A4-0082/98

Resolution om rättsliga åtgärder till skydd för unionens ekonomiska intressen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sin resolution av den 22 oktober 1997 om kommissionens årsrapport 1996 och dess arbetsprogram 1997-1998 om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen och bedrägeribekämpning ((Protokollet av detta datum, del II.14.)),

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från budgetkontrollutskottet och yttrandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0082/98), och av följande skäl:

A. Skydd av unionens ekonomiska intressen förutsätter inte enbart ett fullgott system för utredningar, utan även ett effektivt och konsekvent system för straffrättsligt skydd som omfattar hela unionens territorium och innebär samverkan med behöriga gemenskapsorgan.

B. Det är därför nödvändigt att fastställa hur detta system skall vara utformat, särskilt vad gäller institutionella aktörer och tillämpliga förfaranden.

C. Följande förutsättningar är grundläggande:

- unionen skall ha befogenhet att genomföra straffrättsliga utredningar, eftersom det i annat fall är omöjligt att skydda den del av myndigheten som har till uppgift att genomföra den straffrättsliga åtgärden (utredande myndighet),

- den unionstjänst som utför straffrättsliga utredningar skall vara oberoende, eftersom det i annat fall skulle kunna uppstå intressekonflikter med de enheter som är inblandade i utredningarna.

D. De problem som sammanhänger med straffrättsligt skydd bör angripas både på kort sikt, genom åtgärder som kan vidtas inom ramen för de nuvarande fördragen, och genom radikalare och mer djupgående åtgärder.

E. De bedrägeribrott, den korruption och den penningtvätt som drabbar gemenskapsbudgeten är multinationella, eftersom denna verksamhet utövas och får sina följdverkningar på flera medlemsstaters territorium, vilket nyligen inträffade fall inom turismsektorn och gemenskapstransiteringen visar. Detta och avsaknaden av lämpliga internationella och gemenskapsrättsliga bestämmelser leder till behörighetskonflikter och problem i samarbetet mellan de nationella rättsliga myndigheterna.

F. Konventionen om skydd av de ekonomiska intressena räcker inte för att lösa behörighets- och samarbetsproblem, eftersom den är begränsad till sådant som de nationella myndigheterna inte är skyldiga att göra.

G. Det är nödvändigt att unionen vidtar en stödåtgärd för att avhjälpa bristerna inom de nationella rättsordningarna.

H. I artikel 280 i EU-fördraget, ändrad genom Amsterdamfördraget, föreskrivs att åtgärder skall vidtas i enlighet med medbeslutandeförfarandet och att det enda undantaget är straffrätt eller rättsskipning. Sådana åtgärder bör tvärtom vara tillåtna när de innebär stöd i syfte, med respekt för subsidariteten, att fylla luckor i befintlig straffrätt och rättspraxis i samtliga medlemsstater.

I. Följaktligen kan unionens stödåtgärder, med respekt för subsidariteten, vidtas inom ramen för den första pelaren och på grundval av artikel 280 i det nya EU-fördraget.

J. För att ett rättssystem skall vara effektivt krävs det att den utredande myndigheten lätt kan få kännedom om brott, men inom unionen stöter tjänstemän och bedrägeribekämpningsenheten UCLAF på betydande hinder när de skall vända sig till den nationella utredande myndigheten.

K. En kortvarig åtgärd skulle inte helt och hållet lösa behörighetskonflikterna och andra allvarliga svårigheter som sammanhänger med det sektorsövergripande samarbetet, utan det är nödvändigt med en långvarigare åtgärd som följer de linjer som kommissionen dragit upp i sitt förslag till den så kallade Corpus Juris.

1. Parlamentet anser att på kort sikt kan ett straffrättsligt skydd av unionens ekonomiska intressen endast säkerställas genom ett effektivt system för samarbete mellan de nationella utredande myndigheter som har till uppgift att vidta straffrättsliga åtgärder,

2. anser att unionen i brist på lämpliga internationella och gemenskapsrättsliga bestämmelser skulle kunna få till stånd ett effektivt samarbete mellan de nationella utredande myndigheterna genom en specialiserad gemenskapsinstans, som skulle göra stödinsatser och ha följande dubbla samordningsfunktioner:

a) centralisering av informationen och anpassning av bevismaterial till rättsordningen i den medlemsstat som begär information,

b) samordning av de utredande myndigheternas åtgärder och tillhandahållande av tekniskt och rättsligt stöd,

3. anser att den bästa instansen för dessa funktioner är UCLAF, på grund av de informationskällor som enheten har tillgång till och de tidigare erfarenheterna av förbindelser med de utredande myndigheterna,

4. kräver dock att dessa funktioner stadfästs genom gemenskapsförordningar som skall reglera följande:

a) inrättandet av en centraliserad databank som skall handhas av UCLAF och innefatta uppgifter av straffrättslig betydelse från de nationella myndigheterna och UCLAF,

b) fastställandet av en status som ger UCLAF befogenheter att samordna och bistå de nationella myndigheterna och att ge dem information och bevismaterial i den form som krävs,

5. uppmanar kommissionen att ge UCLAF i uppdrag att bidra till att förbättra utbildningen av nationella tjänstemän inom rättssystemet i de olika gemenskapsrättsliga områden som berör skyddet för unionens ekonomiska intressen,

6. uppmanar kommissionen att göra följande:

- föreslå att artikel 19 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna vilken förbjuder tjänstemännen och UCLAF att ge upplysningar om brott till den utredande myndigheten utan förhandstillstånd från tillsättningsmyndigheten,

- ge en korrektare tolkning av bestämmelserna för tjänstemännens rättsliga immunitet genom att endast låta denna omfatta vidtagande av straffrättsliga åtgärder och inte samarbete med den utredande myndigheten,

7. anser att inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet som samordnar ett nät av utnämnda nationella utredande myndigheter (såsom Corpus Juris föreslagits) på lång sikt skulle lösa problemen med rättsligt samarbete, informationsrationalisering och snabba rättsförfaranden genom att den skulle utgöra kärnan i ett europeiskt rättsligt område när det gäller skyddet av unionens ekonomiska intressen,

8. betonar nödvändigheten av att låta den ekonomiska, handelsrelaterade och monetära integrationen följas av en bättre integration av skyddet av Europamedborgarnas rättigheter,

9. uppmanar därför kommissionen att fortsätta arbetet med att avlägsna de tekniska och rättsliga hindren på medellång och lång sikt för detta projekt; anmodar kommissionen att före utgången av juni 1998 meddela följande:

a) vilka åtgärder den kommer att vidta beträffande den harmonisering av straffrätten som inleder harmoniseringen av förfarandena, i den händelse konventionen om skydd av de ekonomiska intressena inte skulle ha ratificerats enhälligt och enligt planerna före utgången av juni 1998,

b) beträffande de tekniska möjligheterna till genomförande av förslaget om att inrätta en europeisk åklagarmyndighet: på vilka punkter den åklagarmyndighet som föreslås i Corpus Juris inte överensstämmer med de specifika nationella systemen och genom vilka ändringar man kan uppnå överensstämmelse,

10. erbjuder sig att ytterligare reflektera över två typer av problem som kan uppstå i och med inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet:

a) hur detta organs självständighet skall kunna säkerställas och hur förbindelserna med gemenskapsinstitutionerna skall utformas,

b) vilket rättsligt instrument som är mest lämpligt för inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet (internationellt fördrag, gemenskapsförordning eller rättsakt under den tredje pelaren),

11. erinrar kommissionen om att dessa riktlinjer bör beaktas inom ramen för det samrådsdokument som den skall lägga fram i juni 1998 i syfte bland annat att föreslå hur samarbetet med de rättsliga myndigheterna kan bli effektivare,

12. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet.