De senaste årens beslut om fiskemöjligheter i Östersjön har redan lyckats bringa fiskeridödligheten i linje med maximalt hållbart uttag för alla bestånd, utom ett, återuppbygga bestånden samt skapa balans mellan fiskekapaciteten och fiskemöjligheterna. Det krävs emellertid fortfarande framsteg för att alla bestånd ska kunna återställas, då vissa av dem fortfarande ligger under säkra nivåer för biomassan, och för att alla bestånd ska kunna fiskas på nivåer som ligger i linje med maximalt hållbart uttag.

Förslaget påverkar inte unionens budget.

5.ÖVRIGA INSLAG

•Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

Övervakningen av utnyttjandet av fiskemöjligheter i form av TAC och kvoter har fastställts genom rådets förordning (EG) nr 1224/2009.

•Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

I förslaget fastställs medlemsstaternas fiskemöjligheter för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön för 2019.

Fiskemöjligheter

Den nya fleråriga planen för fisket i Östersjön trädde i kraft den 20 juli 2016. Enligt planen ska fiskemöjligheterna fastställas i enlighet med de mål som anges i planen och de ska vara förenliga med de målintervall för fiskeridödlighet som anges i planen. I de fall då ett bestånds biomassa ligger under de referenspunkter som anges i planen ska fiskemöjligheterna fastställas till en nivå som motsvarar fiskeridödligheten, vilken ska minskas proportionellt i förhållande till beståndets biomassa.

Fiskemöjligheterna föreslås i enlighet med artikel 16.1 (principen om relativ stabilitet) och artikel 16.4 (målen för den gemensamma fiskeripolitiken och de regler som anges i de fleråriga planerna) i förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken.

För att fastställa EU-kvoterna för de bestånd som delas med Ryska federationen har i förekommande fall respektive kvantitet för dessa bestånd dragits av från de TAC som föreslås av Ices. De TAC och kvoter som tilldelas medlemsstaterna anges i bilagan till denna förordning.

Föreslagna TAC för bestånd av sill/strömming i Rigabukten och Bottniska viken samt föreslagna TAC för skarpsill, torsk i västra Östersjön och lax i Egentliga Östersjön motsvarar de målintervall för fiskeridödlighet för maximalt hållbart uttag som avses i artikel 4.2 och kolumn A i bilaga I till förordning (EU) 2016/1139. För sill/strömming i mellersta Östersjön har TAC fastställts till en nivå som motsvarar det intervall för fiskeridödlighet som avses i artikel 4.4 och kolumn B i bilaga I till den förordningen, i syfte att begränsa variationerna i fiskemöjligheterna mellan på varandra följande år. För sill/strömming i västra Östersjön beräknar Ices att storleken på beståndet ligger under den referenspunkt för miniminivån för lekbeståndets biomassa (MSY Btrigger) som anges i kolumn A i bilaga II till förordning (EU) 2016/1139. Sedan Ices omvärderat de lämpliga referenspunkterna i överensstämmelse med Ices senaste utlåtande, ligger storleken på beståndet under gränsreferenspunkten för biomassa (Blim).

När det vetenskapliga utlåtandet visar att bestånden ligger under den referenspunkt för miniminivån för lekbeståndets biomassa som anges i kolumn A i bilaga II, ska, enligt artikel 5.2 i förordning nr 2016/1139, alla lämpliga korrigerande åtgärder vidtas för att det berörda beståndet snabbt ska återgå till en nivå som kan ge maximal hållbar avkastning. För att nå en sådan nivå ska fiskemöjligheterna avseende berört bestånd fastställas till en nivå som ger en fiskeridödlighet under det intervall som anges i kolumn B i bilaga I till förordning 2016/1139. Under beaktande av den minskade biomassan för sill/strömming i västra Östersjön föreslår kommissionen att TAC med stöd av artikel 4.3 i förordning 2016/1139 fastställs på en lägre nivå än de som anges i bilaga I, kolumn A. Detta motsvarar en TAC på 6 404 ton (-63 %) för att möjliggöra snabbare återhämtning av beståndet, eftersom denna TAC enligt Ices möjliggör en ökning av biomassan med 9,3 % till 2019.

Kommissionen anser att intervallen för fiskeridödlighet som fastställs i bilaga I och referenspunkterna för bevarande i bilaga II till förordning 2016/1139 inte längre återspeglar de bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtandena på ett korrekt sätt. Förordning (EU) 2016/1139 bör bringas i överensstämmelse med aktuell forskning med hjälp av de bestämmelser som föreslås i artikel 17 i kommissionens förslag COM (2018) 149.

TAC för rödspätta är en kombination av utlåtandet om maximalt hållbart uttag vad gäller beståndet inom delsektionerna 21–23 och Ices-metoden för bestånd för vilka det endast finns begränsade uppgifter vad gäller beståndet i delsektionerna 24–32. TAC för lax i Finska viken och det östra torskbeståndet överensstämmer med Ices metod för bestånd för vilka det endast finns begränsade uppgifter.

Genom rådets förordning (EG) nr 847/96 infördes ytterligare villkor för förvaltning av TAC, med fördelning mellan åren, och bestämmelser om flexibilitet enligt artiklarna 3 och 4 för bestånd som omfattas av försiktighets-TAC respektive analytisk TAC. Enligt artikel 2 ska rådet, när TAC fastställs, bestämma för vilka bestånd artiklarna 3 och 4 inte ska gälla, särskilt på grundval av beståndens biologiska status. Mera nyligen har flexibilitet införts genom artikel 15.9 i förordning (EU) nr 1380/2013 för alla bestånd som omfattas av landningsskyldigheten. För att motverka en alltför stor flexibilitet, som skulle underminera principen om ett rationellt och ansvarsfullt utnyttjande av de levande marina biologiska resurserna och förhindra att målen för den gemensamma fiskeripolitiken uppnås, bör det förtydligas att artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 847/96 endast är tillämpliga i de fall då medlemsstaterna inte utnyttjar den flexibilitet mellan åren som föreskrivs i artikel 15.9 i förordning (EU) nr 1380/2013.

2018/0320 (NLE)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om fastställande för 2019 av fiskemöjligheter för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING