[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 3.7.2008

KOM(2008) 417 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Sammanfattning av kommissionens verksamhet under 2007 för genomförande av avdelning II kapitlen 3–10 i Euratomfördraget

1. INLEDNING

I det här meddelandet beskrivs den verksamhet som främst bedrivits av GD Energi och transporter (GD TREN) inom ramen för kommissionens verksamhet enligt Euratomfördraget (nedan ”fördraget”). GD TREN ansvarar för genomförandet av de flesta av bestämmelserna i avdelning II i Euratomfördraget (kapitlen 3–10) som omfattar kärnsäkerhet, investeringar, gemensamma företag, säkerhetskontroller och yttre förbindelser. I meddelandet sammanfattas också den verksamhet som bedrivits av Euratoms försörjningsbyrå (ESA).[1] Verksamhet som rör forskning och forskningsverksamhet där ansvaret åligger GD RTD[2] och GD GFC[3] omfattas av deras respektive rapporter.[4] GD RELEX[5] och GD AIDCO[6] ansvarar för förberedandet och genomförandet av det nya instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete. Instrumentet för stöd inför anslutningen förvaltas av GD ELARG[7] och Euratomlån av GD ECFIN[8]. Arbetet vid två laboratorier vid upparbetningsanläggningar (La Hague och Sellafield) övervakas av Gemensamma forskningscentret och finansieras av GD Energi och transporter.

2. UTVECKLING NÄR DET GÄLLER STRATEGIER OCH RÄTTSLIGA FRÅGOR

2.1. Kärnenergipolitik

2.1.1. 50 år med Euratomfördraget

I mars 1957 undertecknade de sex ursprungliga staterna Euratomfördraget i syfte att minimera Europas energiberoende och för att bidra till ekonomisk tillväxt, teknisk utveckling och bättre levnadsstandard. För att uppmärksamma att fördraget funnits i 50 år antog kommissionen ett meddelande[9] som innehöll en översikt över grundläggande aspekter på tillämpningen av fördraget under den perioden. Samtidigt gav man ut en minnesskrift.[10] Slutsatsen i meddelandet blev att fördraget fortfarande utgör en oundgänglig rättslig ram för EU och dess medborgare.

2.1.2. Energipolitik och det vägledande programmet om kärnenergi

Mot bakgrund av det ökade intresset för kärnkraft, både globalt och i Europa, betonade kommissionen i sitt meddelande ”En energipolitik för Europa”[11] och det tillhörande ”Vägledande program om kärnenergi”[12] att kärnenergin kan bidra till att minska koldioxidutsläppen. Vid sitt vårmöte noterade Europeiska rådet att kärnenergin kunde bidra till att mildra den ökande oro som omgärdar försörjningstrygghet och koldioxidutsläppen.

Det vägledande programmet om kärnenergi, som baseras på artikel 40 i fördraget, innehåller en genomgång av de investeringar på kärnområdet som genomförts i medlemsstaterna sedan det tidigare vägledande programmet från 1997, samt följderna av den utfasningspolitik som vissa länder bedrivit. Även allmänhetens acceptans av säkerhetsfrågorna kring kärnenergi, avfallshantering och avveckling belystes. Både Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Europaparlamentet antog yttranden om programmet .[13]

Både ”En energipolitik för Europa” och det vägledande programmet om kärnenergi innehåller förslag om att förbättra ramverket för kärnenergi i Europa, vilket framförallt ska genom inrättandet av en högnivågrupp om kärnsäkerhet och avfallshantering, samt Europeiska kärnenergiforumet. Andra förslag omfattar inrättandet av teknikplattformar, vilket dock inte omfattas av det här meddelandet. Nyligen lanserade dock GD Forskning teknikplattformen för hållbar kärnenergi (Sustainable Nuclear Energy Technology Platform (SNET-TP) som bland annat syftar till att främja och förbättra det europeiska samarbetet inom forskning och utveckling.

Mot bakgrund av att uppnå de mål som fastställdes vid Europeiska rådets vårmöte 2007 i fråga om minskade utsläpp av växthusgaser samt 2050 års vision om ett samhälle med låga koldioxidutsläpp, antogs i november 2007 en europeisk strategisk plan för energiteknik[14]. Planen innehåller förslag på ett allmänt ramverk för att förbättra forskning och innovation och marknadsintroduktion för all energiteknik med låga koldioxidutsläpp. Den understryker att kärnklyvning och (-fusion) är ett av de teknikslagen.

2.1.3. Europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering (HLG)

Kommissionen inrättade högnivågruppen[15], som består av nationella lagstiftare och tjänstemän som är verksamma på kärnsäkerhetsområdet. Inrättandet godkändes vid Europeiska rådets vårmöte 2007 och fick stöd från EU-institutionerna. Gruppen har till uppgift att utveckla gemensamma metoder i fråga om kärnsäkerhet och avfallshantering och snabbt ringa in säkerhetsfrågor där åtgärder måste prioriteras samt rekommendera åtgärder som ska vidtas på EU-nivå. En hög representationsnivå från EU-medlemsstater, oavsett om de har eller inte har kärnkraft, bör underlätta förståelse inom hela EU.

Gruppen sammanträdde för första gången i oktober 2007. Tre underavdelningar upprättades för 1) förbättringar av arrangemang för kärnsäkerhet, 2) förbättringar av avveckling samt hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, 3) förbättringar av öppenhet och insyn.

För att öppenhet och insyn skulle bli verklighet inrättades en webbplats[16].

2.1.4. Europeiska kärnenergiforumet

I linje med slutsatserna från Europeiska rådets vårmöte, inrättade kommissionen forumet för att underlätta dialogen mellan olika intressenter (EU-regeringar, EU-parlamentariker, kärnindustrin, energiförbrukare inom industrin samt det civila samhället) om möjligheter och risker förknippade med kärnenergi. Forumets möten kommer omväxlande att äga rum i Bratislava och Prag.

Forumets inledande möte hölls i november i Bratislava i närvaro av värdländernas premiärministrar, flera ministrar och EU-parlamentariker samt andra nyckelaktörer på kärnenergiområdet[17]. Dessutom inrättades tre arbetsgrupper om möjligheter, risker samt öppenhet och insyn.

2.2. Kommissionens lagstiftningsförslag

2.2.1. Övervakning och kontroll av transporter av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle

Som ett resultat av rådets antagande av direktivet om övervakning och kontroll av transporter av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle[18], inrättades en rådgivande kommitté med uppgift att bistå kommissionen genom att komma med synpunkter på utkast till standarddokument som ska användas för samtliga transporter som omfattas av direktivet. Medlemsstaterna kan använda kommitténs kriterier för att utvärdera om exportkraven för radioaktivt avfall och använt kärnbränsle är uppfyllda och i fråga om rekommendationer för ett säkert och effektivt överföringssystem av dokument och information.

Kommittén uttalade sig positivt om utkastet till standarddokument som skulle antas av kommissionen i början av 2008[19].

2.2.2. Avveckling i Bohunice

Rådet antog en förordning om genomförande av stödprogrammet för avveckling i Slovakien[20] med en budget på 423 miljoner euro.

Förordningen utgör rättslig grund för EU:s stödprogram för avveckling för perioden 2007–2013, och innehåller krav på att en förvaltningskommitté ska inrättas för att bistå kommissionen. Kommittén (kommittén för stödprogrammet för kärnavveckling) hade sitt första möte i juni 2007.

3. ALLMÄN UTVECKLING PÅ DET KÄRNTEKNISKA OMRÅDET I EU

3.1. Genomförande av lagstiftning – överträdelser

Med ett undantag, (Tjeckien), eftersom kraven var uppfyllda avslutades samtliga förfaranden med de nya medlemsstater som inte anslutit sig till trepartsavtalet INFCIRC 193[21], vilket är ett krav i anslutningsakten till EU.

Förhandlingarna med operatörerna vid Sellafield fortsatte i fråga om de brister som utgjorde grunden till varningen[22] kommissionen utfärdade enligt artikel 83 i fördraget (operatören av en kärnanläggning har inte uppfyllt sina förpliktelser på ett tillfredsställande sätt). Dessutom övervakades framstegen i fråga om ett kommissionsdirektiv i enlighet med artikel 82[23] i fördraget när det gällde en annan installation vid samma anläggning.

Den 18 juli avgav domstolen[24] en dom med innehållet att Förenade kungariket inte hade uppfyllt sina förpliktelser enligt artikel 53 i direktiv 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 (grundläggande säkerhetsnormer). Kommissionen uppmanade Förenade kungariket att göra ett utkast till de lagar som behövs för att åtgärda situationen.

3.2. Anmälan av kärnkraftsanläggningen i Belene

Den 27 februari lämnade en bulgarisk investerare in en anmälan – i enlighet med kraven i artikel 41 i fördraget - om att bygga en ny kärnkraftsanläggning.

Efter analyser och omfattande diskussioner med investeraren, fastställde kommissionen den 7 december att samtliga delar av investeringen uppfyllde målen i fördraget.

3.3. Avveckling, avfallshantering och transport

3.3.1. Avveckling

Kommissionen fortsatte följa genomförandet av Ignalina- och Bohunice-programmen i samarbete med Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och nationella byrån i Litauen. Sedan januari 2007 har GD TREN haft ansvaret för genomförande och uppföljning av gemenskapens stöd till Kozloduy-programmet i Bulgarien. Under 2007 anslogs totalt 113 miljoner euro till Ignalina-programmet, 56,72 miljoner euro till Bohunice-programmet och 74,28 miljoner euro till Kozloduy-programmet. I enlighet med protokollen för anslutningsfördraget antog kommissionen tillämpningsföreskrifter för fortsatt stöd för perioden 2007–2013[25].

Kommissionen offentliggjorde sin andra rapport[26] om användning av finansiella resurser som öronmärkts för avveckling av kärntekniska anläggningar och för omhändertagande av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall.

I rapporten jämfördes EU:s kärnkraftsoperatörer och medlemsstaternas finansieringsmetoder med dem i kommissionens rekommendation[27]. Medan den första rapporten[28] var begränsad till kärnkraftreaktorer, omfattade den andra rapporten alla kärntekniska anläggningar, med tyngdpunkten på dem där risken var störst om finansieringen av avvecklingen inte är tillräcklig. I rapporten ges exempel på goda erfarenheter i länder där lagstiftningen innehåller principen om att förorenaren betalar och där finansieringen kan ställa nödvändiga resurser till förfogande när det är nödvändigt. Trots specifik nationell lagstiftning finns det dock utrymme för framsteg på flera plan i fråga om fondernas tillräcklighet, deras förvaltning och användning, främst genom detaljerad övervakning och rapportering både på nationell nivå och EU-nivå.

Kommissionen kommer att ta upp dessa frågor som uppföljning till offentliggörandet av rekommendationen, med stöd från den rådgivande gruppen med företrädare för medlemsstaterna.

3.3.2. Hantering av radioaktivt avfall

Den hållbara långsiktiga hanteringen av högaktivt avfall och använt kärnbränsle är fortfarande inte tillfredsställande. Kommissionen kommer därför även i framtiden att uppmuntra medlemsstaterna att utveckla långsiktiga förvaltningsprogram med exakt fastställda delmål för samtliga avfallskategorier, framförallt högaktivt och långlivat avfall.

Även vid forumets möte (se punkt 2.1.4) betonades behovet av att vidareutveckla långsiktiga lösningar på avfallshanteringen. Forumets arbetsgrupp för riskhantering och öppenhet kommer att ta itu med frågan och föreslå rekommendationer.

3.3.3. Transport av radioaktivt avfall

Dagens gemenskapslagstiftning erbjuder tillräckligt säkerhets- och hälsoskydd för allmänheten vid transport av radioaktivt material. I rapporten från den ständiga arbetsgruppen för transporter av radioaktivt material[29] lyfts vissa svagheter fram, framförallt möjliga förseningar av gränsöverskridande transporter eller vägran att utföra transporter.

För närvarande pågår arbete med en konsekvensbedömning som underlag för beslut om vilken regleringsmässig åtgärd som bäst kompletterar marknaden för kärnämnestransporter och som bidrar till att det finns tillgång till livräddande medicinska isotoper och som förbättrar informationen och öppenheten vid gränsöverskridande transporter av radioaktivt material.

3.4. Kärnsäkerheten

3.4.1. Kärnämneskontroller

Kommissionen lämnade sin omarbetade inställning i fråga om genomförandet av kärnämneskontroller i EU i arbetsdokumentet ”Genomförande av kärnämneskontroller enligt Euratomfördraget”[30]. De ramar som utarbetats bygger på dokument med installationsspecifika riktlinjer som tagits fram och presenterats vid möten med intressenter. Vid dessa möten presenterades ett utkast till rekommendation för operatörernas räkenskapssystem för kärnmaterial. Den antagna rekommendationen kommer att innehålla kriterier för framtida revisioner.

Kommissionen konstaterade att kärnmaterial inte användes för andra ändamål på medlemsstaternas territorier än de hade deklarerats för och att de internationella säkerhetskraven enligt Euratomfördraget var uppfyllda.

3.4.2. Tilläggsprotokoll

Kommissionen förberedde rapporter om information som rör kärnmaterial för EU-15, Estland, Slovakien och Polen och översände dem till IAEA[31].

Inspektörer från kommissionen deltog vid IAEA:s kontroller (utvidgat tillträde).

3.4.3. Bokföring av och avtal om kärnmaterial

Det skedde en periodisk rapportering av bokföringsdata till IAEA med bokföringsrapporter som underlag. I bokföringsrapporterna ingick även rapporter för de nya medlemsstater som anslutit sig till avtalet om Euratoms säkerhetskontroller.

Förfarandet för Polens, Maltas, Ungerns och Litauens anslutning till avtalet som säkerhetskontroller och dess ändringsprotokoll slutfördes[32]. Förfarandet för Cypern håller på att avslutas.

3.5. Strålskydd

3.5.1. Verksamhet enligt artiklarna 31, 35 och 37 i fördraget

Genomgång och omarbetning av Euratoms grundläggande säkerhetsnormer utfördes i nära samarbete med gruppen av vetenskapliga experter[33]. Genomgången baserades på utkastet till rekommendationer[34] från Internationella strålskyddskommissionen (ICRP). Gruppen av vetenskapliga experter sammanträdde två gånger med deltagande från IAEA, ICRP och NEA som observatörer. De arbetsgrupper som sysslar med naturliga strålningskällor, medicin, undantag och friklassning samt ett stegvist tillvägagångssätt i fråga om kontrollreglering har till stor del slutfört sitt arbete om de centralaste frågor som ska lösas när det gäller Euratoms reviderade säkerhetsnormer.

Kommissionens tjänstemän genomförde sju kontrollbesök i enlighet med artikel 35 i fördraget[35], nämligen i Bulgarien, Tyskland, Irland, Finland, Luxemburg, Rumänien och Spanien. Kontrollbesöken skulle utmynna i en oberoende bedömning av om övervakningsanläggningarna är lämpligt utformade och används på rätt sätt för:

- flytande och luftburna radioaktiva utsläpp i miljön från kärnanläggningar,

- nivåer av radioaktivitet i miljön (kopplade till anläggningen och riksomfattande).

Samtliga kontroller inleddes med en preliminär genomgång av den övervakning och de inspektioner som utförts av de relevanta nationella myndigheterna och av gällande regelverk.

Kommissionen utarbetade en översikt över alla kontroller som skett i enlighet med artikel 35 sedan 1990[36] och beskrev det ökade mervärde dessa kontroller inneburit för Europas medborgare, berörda nationella behöriga myndigheter och kommissionen.

I enlighet med artikel 37[37] antogs tolv yttranden från kommissionen rörande medlemsstaternas planer för deponering av radioaktivt avfall.

3.5.2. Krisberedskap

Inga radiologiska nödsituationer som aktiverade ECURIE-systemet[38] inträffade. Irland var värd för den årliga övningen för nödsituationer på kärnområdet. Vid övningen deltog samtliga medlemsstater och flera räddningstjänster från kommissionen.

Kroatien blev medlem i ECURIE i september 2007. Kontakter har också tagits med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som förberedelser för landets anslutning. Den geografiska täckningen för EURDEP[39] utökades så att det nu även omfattar Turkiet och Kroatien.

3.5.3. Livsmedel

Kommissionen lade fram kodifieringsförslag[40] för lagstiftning efter Tjernobylolyckan om villkoren för import av jordbruksprodukter och för lagstiftningen om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel och djurfoder i händelse av en framtida olycka.

Resultaten av undersökningen som gjordes för att uppdatera kommissionens uppgifter om radioaktiv kontamination av vissa livsmedel med ursprung i tredjeländer presenterades för kommittén i enlighet med artikel 7 i rådets förordning 737/90/EEG. Enligt undersökningen är det nödvändigt att under minst 20 år kontrollera flera jordbruksprodukter vid EU:s gräns i fråga om kontamination med radioaktivt cesium.

3.5.4. Thule-petitionen

Efter en parlamentsresolution som inte är av lagstiftningskaraktär[41] undersöker kommissionen möjligheten att föreslå krav på radioaktivt skydd vid situationer som uppkommer från alla typer av utsläpp eller kontaminationer.

Mot bakgrund av domstolens rättspraxis som undantar militär användning av kärnenergi från Euratomlagstiftningen[42] måste det undersökas ytterligare om en sådan bestämmelse överensstämmer med rättspraxis.

3.6. Leveranser av kärnbränsle och kärnmaterial

Efter samråd med Europaparlamentet kunde rådet enas om ESA:s nya stadgar. ESA har ändrat sina förfaranden för hantering av anrikningsavtal i enlighet med domstolens dom i förenade målen C-123/04 och C-124/04. ESA förberedde också ett utkast till sina regler om hur efterfrågan ska balanseras gentemot tillgången på malm, råmaterial och klyvbara material.

Det är fortfarande viktigt att sprida försörjningskällorna. Kanada, Australien och Ryssland är fortfarande de största leverantörerna av uran till EU. Ryssland har dock återtagit en dominerande position som leverantör av kärnmaterial till VVER-reaktorer.

3.7. Icke-spridning och multilaterala tillvägagångssätt för bränslecykeln

Allt fler länder visar intresse för att utveckla fredlig användning av kärnenergi, och den internationella gemenskapen har presenterat flera förslag för att ta itu med den del av kärnbränslecykeln som är känsligast ut spridningssynpunkt, dvs. anrikning och upparbetning av uran. Detta har skett genom att man erbjuder garanterade bränsleleveranser till de länder som frivilligt ger upp egna bränslecykelaktiviteter. IAEA och flera EU-medlemsstater har fortsatt utveckla dessa förslag och kommissionen följer utvecklingen mycket noggrant. Kommissionen insisterar på att om EU-länder eller -företag är inblandade i en internationell mekanism för bränsleförsörjning, måste fördragets rättigheter och skyldigheter beaktas. Konkurrensvillkor och kärnbränslemarknadens normala funktionssätt bör inte snedvridas av dessa initiativ.

4. INTERNATIONELLT SAMARBETE

4.1. Utvidgningen

I linje med Europeiska rådets slutsatser[43] har kommissionen fortsatt att betona vikten av hög kärnsäkerhet i samband med utvidgningen.

Kommissionen betonade vikten av att kandidatländer och potentiella kandidatländer anpassar sin lagstiftning och att de tillämpar Euratomlagstiftningen, inklusive de internationella kärnsäkerhetskonventioner gemenskapen anslutit sig till.

Särskild uppmärksamhet fortsatte att ägnas åt Kroatien när det gäller att landet ska inrätta en fond för avveckling och avfallshantering för den kärnkraftsanläggning som delas med Slovenien.

Kommissionen har också övervakat framstegen för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Turkiet och potentiella kandidatländer[44] i fråga om tillämpningen av EU:s regelverk. I rapporterna om dessa länder[45] betonas behovet av förbättrad kärnsäkerhet och förbättrat strålskydd.

4.2. Det nya instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete

Det nya instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete[46] kommer att stödja en hög nivå på kärnsäkerheten under perioden 2007–2013. Det nya instrumentet finansierar åtgärder i tredjeländer (inte begränsat till OSS, vilket var fallet för Tacis-programmet som avslutades i slutet av 2006).

Hur det utökade stödet till OSS i andra geografiska områden ska utformas, i enlighet med instrumentet, beror på den strategiska inriktningen och prioriteringarna som ska bestämmas i enlighet med programmet.

Det nya programmet kommer att omfatta en stegvis utfasning av ”tekniskt bistånd” (som omfattar leveranser av maskinvara) och ökad betoning av samarbete om programarbete och genomförande. Stödmottagande länder kommer att uppmanas att mer proaktivt delta när verksamheterna ska definieras, förvaltas och genomföras. Projekt kommer att utformas för att uppfylla exakta mål och ska samfinansieras samtidigt som samordning med andra gemenskapsinstrument som Euratoms program för forskning och utbildning kommer att prioriteras.

Stödet kommer att samordnas med andra instrument som Europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet och instrumentet för stöd inför anslutningen.

4.3. Avtal med tredjeländer

Kommissionen inledde tekniska överläggningar med Kanada om en eventuell förenkling eller omarbetning av det bilaterala samarbetsavtalet om kärnkraftens användning för fredliga ändamål[47] som undertecknades 1959, och som ändrats flera gånger.

Tekniska överläggningar mellan Euratom och Ryska federationen om ett eventuellt avtal för handel med kärnmaterial pågår för närvarande.

4.4. Internationella konventioner

4.4.1. Konvention om fysiskt skydd av kärnämne och kärnanläggningar

Efter rådets godkännande[48] och kommissionens beslut[49] om Europeiska atomenergigemenskapens anslutning till konventionen om fysiskt skydd av kärnämne och kärnanläggningar vidtogs nödvändiga åtgärder för anslutningen.

4.4.2. Konventionen om kärnsäkerhet

Rapporten från Europeiska atomenergigemenskapen för det fjärde granskningsmötet mellan de fördragsslutande parterna i konventionen om kärnsäkerhet som hölls i april 2008 antogs av kommissionen[50] och översändes till IAEA:s sekretariat för expertgenomgång från övriga fördragsslutande parter vid det granskningsmötet.

4.4.3. Pariskonventionen om skadeståndsansvar på atomenergins område

Arbete inleddes med en konsekvensbedömning av en eventuell Euratomanslutning till Pariskonventionen. Efter det att villkoren utarbetas, utsågs en underleverantör för att utföra undersökningen. Rapporten förväntas vara klar under 2008.

4.5. Samarbete med IAEA

Förberedelse inleddes för ett politiskt uttalande för att främja utökat samarbete mellan Euratom och IAEA. Av den anledningen undertecknades den 7 maj 2008 ett gemensamt uttalande från Europeiska kommissionen och IAEA om förstärkt samarbete om kärnenergi för fred och utveckling.

Kommissionen förvaltade gemenskapens redovisnings- och kontrollsystem i enlighet med avtalen om säkerhetsinspektioner med IAEA. Enligt detta system ska IAEA genomföra sina kontroller samtidigt med kommissionen. IAEA uppnådde sina kontrollmål för EU.

Högnivådiskussionerna med IAEA om avtalen om säkerhetsinspektioner ledde till påtagliga framsteg i utvecklingen av gemensamma säkerhetsinspektioner på driftsnivå.

Ett arbetsdokument från kommissionen[51] om Euratoms medverkan i de ”Grundläggande säkerhetsprinciperna”[52] skickades i informationssyfte till rådet.

[1] Den årliga rapporten kan beställas och finns även på följande webbplats: http://ec.europa.eu/euratom/anreport_en.html

[2] GD RTD: Forskning

[3] GFC: Gemensamma forskningscentret.

[4] RTD: http://ec.europa.eu/research/reports/2007/index_en.html

GFC: http://ec.europa.eu/dgs/jrc/index.cfm?id=2530&lang=en

[5] GD RELEX: Yttre förbindelser

[6] GD AIDCO: Byrån för samarbete, EuropeAid.

[7] GD ELARG: Utvidgning

[8] GD ECFIN: Ekonomi och finans

[9] Euratomfördraget 50 år, KOM(2007) 124 slutlig, 20.3.2007.

[10] ”Euratom, 50 years of nuclear energy serving Europe” Publikationen kan beställas från kommissionens publikationskontor.

[11] KOM(2007) 1, 10.1.2007.

[12] KOM(2007) 565, 4.10.2007.

[13] TEN/283 - CESE 990/2007, 12.7.2007 och ITRE-rapport A6-0348/2007, 26.9.2007.

[14] KOM(2007) 723, 22.11.2007.

[15] Kommissionens beslut 2007/530/Euratom av den 17 juli 2007, EUT 195, 27.7.2007, s. 44.

[16] http://circa.europa.eu/Public/irc/tren/nuclear_safety_and_waste/home

[17] http://ec.europa.eu/energy/nuclear/forum/bratislava_prague/index_en.htm

[18] Rådets direktiv nr 2006/117/Euratom, 20.11.2006. EUT L 337, 5.12.2006, s. 21.

[19] KOM(2008) 793, slutlig, 5.3.2008.

[20] Rådets förordning (Euratom) nr 549/2007 av den 14.5.2007, EUT L 131, 23.5.2007.

[21] Informationsskrivelse 193, avtal mellan Europeiska atomenergigemenskapen, dess medlemmar som inte har kärnvapen och IAEA om genomförande av artikel III.1 och III.4 fördraget om icke-spridning av kärnvapen från 1977, utvidgat genom tilläggsprotokollen till det här avtalet.

[22] Kommissionens beslut 2006/626/Euratom, 15.2.2007.

[23] Enligt artikel 82 får kommissionen utfärda ett direktiv som ålägger medlemsstaten i fråga att vidta alla åtgärder som behövs för att få den konstaterade överträdelsen att upphöra. Om direktivet inte följs, kan saken hänskjutas till domstolen.

[24] Mål C-155/06.

[25] C(2007)5538.

[26] KOM(2007) 794 slutlig, 12.12.2007. Kommissionens arbetsdokument (SEK(2007) 1654, 12.12.2007.

[27] EUT L 330, 28.11.2006, s. 31.

[28] KOM(2004) 719 slutlig, 26.10.2004: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Rapport om användningen av de ekonomiska resurserna för avveckling av kärnkraftverk.

[29] KOM(2006) 102, 8.3.2006.

[30] SEK(2007) 293 (EU restricted).

[31] Internationella atomenergiorganet.

[32] Anslutningsdatum: Polen den 1 mars 2007, Malta och Ungern den 1 juli 2007 samt Litauen den 1 januari 2008.

[33] Artikel 31 i fördraget.

[34] ICRP:s publikation 103, december 2007.

[35] Enligt artikel 35 ska varje medlemsstat inrätta de anläggningar som behövs för fortlöpande kontroll av radioaktivitetsnivån i luft, vatten och jord samt för kontroll av att de grundläggande säkerhetsnormerna följs.

[36] KOM(2007) 847, slutlig, 20.12.2007.

[37] Enligt artikel 37 ska kommissionen, efter att ha hört den expertgrupp som avses i artikel 31, yttra sig om alla upplysningar medlemsstaterna skickat om sina planer för deponering av radioaktivt avfall om planens genomförande kan medföra en radioaktiv kontamination i någon annan medlemsstat.

[38] System för utbyte av information i radiologiska nödsituationer.

[39] Europeiska unionens plattform för utbyte av radiologiska data .

[40] KOM(2007) 291 slutlig, 4.6.2007 och KOM(2007) 302 slutlig, 5.6.2007.

[41] Resolution 2006/2012(INI), 10.5.2007.

[42] Domstolens dom av den 12 april 2005, kommissionen mot Förenade kungariket, mål C-61/03, REG 2005 s. I-2477, bekräftat av domstolen den 9 mars 2006, kommissionen mot Förenade kungariket, mål C-65/04, REG 2006 s. I-2239.

[43] Europeiska rådets slutsatser från december 1998, Wien, punkt 67.

Europeiska rådets slutsatser från december 1999, Helsingfors, punkt 7.

[44] Albanien, Bosnien och Hercegovina, Montenegro, Serbien och Kosovo (enligt UNSCR 1244).

[45] KOM(2007) 663 slutlig, 7.11.2007.

[46] Rådets förordning (EURATOM) nr 300/2007, 19.2.2007.

[47] EGT nr 59, 24.11.59, s. 1165-1180.

[48] Rådets beslut 2007/513/Euratom av den 10 juli 2007, EUT L 190, 21.7.2007, s. 12.

[49] C(2007) 6385, 19.12.2007.

[50] KOM (2007) 4492 slutlig, 1.10.2007.

[51] SEK(2007) 1443, 23.10.2007.

[52] Safety Fundamentals, nr No. SF-1, IAEA, Wien 2006.