I artikel 8 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreskrivs att unionen i all sin verksamhet ska syfta till att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män samt främja jämställdhet mellan dem. I artikel 10 föreskrivs att unionen vid utformningen och genomförandet av sin politik och verksamhet ska söka bekämpa all diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. I artikel 2 i EU-fördraget fastställs det att det europeiska samhället kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män.

Kommissionen föreslog att man skulle utarbeta en ny strategi för det nya årtiondet, Europa 2020-strategin, för att EU skulle kunna gå stärkt ur krisen och stå bättre rustat inför framtida omvälvningar och kriser och ställa om ekonomin i riktning mot en av framtidspotential präglad och ekologiskt och ekonomiskt hållbar tillväxt för alla, åtföljd av höga nivåer för sysselsättning, produktivitet och social sammanhållning . Överordnade mål, som förtecknas under de relevanta riktlinjerna, utgör de gemensamma målsättningar som vägleder medlemsstaternas och unionens åtgärder. Medlemsstaterna bör förbinda sig att nå de nationella målen . De bör koncentrera sig på att höja sysselsättningen och undanröja tillväxthinder som är följden av lagstiftning, byråkrati och nationell felallokering av resurser .

Kommissionen föreslog att man skulle utarbeta en ny strategi för det nya årtiondet, Europa 2020-strategin, för att EU skulle kunna gå stärkt ur krisen och ställa om ekonomin i riktning mot smart och hållbar tillväxt för alla. Fem överordnade mål, som förtecknas under de relevanta riktlinjerna, utgör de gemensamma målsättningar som vägleder medlemsstaternas och unionens åtgärder. Medlemsstaterna bör göra allt som står i dess makt för att nå de nationella målen och undanröja de flaskhalsproblem som begränsar tillväxten .

När medlemsstaterna utformar och genomför sina nationella reformprogram med hänsyn tagen till riktlinjerna i bilagan bör de se till att sysselsättnings- och socialpolitiken styrs effektivt. De berörda parterna, också på regional och lokal nivå och även de som påverkas av de olika aspekterna inom Europa 2020-strategin samt parlamentsorgan och arbetsmarknadens parter, bör nära medverka under hela arbetet med att utforma, genomföra, övervaka och utvärdera programmen, också vid fastställandet av mål och indikatorer. Medlemsstaterna bör noggrant övervaka vilka konsekvenser de reformer som genomförts under respektive nationella reformprogram får i sysselsättnings- och socialt hänseende.

Medlemsstaterna bör också genom sina reformprogram och utgående från principen om arbete under anständiga villkor sträva efter ”hållbar tillväxt”. Hållbar tillväxt innebär att bygga en resurseffektiv, hållbar och konkurrenskraftig ekonomi som ger fler arbetstillfällen, att fördela kostnader och fördelar rättvist och samtidigt se till att det finns tillräckliga resurser för att hantera omstruktureringen och att utnyttja Europas ledande roll i strävan efter att utveckla nya processer och ny teknik, däribland framför allt miljövänlig teknik som skapar fler arbetstillfällen. Alla företag, bland dem också mikroföretag och små och medelstora företag, bör så långt som möjligt ges tillgång till denna teknik. Medlemsstaterna bör genomföra de reformer som krävs för att minska utsläppen av växthusgaser och garantera en effektiv resursanvändning. De bör också förbättra företagsklimatet, stimulera skapandet av hållbara arbetstillfällen i den gamla och nya ekonomin, också genom att tillhandahålla den utbildning och de färdigheter som behövs i dessa arbeten, och modernisera sin industribas , särskilt genom produktomställning.

I medlemsstaternas reformprogram bör man också sträva efter ”tillväxt för alla”. Tillväxt för alla innebär att bygga ett sammanhållet samhälle där människorna kan förutse och hantera förändring, särskilt till följd av den nya tekniken, automatiseringen och datarevolutionen, och därigenom aktivt delta i samhället och ekonomin. Medlemsstaternas reformer bör därför trygga tillträde och möjligheter för alla under hela livet och minska fattigdomen och det sociala utanförskapet, genom att undanröja hindren för deltagande på arbetsmarknaden, särskilt för kvinnor, äldre arbetstagare, ungdomar, anhörigvårdare, personer med funktionshinder, outbildade arbetstagare, minoriteter, framför allt romerna, och legala invandrare , samt för dem som inte kan delta i arbetsmarknaden. Genom att införa lämpliga instrument bör medlemsstaterna garantera att alla medborgare och regioner gynnas av den ekonomiska tillväxten. I centrum för medlemsstaternas reformprogram bör därför sådana insatser stå som syftar till att effektivisera arbetsmarknaderna genom investeringar i lyckade omställningar, utbildningssystem och utveckling av kompetens som motsvarar arbetsmarknadens behov, ökning av arbetstillfällenas kvalitet och jämställdhet och kamp mot segmentering genom att erbjuda trygghet för alla arbetstagare, oavsett typen av anställning, samt mot diskriminering , strukturell arbetslöshet , framför allt ungdomsarbetslöshet, och inaktivitet, samtidigt som man tryggar ett lämpligt och hållbart socialt skydd och en aktiv integration för att minska fattigdomen.

I medlemsstaternas reformprogram bör man också sträva efter ”tillväxt för alla”. Tillväxt för alla innebär att bygga ett sammanhållet samhälle där människorna kan förutse och hantera förändring, och därigenom aktivt delta i samhället och ekonomin. Medlemsstaternas reformer bör därför trygga tillträde och möjligheter för alla under hela livet och minska fattigdomen och det sociala utanförskapet, genom att undanröja hindren för deltagande på arbetsmarknaden, särskilt för kvinnor, äldre arbetstagare , ungdomar, funktionshindrade och legala invandrare. De bör också garantera att alla medborgare och regioner gynnas av den ekonomiska tillväxten. I centrum för medlemsstaternas reformprogram bör därför sådana insatser stå som syftar till att effektivisera arbetsmarknaderna genom investeringar i lyckade omställningar, utveckling av nödvändig kompetens, ökning av arbetstillfällenas kvalitet och kamp mot segmentering, strukturell arbetslöshet och inaktivitet, samtidigt som man tryggar ett lämpligt och hållbart socialt skydd och en aktiv integration för att minska fattigdomen.

En nyckelfaktor både för jämställdheten och för utbudet på arbetsmarknaden är att kvinnor och flickor ges förutsättningar att komma in i branscher där kvinnorna är starkt underrepresenterade, samt att de stereotyper som fortfarande dominerar dessa yrken bekämpas. All politik och alla åtgärder inom ramen för Europa 2020-strategin bör därför i hög grad främja lika möjligheter och jämställdhet och genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Detta omfattar initiativ som syftar till att stärka kvinnors rättigheter och bekämpa diskriminering av kvinnor. De sociala trygghetssystemen behöver ses över i syfte att undanröja de inslag som leder till bristande jämställdhet. Arbetsvillkoren behöver förbättras i sektorer där kvinnor är överrepresenterade. Frågan om ofrivillig deltidsanställning bör tas upp. Jämställdhet i utbildning och yrkesutbildning behöver stärkas. Löneklyftan mellan män och kvinnor bör minskas till 0–5 procent senast 2020. Ett ökat utbud av tillgängliga, överkomligt prissatta, flexibla och högkvalitativa omsorgstjänster för alla, särskilt tillgång till barnomsorg, är ett viktigt sätt att underlätta och främja jämställdhetsprocessen.

Under tiden bör de vidtagna åtgärderna och deras resultat utvärderas vetenskapligt och genomgå en kritisk granskning.

När medlemsstaterna utformar och genomför sina nationella reformprogram med hänsyn tagen till riktlinjerna i bilagan ska de se till att sysselsättnings- och socialpolitiken styrs effektivt. De berörda parterna, också på regional och lokal nivå och även de som påverkas av de olika aspekterna inom Europa 2020-strategin samt parlamentsorgan och arbetsmarknadens parter, ska nära medverka under hela arbetet med att utforma, genomföra, övervaka och utvärdera programmen, också vid fastställandet av mål och indikatorer.

Medlemsstaterna bör integrera de principer för flexicurity som antagits av Europeiska rådet i sin arbetsmarknadspolitik och tillämpa dem, samt fullt ut utnyttja stödet från Europeiska socialfonden för att öka deltagandet på arbetsmarknaden och bekämpa segmentering och overksamhet, ojämlikhet mellan könen, och samtidigt minska den strukturella arbetslösheten. Åtgärderna för att öka flexibiliteten och säkerheten bör vara balanserade och ömsesidigt förstärkande. Medlemsstaterna bör därför införa en kombination av flexibla och pålitliga anställningskontrakt, en aktiv arbetsmarknadspolitik , effektivt livslångt lärande, strategier för att främja arbetskraftens rörlighet och ändamålsenliga sociala trygghetssystem för att garantera att övergångar mellan olika arbeten åtföljs av tydliga rättigheter och skyldigheter för arbetslösa när det gäller att aktivt söka arbete.