Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen - Miljön i Europa: Vilka är riktlinjerna för framtiden? En helhetsbedömning av Europeiska gemenskapens handlingsprogram för miljön och en hållbar utveckling kallat 'Mot en hållbar utveckling'" (Femte handlingsprogrammet för miljön)

(2000/C 317/01)

BAKGRUND

Kommissionens meddelande om helhetsbedömningen av Europeiska unionens handlingsprogram för miljön och en hållbar utveckling (femte handlingsprogrammet för miljön) (KOM(1999) 543 slutlig).

Kommissionens beslut av den 2 december 1999 att enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i ärendet.

Presidiets beslut av den 2 juni 1999 att ge utskott 4 (fysisk planering, stadsfrågor, energi och miljö) i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande i frågan.

Det utkast till yttrande (CdR 12/2000 rév. 2) som antogs av utskott 4 den 11 maj 2000. [Föredragande: Eva-Riitta Siitonen (FIN-PPE) och Carolina Wilhelmina Jacobs (NL-PSE)].

I enlighet med EU-fördraget skall miljöhänsyn integreras i gemenskapens politik, särskilt i syfte att säkerställa en hållbar utveckling.

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande vid sin 34:e plenarsession den 14-15 juni 2000 (sammanträdet den 14 juni).

1. Regionkommitténs kommentarer till meddelandet

1.1. Regionkommittén noterar att Europeiska kommissionen med sitt femte handlingsprogram för miljön endast har gjort begränsade framsteg när det gäller miljökvaliteten inom olika delområden. Kommittén inser att ogynnsamma omständigheter har hindrat framstegen mot hållbarhetsmålen, till exempel otillräckligt eller långsamt införande av lagstiftningen, avsaknad av integration med annan politik och inget verkligt engagemang bland de berörda parterna.

1.2. Regionkommittén påpekar att man i helhetsbedömningen inte fäster tillräcklig vikt vid de lokala och regionala myndigheternas synpunkter och inte heller vid stadsmiljöfrågor. Det är allmänt känt att de lokala och regionala myndigheterna, som ansvarar för vattenförsörjning, rening av avloppsvatten, avfallshantering, politik för kommunal- och regionaltrafik samt folkhälsa, har stort inflytande när det gäller klimatförändringar, biologisk mångfald och miljösituationen i allmänhet.

1.3. Kommittén stöder konceptet "delat ansvar" som förs fram i femte handlingsprogrammet för miljön. Ett delat ansvar förutsätter ett öppnare arbetssätt där berörda aktörer, de som "äger miljöproblemen", också får vara med och ta ansvar för utvecklingen av mål och medel.

1.4. Kommittén delar kommissionens oro beträffande kärnkraftssäkerheten i länder som gränsar till EU. Kommittén noterar att man i helhetsbedömningen inte på något ställe hänvisar till Euratoms insatser på kärnsäkerhetsområdet i de östeuropeiska staterna.

2. Regionkommitténs rekommendationer beträffande helhetsbedömningen och sjätte handlingsprogrammet för miljön

2.1. Kommittén föreslår att Europeiska kommissionen utvecklar ett arbetssätt inom miljöpolitiken där mål och medel för genomförande utvecklas stegvis i dialog med dem som berörs, bland annat organisationer som representerar den lokala och regionala nivån.

2.2. Kommittén föreslår att ekoeffektiviteten skall ingå i Europeiska miljöbyråns arbetsuppgifter. Därmed kan regioner, städer och målgrupper få stöd för att nå sina hållbarhetsmål och även stöd för beslut som kan påverka deras naturresurser. Dessutom föreslår kommittén att Europeiska kommissionen utvecklar en miljöeffektivitetsrelaterad naturresurshushållning. Under de europeiska regionernas femte miljöministerkonferens i september 2001 kommer regionministrarna med ansvar för miljöfrågor att behandla och ge konkreta förslag om temat "En hållbar ekonomi och ekoeffektivitet".

2.3. Kommittén anser att det vid genomförandet av Kyotoprotokollet även behövs regionala planer och mål för utsläppsminskning som komplement till nationella strategier och för att bättre uppnå de nationella målen. Kommittén välkomnar idén att utforma ett system för handel med utsläppsrättigheter som ett styrmedel för att minska utsläppen av växthusgaser. För att detta system skall bli så effektivt som möjligt bör det omfatta inte bara EU:s medlemsstater utan också kandidatländerna.

Skogarnas roll bör erkännas. Man bör planera åtgärder för att främja en rationell förvaltning av denna resurs som är av stor betydelse för miljöpolitiken. Det gäller att se till att programplaneringen täcker stora områden, främjar att skogsägare samarbetar och går samman i organisationer, ger tekniskt stöd till skogsbruket, skapar storskaliga förvaltningsenheter och värdesätter skogens många funktioner.

2.4. Arbetet med lokala Agenda 21 och kampanjen för hållbara städer i Europa har i vissa fall lett fram till mycket lovande resultat, men generellt sett har resultaten varit alltför blygsamma. Det finns ett överhängande behov av en integrerad politik för hållbar utveckling i stadsområden som beaktar inte bara den ekologiska utan också den ekonomiska och sociala sidan av hållbar utveckling(1). Kommittén anser att Europeiska kommissionen bör ge stimulans till att införa natur- och miljövårdsutbildning i den allmänna utbildningen och i läroplanerna.

2.5. Kommittén vill upprepa sitt påpekande(2) att det viktigaste inslaget i en europeisk avfallspolitik är att man undviker att producera avfall och uppmuntrar effektivare metoder för källsortering av avfallet. Dessutom bör Europeiska kommissionen prioritera främjande av en aktiv produktstrategi, i enlighet med vad som sägs i helhetsbedömningen. ReK anser att det är viktigt att denna produktstrategi även omfattar importerade varor från länder utanför EU på grund av deras inverkan på avfallspolitiken och avfallshanteringen.

2.6. Eftersom rent vatten är en bristvara bör priset stå i relation till tillgången.

2.7. Kommissionen bör utforma en politik för skydd mot markförorening som omfattar riktlinjer och kriterier för förebyggande insatser och saneringsåtgärder. Sanering av marken i förorenade områden bör prioriteras inom EU.

2.8. Regionkommittén rekommenderar starkt att man främjar miljövänliga transportsätt, till exempel genom att införa knutpunkter för kombinerade transporter i det europeiska transportnätet och användande av alternativa energikällor.

2.9. Vid sidan av ett snabbt antagande av ett ramdirektiv om buller, efterlyser kommittén eftertryckligen EU-åtgärder beträffande biltillverkare och andra transportmedelsproducenter, så att lägsta möjliga bullerutsläpp från sådana produkter kan uppnås, eftersom detta är viktigt för folkhälsan och för att förbättra stadsmiljön.

2.10. Regionkommittén anser att man bör prioritera kvalitet framför kvantitet inom jordbruket, och att främjande av certifierade traditionella och för en region typiska produkter samt biologiskt jordbruk bör vara en prioriterad utgångspunkt för EU:s jordbrukspolitik inriktad på en hållbar utveckling.

2.11. Regionkommittén uppmanar Europeiska kommissionen att agera kraftfullt i fråga om riskerna i samband med genetiskt modifierade organismer, med hänsyn till de europeiska medborgarnas hälsa och miljöns kvalitet.

2.12. Regionkommittén anser att kommissionen i större utsträckning än hittills bör inrikta sin politik på att förbättra turismens kvalitet snarare än att försöka utvidga sektorn, och fokusera på insatser för att främja en nyskapande turistverksamhet som är knuten till förbättringar av miljökvaliteten, utveckling av lokala, traditionella resurser och återupptäckt av avlägset belägna landsbygdsområden.

2.13. Regionkommittén anser att Europeiska kommissionen bör rikta större uppmärksamhet mot hot från länder utanför EU, såsom kärnavfall, dumpning av kemiska vapen och andra vapen samt avloppsvatten som förorenar floder och hav, i synnerhet Östersjön och Medelhavet. Å andra sidan måste EU:s medlemsstater själva ha hela ansvaret för sitt eget kärnavfall och annat avfall, i stället för att planera avfallsexport till Ryssland och andra länder utanför EU.

2.14. I tidigare yttranden har Regionkommittén yrkat på att de lokala och regionala myndigheterna skall uppmuntras att ta på sig en mer aktiv roll vid utformning och genomförande av miljöpolitiken i regioner och kommuner i kandidatländerna. ReK upprepar denna angelägna rekommendation i samband med helhetsbedömningen och med hänsyn till utformningen av det sjätte handlingsprogrammet för miljön. Europeiska kommissionen bör aktivt främja samarbete och utbyte av erfarenheter och sakkunskap genom partnersamverkan mellan lokala och regionala myndigheter i EU och kandidatländerna.

2.15. EU bör i stor utsträckning främja utbyte av information, bra metoder och erfarenheter på miljöområdet genom att använda modern informationsteknik (Internettillämpningar).

2.16. Kommittén tillstyrker förslaget att ett nytt sjätte miljöhandlingsprogram bör vara mera översiktligt - en strategi med ett antal vägledande principer och övergripande målsättningar. Det sjätte programmet bör direkt följas upp med förhandlingar i alla medlemsländer mellan kommissionen, medlemsstaterna, regioner och lokala organ.

2.17. ReK anser att det är otillräckligt att i helhetsbedömningen konstatera att integreringen av miljöpolitiken i andra politikområden sker långsamt(3). I helhetsbedömningen eller i det sjätte handlingsprogrammet för miljön bör anges hur man skall gå till väga för att snabbare uppnå en hållbar utveckling inom alla sektorer.

Bryssel den 14 juni 2000.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) Yttrande om Europeiska kommissionens meddelande "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram", CdR 115/99 fin - EGT C 293, 13.10.1999, s. 58.

(2) Yttrande om "Vidareutveckling av gemenskapens miljöpolitik och skapandet av en ekologisk union", CdR 310/98 fin, punkt 8.3. - EGT C 198, 14.7.1999, s. 30.

(3) Se även kommissionens arbetsdokument "Från Cardiff till Helsingfors och framåt - Rapport till Europeiska rådet om integreringen av hänsyn till miljö och hållbar utveckling i gemenskapens olika politikområden", SEK(1999) 1941.