SV Europeiska unionens officiella tidning C 194/6

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2016/C 194/05)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1).

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

”ŠTAJERSKI HMELJ”

EU-nr: SI-PGI-0005-01191 – 10.1.2014

SUB ( ) SGB ( X )

1. Namn

”Štajerski hmelj”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Slovenien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Produkttyp

Klass 1.8 Övriga produkter i bilaga I till fördraget (kryddor etc.)

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken namnet i punkt 1 är tillämpligt

Humleplantan är en örtartad perenn klätterväxt. Den är dioik, vilket innebär att ett enskilt exemplar antingen har bara han- eller honblomställningar. Endast honblomställningarna är av ekonomiskt intresse, eftersom det bara är på honplantor som humlekottar utvecklas.

”Štajerski hmelj” utmärker sig genom sin fina humlearom med ört-, frukt- eller blomtoner. ”Štajerski hmelj” omfattar slovenska humlesorter som ingår i den nationella förteckningen över sorter, främst Savinjski Golding, Aurora, Atlas, Ahil, Apolon, Bobek, Buket, Blisk, Celeia, Cekin, Cicero, Cerera, Dana, Styrian Gold, Styrian Eureka och Styrian Eagle. De mest odlade sorterna är Aurora, Bobek, Celeia och Savinjski Golding, medan de nyare sorterna Dana och Styrian Gold står för en mindre del. Sorterna klassificeras som fin aromhumle och aromhumle (Aurora, Bobek, Celeia, Savinjski Golding) och bitterhumle (Dana).

Slovenska institutet för humleforskning och bryggning (IHPS) fastställer årligen den genomsnittliga halten och sammansättningen av eteriska oljor i nyplockade och torkade humlekottar som växer i det skyddade geografiska området. Det tioåriga (2005–2014) genomsnittet för Aurora, den mest populära sorten, var 1,4 ml eteriska oljor per 100 g torkade humlekottar, med 6,1 rel. % farnesin och 0,8 rel. % linalool. Förhållandet alfa-humulen till beta-karyofyllen var 3,1. Det tioåriga (2005–2014) genomsnittet för Savinjski Golding, den populäraste sorten, var 1,1 ml eteriska oljor per 100 g torkade humlekottar, med 6,0 rel. % farnesin och 0,5 rel. % linalool. Förhållandet alfa-humulen till beta-karyofyllen var 2,9.

Den minsta innehållet av eteriska oljor för ”Štajerski hmelj” är 0,5 ml per 100 g torkade humlekottar.

Namnet ”Štajerski hmelj” som ska registreras avser torkade humlekottar och de produkter som tillverkas av dem i form av pellets och humleextrakt. Alla produkterna har framställts från torkade humlekottar. Konventionella humleprodukter omfattar typ 90-pellets, lupulinberikade typ 45-pellets och koldioxid eller etanolhumleextrakt.

Typ 90-pellets produceras genom att man maler humlen och trycker den genom en pelletpress. Typ 45-pellets framställs genom att man maler frystorkad humle som tidigare har siktats för att avlägsna de delar av kottarna som inte innehåller lupulin.

3.3 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung) och råvaror (endast för bearbetade produkter)

—

3.4 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Alla steg i produktionen av ”Štajerski hmelj”, även torkningen av humlekottarna, måste äga rum inom det avgränsade geografiska området.

Pellets och extrakt får emellertid även framställas utanför det avgränsade geografiska området. Inga ämnen får tillsättas till de torkade humlekottarna vid framställningen av pellets eller extrakt.

3.5 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning osv. av den produkt som det registrerade namnet avser

—

3.6 Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser

”Štajerski hmelj” är märkt med en gemensam logotyp för ”Štajerski hmelj”.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Det geografiska området för den skyddade geografiska beteckningen sträcker sig till Stajerskaregionens västra gräns och fortsätter mot sydväst och söderut längs Savafloden. I sydväst avgränsas området av nationsgränsen mot Kroatien, i väster av Murafloden och i norr av nationsgränsen mot Österrike.

5. Samband med det geografiska området

Förutom att ge upphov till humleproduktionen i området för flera århundraden sedan, bidrog de gynnsamma klimat- och pedologiska förhållandena också i hög grad till den höga kvaliteten på ”Štajerski hmelj”, och därmed till dess internationella anseende och rykte.

Flera floder (Savinja, Mislinja, Drava och Mura) rinner genom det geografiska produktionsområdet för ”Štajerski hmelj” och har en betydande inverkan på plantornas tillväxt och utveckling samt produktens kvalitet. Den dominerande jordarten på flodterrasserna är medeldjup till djup eutrisk cambisol som ligger på sandgrus, vilka klassificeras som kambiska jordar. Dessa är de lämpligaste jordarna för humleproduktion. Temperaturen är också en viktig faktor för humleplantornas tillväxt och utveckling. Humle växer bäst vid temperaturer mellan 15 °C och 18 °C. Hela det geografiska område där humle produceras har detta optimala temperaturomfång. Under tillväxten behöver humle mellan 500 mm och 600 mm regn. Under växtsäsongen (april–september) faller i genomsnitt 690 mm regn i det geografiska området.

Det angivna geografiska området har en mycket stor påverkan på humleproduktionen, eftersom klimatet, jordmånen och traditionen bestämmer kvaliteten på produkten och därmed dess anseende. Det geografiska områdets inverkan beskrivs i fallstudien om Savinjski Golding. Den engelska humlesorten Fuggle fördes över från England i slutet av 1800-talet. Efter 1926, då mer känsliga sorter förstördes av bladmögel, har Fuggles ekotyp, Savinjski Golding, vunnit mark. Även om Savinjski Golding genetiskt tillhör Fugglegruppen skiljer sig kvaliteten på dess eteriska oljor från Fugglesorterna. Detta är resultatet av påverkan från det geografiska produktionsområdet, vilket uttrycks i oljornas sammansättning och kvalitet (Joh. Barth & Sohn GmbH). En jämförelse av enskilda eteriska oljekomponenter från flera prover av de två sorterna tyder på att Savinjski Golding har ett lägre maximalt värde av beta-karyofyllen, vilket ger ett högre maximalt värde för förhållandet mellan alfa-humulen och beta-karyofyllen. Förhållandet alfa-humulen till beta-karyofyllen är en av de viktigaste indikatorerna för humlearomens kvalitet. De högsta värdena för farnesin och linalool – ytterligare två indikatorer på en fin humlearom – är högre i Savinjski Golding än i Fuggleprover (vilket bekräftas av många resultat under 60 års arbete vid Slovenska institutet för humleforskning och bryggning (IHPS)). Det är just denna sort, Savinjski Golding, som har gett ”Štajerski hmelj” (Steiermarkhumle) dess anseende inom branschen över hela världen.

”Štajerski hmelj” används nästan bara (99 %) för att brygga öl, vilket ger ölet dess karaktäristiska bitterhet och den arom som fås av humlets bitterämnen och eteriska oljor. Det är vida känt för sin raffinerade arom och har en hög halt av eteriska oljor, i vissa fall över 4,0 ml/100 g torkade kottar.

Kvaliteten, dvs. produktens höga halt av alfa-syror eller eteriska oljor, enhetlighet och stabilitet, har förbättrats ytterligare genom riktad odling, vilket har lett till utvecklingen av nya slovenska humlesorter. Högre halter av alfa-syra och eteriska oljor finns i produktens alla typer. Savinjski Golding-sorten har följts av nya, lokala slovenska sorter som upprätthåller den karakteristiskt tilltalande humlearomen med en rad olika frukt- och blomtoner. Dessa sorter har ett unikt och positivt rykte runt om i världen och ger öl en angenäm, väl avrundad bitterhet och smak av hög kvalitet.

Odling av växter från högkvalitativt plantmaterial och moderplantor som är fria från virus och viroider påverkar också kvaliteten på producerad humle.

Humleodling har en lång tradition i Slovenien, och omnämnandet av humle för ölbryggning går så långt tillbaka som runt år 1160 i fastighetsregistret över Škofja Loka-godset, som tillhörde Freisings ärkestift. Mer intensiv humleproduktion började utvecklas efter 1870.

År 1852 offentliggjordes detaljerade instruktioner om humle, med titeln Priporočilo hmelja (humlerekommendation), på slovenska språket i tidningen Novice kmetijskih, obertnijskih in narodnih reči (Dr Janez Bleiweiss, den 15 februari 1852).

”Štajerski hmelj” nämndes i 1883 i Steiermarks näringslivsorganisations Gospodarska priloga (näringslivsbilagan) den 12 augusti 1883, där det sägs att ”Štajerski hmelj” från 1881 och 1882 var den tidigaste sorten att gå till försäljning i Nürnberg.

I tidningen Jutro från den 24 september 1929 rapporterades att ”Štajerski hmelj” den 20 september 1929 betingade två gånger priset på de bästa sorterna från Alsace på marknaden i Strasbourg, vilket visade att det började få det rykte det förtjänar.

Utanför Slovenien är ”Štajerski hmelj” mer känt, och värderat, genom sitt engelska namn ”Styrian hops” (dvs. Steiermarkhumle).

I ekomuseet för humleodlingen och bryggerinäringen i Žalec finns ett häfte med titeln ”Steiermarkhumle”, som trycktes i Kungariket Jugoslavien (1929–1945). Enligt häftet konsumerades inte mycket ”Štajerski hmelj” i Jugoslavien, så det mesta exporterades till Storbritannien, Förenta staterna, Kanada, Belgien, Frankrike och Fjärran Östern. I häftet ger man också uttryckligen köparen råd om vilka etiketter eller certifikat denne ska leta efter vid köp av ”Štajerski hmelj”, för att undvika att köpa en oäkta produkt.

Dagens ”Štajerski hmelj”, som marknadsförs som Styrian hops, är känd av alla de ledande och även många mindre bryggerier över hela världen. ”Štajerski hmelj” är mycket uppskattat och rankat som en av de produkter som håller högsta kvalitet vid internationella utställningar och provningar som anordnas av etablerade ölkonnässörer.

På grund av den höga kvaliteten på ”Štajerski hmelj” sätter många kunder mycket högt värde på produkter tillverkade av ”Štajerski hmelj”, och produkten är en viktig del av deras ölhantverk. Humlehandeln i Slovenien är mycket exportorienterad, och exporten till utländska marknader har nu i många år utgjort över 95 % av produktionen.

Produktens rykte är i dag fortfarande lika gott, och en del av förklaringen till detta är de traditionella humlefirandena, t.ex. humleodlarnas festival i augusti i Braslovče (Praznik hmelj arjev v Braslovčah) och humleodlarnas fest (Hmeljarski likof) som firas i början av oktober i Žalec, liksom det årliga valet av humleålderman och humleprinsessa. För några år sedan öppnades ekomuseet för humleodlingen och bryggerinäringen i Žalec, med inriktning på humleodlingstraditionen i Slovenien.

Produktens nuvarande rykte befästs genom en mängd olika källor (böcker, webbplatser, utsändningar, etc.), och alla betonar produktens kvalitet och anseende (t.ex. Slohops, A small flower is a big industry for a Slovenian valley, 7 augusti 2015, Ljubljana, RTV Sloveniens webbplats).

I sin bok, World Beer (Dorling Kindersley, 2013, London, Storbritannien), skriver författaren Tim Hampson att det är ”Štajerski hmelj” som skapar apelsin- och grapefruktsmakerna hos Greene King IPA bitter. Samma författare påstår i sin andra volym, The Beer Book (Dorling Kindersley, 2008, 2015), att ”Štajerski hmelj” är den humlesort som används i Sri Lanka-baserade Lion Brewery.

Hänvisning till offentliggörandet av produktspecifikationen

(artikel 6.1 andra stycket i genomförandeförordningen)

http://www.mkgp.gov.si/fileadmin/mkgp.gov.si/pageuploads/podrocja/Kmetijstvo/zascita_kmetijskih_pridelkov_zivil/SPEC_HMELJ_25_3_2016.pdf

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.