Europeiska unionens råd erkände bioekonomins betydelse som en av de viktigaste byggstenarna i genomförandet av den europeiska gröna given i ett Europa med regional mångfald. Rådet uppmanade kommissionen att lägga fram en lägesrapport om genomförandet av bioekonomistrategin senast 2022, med anledning av tioårsjubileet för EU:s första bioekonomistrategi. Detta dokument syftar till att hörsamma rådets begäran.

I den europeiska gröna given stakar EU ut ambitionen att bli klimatneutralt senast 2050 och skydda människorna, planeten och välståndet. Omställningen till en modern, resurseffektiv, blomstrande och konkurrenskraftig ekonomi, där miljö, hälsa och välbefinnande är prioriteringar, kräver djupgående och omfattande åtgärder inom alla sektorer av ekonomin. Mot bakgrund av detta nya politiska sammanhang uppmanade Europeiska rådet kommissionen att senast 2022 lägga fram en lägesrapport om genomförandet av EU:s bioekonomistrategi från 2018 och vid behov uppdatera handlingsplanen och/eller strategin.

·Biomassa används främst för livsmedel och foder. Träbiomassa (biomassa från skog) används i allt högre grad.

·Kaskadprincipen ska tillämpas på användning av all biomassa.

·Viktiga innovationer inom livsmedelsindustrin och andra biobaserade industrier visar på bioekonomins potential.

·Den offentliga sektorns deltagande i forskning och innovation har visat goda resultat hittills och bör stärkas.

I detta avsnitt används de senaste uppgifterna från Europeiska kommissionens kunskapscentrum för bioekonomin för att beskriva situationen för bioekonomin i Europa. I avsnitt 3.1 ges en översikt av befintliga nationella och regionala bioekonomistrategier i Europa. I avsnitt 3.2 beskrivs utvecklingen av försörjning och användning av biomassa fram till 2017. Avsnitt 3.3 innehåller en översikt av de ekonomiska siffrorna för bioekonomin och en beskrivning av den biobaserade forskningens och innovationens nuvarande roll.

3.1.Utvecklingen av bioekonomistrategier på nationell och regional nivå

Lokala miljömässiga, sociala och ekonomiska möjligheter och problem är avgörande faktorer för ett framgångsrikt införande av bioekonomier. Handlingsplanen för 2018 års bioekonomistrategi innehåller särskilda åtgärder för att främja införande och uppdatering av enhetliga nationella och regionala bioekonomistrategier i EU. Betydande framsteg har gjorts sedan handlingsplanen infördes. För närvarande har tio medlemsstater särskilda bioekonomistrategier och sju medlemsstater arbetar med att ta fram sina strategier (bild 1, för mer information se arbetsdokumentet, kapitel 2.1). Sedan 2018 har således ytterligare tre medlemsstater tagit fram en nationell strategi och fem fler medlemsstater har påbörjat arbetet.

Många medlemsstater deltar även i tre initiativ på makroregional nivå: Bioeast-initiativet, som sammanför elva medlemsstater i Central- och Östeuropa, programmet Nordic Bioeconomy och initiativet Bioeconomy in the Baltic Sea Region.

Dessa strategier omfattar vanligen samma sektorer som EU-strategin. Åtgärderna inriktas på att

ofrämja genomförandet av kaskadprincipen för biomassa samt principerna om cirkularitet och resurseffektivitet, investeringar i forskning, innovation och marknadsutveckling på bioekonomiområdet,

ointegrera bioekonomiska koncept eller prioriteringar i befintliga regelverk,

ounderlätta mellanstatligt samarbete och samarbete mellan berörda aktörer,

ofrämja offentlig upphandling av biobaserade produkter, nationella märkningar och normer samt åtgärder för att öka kunskapen och främja utbildning i bioekonomi (se arbetsdokumentet, tabell 1).

Dessutom har 28 regioner i EU infört egna särskilda bioekonomistrategier och ytterligare en region arbetar med att ta fram en sådan strategi, 69 andra EU-regioner är i färd med eller har redan infört strategier där bioekonomin är ett av de viktigaste inslagen, och 96 EU-regioner har strategier med ett minimalt bioekonomiskt inslag (se arbetsdokumentet, bild 1). Sektorsspecifika regionala strategier som vägleder förvaltningen av särskilda biologiska resurser och/eller bioekonomisektorer samt bredare och övergripande strategier, t.ex. den cirkulära ekonomin, forskning och innovation) har också införts och stöder införandet av regionala bioekonomier.

3.2.Försörjning, omvandling och användning av biomassa

EU:s 27 medlemsstater köper in omkring 1 miljard ton torr biomassa per år. Biomassan kommer främst från jordbruks- och skogsbruket, medan fiske och vattenbruk levererar mindre än 1 % torr biomassa. Biomassa avsedd för livsmedelsbruk utgör ungefär hälften av all biomassa som används i EU-27 (se bild 3 och arbetsdokumentet, bild 2).

Omkring 80 % av den biomassa som produceras för livsmedelsbruk i EU-27 är avsedd för animaliska livsmedel, medan 20 % är avsedd för växtbaserade livsmedel. Den ökade användningen av biomassa under perioden 2009–2017 uppgick till 1 % för livsmedel och till 10 % andra ändamål än livsmedel. Uppgifterna avser de två senaste fyraårsperioderna som det finns uppgifter för (2010–2013 och 2014-2017). Den primära och sekundära användningen av träbiomassa har ökat med 25 % respektive 29 % under de senaste 20 åren. Energianvändningen av träbiomassa har ökat med omkring 12 % i EU under de två senaste fyraårsperioderna som det finns uppgifter för (2010–2013 och 2014-2017).