhetligt i hela gemenskapen, vilket även gäller för dess tillämpningsföreskrifter, riktlinjer och förklarande anmärkningar. Ett direktiv skulle inte uppnå detta mål. |

332 | Förenklingen av förfarandena är avgörande för en framgångsrik övergång till en elektronisk tullmiljö. En förenkling kommer även att minska bördan för tullförvaltningar och ekonomiska aktörer som till följd av nyligen gjorda ändringar av den nuvarande kodexen redan är tvungna att, av säkerhetsskäl, investera i elektroniska system. |

Val av regleringsform |

341 | Föreslagen regleringsform: förordning. |

342 | Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl. Eftersom gemenskapen har exklusiv behörighet i fråga om utrikeshandel, kan en enhetlig tillämpning av tullagstiftningen endast säkerställas genom en förordning. |

BUDGETKONSEKVENSER |

401 | Medlemsstaterna och näringsidkarna måste investera i lätttillgängliga och driftskompatibla system för tullklarering. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

510 | Förenklingar |

511 | Förslaget innebär att lagstiftning och de administrativa förfarandena för offentliga myndigheter (på EU-nivå eller nationell nivå) och för privata aktörer förenklas. |

512 | Utöver en enklare struktur och mera konsekvent terminologi, med färre artiklar och enklare regler, strävar den nya kodexen efter att vara användarvänlig och använder allmänt kända definitioner på verksamheter som import, export, befordran, lagring, förädling eller användning av varor. Kodexen är även processinriktad, genom att liknande förfaranden sammanförs under gemensamma regler med färre undantag och genom att vissa förfaranden avskaffas och andra slås samman eller anpassas till varandra, vilket innebär att de nuvarande 13 olika godkända tullbehandlingarna minskas till blott tre grundläggande förfaranden. Dessa är import, export och särskilda förfaranden, vilka samtliga får gemensamma regler, bl.a. i fråga om tillstånd, garantier och tullskuld. Detta innebär att mer än två tredjedelar av de 258 artiklarna i den nuvarande kodexen har ändrats eller slagits samman eller överförts till tillämpningsföreskrifterna. Genom denna moderniserade kodex, som kommer att åtföljas av konsoliderade och enklare tillämpningsföreskrifter samt förklarande anmärkningar och riktlinjer, säkerställs att medlemsstaterna kommer att tolka och tillämpa tullreglerna på ett mera enhetligt sätt, vilket kommer att vara till stor nytta för de ekonomiska aktörerna. |

513 | En sammanslagning eller anpassning till varandra av relaterade förfaranden innebär att ett färre antal specialister kommer att behövas, vilket minskar behovet av utbildning och planeringsansträngningarna när det gäller tullreglernas tillämpning och möjliggör en bättre fördelning av personalen till riskområden. Härigenom ökar säkerheten och minskar risken för regelbrott. Förvaltningar som håller på att minska sin personal eller redan har gjort det kommer att dra nytta av detta. |

514 | En enklare struktur och största möjliga mängd gemensamma inslag i olika arrangemang innebär att reglerna blir mer tillgängliga och att planeringsansträngningarna när det gäller tullreglernas efterlevnad minskar. En bättre och mera konsekvent tolkning och tillämpning av tullreglerna kommer att vara till stor nytta för de ekonomiska aktörerna. |

517 | Förslaget ingår i kommissionens arbets- och lagstiftningsprogram under beteckningen 2004/TAXUD-015. |

520 | Upphävande av gällande lagstiftning Om förslaget antas kommer befintlig lagstiftning att upphöra att gälla. |

570 | Närmare redogörelse för förslaget AVDELNING I: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Den nya texten innehåller en uppdragsbeskrivning i vilken tullförvaltningarnas roll och mål beskrivs och fastställer att tullagstiftningen inkluderar tulltaxan, en försummelse i den tidigare kodexen som behöver rättas till. Principen om elektroniska deklarationer och elektroniskt datautbyte mellan tullförvaltningar införs, med fullt iakttagande av bestämmelserna om uppgiftsskydd, liksom en rättslig grund för frivilligt utbyte av ytterligare uppgifter mellan ekonomiska aktörer och tullmyndigheter. Reglerna om ombud har ändrats, varigenom de hittillsvarande restriktionerna tas bort eftersom de inte är förenliga vare sig med en elektronisk miljö eller med principen om den inre marknaden. Denna ändring ligger också i linje med det generella tillvägagångssätt enligt vilket samtliga möjligheter att tillåta särskilda nationella bestämmelser har tagits bort från kodexen, förutom när det gäller organiseringen av tullkontroller. Det regelverk för godkända ekonomiska aktörer som infördes i kodexen genom rådets förordning (EG) nr 648/2005 utvidgas. Bestämmelserna i tullkodexen är förenliga med stadgan om de grundläggande rättigheterna i vilken det anges att varje person har rätt att bli hörd innan det fattas ett beslut som är till nackdel för personen i fråga, inbegripet beslut om uppbörd i efterhand och avslag på ansökningar om återbetalning eller eftergift av tullar. Det klargörs att flera personer tillsammans får begära och kan omfattas av ett beslut och att beslut är giltiga i hela gemenskapen, såvida annat inte anges, och att reglerna om beslut också gäller när tullmyndigheterna har att besluta om ett överklagande. I förslaget anges att medlemsstaterna skall införa effektiva, proportionella och avskräckande påföljder som beslutas av tullen. För att göra den inre marknaden mera enhetlig kommer en gemensam ram för påföljder för överträdelser av gemenskapens tullregler att föreslås rådet och Europaparlamentet i ett senare skede. Genom att man tar med undantag från reglerna om kontroller eller formaliteter i detta kapitel kan man upphäva rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av den 19 december 1991. Alla de situationer där tullförvaltningarna kan begära ersättning för kostnader eller ta ut avgifter sammanförs i en enda artikel, i stället för flera. Avgifter för att bevilja anstånd med betalning har avskaffats. Bestämmelserna om valutaomräkning har konsoliderats och anpassats till förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71. De närmare bestämmelserna skall nu anges i tillämpningsföreskrifterna för tullkodexen. AVDELNING II: FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL De nya bestämmelserna är anpassade till artikel 3 i Marrakechavtalet om ursprungsregler från 1994. När väl det internationella harmoniseringsarbetet har fullbordats kommer detta att möjliggöra att de nya ursprungsreglerna inarbetas i tillämpningsföreskrifterna. Dessutom klargörs det att reglerna om icke-förmånsberättigande ursprung också är relevanta för tillämpningen av sådana gemenskapsåtgärder som inte är relaterade till tulltaxan eller handel. Alla autonoma ursprungsregler som gäller enligt förmånsordningar, inklusive de som gäller Ceuta och Melilla men inte de som gäller de utomeuropeiska länder och territorier som anges i bilaga II till EG-fördraget, skall också antas i enlighet med kommittéförfarandet. Artiklar med allmän täckning av tullvärdefrågor grupperas tillsammans i syfte att tillhandahålla en allmän rättslig grund för antagande av tillämpningsföreskrifter, i synnerhet när EU godtar åtaganden och skyldigheter i fråga om tillämpningen av WTO-avtalet om tullvärdeberäkning, inklusive beslut av WTO-kommittén för tullvärde. AVDELNING III: TULLSKULD OCH GARANTIER En modernisering och förenkling av reglerna om tullskuld kräver stora förändringar, i det att uppkomst av tullskuld bör följa av objektiva omständigheter och inte avgöras av graden av försumlighet från den berörda partens sida. Detta är i linje med Kyotokonventionen i vilken det föreskrivs att tullar skall återbetalas när det fastställs att de har debiterats med ett för högt belopp till följd av ett fel vid deras bestämning (allmänna bilagan, kapitel 4, norm 18). Administrativa påföljder är en mera lämplig reaktion på överträdelser av tullreglerna i de fall tullmyndigheterna kan fastställa att ett tullförfarande har slutförts eller avslutats i enlighet med tullreglerna. I samband med den föreslagna nya ansvarsfördelningen mellan tullkontor vid gränserna respektive tullkontor inne i landet föreslås det att en tullskuld i normalfallet skall uppkomma på den plats där den person som är ansvarig för förfarandet eller tillståndshavaren är etablerad, förutom när denna person inte är etablerad i gemenskapens tullområde eller i fall av överträdelser, i vilket fall de övriga reglerna skall gälla som i nuläget. I kapitel 4 i den allmänna bilagan till Kyotokonventionen överlåts bestämningen av de faktorer på grundval av, de villkor enligt vilka och den tid inom vilken tullar och skatter skall fastställas till nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning, varför det inte finns något behov av att behålla de nuvarande komplicerade reglerna om fastställande av tullskuld i samband med suspensiva förfaranden, frizoner och frilager. Genom bestämmelserna i avdelning III om tullskuld och garantier införs en jämn avvägning mellan handelns intresse, särskilt den generella möjligheten att minska garantibeloppet vid potentiella tullskulder och utvidgningen av de fall där tullskulden kan upphöra, och intresset av att skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen, vilket tillvaratas bättre genom utvidgningen av täckningen av den garanti som ställs för att säkerställa betalning av tullskulden. Den inre marknadens sätt att fungera kommer att förbättras genom harmonisering av bestämmelser, t.ex. om tidsfrister för att underrätta om tullskuldbelopp när de handlingar som ledde till att skulden uppkom kan ge upphov till straffrättsliga förfaranden och reglerna om uttag av dröjsmålsränta. AVDELNING IV: VARORS ANKOMST TILL GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE I denna avdelning inarbetas de säkerhetsrelaterade ändringar av tullkodexen som gjordes genom förordning (EG) nr 648/2005 och dessa ändringar integreras och konsolideras ytterligare, med hänsyn till det allmänna införandet av elektroniska deklarationer, elektroniskt datautbyte mellan tullmyndigheterna, särskilt importkontrollsystemet (ICS), och inrättandet av gemensamma portaler och ”single window”. Bestämmelsen om att frizoner inte skall vara föremål för tullövervakning, ett kryphål ur säkerhetssynpunkt, tas bort. Frizoner blir ett tullförfarande och omfattas av tullkontroller vid införsel av varor och vad beträffar bokföring. Reglerna om anmälan av varors ankomst har fått en ny utformning i syfte att klargöra skyldigheterna och vilka personer som har ansvar för att anmäla varors ankomst till tullen och göra dem tillgängliga för kontroller. Tidsfristerna för att hänföra varor till ett tullförfarande tas bort, eftersom tillfällig lagring i sig blir ett särskilt förfarande. AVDELNING V: ALLMÄNNA REGLER OM TULLSTATUS OCH TULLFÖRFARANDEN De stora förändringarna är dels att den elektroniska deklarationen blir den normala formen av tulldeklaration, dels att de tidigare varianterna av förenklade deklarationsförfaranden, inbegripet lokal klarering, anpassas till varandra. De grundläggande principerna om antagande av, och förlust av, status som gemenskapsvaror har överförts till kodexen från tillämpningsföreskrifterna. De närmare bestämmelserna anges även i fortsättningen i tillämpningsföreskrifterna. I de fall en tulldeklaration krävs blir en elektronisk sådan huvudregeln, dock med vissa undantag, exempelvis i fråga om TIR- och ATA-carneter. Även om det klargörs att frizoner hädanefter kommer att vara ett tullförfarande, kvarhålls befrielsen från kravet på att inge en tulldeklaration. Om tillstånd ges till detta, kan en överföring av den elektroniska deklarationen ersättas med tillgång till deklarantens elektroniska system. Styrkande dokument får likaså inges i elektronisk form, dvs. dokument behöver inte ”åtfölja” deklarationen, förutsatt att de är ”tillgängliga för tullmyndigheterna”. I linje med principerna i Kyotokonventionen föreskrivs i den nya kodexen att varudeklarationen får inges, registreras och kontrolleras före varornas ankomst och att den plats där deklarationen inges inte måste vara samma plats som den där varorna fysiskt befinner sig. Det finns också bestämmelser om att varor får frigöras på en annan plats än den där tulldeklarationen har godtagits, vilket i förening med sammanförandet av det tidigare förfarandet för förenklad deklaration och för lokal klarering innebär att principen om ”centraliserad klarering” genomförs. Enligt detta system får en godkänd ekonomisk aktör inge sin summariska deklaration eller tulldeklaration i elektronisk form från sina lokaler, oavsett i vilken medlemsstat varorna införs i eller lämnar gemenskapen, vilket medför att företag kan hantera alla sina EU-affärer hos ett enda tullkontor. AVDELNING VI: ÖVERGÅNG TILL FRI OMSÄTTNING OCH BEFRIELSE FRÅN IMPORTTULLAR Eftersom övergång till fri omsättning är ett av de allra viktigaste tullförfarandena, bör detta förfarande behandlas i ett separat kapitel, även om det blir kort. I denna avdelning behandlas även varor som övergår till fri omsättning under särskilda omständigheter, utom i fråga om varor som hänförs till de förfaranden om användning för särskilda ändamål som omfattas av avdelning VII (Särskilda förfaranden), och inbegrips den rättsliga grunden för de bestämmelser i den hittillsvarande rådets förordning (EEG) nr 918/83 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse som skall läggas fast i tillämpningsföreskrifterna. Detta tillvägagångssätt är mera öppet än att lägga fast vissa bestämmelser i en separat råds-/ parlamentsförordning. AVDELNING VII: SÄRSKILDA FÖRFARANDEN De tidigare suspensiva arrangemangen har förts samman och anpassats till andra liknande godkända tullbehandlingar och grupperats i fyra särskilda förfaranden: transitering (extern transitering, intern transitering), lagring (tillfällig lagring, tullager, frizoner), särskild användning (temporär införsel, användning för särskilda ändamål) och förädling (aktiv och passiv förädling). Denna anpassning har gjort det möjligt att slå samman aktiv förädling (suspensionssystemet) och bearbetning under tullkontroll och att avskaffa aktiv förädling (restitutionssystemet), eftersom en avsikt att återexportera inte längre krävs. Alla särskilda förfaranden kommer att omfattas av gemensamma regler, exempelvis i fråga om garanti, ansökan och tillståndsgivning och användning av likvärdiga varor, varvid särskilda regler för enskilda förfaranden endast behålls när vederbörligen motiverade ekonomiska skäl föreligger. Klargöranden har gjorts när det gäller suspendering av uppbörden av mervärdesskatt vid import enligt artiklarna 7.1 och 10.3 i det sjätte mervärdesskattedirektivet och uppskov med punktskatt enligt artikel 5.2 i direktiv 92/12/EEG. Särskilda regler för jordbruksprodukter fastställs i jordbrukslagstiftningen, inte i tillämpningsföreskrifterna, och en hänvisning till dessa särskilda regler krävs inte längre eftersom de är direkt tillämpliga. AVDELNING VIII: VARORS AVGÅNG FRÅN GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE Ytterligare ändringar görs vad beträffar de krav på deklarationer före avgång som införts genom förordning (EG) nr 648/2005, med hänsyn till det allmänna införandet av elektroniska deklarationer, elektroniskt datautbyte mellan tullmyndigheterna, särskilt exportkontrollsystemet (ECS) och det framtida inrättandet av gemensamma portaler/”single window”. Särskilda bestämmelser anges om återexport av icke-gemenskapsvaror som är avsedda att lämna gemenskapen även om dessa varor kommer att omfattas av samma regler som gäller för export av gemenskapsvaror, bortsett från att en anmälan om återexport skall inges i stället för en tulldeklaration. Summariska deklarationer kommer att krävas bara i de fall varken en tulldeklaration eller en anmälan om återexport är nödvändig, t.ex. i fråga om omlastning och återexport från frizoner och från tillfällig lagring vid t.ex. hamnar eller flygplatser. I denna avdelning finns också bestämmelser om export och befrielse från exporttull på grund av särskilda omständigheter, vilka, liksom när det gäller importtullar, bör fastställas i enlighet med kommittéförfarandet snarare än genom en självständig förordning. Bestämmelserna om passiv förädling omfattas nu av avdelning VIII. En ny artikel täcker vissa fall av temporär export (i synnerhet inom ramen för systemet med ATA-carneter), som behandlas i tillämpningsföreskrifterna men som saknat en formell grund i den tidigare kodexen. AVDELNING IX: TULLKODEXKOMMITTÉ OCH SLUTBESTÄMMELSER Kommittéförfarandet (rådgivande kommitté) utvidgas till att även gälla antagande av förklarande anmärkningar och riktlinjer, vilket kommer att göra det överflödigt med nationella anvisningar för tolkningen av gemenskapens tullregler. För att maximera tullkodexkommitténs effektivitet i de fall tillämpningsföreskrifter skall antas omvandlas denna föreskrivande kommitté till en förvaltningskommitté och minskas den tidsperiod som krävs för rådets antagande av tillämpningsföreskrifter från tre månader till en månad. De ovannämnda upphävda förordningarna inarbetas i tullkodexen. Vid fastställandet av vilken dag den nya tullkodexen för gemenskapen skall börja tillämpas måste man beakta behovet av att ändra de befintliga tillämpningsföreskrifterna. Detta kommer att kräva en period på ungefär ett år från och med den tidpunkt då den slutliga versionen av den nya tullkodexen säkert kan förutsägas vara klar. Först vid den tidpunkten kan den dag då kodexen skall börja tillämpas fastställas definitivt. |

1. INNEHÅLLSFÖRTECKNING

INGRESS

AVDELNING I: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 24

Kapitel 1 :TULLAGSTIFTNINGENS TILLÄMPNINGSOMRÅDE, TULLENS UPPGIFTER OCH DEFINITIONER 24

Kapitel 2 : PERSONERS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER ENLIGT TULLAGSTIFTNINGEN 29

Avsnitt 1: Tillhandahållande av information 29

Avsnitt 2: Ombud i tullfrågor 31

Avsnitt 3: Godkänd ekonomisk aktör 33

Avsnitt 4: Beslut med stöd av tullagstiftningen 35

Avsnitt 5: Av tullen beslutade påföljder 38

Avsnitt 6: Överklaganden 38

Avsnitt 7: Kontroll av varor 40

Avsnitt 8: Bevarande av dokument och andra uppgifter; avgifter och kostnader 42

Kapitel 3: VALUTAOMRÄKNING, TIDSFRISTER OCH FÖRENKLINGAR 43

AVDELNING II: FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL 45

Kapitel 1 : GEMENSAMMA TULLTAXAN OCH VARORS KLASSIFICERING ENLIGT TULLTAXAN 45

Kapitel 2 : VARORS URSPRUNG 46

Avsnitt 1: Icke-förmånsberättigande ursprung 46

Avsnitt 2: Förmånsberättigande ursprung 47

Kapitel 3: VARORS VÄRDE FÖR TULLÄNDAMÅL 48

AVDELNING III: TULLSKULD OCH GARANTIER 52

Kapitel 1: UPPKOMST AV EN TULLSKULD 52

Avsnitt 1: Allmänna bestämmelser 52

Avsnitt 2: Tullskuld vid import 52

Avsnitt 3: Tullskuld vid export 55

Avsnitt 4: Bestämmelser som gäller både tullskuld vid import och tullskuld vid export 56

Kapitel 2: GARANTI FÖR EN POTENTIELL ELLER BEFINTLIG TULLSKULD 59

Kapitel 3 : UPPBÖRD OCH BETALNING AV TULL OCH ÅTERBETALNING OCH EFTERGIFT AV TULL 63

Avsnitt 1: Fastställande av tullbeloppet, underrättelse till gäldenären om tullbeloppet och bokföring av tullbeloppet 63

Avsnitt 2: Tidsfrist och förfaranden för betalning av tull 66

Avsnitt 3: Återbetalning och eftergift av tull 69

Kapitel 4: UPPHÖRANDE AV TULLSKULD 73

AVDELNING IV: VARORS ANKOMST TILL GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE 75

Kapitel 1 : INFÖRSEL AV VAROR I TULLOMRÅDET 75

Kapitel 2: VARORS ANKOMST 77

Avsnitt 1: Införsel av varor i gemenskapens tullområde 77

Avsnitt 2: Anmälan, lossning och undersökning av varor 79

Avsnitt 3: Formaliteter efter anmälan av varors ankomst 80

Avsnitt 4: Varor som befordras inom ramen för ett förfarande för transitering 81

AVDELNING V: ALLMÄNNA REGLER OM TULLSTATUS OCH TULLFÖRFARANDEN 82

Kapitel 1 : VARORS STATUS 82

Kapitel 2: TULLDEKLARATIONER 83

Avsnitt 1: Allmänna bestämmelser 83

Avsnitt 2: Standarddeklarationer 84

Avsnitt 3: Kontroll 86

Avsnitt 4: Frigörande 88

Kapitel 3: FÖRENKLINGAR AVSEENDE TULLDEKLARATIONER 89

Avsnitt 1: Förenklade deklarationer 89

Avsnitt 2: Andra förenklingar 90

Kapitel 4: BORTSKAFFANDE AV VAROR 91

AVDELNING VI: ÖVERGÅNG TILL FRI OMSÄTTNING OCH BEFRIELSE FRÅN IMPORTTULLAR 93

Kapitel 1 : ÖVERGÅNG TILL FRI OMSÄTTNING 93

Kapitel 2: BEFRIELSE FRÅN IMPORTTULLAR 93

Avsnitt 1: Återinförda varor 93

Avsnitt 2: Havsfiske och produkter som hämtats ur havet 95

Avsnitt 3: Särskilda omständigheter 95

AVDELNING VII: SÄRSKILDA FÖRFARANDEN 96

Kapitel 1 : ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 96

Kapitel 2: TRANSITERING 101

Avsnitt 1: Extern och intern transitering 101

Avsnitt 2: Gemenskapstransitering 103

Kapitel 3: LAGRING 104

Avsnitt 1: Gemensamma bestämmelser 104

Avsnitt 2: Tillfällig lagring 105

Avsnitt 3: Tullagerförfarandet 106

Avsnitt 4: Frizoner 107

Kapitel 4: SÄRSKILD ANVÄNDNING 110

Avsnitt 1: Temporär införsel 110

Avsnitt 2: Användning för särskilda ändamål 112

Kapitel 5: FÖRÄDLING 112

Avsnitt 1: Allmänna bestämmelser 112

Avsnitt 2: Aktiv förädling 113

Avsnitt 3: Passiv förädling 114

AVDELNING VIII: VARORS AVGÅNG FRÅN GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE 117

Kapitel 1 : VAROR SOM LÄMNAR TULLOMRÅDET 117

Kapitel 2: EXPORT 119

Kapitel 3: BEFRIELSE FRÅN TULLAR 121

AVDELNING IX: TULLKODEXKOMMITTÉ OCH SLUTBESTÄMMELSER 122

Kapitel 1 : TULLKODEXKOMMITTÉ 122

Kapitel 2: SLUTBESTÄMMELSER 123

BILAGA : 125

Jämförelsetabell 1 : Ny förordning > Förordning (EEG) 2913/92 125

Jämförelsetabell 2 : Tidigare förordning (EEG) nr 2913/92 > Ny förordning 128

Jämförelsetabell 3 : Upphävd förordning > Ny förordning 130

2005/0246 (COD)

Genomförande av gemenskapens LissabonprogramFörslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr […]

om fastställande av en tullkodex för gemenskapen

(Moderniserad tullkodex)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 26, 95, 133 och 135,

med beaktande av protokoll nr 2 till anslutningsakten för Spanien och Portugal med avseende på Kanarieöarna samt Ceuta och Melilla, särskilt artikel 9.1,

med beaktande av kommissionens förslag[1],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[3], och

av följande skäl:

2. Gemenskapen bygger på en tullunion. Både de ekonomiska aktörerna och gemenskapens tullmyndigheter har ett intresse av att gällande tullagstiftning samlas i en tullkodex för gemenskapen (nedan kallad ”kodexen”). Med utgångspunkt i den inre marknadens principer bör kodexen innehålla de allmänna regler och förfaranden som behövs för att säkerställa genomförandet av på gemenskapsnivå införda tulltaxebestämmelser och andra bestämmelser inom ramen för gemensam politik som har anknytning till handeln med varor mellan gemenskapen och länder och territorier utanför gemenskapens tullområde, varvid behoven hos denna gemensamma politik bör beaktas. Detta bör inte påverka tillämpningen av sådana särskilda bestämmelser som fastställs på andra områden och som har införts eller kan komma att införas med anknytning till bl.a. lagstiftning om jordbruk, miljö, gemensam handelspolitik, statistik eller egna medel. Tullagstiftningen bör bli bättre anpassad till bestämmelserna om att uppbära, suspendera uppbörd av eller återbetala mervärdesskatt och punktskatter, utan att de gällande skattereglernas räckvidd ändras.

3. I enlighet med meddelandet från kommissionen beträffande skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen och handlingsplanen för 2004–2005[4] bör den rättsliga ramen för skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen anpassas.

4. Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen[5] hade som syfte att integrera tullförfaranden som hade tillämpats separat i var och en av medlemsstaterna under 1980-talet. Sedan den infördes har den förordningen ändrats i betydande mån flera gånger, i syfte att ta itu med specifika problem som skyddet av ärligt uppsåt eller beaktandet av säkerhetskrav. Kodexen behöver ändras ytterligare till följd av viktiga lagstiftningsändringar under de senaste åren, både på gemenskapsnivå och på internationell nivå, exempelvis med anledning av att fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen har upphört att gälla, att en akt om anslutning trädde i kraft den 1 maj 2004 och att internationella konventionen om förenkling och harmonisering av tullförfaranden (nedan kallad ”Kyotokonventionen”), till vilken gemenskapen anslöts genom rådets beslut 2003/231/EG[6], har ändrats. Det är nu tid att effektivisera tullförfarandena och ta hänsyn till det faktum att elektronisk deklaration och behandling nu är huvudregeln och att pappersbaserad deklaration och behandling är undantaget. Av alla dessa skäl räcker det inte med ytterligare ändringar av den nuvarande kodexen. Det behövs i stället en fullständig översyn.

5. För att underlätta legitim handel och bekämpa bedrägeri krävs det enkla, snabba och standardiserade förfaranden och arbetsmetoder på tullområdet. I linje med meddelandet från kommissionen om en enkel och papperslös miljö för tullen och handeln[7] är det följaktligen lämpligt att förenkla tullagstiftningen, vilket möjliggör användning av moderna verktyg och tekniker, och att ytterligare främja en enhetlig tillämpning av tullagstiftningen, vilket bidrar till att skapa en grundval för effektiva och enkla klareringsförfaranden. Tullförfaranden bör slås samman eller anpassas till varandra, och antalet förfaranden bör minskas så att bara de ekonomiskt berättigade förfarandena kvarstår, med tanke på att öka näringslivets konkurrenskraft.

6. Genom fullbordandet av den inre marknaden, minskningen av hindren för internationell handel och internationella investeringar och det ökade behovet av säkerhet och skydd vid gemenskapens yttre gränser har tullen fått en ny roll och blivit en central del av globaliseringsprocessen och, genom sin roll när det gäller att övervaka och hantera internationell handel, en faktor som starkt kan påverka länders och företags konkurrenskraft. Tullagstiftningen bör därför återspegla den nya ekonomiska verkligheten och tullens nya roll och arbetsuppgifter.

7. Att använda informations- och kommunikationsteknik (nedan kallad ”IT”) är av grundläggande betydelse för att underlätta handeln och samtidigt sörja för effektiva tullkontroller, vilket både minskar företagens kostnader och riskerna för samhället. Därför bör man i lagstiftningen införa principen om att alla tull- och handelstransaktioner skall hanteras elektroniskt och att IT-systemen på tullområdet skall erbjuda de ekonomiska aktörerna samma möjligheter i varje medlemsstat.

8. I syfte att underlätta företagsamhet och samtidigt sörja för att varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde kontrolleras på lämpligt sätt bör, med beaktande av relevanta regler om uppgiftsskydd, de uppgifter som lämnas av ekonomiska aktörer utbytas mellan tullmyndigheterna och med andra organ som är involverade i denna kontroll, såsom polis, gränsmyndigheter och veterinär- och miljöskyddsmyndigheter, så att de ekonomiska aktörerna bara behöver lämna uppgifterna en gång (”single window”) och så att varorna kontrolleras av dessa myndigheter vid samma tidpunkt och på samma plats (”one stop shop”).

9. I syfte att underlätta företagsverksamhet bör ekonomiska aktörer ha rätt att utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna.

10. Pålitliga ekonomiska aktörer som efterlever reglerna bör som ”godkända ekonomiska aktörer” få möjlighet att i största möjliga utsträckning använda förenklingar och, med beaktande av säkerhets- och skyddsaspekter, omfattas av mindre krävande tullkontroller.

11. Alla beslut, dvs. officiella åtgärder av tullmyndigheterna som avser tillämpningen av tullagstiftningen och som har rättslig verkan för en eller flera personer, inklusive bindande besked som utfärdas av sådana myndigheter, bör omfattas av samma regler. Alla sådana beslut bör vara giltiga i hela gemenskapen och bör kunna upphävas, ändras (utom i föreskrivna fall) eller återkallas om de inte är förenliga med tullagstiftningen eller med tolkningen av sådan lagstiftning.

12. I enlighet med stadgan om de grundläggande rättigheterna är det nödvändigt att föreskriva att alla personer har rätt att överklaga varje beslut som fattas av tullmyndigheterna och att alla personer har rätt att bli hörda innan ett beslut som skulle beröra dem negativt fattas. En sådan bestämmelse i kodexen bör också gälla när det är fråga om uppbörd i efterhand och vid beslut som gäller ansökningar om återbetalning eller eftergift.

13. En effektivisering av tullförfarandena i en elektronisk miljö förutsätter att tullmyndigheterna från olika medlemsstater delar på ansvaret. För att förhindra allvarliga överträdelser av tullregler och därigenom minska risken för bedrägeri och hoten mot skydd och säkerhet och för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen är det nödvändigt att säkerställa effektiva, avskräckande och proportionella påföljder på adekvat nivå på hela den inre marknaden. Detta kan endast uppnås genom gemensamma regler på gemenskapsnivå, som fördelar jurisdiktionen för införande av påföljder och avgränsar dessa påföljder, med fullt iakttagande av stadgan om de grundläggande rättigheterna.

14. För att säkra en jämn avvägning mellan å ena sidan tullmyndigheternas behov av att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen, å andra sidan de ekonomiska aktörernas rätt till rättvis behandling, bör tullmyndigheterna få omfattande kontrollbefogenheter och de ekonomiska aktörerna få rätt att överklaga.

15. För att minimera riskerna för gemenskapen och dess medborgare och handelspartner bör en harmoniserad tillämpning av tullkontroller från medlemsstaternas sida baseras på en gemensam ram för riskhantering och på ett elektroniskt system för dess tillämpning. Inrättandet av en för alla medlemsstater gemensam ram för riskhantering bör inte hindra dem från att kontrollera varor genom slumpvisa kontroller.

16. Det är nödvändigt att fastställa de faktorer på grundval av vilka import- eller exporttullar och andra åtgärder avseende varuhandel tillämpas. Det bör även införas klara och tydliga bestämmelser för utfärdandet av ursprungsintyg i gemenskapen, när detta krävs för handeln.

17. För att påskynda beslutsprocessen i gemenskapen i fråga om regler om ursprung som medger förmånsbehandling (nedan kallat ”förmånsberättigande ursprung”) bör kommissionen ges befogenhet att anta sådana regler när det rör sig om varor som omfattas av förmånsåtgärder vid handel mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla.

18. Det är önskvärt att sammanföra alla de fall där en tullskuld uppkommer vid import, utom när tullskulden uppkommit efter uppvisande av en tulldeklaration för övergång till fri omsättning eller temporär införsel med partiell tullbefrielse, så att man undviker svårigheter vid fastställandet av den rättsliga grunden för tullskuldens uppkomst. Samma regler bör gälla när en tullskuld uppkommer vid export.

19. Eftersom tullmyndigheternas nya roll innebär ett delat ansvar och samarbete mellan tullkontoren inne i länderna och tullkontoren vid gränserna, bör tullskulden i flertalet fall anses uppkomma på den plats där gäldenären är etablerad, eftersom det tullkontor som är behörigt för denna plats är bäst skickat att övervaka den berörda personens verksamhet.

20. Vidare bör det, i linje med Kyotokonventionen, föreskrivas ett begränsat antal fall där administrativt samarbete mellan medlemsstaterna krävs för att fastställa på vilken plats en tullskuld uppkommit och för att uppbära tull.

21. Reglerna för särskilda förfaranden bör möjliggöra att en enhetsgaranti kan användas för alla kategorier av särskilda förfaranden och att denna garanti är samlad och täcker flera transaktioner.

22. För att bättre skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen bör en garanti täcka odeklarerade eller felaktigt deklarerade varor i en sändning eller deklaration för vilka den ställs. Av samma skäl bör borgensmannens åtagande också täcka de tullbelopp som förfaller till betalning efter det att kontroller efter frigörandet av varor utförts.

23. För att skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen och förebygga bedrägerier bör det fastställas bestämmelser om gradvisa åtgärder när det gäller att tillämpa en samlad garanti. I de fall det finns en ökad risk för bedrägerier bör det, med beaktande av de ekonomiska aktörernas särskilda situation, vara möjligt att tillfälligt förbjuda användningen av en samlad garanti.

24. När en tullskuld uppkommer på grund av att tullagstiftningen inte efterlevts bör den berörda personens ärliga uppsåt beaktas, och verkningarna av vårdslöshet från gäldenärens sida bör minimeras.

25. Det är nödvändigt att fastställa principerna för hur man fastställer varors status som gemenskapsvaror, de omständigheter under vilka denna status förloras och en grund för att avgöra när denna status kvarstår i de fall varor temporärt lämnar gemenskapens tullområde.

26. När en ekonomisk aktör i förväg har lämnat de uppgifter som krävs för riskbaserade kontroller av huruvida varor kan godtas bör ett snabbt frigörande av varorna vara huvudregeln. Skatterelaterade och handelspolitiska kontroller bör i första hand utföras av det tullkontor som är behörigt för den ekonomiska aktörens anläggningar.

27. Reglerna om tulldeklarationer bör moderniseras och effektiviseras och i synnerhet bör det föreskrivas att tulldeklarationer som regel skall upprättas elektroniskt och att det endast skall finnas en typ av förenklad deklaration.

28. Eftersom det enligt Kyotokonventionen är att föredra att tulldeklarationen inges, registreras och kontrolleras innan varorna ankommer och att den plats där deklarationen inges inte är den plats där varorna fysiskt befinner sig, bör det föreskrivas en centraliserad klarering på den plats där den ekonomiska aktören är etablerad. En centraliserad klarering bör inbegripa möjligheten att använda förenklade deklarationer, att skjuta upp den dag då en fullständig deklaration och nödvändiga handlingar måste uppvisas, att lämna periodiska deklarationer och att få anstånd med betalningen.

29. För att bidra till att det råder neutrala konkurrensvillkor i hela gemenskapen bör det på gemenskapsnivå fastställas regler om tullmyndigheternas förstöring eller bortskaffande på annat sätt av varor. Sådana regler har hittills krävt nationell lagstiftning.

30. Det bör fastställas gemensamma och enkla regler för de särskilda förfarandena (transitering, särskild användning och förädling), kompletterade av en mindre regeluppsättning för varje kategori av särskilt förfarande, för att göra det enkelt för den ekonomiska aktören att välja rätt förfarande, undvika fel och minska antalet uppbörder och återbetalningar efter frigörandet av varorna.

31. Beviljandet av tillstånd till att flera särskilda förfaranden omfattas av en enhetsgaranti och ett enda övervakningstullkontor bör underlättas, och i dessa fall bör det finnas enkla regler om uppkomst av tullskuld. Grundprincipen bör vara att de varor som hänförs till ett särskilt förfarande, eller de produkter som tillverkas av dem, värderas vid den tidpunkt då tullskulden uppkommer. Om det är ekonomiskt motiverat bör det emellertid också vara möjligt att varorna värderas vid den tidpunkt då de hänförs till ett särskilt förfarande. Samma principer bör gälla i fråga om vanliga former av hantering.

32. Med hänsyn till det ökade antal säkerhetsrelaterade åtgärder som införts i kodexen genom förordning (EG) nr 648/2005 bör uppläggning av varor i frizoner bli ett tullförfarande, och dessa varor bör omfattas av tullkontroller vid införseln och med avseende på bokföringen.

33. För varor som hänförs till ett förfarande för särskild användning bör en grundläggande regelram införas när det gäller punktskatteuppskov i enlighet med rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor[8], när det gäller mervärdesskatt vid import i enlighet med artiklarna 7.3 och 10.3 i rådets direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund[9] och när det gäller handelspolitiska åtgärder.

34. Eftersom det inte längre krävs en avsikt att återexportera, bör förfarandet för aktiv förädling (suspensionssystemet) slås samman med förfarandet för bearbetning under tullkontroll och förfarandet för aktiv förädling (restitutionssystemet) avskaffas. Detta enda förfarande för aktiv förädling bör även omfatta förstöring av varor, utom när förstöringen utförs av tullen eller under tullens övervakning.

35. Säkerhetsrelaterade åtgärder som avser gemenskapsvaror som förs ut ur gemenskapens tullområde bör också gälla återexport av icke-gemenskapsvaror. Samma grundläggande regler bör gälla för alla typer av varor, med möjlighet till undantag vid behov, exempelvis i fråga om varor som endast transiteras genom gemenskapens tullområde.

36. För att få en effektiv beslutsprocess och enhetlig tillämpning bör man effektivisera förfarandena för att anta tillämpningsföreskrifter, förklarande anmärkningar, riktlinjer och sådana beslut av kommissionen genom vilka det begärs att beslut av tullmyndigheterna skall återkallas, liksom förfarandena för att utarbeta gemensamma ståndpunkter i sådana kommittéer, arbetsgrupper och paneler som inrättats genom eller inom ramen för internationella avtal och som behandlar tullagstiftningsfrågor.

När det gäller att anta tillämpningsföreskrifter är förvaltningsförfarandet det lämpligaste förfarandet, medan det rådgivande förfarandet är det lämpligaste förfarandet för att anta riktlinjer och förklarande anmärkningar.

37. De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[10].

38. Det bör fastställas bestämmelser om delegering av befogenheten att anta tillämpningsföreskrifter, i synnerhet när gemenskapen inom ramen för internationella avtal godtar åtaganden och påtar sig skyldigheter som gör det nödvändigt att anpassa kodexens bestämmelser.

39. I syfte att förenkla och rationalisera tullagstiftningen och för att uppnå större klarhet har ett antal bestämmelser som för närvarande finns i självständiga gemenskapsrättsakter införts i kodexen. Därför bör följande förordningar samt förordning (EEG) nr 2913/92 upphöra att gälla:

40. Rådets förordning (EEG) nr 918/83 av den 28 mars 1983 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse[11].

41. Rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av den 19 december 1991 om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen[12].

42. Rådets förordning (EG) nr 82/2001 av den 5 december 2000 om definition av begreppet ”ursprungsprodukter” och om metoder för administrativt samarbete i handeln mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla[13].

43. Rådets förordning (EG) nr 1207/2001 av den 11 juni 2001 om förfaranden för att i enlighet med bestämmelserna om förmånshandel mellan Europeiska gemenskapen och vissa länder underlätta utfärdande av varucertifikat EUR.1, upprättande av fakturadeklarationer och EUR.2-formulär och utfärdande av vissa tillstånd för ekonomiska aktörer att fungera som godkända exportörer och om upphävande av förordning (EEG) nr 3351/83[14].

44. I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen är det nödvändigt och lämpligt, för att tullunionen skall kunna fungera effektivt som ett centralt fundament för den inre marknaden, att fastställa de regler och förfaranden som är tillämpliga på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde. Denna förordning går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen, i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 1

TULLAGSTIFTNINGENS TILLÄMPNINGSOMRÅDE, TULLENS UPPGIFTER OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

Genom denna förordning fastställs en tullkodex för gemenskapen, nedan kallad ”kodexen”, som fastställer de allmänna regler och förfaranden som skall tillämpas på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

Kodexen skall tillämpas enhetligt inom hela gemenskapens tullområde, utan att det påverkar tillämpningen av lagstiftning på andra områden som gäller sådan handel.

Artikel 2

Tullmyndigheters uppgifter

Tullmyndigheterna skall ha ansvaret för att administrera den internationella handeln vid gemenskapens yttre gränser och därigenom bidra till öppen handel, till genomförandet av den inre marknadens externa aspekter och av gemensam politik på gemenskapsnivå som har betydelse för handeln och till säkerhet i hela leveranskedjan. Dessa uppgifter skall inbegripa följande:

a) Att skydda gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen.

b) Att skydda gemenskapen från illojal och olaglig handel samtidigt som legitim affärsverksamhet stöds.

c) Att sörja för medborgarnas och miljöns säkerhet och skydd, vid behov i nära samarbete med andra myndigheter.

d) Att underlätta internationell handel.

Artikel 3

Tullområde

1. Gemenskapens tullområde skall omfatta följande territorier, inklusive deras territorialvatten, inre vatten och luftrum:

- Belgiens territorium.

- Tjeckiens territorium.

- Danmarks territorium, utom Färöarna och Grönland.

- Tysklands territorium, utom ön Helgoland och området Büsingen (avtal av den 23 november 1964 mellan Tyskland och Schweiz).

- Estlands territorium.

- Greklands territorium.

- Spaniens territorium, utom Ceuta och Melilla.

- Frankrikes territorium, utom Nya Kaledonien, Mayotte, Saint-Pierre och Miquelon, Wallis- och Futunaöarna och Franska Polynesien.

- Irlands territorium.

- Italiens territorium, utom kommunerna Livigno och Campione d'Italia och de italienska delar av Luganosjön som är belägna mellan stranden och den politiska gränsen för området mellan Ponte Tresa och Porto Ceresio.

- Cyperns territorium, i enlighet med anslutningsakten.

- Lettlands territorium.

- Litauens territorium.

- Luxemburgs territorium.

- Ungerns territorium.

- Maltas territorium.

- Nederländernas territorium i Europa.

- Österrikes territorium.

- Polens territorium.

- Portugals territorium.

- Sloveniens territorium.

- Slovakiens territorium.

- Finlands territorium.

- Sveriges territorium.

- Förenade kungarikets territorium inklusive Kanalöarna och Isle of man.

2. Följande utanför medlemsstaternas territorier belägna territorier, inklusive deras territorialvatten, inre vatten och luftrum, skall med beaktande av de konventioner och fördrag som är tillämpliga på dem anses utgöra en del av gemenskapens tullområde:

a) FRANKRIKE

Furstendömet Monacos territorium, som det definieras i den tullkonvention som undertecknades i Paris den 18 maj 1963 (Frankrikes officiella tidning av den 27 september 1963, s. 8679).

b) CYPERN

Förenade kungarikets suveräna basområden Akrotiris och Dhekelias territorium, som det definieras i fördraget om upprättandet av Republiken Cypern, undertecknat i Nicosia den 16 augusti 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).

3. Vissa av tullagstiftningens bestämmelser får tillämpas utanför gemenskapens tullområde inom ramen för lagstiftning på särskilda områden eller internationella konventioner.

Artikel 4

Definitioner

I denna kodex gäller följande definitioner:

1) tullmyndigheter : de tullförvaltningar i medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av tullagstiftningen samt alla andra myndigheter som enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillämpa viss tullagstiftning.

2) tullagstiftning : det regelverk som utgörs av följande:

a) Kodexen och de bestämmelser för att genomföra den som antagits på gemenskapsnivå och, i tillämpliga fall, på nationell nivå.

b) Gemensamma tulltaxan.

c) Internationella avtal som innehåller tullbestämmelser, i den mån de är tillämpliga i gemenskapen.

3) person : en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person.

4) ekonomisk aktör : en person som i sin yrkesverksamhet är involverad i import eller export av varor till eller från gemenskapens tullområde.

5) risk : sannolikheten för att det i samband med införsel, utförsel, transitering, flyttning eller användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och länder eller territorier som är belägna utanför det området eller i samband med förekomst av varor som inte har gemenskapsstatus inträffar en händelse som skulle få ett eller flera av följande resultat:

a) Den skulle förhindra att gemenskapsåtgärder eller nationella åtgärder tillämpas korrekt.

b) Den skulle äventyra gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen.

c) Den skulle innebära ett hot mot säkerhet och skydd för gemenskapen och dess medborgare, mot människors, djurs och växters hälsa, mot miljön eller mot konsumenter.

6) tullkontroller : särskilda åtgärder som genomförs av tullmyndigheterna med stöd av artiklarna 27–30.

7) summarisk deklaration : en deklaration som skall upprättas innan varor förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

8) tulldeklaration : den åtgärd genom vilken en person i föreskriven form och på föreskrivet sätt anger ett önskemål om att hänföra varor till ett visst tullförfarande, i tillämpliga fall med uppgift om vilket specifikt arrangemang som önskas.

9) tullförfarande : vart och ett av följande förfaranden till vilka varor får hänföras i enlighet med denna kodex:

a) Övergång till fri omsättning.

b) Särskilda förfaranden.

c) Export.

10) importtullar : tullar som är fastställda i Gemensamma tulltaxan och som skall betalas vid import av varor.

11) exporttullar : tullar som är fastställda i Gemensamma tulltaxan och som skall betalas vid export av varor.

12) icke-gemenskapsvaror : andra varor än de som avses i punkt 20 eller varor som har förlorat sin status som gemenskapsvaror.

13) riskhantering : systematisk riskidentifiering och genomförande av alla åtgärder som krävs för att begränsa riskexponering.

14) frigörande av varor : den åtgärd genom vilken tullmyndigheterna gör varor tillgängliga för de ändamål som föreskrivs enligt det tullförfarande som de har hänförts till.

15) tullövervakning : varje allmän åtgärd som vidtas av tullmyndigheterna i syfte att sörja för att tullagstiftningen och, i förekommande fall, andra bestämmelser som gäller varor som omfattas av sådana åtgärder, iakttas.

16) restitution : sådan återbetalning eller eftergift av importtullar för varor som övergått till fri omsättning som sker när varorna exporteras från gemenskapens tullområde i oförändrat skick eller i form av förädlade produkter.

17) förädlade produkter : varor som har hänförts till ett förfarande för förädling och som har genomgått förädlingsprocesser.

18) person etablerad i gemenskapens tullområde :

a) beträffande fysiska personer, varje person som normalt är bosatt där,

b) beträffande juridiska personer och sammanslutningar av personer, varje person som har sitt säte, sitt huvudkontor eller ett fast etableringsställe där.

19) tullstatus : varornas status som gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.

20) gemenskapsvaror : varor som tillhör någon av följande kategorier:

a) Varor som i sin helhet har framställts i gemenskapens tullområde och i vilka det inte införlivats varor som importerats från länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde.

b) Varor som importerats från länder eller territorier belägna utanför gemenskapens tullområde och som övergått till fri omsättning.

c) Varor som har framställts i gemenskapens tullområde, antingen endast av varor som avses i b eller av varor som avses i a och b.

21) anmälan till tullen av varors ankomst : en anmälan till tullmyndigheterna om att varor har ankommit till tullkontoret eller till någon annan plats som anvisats eller godkänts av tullmyndigheterna och om att varorna är tillgängliga för tullkontroller.

22) innehavare av varor : den person som äger varorna eller har en liknande förfoganderätt över dem eller har fysisk kontroll över dem.

23) person som är ansvarig för förfarandet: den person som upprättar deklarationen eller för vars räkning tulldeklarationen upprättas eller den person till vilken den personens rättigheter och skyldigheter i fråga om ett tullförfarande har överförts.

24) handelspolitiska åtgärder : icke-tariffära åtgärder som inom ramen för den gemensamma handelspolitiken har införts i form av gemenskapsbestämmelser för import och export av varor.

25) förädlingsprocesser : var och en av följande processer:

a) Behandling av varor, inklusive uppsättning eller montering av varorna eller anpassning av varorna till andra varor.

b) Förädling av varor.

c) Förstöring av varor.

d) Reparation av varor, inklusive återställande och justering av varor.

e) Användning av varor som inte ingår i de förädlade produkterna men som möjliggör eller underlättar produktionen av dessa produkter, även om de helt eller delvis förbrukas i processen (produktionstillbehör).

26) avkastningsgrad : den kvantitet eller procentsats förädlade produkter som erhålls vid förädling av en bestämd kvantitet varor som hänförts till ett förfarande för förädling.

KAPITEL 2

PERSONERS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER ENLIGT TULLAGSTIFTNINGEN

Avsnitt 1

Tillhandahållande av information

Artikel 5

Utbyte av uppgifter, uppgiftsskydd

1. Alla nödvändiga utbyten av uppgifter, åtföljande dokument, beslut och anmälningar mellan tullmyndigheterna och mellan ekonomiska aktörer och tullmyndigheterna skall ske med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om undantag från första stycket.

2. Om inget annat särskilt fastställs skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta följande:

a) Regler om vilka meddelanden som skall utbytas mellan tullkontor för att tillgodose behoven inom ramen för tillämpningen av tullagstiftningen och om hur utbytet skall gå till.

b) En gemensam uppsättning uppgifter som skall ingå i de datameddelanden som utbyts enligt tullagstiftningen samt datameddelandenas format.

De uppgifter som avses i första stycket b skall innehålla de upplysningar som krävs för riskanalys och korrekt tillämpning av tullkontroller och skall vid behov motsvara internationella standarder och handelsbruk.

De system som krävs för elektroniskt utbyte av uppgifter mellan tullkontor enligt punkt 1 skall ha införts senast den 30 juni 2009.

Artikel 6

Uppgiftsskydd

1. Alla uppgifter som tullmyndigheterna erhåller vid utövandet av sin verksamhet och som är av konfidentiell natur eller tillhandahålls på konfidentiell grund skall omfattas av kravet på tystnadsplikt. De får inte röjas av de behöriga myndigheterna utan uttryckligt tillstånd av den person eller myndighet som tillhandahållit dem, utom när det gäller tullkontroller enligt artikel 28.2.

Sådana uppgifter får dock röjas utan tillstånd om de behöriga myndigheterna är skyldiga eller bemyndigade att göra detta enligt gällande bestämmelser, särskilt beträffande uppgiftsskydd, eller i samband med rättsliga förfaranden.

2. Konfidentiella uppgifter får meddelas tullförvaltningarna och andra organ i länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde endast inom ramen för ett internationellt avtal som innehåller bestämmelser om en likvärdig nivå på uppgiftsskyddet.

Om uppgifter röjs eller meddelas skall det ske i full överensstämmelse med gällande bestämmelser om uppgiftsskydd.

Artikel 7

Utbyte av ytterligare uppgifter mellan tullmyndigheter och ekonomiska aktörer

1. Tullmyndigheter och ekonomiska aktörer får ha ett utbyte av uppgifter som inte särskilt föreskrivs i tullagstiftningen om det sker inom ramen för ömsesidigt samarbete för att identifiera och motverka risk. Ett sådant utbyte får ske enligt ett skriftligt avtal och får inbegripa rätt för tullmyndigheterna att få tillträde till de ekonomiska aktörernas datorsystem.

2. Alla uppgifter som en part tillhandahåller den andra parten inom ramen för det samarbete som avses i punkt 1 skall vara konfidentiella, såvida parterna inte överenskommit något annat.

Artikel 8

Uppgifter från tullmyndigheterna

1. Varje person får begära uppgifter av tullmyndigheterna om tillämpningen av tullagstiftningen. En sådan begäran får avslås om den inte gäller en faktiskt förestående import- eller exporttransaktion.

2. Tullförvaltningarna skall ha en regelbunden dialog med ekonomiska aktörer och andra myndigheter som är involverade i internationell varuhandel. De skall främja öppenhet genom att tillhandahålla de ekonomiska aktörerna sådana lagstiftningstexter, förvaltningsbeslut och ansökningshandlingar som avser internationell varuhandel kostnadsfritt och, om det är praktiskt möjligt, via Internet.

Artikel 9

Uppgifter till tullmyndigheterna

1. Varje person som direkt eller indirekt är involverad i fullgörandet av tullformaliteter skall, på tullmyndigheternas begäran och inom föreskriven tid, tillhandahålla tullmyndigheterna alla nödvändiga dokument och uppgifter, oavsett vilket medium som används, och ge dem all nödvändig hjälp.

2. Utan att det påverkar den eventuella tillämpningen av administrativa eller straffrättsliga påföljder skall en person som inger en summarisk deklaration eller tulldeklaration, inbegripet en förenklad deklaration, en anmälan eller en ansökan om ett tillstånd eller något annat beslut ansvara för följande:

a) Att de uppgifter som lämnas i deklarationen, i anmälan eller i ansökan eller på något annat sätt, är riktiga.

b) Att de dokument som inges eller görs tillgängliga är äkta.

c) I tillämpliga fall, att alla skyldigheter när det gäller hänförande av de berörda varorna till det berörda förfarandet eller genomförande av de godkända transaktionerna är fullgjorda.

Första stycket skall också gälla tillhandahållande av de uppgifter som krävs av tullmyndigheterna.

Om deklarationen eller anmälan inges, ansökan lämnas eller begärda uppgifter tillhandahålls av ett ombud för den berörda personen, skall även ombudet iaktta de skyldigheter som anges i första stycket.

Artikel 10

Gemensamt datorsystem

Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen när det gäller att utveckla, underhålla och använda ett elektroniskt system för gemensam registrering och gemensamt underhåll av register över följande:

a) Alla personer som direkt eller indirekt är involverade i fullgörandet av tullformaliteter.

b) Alla tillstånd som avser ett tullförfarande eller status som godkänd ekonomisk aktör.

Medlemsstaternas tullförvaltningar skall ha tillträde till dessa uppgifter inom ramen för utövandet av sin verksamhet, och ekonomiska aktörer skall ha tillträde till uppgifterna i enlighet med de regler som avses i tredje stycket.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om standardformatet för och standardinnehållet i de uppgifter som skall registreras och reglerna för tillträde till dem.

Avsnitt 2

Ombud i tullfrågor

Artikel 11

Tullombud

1. Varje person får utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna som skall fullgöra de handlingar och formaliteter som fastställs i tullagstiftningen, nedan kallat ”tullombud”.

Tullombudskapet får vara direkt, varvid tullombudet skall agera i en annan persons namn och för dennes räkning, eller indirekt, varvid tullombudet skall agera i eget namn men för en annan persons räkning.

2. Ett tullombud skall vara etablerat i gemenskapens tullområde.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om de förutsättningar under vilka kravet enligt första stycket får frångås.

Artikel 12

Fullmakt

1. Vid sina kontakter med tullmyndigheterna skall ett tullombud uppge att det agerar för huvudmannens räkning och ange om ombudskapet i tullfrågor är direkt eller indirekt.

Personer som inte uppger att de agerar i någon annans namn eller för någon annans räkning eller som uppger att de agerar i någon annans namn eller för någon annans räkning utan att ha fullmakt att göra detta, skall anses agera i eget namn och för egen räkning.

2. Tullmyndigheterna får kräva att den som uppger sig agera i någon annans namn eller för någon annans räkning styrker sin fullmakt att agera som tullombud, utom när en person tillhör en kategori av personer som har rätt att agera för andra personers räkning.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om vilka kategorier av personer som avses i första stycket.

Artikel 13

Ombudskap i särskilda fall

1. En person som regelbundet och yrkesmässigt uppträder som tullombud får beviljas status som ”godkänd ekonomisk aktör” i enlighet med artikel 14.

2. Ett tullombud får bedriva verksamhet som skatteombud enligt gällande bestämmelser om mervärdesskatt och punktskatter.

Avsnitt 3

Godkänd ekonomisk aktör

Artikel 14

Ansökan och godkännande

1. En person som är etablerad i gemenskapens tullområde och uppfyller villkoren i artiklarna 15 och 16 får ansöka om status som godkänd ekonomisk aktör.

Tullmyndigheterna skall, vid behov efter samråd med andra behöriga myndigheter, bevilja denna status, som skall omprövas regelbundet.

2. En godkänd ekonomisk aktör får omfattas av lättnader i fråga om säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller eller av förenklingar i enlighet med denna kodex eller dess tillämpningsföreskrifter.

3. Om inte annat följer av artiklarna 15 och 16 skall statusen som godkänd ekonomisk aktör erkännas av tullmyndigheterna i alla medlemsstater, utan att detta påverkar tillämpningen av tullkontroller. Med förbehåll för de villkor som fastställs enligt artikel 16 g får dock den sökande begära att den status som avses i punkt 1 begränsas till att omfatta en eller flera närmare angivna medlemsstater.

4. På grundval av erkännandet av statusen som godkänd ekonomisk aktör och under förutsättning att kraven för en särskild form av förenkling enligt gemenskapens tullagstiftning har uppfyllts skall tullmyndigheterna låta aktören omfattas av denna förenkling.

5. Statusen som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas i enlighet med de villkor som fastställs enligt artikel 16 h.

6. Den godkända ekonomiska aktören skall underrätta tullmyndigheterna om alla förhållanden som inträder efter det att statusen beviljats och som kan påverka dess fortsatta giltighet eller innehåll.

Artikel 15

Beviljande av status

Kriterierna för att bevilja status som godkänd ekonomisk aktör skall innefatta åtminstone följande:

45. Styrkta uppgifter om den sökandes tidigare efterlevnad av tullens krav.

46. Ett tillfredsställande system för affärsbokföring och, vid behov, bokföring av transporter, som möjliggör lämpliga tullkontroller.

47. Vid behov, erkänd ekonomisk solvens.

48. Vid behov, praktiska normer i fråga om kunskaper eller yrkeskvalifikationer som direkt avser den verksamhet som utförs.

49. I tillämpliga fall, lämpliga säkerhets- och skyddsnormer.

Artikel 16

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta föreskrifter om följande:

a) Beviljande av status som godkänd ekonomisk aktör.

b) Hur ofta statusen som godkänd ekonomisk aktör skall omprövas.

c) Beviljande av tillstånd för användning av förenklingar.

d) Fastställande av vilken tullmyndighet som är behörig att bevilja sådan status och sådana tillstånd.

e) Den form och omfattning av lättnader som kan beviljas när det gäller säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller, med beaktande av de regler som antas enligt artikel 27.3.

f) Samråd med och tillhandahållande av uppgifter till andra tullmyndigheter.

g) De förutsättningar under vilka en sökandes ansökan om ett tillstånd får begränsas till att omfatta en eller flera medlemsstater.

h) De förutsättningar under vilka statusen som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas.

i) De förutsättningar under vilka kravet på etablering i gemenskapen får frångås för vissa kategorier av godkända ekonomiska aktörer, med beaktande särskilt av internationella avtal.

Avsnitt 4

Beslut med stöd av tullagstiftningen

Artikel 17

Allmänna bestämmelser

1. En person som begär att tullmyndigheterna skall fatta ett beslut skall tillhandahålla alla uppgifter som dessa myndigheter behöver för att kunna fatta det beslutet.

Ett beslut får även begäras av och fattas avseende flera personer.

2. Ett beslut enligt punkt 1 skall fattas och meddelas den sökande senast två månader från den dag då tullmyndigheterna mottar begäran, om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen.

Om tullmyndigheterna inte kan iaktta denna tidsfrist, skall de underrätta den sökande om detta innan tiden gått ut, ange skälen till överskridandet och ange den ytterligare tid som de bedömer nödvändig för att kunna fatta ett beslut med anledning av begäran.

3. Om inget annat föreskrivs i beslutet eller tullagstiftningen, skall beslutet börja gälla från och med den dag då den sökande mottar beslutet eller anses ha mottagit det. Utom i de fall som avses i artikel 25.2 skall fattade beslut kunna verkställas av tullmyndigheterna från och med den dagen.

4. Innan tullmyndigheterna fattar ett beslut som skulle vara negativt för den eller de personer som det är riktat till skall de meddela den eller de berörda personerna sina invändningar och ange grunderna för dessa invändningar. Den berörda personen skall ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt inom en viss tid från den dag då invändningarna skickades.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om den tid som avses i första stycket.

När den tiden löpt ut skall den berörda personen i lämplig form meddelas beslutet, som skall innehålla en beskrivning av de grunder på vilka det baseras.

Kravet på att meddela invändningar innan ett beslut fattas som skulle vara negativt för den person till vilket det riktas skall också gälla beslut som tullmyndigheterna fattar utan en föregående begäran från den berörda personen och särskilt den underrättelse om en tullskuld som avses i artikel 72.3.

Beslutet skall innehålla en hänvisning till rätten att överklaga enligt artikel 24.

5. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser på andra områden som anger de fall där och de förutsättningar under vilka beslut är ogiltiga eller förlorar sin giltighet, får de tullmyndigheter som utfärdat ett beslut upphäva, ändra eller återkalla beslutet om det inte är förenligt med tullagstiftningen eller med riktlinjer eller förklarande anmärkningar för tolkning av tullagstiftningen.

Artikel 18

Besluts giltighet i hela gemenskapen

Om inget annat begärs eller föreskrivs skall de beslut som tullmyndigheterna fattar vara giltiga i hela gemenskapens tullområde.

Artikel 19

Upphävande av förmånliga beslut

1. Tullmyndigheterna skall upphäva ett beslut som är till fördel för den person till vilken det riktas, om följande villkor är uppfyllda:

a) Beslutet är utfärdat på grundval av felaktiga eller ofullständiga uppgifter.

b) Den sökande visste eller borde rimligen ha vetat att uppgifterna var felaktiga eller ofullständiga.

c) Beslutet skulle ha varit annorlunda om uppgifterna hade varit korrekta och fullständiga.

2. Den person till vilken beslutet riktas skall underrättas om att det upphävts.

3. Upphävandet skall börja gälla från och med den dag då det ursprungliga beslutet började gälla, om inget annat föreskrivs.

4. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1, 2 och 3, i synnerhet i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 20

Återkallelse och ändring av förmånliga beslut

1. Ett förmånligt beslut skall återkallas eller ändras i andra fall än de som avses i artikel 19 om ett eller flera av de villkor som fastställts för dess utfärdande inte var uppfyllda eller inte längre uppfylls.

2. Om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen får ett förmånligt beslut som riktas till flera personer återkallas i fråga om en person enbart som inte fullgör en skyldighet som gäller inom ramen för beslutet.

3. Den person till vilken beslutet riktas skall underrättas om dess återkallelse eller ändring.

4. En återkallelse eller ändring av ett beslut skall börja gälla från och med den dag då underrättelsen om återkallelsen eller ändringen mottas eller anses ha mottagits av den person som återkallelsen eller ändringen riktas till.

Emellertid får tullmyndigheterna i undantagsfall och om berättigade intressen för den person som beslutet riktas till så kräver skjuta upp den dag då återkallelsen eller ändringen börjar gälla.

5. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1–4, i synnerhet i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 21

Särskilda beslut

1. Tullmyndigheterna skall på begäran utfärda beslut om bindande klassificeringsbesked eller beslut om bindande ursprungsbesked.

En sådan begäran får avslås om den inte gäller ett faktiskt förestående tullförfarande.

2. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall vara bindande endast i fråga om en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämning av en varas ursprung.

De skall vara bindande för tullmyndigheterna och gentemot de personer till vilka de riktas endast i fråga om varor för vilka tullformaliteterna fullgörs efter dagen för beslutet.

De skall vara bindande för de personer till vilka de riktas och gentemot tullmyndigheterna med verkan först från och med den dag då den berörda personen mottar eller anses ha mottagit underrättelse om beslutet.

3. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall vara giltiga i tre år från och med den dag som anges i beslutet.

4. När det gäller en ansökan om ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked i samband med ett visst tullförfarande skall den person till vilken beslutet riktas kunna styrka följande:

a) När det gäller ett beslut om bindande klassificeringsbesked, att de deklarerade varorna i alla avseenden motsvarar de varor som beskrivs i beslutet.

b) När det gäller ett beslut om bindande ursprungsbesked, att de berörda varorna och de omständigheter som avgör visst ursprung i alla avseenden motsvarar de varor och omständigheter som beskrivs i beslutet.

5. Med avvikelse från artikel 17.5 och artikel 19 skall beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphävas om de grundas på felaktiga eller ofullständiga uppgifter från de sökande.

6. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall återkallas i enlighet med artikel 17.5 och artikel 20.

De får inte ändras.

7. Trots vad som sägs i artikel 20 skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om följande:

a) De förutsättningar under vilka och den tidpunkt när ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphör att gälla.

b) De förutsättningar under vilka och den tidsperiod under vilken ett beslut enligt a fortfarande får användas beträffande bindande affärskontrakt som baseras på beslutet och ingås innan det upphör att gälla.

8. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om under vilka förutsättningar andra särskilda beslut skall utfärdas.

Avsnitt 5

Av tullen beslutade påföljder

Artikel 22

Av tullen beslutade påföljder

1. Varje medlemsstat skall fastställa administrativa och straffrättsliga påföljder för överträdelser av gemenskapens tullagstiftning. Påföljderna skall vara effektiva, stå i proportion till överträdelsen och vara avskräckande.

2. Administrativa påföljder skall ha en av följande former, eller båda:

a) En penningavgift som tas ut av tullmyndigheterna, inbegripet en betalning som gäller i stället för en straffrättslig påföljd.

b) Återkallelse, upphävande för viss tid eller ändring av ett tillstånd som innehas av den berörda personen.

Om administrativa påföljder kombineras med straffrättsliga påföljder med samma omständigheter som grund, skall sammanläggningen av dessa påföljder stå i rimligt förhållande till överträdelsen.

Avsnitt 6

Överklaganden

Artikel 23

Strafflagstiftning

Artiklarna 24, 25 och 26 skall inte tillämpas på överklaganden som inges i syfte att ett beslut av en rättslig myndighet skall upphävas, återkallas eller ändras.

Artikel 24

Rätt att överklaga

1. Varje person skall ha rätt att överklaga beslut som fattats av tullmyndigheterna om beslutet eller påföljden berör personen direkt och personligen.

Varje person som hos tullmyndigheterna gjort en framställning om ett beslut och inte fått ett beslut med anledning av framställningen inom den tidsfrist som avses i artikel 17.2 skall också ha rätt att överklaga.

2. Rätten att överklaga får utövas i åtminstone två instanser:

a) I första instans, hos tullmyndigheterna eller ett annat organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ som utsetts för det ändamålet av medlemsstaterna.

b) I andra instans, hos ett högre oberoende organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ, enligt gällande bestämmelser i medlemsstaterna.

3. Överklagandet skall inges i elektronisk eller skriftlig form i den medlemsstat där beslutet har fattats eller där framställningen om beslutet har ingivits.

Artikel 25

Uppskjutande av genomförandet

1. Ett överklagande får inte medföra att genomförandet av det ifrågasatta beslutet skjuts upp.

2. Med avvikelse från punkt 1 skall tullmyndigheterna helt eller delvis skjuta upp genomförandet av det ifrågasatta beslutet, om den person som har överklagat kan vållas ohjälplig skada.

Tullmyndigheterna får helt eller delvis skjuta upp genomförandet av det ifrågasatta beslutet om de har goda skäl att misstänka att beslutet är oförenligt med tullagstiftningen.

3. Om det ifrågasatta beslutet innebär att import- eller exporttullar skall betalas, skall uppskjutandet av beslutet förutsätta att det ställs en garanti, såvida en sådan garanti sannolikt inte skulle åsamka gäldenären allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta tillämpningsföreskrifter för första stycket.

Artikel 26

Beslut med anledning av överklaganden

Artikel 17 skall tillämpas när tullmyndigheterna fattar beslut med anledning av ett överklagande.

Medlemsstaterna skall se till att förfarandet för överklaganden gör det möjligt att skyndsamt rätta till beslut som fattats av tullmyndigheterna.

Avsnitt 7

Kontroll av varor

Artikel 27

Tullkontroller

1. Tullmyndigheterna får genomföra alla de kontroller som de anser nödvändiga för att se till att tullagstiftningen och annan lagstiftning om införsel, utförsel, transitering, flyttning och användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier och om förekomst av icke-gemenskapsvaror tillämpas korrekt.

Sådana kontroller, nedan kallade ”tullkontroller”, kan bestå i att undersöka varor, kontrollera uppgifter i deklarationer, kontrollera att elektroniska eller skriftliga dokument finns och är äkta, granska företags räkenskaper och annan bokföring eller undersöka transportmedel, bagage och andra varor som personer för med sig eller bär på sig.

Tullkontroller får genomföras utanför gemenskapens tullområde om detta är möjligt enligt ett internationellt avtal.

2. Andra tullkontroller än slumpvisa kontroller skall baseras på riskanalys som görs med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik i syfte att, på grundval av kriterier som utarbetats på nationell nivå, gemenskapsnivå och, i förekommande fall, internationell nivå, identifiera och bedöma risker och utarbeta nödvändiga åtgärder för att motverka dem.

Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen utveckla, underhålla och använda ett elektroniskt system för tillämpning av riskhantering, vilket skall ske senast den 30 juni 2009.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta följande:

a) Regler om en gemensam ram för riskhantering.

b) Regler om fastställande av gemensamma kriterier och prioriterade kontrollområden.

c) Regler om utbyte av riskinformation och riskanalys mellan tullförvaltningar.

Artikel 28

Samarbete mellan myndigheter

1. Om andra kontroller än tullkontroller genomförs av andra behöriga myndigheter än tullmyndigheterna i fråga om samma varor, skall dessa kontroller genomföras i nära samarbete med tullmyndigheterna, om möjligt vid samma tidpunkt och på samma plats (”one stop shop”).

2. Inom ramen för de kontroller som avses i detta avsnitt och om det är nödvändigt för att minimera risker, får tullmyndigheterna och andra behöriga myndigheter med varandra, med andra medlemsstaters tullmyndigheter och med kommissionen utbyta uppgifter som mottas om införsel, utförsel, transitering, flyttning och användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier och om förekomst av icke-gemenskapsvaror.

Artikel 29

Kontroll efter frigörande

Tullmyndigheterna får, efter att de frigjort varorna och för att försäkra sig om att uppgifterna i den summariska deklarationen eller tulldeklarationen är riktiga, kontrollera de kommersiella dokument och uppgifter som avser transaktionerna för varorna eller de efterföljande kommersiella transaktioner som berör varorna.

Denna kontroll får genomföras på plats hos deklaranten eller dennes ombud och hos varje annan person som av yrkesmässiga skäl är direkt eller indirekt inblandad i dessa transaktioner samt hos varje annan person som innehar sådana dokument och uppgifter i kommersiellt syfte. Tullmyndigheterna får också undersöka varorna om de fortfarande kan uppvisas.

Artikel 30

Undantag

1. Tullkontroller eller tullformaliteter får inte genomföras eller fullgöras i fråga om följande:

a) Handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen.

b) Bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen.

2. Punkt 1 skall gälla utan att det påverkar tillämpningen av följande:

a) Säkerhets- och skyddskontroller av bagage som görs av medlemsstaternas myndigheter eller de ansvariga i hamnar, på flygplatser eller i transportföretag.

b) Kontroller med anledning av förbud eller restriktioner som medlemsstaterna infört, förutsatt att förbuden eller restriktionerna är förenliga med fördraget.

Avsnitt 8

Bevarande av dokument och andra uppgifter; avgifter och kostnader

Artikel 31

Bevarande av dokument och andra uppgifter

1. Den berörda personen skall för tullkontrolländamål bevara de dokument och uppgifter som avses i artikel 9.1 under den tid som fastställs i gällande bestämmelser, dock minst tre kalenderår, oavsett vilket medium som används.

För varor som övergår till fri omsättning under andra omständigheter än dem som avses i tredje stycket eller varor som deklareras för export skall tiden löpa från utgången av det år under vilket deklarationen för övergång till fri omsättning eller exportdeklarationen godtas.

För varor som övergår till fri omsättning tullfritt eller till nedsatt importtullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål skall tiden löpa från utgången av det år under vilket varorna upphör att vara föremål för tullövervakning.

För varor som hänförs till ett annat tullförfarande skall tiden löpa från utgången av det år under vilket tullförfarandet i fråga upphör.

2. Om en tullkontroll som utförs av tullmyndigheterna beträffande en tullskuld visar att bokföringsposten i fråga måste rättas och om den berörda personen har underrättats om detta, skall dokumenten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 73.4, bevaras tre år efter utgången av den tid som fastställs i punkt 1.

Om ett överklagande har ingivits, skall dokumenten bevaras tills förfarandet har slutförts.

Artikel 32

Avgifter och kostnader

1. Tullmyndigheterna får inte ta ut några avgifter för tullkontroller eller annan tillämpning av tullagstiftningen som äger rum under de behöriga tullkontorens normala öppettider.

Tullmyndigheterna får emellertid ta ut avgifter eller ersättning för särskilda tjänster.

2. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkt 1 andra stycket, särskilt avseende följande:

a) Tullpersonals närvaro, på begäran, under annan tid än normal kontorstid eller på annan plats än i tullens lokaler.

b) Analyser eller expertutlåtanden avseende varor samt postavgifter för att återlämna varor till en sökande, särskilt när det är fråga om beslut som fattas enligt artikel 21 eller tillhandahållande av uppgifter enligt artikel 8.1.

c) Undersökning eller provtagning av varor för kontrolländamål eller förstöring av varor, om andra kostnader än kostnader för att ta tullpersonal i anspråk uppstår.

d) Exceptionella kontrollåtgärder som är nödvändiga till följd av varornas beskaffenhet eller en potentiell risk.

KAPITEL 3

VALUTAOMRÄKNING, TIDSFRISTER OCH FÖRENKLINGAR

Artikel 33

Valutaomräkning

1. Om valutaomräkning krävs skall i följande två fall den växelkurs tillämpas som offentliggörs eller görs tillgänglig på Internet av de behöriga myndigheterna:

a) Faktorer som används för att fastställa varors tullvärde uttrycks i en annan valuta än den som används i den medlemsstat där tullvärdet fastställs.

b) Ett motvärde i nationell valuta till euro behövs i syfte att fastställa varors klassificering enligt tulltaxan, värdetrösklar och beloppet av import- eller exporttullar.

Växelkursen skall så nära som möjligt spegla det gällande värdet av den omräknade valutan i medlemsstatens valuta.

2. För valutaomräkning som krävs av andra orsaker än de som avses i punkt 1 skall det inom ramen för tillämpning av tullagstiftningen användas ett motvärde i nationell valuta till euro som skall fastställas en gång per år.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1 och 2.

Artikel 34

Tidsfrister

1. Om en tid, dag eller tidsfrist är fastställd i tullagstiftningen, får denna tid inte förlängas och denna dag eller tidsfrist inte skjutas upp såvida inte detta särskilt föreskrivs i de berörda bestämmelserna.

2. De regler som är tillämpliga på tider, dagar eller tidsfrister enligt rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71[15] skall tillämpas på tidsfrister som fastställs inom ramen för tullagstiftningen, utom när andra särskilda bestämmelser är tillämpliga.

Artikel 35

Förenklingar

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 196.2 anta bestämmelser om i vilka fall och under vilka förutsättningar tillämpningen av denna kodex får förenklas.

AVDELNING II

FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL

KAPITEL 1

GEMENSAMMA TULLTAXAN OCH VARORS KLASSIFICERING ENLIGT TULLTAXAN

Artikel 36

Gemensamma tulltaxan

1. Import- och exporttullar skall grundas på Gemensamma tulltaxan.

Andra åtgärder som föreskrivs i gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln skall i förekommande fall tillämpas enligt varornas klassificering enligt tulltaxan.

2. Gemensamma tulltaxan skall omfatta följande:

a) Kombinerade nomenklaturen för varor enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87[16].

b) Varje annan nomenklatur som helt eller delvis bygger på Kombinerade nomenklaturen eller som lägger ytterligare underuppdelningar till denna och som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden med tanke på tillämpningen av tulltaxeåtgärder som rör varuhandeln.

c) Avtalsenliga eller normala autonoma importtullar som skall tillämpas på varor som omfattas av Kombinerade nomenklaturen.

d) Bestämmelser om förmånstull som anges i avtal som gemenskapen har ingått med vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier.

e) Bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av gemenskapen beträffande vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller beträffande grupper av sådana länder eller territorier.

f) Autonoma åtgärder som för vissa varor föreskriver en nedsättning av importtull eller tullfrihet vid import.

g) Gynnsam tullbehandling som fastställts för vissa varor på grund av deras beskaffenhet eller användning för särskilda ändamål inom ramen för de åtgärder som avses i c–f eller h.

h) Andra tulltaxebestämmelser som anges i jordbrukslagstiftning, handelslagstiftning eller annan gemenskapslagstiftning.

3. Om de berörda varorna uppfyller villkoren enligt punkt 2 d–g, skall bestämmelserna i de leden på deklarantens begäran gälla i stället för dem som avses i punkt 2 c. En ansökan om detta får inges i efterhand, under förutsättning att tillämpliga tidsfrister och villkor enligt den berörda bestämmelsen eller kodexen efterlevs.

4. Om en tillämpning av de bestämmelser som avses i punkt 2 d–g eller befrielse från de bestämmelser som avses i punkt 2 h är begränsad till en viss import- eller exportvolym, skall, i fråga om tullkvoter, tillämpningen eller befrielsen upphöra så snart som den fastställda import- eller exportvolymen uppnås.

I fråga om tulltak skall tillämpningen upphöra genom en gemenskapsrättsakt.

Artikel 37

Varors klassificering enligt tulltaxan

Vid tillämpning av Gemensamma tulltaxan skall ”klassificering enligt tulltaxan” av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av Kombinerade nomenklaturen dessa varor skall klassificeras.

Vid tillämpning av icke-tariffära åtgärder skall ”klassificering enligt tulltaxan” av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av Kombinerade nomenklaturen, eller av varje annan nomenklatur som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser och som helt eller delvis grundar sig på Kombinerade nomenklaturen eller lägger ytterligare underuppdelningar till denna, dessa varor skall klassificeras.

Det undernummer eller den ytterligare underuppdelning som fastställs enligt första eller andra stycket skall användas för tillämpningen av åtgärder som är knutna till det undernumret.

KAPITEL 2

VARORS URSPRUNG

Avsnitt 1

Icke-förmånsberättigande ursprung

Artikel 38

Tillämpningsområde

I artiklarna 39, 40 och 41 fastställs regler för att bestämma icke-förmånsberättigande ursprung för varor vid tillämpning av följande:

a) Gemensamma tulltaxan, med undantag av de åtgärder som avses i artikel 36.2 d och e.

b) Andra åtgärder än tulltaxeåtgärder, som fastställs genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln.

c) Andra gemenskapsåtgärder som rör varors ursprung.

Artikel 39

Förvärv av ursprung

1 Varor som är helt framställda i ett enda land eller territorium skall anses ha sitt ursprung i det landet eller territoriet.

2. Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land eller territorium skall anses ha sitt ursprung i det land eller territorium där de genomgick den sista väsentliga bearbetningen.

Artikel 40

Ursprungsintyg

1. Om ursprung har angivits i tulldeklarationen i enlighet med tullagstiftningen, får tullmyndigheterna begära att deklaranten styrker varornas ursprung.

2. Om bevisning för varors