Förslag till RÅDETS BESLUT om tillåtelse, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, för Franska republiken att tillämpa en differentierad punktskattesats för biobränslen

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Ansökan

Genom en skrivelse av den 17 november 2000 inlämnade de franska myndigheterna i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG en ansökan om undantag till kommissionen i syfte att tillämpa befrielse från inhemsk konsumtionsskatt för estrar av vegetabiliska oljor och derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter. Sedan kommissionen begärt kompletterande upplysningar lämnade Frankrike genom skrivelser av den 18 januari och den 21 februari 2001 de uppgifter som var nödvändiga för behandlingen av ärendet.

Ansökan avser tillämpning av partiell befrielse från punktskatt (inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter) för dels metylestrar av vegetabiliska oljor som inblandats i eldnings- och dieselolja, dels för derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter och som inblandats i premiumbensin och bensin. I det sistnämnda fallet rör det sig huvudsakligen om etyl-tertiär-butyleter, en syreförening bestående av 47 % alkohol som framställts av jordbruksprodukter och av 53 % isobuten, en produkt som utvinns i samband med oljeraffinering.

Denna ansökan är en följd av förstainstansrättens ogiltigförklaring [1] av kommissionens beslut av den 9 april 1997 [2] (nedan kallat "beslutet från april 1997"), i vilket det fastställs att statligt stöd i form av nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och för etyl-tertiär-butyleter är förenligt med den inre marknaden. Förstainstansrättens dom avsåg en ansökan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut från 1997 som inlämnats in av BP Chemicals. Företaget är den främsta europeiska tillverkaren av syntetisk etanol, men tillverkar däremot inte etanol som framställts av jordbruksprodukter.

[1] Förstainstansrättens beslut av den 27 september 2000 i mål T-184/97, BP Chemicals Ltd mot Europeiska kommissionen.

[2] Skrivelse SG (97) D/3266 av den 28 april 1997.

Förstainstansrätten avvisade talan mot beslutet från 1997 i den mån det avser åtgärder för kategorin estrar. Förstainstansrätten ansåg att åtgärderna rörande kategorin estrar inte väsentligt förändrade sökandens rättsliga ställning och därför inte påverkade dennes intressen.

I fråga om åtgärderna rörande kategorin etyl-tertiär-butyleter ansåg förstainstansrätten att kommissionen hade överträtt artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG genom att förklara att ordningen i fråga skulle betraktas som ett pilotprojekt enligt innebörden i denna artikel. I artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG fastställs att medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa regler om skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för mineraloljor som används i fråga om pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter, särskilt när det gäller bränslen från förnybara källor. Förstainstansrätten ansåg att kommissionen genom överträdelsen av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG hade överskridit de befogenheter som tilldelats den genom artikel 93.3 i EG-fördraget.

Förstainstansrätten angav emellertid att det inte fanns några hinder för att rådet, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, fattade beslut om skattebefrielser för att främja biobränslenas genomslag på marknaden. Skattebefrielsen är enligt förstainstansrätten således inte olaglig i sig, men bör genomföras i enlighet med förfarandet i artikel 8.4.

De nationella bestämmelserna [3], som trädde i kraft den 1 november 1997 och som fastställts på grundval av kommissionens beslut från april 1997, kommer att ändras med hänsyn till rådets beslut rörande tillståndet till undantaget i fråga och till kommissionens slutliga beslut om huruvida det statliga stöd för biobränslen som Frankrike planerar att införa är förenligt med den inre marknaden.

[3] Dessa bestämmelser grundar sig på artikel 25 i den justerade finanslagen för 1997, på dekret nr 98-309 av den 22 april 1998 om fastställande av villkoren för deltagande i ansökningsomgången rörande övergång till inhemsk förbrukning på franskt territorium av biobränslen som omfattas av nedsättning av den inhemska konsumtionsskatten på oljeprodukter samt på kungörelsen av den 22 april 1998 rörande inrättandet av en kommitté för granskning av ansökningar om tillstånd från produktionsenheter för biobränsle.

De gällande bestämmelserna om skattebefrielse är inte tidsbegränsade. Tillstånd ges endast för tre eller nio år från och med utfärdandet (artikel 3 i dekret nr 98-309 av den 22 april 1997). Det undantag som begärs i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG avser samma bestämmelser.

>Plats för tabell>

När biobränslena inkommer till en oljeanläggning under tullkontroll (skatteupplag för lagring eller produktion) där de inblandas i oljeprodukter utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande den mottagna volymen multiplicerad med nedsättningssatsen till den berörda producenten. Dessa intyg anges därefter i deklarationerna om övergång till inhemsk förbrukning för oljeprodukterna.

När inblandningen utförs i en annan medlemsstat än Frankrike anges det i produktens följedokument att oljeprodukten innehåller biobränsle och av vilket slag detta är. Vid uppbörden av punktskatten i Frankrike utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande volymen biobränsle som ingår i oljeprodukten multiplicerad med nedsättningssatsen.

De franska myndigheterna påpekar att den planerade åtgärden är miljövänlig i flera avseenden. Jämfört med fossila bränslen gör användningen av biobränslen på grund av fotosyntesen, under vilken växterna lagrar koldioxid, det möjligt att minska utsläppen av drivhusgaser. Sammanlagt innebär den nuvarande produktionen av biobränslen i Frankrike en övergripande nettobesparing på närmare 750 000 ton koldioxid årligen. Biobränslena bidrar således med ungefär 3% till uppfyllandet av de åtaganden som Frankrike gjorde till följd av Kyotokonferensen.

Användningen av biobränslen har också bidragit till minskningen av vissa förorenande utsläpp, bl.a. av kolväten och svaveldioxid.

Biobränslen är biologiskt nedbrytbara och giftfria när det gäller den vegetabiliska delen och utgör en förnybar energikälla. Ur energipolitisk synpunkt innebär produktionen av biobränslen i Frankrike en besparing på 1 % av förbrukningen av oljebaserade bränslen.

2. Kommissionens bedömning

Enligt artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG får rådet genom enhälligt beslut på kommissionens förslag tillåta en medlemsstat att införa ytterligare regler om skattebefrielse eller nedsättning av punktskatt om detta är motiverat av speciella hänsyn.

Föreliggande ansökan avser en delvis befrielse från punktskatt för i) metylestrar av vegetabiliska oljor som inblandats i eldnings- och dieselolja och ii) derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter och som inblandats i premiumbensin och bensin, särskilt etyl-tertiär-butyleter.

Denna ansökan är en följd av att förstainstansrätten delvis ogiltigförklarade kommissionens beslut från 1997 i vilket det fastställs att statligt stöd i form av nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter är förenligt med den inre marknaden. Förstainstansrätten ansåg att kommissionen hade överträtt artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG genom att förklara att ordningen i fråga skulle betraktas som ett pilotprojekt enligt innebörden i denna artikel. Förstainstansrätten konstaterade att kommissionen genom överträdelsen av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG hade överskridit de befogenheter som tilldelats den genom artikel 93.3 i EG-fördraget.

Genom domen ogiltigförklarades för övrigt endast den del av kommissionens beslut som rör kategorin etyl-tertiär-butyleter. Förstainstansrätten avvisade talan mot beslutet från 1997 i den mån det avser åtgärder för kategorin estrar. Förstainstansrätten ansåg att åtgärderna rörande kategorin estrar inte väsentligt förändrade sökandens rättsliga ställning och därför inte påverkade dennes intressen.

Kommissionen har överklagat domen till EG-domstolen.

I enlighet med direktiv 92/81/EEG har de övriga medlemsstaterna underrättats om de franska myndigheternas ansökan genom en skrivelse av den 19 februari 2001.

Kommissionen konstaterade att den tidsfrist på två månader som föreskrivs i artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG inte medgav en fördjupad genomgång av de planerade åtgärdernas tillämpningsområde och följder och kunde följaktligen inte ta ställning till om ansökan var motiverad. I syfte att skydda sin initiativrätt enligt artikel 211 i EG-fördraget ansåg sig kommissionen därför tvungen att i enlighet med artikel 8.4 tredje stycket i direktivet genom en skrivelse av den 19 april 2001 begära att rådet skulle behandla ärendet.

Ansökningar om undantag i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG bör behandlas på grundval av en sammantagen bedömning av undantagets förenlighet med gemenskapens politik.

Kommissionen noterar i samband med detta för det första att användningen av förnybara energikällor, särskilt biobränslen, har uppmuntrats sedan 1985 då kommissionen föreslog rådet att anta ett direktiv om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin [4]. I detta direktiv understryks det att biobränslen kan bidra till att minska medlemsstaternas beroende av importerad olja. Det ges vidare tillstånd till att inblanda till 5 volymprocent etanol och upp till 15 volymprocent etyl-tertiär-butyleter i bensin. Dessutom har genom rådets beslut 93/500/EEG [5] och 98/352/EG [6] och Europaparlamentets och rådets beslut nr 646/2000/EG [7] programmet Alterner antagits för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen. Syftet med programmet är att biobränslen skall utgöra 5 % motorfordonens totala bränsleförbrukning 2005. I vitboken från 1997 rörande förnybara energikällor [8] rekommenderas det dessutom att ett produktionsmål på 18 miljoner ton flytande biobränslen skall fastställas för 2010 inom ramen för det övergripande målet att fördubbla de förnybara energikällornas andel av energiförbrukningen fram till och med 2010. I kommissionens grönbok om trygg energiförsörjning i unionen, vilken offentliggjordes i december 2000, understryks också skatteinstrumentens odiskutabla betydelse när det gäller att uppnå dessa mål; de minskar skillnaden i självkostnadspris mellan biobränslen och konkurrerande produkter. Kommissionen antog den 7 november 2001 [9] en handlingsplan och två direktivförslag i syfte att främja användningen av ersättningsbränslen inom transportsektorn, inledningsvis genom reglerings- och beskattningsåtgärder som är avsedda att främja användningen av biobränslen. Förslaget till rådets direktiv om ändring av direktiv 92/81/EEG när det gäller möjligheten att tillämpa en nedsatt punktskattesats för mineraloljor som innehåller biobränslen och för biobränslen har framför allt till syfte att tillåta medlemsstaterna att under skattekontroll införa differentierade punktskattesatser för dessa produkter.

[4] Rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985, EGT L 334, 12.12.1985, s. 20.

[5] EGT L 235, 18.9.1993, s. 41.

[6] EGT L 159, 3.6.1998, s. 53.

[7] EGT L 79, 25.10.2000, s. 1.

[8] KOM(97) 599 slutlig, 26.11.1997.

[9] KOM(2001) 547, 7.11.2001.

Det undantag som de franska myndigheterna ansöker om faller således inom ramen för gemenskapens målsättning att öka användningen av biobränslen, särskilt i syfte att skydda miljön och trygga energiförsörjningen.

För det andra konstaterar kommissionen att de nedsättningar av den inhemska konsumtionsskatten på oljeprodukter som de franska myndigheterna planerar, dvs. 35,06 euro (230 franska franc) per hektoliter eller 396,64 euro (2601,8 franska franc) per ton för metylestrar av vegetabiliska oljor och 50,23 euro (329,5 franska franc) per hektoliter eller 297,35 euro (1950,5 franska franc) per ton för derivat av etylalkohol, leder till högre faktiska punktskattesatser än gemenskapens gällande minimisatser för punktskatt.

>Plats för tabell>

För det tredje föreslår kommissionen på grund av de särskilda omständigheterna i fallet att den bestämmelse i beslutet som rör undantagen för etyl-tertiär-butyleter undantagsvis skall gälla från och med de nationella bestämmelsernas ikraftträdande den 1 november 1997.

Det erinras i samband med detta om att kommissionen den 9 april 1997 beslutade att nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter [10] är en form av statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. I beslutet anges också att ordningen i fråga har karaktären av ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Ordningen omfattades således av den skattebefrielse som avses i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Det ansågs därför inte nödvändigt att bevilja särskilda undantag för punktskatt i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG.

[10] Beslut av den 9 april 1997, SG (97) D/3266.

Vidare föreslår kommissionen i sitt förslag till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter [11] att skattebefrielse skall kunna tillämpas för biobränslen utanför ramen för pilotprojekt. Dessutom har förslaget till rådets direktiv om ändring av direktiv 92/81/EEG när det gäller möjligheten att tillämpa en nedsatt punktskattesats för mineraloljor som innehåller biobränslen och för biobränslen till syfte att tillåta medlemsstaterna att under skattekontroll införa differentierade punktskattesatser för dessa produkter.

[11] KOM(1997) 30, 12.3.1997.

Kommissionen bedömer att de näringsidkare som har utnyttjat möjligheten att tillämpa nedsatt inhemsk konsumtionsskatten på oljeprodukter kan anses ha handlat i god tro.

Såsom angivits ovan ogiltigförklarade förstainstansrätten den 20 september 2000 kommissionens beslut från 1997 i den mån det avser kategorin etyl-tertiär-butyleter. Förstainstansrätten ansåg inte att åtgärderna rörande kategorin etyl-tertiär-byteleter utgjorde ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Kommissionen har överklagat förstainstansrättens dom till EG-domstolen. Enligt artikel 54 i protokollet om domstolens stadga, vilket undertecknades i Bryssel den 17 april 1957 [12], skall ett överklagande inte hindra verkställighet.

[12] Senast ändrad genom artikel 19 i anslutningsakten från 1994 (EGT C 241, 29.8.1994, s. 25) och genom rådets beslut av den 22 december 1994 (EGT L 379, 31.12.1994, s. 1) och rådets beslut av den 6 juni 1995 (EGT L 131, 15.6.1995, s. 33).

Genom ogiltigförklaringen av den del av kommissionens beslut från 1997 som avser kategorin etyl-tertiär-byteleter återförs denna del av ärendet till stadiet före antagandet av det ogiltigförklarade beslutet, dvs. 1997.

Även om förstainstansrättens dom av den 20 september 2000 inte gäller kategorin estrar, eftersom denna del av talan avvisades, följer det av domen att åtgärderna rörande kategorin estrar inte längre kan anses utgöra en del av ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG.

Den ovan beskrivna ansökan från de franska myndigheterna om att få tillämpa nedsatta punktskattesatser avser samma ordning som den som godkändes genom kommissionens beslut av den 9 april 1997, är därför en logisk följd av ogiltigförklaringen av kommissionens beslut från 1997, eftersom den återför skattebefrielsen till det korrekta förfarandet.

Förstainstansrätten anger i punkt 78 i motiveringsdelen av sin dom att det inte finns några hinder för att rådet, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, fattar beslut om skattebefrielser i syfte att främja biobränslenas genomslag på marknaden. Skattebefrielsen är enligt förstainstansrätten således inte olaglig i sig, men faller utanför ramen för ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d och måste genomföras i enlighet medv förfarandet i artikel 8.4 i direktivet.

Vidare inledde kommissionen den 29 november 2000 till följd av förstainstansrättens dom ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget angående fallet "biobränslen - Frankrike" [13]. I samband med detta genomfördes en undersökning av de nationella franska bestämmelserna sedan de trädde i kraft den 1 november 1997.

[13] Mål C 64/2000, EGT C 60, 24.2.2001.

För det fjärde anser kommissionen att den bestämmelse som de franska myndigheterna planerar varken är diskriminerande när det gäller tillståndskraven för produktionsenheterna eller skönsmässig när det gäller valet av eller beviljande av tillstånd till produktionsenheter.

För det femte är det inte kommissionens praxis att tillåta undantag utan tidsbegränsning. I detta fall är för övrigt en tidsperiod på sex år tillräcklig ur ekonomisk synpunkt när det gäller att tillgodose behoven av att planera investeringsprojekt på detta område. Av denna anledning anser kommissionen att enskilda undantag med en giltighetsperiod på sex år från och med utfärdandet av tillståndet kan tillåtas för produktionsenheter för biobränsle. Dessa produktionsenheter bör ha erhållit tillstånd av de franska myndigheterna senast den 31 december 2003.

För det sjätte bör det, i syfte att begränsa snedvridningarna av konkurrensen och ge producenter och distributörer ett incitament att sänka självkostnadspriset, inrättas en mekanism för att anpassa de sänkta punktskatterna till utvecklingen av råvarupriserna. På så sätt kan man se till att skattelättnaderna, till exempel i samband med en varaktig uppgång av råoljepriset, inte medför en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen.

För det sjunde kommer, i fråga om bestämmelserna om statligt stöd, inledandet av förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget som kommissionen beslutade om den 29 november 2000 att leda till ett slutligt beslut så snart rådet har fattat beslut om detta förslag.

3. Beslut

Kommissionen föreslår rådet att i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG besluta att tillåta Frankrike att till och med den 31 december 2003 utfärda tillstånd som möjliggör tillämpning av en differentierad punktskattesats dels för blandningar av bensin och derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter av dieselolja och metylestrar av vegetabiliska oljor, vilka används som bränsle, dels för blandningar av eldningsoljor och metylestrar av vegetabiliska oljor.

Med beaktande av de särskilda omständigheterna i fallet bör de nedsatta punktskattesatserna tillämpas från och med den 1 november 1997.

Dessa tillstånd har en giltighetstid på högst sex år räknat från den dag då tillståndet utfärdas.

De nedsättningar av punktskatter som genomförs av de franska myndigheterna för tillståndets giltighetstid får inte överstiga 35,06 euro per hektoliter eller 396,64 euro per ton för metylestrar av vegetabiliska oljor och 50,23 euro per hektoliter eller 297,35 euro per ton för derivat av etylalkohol. Dessutom bör nedsättningarna av punktskatterna anpassas till utvecklingen av råvarupriserna så att de inte medför en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen.

De punktskattesatser som är tillämpliga på de blandningar som anges ovan måste uppfylla kraven i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor [14], särskilt beträffande de minimisatser för punktskatt som avses i artiklarna 3-5 i detta.

[14] EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

Förslag till RÅDETS BESLUT om tillåtelse, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, för Franska republiken att tillämpa en differentierad punktskattesats för biobränslen

(Endast den franska texten är giltig)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor [15], särskilt artikel 8.4 i detta,

[15] EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1) Frankrike har genom en skrivelse av den 17 november 2000 ansökt om tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats dels för metylestrar av vegetabiliska oljor som inblandats i eldnings- och dieselolja, dels för derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter och som inblandats i premiumbensin och bensin. I det sistnämnda fallet rör det sig huvudsakligen om etyl-tertiär-butyleter, som är en syreförening bestående av alkohol som framställts av jordbruksprodukter, och isobuten, en produkt som utvinns i samband med oljeraffinering.

(2) Till följd av kommissionens begäran om kompletterande upplysningar lämnade Frankrike genom skrivelser av den 18 januari och den 21 februari 2001 de uppgifter som var nödvändiga för behandlingen av ärendet.

(3) Övriga medlemsstater har underrättats om denna ansökan.

(4) Kommissionen ansåg sig tvungen att i enlighet med artikel 8.4 tredje stycket i direktivet genom en skrivelse av den 19 april 2001 begära att rådet skulle behandla ärendet.

(5) Kommissionen och rådet har sedan 1985 uppmuntrat utvecklingen av förnybara energikällor, särskilt biobränslen. I rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin [16] understryks det att biobränslena kan bidra till att minska medlemsstaternas beroende av importerad olja och ges tillstånd till inbalndning av upp till 5 volymprocent etanol och upp till 15 volymprocent etyltertiärbutyleter i bensin. Dessutom har genom rådets beslut 93/500/EEG [17] och 98/352/EG [18] och Europaparlamentets och rådets beslut nr 646/2000/EG [19] programmet Alterner antagits för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen. Syftet med programmet är att biobränslen skall utgöra 5 % motorfordonens totala bränsleförbrukning 2005. I vitboken från 1997 rörande förnybara energikällor [20] rekommenderas det dessutom att ett produktionsmål på 18 miljoner ton flytande biobränslen skall fastställas för 2010 inom ramen för det övergripande målet att fördubbla de förnybara energikällornas andel av energiförbrukningen fram till och med 2010. I kommissionens grönbok om trygg energiförsörjning i unionen [21], som offentliggjordes i december 2000, understryks också skatteinstrumentens obestridliga betydelse när det gäller att uppnå dessa mål; de minskar skillnaden i självkostnadspris mellan biobränslen och konkurrerande produkter. Den 12 mars 1997 lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter [22], enligt vilket skattebefrielse skall kunna tillämpas för biobränslen utanför ramen för pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Vidare antog kommissionen den 7 november 2001 [23] en handlingsplan och två direktivförslag i syfte att främja användningen av ersättningsbränslen inom transportsektorn, inledningsvis genom reglerings- och beskattningsåtgärder som är avsedda att främja användningen av biobränslen.

[16] EGT L 334, 12.12.1985, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 87/441/EG (EGT L 238, 21.8.1987, s. 40).

[17] EGT L 235, 18.9.1993, s. 41.

[18] EGT L 159, 3.6.1998, s. 53.

[19] EGT L 79, 25.10.2000, s. 1.

[20] KOM(1997) 599, 26.11.1997.

[21] KOM(2000) 769, 29.11.2000.

[22] KOM(1997) 30, 12.3.1997.

[23] KOM(2001) 547, 7.11.2001.

(6) Det undantag som de franska myndigheterna ansöker om faller således inom ramen för gemenskapens målsättning att öka användningen av biobränslen, särskilt i syfte att skydda miljön och trygga energiförsörjningen.

(7) De franska bestämmelserna grundar sig på artikel 25 i den justerade finanslagen för 1997, på dekret nr 98-309 av den 22 april 1998 om fastställande av villkoren för deltagande i anbudsförfarandet rörande övergång till inhemsk förbrukning på franskt territorium av biobränseln som omfattas av nedsättning av den inhemska konsumtionsskatten på oljeprodukter samt på kungörelsen av den 22 april 1998 rörande inrättandet av en kommitté för granskning av ansökningar om tillstånd från produktionsenheter för biobränsle.

(8) Bestämmelserna, som trädde i kraft den 1 november 1997, har upprättats på grundval av kommissionens beslut av den 9 april 1997 [24] (nedan kallat "beslutet av den 9 april 1997"), i vilket det fastställs att nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter är en form av statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. I detta beslut från 1997 anges det att ordningen i fråga har karaktären av ett pilotprojekt.

[24] Skrivelse SG (97) D/3266 av den 28 april 1997.

(9) De franska bestämmelserna från 1997 om differentiering av skattesatser (nedan kallade "bestämmelserna från 1997") är inte tidsbegränsade. Med stöd av dessa bestämmelser kan de franska myndigheterna utfärda tillstånd som gör att en godkänd uppläggare av blandningar av biobränslen och mineraloljor senare kan omfattas av den nedsatta punktskatten. Dessa tillstånd beviljas för en period på tre eller nio år räknat från den dag då tillståndet utfärdas.

(10) Bestämmelserna från 1997 omfattar bland annat följande:

>Plats för tabell>

(11) Bestämmelserna från 1997 iakttar de minimisatser för punktskatt som avses i artiklarna 3-5 i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor [25], vilket framgår av tabellen nedan.

[25] EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG.

>Plats för tabell>

(12) När biobränslena inkommer till en oljeanläggning under tullkontroll (skatteupplag för lagring eller produktion) där de inblandas i oljeprodukter utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande den mottagna volymen multiplicerad med nedsättningssatsen till den berörda producenten. Dessa intyg anges därefter i deklarationerna om övergång till inhemsk förbrukning för oljeprodukterna.

(13) När inblandningen utförs i en annan medlemsstat än Frankrike anges det i produktens följedokument att oljeprodukten innehåller biobränsle och av vilket slag detta är. Vid uppbörden av punktskatten i Frankrike utfärdas ett intyg om skattebefrielse till ett belopp motsvarande volymen biobränsle som ingår i oljeprodukten multiplicerad med nedsättningssatsen.

(14) Det undantag som begärs i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG grundar sig på samma bestämmelser som 1997. Dessa bestämmelser kommer emellertid att anpassas till rådets beslut rörande tillståndet till undantaget i fråga och till kommissionens slutliga beslut om huruvida det statliga stöd för biobränslen som Frankrike planerar att införa är förenligt med den inre marknaden.

(15) På grund av de särskilda och unika omständigheterna i fallet bör föreliggande beslut undantagsvis tillämpas från och med den 1 november 1997 och även omfatta de undantag som beviljats sedan bestämmelserna från 1997 trädde i kraft.

(16) Enligt beslutet av den 9 april 1997 är nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter för metylestrar av vegetabiliska oljor och etyl-tertiär-butyleter en form av statligt stöd som är förenligt med den inre marknaden. Det anges i detta beslut att ordningen i fråga har karaktären av ett pilotprojekt och att det därför omfattas av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG, i vilket det fastställs att medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa regler om skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för mineraloljor som används i fråga om pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter, särskilt när det gäller bränslen från förnybara källor. Det ansågs därför inte nödvändigt att fatta ett särskilt beslut om differentiering av punktskatt på grundval av artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG. Mot bakgrund av detta och med beaktande av de regler och den lagstiftningspolitik i gemenskapen som nämns i punkt 5 kan de näringsidkare som har utnyttjat möjligheten att tillämpa en nedsatt inhemsk konsumtionsskatt på oljeprodukter anses ha handlat i god tro.

(17) Genom sin dom av den 27 september i målet T-184/97, BP Chemicals mot kommissionen [26], ogiltigförklarade förstainstansrätten kommissionens beslut från 1997 i den mån det avser kategorin etyl-tertiär-butyleter.

[26] Domen har ännu inte offentliggjorts i rättsfallssamlingen.

(18) Målet gällde en ansökan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 9 april 1997 som inlämnats in av BP Chemicals, den främsta europeiska tillverkaren av syntetisk etanol. Förstainstansrätten avvisade talan mot beslutet i den mån det avser åtgärder för kategorin estrar. Förstainstansrätten ansåg att åtgärderna rörande kategorin estrar inte väsentligt förändrade sökandens rättsliga ställning och därför inte påverkade dennes intressen. I fråga om åtgärderna rörande kategorin etyl-tertiär-butyleter ansåg förstainstansrätten att kommissionen hade överträtt artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG genom att förklara att ordningen i fråga skulle betraktas som ett pilotprojekt enligt innebörden i denna artikel. Förstainstansrätten konstaterade att kommissionen genom överträdelsen av artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG hade överskridit de befogenheter som tilldelats den genom artikel 93.3 i EG-fördraget.

(19) Förstainstansrätten angav emellertid i punkt 78 att det inte fanns några hinder för att rådet, i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG, fattade beslut om skattebefrielser för att främja biobränslenas genomslag på marknaden. Skattebefrielsen är enligt förstainstansrätten således inte olaglig i sig, men bör genomföras i enlighet med förfarandet i artikel 8.4.

(20) Genom ogiltigförklaringen av den del av beslutet av den 9 april 1997 som rör kategorin etyl-tertiär-byteleter återförs denna del av ärendet till stadiet före antagandet av det ogiltigförklarade beslutet 1997.

(21) Även om förstainstansrättens dom inte rör kategorin estrar, eftersom denna del av talan avvisades, följer det av domen att åtgärderna rörande kategorin estrar inte längre kan anses utgöra en del av ett pilotprojekt enligt innebörden i artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG. Föreliggande ansökan från de franska myndigheterna är därför en logisk följd av den partiella ogiltigförklaringen av kommissionens beslut från 1997, eftersom den återför skattebefrielsen till det korrekta förfarandet.

(22) Till följd av förstainstansrättens dom angående fallet "biobränslen - Frankrike" [27] inledde kommissionen den 29 november 2000 ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget. I samband med detta genomfördes en undersökning av den nationella franska bestämmelserna sedan de trädde i kraft den 1 november 1997.

[27] EGT C 60, 24.2.2001, s. 4.

(23) Undantag utan tidsbegränsning kan inte medges. I detta fall är en period på sex år tillräcklig i ekonomiskt hänseende för att det skall vara möjligt att planera investeringsprojekt. En giltighetstid på högst sex år från och med utfärdandet framstår därför som lämplig för individuella undantag för produktionsenheter för biobränsle. Produktionsenheterna bör få de franska myndigheternas tillstånd senast den 31 december 2003.

(24) Man bör se till att konkurrenssnedvridningarna begränsas och att producenter och distributörer får ett incitament att sänka självkostnadspriset, särskilt genom att inrätta mekanismer för de sänkta punktskatterna så att dessa kan anpassas till utvecklingen av råvarupriserna.

(25) Kommissionen ser regelbundet över skattenedsättningar och skattebefrielser för att säkerställa att de inte snedvrider konkurrensen, stör den inre marknadens funktion eller är oförenliga med gemenskapens miljö-, energi- och transportpolitik.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Frankrike tillåts härmed att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av bensin och derivat av etylalkohol vars alkoholbeståndsdel framställts av jordbruksprodukter.

2. Frankrike tillåts härmed att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av dieselolja och metylestrar av vegetabiliska oljor som används som motorbränsle.

3. För att blandningar som innehåller metylestrar av vegetabiliska oljor och derivat av etylalkohol och som används som motorbränsle enligt innebörden i direktiv 92/81/EEG skall kunna omfattas av nedsatta punktskatter skall de franska myndigheterna senast den 31 december 2003 utfärda ett tillstånd till de enheter som tillverkar biobränslena i fråga. Dessa tillstånd skall ha en giltighetstid på högst sex år räknat från den dag då de utfärdas. Den nedsättning som beviljas genom tillståndet får tillämpas efter den 31 december 2003 till dess att tillståndets giltighetstid upphör, men får inte förlängas.

4. Nedsättningarna av punktskatterna får inte överstiga 35,06 euro per hektoliter eller 396,64 euro per ton för metylestrar av vegetabiliska oljor och 50,23 euro per hektoliter eller 297,35 euro per ton för derivat av etylalkohol, vilka används i de blandningar som anges i punkt 1.

5. De punktskattesatser som är tillämpliga på de blandningar som anges i punkt 1 skall uppfylla kraven i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992, särskilt beträffande de minimisatser som föreskrivs i artiklarna 4 och 5 i detta direktiv.

Artikel 2

1. Frankrike tillåts härmed att utfärda tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats för blandningar av eldningsolja och metylestrar av vegetabiliska oljor.

2. För att blandningar som innehåller metylestrar av vegetabiliska oljor och som används som motorbränsle enligt innebörden i direktiv 92/81/EEG skall kunna omfattas av nedsatta punktskatter skall de franska myndigheterna senast den 31 december 2003 utfärda ett tillstånd till de enheter som tillverkar biobränslena i fråga. Dessa tillstånd skall ha en giltighetstid på högst sex år räknat från den dag då de utfärdas. Den nedsättning som beviljas genom tillståndet får tillämpas efter den 31 december 2003 till dess att tillståndets giltighetstid upphör, men får inte förlängas.

3. Nedsättningarna av punktskatterna får inte överstiga 35,06 euro per hektoliter eller 396,64 euro per ton för de metylestrar av vegetabiliska oljor som anges i punkt 1.

4. Den punktskattesats som är tillämplig på den blandning som anges i punkt 1 skall uppfylla kraven i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992, särskilt beträffande de minimisatser som föreskrivs i artikel 3 i det direktivet.

Artikel 3

Nedsättningarna av punktskatterna skall anpassas till utvecklingen av råvarupriserna så att de inte leder till en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen.

Artikel 4

Detta beslut skall tillämpas från och med den 1 november 1997.

Beslutet skall upphöra att gälla den 31 december 2003.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Franska republiken.

Utfärdat i Bryssel

På rådets vägnar

Ordförande