A4-0067/97

Resolution om kommissionens meddelande (KOM(96)0081 - C4-0237/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(96)0081 - C4-0237/96),

- med beaktande av den offentliga utfrågningen den 29 oktober 1996,

- med beaktande av sin resolution av den 6 juni 1996 om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om den gemensamma transportpolitiken - handlingsprogram 1995- 2000 ((EGT nr C 181, 28.6.1996, s. 21.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för transport och turism och yttrandena från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd, utskottet för regionalpolitik samt utskottet för externa ekonomiska förbindelser (A4-0067/97), och med beaktande av följande:

A. Sjötransporten är av största betydelse för gemenskapen, med tanke på att 90 % av den totala handeln med resten av världen och 35 % av handeln inom EU går sjövägen.

B. Principerna för en öppen marknad har tillämpats för att skapa en enhetlig struktur för gemenskapspolitiken inom sjötransportsektorn på grundval av en fri marknad och rättvisa konkurrensvillkor.

C. Dessa åtgärder lade basen för en verklig inre marknad inom sjötransporten, men de var inte enhetliga och förenliga med de marknads- och konkurrensvillkor som tillämpades för övriga transportsätt och de tog, i synnerhet med avseende på sjötransportsektorn, inte tillräcklig hänsyn till den internationella situationen inom sjöfarten.

D. Det aktuella meddelandet från kommissionen måste ses i relation till meddelandet om «Att utforma framtiden för sjöfarten inom Europa» och det kommande meddelandet om externa sjöfartsförbindelser.

E. I detta meddelande gör kommissionen en korrekt analys av situationen för sjötransporten i EU och den granskar sjöfartssektorn i ljuset av de bestämmelser som tillämpas i industrin.

F. Den inre marknaden för sjötransporter grundar sig inte på en harmoniserad sociallagstiftning.

G. Denna analys identifierar också de orsaker som har lett till den aktuella nedgången i gemenskapens sjöfartsindustri, i synnerhet beträffande bulk- och containersektorerna, och den föreslår åtgärder för att rätta till situationen.

H. Mot bakgrund av hur komplexa dessa problem är, sjötransportens varierande betydelse i de olika medlemsstaterna samt olika förhärskande traditioner och sjötransportens internationella karaktär är det nödvändigt att vidta åtgärder för att avhjälpa den situation som har uppstått i denna sektor.

I. De framsteg som redan har gjorts i EU:s lagstiftning beträffande sjösäkerhet, motsvarande framsteg och framtidsutsikter inom Internationella sjöfartsorganisationen (IMO), öppnandet av gemenskapens marknader samt medföljande åtgärder som snarast möjligt skall införlivas i EU:s lagstiftning måste tas i beaktande.

J. De nya åtgärdsområden som föreslås i kommissionens meddelande samt uppnåendet av ett övergripande avtal inom sjötransportsektorn via internationella avtal som garanterar konkurrenskraften och säkerheten inom sjötransporten är beroende av faktorer som i stor utsträckning ligger utanför unionens behörighetsområde, men som trots detta kan påverkas mycket av en enhetlig och effektiv tillämpning av EU:s marknadspolitik.

K. Ett av de största problem som unionens flotta står inför gäller överföringen till register utanför gemenskapen, dvs. att fartygen i praktiken överförs från medlemsstaternas register till billigare register i tredje land (Panama, Cypern, Liberia etc.), vilket möjliggör besparingar för personalkostnader och skatter. I dagsläget är 56 % av gemenskapstonnaget registrerat i utländska register.

L. EU:s säkerhetspolitik på sjöfartsområdet skall garantera en hög kvalitetsnivå för EU:s flotta.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens förslag till en ny strategi inom sjöfartssektorn och det kan bli ett konkret och enhetligt instrument för främjandet av utvecklingen av sjötransporten i gemenskapen och i världshandeln,

2. anser att alla EU:s ansträngningar hittills för att få bort undermåliga fartyg från alla EU:s farvatten och hamnar har hjälpt till att förbättra säkerhetsnivåerna i gemenskapens farvatten,

3. stödjer särskilt politiken att återföra fartyg under EG-medlemsstaternas flagg och rekommenderar målsättningen att utflaggning minskas till 25 % av flottan fram till år 2005,

4. delar kommissionens uppfattning om de svårigheter och problem som hänger samman med stärkandet av sjösäkerhetsbestämmelserna, såväl i förhållande till flaggstaterna som till hamnstaterna, samt om att det föreligger ett behov av att främja lösningar för en oberoende och tillförlitlig kontroll av sjöfarten,

5. anser att ett rättsinstrument i sig inte kan vara tillräckligt för att svara mot det grundläggande kravet att uppnå säkerhet och anser därför särskilda åtgärder kanske måste vidtas, i synnerhet genom driftssamarbete och samordning mellan de nationella myndigheterna,

6. betonar sin oro över att antalet kvalificerade europeiska sjömän minskar, i synnerhet med tanke på att största delen av olyckorna till havs beror på mänskliga fel och/eller försummelser,

7. anser att de effekter på EU:s sjöfart och på sjöfolks anställning inom EU som följer av Internationella transportarbetarfederationens bestämmelser för sjöfolk som arbetar på bekvämlighetsflaggade fartyg, som för närvarande gäller i hela världen inte har behandlats i kommissionens meddelande,

8. anser att bestämmelserna i ILO-konventionerna 111, 87 och 98, de sociala bestämmelserna i ILO-konventionen 147 samt det därtill nyligen antagna protokollet (Genéve, oktober 1996) skall tillämpas på alla EU-fartyg och, genom den kontroll som utövas av hamnstater på alla fartyg i EU-vatten,

9. anser att för att avhjälpa den nuvarande och framtida bristen på kvalificerat europeiskt sjöfolk snarast måste undersöka nödvändiga åtgärder i samråd med arbetsmarknadens parter, i synnerhet möjligheterna till stöd, för att locka ungdomar till sjöfartsyrkena och för att uppmuntra till utbildning och vidareutbildning av sjöfolk samt för att förbättra arbetsvillkor och arbetstider,

10. uppmanar kommissionen att inom kort presentera nya förslag för att förbättra arbetsvillkoren ombord och göra dem mer lockande, såväl för dem som redan är anställda i sektorn som för den kommande generationen sjöfolk genom att t.ex. garantera möjligheten till rörlighet i arbetet och till vidareutbildning, fler landbaserade arbetsuppgifter, bättre villkor under tiden till sjöss och ett bättre försäkringssystem,

11. uppmanar kommissionen att snarast utarbeta nya lagförslag för att hejda sjöfartssektorn från att stegvis utlokaliseras till länder utanför unionen och för att göra kostnaderna för att driva flottan mer konkurrenskraftiga,

12. anser likaså att sjömans- och officersutbildningen bör prioriteras för att uppfylla kraven, garantera en hög kunskapsnivå hos gemenskapens sjömän, en garanti för säkerhet och effektivitet och bidra till:

- effektivt genomförande av en hög säkerhetsstandard ombord och på land,

- effektivare skydd av de känsliga marina resurserna i vattnen runt våra kuster, och

- förbättring av nivån på mänskliga resurser i kustområdena,

13. anser det dessutom vara nödvändigt att vidta positiva skattemässiga och ekonomiska åtgärder som uppmuntrar gemenskapsredarna att anställa europeisk besättning och som gör det möjligt att minska kostnaderna för fartygsbesättningen,

14. anser kringgåendet av säkerhetsbestämmelser och sociala avgifter samt undermåliga fartyg, i synnerhet bekvämlighetsflaggade sådana, ökar risken för olyckor till havs, snedvrider konkurrensen och påverkar därmed negativt anställningsvillkoren för sjöfolk inom EU,

15. anser att om fartygsägarna eller -chartrarna inte bar hela bördan av kostnaderna och om flaggstaterna eller hamnstaterna tillämpade höga säkerhetskrav skulle gemenskapens sjöfartsindustri vara mer konkurrenskraftig,

16. anser att kommissionen borde undersöka en begränsning av utsläpp av skadliga ämnen från fartygsmotorer, upprätta en handlingsplan för att komma till rätta med de oljeföroreningar som orsakas av fartyg,

17. anser att det för att skapa en högkvalitativ, oberoende och effektiv kontroll av sjösäkerheten som är tillämplig på såväl flaggstater som hamnstater krävs att det antas en bestämmelse som föreskriver effektiva sanktioner för de fartyg som inte följer reglerna och för skrupelfria ägare; enligt det nuvarande systemet hålls fartyget i kvarstad till dess att reparatörerna har avslutat sitt arbete; detta gör inget verkligt tryck mot fartygsägarna och försenar inte heller fartyget i någon större utsträckning; det är dessutom helt lönlöst när det gäller sådana fartyg som anställer underkvalificerad besättning, besättning som helt saknar kvalifikationer eller för vilka lämpliga socialförsäkringsbestämmelser inte gäller,

18. välkomnar en förstärkning av resurserna, en harmoniserad användning av kvarhålllande av fartyg, en förbättring av systemet för kontroller som görs av hamnstater, databaser och informationssystem samt det faktum att insyn garanteras,

19. anser att kommissionens förslag för att mildra effekterna av utflaggningen av EU-flottan och nedgången i anställningen av sjöfolk från EU verkar vara rimliga, men anser samtidigt att fler detaljer och ett klargörande i vissa frågor dock krävs för att möjliggöra en djuplodande granskning och utvärdering av vissa av de föreslagna åtgärderna eftersom deras inverkan skulle kunna få vidare konsekvenser i EU; anser dessutom i detta sammanhang att fördelarna med kommissionens förslag till bestämmelser om att upprätta ett gemensamt fartygsregister och om en gemensam definition av gemenskapsredare 1989/1991 skall vidareutvecklas och sådana förslag behöver inte dras tillbaka,

20. anser att den kontroll som görs av hamnstater är nödvändig för att säkerställa en strikt tillämpning av internationellt överenskomna instrument och att direktivet om denna kontroll som trädde i kraft i juli 1996 bör bidra stort till säkerheten; det är viktigt att gemenskapen garanterar att detta direktiv verkar enhetligt, effektivt och att det anpassas allt eftersom omvärlden förändras; kräver att kommissionens föreslagna åtgärd för att höja inspektörernas utbildningsnivå och effektivitet skall genomföras så snart som möjligt,

21. uppmanar kommissionen att undersöka möjligheten av differentierade hamnavgifter som skulle basera sig på säkerhets- och miljökriterier,

22. anser att åtagandet för säker sjöfart, efter samråd med industrin, skall utsträckas till att omfatta lastägare i de fall dessa har ett verkligt inflytande över valet av fartyg och tillgång till pålitlig information om fartygets tillstånd,

23. anser dock att det är svårt att få gehör för en finansiell straffavgift som tas ut av ägarna till undermåliga fartyg eftersom kommissionens förslag är mycket abstrakt; denna skyldighet skulle kunna införas förutsatt att sjöfartsspeditörerna har möjlighet att välja fartyg och har tillgång till information om i vilket tillstånd de fartyg de kan använda befinner sig,

24. anser det vara nödvändigt att tillhandahålla lämpliga rättsinstrument på gemenskapsnivå för att underlätta tillgången till sådan information samt ett system för identifiering av de fartyg som inte uppfyller säkerhetsnormerna; dessa krav på flaggstaterna och hamnstaterna i EU skall naturligtvis tillämpas på de dubbla register som tillämpas i några medlemsstater,

25. anser att alla berörda parter skall höras för att de praktiska konsekvenserna skall kunna övervägas i sin helhet,

26. anser i detta sammanhang att gemenskapens nya sjöfartsstrategi skall syfta till att bringa klarhet i den förvirring som för närvarande råder beträffande de dubbla registrens rättsstatus, i synnerhet vad gäller överensstämmelsen med EU:s konkurrensregler, samt göra klart att all EU-lagstiftning på sjötransportområdet likaså skall tillämpas på dessa register,

27. betonar behovet av ett europeiskt fartygsregister, för att uppnå en enhetlig kvalitets- och säkerhetsnivå inom sjöfartssektorn, som tillhandahåller en enhetlig handlingsram och förbättrar den europeiska sjöfartsindustrins konkurrenskraft; detta krav borde inte innebära en onödig finansiell börda för de rederier som antar bestämmelserna i det,

28. stödjer starkt införandet av en enhetlig gemenskapspolitik gentemot tredje land för att upprätta och utvidga bilaterala avtal mellan gemenskapen och enskilda tredje länder och stärkandet av gemenskapens roll i IMO och i ILO inklusive de konventioner och resolutioner som genomförts av dessa,

29. föreslår att iakttagandet av IMO-avtalen om sjösäkerhet och miljövänlig sjöfart skall införas som ett villkor i alla utvecklingsavtal och internationella handelsavtal mellan EU och tredje land med tanke på att de fartyg som inte följer bestämmelserna eller de som inte iakttar miljöskyddet och/eller behovet av en utbildad besättning tillskansar sig orättmätiga konkurrensfördelar och samtidigt utgör ett hot mot sjöfolks sociala och säkerhetsnivåer och miljöskyddet,

30. påpekar i detta sammanhang behovet av att utöva och öka den statliga hamnkontrollen över alla de fartyg som rör sig i gemenskapens farvatten antingen de anlöper en gemenskapshamn eller inte; begär i synnerhet att alla fartyg som medför farlig eller förorenande last skall ansöka om att få sin rutt godkänd och att denna rutt i största möjliga mån skall undvika ekologiskt känsliga kustområden,

31. betonar att fartygsbesättningens sociala förhållanden, säkerheten och miljöskyddet hänger samman,

32. uppmanar kommissionen att genomföra eller ekonomiskt stödja en djupstudie om effekterna av Internationella transportarbetarfederationens bestämmelser för sjöfolk som arbetar under öppna register på EU:s sjöfart och sjöfolks anställning inom EU,

33. anser inte sjöfarten vara enbart en serviceindustri för europeisk import och export utan en fullvärdig industri som själv ansvarar för sina vinster och förluster och som fungerar på en världsmarknad med hård konkurrens,

34. betonar vikten av att sträva efter höga kvalitetsstandarder genom skattelättnader och differentierade hamnavgifter, vilka bör baseras på bland annat miljövänlighet och säkerhet,

35. stödjer kommissionens åsikt om behovet av att upprätthålla en öppen marknad och uttrycker sin oro över Förenta staternas vägran att underteckna GATS- avtalet,

36. betonar, trots sitt stöd för kommissionens flexibla förhållningssätt till det statliga stödet inom sjötransportsektorn, att detta stöd skall syfta till att främja gemenskapens fartygsindustri på den internationella världsmarknaden, kunskapen inom sjöfarten och de många industrierna i denna sektor,

37. betonar även behovet av att dessa stödåtgärder, när de grundas på det ekonomiska förhållandet mellan medlemsstaterna och den nationella flaggen eller det företag som etablerat sig i medlemsstaten, är överskådliga och att de inte medför snedvridningar i konkurrensen på den inre marknaden, och fördömer följaktligen det indirekta statliga stöd som skapats genom bekvämlighetsflaggsystemet på internationell nivå och avregleringen av nationella register samt införandet av andra register på europeisk nivå,

38. uppmuntrar medlemsstaterna att anta finansiella och skattemässiga åtgärder som kan förenkla för företagen i sektorn att investera i fartyg,

39. anser att de nationella stödåtgärderna, vilka skall ha fastställts på lämpligast möjliga vis av berörd medlemsstat, i huvudsak skall vara inriktade på utbildning och rekrytering av sjöfolk och personal på land, beskattning, stöd till det sociala trygghetssystemet samt att utvidga arbetsmöjligheterna i denna sektor,

40. välkomnar kommissionens önskan att begränsa sitt handlande inom sjöfartssektorn till att harmonisera och övervaka de nationella åtgärder som syftar till att utvidga sjöfartsindustrin inom EU, men anser trots allt att det är nödvändigt att främja en gemensam strategi för att på lämpligast möjliga sätt bemöta den internationella konkurrensen och för att garantera att de internationella bestämmelserna följs,

41. anser i detta sammanhang att kommissionen skall granska villkoren för att uppnå en sund konkurrens mellan sjötransporten och övriga transportsätt och ser gärna att kommissionen så snart som möjligt presenterar konkreta förslag i syfte att avskaffa olikheterna inom sjötransporten, i synnerhet beträffande fartyg använda för kustfart,

42. pekar på behovet av att inkludera hamnarna i det transeuropeiska transportnätet såsom förbindelselänkar mellan sjötransporten och övriga transportsätt och av att främja sjöfarten på korta (kustsjöfart och sjöfart mellan öar) och långa distanser för förbindelser inom gemenskapen,

43. konstaterar att sjöfarten har stora möjligheter att förbättra förbindelserna, framför allt i kustområden, genom att fungera som en fortsättning till sjöss på transportkorridorer på land,

44. anser att det i dagens internationella konkurrens är nödvändigt med stödåtgärder för den europeiska sjöfarten för att kompensera de obestridliga merkostnaderna som en redare inom gemenskapen har på grund av unionens gällande sociala normer och säkerhetsbestämmelser; anser att gemenskapen bör ha en verklig strategi för att undvika snedvridning av konkurrensen och för att säkerställa åtgärdernas enhetlighet som också tar hänsyn till behovet av regionala bidrag inom ramen för konkurrenspolitiken,

45. beklagar att kommissionens strategi inte omfattar någon tidsplan för genomförandet och att alltför få konkreta förslag håller måttet inför utmaningarna,

46. beklagar verkligen, med tanke på sjöfartens totala betydelse för den ekonomiska utvecklingen i Europeiska unionens kustområden, att kommissionens strategi, som främst handlar om konkurrenskraft på världsmarknaden, inte tar hänsyn till problemens regionala sida,

47. uppmanar kommissionen att utarbeta europeiska bestämmelser för utsläpp av t.ex. slagvatten från fartygsrester och samordna ett effektivt system på Europanivå för uppsamling av utsläpp,

48. önskar uppmärksamma behovet av att stimulera investeringarna inom EU genom antagandet av nationella och gemenskapsåtgärder som inbegriper skattemässiga och driftsmässiga faktorer som kan främja ett sådant ekonomiskt och politiskt klimat som behövs för att EU-flottan skall fortsätta att utvecklas och för att anställningsutsikterna för sjöfolk inom EU skall stärkas,

49. stödjer utvecklingen av teknisk infrastruktur för transeuropeiska sjöfartsnät som hörsammar miljön och som är ekonomiskt attraktiv,

50. anser att en verklig sjöfartsstrategi endast är möjlig om omfattande forskning genomförs inom skeppsbyggnader; uppmanar kommissionen att överväga dessa insatser vid utarbetandet av det femte ramprogrammet för forskning och insisterar på att även de europeiska programmen för omställning av krigsmateriel skall tjäna dessa syften,

51. anser det vara absolut nödvändigt att anta gemensamma forsknings- och utvecklingsprogram för att införa informationsstrukturer i de europeiska hamnarna och utarbeta utbildningsprogram för personalen i dessa hamnar,

52. betonar behovet av en genomlysning av konsekvenserna för sysselsättningen inom sjöfarten vid avskaffandet av tax-free och duty-free försäljning,

53. rekommenderar att hänsyn skall tas till sjösäkerhet och följaktligen till sådana villkor som är förhärskande i fartygsregistren när tredje länder ansöker om medlemsskap i EU i allmänhet; och i synnerhet för länder som konsekvent uppvisar kvarhållningsnivåer som är mycket högre än genomsnittet i årsrapporterna om MOUPSC (Memorandum of Understanding/on Port State Control, eller avtalspromemoria om hamnstatens kontroll) och som finns med på de förteckningar som upprättas av Förenta staternas kustbevakning,

54. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, Sociala och ekonomiska kommittén, Regionkommittén samt till regeringarna och parlamenten i medlemsstaterna.