Yttrande från Regionkommittén om "Förenta nationernas andra konferens om boende- och bebyggelsefrågor - Istanbul 1996. Agenda 21 på regional och lokal nivå"

(96/C 337/06)

Mot bakgrund av:

- sitt beslut av den 17 januari 1996 att i enlighet med artikel 198c.4 i EG-fördraget att uppdra åt utskott 4 att förbereda ett yttrande om "Förenta nationernas andra konferens om boende- och bebyggelsefrågor - Istanbul 1996. Agenda 21 på regional och lokal nivå", och

- yttrandet (CdR 66/96 rev.) som antogs av utskott 4 den 29 mars 1996 (Föredragande: Lars Nordström),

antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande under sin 13:e plenarsession den 12-13 juni 1996 (sammanträdet den 12 juni 1996).

1. Inledning

1.1. Globalt

1.1.1. Vid FN:s världsmiljökonferens som hölls i Stockholm 1972 undertecknades en deklaration som slog fast att det är regeringarnas ansvar att skydda och förbättra miljön till gagn för både nuvarande och kommande generationer. Det var också budskapet i FN-rapporten "Vår gemensamma framtid" som presenterades av Brundtlandkommissionen 1987. Det centrala temat i rapporten var begreppet "hållbar utveckling".

Begreppet "hållbar utveckling" konkretiserades ytterligare av Förenta Nationernas konferens om utveckling och miljö i Rio de Janeiro 1992, UNCED. Två av de viktigaste dokumenten som kom ut av UNCED-konferensen var Rio-deklarationen och Agenda 21. UNCED-dokumenten understryker att begreppet "hållbar utveckling" innebär en rättvis fördelning av såväl resurser och möjligheter, dels mellan nu levande människor och dels mellan dagens människor och kommande generationer.

1.1.2. Agenda 21 är ett handlingsprogram för det 21:a århundradet som utmanar alla aktörer, regeringar, regionala och lokala organ, organisationer, företag, handel, forskare och enskilda att arbeta mot en hållbar utveckling av samhället. "Hållbar utveckling" i Agenda 21:s mening är inte enbart ekologiskt hållbar utveckling. Även de ekonomiska och sociala förutsättningarna för samhället måste vara ordnade så att de medger en långsiktig hållbar utveckling.

Lokala myndigheter nämns på flera ställen i Agenda 21, bland annat i kapitel 7 som behandlar en hållbar utveckling av boende och bebyggelse, kapitel 9 som behandlar skydd av atmosfären, bl a genom främjandet av en hållbar utveckling inom energiförsörjning, transporter och industriell utveckling. Kapitel 28 spelar en särskild roll för kommuner och regioner eftersom det lägger ett särskilt ansvar på dessa organ att ta initiativ till, och tillsammans med andra parter starta en process för att utarbeta lokala Agenda 21 senast 1996.

Den Europeiska unionen deltog i Rio-konferensen och åtog sig där att inom sitt kompetensområde ta ansvar för genomförandet av Agenda 21.

1.2. Europeiska unionen

1.2.1. Miljöfrågorna har successivt vuxit fram som en av de viktigaste frågorna för de Europeiska gemenskaperna. De första miljöreglerna tillkom i slutet av 1960-talet och det första handlingsprogrammet för miljön 1973. I och med enhetsakten 1987 infördes miljöfrågorna i Romfördraget. Enligt artikel 2 i fördraget skall den Europeiska unionen främja en hållbar tillväxt som tar hänsyn till miljön. I artikel 3 anges miljöpolitiken som ett av unionens verksamhetsområden, och enligt artikel 130 r skall unionen arbeta för att nå målen inom miljöpolitiken bl a genom att integrera miljöskyddet i EU:s övriga politik. Innan rådet fattar beslut inom miljöpolitiken skall det höra den Ekonomiska och sociala kommittén enligt artikel 130s.

1.2.2. Det femte handlingsprogrammet för miljön - "Mot uthållighet" - som antogs 1993 slår fast att den Europeiska unionen skall sträva mot en långsiktigt hållbar utveckling. Enligt handlingsprogrammet skall hänsyn till miljön finnas med vid alla politiska beslut inom gemenskapen. Programmet pekar också ut fem utvalda sektorer som skall uppmärksammas särskilt; industri, energi, transporter, jordbruk och turism. Enligt beslutet skall det femte handlingsprogrammet för miljön revideras före utgången av 1995. I processen inför revideringen har kommissionen konsulterat olika parter på europeisk nivå och i medlemsstaterna för att få synpunkter på arbetet.

1.2.3. Ministerrådet har, bland annat i samband med beslutet om femte miljöhandlingsprogrammet, åtagit sig att verka för att Agenda 21 integreras i berörda politikområden inom EU och i medlemsstaterna.

Kommissionen anser inte att det är lämpligt att genom lagstiftning försöka förverkliga Agenda 21 på lokal nivå, utan vill i stället verka för en dialog och för att stimulera aktörerna så att varje kommun och region inrättar sin egen lokala Agenda 21.

1.2.4. Europeiska unionen har verkat för en hållbar utveckling bland annat genom programarbete och genom att initiera och stödja projekt:

- En expertgrupp för stadsmiljön tillsattes som ett resultat av de diskussioner som följde på publiceringen av "Grönboken om stadsmiljön" av kommissionen 1991. Expertgruppen startade projektet "Hållbara städer" inom vilket policyrapporten "Livskraftiga europeiska städer" utarbetats. Rapporten som syftar till att, tillsammans med en vägledning med goda exempel och en databas med praktikfall, ge praktisk hjälp för att förverkliga en Agenda 21 på lokal nivå.

- EU-kommissionen har tillsammans med en rad andra intressenter initierat kampanjen för hållbara städer (Campaign for Sustainable Cities and Towns) som syftar till att skapa ett nätverk mellan städerna på detta område och att upprätta band med den europeiska unionen i denna fråga. Genom ett manifest inom kampanjens ram har nu ca 140 städer ställt upp i kampanjen och bl a förpliktat sig att införa Agenda 21.

- Kommissionen stöder också andra initiativ och nätverk som Urban Local Initiative Centres (ULIC), vänortssamarbete med kommuner och regioner i Öst- och Centraleuropa (inom ramen för ECOS och Ouverture) och "Nätverket för städer i Medelhavsområdet" (MedUrb) m fl.

1.2.5. I vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning skisserades en ny utvecklingsmodell för gemenskapen. Viktiga ingredienser i förslaget är en ökad satsning på ren teknologi och förslag att ersätta en del av beskattningen av arbetskraft inom unionen med beskattning av energi och naturresurser.

1.2.6. Genom sitt finansiella instrument för miljön (LIFE) lämnar kommissionen ekonomiskt stöd till projekt som bidrar till att nå de mål som finns uppställda i det femte miljöprogrammet. Även andra gemenskapsinitiativ och program är intressanta för att nå en hållbar utveckling, t ex SAVE-programmet för en mer effektiv energianvändning.

1993 antog rådet en förordning som tillät ett frivilligt deltagande av industrin i ett system för miljöstyrning och miljörevision (EMAS) som startades i april 1995. Andra viktiga initiativ av betydelse för miljön också ur ett lokalt perspektiv är direktivet om miljökonsekvensbeskrivningar och initiativet till ett europeiskt miljömärkningssystem.

På det internationella planet har EU spelat en pådrivande roll inte minst vad gäller miljöarbetet i Öst- och Centraleuropa.

1.2.7. Den ekonomiska utvecklingen i olika regioner har stora effekter på miljön. I arbetet med visionen för regional utveckling "Europa 2000+" har kommissionen understrukit vikten av att en regional utveckling sker inom de ramar som sätts av miljön, och att utvecklingen måste ske i enlighet med principen om hållbar utveckling.

1.2.8. Kommissionen lade 1992 fram ett förslag till skatt på koldioxidutsläpp som ett sätt att komma tillrätta med de utsläpp som hotar klimatet. I maj 1995 presenterade kommissionen ett reviderat förslag där den föreslog att införandet av en skatt under en övergångsperiod skulle vara frivilligt.

1.3. Habitat II

1.3.1. Förenta nationernas andra världskonferens om boende- och bebyggelsefrågor äger rum i Istanbul 3-14 juni 1996. Konferensen kommer att behandla två huvudteman:

- Ett rimligt boende för alla, vilket bland annat innebär att FN:s globala strategi för bostäder (Global Strategy for Shelter by the year 2000) kommer att följas upp vid konferensen.

- En hållbar boplatsutveckling i en urbaniserande värld, där resultatet av FN:s konferens om utveckling och miljö i Rio de Janeiro 1992 kommer att följas upp i de delar som berör bostäder och boplatser i ett brett perspektiv.

Liksom när det gäller de frågor som behandlades vid Rio-konferensen är urbaniseringsfrågorna och frågor om utveckling av hållbara mänskliga boplatser i högsta grad frågor som berör den lokala och regionala nivån. Konferensen har därför också kallats "Kommunernas toppmöte".

För att markera de lokala myndigheternas betydelse beslutade FN:s generalförsamling i november 1995 att följa förslaget från beredningskommitté 2 till Habitat II om att representanter för lokala och regionala politiska organ skall få möjlighet att delta i eget namn vid konferensen som representanter för befolkningen på kommunnivå.

När beredningskommitté 3 till Habitat II samlades den 5-16 februari 1996 i New York diskuterades utkastet till en världsomspännande plan för Habitat II, "Habitatagendan". De delar av dokumentet där man kunde nå en överenskommelse bekräftar att förvaltningen av mänskliga boplatser är en uppgift för alla berörda parter på lokal nivå och att de lokala och regionala myndigheterna skall spela en ledande roll i den processen.

Vid mötet med beredningskommitté 3 hade många av länderna representanter från lokala och regionala myndigheter i sina nationella delegationer. 50 % av EU:s medlemsstater hade representanter från lokala och regionala myndigheter i sina delegationer. Under mötet arrangerade "G4 + Lokala myndigheters ledningskommitté för Habitat II" ett separat möte med internationella organisationer för lokala myndigheter för att diskutera de lokala myndigheternas roll i genomförandet och uppföljningen av konferensen och det långsiktiga samarbetet mellan lokala myndigheter och FN. Regionkommittén nämndes, tillsammans med det ständiga samarbetsorganet för lokala och regionala myndigheter inom Europarådet, som ett gott exempel på lokalt och regionalt deltagande i det formella beslutsfattandet på internationell nivå.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Agenda 21

2.1.1. För att Agenda 21:s mål om en hållbar utveckling skall uppnås är det inte tillräckligt med att förbättra miljön vid olika produktionsanläggningar eller andra utsläppskällor. Människor måste ändra sina attityder, sina vanor och sitt sätt att leva. Alla aktörer i samhället måste bidra på sitt sätt för att nå målet. Det är därför nödvändigt att starta processen från människors vardagsmiljö på den lokala nivån i ett nerifrånperspektiv.

Nerifrånperspektivet ger kommuner och regioner en särskilt viktig roll som katalysatorer och samordnare av lokala processer i samarbete med myndigheter, icke-statliga organisationer, det lokala näringslivet och andra grupper och individer. Genom att arbetet på lokal nivå involverar så många aktörer utgör arbetet med Agenda 21 på lokal och regional nivå också ett viktigt instrument för att stärka och vitalisera demokratin.

2.1.2. Regionkommittén instämmer därför i kommissionens bedömning att reglering inte är ett lämpligt sätt att förverkliga intentionen att alla kommuner och regioner skall utarbeta lokala Agenda 21. Att EU, som hittills skett, satsar på att arbeta med kampanjer och program ger lokala och regionala politiska organ möjlighet att utveckla arbetet efter de särskilda lokala förutsättningar som råder.

Regionkommittén konstaterar att ett stort antal europeiska kommuner och regioner antagit utmaningen i Agenda 21 och har inlett arbetet med att producera lokala Agenda 21. Det är Regionkommitténs uppfattning att de kommuner och regioner som givits möjlighet att arbeta med Agenda 21 utifrån sina egna förutsättningar med stöd och råd från regeringar och centrala organisationer lyckats bäst med arbetet.

Över 500 kommuner och regioner i medlemsländerna har inlett arbetet med att ta fram en lokal Agenda 21. Det finns en stor bredd i uppläggningen av det lokala arbetet. Kommuner och regioner har inte bara fattat beslut om att arbeta med Agenda 21. De har också avsatt ekonomiska och personella resurser för arbetet. Allmänheten, icke-statliga organisationer och näringsliv har engagerats i lokala "round-tables" och partnerskap. Seminarier och utbildningar har anordnats. En rad olika områden har behandlats beroende på lokala förhållanden, t ex fysisk planering, transporter, energi, avfallshantering, miljöstyrning och ekonomisk utveckling. Som stöd för det lokala och regionala arbetet har vägledningar utarbetats i flera medlemsstater.

Ca 140 städer har hittills signerat Aalborg-deklarationen och därmed engagerat sig i den europeiska kampanjen för hållbara städer och där förpliktat sig att utarbeta lokala Agenda 21. Även andra organisationer och nätverk av kommuner och regioner har införlivat arbetet med Agenda 21 bland sina uppgifter. Det gäller bland annat CEMR; Council for European Municipalities and Regions, Eurocities, UTO; United Towns Organization, WHO:s Healthy Cities Project och ICLEI; International Council for Local Environmental Initiatives.

2.2. Europeiska unionen

2.2.1. Allt tyder på att de aktiviteter som EU företagit i anslutning till presentationen av det femte handlingsprogrammet för miljön, genom expertgruppen för hållbara städer och genom stödet till kampanjen för hållbara städer varit lyckosamma. Aktiviteten i nätverken visar att EU:s inriktning på programarbete och stöd till olika nätverk är ett riktigt sätt att arbeta. Genom att stödja decentraliserade aktiviteter har EU fungerat som inspiratör och katalysator i arbetet. I de nätverk som bildats av europeiska städer och regioner kan små insatser få stora effekter genom att de mångfaldigas av en lång rad aktörer på lokal nivå.

2.2.2. Europeiska unionen skall enligt fördraget arbeta för att skydda och förbättra miljön och integrera miljöskyddet i EU:s övriga politikområden. De principer för uthållig utveckling som slås fast i Agenda 21 har ännu inte slagit igenom i det femte handlingsprogrammet för miljön. Särskilt inom de utvalda sektorerna industri, transporter, energi, jordbruk och turism har principerna om uthållig utveckling ännu inte vunnit tillräckligt genomslag.

För tillverkningsindustrin är huvudmålet för EU:s politik att förbättra industrins konkurrenskraft. De tankar på att industri som i större utsträckning utnyttjar ren teknologi är vinnarbranscher i den framtida europeiska industristrukturen som bland annat förs fram i vitboken "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning" har ännu inte slagit igenom i praktiken. Samtidigt konstaterar Regionkommittén med tillfredsställelse det ökande intresset för systemet för miljöstyrning och miljörevision inom såväl industri som offentlig förvaltning.

2.2.3. För att ändra inriktningen på utvecklingen i Europa i den riktning som pekades ut i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning måste det legala systemet och den ekonomiska politiken ge möjligheter för det lokala näringslivet och de lokala och regionala förvaltningarna att ställa om sin verksamhet till renare teknologi, mer sysselsättning och mindre förbrukning av naturresurser. För detta krävs att EU inom sitt verksamhetsområde tydligare knyter villkoren för t ex stödet för regional utveckling och jordbruksstödet till villkor grundade på uthållig utveckling och målen i Agenda 21.

3. Förslag

3.1. Agenda 21

3.1.1. Arbetet med att ta fram Agenda 21 på lokal och regional nivå har varit mest framgångsrikt i de medlemsstater där det lokala självstyret är starkt och den lokala nivån lämnats stor frihet att anpassa arbetet efter de lokala förutsättningarna och de lokala behoven. En viktig förutsättning för ett framgångsrikt arbete på det lokala och regionala planet är att det finns ett politiskt organ som har självständighet och kan omsätta de överenskommelser som görs i beslut med bindande verkan.

Den europeiska unionen bör agera så att den lokala nivåns arbete inte försvåras genom att stödja lokala och regionala initiativ för att uppnå en hållbar utveckling. Att stärka den lokala och regionala nivån i detta avseende är inte bara av stor betydelse för ett framgångsrikt miljöarbete, det är också ett viktigt instrument för att stärka den lokala och regionala demokratin.

3.2. Europeiska unionen

3.2.1. Vid översyn av fördraget 1996 bör beslutsordningen vad gäller miljöfrågor av betydelse för kommuner och regioner utvecklas så att rådet, innan sådana beslut fattas, skall höra Regionkommittén i frågan.

3.2.2. Europeiska kommissionen bör genom sina finansiella instrument, bl a miljöfonden Life, stödja projekt på lokal och regional nivå som syftar till att främja erfarenhetsutbytet och uppnå en hållbar utveckling inom ramen för en lokal Agenda 21. Regionkommittén anser att reglerna för Life bör förtydligas så att det klart framgår att lokala och regionala projekt inriktade på hållbar utveckling och Agenda 21 kan stödjas.

Ett finansiellt stöd till arbetet med Agenda 21 på lokal och regional nivå kan inriktas på nätverk för Agenda 21 (t ex mellan kommuner, privat näringsliv, organisationer och medborgare) och borde särskilt uppmuntra samarbete över traditionella gränser och sektorer för att understryka vikten av att Agenda 21 inte endast behandlar miljöfrågor, utan istället integrerar miljö, ekonomi, kultur och social välfärd.

3.2.3. De åtaganden som Agenda 21 innebär för nationer, regioner och kommuner måste inarbetas fullt ut i det femte miljöhandlingsprogrammet när detta revideras. Särskilt viktigt är att politiken inom de fem sektorer som pekas ut i det femte miljöprogrammet kommer i bättre överensstämmelse med målen för en hållbar utveckling. För att kunna bedöma effekterna av framlagda förslag ser Regionkommittén gärna att kommissionen samråder med kommittén i frågor som kan ha konsekvenser för miljön på lokal och regional nivå.

Regionkommittén ser därför också gärna att begreppet hållbar utveckling inarbetas i alla de politikområden som rör städer, regioner och kommuner.

3.2.4. Regionkommittén anser att hållbara lösningar och bra miljöpraktik måste prioriteras bättre vid anslagsgivning ur EU:s olika fonder och initiativ. På de projekt som stöds av strukturfonder måste höga krav ställas på en minskad belastning på miljön och på att de bidrar till en hållbar utveckling. Denna typ av krav på projekt som vill ha stöd underlättar för lokala och regionala politiska organ att inom sitt område verka för en hållbar utveckling. De relativa konkurrensfördelar som kan finnas för de projekt som negligerar miljökrav kan då också neutraliseras.

Regionkommittén anser att de utmaningar som Agenda 21 ställer den lokala och regionala nivån inför kan motivera ett utökat stöd inom detta område. Stödet bör kunna erbjudas nätverk och vänortssamarbete såväl inom unionen som med lokala och regionala organ i staterna i närområdet.

3.2.5. Miljöfrågorna måste få högsta prioritet också vid beslut om andra politikområden inom EU. Det gäller framför allt de utpekade områdena i det femte miljöprogrammet. Användning av konstgödning och pesticider inom jordbruket kan tjäna som exempel på åtgärder där högre krav på beskrivning av miljökonsekvenser skulle behöva ställas.

Inom energisektorn är huvudmålet idag att tillgodose behovet av energi till låg kostnad och med så lite miljöstörningar som möjligt. För att komma mer i överensstämmelse med målet om en hållbar utveckling och Agenda 21 bör en minskad energianvändning och övergång till en större andel av förnyelsebara energikällor prioriteras. Ekonomiska styrsystem med utgångspunkt i miljöpåverkan för industrin bör utvecklas vidare. Ett exempel på sådana är systemet för miljöstyrning och miljörevision, EMAS. EU-kommissionen kan också bidra till att underlätta för den lokala och regionala nivån att bedriva upplysning och informationsarbete och öka människors miljömedvetande som konsumenter genom en utveckling av miljöstandarder och genom utveckling av miljömärkningssystem.

Även inom transportsektorn återstår mycket att göra. Nackdelarna av de kraftigt ökande transportmängderna drabbar till stor del den lokala miljön med trafikstockningar, buller, föroreningar och olyckor. EU:s politik bör i större utsträckning inrikta sig på att åstadkomma effektiva lösningar som minimerar transportbehov samtidigt som de miljömässiga konsekvenserna av transporterna minskas.

3.2.6. Regionkommittén anser att även olika former av ekonomiska styrinstrument måste utvecklas inom unionen. De principer som lades fram i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning om renare teknologi och minskad förbrukning av naturresurser genom en övergång till beskattning av naturresurser i stället för beskattning av arbetskraft kan innebära att kommuners och regioners möjligheter att åstadkomma en utveckling som är hållbar såväl ekologiskt som ekonomiskt och socialt ökar. Ett exempel på instrument som på detta sätt diskuterats är en koldioxidskatt inom hela unionen.

3.2.7. Förutom att arbeta inom utvalda sektorer anser Regionkommittén att EU inom ramen för arbetet mot en uthållig utveckling och Agenda 21 även bör överväga stöd till särskilda grupper i samhället. Det gäller enligt kommittén främst den uppväxande generationen, dvs unga människor inom utbildning och ungdomsorganisationer. Det miljöarbete och det engagemang, ofta kopplat till demokrati- och fredsfrågor, som finns inom denna generation förtjänar ett starkt stöd från unionen.

3.2.8. Genom att i olika internationella fora och gentemot nationella regeringar understryka betydelsen av Agenda 21 kan kommissionen också stödja arbetet med Agenda 21 på lokal och regional nivå. Regionkommittén uttrycker därför sitt fulla stöd för de nationella, regionala och lokala initiativ som tagits för att åstadkomma hållbar utveckling i medlemsländernas städer, regioner och kommuner. Regionkommittén anser att kommissionen bör stimulera ytterligare aktiviteter genom att stödja spridandet av goda exempel inom ramen för kampanjen för hållbara städer, inom expertgruppen för hållbara städer och i andra sammanhang. För att ytterligare understryka betydelsen av det lokala arbetet borde kommissionen samarbeta med andra organisationer i ett projekt där särskilt lyckade exempel på arbete med uthållig utveckling och Agenda 21 särskilt lyftes fram och utmärktes.

3.3. Habitat II-konferensen

3.3.1. Habitat II, FN:s konferens om boende- och bebyggelsefrågor i Istanbul 1996, berör inte bara städer i utvecklingsländerna, också de europeiska städernas strävan mot en hållbar utveckling måste granskas. De frågor som skall behandlas vid konferensen berör inte bara regeringarna utan är i hög grad grundläggande för kommuners och regioners utveckling.

Förberedelseprocessen inför Habitat II har tydligt visat på den betydelse som den lokala och regionala nivån har när det gäller bostads- och bebyggelsefrågor. Regionkommittén bör därför få möjlighet till inflytande över EU:s förberedelsearbete inför konferensen. Därvid bör de synpunkter som framförts i denna rapport vara vägledande.

3.3.2. De frågor som kommer att behandlas vid Habitat II-konferensen är frågor som är centrala för Europas kommuner och regioner. Kopplingen till arbetet med Agenda 21 på lokal och regional nivå är tydlig. Regionkommittén uppmanar därför ledamöterna att arbeta för att respektive medlemslands nationella delegation till konferensen kommer att innehålla representanter för kommuner och regioner i enlighet med uttalandena i slutdokumentet från Prep. Com 1 till Habitat II-konferensen.

Regionkommittén önskar också att vara representerad vid Habitat II-konferensen för att där framföra de europeiska kommunernas och regionernas syn på vilka krav konferensens mål om lämpliga bostäder för alla och hållbara livsmiljöer i städerna ställer på städerna i Europa.

Regionkommittén är för sin del beredd att ställa upp på åtaganden som kan presenteras vid konferensen, men ställer samtidigt krav på att kommuner och regioner av sina regeringar ges realistiska förutsättningar att klara sina uppgifter.

3.3.3. Dokumentet för Habitat II-konferensen, "Habitatagendan", var inte helt framförhandlat under beredningskommitténs tredje möte. Några av de delar som fortfarande står öppna är:

- alla artiklar som rör "rätt till bostad",

- del D i den övergripande handlingsplanen "kapacitetsökning och institutionell utveckling",

- samtliga artiklar som rör genomförande, uppföljning och kontroll av Habitatagendan.

"Kapacitetsökning och institutionell utveckling" är av stor betydelse för de lokala och regionala myndigheterna eftersom denna del definierar de olika parternas roll i processen, bl a lokala myndigheters roll. Behovet att stärka de lokala myndigheterna och decentralisera beslutsfattandet finns med i utkastet till denna del. De lokala och regionala myndigheternas roll i genomförandet och uppföljningen av Habitatagendan är också viktig.

Även i de texter som beredningskommitté 3 har godkänt betonas på olika sätt de lokala myndigheternas betydelse. Många artiklar i Habitatagendan understryker lokala myndigheters betydelse i strävan efter godtagbara mänskliga boplatser.

Både före och under beredningskommitténs tredje möte samordnade Europeiska unionens medlemsstater sina bidrag till en förbättring av Habitatagendan. På detta sätt har Europas synpunkter fått betydande effekt på konferensens resultat.

När man läser Habitatagendan skall man vara medveten om att termen "region" har en annan betydelse i dokument från FN än i Europeiska unionen. I ett globalt perspektiv betyder "region" en grupp av angränsande länder medan det vi kallar en region i FN-dokument avser en enhet "under nationell nivå".

4. Slutsatser

4.1. Miljöfrågorna spelar en allt större roll i arbetet inom EU. Det gäller även frågorna om uthållig utveckling. Kommunerna och regionerna är ansvariga för utvecklingen inom sitt område. Mycket av den planering som har betydelse för miljön utförs av kommuner och regioner. Det är därför viktigt att Regionkommittén diskuterar dessa frågor och konsulteras när beslut skall fattas som berör miljön på lokal och regional nivå.

4.2. Regionkommittén anser att kommissionen bör fortsätta stödet till program och kampanjer i stället för att söka implementera en uthållig utveckling och Agenda 21 med lagstiftning. Det är också viktigt att kommissionen visar att den tar frågor om utveckling av långsiktigt hållbara städer och tätorter på allvar och intensifierar sitt arbete för stadsmiljön. Bland annat bör stödet till bra lokala och regionala projekt ytterligare förstärkas inom ramen för befintliga finansiella instrument.

4.3. Regionkommittén stöder till fullo de olika lokala, regionala och nationella initiativ som tagits i medlemsstaterna för att utveckla lokala och regionala Agenda 21. Det är viktigt att kommissionen fortsätter att sprida goda exempel och stödja olika initiativ och nätverk. Det är kommunernas och regionernas roll att starta en dialog och därmed sätta igång de viktiga processerna på lokal och regional nivå.

4.4. Det uttalade ansvar för bostads- och bebyggelsefrågor som ligger på de europeiska kommunerna och regionerna innebär enligt Regionkommittén att kommittén bör få inflytande över EU:s förberedelsearbete inför Habitat II-konferensen i Istanbul 1996. Representanter för den lokala och regionala nivån bör också ingå i medlemsländernas delegationer till konferensen.

Med tanke på att mindre än hälften av EU:s medlemsstater hade representanter från lokal eller regional nivå i sina nationella delegationer till beredningskommitté 3 är det viktigt att Regionkommitténs ledamöter förklarar för sina regeringar vikten av att representanter från lokal och regional nivå kan delta i deras nationella delegationer till Habitat II-konferensen i Istanbul.

4.5. Vid konferensen i Istanbul kommer en av huvudfrågorna att vara genomförandet och uppföljningen av Habitatagendan. Oavsett det slutliga resultatet är det viktigt att de lokala och regionala myndigheterna aktivt kan delta i uppföljningsprocessen. De lokala och regionala nivåernas huvuduppgifter är att diskutera hur mänskliga boplatser skall förvaltas, rapportera om hur Habitatagendan genomförs och dela varandras erfarenheter.

Bryssel den 12 juni 1996.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA