Utkast till kommissionens tillkännagivande

om bedömning av horisontella koncentrationer enligt rådets förordning om kontroll av företagskoncentrationer

(2002/C 331/03)

(Text av betydelse för EES)

I. INLEDNING

1. I artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1) (nedan kallad "koncentrationsförordningen") specificeras det att kommissionen skall bedöma koncentrationer som omfattas av koncentrationsförordningen för att fastställa om de är förenliga med den gemensamma marknaden.

2. Syftet med detta tillkännagivande är att ge vägledning om hur kommissionen gör denna bedömning i fråga om de koncentrationer där de berörda företagen är aktiva säljare på samma relevanta marknad eller potentiella konkurrenter på den marknaden. I fortsättningen kommer dessa koncentrationer att betecknas "horisontella koncentrationer"(2). Den vägledning som ges i detta tillkännagivande kommer att inriktas på hur konkurrensen på den relevanta marknaden kan påverkas om en faktisk eller potentiell konkurrent försvinner(3).

3. Vägledningen i detta tillkännagivande återspeglar och utvecklar kommissionens ökande erfarenheter av bedömningen av horisontella koncentrationer enligt koncentrationsförordningen sedan den trädde i kraft den 21 september 1990 samt EG-domstolens och förstainstansrättens rättspraxis. Kommissionen kommer att tillämpa, vidareutveckla och finslipa principerna i detta tillkännagivande i enskilda ärenden.

4. Kommissionens bedömning av "horisontella koncentrationer" föregriper inte den tolkning EG-domstolen eller förstainstansrätten kan komma att göra.

II. ÖVERSIKT

5. Enligt artikel 2 i koncentrationsförordningen skall en koncentration förklaras oförenlig med den gemensamma marknaden om, och endast om, den skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som medför att den effektiva konkurrensen påtagligt hämmas inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av denna.

6. Kommissionens bedömning av företagskoncentrationer som anmälts enligt koncentrationsförordningen består i huvudsak av två delar i ömsesidig växelverkan:

i) definition av den relevanta produktmarknaden och geografiska marknaden

ii) bedömning av koncentrationen ur konkurrenssynpunkt

Huvudsyftet med marknadsdefinitionen är att på ett systematiskt sätt identifiera det konkurrenstryck de samgående företagen möter. Syftet med definitionen av en marknad både avseende dess produktdimension och dess geografiska dimension är att identifiera de faktiska konkurrenterna till de berörda företagen som kan begränsa deras beteende och hindra dem från att agera oberoende av ett effektivt konkurrenstryck. Vägledning om detta ges i kommissionens tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning(4). Många av de överväganden som leder till avgränsningen av de relevanta marknaderna kan också vara viktiga för bedömningen av koncentrationen ur konkurrenssynpunkt.

7. Detta tillkännagivande är strukturerat kring följande omständigheter:

a) Sannolikheten för att koncentrationen skulle ha konkurrenshämmande verkningar på de relevanta marknaderna i brist på motverkande faktorer.

b) Sannolikheten för att köparnas marknadsinflytande skulle kunna utgöra en motvikt till en ökning av den ekonomiska styrkan till följd av koncentrationen.

c) Sannolikheten för att nya företags inträde på marknaden skulle upprätthålla en effektiv konkurrens på de relevanta marknaderna.

d) Sannolikheten för att koncentrationen leder till effektivitetsvinster.

e) Förutsättningarna för åberopande av argumentet om konkurshotat företag ("failing firm").

8. Med hänsyn till dessa omständigheter avgör kommissionen om koncentrationen skulle skapa eller förstärka en sådan dominerande ställning som medför att den effektiva konkurrensen inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av den påtagligt skulle hämmas. Alla dessa omständigheter är dock inte relevanta för alla horisontella koncentrationer. Framför allt analyseras effektivitetsvinster och argumentet om ett konkurshotat företag i regel endast om de anmälande parterna påvisar att påståendena uppfyller de nödvändiga villkoren för att anses relevanta (jfr avsnitten VI och VII i detta tillkännagivande). Dessutom kanske det inte är nödvändigt att analysera alla omständigheter lika ingående. Om det till exempel konstateras att ett marknadsinträde skulle vara mycket lätt, snabbt genomförbart och effektivt, kan detta vara tillräckligt för att man utan detaljanalys av andra faktorer skall kunna dra slutsatsen att inga eventuella konkurrensproblem kan uppstå.

III. EVENTUELLA KONKURRENSBEGRÄNSANDE EFFEKTER AV HORISONTELLA KONCENTRATIONER

9. En effektiv konkurrens ger konsumenterna fördelar, t.ex. lägre priser, produkter av högre kvalitet, ett brett utbud av varor och tjänster samt teknisk innovation. Genom sin kontroll av företagskoncentrationer hindrar kommissionen koncentrationer som berövar konsumenterna dessa fördelar, men tillåter koncentrationer som bidrar till att främja dessa fördelar genom fortsatt effektiv konkurrens.

10. När kommissionen bedömer vilka verkningar en koncentration har på konkurrensen jämför den de konkurrensvillkor som skulle råda efter koncentrationen med de villkor som skulle råda om koncentrationen inte genomförs. I de flesta fall är de rådande konkurrensvillkoren det mest relevanta jämförelseobjektet när verkningarna av en koncentration bedöms. Kommissionen tar dock också hänsyn till om det är troligt att företag träder in på eller lämnar marknaden när den överväger vad som är ett relevant jämförelseobjekt(5).

11. Det finns huvudsakligen tre olika sätt på vilka horisontella koncentrationer påtagligt kan hämma en effektiv konkurrens till följd av att en dominerande ställning skapas eller förstärks:

a) En koncentration kan skapa eller förstärka en överlägsen marknadsposition. Ett företag med en sådan ställning kan ofta höja sina priser(6) utan att begränsas av åtgärder som vidtas av dess kunder eller av dess faktiska eller potentiella konkurrenter.

b) En koncentration kan minska graden av konkurrens på en oligopolistisk marknad genom att den eliminerar ett betydande konkurrenstryck som en eller flera säljare varit utsatta för, varefter dessa följaktligen skulle kunna höja sina priser.

c) En koncentration kan ändra konkurrensens karaktär på en oligopolistisk marknad så att säljare som tidigare inte samordnade sitt beteende nu kan samordna och därmed höja sina priser. En koncentration kan också underlätta samordningen för säljare som bedrev samordning redan före koncentrationen.

12. Kommissionen bedömer om de förändringar som koncentrationen orsakar skulle ge upphov till någon av dessa verkningar. På oligopolistiska marknader(7) kan en koncentration väsentligt hämma en effektiv konkurrens på två sätt (b och c). Båda sätten kan vara relevanta för bedömningen av en viss transaktion. I båda fallen försämras konsumenternas välstånd av höjda priser.

Marknadskännetecken och koncentration

13. Ett antal grundläggande fakta om marknaderna måste beaktas vid bedömningen av de eventuella konkurrenshämmande verkningarna av en koncentration. Hit hör faktorer såsom marknadsandelar, koncentrationsnivåer och betydelsen av innovation.

14. Marknadsandelarna ger ofta en nyttig första indikation på den betydelse de samgående parterna och deras konkurrenter har i konkurrenshänseende(8). De aktuella marknadsandelarna kan dock vara mindre viktiga om det finns indikationer på att konkurrensförhållandena kan förändras inom den närmaste framtiden, exempelvis mot bakgrund av sannolikheten för att företag lämnar eller träder in på marknaden eller expanderar. Detta kan vara fallet om de samgående företagen troligen kommer att drabbas av minskad efterfrågan från kunder som tillämpar en strategi med flera leveranskällor. På anbudsmarknader kan det hända att marknadsandelar inte ger lika mycket upplysningar om en koncentrations sannolika verkningar på konkurrensen(9). I sådana fall är det att föredra att man får direkt information om marknadsaktörernas roll i anbudsprocessen, till exempel genom analyser över vinnare och förlorare(10). Ju exaktare informationen om kundernas preferenser är, desto mindre vikt bör fästas vid marknadsandelar som indikatorer på de eventuella verkningarna på konkurrensen av en viss koncentration.

15. Tidigare förändringar av marknadsandelarna ger ofta nyttig information om konkurrensprocessen och om hur viktiga de olika konkurrenterna kommer att vara i framtiden, till exempel genom att dessa förändringar visar på vilka företag som har vunnit eller förlorat marknadsandelar.

16. Den totala koncentrationsgraden på en marknad ger också nyttig information om konkurrenssituationen på en marknad. Kommissionen tillämpar Herfindahl-Hirschmanns index (HHI) som en första indikation på konkurrenstrycket på marknaden efter genomförandet av en koncentration. HHI beräknas genom att kvadraterna på de enskilda marknadsandelarna för alla företag på marknaden summeras(11). HHI ger en proportionellt sett större vikt åt de större företagens marknadsandelar, vilket ligger i linje med deras relativa betydelse för konkurrensprocessen. Det är inte troligt att kommissionen undersöker ärenden där det sammanlagda HHI efter koncentrationens genomförande är under [1000](12).

17. En viktig del av konkurrensanalysen är att fastställa de viktigaste konkurrensparametrarna på en viss marknad. Två huvudtyper av konkurrens kan i regel särskiljas. För det första konkurrens som främst gäller produktion eller kapacitet, som i praktiken förekommer i situationer där företag väljer produktion eller kapacitet och sedan, beroende på efterfrågenivån, anpassar priserna för att sälja denna produktion. Exempelvis i vissa råvarubranscher avgörs prisnivåerna av den totala produktionen på marknaden. För det andra konkurrens som främst gäller priser, som förekommer när företag fastställer priser och anpassar sin produktionsnivå till efterfrågan.

18. På vissa marknader är det dock innovationen som är den främsta konkurrensdrivande faktorn. I sådana fall undersöker kommissionen hur koncentrationen påverkar det konkurrensbetingade trycket att införa nyheter på marknaden.

Ett företag med en överlägsen marknadsposition

19. Vissa planerade koncentrationer skulle, om de tilläts fortsätta, ge ett företag en överlägsen marknadsposition. Detta skulle inträffa om det sammanslagna företaget till följd av transaktionen(13) inte i någon betydande utsträckning begränsas av åtgärder som vidtas av faktiska konkurrenter på den relevanta marknaden. En överlägsen marknadsposition kan konstateras genom hänvisning till ett antal olika kriterier.

20. Enligt etablerad rättspraxis kan mycket stora marknadsandelar (över 50 %) i sig, utom i undantagsfall, vara ett bevis på en dominerande marknadsposition(14), särskilt om de andra konkurrenterna på marknaderna har mycket mindre marknadsandelar. Det kan faktiskt vara så att de mindre företagen inte kan utöva ett begränsande inflytande, om de till exempel inte har incitament eller möjligheter att öka sin produktion eller om de inte har en tillräcklig närvaro på marknaden totalt sett. Ett företag vars marknadsandelar kommer att förbli under 50 % efter koncentrationen kan också anses ha en överlägsen marknadsposition med hänsyn till andra faktorer, såsom antalet konkurrenter och deras marknadsstyrka(15).

21. Olika faktorer kan också beaktas för att fastställa omfattningen av den sammanslagna enhetens ekonomiska styrka.

- Skal- och stordriftsfördelar: när storskalig produktion eller distribution ger det överlägsna företaget en strategisk fördel i förhållande till mindre konkurrenter(16).

- Privilegierad tillgång till leveranser: det överlägsna företaget kan vara vertikalt integrerat eller det kan ha etablerat en så stark kontroll över leveranserna av produkter i tidigare marknadsled(17) att det blir svårt eller kostsamt för de små konkurrerande företagen att expandera.

- Ett högt utvecklat distributions- och försäljningsnät: det överlägsna företaget kan ha ett eget finmaskigt nätverk av försäljningsställen(18), etablerad distributionslogistik(19) eller en omfattande geografisk täckning(20) som det vore svårt för konkurrenter att kopiera.

- Tillgång till viktiga faciliteter eller ledande teknologi kan ge de samgående företagen en strategisk fördel i förhållande till konkurrenterna(21).

- Privilegierad tillgång till specifika produktionsfaktorer, såsom fysiskt eller finansiellt kapital. I det stora flertalet fall är det inte troligt att finansiell styrka är någon faktor att räkna med. I vissa fall kan det dock vara en av de faktorer som bidrar till att en koncentration ger upphov till konkurrensproblem(22), särskilt i sådana fall där i) finansiering är relevant för konkurrensprocessen i den bransch som är föremål för undersökning, ii) det förekommer betydande asymmetrier mellan konkurrenterna i fråga om deras interna finansiella kapacitet och iii) branschens särdrag gör det svårt för företag att locka till sig extern finansiering.

- Andra strategiska fördelar, till exempel att ett företag äger de viktigaste varumärkena(23), har ett väletablerat anseende eller har en omfattande kännedom om kundernas specifika preferenser.

22. En del av de faktorer som räknas upp ovan gynnar sannolikt det överlägsna företagets kunder (se avsnitt VI). De kan emellertid också göra det svårt för konkurrenter, antingen för sig eller tillsammans, att effektivt begränsa det överlägsna företaget i tillräcklig utsträckning. De kan till exempel göra det svårt för mindre företag att öka sin produktion eller göra det svårt för nya konkurrenter att komma in på marknaden. Kommissionen undersöker således om de samgående företagen kommer att utsättas för tillräckligt med konkurrens efter koncentrationen för att det skall bli olönsamt att höja priserna eller minska produktionen.

23. En koncentration kan antingen ge upphov till ett överlägset företag eller den kan stärka dess ställning genom att ytterligare en del av det återstående konkurrenstrycket försvinner. För att fastställa de specifika verkningarna på konkurrensen av en koncentration är det bland annat lämpligt att bedöma det konkurrenstryck de samgående företagen utövar på varandra och att undersöka om elimineringen av detta konkurrenstryck kommer att föranleda det sammanslagna företaget att höja sina priser betydligt. Det faktum att konkurrensen mellan varumärken(24) sätts ur spel, eller mer generellt, det faktum att konkurrensen mellan parterna har varit den främsta källan till konkurrens på marknaden(25), kan dock vara en viktig faktor i analysen. Att den ena av de samgående parterna, även om den var ett litet företag, fyllde en viktig funktion i konkurrenshänseende kan också vara relevant, särskilt om marknaden redan är koncentrerad(26). Denna analys vore liknande den som beskrivs närmare i följande avsnitt om oligopol som inte bedriver hemlig samverkan.

24. När kommissionen avgör om en koncentration skapar eller förstärker en dominerande ställning som medför att en effektiv konkurrens sannolikt påtagligt hämmas, tar den också hänsyn till om analysen av inträdeshinder, köparmakt eller effektivitetsvinster (jfr avsnitten IV-VI) pekar i riktning mot en negativ slutsats.

Oligopol som inte bedriver hemlig samverkan

25. Många oligopolistiska marknader har en sund konkurrensnivå. Under vissa omständigheter kan dock vissa koncentrationer minska konkurrensen genom att ett betydande konkurrenstryck som en eller flera säljare varit utsatta för försvinner, varvid dessa följaktligen finner det lönsamt att höja sina priser eller minska sin produktion efter koncentrationen. Den mest direkta effekten är att det konkurrenstryck som de samgående företagen utövade på varandra försvinner. Före koncentrationen kan de samgående parterna ha utövat ett konkurrenstryck på varandra. Om det ena av de samgående företagen hade höjt sitt pris eller minskat sin produktion, skulle det ha förlorat kunder till det andra samgående företaget, vilket skulle ha gjort dessa åtgärder olönsamma. Detta specifika konkurrenstryck skulle därför upphöra till följd av koncentrationen(27). Dessutom kan företag som inte går samman dra nytta av det minskade konkurrenstryck som blir följden av koncentrationen, eftersom de samgående företagens prishöjning eller produktionsminskning kan styra en del av efterfrågan till de konkurrerande företagen, som i sin tur kan finna det optimalt att höja sina priser. Elimineringen av detta konkurrenstryck skulle kunna leda till en betydande prishöjning eller minskning av produktionen på den relevanta marknaden.

Marknadsandelar och tröskelvärden för koncentrationer

26. I sin bedömning av horisontella koncentrationer i samband med oligopol som inte bedriver samverkan kommer kommissionen att beakta olika koncentrationsnivåer. En hög koncentrationsnivå skulle kunna tyda på en brist på konkurrenstryck på marknaden. Kommissionen använder olika mått beroende på om varorna är relativt homogena(28) eller differentierade(29).

27. I fråga om relativt homogena produkter är HHI indextal en särskilt bra indikator på konkurrenssituationen på marknaden. Det är troligt att en koncentration föranleder allvarliga tvivel enligt artikel 6.1 c i koncentrationsförordningen om den leder till ett sammanlagt HHI på minst [2000] eller en ökning av HHI på [150] eller mer(30).

28. På en differentierad produktmarknad avgörs konkurrenstrycket av graden av utbytbarhet mellan de olika varorna. När uppgifter är tillgängliga kan graden av utbytbarhet bedömas med hjälp av undersökningar av kundpreferenser, analys av inköpsmönster, beräkning av korspriselasticiteten för de berörda produkterna(31) eller med hjälp av diversionskvoter(32).

29. Även om marknadsandelar ger en ofullständig indikation på hur intensiv konkurrensen är på en differentierad produktmarknad, kan de dock ge upplysningar om det sannolika konkurrenstrycket på marknaden. Koncentrationer som leder till en begränsad sammanlagd marknadsandel ger troligen inte upphov till en ekonomisk styrka som påtagligt skulle kunna hämma en effektiv konkurrens. Detta kan vara fallet om de berörda företagen har en marknadsandel på högst 25 % antingen på den gemensamma marknaden eller en betydande del av denna, förutsatt att de återstående konkurrenternas produkter är tillräckligt närliggande substitut.

Marknader där företag konkurrerar främst med produktion/kapacitet

30. På marknader där strategiska beslut om produktions- eller kapacitetsnivåer är de viktigaste besluten oligopolisterna fattar, är den stora frågan för företagen hur deras beslut avseende produktion eller kapacitet påverkar priserna på marknaden. När varor är relativt homogena, kan de samgående företagen ha ett incitament att minska produktionen eller kapaciteten till en nivå under den som rådde före koncentrationen, och därmed höja marknadspriserna. Före koncentrationen skulle en prishöjning till följd av att den ena av de samgående parterna minskar sin produktion bara gynna den parten genom större försäljningsmarginaler. Efter koncentrationen skulle de marginalerna också åtnjutas på försäljningen gjord av den andra samgående parten. Hur stor prishöjningen blir efter en koncentration beror dock på de konkurrerande företagens möjligheter och incitament att öka sin produktion.

31. När konkurrerande företag har tillräcklig kapacitet, har köpare lätt att finna alternativa leveranskällor så länge det är lönsamt för konkurrerande företag att öka sin produktion. I det fallet kan prishöjningen efter en koncentration bli begränsad, och det kan hända att kommissionen inte ser någon anledning till oro. Det kan dock vara så att konkurrenter inte kan eller vill öka sin produktion tillräckligt för att motverka de samgående parternas minskade produktion. En sådan ökning av produktionen är osannolik i synnerhet om konkurrenterna har bindande kapacitetsbegränsningar eller om den befintliga överkapaciteten är betydligt kostsammare än den kapacitet som utnyttjas för närvarande(33).

32. Också på marknader där företag tillhandahåller differentierade produkter kan priser avgöras av vilka val som träffas avseende produktion och kapacitet. Även om priset på de enskilda produkterna kan variera enligt produktens kännetecken, står den totala prisnivån på denna typ av marknad i nära relation till företagens produktionsbeslut och den totala efterfrågenivån. I detta sammanhang är det troligt att en ökad efterfrågan på konkurrerande produkter blir följden, om det ena av de samgående företagen minskar produktionen av sina produkter. Incitamentet för de samgående företagen att minska produktionen är starkare ju högre graden av utbytbarhet är mellan den sammanslagna enhetens produkter. Reaktionerna från konkurrenter är troligen mindre betydande om dessa har kapacitetsbegränsningar, och om deras produkter inte är lämpliga substitut för de samgående företagens produkter.

33. För att fastställa verkningarna av en koncentration analyserar kommissionen de samgående företagens förmåga och incitament att minska produktionen på det sätt som beskrivs ovan. Kommissionen analyserar också inträdeshinder, köparmakt och effektivitetsvinster (jfr avsnitten IV-VI).

Marknader där företag konkurrerar främst med priser

34. På vissa marknader är fastställande av priser det viktigaste strategiska beslutet oligopolisterna fattar. Till exempel produktdifferentiering kan ge företag en viss flexibilitet i prissättningen. Negativa effekter på konkurrensen kan uppstå om den nya enheten efter koncentrationens genomförande finner det lönsamt att höja sina priser på grund av förlusten av konkurrens mellan de samgående företagen. Före koncentrationen kunde de samgående företagen ha utövat ett konkurrenstryck på varandra i det avseendet att om det ena företaget höjde sina priser, skulle det förlora kunder till det andra företaget. Genom koncentrationen skulle detta specifika konkurrenstryck försvinna.

35. Incitamentet att höja priser är starkt förknippat med omfattningen av den förlorade försäljning som vartdera av de samgående företagen skulle förväntas ta igen genom ökad försäljning av den andra samgående partens produkt. Kommissionen koncentrerar sig först på graden av utbytbarhet mellan de samgående företagens produkter. Ju högre graden av utbytbarhet är mellan de samgående företagens produkter, desto starkare skulle incitamentet för de samgående företagen att höja sina priser bli och desto större den sannolika prishöjningen efter koncentrationen.

36. För det andra bedömer kommissionen graden av produktdifferentiering mellan de samgående företagens och deras konkurrenters produkter. Incitamentet för de samgående företagen att höja sina priser är mer begränsat när konkurrerande företag tillverkar närliggande substitut än om dessa tillhandahåller mer avlägsna substitut. Kommissionen har mindre betänkligheter om det finns en hög grad av utbytbarhet mellan de samgående företagens produkter och de produkter som levereras av konkurrerande tillverkare. Till exempel en koncentration mellan två tillverkare som tillhandahåller produkter som konsumenterna betraktar som särskilt närliggande substitut skulle kunna leda till en betydande prishöjning. Om konkurrerande företag tillhandahåller produkter som är närliggande substitut till de samgående parternas produkter, kan prishöjningen efter koncentrationens genomförande bli liten.

37. På vissa marknader kan det vara relativt lätt och inte alltför kostsamt för de verksamma företagen att positionera om sina produkter eller utvidga sin produktportfölj. Kommissionen undersöker om möjligheten att de samgående parterna eller deras konkurrenter positionerar om sina produkter eller utvidgar sin produktlinje kan påverka incitamentet för det sammanslagna företaget att höja sina priser. Det är mindre sannolikt att produkter positioneras om eller att en produktlinje utvidgas om det medför stora icke-återvinningsbara kostnader.

38. För att fastställa verkningarna av en koncentration, analyserar kommissionen möjligheterna och incitamentet för de samgående företagen att höja sina priser på det sätt som beskrivs ovan. Kommissionen analyserar också inträdeshinder, köparmakt och effektivitetsvinster (jfr avsnitten IV-VI).

Anbudsmarknader

39. I situationer där säljare konkurrerar om att lägga fram ett bud för varje enskild köpare, kan analysen av verkningarna av en koncentration bli annorlunda än den som anförs ovan. Särskilt i fallet med anbudsmarknader säkerställs konkurrensen av förekomsten av flera konkurrerande bud. Kommissionen analyserar om det skulle kunna förekomma anbudsförfaranden där de samgående företagen sannolikt skulle vara varandras mest troliga utmanare. Detta skulle kunna vara fallet om de samgående parterna är de två anbudsgivare som har de lägsta kostnaderna och om inga andra anbudsgivare har tillräckligt låga kostnader för att kunna utöva ett konkurrenstryck på det vinnande anbudet.

Ökad risk för samordning

40. En koncentration kan ändra konkurrensens natur på en oligopolistisk marknad så att säljare som tidigare inte samordnade sitt beteende nu kan samordna och därmed höja sina priser utan att behöva ingå ett avtal eller tillgripa ett samordnat förfarande i den mening som avses i artikel 81 i EG-fördraget(34). Förändringen av marknadsstrukturen kan vara sådan att de skulle anse det möjligt, ekonomiskt rationellt och därför att föredra att gå in för en långsiktig marknadsstrategi med syftet att sälja till priser som ligger över en konkurrensutsatt nivå.

41. En koncentration kan också underlätta samordningen för säljare som samordnade sitt beteende redan före koncentrationen, antingen genom att samordningen förstärks eller genom att den leder till en allt större avvikelse från ett konkurrensbaserat resultatet. Det är osannolikt att kommissionen skulle godkänna en koncentration om samordning förekom redan före transaktionen, om den inte konstaterar att koncentrationen troligen skulle upplösa en sådan samordning.

42. Samordning kan ta sig olika uttryck. På vissa marknader kan den mest sannolika samordningen vara att man behåller eller höjer priserna över den konkurrensutsatta nivån. På andra marknader kan syftet med samordningen vara att begränsa produktionen eller den nya kapacitet som förs in på marknaden. Företag kan också bedriva samordning om en uppdelning av marknaden, till exempel utifrån geografiskt område(35) eller andra kundkännetecken eller genom att turvis ta hem kontrakt på anbudsmarknaderna.

43. Det är mer sannolikt att samordning uppstår på marknader där det är ganska lätt att fastställa villkoren för samordning. Detta omfattar både typen av samordning och de underförstådda regler som styr samordningen. Parterna bör således kunna komma fram till en gemensam uppfattning om vilka åtgärder som skulle anses aggressiva ("fusk") och följaktligen berättiga motåtgärder ("bestraffning") från de övriga oligopolmedlemmarna.

44. Tre grundläggande villkor måste uppfyllas för att samordningen skall vara hållbar. För det första måste de samordnande företagen i tillräckligt hög grad kunna kontrollera om villkoren för samordning uppfylls, det vill säga upptäcka om något av företagen i gruppen avviker från samordningsvillkoren. För det andra måste det finnas trovärdiga avskräckande mekanismer som kan aktiveras om en avvikelse upptäcks. Sådana avskräckande mekanismer bör vara tillräckligt stränga för att övertyga de samordnande företagen om att det ligger i deras eget bästa intresse att följa villkoren för samordning. För det tredje bör åtgärder som vidtas av utomstående, till exempel nuvarande och framtida konkurrenter samt kunder, inte få äventyra de förväntade resultaten av samordningen(36).

45. En marknad där det är relativt lätt att fastställa villkoren för samordning och där de tre ovannämnda kriterierna är uppfyllda i tillräckligt hög grad är benägen att leda till samordnat beteende. Därmed inte sagt att det nödvändigtvis kommer att uppstå en betydande samordning. Dock, ju färre företag oligopolet omfattar, desto mer sannolikt är det dock att företag kan dra fördel av de gynnsamma marknadsvillkoren och etablera eller förstärka en situation där ömsesidig samordning råder. Under sådana omständigheter skulle en koncentration i de flesta fall antingen förstärka en befintlig samordning eller öka sannolikheten för att samordning inträffar.

46. Kommissionen undersöker om det är möjligt att fastställa villkoren för samordning och om det är sannolikt att de tre nödvändiga villkoren uppfylls i tillräcklig grad i den situation som råder efter koncentrationen och undersöker vilka förändringar koncentrationen leder till i detta avseende. Detta gör det möjligt för kommissionen att bedöma om en koncentration skulle leda till en ökad risk för att samordning uppstår eller till att samordning underlättas eller blir mer verkningsfull.

47. Kommissionen tar hänsyn till både de strukturella faktorerna på de berörda marknaderna och företagens tidigare beteende på dessa marknader. Många strukturella faktorer är viktiga för fler än ett av villkoren.

48. Undersökningen av möjligheten till samordning på en viss relevant marknad kräver i regel en stor mängd information, som kanske inte alltid pekar i samma riktning. Bevis för tidigare samordning på liknande produktmarknader eller geografiska marknader kan då vara nyttig information som visar att de nödvändiga villkor som nämns ovan sannolikt kommer att uppfyllas också på de marknader som är relevanta för koncentrationen. På motsvarande sätt kan företag konkurrera intensivt före koncentrationen på ett sätt som gör det osannolikt att samordning uppstår.

Fastställande av villkor för samordning

49. Det är mer sannolikt att samordning uppstår om medlemmarna av oligopolet lätt skulle kunna nå en gemensam uppfattning om hur samordningsmekanismen fungerar. Medlemmarna bör ha en liknande syn på vad som skall anses förenligt med ett samordnat beteende och vilka åtgärder som sannolikt skulle föranleda straffåtgärder från de andra medlemmarna i oligopolet.

50. Generellt gäller att ju enklare och stabilare de ekonomiska betingelserna är, desto lättare är det för företagen att fastställa villkoren för samordning. Det är lättare att samordna ett pris för en enda, homogen produkt än hundratals priser på en marknad med många differentierade produkter. På motsvarande sätt är det lättare att samordna ett pris när villkoren för utbud och efterfrågan är relativt stabila än om de fortlöpande förändras. I detta sammanhang kan en betydande organisk tillväxt hos vissa företag på marknaden tyda på att den rådande situationen inte är tillräckligt stabil för att en samordning skall vara sannolik. Samordning genom uppdelning av marknader blir lättare om kunderna har enkla kännetecken som gör att de samordnande företagen lätt kan dela upp dem. Sådana kännetecken kan vara geografiskt bestämda, grunda sig på typen av kund eller helt enkelt grunda sig på förekomsten av kunder som vanligen köper av ett visst samordnande företag.

51. Samordnande företag kan dock finna utvägar för att lösa problem som har sin grund i komplexa ekonomiska miljöer. De kan exempelvis fastställa enkla prissättningsregler som gör det mindre komplext att samordna ett stort antal priser. Ett exempel på en sådan regel är att man fastställer ett litet antal referenspriser, vilket minskar samordningsproblemet drastiskt. Ett annat exempel är att man tillämpar ett fast förhållande mellan vissa baspriser och ett antal andra priser så att alla priser i stort sett rör sig parallellt.

52. Ingående kännedom om de andra företagen kan också göra det lättare att lösa en del av problemen med att fastställa villkoren för samordning. Särskilt öppenhet avseende kostnadsstrukturen kan vara viktig. Strukturella kopplingar såsom korsägande eller deltagande i gemensamma företag kan göra det lättare att anpassa oligopolisternas incitament till varandra. Ett annat sätt att fastställa gemensamma villkor för samordning vore att offentligt utbyta strategisk information via pressen. Ett exempel på detta är att företagen ställs inför utmaningen att samordna hur mycket extra kapacitet de skall släppa ut på marknaden från ett år till ett annat. Att offentligt uppge hur mycket efterfrågan väntas öka skulle kunna vara ett sätt att övervinna denna utmaning. Ju mer komplex situationen på marknaden är, desto mer öppenhet eller kommunikation behövs för att fastställa villkoren för samordning.

53. Ju mer symmetriska företagen är, desto lättare har de också att fastställa villkoren för samordning(37). Symmetri mellan företag ökar sannolikheten för att företagen har med varandra förenliga incitament att samordna sitt beteende, och särskilt att de kommer överens om vilka villkor för samordning som är önskvärda. Till exempel företag med liknande kostnadsstrukturer och marknadsandelar som är verksamma på motsvarande kapacitetsnivå och med samma grad av vertikal integration finner det sannolikt relativt lätt att samordna önskvärda priser.

54. Kommissionen fäster särskild uppmärksamhet vid eventuella förändringar som en koncentration kan leda till när det gäller hur lätt det enligt företagens uppfattning är att fastställa villkoren för samordning. En koncentration kan exempelvis öka symmetrin inom en grupp av företag genom att marknadsandelarna, kapacitetsutnyttjandet, graden av vertikal integration eller kostnadsstrukturerna för dessa företag blir mer likartade. En koncentration kan också omfatta ett företag som tidigare konsekvent har visat sig föredra lägre priser än sina konkurrenter. Sådana företag kallas ibland ensamvargar ("maverick"). Om det sammanslagna företaget tillämpade likadana prissättningsmetoder som de övriga konkurrenterna, skulle de återstående företagen finna det lättare att samordna önskvärda priser, och koncentrationen skulle öka sannolikheten för samordning.

Övervakning

55. Samordnande företag frestas alltid att öka sin marknadsandel genom att avvika från villkoren för samordning, till exempel genom att sänka sina priser, öka sin kapacitet eller försöka ta hem fler kontrakt än planerat i samband med anbudsförfaranden. Endast hotet om snabb "bestraffning" avhåller företagen från att avvika från villkoren. För att de samordnande företagen skall veta när de skall aktivera sådana avskräckande mekanismer, måste de ha tillräckliga möjligheter att kunna övervaka om avvikelser äger rum. Marknaderna måste därför vara tillräckligt öppna för att samordnande företag ges möjlighet till att i lämplig tid observera vilka val andra företag gör.

56. Graden av öppenhet beror bland annat på hur transaktionerna sker på en viss marknad. Öppenheten är större på en marknad där transaktioner äger rum via ett offentligt utbyte där utbud och efterfrågan motsvarar varandra, än på marknader där transaktioner förhandlas fram i hemlighet mellan köpare och säljare bilateralt. Offentligt tillgängliga prislistor kan erbjuda öppenhet genom att de tenderar att avspegla transaktionspriser. Öppenheten kan minska om de faktiska priserna även omfattar dolda rabatter.

57. Särskilt på anbudsmarknader beror graden av öppenhet på vilken typ av auktionsmetod som tillämpas. Vid auktioner med förseglade anbud får ingen anbudsgivare tillgång till information om de anbud som gjorts av andra anbudsgivare. Vid en auktion med öppna anbud kan en anbudsgivares anbudsbeteende lätt iakttas av de andra anbudsgivarna. På motsvarande sätt är det på andra marknader viktigt att undersöka vilken typ av information om transaktionerna som är allmänt tillgänglig för att graden av öppenhet skall kunna bedömas. På vissa marknader är priserna allmänt tillgängliga.

58. Den viktigaste faktorn vid bedömningen av graden av öppenhet på marknaden är att identifiera den information om de andra oligopolisternas åtgärder man kan sluta sig till av den information som finns tillgänglig. Samordnande företag bör med en viss säkerhet kunna sluta sig till om ett oväntat beteende faktiskt är följden av en avvikelse från villkoren för samordning. I en instabil miljö kan det till exempel vara svårt för ett företag att veta om dess förlorade försäljning beror på en allmänt svag efterfrågan eller på att det förlorat marknadsandelar till en konkurrent som erbjuder särskilt låga priser. På motsvarande sätt kan det i en situation där de övergripande efterfråge- och prisvillkoren fluktuerar vara svårt att sluta sig till om ett konkurrerande företag sänker sitt pris därför att det väntar sig att de samordnade priserna skall sjunka eller därför att det beter sig aggressivt.

59. På vissa marknader, där de allmänna förutsättningarna kan tyckas göra det svårt att övervaka hur andra företag beter sig, kan det ändå vara så att företag tillämpar metoder som faktiskt underlättar övervakningen, även om de inte nödvändigtvis börjar tillämpas i detta syfte. Dessa metoder, till exempel frivillig publicering av information eller tillkännagivanden, kan öka öppenheten eller hjälpa konkurrenterna att tolka de val som gjorts. Delvis gemensam företagsledning, deltagande i gemensamma företag och liknande arrangemang kan också underlätta övervakningen.

60. Kommissionen ägnar särskild uppmärksamhet åt huruvida koncentrationen leder till förändringar i de samordnande företagens möjligheter att övervaka varandra. Till exempel förändringar i den vertikala integrationen kan möjliggöra en bättre prisövervakning. En koncentration kan också omfatta ett företag som tidigare inte följde en viss praxis i branschen, vilket gjorde övervakningen lättare.

Avskräckande mekanismer

61. Samordning kan inte ske om det inte finns avskräckande mekanismer som är tillräckligt kännbara för att övertyga alla samordnande företag om att det ligger i deras eget bästa intresse att följa villkoren för samordning. Det är således hotet om framtida bestraffning som gör samordningen hållbar. Hotet är dock trovärdigt bara om de avskräckande mekanismerna faktiskt aktiveras om det upptäcks att ett företag har avvikit från villkoren. Även om de avskräckande mekanismerna ofta också kallas mekanismer för "bestraffning", skall detta dock inte förstås i ordets inskränkta betydelse, det vill säga att ett företag som avvikit nödvändigtvis bestraffas individuellt. Om företagen väntar sig att samordningen skall upphöra för en tillräcklig tid om någon avviker, och medföra en återgång till ett icke-samordnat resultat, är detta i sig en avskräckande faktor. Det kan dock hända att den sistnämnda faktorn inte är tillräcklig för att stävja tyst samordning, och då måste kanske andra mekanismer tillgripas.

62. Ett företag skulle välja att avvika från det samordnade förfarandet endast om den diskonterade behållningen av att avvika är större än den diskonterade kostnaden till följd av straffet. Jämfört med alternativet att upprätthålla samordningen skulle en avvikelse i början leda till större vinster men senare till en lägre vinstnivå, när de övriga medlemmarna i oligopolet väl genomfört bestraffningen. Avvikelser förebyggs om nettonuvärdet på förlusten av framtida vinster under bestraffningen är större än nettonuvärdet på den högre vinsten under den period då avvikelsen äger rum. Ju förr straffet sannolikt verkställs, desto mindre blir nyttan av avvikelsen och desto större förlusten så länge bestraffningen pågår.

63. Det är mindre troligt att straffen är tillräckligt verkningsfulla, om de sätts i kraft först efter en tid eller sannolikt inte alls verkställs. Till exempel om en marknad kännetecknas av en gles och ojämn orderingång, kan ett företag frestas att avvika för att vinna ett stort kontrakt. Det kan vara svårt att fastställa en tillräckligt sträng avskräckningsmekanism på en sådan marknad, eftersom nyttan av en avvikelse är stor, säker och direkt, och eftersom förlusterna till följd av ett straff kan vara osäkra och bli verklighet först efter en tid. Hur snabbt avskräckande mekanismer kan verkställas är kopplat till frågan om öppenhet. Om företag först mycket senare märker vilka åtgärder deras konkurrenter har vidtagit, försenas bestraffningen i motsvarande grad, vilket kan ha betydelse för om bestraffningen är tillräcklig för att avhålla företag från att avvika från villkoren för samordning.

64. Avskräckningen behöver inte nödvändigtvis äga rum på samma marknad som avvikelsen. Om medlemmarna i oligopolet bedriver ett kommersiellt samspel på andra marknader, kan dessa erbjuda olika avskräckningsmetoder(38). Avskräckningen kan ta sig många olika uttryck, bland annat annullering av gemensamma företag eller andra former av samarbete eller försäljning av andelar i gemensamt ägda företag.

65. Medlemmar i ett oligopol kan basera samordningen på en avskräckningsmekanism endast om det vore rationellt för varje medlem att aktivera den när en hypotetisk avvikelse förekommer. Beslutet om att faktiskt aktivera en avskräckningsmekanism fattar en oligopolmedlem efter att ha vägt konsekvenserna på kort och lång sikt mot varandra, på samma sätt som den potentielle avvikaren gör. Om en avvikelse inte bestraffas, upphör samordningen och de framtida vinsterna blir troligen små. Å andra sidan kan samordningen återställas om bestraffningen verkställs, vilket leder till högre vinster i framtiden. Det kan följaktligen vara rationellt att genomföra en bestraffningsmekanism även om det medför en del kostnader på kort sikt för oligopolmedlemmarna, så länge dessa kostnader uppvägs av den ökning av vinsterna på lång sikt som skulle bli följden om samordningen återställdes.

66. I vissa fall kan det hända att särskilda bestraffningsmekanismer inte är trovärdiga, eftersom de i realiteten hindrar en återgång till det samordnade slutresultatet. Ett exempel på detta är en stagnerande marknad där kapacitetsökningar bara kan äga rum i stora block (t.ex. uppförandet av en ny fabrik) och där kapaciteten inte har något värde om den inte används på just den marknaden. I ett sådant läge kan det vara osannolikt att det förekommer samordning i syfte att hålla den totala kapaciteten under den nivå som råder i en situation med sund konkurrens, eftersom ingen trovärdig avskräckningsmekanism står till buds för det fall att en av medlemmarna i oligopolet avviker genom att öka sin kapacitet upp till en nivå där en ytterligare kapacitetsökning skulle leda till ett permanent överutbud.

67. I vissa fall kan avvikelsen i sig medföra en varaktig konkurrensfördel som ingen bestraffning som de övriga oligopolisterna har tillgång till effektivt skulle kunna motverka. På en marknad med starka näteffekter, det vill säga marknader där varje konsument föredrar att anlita samma leverantör som övriga konsumenter,(39), kan avvikelsen leda till att balansen på marknaden i fråga rubbas oåterkalleligt så att konkurrenterna definitivt hamnar på efterkälken.

68. Koncentrationen kan medföra förändringar i fråga om hur kännbara straffen är på en viss marknad. Det kan till exempel bero på förändringar i fördelningen av marknadsandelar eller överskottskapacitet. Kommissionen fäster särskild uppmärksamhet vid sådana förändringar i sin analys av koncentrationens påverkan på konkurrensen.

Reaktioner från utomstående

69. För att samordningen skall ha framgång bör åtgärder som vidtas av nuvarande och framtida konkurrenter samt kunder inte kunna äventyra de resultat som samordningen väntas leda till. Om samordningen exempelvis syftar till att minska den totala kapaciteten på marknaden, skadar det bara konsumenterna, om det inte finns någon utanför oligopolet som vidtar motåtgärder mot minskningen genom att öka sin egen kapacitet i motsvarande grad. Dessa faktorer analyseras på samma sätt som när andra typer av hinder för konkurrensen till följd av koncentrationer bedöms. Effekterna av marknadsinträde och kundernas köparmakt behandlas i avsnitten nedan. Särskild hänsyn bör tas till den eventuella inverkan dessa faktorer har på samordningens stabilitet. Till exempel genom att ändra sina affärsmetoder och koncentrera en stor del av sitt leveransbehov till en enda leverantör eller genom att erbjuda långfristiga kontrakt kan en stor köpare eventuellt locka ett av de samordnande företagen till att avvika för att vinna betydande marknadsandelar.

Särskilda fall

Innovation

70. På oligopolistiska marknader där företagen inte bedriver samverkan eller på marknader som kännetecknas av ett företag med en mycket stark marknadsposition, där innovation är den främsta konkurrensdrivande faktorn, undersöker kommissionen hur koncentrationen kommer att påverka det konkurrensbetingade trycket att bedriva innovation på marknaden. Konkurrenstrycket på sådana marknader kan minska om koncentrationen sker mellan de två konkurrenter som tidigare tillhandahöll de viktigaste innovationerna. Detta kan vara fallet till exempel vid en koncentration mellan två läkemedelsföretag som var de enda företagen med nyutvecklade produkter för en viss produktmarknad. Alternativt kan förbättrade möjligheter för företagen att föra ut nya innovationer på marknaden öka det konkurrensbetingade trycket att bedriva innovation. På marknader där samordning är mer sannolikt, gör innovationen det svårare att upprätthålla samordning. Orsaken är att innovationer, särskilt kraftigt verkande sådana, kan göra det möjligt för ett företag att få ett betydande övertag över sina konkurrenter. Detta kan således minska både värdet av framtida samordning och den skada som konkurrenter skulle kunna åsamka företaget i fråga.

Potentiellt inträde

71. Koncentrationer i vilka ett företag som redan är verksamt på en relevant marknad går samman med en potentiell konkurrent på den marknaden kan ha liknande konkurrensbegränsande effekter som koncentrationer mellan två företag som redan är verksamma på samma relevanta marknad. Kommissionen tillämpar därför liknande analysmetoder på båda dessa typer av koncentrationer.

72. En koncentration med en potentiell konkurrent kan ge upphov till horisontella konkurrenshämmande effekter om den potentiella konkurrenten avsevärt begränsar beteendet hos de företag som är verksamma på marknaden. Detta är fallet om den potentiella konkurrenten har tillgångar som den lätt skulle kunna använda till att komma in på marknaden utan att ådra sig betydande icke-återvinningsbara kostnader. Detta gäller även i det fallet att den potentiella konkurrenten med stor sannolikhet utsätter sig för de icke-återvinningsbara kostnader som är nödvändiga för att komma in på marknaden bara under en relativt kort tid, varefter denna potentiella konkurrent skulle begränsa beteendet för de företag som är verksamma på marknaden i fråga.

73. För att en koncentration med en potentiell konkurrent skall ha betydande konkurrenshämmande effekter, måste två grundläggande villkor uppfyllas. För det första måste den potentiella konkurrenten redan utöva ett betydande konkurrenstryck eller så måste det vara mycket troligt att denna potentiella konkurrent skulle växa till en effektiv framkallare av konkurrens. Bevis för att en potentiell konkurrent har planer på att gå in på en marknad i stor omfattning skulle kunna hjälpa kommissionen att nå en sådan slutsats(40). För det andra får det inte finnas tillräckligt många andra potentiella konkurrenter som skulle kunna utöva samma konkurrenstryck som den samgående potentiella konkurrenten.

Koncentrationer som skapar eller förstärker köparmakt

74. Kommissionen kan också undersöka i vilken utsträckning en sammanslagen enhet kommer att öka sin ekonomiska styrka som köpare i tidigare marknadsled. Å ena sidan kan en koncentration som skapar eller förstärker en köpares ekonomiska styrka hämma en effektiv konkurrens. Det sammanslagna företaget kan i synnerhet ha en sådan ställning att det kan minska sina inköp av råvaror för att få lägre priser. Detta kan i sin tur föranleda detta företag att sänka sin produktionsnivå på den slutliga produktmarknaden och därmed skada konsumenternas bästa. Å andra sidan kan det ofta vara till nytta för konsumenterna att köparna får en starkare ställning. Om en ökad köparmakt minskar produktionskostnaderna utan att begränsa totalproduktionen eller konkurrensen i senare marknadsled, är det troligt att en del av dessa kostnadsminskningar kommer konsumenterna till godo i form av lägre priser. Konkurrens i senare marknadsled skulle också kunna påverkas negativt särskilt om den sammanslagna enheten skulle kunna använda sin starka ställning som köpare till att ålägga sina leverantörer vertikala begränsningar och därmed utestänga sina konkurrenter.

IV. MOTVERKANDE KÖPARMAKT

75. Det är inte bara konkurrenterna som utövar ett konkurrenstryck på ett företag, utan det kan också komma från företagets kunder. Om det är relevant undersöker kommissionen i vilken utsträckning kunderna kan motverka det ökade marknadsinflytande som en koncentration väntas ge upphov till.

76. Till och med företag med mycket stora marknadsandelar kanske inte kan agera oberoende av sina kunder om dessa har köparmakt(41). Med köparmakt skall i detta sammanhang förstås stora kunders möjligheter att inom en rimlig tid finna trovärdiga alternativ om leverantören beslutar sig för att höja sina priser eller försämra leveransvillkoren(42). En sådan köparmakt är det fråga om ifall köparen omedelbart skulle kunna byta till andra leverantörer, på ett trovärdigt sätt hota med att vertikalt integrera sig i tidigare marknadsled eller stå bakom inträde i tidigare marknadsled(43), exempelvis genom att övertala en potentiell ny aktör att gå in på marknaden genom att lägga stora beställningar hos det företaget. Det är mer sannolikt att denna typ av köparmakt finns hos stora och sofistikerade kunder än hos mindre företag i en fragmenterad bransch. Det är dock viktigt att ta hänsyn till vilka incitament köpare har att använda sin starka ställning som köpare på detta sätt. Till exempel vill ett företag i ett senare marknadsled kanske inte göra en investering för att hjälpa nya företag att träda in på marknaden, om också dess konkurrenter kan dra nytta av fördelarna med ett sådant inträde i form av lägre produktionskostnader.

77. Kommissionen kan dra slutsatsen att köparmakten är tillräcklig för att hindra att en dominerande ställning som påtagligt hämmar den effektiva konkurrensen skapas eller förstärks, om de mindre kunderna utan köparmakt inte drabbas av betydligt högre priser eller försämrade villkor efter koncentrationen(44). Dessutom är det inte tillräckligt att köparmakt föreligger före koncentrationen, utan den måste också föreligga och vara effektiv efter koncentrationen. Orsaken är att en koncentration mellan två leverantörer kan minska köparmakten om den leder till att ett trovärdigt alternativ försvinner.

V. MARKNADSINTRÄDE

78. I en dynamisk konkurrensmiljö kan företagens antal och identitet i en bransch variera allteftersom förhållandena förändras. Om vinstnivån i en bransch är hög på grund av bristande konkurrenstryck på de etablerade företagen, kan man rimligtvis vänta sig att företagare försöker komma över en del av den vinsten genom att ta sig in i branschen. Om det är särskilt lätt att komma in på marknaden, kan blotta hotet om ett eventuellt inträde vara tillräckligt för att hindra de samgående parterna från att utöva marknadsinflytande. I ett sådant fall kan faktiskt alla prishöjningar skapa incitament för nya företag att komma in på marknaden.

79. Vid bedömningen av om nya företags inträde på marknaden kan anses utgöra ett tillräckligt konkurrenstryck på de samgående parterna, måste det visas att inträdet är troligt, snabbt och har en tillräcklig omfattning och räckvidd för att hindra eventuella konkurrenshämmande verkningar av koncentrationen. Det är osannolikt att kommissionen konstaterar konkurrensproblem om det finns starka bevis för att dessa villkor är uppfyllda.

80. Vad beträffar sannolikheten för att nya företag kommer in på marknaden, undersöker kommissionen om det är mycket sannolikt att nya företag går in på marknaden efter koncentrationen. I detta avseende tar kommissionen särskild hänsyn till förekomsten av hinder för inträde på den relevanta marknaden, det vill säga marknadens särdrag, som kan ge de etablerade företagen en avgörande fördel gentemot potentiella konkurrenter. Om inträdeshindren är låga, är det mer troligt att de samgående parterna hindras av att nya företag kommer in på marknaden. Omvänt gäller att om inträdeshindren är höga, kan de samgående företagen förväntas utöva marknadsinflytande och höja sina priser utan att hindras av att nya företag kommer in på marknaden.

81. Inträdeshinder kan ta sig uttryck i rättsliga, tekniska eller strategiska fördelar.

- Rättsliga fördelar omfattar situationer där hinder skapade av lagstiftning begränsar antalet marknadsaktörer exempelvis genom att antalet licenser begränsas.

- De etablerade företagen kan också ha tekniska fördelar, såsom företräde till viktiga anläggningar, naturresurser, innovation och FoU, eller immateriella rättigheter, som gör det svårt för vilket företag som helst att konkurrera framgångsrikt. Inom vissa branscher kan det till exempel vara svårt att få viktiga insatsmaterial, eller så kan produkter eller processer vara patentskyddade. Andra faktorer, såsom skal- och stordriftsfördelar, distributions- och försäljningsnät, tillgång till viktig teknik kan också utgöra inträdeshinder.

- Dessutom kan det finnas strategiska inträdeshinder på grund av de etablerade företagens inarbetade ställning på marknaden. Det kan i synnerhet vara svårt att komma in i en viss bransch därför att erfarenhet eller anseende - som båda kan vara svåra att bygga upp för ett nytt företag på marknaden - är nödvändiga för att ett företag skall kunna konkurrera effektivt. Hänsyn tas till faktorer såsom konsumenternas lojalitet gentemot ett visst varumärke, graden av närhet i relationerna mellan leverantörer och kunder, betydelsen av säljfrämjande åtgärder och reklam eller andra fördelar som är förknippade med ett företags anseende. Strategiska inträdeshinder omfattar också situationer där de etablerade företagen redan har installerat en stor överkapacitet, eller där de kostnader som kunder åsamkas av att byta till en ny leverantör också kan hindra inträde.

82. För att ett marknadsinträde skall vara troligt måste det vara tillräckligt lönsamt även när eventuella motåtgärder från de etablerade företagen tas med i beräkningen. Det är således svårare att komma in på marknaden om de etablerade företagen noggrant kan kontrollera vilka kunder det nya företaget försöker få och om de kan skydda sina marknadsandelar genom att bevilja dessa kunder målinriktade prissänkningar i förebyggande syfte.

83. Hänsyn bör tas till den sannolika marknadsutvecklingen vid bedömningen av om ett inträde på marknaden skulle vara lönsamt. Det är mer troligt att ett inträde är lönsamt på en marknad där tillväxten väntas bli stark i framtiden jämfört med en marknad där en nedgång väntas. Skalfördelar eller näteffekter kan göra ett inträde olönsamt om inte den nya aktören kan vinna en tillräckligt stor marknadsandel.

84. Ett marknadsinträde är särskilt sannolikt om leverantörer på andra marknader redan har produktionsanläggningar som skulle kunna användas för ett inträde på marknaden i fråga. En sådan omfördelning av produktionsanläggningar är mer trolig om de båda alternativen är ungefär lika lönsamma före koncentrationen.

85. Kommissionen undersöker noggrant branschens historia när den bedömer hindren för ett inträde. Det är inte sannolikt att kommissionen finner några hinder för inträde i en bransch där nya företag ofta och framgångsrikt kommit in på marknaden. Å andra sidan verkar ett marknadsinträde mindre troligt i framtiden om tidigare försök att komma in på marknaden misslyckats, kanske på grund av de etablerade företagens avskräckande beteende.

86. Att nya företag kommer in på marknaden bör inte bara vara sannolikt utan det skall också ske snabbt och i tillräckligt stor omfattning. När kommissionen bedömer om ett inträde skulle ske snabbt, undersöker den om ett sådant potentiellt inträde kommer att ske tillräckligt snabbt och vara tillräckligt uthålligt för att hindra utövandet av marknadsinflytande. Den lämpliga fristen bör vara beroende av marknadens kännetecken och dynamik samt de potentiella nya aktörernas specifika utvecklingsmöjligheter(45). Ett inträde som inte har tillräcklig räckvidd och omfattning utgör sannolikt inget hinder för de etablerade företagen och kan troligen inte hindra de konkurrenshämmande verkningarna av koncentrationen. Till exempel är inträde i en marknadsnisch kanske inte ett trovärdigt hinder. Hotet om inträde måste också vara tillräckligt starkt för att avskräcka de samgående parterna från att höja sina priser.

VI. EFFEKTIVITETSVINSTER

87. Kommissionen välkomnar företagsomstruktureringar i form av koncentrationer, eftersom de ligger i linje med kraven på dynamisk konkurrens och kan öka den europeiska industrins konkurrenskraft, förbättra förutsättningarna för tillväxt och höja levnadsstandarden inom gemenskapen(46). Kommissionen tar följaktligen hänsyn till tekniskt och ekonomiskt framåtskridande i sin bedömning av horisontella koncentrationer, förutsatt att det är till gagn för konsumenterna och inte utgör ett hinder för konkurrensen(47).

88. I sin övergripande bedömning av koncentrationer tar kommissionen hänsyn till alla effektivitetsvinster som påstås föreligga. Kommissionen kan besluta att en koncentration, på grund av de effektivitetsvinster den ger upphov till, inte skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som påtagligt hämmar den effektiva konkurrensen. Detta är fallet om kommissionen på grundval av tillräckliga bevis med tillräcklig säkerhet kan fastställa att de effektivitetsvinster koncentrationen ger upphov till sannolikt ökar incitamentet för den sammanslagna enheten att agera på ett konkurrensfrämjande sätt till nytta för konsumenterna, genom att de kompenserar de verkningar på konkurrensen som koncentrationen annars skulle kunna få. I konsumenternas intresse är det nödvändigt att säkerställa att det sammanslagna företaget kommer att ha tillräckliga incitament inte bara att förverkliga de effektivitetsvinster som koncentrationen direkt ger upphov till utan också att göra fortsatta ansträngningar för att främja effektiviteten. Detta förutsätter att de återstående företagen och potentiella nya aktörer på marknaden utövar ett tillräckligt konkurrenstryck.

89. Det är mest troligt att effektivitetsvinster har betydelse när de är betydande och de eventuella konkurrenshämmande effekter som i övrigt skulle kunna förekomma är små. Ju större de eventuella negativa effekterna på konkurrensen är, desto säkrare måste kommissionen vara på att de påstådda effektivitetsvinsterna är betydande, att de sannolikt kommer att förverkligas och att de är till direkt nytta för konsumenterna. Det är inte troligt att en marknadsposition som närmar sig monopolställning kan förklaras förenlig med den gemensamma marknaden på grundval av effektivitetsvinster.

90. För att kommissionen skall kunna komma fram till slutsatsen att en koncentration tack vare effektivitetsvinster inte skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som påtagligt skulle hämma den effektiva konkurrensen, måste effektivitetsvinsterna vara till direkt nytta för konsumenterna och vara specifika för en viss koncentration, vara betydande, snabbt kunna förverkligas samt gå att bestyrka.

91. Effektivitetsvinster bör direkt gynna konsumenterna på de relevanta marknaderna om det i övrigt är sannolikt att en dominerande ställning uppkommer eller förstärks så att förutsättningarna för en effektiv konkurrens påtagligt hämmas. I linje med behovet att fastställa om effektivitetsvinster gynnar konsumenterna, är det mer sannolikt att effektivitetsvinster som leder till en minskning av rörliga kostnader eller marginalkostnader är relevanta för bedömningen av effektivitetsvinster än en minskning av fasta kostnader, eftersom det är mera troligt att de förstnämnda leder till lägre konsumentpriser.

92. Också effektivitetsvinster som leder till nya eller förbättrade produkter eller tjänster kan direkt gynna konsumenterna. Till exempel ett gemensamt företag som bildats för utveckling av en ny produkt kan medföra den typ av effektivitetsvinster som kommissionen kan ta hänsyn till.

93. Effektivitetsvinster är specifika för en viss koncentration om de är en direkt följd av koncentrationen i fråga. I detta avseende koncentrerar sig kommissionen på realistiska och genomförbara alternativ hellre än rent teoretiska. Kommissionen tar i synnerhet hänsyn till etablerad praxis i branschen och till de samgående parternas respektive utvecklingsmöjligheter. I samma anda anser kommissionen att kostnadsminskningar till följd av konkurrensbegränsande produktionsminskningar inte utgör effektivitetsvinster.

94. Effektivitetsvinster måste kunna kontrolleras så att kommissionen kan vara rimligt förvissad om att de sannolikt kommer att bli verklighet. Ju längre in i framtiden effektivitetsvinsterna projiceras, desto mindre vikt kan kommissionen fästa vid de effektivitetsvinster som förverkligas(48). Kommissionen måste också kunna bedöma om effektivitetsvinsterna är tillräckligt betydande för att motverka de eventuella skadliga verkningarna av en koncentration för konsumenterna. Därför bör effektivitetsvinster kvantifieras, där detta rimligen är möjligt. Såsom anges ovan är minskningar av rörliga kostnader eller marginalkostnader sannolikt mer relevanta för analysen än minskningar av fasta kostnader för att fastställa om effektivitetsvinster direkt kommer att gynna konsumenterna. På motsvarande sätt är det i detta avseende mer sannolikt att kommissionen beaktar påvisbara effektivitetsvinster som leder till nya eller förbättrade produkter som direkt gynnar konsumenterna än att den beaktar blotta påståenden om effektivitetsvinster.

95. Största delen av den relevanta information som skulle ge kommissionen möjlighet att bedöma om koncentrationen kommer att medföra sådana effektivitetsvinster som gör det möjligt att godkänna en koncentration, har endast de samgående parterna tillgång till. Därför åligger det de anmälande parterna att inom lämplig tid lämna all relevant information som är nödvändig för att visa att koncentrationen har specifika effektivitetsfrämjande verkningar som är betydande, snabbt kan förverkligas samt går att bestyrka. På motsvarande sätt åligger det de anmälande parterna att lägga fram de bevis som behövs för att visa varför effektivitetsvinsterna kommer att motverka eventuella negativa verkningar på konkurrensen som koncentrationen annars skulle ge upphov till och därmed direkt gynna konsumenterna.

VII. KONKURSHOTAT FÖRETAG

96. Kommissionen kan besluta att en koncentration som skapar eller förstärker en dominerande ställning ändå är förenlig med den gemensamma marknaden, om det ena företaget är ett konkurshotat företag som köps upp av ett annat företag. Det grundläggande kravet är att försämringen av konkurrensstrukturen efter koncentrationen inte kan sägas orsakas av koncentrationen(49).

97. Kommissionen anser att följande tre kriterier är relevanta för åberopande av argumentet om ett konkurshotat företag ("failing firm defence"). För det första att det uppköpta företaget inom en nära framtid skulle tvingas ut från marknaden på grund av ekonomiska svårigheter om det inte tas över av ett annat företag. För det andra att det inte finns något köpalternativ som är mindre konkurrenshämmande än den anmälda koncentrationen. För det tredje att det konkurshotade företagets tillgångar oundvikligen skulle försvinna från marknaden utan koncentration. Under sådana omständigheter kan det anses att koncentrationen inte skapar eller förstärker en sådan dominerande ställning som medför att den effektiva konkurrensen påtagligt skulle hämmas på den gemensamma marknaden, om antingen det att det konkurshotade företaget försvinner(50) eller att det förvärvas av en förutsebar potentiell köpare(51) också skulle skapa eller förstärka en dominerande ställning.

98. Det åligger de anmälande parterna att visa att de tre kriterier som beskrivs ovan uppfylls och att försämringen av konkurrensstrukturen efter koncentrationen inte orsakas av denna.

VIII. INBJUDAN TILL ATT INKOMMA MED SYNPUNKTER

99. Detta offentliga samråd är ett led i en mer omfattande översyn, reform och klargörande av bestämmelserna i och tillämpningen av koncentrationsförordningen. Intresserade berörda parter uppmanas därför inkomma med synpunkter på detta utkast till tillkännagivande. Sådana synpunkter skall vara kommissionen till handa senast den 31 mars 2003.

Med brev: Europeiska kommissionen GD Konkurrens Horisontella riktlinjer B - 1049 Bryssel.

Per e-post:

Comp-MTF-horizontal-guidelines@cec.eu.int

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 1; rättad version i EGT L 257, 21.9.1990, s. 13. Förordningen ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1310/1997 av den 30 juni 1997 (EGT L 180, 9.7.1997, s. 1) rättelse i EGT L 40, 13.2.1998, s. 17, och EGT L 199, 26.7.1997, s. 69.

(2) Termen "koncentration" som används i koncentrationsförordningen täcker olika typer av transaktioner, såsom sammanslagningar, företagsförvärv, övertaganden och vissa typer av gemensamma företag. I detta tillkännagivande kommer begreppet "koncentration" i fortsättningen, om inget annat anges, att omfatta alla ovannämnda typer av transaktioner.

(3) Detta tillkännagivande omfattar inte bedömningen av vilka effekter en koncentration har på konkurrensen, t.ex. vertikala effekter och konglomerateffekter. Det omfattar inte heller den bedömning av effekterna av ett gemensamt företag som nämns i artikel 2.4 i koncentrationsförordningen.

(4) EGT C 372, 9.12.1997, s. 5.

(5) Se avsnitten om en koncentration med en potentiell ny aktör, om en koncentration som ökar de samgående parternas köparmakt och om argumentet om ett konkurshotat företag.

(6) I detta tillkännagivande används uttrycket "höjda priser" ofta som en förkortning för höjda priser, en försämring när det gäller varors och tjänsters mångfald och kvalitet, mindre teknisk innovation och andra eventuella konsekvenser av bristen på en effektiv konkurrens. Uttrycket omfattar också till exempel situationer där priserna sjunker mindre, eller det är mindre troligt att de sjunker, än de hade gjort utan koncentration.

(7) Med en oligopolistisk marknad avses en marknadsstruktur med ett fåtal stora företag. Eftersom ett företags beteende har en betydande inverkan på marknadsvillkoren som helhet, och därmed indirekt på situationen för de övriga företagen, är oligopolistiska företag beroende av varandra.

(8) I fråga om beräkningen av marknadsandelar, se kommissionens tillkännagivande om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning, (EGT C 372, 9.12.1997, s. 3, punkterna 54 och 55).

(9) Hur starkt konkurrenstrycket är mellan de olika marknadsaktörerna är i många fall mer beroende av de berörda marknadsaktörernas och kundernas exakta kännetecken än av marknadsaktörernas andel av den totala försäljningen. Marknadsandelar kan under sådana omständigheter antingen underskatta eller överskatta effekterna på konkurrensen.

(10) I en analys över vinnare och förlorare identifieras de säljare som deltagit i anbud för vissa kundkategorier och fastställs i vilken utsträckning dessa säljare lyckats ta hem kontraktet eller komma högt upp på kundens rangordning av anbuden.

(11) Till exempel en marknad som omfattar fem företag med marknadsandelar på 40 %, 20 %, 15 %, 15 % respektive 10 % har ett HHI på 2550 (402 + 202 + 152 + 152 + 102 = 2550). HHI varierar från nära noll (om marknaden är atomistisk) till 10000 (vid rena monopol). Även om det är önskvärt att samtliga företag tas med i beräkningen, är bristen på information om små företag inte avgörande eftersom sådana företag inte påverkar HHI i någon betydande utsträckning.

(12) Det sammanlagda HHI är HHI efter koncentrationen beräknat utifrån antagandet att de båda samgående parterna bibehåller sina respektive marknadsandelar.

(13) I vissa undantagsfall kan en koncentration också göra det möjligt för ett företag som inte var part i den anmälda transaktionen att få, eller förstärka, en mycket stark marknadsposition (se kommissionens beslut av den 29 september 1999, IV/M.1383, Exxon/Mobil, punkterna 225-229).

(14) Mål T-221/95, Endemol mot kommissionen, REG 1999, s. II-1299, punkt 134, och mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 205; ärende IV/M.890, Blokker/Toys 'R' Us, (EGT L 316, 1998, s. 1, punkt 74).

(15) Se t.ex. ärende IV/M.1221 Rewe/Meinl, (EGT L 274, 23.10.1999, punkt 28). Se också mål C-250/92, Gottrup-Klim, Rec. 1994, s. I-5641, punkt 48.

(16) Skal- och stordriftsfördelar uppstår genom spridning av fasta kostnader över en större produktion eller ett bredare utbud av produkter.

(17) Se t.ex. mål T-102/96, Endemol mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 167.

(18) Se t.ex. mål T-22/97, Kesko mot kommissionen, REG 1999, s. II-3775, punkterna 141 och följande.

(19) Se t.ex. ärende COMP/M.2097, SCA/Metsä Tissue (EGT L 57, 27.2.2001, s. 1, punkt 147).

(20) Ärende COMP/M.2033, Metso/Svedala, 2001, punkt 195.

(21) Ärende IV/M.603, Crown Cork & Seal/Carnaud/MetalBox (EGT L 75, 1996, s. 38, punkterna 66 och följande).

(22) Mål T-156/98 RJB Mining mot kommissionen, REG 2001, s. II-337.

(23) Se t.ex. ärende IV/M.623, Kimberly-Clark/Scott (EGT L 183, 23.7.1996, s. 1).

(24) Se t.ex. ärende M.430, Procter & Gamble/VP Schickedanz (II). (EGT L 354, 31.12.1994, s. 32.) och mål T-290/94, Kaysersberg mot kommissionen, REG 1997, s. II-2137, punkt 153.

(25) Mål T-310/01, Schneider mot kommissionen, REG 2002, s. II-0000, punkt 418; ärende IV/M.1628, TotalFina/Elf Aquitaine, (EGT L 143, 29.5.2001, s. 1) ärende COMP/M.2097, SCA/Metsä Tissue (EGT L 57, 27.2.2001, s. 1, punkterna 94-108).

(26) Ärende IV/M.877, Boeing/McDonnell Douglas (EGT L 336, 8.12.1997, s. 16, punkterna 58 och följande).

(27) Se t.ex. ärende COMP/M.2817, Barilla/BPS/Kamps, punkt 34; ärende COMP/M.1672, Volvo/Scania (EGT L 143, 29.5.2001, punkt 148).

(28) Även om de flesta marknader omfattar vissa inslag av produktdifferentiering, finns det marknader där varorna är relativt homogena. Varor är relativt homogena om kunder anser att produkterna från en tillverkare är ett tillräckligt bra substitut för en annan tillverkares produkter.

(29) Produkter kan differentieras på olika sätt. Differentiering kan förekomma i fråga om geografiskt läge, baserad på filialers eller affärers lokalisering. Lokaliseringen har betydelse till exempel för distribution inom detaljhandeln, banker, resebyråer eller bensinstationer. Differentieringen kan också basera sig på varumärkesimage, tekniska specifikationer, kvalitet eller servicenivå. Reklamens omfattning på en marknad kan vara en indikator på företagens satsningar på att differentiera sina produkter. I fråga om andra produkter måste köpare kanske ta på sig kostnader för att byta till en konkurrerande produkt.

(30) Ökningen av koncentrationsgraden mätt i HHI kan beräknas oberoende av den totala koncentrationen på marknaden genom att produkten av de samgående företagens marknadsandelar multipliceras med två. Till exempel en koncentration mellan två företag med marknadsandelar på 30 % respektive 15 % skulle öka HHI med 900 (30 × 15 × 2 = 900). Förklaringen till denna teknik är följande: före koncentrationen bidrar de samgående företagens marknadsandelar till HHI med sina kvadrater individuellt: (a)2 + (b)2. Efter koncentrationen är bidraget kvadraten av summan av dessa andelar: (a + b)2, vilket motsvarar (a)2 + (b)2 + 2ab. Ökningen av HHI anges därför av 2ab.

(31) Korspriselasticiteten för efterfrågan mäter i vilken utsträckning mängden av en efterfrågad produkt ändrar som svar på en ändring av priset på en annan produkt, om alla andra faktorer förblir oförändrade. Priselasticiteten mäter i vilken utsträckning efterfrågan på en produkt ändrar som svar på ändringen av priset på själva produkten.

(32) Diversionskvoten mäter den andel av försäljningen av en produkt som går förlorad till en annan produkt vid en prishöjning.

(33) Ärende COMP/M.1693, Alcoa/Reynolds.

(34) Mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 277; mål T-342/99, Airtours mot kommissionen, REG 2002, s. II-000, punkt 61.

(35) Detta kan vara fallet om oligopolisterna koncentrerar sin försäljning till olika områden av historiska skäl.

(36) Mål T-342/99, Airtours mot kommissionen, REG 2002, s. II-000, punkt 62.

(37) Mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 222.

(38) Se mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 281.

(39) Till exempel marknaden för spelkonsoler kännetecknas av starka näteffekter. Den enskilda konsumenten vill köpa den spelkonsol som är populärast bland andra användare, därför att antalet spel som utvecklats för just den konsolen sannolikt är större och det skulle finnas fler användare att byta spel med.

(40) Se t.ex. ärende IV/M.1681, Akzo Nobel/Hoechst Roussel Vet, punkt 64.

(41) Se t.ex. ärende IV/M.1882, Pirelli/BICC, punkterna 77-80.

(42) Ärende IV/M.1313, Danish Crown/Vestjyske Slagterier, EGT L 20, 25.1.2000, s. 1, punkterna 171-173.

(43) Ärende IV/M.1225, Enso/Stora (EGT L 254, 29.9.1999, s. 9, punkt 89).

(44) Ärende IV/M.1225, Enso/Stora (EGT L 254, 29.9.1999, s. 9, punkterna 95 och 96).

(45) Se t.ex. ärende COMP/M.1693, Alcoa/Reynolds (EGT L 58, 28.2.2002, s. 25, punkterna 31, 32 och 38).

(46) Se skäl 4 i koncentrationsförordningen.

(47) Jfr artikel 2.1 b i koncentrationsförordningen.

(48) Detta beror delvis på att ju längre in i framtiden effektivitetsvinster projiceras, med desto mindre sannolikhet kan kommissionen i de flesta fall anse att de faktiskt kommer att förverkligas.

(49) Mål C-68/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1998, s. I-1375, punkt 110.

(50) Mål C-68/94, Frankrike mot kommissionen, REG 1998, s. I-1375, punkterna 117-120.

(51) Ärendena M.2810, Deloitte & Touche/Andersen UK; M.2816, Ernst & Young France/Andersen France; M.2824, Ernst & Young/Andersen Germany.