Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG, EKSG, Euratom) om budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget

(framlagt av kommissionen)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

MOTIVERING

1. INLEDNING

2. DE FORMELLA SIDORNA AV FÖRSLAGET

3. DE INNEHÅLLSMÄSSIGA SIDORNA AV FÖRSLAGET

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG, EKSG, Euratom) om budgetförordningen för

Europeiska gemenskapernas allmänna budget

DEL I - GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

AVDELNING I - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Kapitel 1: Enhetsprincipen

Kapitel 2: Principen om ettårighet

Kapitel 3: Principen om jämvikt

Kapitel 4: Principen om en enda beräkningsenhet

Kapitel 5: Universalitetsprincipen

Kapitel 6: Principen om specificering

Kapitel 7: Principerna för en sund ekonomisk förvaltning

Kapitel 8: Principen om klarhet och öppenhet

AVDELNING II - UPPRÄTTANDET AV BUDGETEN OCH BUDGETENS

STRUKTUR

KApiteL 1 - Upprättandet av budgeten

KAPITEL 2 - BUDGETENS STRUKTUR OCH UTFORMNING

AVDELNING III - GENOMFÖRANDET AV BUDGETEN

KAPITEL 1 - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 2 : FÖRFARANDEN FÖR GENOMFÖRANDE AV BUDGETEN

KAPITEL 3 - AKTÖRER I BUDGETFÖRVALTNINGEN

Avsnitt 1: Principen om åtskillnad mellan funktioner

Avsnitt 2 : Utanordnaren

Avsnitt 3: Räkenskapsföraren

Avsnitt 4: Förskottsförvaltaren

KAPITEL 4 - AKTÖRERNAS ANSVAR

Avsnitt 1 - Allmänna bestämmelser

Avsnitt 2 - Bestämmelser för räkenskapsförare och förskottsförvaltare

KAPITEL 5 - FÖRVALTNING AV INKOMSTER

Avsnitt 1: Tillhandahållande av egna medel

Avsnitt 2: Beräkning av fordringar

Avsnitt 3: Betalningskrav

Avsnitt 4: Inbetalningar

KAPITEL 6 - FÖRVALTNING AV UTGIFTER

Avsnitt 1: Utgiftsåtaganden

Avsnitt 2: Kontroll av utgifter

Avsnitt 3: Godkännande av utgifter

Avsnitt 4: Betalning av utgifter

Avsnitt 5 : Tidsfrister för betalningar

KAPITEL 7 - INFORMATION OM GENOMFÖRANDET AV BUDGETEN

KAPITEL 8 - DATABEHANDLING

KAPITEL 9: INTERNREVISORN

AVDELNING IV - TILLDELNING AV KONTRAKT

KAPITEL 1 - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Avsnitt 1: Tillämpningsområde

Avsnitt 2 : Offentliggörande

Avsnitt 3 : Upphandlingsförfarande

Avsnitt 4: Uteslutning från deltagande i upphandling

Avsnitt 5: Tilldelning av kontrakt

Avsnitt 6: Hur anbud skall lämnas in, öppnas och bedömas

Avsnitt 7: Säkerhet

KAPITEL 2 : SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR KONTRAKT SOM

TILLDELAS AV GEMENSKAPENS INSTITUTIONER FÖR EGEN RÄKNING

AVDELNING V - BIDRAG

KAPITEL 1 - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 2 - PRINCIPER FÖR BEVILJANDE AV BIDRAG

KAPITEL 3 - FÖRFARANDE FÖR BEVILJANDE

KAPITEL 4 - UTBETALNING

KAPITEL 5 - GENOMFÖRANDE

AVDELNING VI - ÅRSREDOVISNINGAR OCH LÖPANDE RÄKENSKAPER

KAPITEL 1 - ÅRSREDOVISNINGAR

KAPITEL 2 - LÖPANDE RÄKENSKAPER

KAPITEL 3 -FÖRTECKNINGAR ÖVER EGENDOM

AVDELNING VII - EXTERN GRANSKNING OCH ANSVARSBEFRIELSE

KAPITEL 1 - EXTERN GRANSKNING

KAPITEL 2 - BEVILJANDE AV ANSVARSFRIHET

DEL II - SÄRSKILDA BESTÄMMELSER

AVDELNING I - GARANTISEKTIONEN VID EUROPEISKA UTVECKLINGS-

OCH GARANTIFONDEN FÖR JORDBRUKET

AVDELNING II - STRUKTURFONDERNA

AVDELNING III - FORSKNING

AVDELNING IV - EXTERNA ÅTGÄRDER

KAPITEL 1: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 2: GENOMFÖRANDET AV ÅTGÄRDERNA

KAPITEL 3: TILLDELNING AV KONTRAKT

KAPITEL 4: BEVILJANDE AV BIDRAG

KAPITEL 5: GRANSKNING AV RÄKENSKAPER

AVDELNING V - BYRÅN FÖR EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS

OFFICIELLA PUBLIKATIONER

AVDELNING VI - BYRÅN FÖR BEDRÄGERIBEKÄMPNING

AVDELNING VII - ADMINISTRATIVA ANSLAG

DEL III - ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER

AVDELNING I - ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

AVDELNING II - SLUTBESTÄMMELSER

BILAGA - JÄMFÖRELSETABELL

SAKREGISTER (PER ARTIKEL)

MOTIVERING

1. INLEDNING

Kommissionen betraktar den administrativa reformen som en åtgärd av yttersta prioritet. Eftersom budgetförordningen innehåller regler för förvaltningen, kontrollen och revisionen av budgeten, är omarbetningen av den oupplösligt förbunden med den administrativa reformen. De viktigaste delarna av den, som att utvidga utanordnarens ansvar under överinseende av internrevisionen och att avskaffa de centrala förhandskontrollerna (i första hand styrekonomens godkännande av inkomster och utgifter), kan inte förverkligas utan genomgripande ändringar i budgetförordningen.

Omarbetningen av budgetförordningen går dock utöver syftena med kommissionens interna reform. Den berör alla de områden som idag tas upp i förordningen, som ju är det dokument där riktlinjer ges för genomförandet av alla delar av Europeiska gemenskapernas allmänna budget, från upprättande till beviljande av ansvarsfrihet.

Den nuvarande förordningen antogs för över tjugo år sedan, och de förhållanden den hänför sig till har sedan dess kraftigt förändrats med flera utvidgningar, budgetplanen som nu ger ramar för budgeten och institutionella förändringar som har gett upphov till Europeiska unionen. Texten från år 1977 har också ändrats fjorton gånger - dels med anledning av institutionella ändringar (Maastricht- och Amsterdamfördragen, införandet av Efta-ländernas samfinansiering för EES), dels i syfte att skapa en större stramhet i förvaltningen av gemenskapens finanser.

Det bör också påpekas att budgetförordningen under alla förhållanden skall granskas vart tredje år (se den nuvarande artikel 140), för att texten kontinuerligt skall kunna anpassas till institutionella förändringar och till förvaltningsmässiga krav.

Kommissionen har också tagit till sig den ståndpunkt som revisionsrätten gav uttryck för i sitt yttrande nr 4/97, nämligen att man nu måste överge metoden med punktvisa ändringar av budgetförordningen för att i stället lägga fram ett förslag till samlad revision av texten.

Med tanke på uppgiftens tekniska karaktär och storlek - den omfattar ju gemenskapens alla verksamhetsområden och alla institutionerna - fann kommissionen det lämpligt att först lägga fram ett arbetsdokument med syfte att inleda en diskussion mellan institutionerna om de lösningar som kommissionen föreslår (SEK(1998) 1228 slutlig, 22.7.1998), nedan kallat kommissionens arbetsdokument.

Detta arbetssätt har fått ett positivt gensvar från Europaparlamentet, rådet och revisionsrätten. Rådet och parlamentet har tillfört nytt bränsle till diskussionen i form av viktiga bidrag [1] som har följt på revisionsrättens yttrande nr 4/97.

[1] Rådets slutsatser av den 25 januari 1999, dok. 13807/98 och Dell'Albas betänkande (PE 229.419, 17.3.1999).

2. DE FORMELLA SIDORNA AV FÖRSLAGET

A. Förenkling av budgetförordningen

Budgetförordningen bör enligt kommissionen utgöra ett övergripande dokument som behandlar de väsentliga principerna, medan detaljreglerna kan tas upp i förordningar av lägre rang.

Denna hållning fick Europaparlamentets stöd i dess resolution om den oberoende expertgruppens andra rapport. Troligen skulle en sådan uppdelning också göra samarbetet mellan institutionerna effektivare, genom att de lagstiftande myndigheterna då kunde koncentrera sig på de viktiga huvuddragen i lagstiftningen och överlåta åt kommissionen att utforma de tekniska detaljerna i samarbete med de övriga institutionerna. Dessutom skulle texterna bli tydligare och riskerna för överlappningar och motsägelser mellan olika regler minska.

Kommissionen föreslår alltså att budgetförordningen och förordningen om närmare bestämmelser för genomförandet av vissa bestämmelser i budgetförordningen (hädanefter kallad "genomförandebestämmelserna") skall disponeras på ett sätt som gör uppdelningen mellan dem tydligare och mera logisk. I den förstnämnda skall huvudprinciperna samlas, medan mer detaljerade tillämpningsbestämmelser återfinns i den andra.

Det viktigaste kriteriet för vilka bestämmelser som skall ingå i den grundläggande rättsakten, dvs. budgetförordningen, och vilka som skall finnas i genomförandebestämmelserna är följande: i rådets förordning skall endast de allmängiltiga och grundläggande principerna inom området fastställas. Tekniska detaljer och kompletterande regler för den dagliga tillämpningen av budgetförordningen skall förläggas till genomförandebestämmelserna, som skall antas av kommissionen på uppdrag av rådet.

Det är i många fall besvärligt att bestämma en klar gräns mellan vad som bör ingå i grundförordningen och vad som bör regleras i genomförandebestämmelserna. I tveksamma fall har kommissionen därför valt att låta bestämmelser kvarstå i själva budgetförordningen.

Kommissionen har vid tillämpningen av dessa kriterier

a) följt bestämmelserna i fördraget i de fall det anges uttryckligen att vissa områden skall regleras direkt genom budgetförordningen (t.ex. fördragets artikel 271 andra och tredje stycket samt artikel 277 i kombination med artikel 271 första stycket),

b) behandlat undantagen från grundprinciperna (t.ex. principerna om enhet, ettårighet...) som essentiella bestämmelser och tagit upp dem i budgetförordningen,

c) låtit de regler som rör institutionerna och, i synnerhet, relationerna mellan dem vara kvar i budgetförordningen, för att bibehålla den jämvikt mellan institutionerna som fastställs i fördraget.

Mot bakgrund av dessa kriterier föreslår kommissionen en kraftig komprimering av den avdelning i budgetförordningen som rör genomförandet av budgeten (bl.a. vad gäller ansvarsfördelningen mellan de olika aktörer som bidrar till genomförandet och hur deras uppgifter skall skötas). Däremot har en mycket liten del av bestämmelserna om budgetprinciperna, förfarandet för budgetens upprättande och om redovisning och granskning av räkenskaperna flyttats över från budgetförordningen i dess nuvarande lydelse till genomförandebestämmelserna.

B. Förbättrad uppställning och klarhet i texten

Om textens struktur kan sägas att förordningen enligt förslaget är uppdelad i tre delar. Den första innehåller de "generella bestämmelserna" (budgetprinciper, upprättande, genomförande och kontroll av budgeten, upphandling, bidrag, bokföring och redovisning), medan de mer specifika bestämmelserna (forskning, bistånd, EUGFJ, strukturfonderna, OLAF, administrativa utgifter, publikationsbyrån) återfinns i andra delen. I tredje delen finns övergångsbestämmelser och slutbestämmelser.

Den första delen inleds med avdelning I, i vilken de allmänna principerna läggs fram på ett mer pedagogiskt sätt än förut: först reglerna och sedan undantagen. Textens disposition har fått en översyn utifrån rådets resolution av den 8 juni 1993 om gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet och förklaring nr 39 till Amsterdamfördraget om samma ämne (borttagning av upprepningar, indelning i avdelningar, kapitel, avsnitt, artiklar och punkter). Texten föregås av en sammanfattning och ett index för att underlätta sökning.

Obestämda uttryck: kommissionen har rensat ut tvetydiga uttryck ("i princip", "särskilt", "i allmänhet") i sådana fall där uttrycken inte återger ett undantag till en princip, ett exempel som ges av pedagogiska skäl eller en svårighet att urskilja den faktiska juridiska situationen.

C. Bättre uppdelning mellan budgetförordningen och övriga texter inom budgetlagstiftningen

Kommissionen föreslår att nuvarande format bibehålls och att följande delar alltså inte ingår:

-Förordningen om egna medel [2] (som behandlar ett särskilt område).

[2] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel.

-De interinstitutionella avtalen, utom avtalet om rättslig grund (varav bestämmelser också ingår i avtalet av den 6 maj 1999 om budgetdisciplin) och 1975 års avtal om medlingsförfarandet, som till vissa delar återges i detta förslag.

-Sektorsbestämmelserna, som nu hur som helst kommer att ha en tydlig förankring i sina särskilda områden i andra delen av förslaget.

3. DE INNEHÅLLSMÄSSIGA SIDORNA AV FÖRSLAGET

Innehållsmässigt sett ändras den gällande budgetförordningen genom förslaget på sex områden, som motsvarar de ämnen som tas upp i kommissionens arbetsdokument och de nya punkter som har tagits upp under samrådet mellan institutionerna och under diskussionerna om den administrativa reformen:

-Principerna för budgetlagstiftningen.

-Budgetens genomförande, vilket omfattar aktörernas roll, utläggning och delad eller decentraliserad förvaltning, åtaganden, betalningsfrister och betalningskrav.

-Offentliga anbud, bidrag.

-Bokföring och redovisning.

-Externa åtgärder.

-Andra områden: EUGFJ:s garantisektion, strukturfonderna, forskningspolitiken, inrättandet av Byrån för bedrägeribekämpning, administrativa utgifter, övergångsbestämmelser.

A. Principerna för budgetlagstiftningen (del I, avdelning I och II i förslaget)

A. 1. Utgångspunkterna

I fördraget särskiljs sex principer för budgetlagstiftningen [3], som ger ramarna för budgetens upprättande och genomförande. De är följande:

[3] Också revisionsrätten refererar till sex principer i sitt yttrande nr 4/97 om budgetförordningen: principerna om enhet, universalitet, ettårighet och specificering, plus balans och offentlighet och öppenhet.

-Budgetens enhet (artikel 268: "Gemenskapens samtliga inkomster och utgifter (...) skall (...) tas upp i budgeten [ett samlat dokument].")

-Ettårighet (artikel 271: "De utgifter som tas upp i budgeten skall beviljas för ett budgetår").

-Jämvikt (artikel 268: "Budgetens inkomster och utgifter skall balansera varandra").

-En enda beräkningsenhet (artikel 277: "Budgeten skall upprättas i den beräkningsenhet som bestämts...").

-Budgetens universalitet (artikel 268: "Gemenskapens samtliga inkomster och utgifter (...) skall (...) tas upp i budgeten").

-Specificering (artikel 271 tredje stycket: "Anslagen skall delas in i avdelningar (...) och i mån av behov ytterligare delas in").

-Sund ekonomisk förvaltning (artikel 274: I överensstämmelse med principerna om sund ekonomisk förvaltning skall kommissionen genomföra budgeten (...). Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning.").

I fördraget tillfogas oftast undantag till dessa principer, utom principen om sund ekonomisk förvaltning där inga avsteg är tillåtna. Undantagen kan antingen definieras uttryckligen i fördraget eller också bestämmas närmare i "den budgetförordning som utfärdats enligt artikel 279".

I budgetförordningens första avdelning ställs alltså ett system upp med principer och undantag från dessa.

Som revisionsrätten har betonat har en lång rad undantag från principerna, införda genom de olika ändringarna av budgetförordningen, "lett till att ett stort antal 'faciliteter' har inrättats eller tillåtits utveckla sig till nytta för förvaltaren - en nytta som återstår att påvisa i varje enskilt fall - men som snarare motverkar stringensen och väsentligt försvårar bokföringen och den ekonomiska förvaltningen, särskilt ur databehandlingssynpunkt" (yttrande nr 4/97, punkt 14). I den gällande budgetförordningen definieras inte heller dessa principer, och det sägs inte klart att vissa av de metoder som där bemyndigas för genomförandet (återanvändning av inkomster, återbetalning av förskott) är undantag och alltså måste användas restriktivt.

Några undantag bör särskilt nämnas:

-Negativa belopp: negativa inkomster och utgifter och till och med negativa reserver gör att budgetens totala omslutning kan hållas på ett lägre belopp än summan av samtliga anslag post för post.

-Mångfalden och komplexiteten i fråga om överföringarna mellan budgetår medför att ettårighetsprincipen åsidosätts.

Kommissionen har granskat de olika undantagen på nytt, för att analysera huruvida de är berättigade och bör finnas kvar eller ej.

A. 2. Förslaget

a) Undantag från enhetsprincipen

Kommissionen vidhåller visserligen sin uppfattning att Europeiska utvecklingsfondens verksamhet bör föras in under den allmänna budgeten, men anser inte att budgetförordningen för den allmänna budgeten är ett lämpligt verktyg för en sådan förändring. Detsamma gäller EKSG:s driftsbudget.

Upp- och utlåningen omnämns redan i den nuvarande budgetförordningen för klarhetens skull (artikel 20: Budgetens upprättande, och artikel 135: Inkomst- och utgiftsredovisningen). Kommissionen anser emellertid inte att denna verksamhet skall upptas i budgeten. Det enda som är upptaget i budgeten är lånegarantin.

Enligt förslaget skall det uttryckligen anges i budgetförordningen att den också skall gälla för utgifterna för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och samarbetet i rättsliga och inrikes frågor (RIF) när dessa införs i gemenskapsbudgeten. Därmed markeras budgetförordningens överensstämmelse med Amsterdamfördraget (artikel 268 andra stycket).

Det finns slutligen också goda skäl att ställa de olika byråernas (och kontorens, m.fl.) tjänsteförteckningar under budgetmyndigheten. Byråerna är förvisso decentraliserade enheter som utgör separata juridiska personer, och åtnjuter självständighet i fråga om budget, och kommissionen anser därför att man inte bör integrera deras driftsbudgetar med gemenskapernas allmänna budget, eftersom detta skulle kunna påverka denna självständighet. Det går dock inte att bortse ifrån att byråerna utgör en kostnad för den allmänna budgeten, eftersom de flesta av dem tar emot bidrag för att balansera inkomster och utgifter. Det är vidare budgetmyndigheten som beslutar om de skatter och avgifter som utgör egna medel för vissa av byråerna, och som fastställer deras tjänsteföreskrifter. Det framstår därför som lämpligt att byråernas tjänsteförteckningar ställs under budgetmyndighetens kontroll, så att det går att följa deras utveckling noggrant, eftersom denna leder till att allt fler gemenskapstjänstemän anställs, med en belastning av budgeten som följd.

När byråernas tjänsteförteckningar tas upp i den allmänna budgeten, måste de förordningar som gäller för var och en av dem samtidigt ändras.

b) Undantag från universalitetsprincipen

En rationalisering och förenkling av de olika undantagen föreslås. Ett av förslagen går ut på att behålla möjligheten att avsätta inkomster för särskilt ändamål men avskaffa återbetalningen av förskott, som är en metod med oklara konturer [4]. Sådana belopp kan på beslut av kommissionen återföras till den budgetpost från vilken den första betalningen hade gjorts (det rör sig ofta om stora summor). I undantagsfall skall det dock fortfarande vara möjligt inom strukturpolitiken, eftersom detta område omfattas av utgiftsmål och eftersom det föreskrivs i sektorslagstiftningen att återbetalda förskott får återanvändas. I övriga sektorer kommer belopp som är återbetalningar av förskott att behandlas som "diverse inkomster".

[4] Det gäller särskilt begreppet "mottagare av gemenskapsstöd" i nuvarande artikel 7.7.

Metoden med användning av anslag på nytt innebär bland annat att utanordnaren ofta föranleds att utfärda ett betalningskrav när han vet att det återvunna beloppet kan användas på nytt. Undantaget är strikt begränsat, och i allmänhet råder full klarhet om tillvägagångssättet. I de flesta tänkbara fall måste undantaget föreskrivas i budgetanmärkningarna (nuvarande artikel 27.5 i budgetförordningen).

Kommissionen anser dock att samma ekonomiska resultat kan uppnås med större öppenhet om man använder formen "inkomster avsatta för särskilt ändamål". I så fall måste budgetmyndigheten införa en post i inkomstberäkningen där de inkomster som skall avsättas till särskilt ändamål kan uppföras. Kommissionen föreslår alltså att användning på nytt tas bort och ersätts med avsättning för särskilt ändamål. Denna förändring skall dock inte påverka tillämpningen av bestämmelserna för strukturfonderna [5]. Användning på nytt kan idag bara tillämpas i ett begränsat antal fall. [6]

[5] Inom detta område omfattas anslagen av utgiftsmål och det fastställs i sektorslagstiftningen att återvunna belopp skall användas på nytt.

[6] Detta gäller vid felaktigt betalda belopp (nuvarande artikel 27.2 a), förtjänster från leverans av varor och tjänster till utomstående (nuvarande artikel 27.2 b), försäkrings- och uthyrningsersättningar (nuvarande artikel 27.2 c och d) samt inkomster från försäljning av publikationer och filmer (nuvarande artikel 27 e).

c) Undantag från specificeringsprincipen

Kommissionen bör ges den nödvändiga rörelsefriheten för förvaltningen av driftsanslagen, särskilt med tanke på den nya integrerade fördelningen av de finansiella och de administrativa resurserna efter ändamål ("activity based budgeting", verksamhetsbaserad budgetering). Detta sätt att ställa upp budgeten efter politikområde och verksamhet skulle medföra att den nuvarande hänvisningen i budgetförordningen till budgetens uppdelning i Del A och Del B tas bort.

Med denna struktur skulle den faktiska kostnaden för varje verksamhet lättare kunna kartläggas, och man skulle få bättre information om vilka medel som avsätts för varje politikområde.

I den nya strukturen skulle den verksamhet om bedrivs av ett generaldirektorat mer eller mindre motsvara ett bestämt "politikområde", som i sin tur motsvaras av en avdelning i budgetens kontoplan. Varje avdelning indelas vidare i kapitel (totalt ca 200), där varje kapitel som regel motsvarar en av det aktuella generaldirektoratets eller den aktuella avdelningens "verksamheter", med undantag för det särskilda kapitel inom varje avdelning som skall innehålla de administrativa anslagen för politikområdet som helhet.

Varje kapitel indelas i artiklar. De kapitel som är avsedda för administrativa anslag skall vara uppbyggda på samma sätt inom alla avdelningar, och innehålla fyra artiklar, som avser följande: anslag för personal som omfattas av tjänsteföreskrifterna, anslag för extern personal och andra decentraliserade utgifter, anslag för byggnader och övrig infrastruktur samt sådana anslag av administrativ karaktär som idag återfinns i del B i budgeten, bland annat för att täcka kostnader för experthjälp vid genomförande av åtgärder. Övriga kapitel skall endast täcka driftsutgifter, och skall vara indelade i artiklar efter program eller andra åtgärdsformer.

En nödvändig följd av detta sätt att ställa upp budgeten efter politikområde bör bli att kommissionen bemyndigas att göra överföringar av administrativa utgifter av samma slag mellan olika avdelningar. Kommissionen bör också kunna göra överföringar mellan olika kapitel i samma avdelning upp till 10 % av anslagen till posterna i driftsbudgeten. Överföring av administrativa anslag som är av olika slag (t.ex. hyror mot datorutrustning) eller utgör mer än 10 % av anslaget till en budgetpost måste fortfarande godkännas av budgetmyndigheten.

På så sätt kan de administrativa anslagen förvaltas på ett adekvat sätt samtidigt som de redovisas per politikområde.

Vad gäller övriga institutioners budgetavsnitt föreslås att reglerna för överföringar av administrativa anslag harmoniseras institutioner emellan, så att varje institution beslutar om överföringar mellan kapitel medan budgetmyndigheten beslutar om överföringar mellan avdelningar.

Budgetmyndigheten kommer att kunna upprätta reserver enbart i två fall: när det inte finns någon rättslig grund för anslaget och när det råder osäkerhet om det är tillräckligt eller nödvändigt. Därutöver bör kommissionen ha möjlighet att av försiktighetsskäl blockera ett anslag eller en del av det om genomförandet inte verkar vara tillfredsställande.

Den negativa reserven enligt artikel 19.5 i budgetförordningen kommer att finnas kvar. Den ligger inom kommissionens budgetavsnitt och är begränsad till 200 miljoner euro, och bör användas före budgetårets utgång genom överföringar. Den negativa reserven infördes av budgetmyndigheten som förhandlingsverktyg avsett att underlätta avtal mellan de institutioner som deltar i budgetförfarandet, och erfarenheten har visat att den är till nytta.

Slutligen bör institutionerna förfoga över en viss handlingsfrihet i förvaltningen av sin tjänsteförteckning. Denna ställer upp absoluta gränser i fråga om anslagens storlek och antalet tilldelade tjänster, men inom dessa gränser har institutionen möjlighet att göra justeringar upp till 10 % av anslagen och tjänsterna, utom för graderna A1 och A2.

d) Undantag från principen om ettårighet

Enligt förslaget blir alla anslag differentierade. Detta kommer sålunda också att gälla EUGFJ, som i övrigt kommer att behålla sina särskilda förvaltningsmetoder (se punkt F 2 nedan).

Överföringar av budgetanslag mellan budgetår är ett oumbärligt förvaltningsredskap, vilket också erkänns i fördragen. Förfarandet bör förenklas i samband med att de icke-differentierade anslagen försvinner. Överföringar av åtagandebemyndiganden kommer också i fortsättningen att beslutas av kommissionen, och de överförda anslagen måste användas före den 31 mars.

Överföringar av betalningsbemyndiganden kommer också att beslutas av kommissionen. De får bara användas för redan gjorda åtaganden och bara när de anslag som beviljats för budgetposten i fråga inom årets budget inte räcker till. Kommissionen bör först använda de nya anslagen för att undvika en snöbollseffekt genom att anslag överförs år efter år.

"Tilläggstiderna" bör avskaffas så att räkenskaperna kan redovisas snabbare. Enda undantaget är EUGFJ, där tilläggstiden utgår den 31 januari efterföljande budgetår. Att den extra månaden bibehålls för EUGFJ är berättigat med tanke på det särskilda betalningssystem som används i denna sektor (där medlemsstaterna utbetalar medel i förskott). Det krävs en extra månad för att föra in EUGFJ-garantisektionens betalningar i räkenskaperna, eftersom de siffror som redovisas av medlemsstaterna först måste föras samman på gemenskapsnivå. Det krävs också extra tid för att göra de nödvändiga överföringarna vid årets slut.

Metoden att göra anslag disponibla på nytt efter det att de frigjorts tas bort som allmänt undantag - detta för att förenkla förfarandena, öka klarheten i årsbokslutet och förbättra disciplinen i planeringen och genomförandet av programmen. Det bibehålls emellertid i avdelningen för strukturfonderna i de fall som anges i den gemensamma förklaringen till strukturfondsförordningen, dvs. vid fel begångna av kommissionen och vid force majeure.

e) Principen om öppenhet

Kommissionen föreslår att denna princip läggs till de övriga sju budgetprinciperna och tillämpas i alla skeden, från det snabba offentliggörandet av den av Europaparlamentet antagna budgeten inom en strikt tidsfrist på två månader över bokföringen till redovisningen av räkenskaperna (se punkt D nedan). Det gäller också bestämmelserna om upphandling och bidrag, för vilka förfarandena för kollektivt urval och för- och efterhandsinformation särskilt gäller.

Att uppgifter om upp- och utlåningsverksamheten och om garantifonden för externa åtgärder i bilagan till budgeten skall offentliggöras följer också av principen om öppenhet.

Vidare föreslås att de "negativa utgifterna", som nu tillämpas på jordbruksområdet, omvandlas till inkomster avsatta till särskilt ändamål. Det gör budgetens uppställning och kontering tydligare utan att det blir svårare att betala ut jordbruksutgifterna. Bestämmelserna om negativa utgifter återfinns i sektorslagstiftningen om jordbruket, och gäller följande:

-Belopp som uppburits efter bedrägerier och oegentligheter (60 miljoner euro 1999).

-Korrigeringar av förskott enligt artikel 15 i det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin (126 miljoner euro 1999).

-"Vinster" från försäljning från offentliga lager (286 miljoner euro 1999).

-Tilläggsavgiften på mjölk (498 miljoner euro 1999).

-Ekonomiska följder av beslut i samband med avslutningen av räkenskaperna (606 miljoner euro 1999).

Därmed kommer budgetförordningen i framtiden att hänvisa till två slag av utgifter som avsatts till särskilt ändamål: de som anges i själva förordningen och de som framgår av särskilda förordningar, som de "negativa utgifter" det här är tal om. Därför bör förslag läggas fram om ändring av rådets förordning nr 1258/1999 (EUGFJ) för att den skall stämma överens med detta förslag till ändrad budgetförordning.

I punkt 10 i det interinstitutionella avtalet av den 6 maj 1999 om budgetdisciplin anges att budgetplanen inte skall omfatta de budgetrubriker som finansieras genom inkomster som avsätts för särskilt ändamål på det sätt som anges i artikel 4 i budgetförordningen. Förslaget att ta bort de negativa utgifterna medför alltså inte några problem för jordbruksbudgeten. Kommissionen uppmanar Europaparlamentet och rådet att för klarhetens skull anta ett tolkningsmeddelande, för att bekräfta att punkt 10.2 i avtalet även är tillämpligt på de inkomster som avsätts för särskilt ändamål enligt de nya reglerna.

De negativa inkomsterna slutligen, som utgörs av uppbördsavgifter som medlemsstaterna drar från de traditionella egna medlen (idag 10 %, i förslaget till nytt beslut om egna medel 25 %), kommer att tas bort.

Motiveringen till det är att dessa belopp inte kan behandlas som utgifter, eftersom de är ett inkomstavdrag som görs av medlemsstaterna vid källan och som bara anges i budgeten som information. Att behandla de beloppen som utgifter medför att budgetens omslutning höjs på ett konstlat sätt.

I stället föreslås nu att enbart nettoinkomster införs i budgeten. För att ge en rättslig grund till detta presentationssätt bör en föreskrift härom införas i budgetförordningen, samtidigt som det klart skall redovisas vad som har dragits från inkomsterna (de belopp som medlemsstaterna behåller för att täcka uppbördskostnader).

f) Principen om sund ekonomisk förvaltning

I förslaget definieras denna princip utifrån begreppen sparsamhet, kostnadseffektivitet och ändamålsenlighet.

I verksamheten vilar detta på att man ställer upp kontrollerbara mål som kan följas med hjälp av mätbara indikatorer. Syftet är att gå från en förvaltning där främst anslagen står i centrum till en som är resultatorienterad.

I allmänhet kommer utvärderingens roll under hela programcykeln att stärkas. Det måste betonas att en värdering inte bara skall göras före ett projekt utan också under förloppet och efteråt. Det förutsätter att man med verksamhetsbaserad budgetering kan tilldela varje verksamhet nödvändiga resurser och därmed fastställa kostnaden och definiera målen för den.

g) Principen om jämvikt i budgeten

I förslaget anges vad denna princip konkret betyder, nämligen att gemenskaperna inte får ta upp lån för att finansiera ett budgetunderskott. Däremot preciseras det att institutionerna om så krävs får ta upp lån för att finansiera investeringar i fast egendom (fastigheter som används av institutionerna). Räntor och amorteringar på dessa lån belastar då gemenskapsbudgeten.

B. Genomförandet av budgeten (del I, avdelning III i förslaget)

B. 1. De olika aktörernas uppgifter vid genomförandet av budgeten

Några av nyckelelementen i den interna reformen är enligt kommissionens synsätt att förbättra och modernisera den ekonomiska förvaltningen och utveckla en ny kultur inriktad på resultaten av hur gemenskapsmedlen används.

De system för förvaltning och förhandskontroll som kommissionen förfogar över är relativt illa anpassade för transaktioner av det slag och i den mängd som kommissionen nu utför. Systemet för förvaltning, revision och kontroll av budgeten kommer att reformeras i grunden och uppdateras för att överensstämma med bästa praxis. Utanordnarna måste ta fullt ansvar för att deras åtgärder kännetecknas av kvalitet, riktighet och effektivitet. En verklig känsla av ansvar för en sund ekonomisk förvaltning kan bara uppnås genom att fördelningen av uppgifter är klar och kvalitetskontroller byggs in i förvaltningsrutinerna. Resultaten måste också utvärderas i efterhand, med rimlig hänsyn till vilka risker som är förknippade med de olika verksamheterna, samt på ett samlat sätt i förhållande till förväntade resultat och fastställda mål.

Det nuvarande systemet för förhandskontroll består i att budgettransaktionerna kontrolleras och godkänns centralt utifrån regler som främst är av formellt slag. Detta ger utanordnarna en känsla av falsk säkerhet, som ger upphov till en kultur där förvaltarna "befrias från ansvar". Detsamma gäller räkenskapsförarens kontroll av att utbetalningarna fritar gemenskapen från dess förpliktelser, d.v.s. verifierar att rätt belopp betalas till rätt mottagare och att gemenskapens skuld därmed regleras.

Av samma skäl, dvs. att utanordnarens ansvar bör stärkas, förefaller det lämpligt att avskaffa den centrala förhandsgranskning som utförs av Rådgivande kommittén för upphandling och kontrakt (se avsnitt C 1 nedan).

Dessutom har styrekonomen enligt den gällande budgetförordningen ansvar både för granskningen före de enskilda transaktionerna (förhandsgodkännandet) och utvärderingen efter (revisionen). Denna dubbla roll kan leda till intressekonflikt och hindrar en optimal balans mellan de båda funktionerna, liksom en riktig specialisering. Kommissionen har av dessa skäl redan föreslagit genom ett särskilt snabbförfarande, att funktionerna delas upp och att en självständig revisorspost inrättas med uppgift att utföra revision i de interna kontrollsystemen.

Enligt de nu föreslagna ändringarna skall utanordnarna själva ansvara för kontroll av enskilda transaktioner och för de ekonomiska beslut som de tar i tjänsten.

För att garantera att systemen för intern kontroll fungerar tillfredsställande föreslås dessutom att varje institution utser en internrevisor, med ansvar för en särskild avdelning för internrevision.

Internrevisorn skall självständigt yttra sig om kvaliteten hos de förvaltnings- och kontrollsystem som utanordnarna inrättar och om hur anslagen förvaltats med hänsyn tagen till riskerna inom den aktuella verksamheten. Han eller hon skall också utfärda rekommendationer som syftar till förbättringar av verksamhetens effektivitet och till ett omdömesgillt användande av kommissionens resurser i förhållande till målen. Internrevisorn skall uppfylla styrekonomens roll i den mening som avses i fördragen och enligt den gällande budgetförordningen (i fördraget används på svenska termen "ekonomichef", som dock inte etablerats i den gällande budgetförordningen och övrig budgetlagstiftning, övers. anm.)

Ett oumbärligt komplement till detta förstärkta ansvar för de ekonomiska aktörerna är slutligen att det finns opartiska och säkra medel och förfaranden vid överträdelser av gällande regler.

I den nuvarande budgetförordningens regler om ekonomiskt ansvar (artiklarna 73-76) anges för vilka försummelser utanordnaren och räkenskapsföraren kan ställas till ansvar för disciplinbrott eller bli ekonomiskt ansvarig. Vilka förfaranden och sanktioner som kommer i fråga framgår av tjänsteföreskrifterna. Eftersom reformen främst syftar till att utöka utanordnarnas ansvarsområde, vore det olämpligt att ge ett exakt förslag i fråga om ansvar i finansiella frågor. Detta gäller desto mer som förfarandena för att ställa tjänstemän till ansvar enligt tjänsteföreskrifterna kommer att uppdateras, och då kommer att kunna medföra sanktioner med betydande ekonomiska konsekvenser för tjänstemannen i fråga. Den allmänna regeln förblir dock att en tjänsteman kan ställas till disciplinärt ansvar vid vårdslöshet, och till ekonomiskt ansvar om han eller hon personligen begått ett allvarligt fel.

I budgetförordningen kommer nu också att finnas regler för på vilka villkor en utanordnares, räkenskapsförares eller förskottsförvaltares befogenheter kan dras in.

På grund av räkenskapsförarnas och förskottsförvaltarnas särskilda befogenheter, bl.a. vad gäller utbetalningar och förvaltning av bankkonton, är det emellertid berättigat att även i fortsättningen ange exempel på fel i deras tjänsteutövning som kan leda till påföljder. Under vilka omständigheter de skall hållas ansvariga och enligt vilket förfarande fastställs dock även i detta fall i tjänsteföreskrifterna.

B. 2. Åtaganden

Den nuvarande definitionen av begreppet åtagande är en ständig källa till svårigheter för genomförandet av budgeten och för bokföringen. I förslaget framläggs en klarare skrivning för begreppen budgetmässigt åtagande (att avdela anslag) och rättsligt åtagande (skyldighet gentemot tredje man). Det budgetmässiga åtagandet är det första steget i genomförandet av en utgift. Begreppet åtagande kan användas för två olika delar av transaktionen. Den första, det övergripande åtagandet, anger antingen en avsikt att utföra en transaktion vars mottagare ännu inte är utpekad, eller griper över flera enskilda åtaganden där mottagarna i och för sig är kända. När det andra steget vidtas, det enskilda åtagandet, är mottagaren alltid känd. Eftersom det övergripande åtagandet utgör ett värdefullt verktyg i budgetplaneringen föreslår kommissionen att det bibehålls, men att det samtidigt införs stramare bestämmelser i fråga om tidsfrister för att ingå de enskilda åtagandena än de som idag anges i artikel 36.2 i budgetförordningen. Enligt den föreslagna ändringen skall de enskilda åtagandena ha gjorts senast i slutet av budgetår n + 1.

Inom området externa åtgärder föreslås att tidsfristen för att ingå enskilda åtaganden som syftar till att genomföra finansieringsöverenskommelser utsträcks till slutet av år n + 3, utom i fråga om kontrakt som gäller kontroll eller utvärdering. Finansieringsöverenskommelserna skall räknas som enskilda åtaganden, och bör ingås senast i slutet av det år som följer på det då överenskommelsen undertecknades, i enlighet med artikel 71.2. I förslaget bibehålls också möjligheten att dela upp budgetmässiga åtaganden i delåtaganden (ibland benämnda "trancher") om detta anges i den tillämpliga sektorslagstiftningen, dvs. inom strukturfonderna och fiskeripolitiken.

B. 3. Utläggning

För att förbättra budgetförvaltningen och lösa en del av problemen med kontoren för tekniskt och administrativt bistånd har man i förslaget till förordning uttryckligen angett de olika sätten att använda gemenskapens anslag.

Följande typer av förvaltning definieras:

-Centraliserad förvaltning från kommissionens sida, direkt genom dess avdelningar eller indirekt med hjälp av utläggning, varvid gränserna för denna skall klargöras,

-Gemensam förvaltning där medlemsstaterna deltar, främst i fråga om jordbruket och strukturfonderna, samt förvaltning som är decentraliserad till mottagarländerna när det gäller bistånd.

I gemenskapssystemet finns vissa gränser för utläggning av arbetsuppgifter:

-Institutionernas särskilda befogenheter, det vill säga uppgifter som ingår i deras myndighetsutövning, som tillskrivs dem genom fördragen och som ger ett sådant utrymme för beslutsfattande att de kan användas som verktyg för politiska överväganden måste utövas direkt av dem. All utläggning av sådana uppgifter till externa organ kan skada jämvikten i fråga om befogenheter institutionerna emellan och de garantier som hör samman med dem.

-Vissa befogenheter som faller inom offentlig förvaltning, bland annat uppgifter som ingår i genomförandet av budgeten, kan läggas ut till organ som antingen är offentligrättsliga eller som på medlemsstatens ansvar anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning, under förutsättning att grundläggande principer för lagenlighet, öppenhet och sund ekonomisk förvaltning följs.

De decentraliserade organ som bidrar vid budgetens genomförande är av detta slag, och utgör gemenskapsrättsliga organ, vilkas ställning kommer att preciseras och klargöras i en särskild förordning under den pågående administrativa reformen. Dessa nya strukturer kan få ansvar för genomförandet av ett helt program från början till slut eller för delar av det, utan att kommissionen förlorar kontrollen över hur de fungerar. Kommissionen kan därmed fortsätta att axla ansvaret för att gemenskapsmedlen används korrekt gentemot de instanser som utövar kontroll över budgeten.

Det bör nämnas att de externa privaträttsliga organen inte skall delta i genomförandet av gemenskapsbudgeten, utom i fall då de på medlemsstatens ansvar anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning. Det enda som kan överlåtas är uppgifter som rör tekniskt eller administrativt stöd, förberedelser och liknande (teknisk expertis på avgränsade områden eller återkommande göromål). Deras insatser får inte innebära någon myndighetsutövning eller något beslutsfattande.

Slutligen måste varje externt organ som utför uppgifter för kommissionens räkning vara öppet för insyn, vilket särskilt innebär att öppna och tydliga system för offentlig upphandling, effektiv intern kontroll och separat redovisning av gemenskapsmedlen i förhållande till den övriga verksamheten. De kommer att stå under kommissionens och revisionsrättens kontroll. Kommissionen får besluta att i praktiken jämställa de delegerade organens förfaranden för kontroll, redovisning och upphandling med sina egna motsvarande förfaranden, och ta hänsyn till denna bedömning när den själv utför kontroller i de aktuella fallen.

B. 4. Gemensam förvaltning

Kommissionens uppgifter utökas ständigt, Europeiska unionen utvidgas, och de budgetar som skall förvaltas får allt större omslutning. Detta har fått kommissionen att utveckla differentierade ledningsmetoder, och bland dessa är den gemensamma förvaltningen en av de viktigare [7].

[7] Den oberoende expertkommittén definierade den gemensamma förvaltningen på följande sätt i sin andra rapport: "Förvaltning av gemenskapsprogram där kommissionen och medlemsstaterna har olika men av varandra beroende administrativa uppgifter, som är fastställda i lagstiftning och som de måste fullgöra för att säkerställa att gemenskapens politik genomförs på rätt sätt."

Den gemensamma förvaltningen erkänns bara ofullständigt i fördraget, där det sägs att kommissionen skall "genomföra budgeten under eget ansvar", även om "medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning" (artikel 274, f.d. 205). Ansvarsfriheten beviljas enbart kommissionen (artikel 276, f.d. 206).

Denna formulering av principen om samarbete med medlemsstaterna syftar på den gemensamma förvaltningen, en förvaltningsmetod som används för största delen av budgeten - den som ingår i EUGFJ:s garantisektion (48 % av budgeten) och strukturfonderna (36 % av budgeten). Trots att metoden har använts i många år regleras den bara av bestämmelser i sekundärrätten - det stora antal förordningar där kommissionens och de nationella myndigheternas olika roller anges för varje sektor.

Revisionsrätten har krävt större deltagande från medlemsstaternas sida i arbetet med att förbättra den gemensamma förvaltningen, och Europaparlamentet har begärt att medlemsstaternas skyldighet att samarbeta med kommissionen under hela ansvarsfrihetsförfarandet skall ges ett konkret innehåll. Den oberoende expertkommittén tar i sin andra rapport också upp principfrågan om balansen mellan kommissionens ansvar och de rättsliga och materiella medel den har för att utöva detta ansvar.

I den gällande budgetförordningen återfinns bestämmelser om gemensam förvaltning i avdelningen om EUGFJ:s garantisektion. I förslaget till omarbetad förordning behandlas decentraliserad förvaltning även i den nya avdelningen om strukturfonderna och i den ändrade avdelningen om extern kontroll och om ansvarsfrihet. I avdelning III i del I i förslaget, som gäller genomförandet av budgeten, etableras också principerna för räkenskapsavslutning och finansiella korrigeringar vid gemensam förvaltning.

Kommissionen är till fullo medveten om denna frågas betydelse. Eftersom fördraget ger kommissionen ansvaret för genomförandet av budgeten oavsett förvaltningsmetod, är det i fråga om budgetförordningens bestämmelser om ansvarsfrihet som kommissionen föreslår att medlemsstaterna ges en viktigare roll. Förslagen är i linje med fördragets skrivningar, som förstärktes genom Amsterdamfördraget och som redan ålägger medlemsstaterna vissa skyldigheter i fråga om genomförandet av budgeten: bekämpning av bedrägeri (artikel 280) och samarbete med kommissionen för att säkerställa en sund ekonomisk förvaltning (artikel 274).

För det första återges bestämmelserna i artikel 274 i fördraget i budgetförordningens artikel 48.

Ytterligare ett förslag är att följande införs i avdelningen om ansvarsfrihet:

-Att medlemsstaterna i framtiden skall vara skyldiga att besvara synpunkterna på den gemensamma förvaltningen i revisionsrättens årsrapport. Svaren skall ställas till revisionsrätten genom kommissionen, som också fortsättningsvis är den förras enda motpart på grund av sitt ansvar för genomförandet av budgeten.

-Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen under hela förfarandet för ansvarsfrihet.

-De skall också informera kommissionen om de åtgärder de vidtar med anledning av synpunkterna i samband med beslutet om ansvarsfrihet, så att kommissionen kan ta hänsyn till dem i sina uppföljningsrapporter.

B. 5. Betalningssätt

I åtskilliga budgeträttsakter används begreppen förskott och delbetalning om vartannat. Det är nödvändigt att förtydliga dessa begrepp, eftersom det finns en avgörande skillnad i räkenskaperna (är det utbetalda beloppet fortfarande gemenskapens egendom-) och i fråga om räntan (räntan på belopp som fortfarande är gemenskapens egendom skall införas i budgeten).

Av detta skäl föreslår kommissionen att den oklara distinktionen mellan termerna förskottsbetalning och delbetalning överges och att man i stället särskiljer fyra betalningssätt:

-Utbetalning av hela beloppet.

-Förskott.

-Löpande betalningar och betalning av stödberättigande utgifter i efterhand.

-Betalning av återstående belopp (bekräftat med styrkande dokument), för att fullgöra ett budgetmässigt åtagande.

I räkenskaperna bör åtskillnad göras mellan dessa slag av betalningar, och belopp som betalts i form av förskott, som inte innebär någon överföring av äganderätten till mottagaren, bör uppföras på räkenskapernas tillgångssida.

Belopp som inte utnyttjats ger upphov till ränta i budgeten så länge de inte har överförts till slutmottagaren, utom när betalningarna förvaltas av medlemsstaternas myndigheter.

Det återstår för kommissionen att, under loppet av den fortsatta lagstiftningsprocessen, försäkra sig om att revisionsrätten godkänner dessa definitioner av betalningssätt och de föreslagna bestämmelserna om styrkande dokument.

B. 6. Betalningsfrister

I förslaget finns en ny bestämmelse, som togs upp i meddelandet om betalningsfrister, och som innebär att betalningsorder skall utföras inom en viss frist som skall anges i genomförandebestämmelserna. Efter fristens utgång skall institutionen betala dröjsmålsränta.

B. 7. Betalningskrav och avskrivning av skuld

Enligt förslaget har utanordnaren möjlighet att avstå från en fastställd fordran, under förutsättning att kriterierna för sund ekonomisk förvaltning iakttas. I vilka fall en sådan avskrivning kan göras skall anges i genomförandebestämmelserna (om nya faktorer kommer fram, kostnaden för uppbörd överstiger skuldbeloppet eller om gäldenären är insolvent), där det också skall betonas att ett sådant beslut bara kan fattas av en delegerad utanordnare (vid kommissionen i allmänhet en generaldirektör), som i tveksamma fall också kan hänskjuta saken till en högre beslutsnivå.

C. Offentlig upphandling och bidrag (del I, avdelning IV och V i förslaget)

C. 1. Offentlig upphandling

a) Problem

Skrivningen i förslaget har begränsats till de väsentliga principerna för sådana kontrakt. Idag behandlas dessa principer i bestämmelser som är utspridda i flera avdelningar i budgetförordningen och är på vissa punkter ofullständiga.

b) Avdelningen för upphandling: disposition

I avdelningen om upphandling anges först räckvidden och därefter de allmänna principerna och förfarandena för alla offentliga kontrakt (kapitel I).

I kapitel II återfinns de särskilda bestämmelser som gäller när institutionerna agerar för egen räkning.

De särskilda reglerna för kontrakt i samband med bistånd till tredje land behandlas också i fortsättningen i avdelningen om externa åtgärder.

c) Avdelningens innehåll

Kommissionen har även här valt att begränsa sig till de väsentliga principer som alla institutionerna bör iaktta. Detaljerna bör behandlas i genomförandebestämmelserna till budgetförordningen.

Kommissionen anser vidare att gemenskapsdirektiven om offentlig upphandling måste tillämpas på sådana kontrakt som institutionerna ingår för egen räkning och att principerna i direktiven även skall gälla när kommissionen ingår kontrakt som ombud för externa mottagare av gemenskapsmedel.

Gemenskapsdirektiven om offentlig upphandling är på grund av sin rättsliga karaktär inte direkt tillämpliga utan måste införlivas. Genom ett sådant införlivande kan man också förenkla och föra samman principer som återfinns i flera olika texter. Det görs med hjälp av två rättsakter: själva budgetförordningen och genomförandebestämmelserna till denna, som kommer att antas så snart som möjligt. Genom budgetförordningen och genomförandebestämmelserna "införlivas" således bestämmelserna i direktiven i den direkt tillämpliga gemenskapsrätten och gäller lika tydligt för upphandling som bedrivs av gemenskapsinstitutionerna som för medlemsstaternas upphandling.

Gemenskapsdirektivens principer för kontrakt om bygg- och anläggningsarbeten [8] [9], varor [10] och tjänster [11] som institutionerna skall följa, återfinns därför i detta dokument. I kapitel I läggs de regler fram som kan härledas ur dessa direktiv och som är tillämpliga på alla kontrakt som helt eller delvis finansieras genom gemenskapsbudgeten. Dessa kan gå utöver vad som fastställs i direktiven på grund av EU-institutionernas särskilda förhållanden och behov.

[8] Rådets direktiv 93/37 av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten.

[9] Dessa tre direktiv har ändrats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av tjänster, varor samt bygg- och anläggningsarbeten.

[10] Rådets direktiv 93/36/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor, artikel 4.c.

[11] Rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster.

Eftersom avsaknaden av definitioner och osäkerheten om betydelsen av vissa termer har kritiserats har man nu infört definitioner, bland annat av begreppet "kontrakt" (första artikeln i den nya avdelningen) och de olika tilldelningsförfarandena. Andra, kompletterande definitioner kommer att införas i genomförandebestämmelserna till budgetförordningen.

Med tanke på att utanordnarens befogenheter kommer att utvidgas och reglerna om förhandsgodkännande tas bort (förhandsgodkännandet avser handlingar som medför att budgettransaktioner verkställs), föreslår kommissionen också att Rådgivande kommittén för upphandling och kontrakt avskaffas. För detta syfte vore det i stället mycket ändamålsenligt om varje institution inrättade en särskild informationsenhet dit utanordnarna kan vända sig för att få hjälp med tekniska detaljer i samband med tilldelning av kontrakt.

För en stram och sund budgetförvaltning krävs slutligen också en skärpt kamp mot alla aktiviteter som har till syfte eller effekt att gemenskapsmedel förskingras. Ett sätt att förebygga oregelmässigheter och att bekämpa bedrägerier och korruption är att i budgetförordningen föreskriva att anbudsgivare och anbudssökande som har gjort sig skyldiga till bedrägeri eller korruption skall uteslutas från deltagande. Detta slags bestämmelser finns redan i procedurhandboken om förenkling av systemen för tilldelning av kontrakt inom programmen för samarbete med tredje land (i avdelningen för etiska regler).

Samma bestämmelser införs i fråga om intressekonflikter.

C. 2. Bidrag

a) Problemet

Bidragen har steg för steg blivit ett viktigt verktyg i gemenskapens arbete, såväl inom som utom unionen. Den nuvarande budgetförordningen innehåller inga särskilda bestämmelser för beviljandet av bidrag, och bidragen har således utvecklats utan tydliga rättsliga ramar.

Kommissionen har varit medveten om denna lucka och tog 1998 fram anvisningar för sina avdelningar [12]. Det har emellertid också blivit nödvändigt att inom budgetförordningen ange rambestämmelser för hur bidrag skall beviljas och kontrolleras. Omarbetningen ger tillfälle att råda bot på svagheterna genom att inrätta en särskild avdelning i budgetförordningen med regler om bidrag.

[12] Anvisningar för förvaltningen av stöd, 14.7.1998.

b) Avdelningens innehåll

Syftet är först och främst att klart ange skillnaden mellan kontrakt och bidrag, och att ställa upp rambestämmelser för beviljande, utbetalning och användning av bidrag. Öppenhet är ett genomgående krav.

Med tanke på dessa behov är avdelningen uppbyggd kring följande teman:

-Definitionen av begreppet bidrag som direkt stöd från gemenskapen till en åtgärd eller en organisation, inklusive internationella organisationer, som arbetar till förmån för något av unionens mål eller mål av allmänt europeiskt intresse. Definitionen täcker således ekonomiskt stöd men utesluter löner till anställda vid gemenskapens institutioner, lån, köp av andelar och transaktioner inom upphandlingskontrakt.

-Betoning av principerna öppenhet och likabehandling, som skall uppnås genom programplaneringen och offentliggörandet av de beviljade bidragen, men också genom att bidragsbesluten skall vara kollektiva och motiveras.

-Betoning av principerna förbud mot ackumulering av bidrag, ingen retroaktiv verkan samt principen om samfinansiering.

-Samma kriterier för uteslutning som i fråga om kontrakt, dvs. i synnerhet vid bedrägeri och intressekonflikt.

-Utöver den kontroll som utövas av revisionsrätten över mottagarna av bidrag skall varje institution införa en utvärdering av programmen.

Detaljerade villkor för hur principerna och reglerna skall genomföras kommer att finnas i genomförandebestämmelserna.

Om så krävs på grund av brådska, eller om typen av åtgärd eller mottagare omöjliggör ett normalt förfarande, bör det vara tillåtet att göra undantag från principen om planering på årsbasis och från principen att bidrag skall fördelas på basis av ansökningomgångar. Sådana undantagsfall förekommer särskilt inom området för humanitärt bistånd.

D. Löpande räkenskaper och årsredovisningar (del I, avdelning VI i förslaget)

Kommissionen vill utnyttja omarbetningen av budgetförordningen till att förbättra redovisningsreglerna för gemenskapernas allmänna budget.

I samband med detta vill kommissionen också skapa en bättre tydlighet i de ekonomiska och finansiella uppgifter som gemenskaperna producerar, och detta såväl inför kontrollinstanserna som inför allmänheten. Kommissionen önskar att alla uppgifter om användandet av offentliga medel och om institutionernas ekonomiska tillgångar skall finnas tillgängliga på ett klart och lättförståeligt sätt.

För att det målet skall uppnås måste de bokföringsuppgifter som ligger till grund för bokslutet vara upprättade enligt internationellt erkända redovisningsmetoder. Alla instanser som ansvarar för räkenskaperna måste använda samma metoder, och årsredovisningarnas uppställning och struktur måste ha relevans för mottagarna.

Att metoderna harmoniseras ombesörjs av kommissionens räkenskapsförare, som har i uppgift att utforma redovisningsnormer (bokförings- och sammanställningsmetoder) som är tillämpliga på alla institutionernas bokföring.

Alla redovisningsnormer som tillämpas av gemenskaperna bör dessutom vara grundade på internationellt godtagna redovisningsprinciper för den offentliga sektorn. Dessa återges nu formellt i förslaget:

-Principen om kontinuerlig verksamhet, som innebär att redovisningen skall ge en bild av en pågående verksamhet, med information om tidigare budgetårs aktiviteter och med jämförbara uppgifter från föregående budgetår i bokslutet.

-Försiktighetsprincipen, som innebär att tillgångssidan aldrig får övervärderas och skuldsidan aldrig undervärderas.

-Principen om beständiga redovisningsmetoder, som innebär att samma regler måste tillämpas på alla områden och att reglerna inte får ändras från ett budgetår till nästa. Varje regelförändring måste påpekas för årsredovisningarnas läsare, så att de kan se och förstå ändringarna.

-Principen att den information som läggs fram måste vara rättvisande, uttömmande, väsentlig och förståelig, så att den ger läsaren en rättvisande bild av situationen vad avser tillgångar och skulder, den finansiella situationen och budgetårets resultat.

Principen att inte tillämpa kvittning, principen att varje budgetår redovisas separat och principen att faktiska uppgifter går före antaganden återfinns också där.

Om redovisningsmetoderna fastslås tydligt i förslaget att tekniken skall vara olika beroende på vilken information de är avsedda att lämna.

I de allmänna räkenskaperna registreras transaktionerna med tanke på upprättandet av gemenskapernas bokslut. Det är en periodiserad redovisning ("accrual accounting").

Förslaget innehåller tydliga formuleringar av hur årsbokslutet skall vara uppställt och hur det skall redovisas. Det gäller både vilka uppgifter som skall lämnas och vilka de skall riktas till.

Årsredovisningarna skall bestå av en inkomst- och utgiftsredovisning, en balansräkning och bilagor, som var och en har klart angivna syften: i inkomst- och utgiftsredovisningen registreras hur budgeterade transaktioner genomförts, i balansräkningen redovisas gemenskapernas ekonomiska ställning (så långt möjligt i den form som är fastställd i rådets fjärde direktiv) och i bilagorna läggs alla de upplysningar fram som behövs för förståelsen av uppgifterna i balansräkningen.

Vad gäller presentationen av årsredovisningarna fastställs i förslaget än en gång att räkenskapsföraren vid varje institution skall fastställa det egna bokslutet och överlämna det till kommissionens räkenskapsförare, så att denna kan sammanföra dem. Det blir dessa konsoliderade årsredovisningar som granskas av revisionsrätten och av rådet och Europaparlamentet i egenskap av de myndigheter som beviljar ansvarsfrihet och som sedan offentliggörs i EGT efter den 30 november tillsammans med revisionsrättens revisionsförklaring och rapport, med de rättelser som eventuellt krävs med anledning av revisionsrättens påpekanden.

E. Externa åtgärder (del II, avdelning IV i förslaget)

I förslaget förenklas bestämmelserna om externa åtgärder genom att de begränsas till avvikelserna från vad som gäller för gemenskapens förvaltning som helhet. De uppdateras med tanke på de senaste förordningarna från rådet, som syftar till att decentralisera förvaltningen av biståndet, särskilt för att kandidatländerna skall förberedas och axla större ansvar.

Medan den nuvarande budgetförordningen bara tar upp kommissionens centraliserade förvaltning, klargörs i denna utformning de olika förvaltningssätten för externa åtgärder, eventuellt kompletterat med en skrivning om delegering till mottagarländerna med förhandsgodkännande av åtgärderna. Vidare anges vilket slag av kontroll (förhands- eller efterhandskontroll) som skall utföras i fråga om de åtgärder som delegerats till mottagande tredje land eller till en internationell organisation.

I samtliga fall där befogenheter delegeras (jfr. artikel 53 i förslaget) får det anges i avtalet mellan kommissionen och övriga parter att de förfaranden för upphandling, internkontroll och revision som används av kontraktsparterna skall godkännas för förvaltning av gemenskapsmedel, förutsatt att förfarandena uppfyller minimikrav som fastställs i samråd med kommissionen.

Enligt förslaget tillåts en fullständig eller partiell decentralisering av förvaltningen av bistånd till mottagarländerna, under förutsättning att de förelägger kommissionen bevis på att en miniminivå av sund förvaltning har iakttagits (det skall finnas tydliga upphandlingsbestämmelser, effektiva system för intern kontroll, separat redovisning av gemenskapsmedlen och extern granskning, och mottagarlandet skall ta det fulla ansvaret för att dessa villkor uppfylls).

Kontrakt som tilldelas direkt av ett mottagarland eller en organisation som handlar på dess uppdrag, eller av kommissionen i landets namn och för dess räkning, skall iaktta de allmänna principer och förfaranden som gäller för gemenskapens upphandling, såvida inte särskilda regler gäller för anbudsgivarnas behörighet att ansöka, eller i fråga om de beloppsgränser som anges i genomförandebestämmelserna. Eftersom finansieringsöverenskommelserna måste föregås av ett övergripande budgetmässigt åtagande, som innebär att budgetmedel reserveras, innebär det inget verkligt hinder att anbudsförfarandet innehåller en bestämmelse om att genomförandet kan förskjutas om det saknas disponibla anslag.

F. Andra frågor

F. 1. Ansvarsfrihet (del I, avdelning VII, kapitel 3)

I fråga om förfarandet för ansvarsfrihet tas det i förslaget hänsyn till ramavtalet mellan Europaparlamentet och kommissionen.

F. 2. EUGFJ:s garantisektion (del II, avdelning I)

I del II, avdelning I återfinns de särskilda bestämmelserna för de differentierade anslagen inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen (avdelning VIII i den nuvarande budgetförordningen). Det särskilda med denna ordning är följande:

-Åtagandebemyndigandena är lika med betalningsbemyndigandena, med automatisk överföring av outnyttjade betalningsbemyndiganden till nästa budgetår för att täcka tidigare åtaganden.

-Medlemsstaterna betalar mottagarna i förskott och får sedan ersättning för dessa belopp av kommissionen.

-I förvaltningskalendern ingår en tilläggstid med möjlighet att överföra anslag ända till den 31 januari följande budgetår.

För förvaltningen av anslagen till landsbygdens utveckling gäller dock de gemensamma reglerna efter den nuvarande budgetplanens utgång, dvs. efter den 1 januari 2007.

Dessutom har hänvisningarna till gällande bestämmelser för sektorn anpassats.

F. 3. Strukturfonderna (del II avdelning II)

Regelverket för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden innehåller särskilda ekonomiska bestämmelser som skiljer sig från den allmänna ordningen enligt budgetförordningen. Dessa gäller åtagandena (med årliga delbetalningar), betalningsordningen, återbetalningar av förskott, möjlighet att frigöra anslag och göra dem disponibla på nytt och systemet för överföringar.

Dessa särdrag måste beaktas i budgetförordningen. För att göra förhållandet mellan sektorsbestämmelserna och budgetförordningens bestämmelser tydligare införs enligt förslaget en ny avdelning som behandlar strukturfonderna i del II.

Sektorsbestämmelserna måste också stämma överens med budgetförordningen. När det blir dags att lägga fram sektorsbestämmelser ämnar kommissionen se till att det blir en sådan överensstämmelse.

F. 4. Forskning (del II, avdelning III)

Avdelning III i del II är ägnad åt de särskilda regler som gäller för anslag till forskning och teknisk utveckling (avdelning VII i nuvarande budgetförordning). Denna avdelning har kunnat förenklas avsevärt tack vare att budgeten nu redovisas efter verksamhetsområden. Den flexibilitet (15 %) i fråga om överföringar av Gemensamma forskningscentrets driftsanslag som medges enligt artikel 95 i den nu gällande budgetförordningen har dock bibehållits

Upphandlingsbestämmelserna i del I avdelning IV tillämpas inte i de fall där Gemensamma forskningscentret utför arbeten för tredje man, och rekryteringen av experter som avlönas via forskningsanslag regleras genom rådets beslut om antagande av varje ramprogram för forskning.

Kommissionen har valt att lyfta ut de bestämmelser som medger att vissa av Gemensamma forskningscentrets anslag betraktas som inkomster från tjänster som utförts för tredje mans räkning, och således som inkomster avsatta för särskilda ändamål (nuvarande artikel 92.4). Eftersom förslaget inte torde träda i kraft förrän Femte ramprogrammet löpt ut kan emellertid ramprogrammet genomföras enligt den nuvarande budgetförordningen, inklusive artikel 92.

F. 5. OLAF (del II avdelning VII)

När Byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) bildades genom kommissionens beslut av den 28 april 1999 [13], rådets förordning av den 25 maj 1999 [14], Europaparlamentets och rådets förordning (EG) 1073/99 [15] och rådets förordning (Euratom) nr 1074/99 [16] medförde det särskilda bestämmelser dels för upprättandet av budgeten (anslagen till OLAF återfinns i en bilaga till kommissionens avsnitt i budgeten) och dels vid utförandet av de anslag som ställs till byråns förfogande för att säkerställa dess oberoende. Dessa särdrag måste återges i budgetförordningen.

[13] Kommissionens beslut nr 352/1999, 28.4.1999 (EGT L 136, 31.5.1999, s. 20).

[14] Rådets förordning nr 1074/1999, 25.5.1999 (EGT L136, 31.5.1999, s.8).

[15] EGT L 136, 31.5.1999, s. 1.

[16] EGT L 136, 31.5.1999, s. 8.

I detta förslag införs därför en ny avdelning, där det anges hur anslagen till OLAF skall redovisas i budgeten (särskild budgetpost plus detaljerade uppgifter i bilaga, personalförteckning), vilka särskilda bestämmelser som gäller för budgetgenomförandet (delegering av verkställande befogenheter till OLAF:s direktör, system för överföringar) och hur bokslutet skall gå till.

F. 6. Administrativa anslag (del II, avdelning VII)

Förslaget innehåller en ny avdelning där de särskilda reglerna för administrativa anslag återfinns: åtagandena görs för löpande administrativa utgifter (nuvarande artikel 8.2), förskottsbetalningar får göras för utgifter som skall betalas i förskott, t.ex. hyror (nuvarande artikel 8.3), betalningsbemyndigandena skall vara lika med åtagandebemyndigandena och kontrakt avseende administrationsutgifter får bokas mot det innevarande budgetsårets anslag även om deras löptid går utöver detta budgetår (nuvarande artikel 1.3).

F. 7. Avdelningar som bör lyftas ut

Den nuvarande avdelning IXa i budgetförordningen med bestämmelser om sanktioner mot medlemsstaterna vid alltför stora underskott bör lyftas ut, då dessa redan har behandlats bland inkomster som avsatts för särskilt ändamål i artikel 17.

Den nuvarande avdelning X i budgetförordningen med "särskilda bestämmelser för förvaltning av anslag till personal på kontor och underavdelningar inom gemenskapen samt till delegationerna utanför gemenskapen" innehåller bara en enkel hänvisning till genomförandebestämmelserna om tilldelning av kontrakt, upprättande av inventarieförteckningar, bokföring och förskottsbetalningar. Hänvisningen är överflödig, då det redan hänvisas till genomförandebestämmelserna i de olika avsnitt i budgetförordningen där dessa ämnen behandlas. Avdelningen bör därför tas bort.

Den nuvarande II i budgetförordningen, "Särskilda bestämmelser för Europeiska gemenskapernas upp- och utlåningsverksamhet", har också lyfts ut i detta förslag. Artiklarna 134 och 135 förs över till avdelning VI, "Redovisning", i del I och artikel 137 förs samman med bestämmelserna om revisionsrättens befogenheter i avdelning VII, "Extern kontroll och ansvarsfrihet", i samma del. Artikel 136 om den interna kontroll som utövas av styrekonomen över denna verksamhet tas bort, eftersom nya bestämmelser har införts för den interna kontrollen.

F. 8. Del III

Del III ("Övergångs- och slutbestämmelser") innehåller först tre övergångsbestämmelser. Den första avser den monetära reserven, vars avskaffande föreslås i det ännu ej antagna förslaget till förordning om budgetdisciplin. Genom den andra övergångsbestämmelsen fastställs att anslagen för landsbygdens utveckling skall tas upp i avdelningen för EUGFJ:s garantisektion, på samma sätt som i budgetplanen, ända tills den nuvarande budgetplanen löper ut år 2006. Bestämmelsen föregriper inte de beslut som kommer att fattas om perioden efter 2006.

Slutbestämmelserna är desamma som de nuvarande artiklarna 138-142 med två ändringar. Den ena är motiverad av det faktum att detta förslag är en omarbetning, vilket innebär att budgetförordningen av den 21 december 1977 skall upphävas. I den andra utvecklas hänvisningen till medlingsförfarandet i den nuvarande artikel 140. Bestämmelserna i Europaparlamentets, rådets och kommissionens gemensamma uttalande av den 4 mars 1975 om införande av ett medlingsförfarande återges sålunda i artikel 174. Kommissionen påminner samtidigt om att den i sitt yttrande till regeringskonferensen föreslagit att budgetförordningen hädanefter antas enligt medbeslutandeförfarandet.

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING (EG, EKSG, Euratom)

om budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 279 i detta,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, särskilt artikel 78h i detta,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 183 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [17],

[17] EGT C

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [18],

[18] EGT C

med beaktande av revisionsrättens yttrande [19], och

[19] EGT C

av följande skäl:

(1) De förhållanden som rådde när budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget [20] antogs har förändrats avsevärt, särskilt till följd av de successiva utvidgningarna, de fleråriga finansiella budgetramarna och de institutionella förändringarna och budgetförordningen har upprepade gånger ändrats i väsentliga avseenden. Med anledning av nya ändringar som är nödvändiga för att ta hänsyn till krav på lagstiftningsmässiga och administrativa förenklingar samt en ytterligare förstärkt stränghet i förvaltningen av gemenskapens finanser bör budgetförordningen av den 21 december 1977 av tydlighetsskäl arbetas om.

[20] EGT L 356, 31.12.1977, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG, EKSG, Euratom) nr 2673/1999 (EGT L 326, 18.12.1999, s. 1).

(2) Förordningen bör begränsas till huvudprinciperna och de grundläggande reglerna som skall gälla för samtliga budgetfrågor som anges i fördraget, medan de närmare bestämmelserna bör föras över till en förordning som lägger fast dess genomförandebestämmelser (nedan kallade: "genomförandebestämmelserna" för att säkerställa en bättre regelhierarki och för att göra budgetförordningen lättare att läsa.

(3) När det gäller budgetprinciper bör vid upprättandet och genomförandet av budgeten de fyra budgeträttsliga grundprinciperna iakttas (enhet, universalitet, specificering och ettårighet), liksom principerna för en sund ekonomisk förvaltning, jämvikt, en enda beräkningsenhet och öppenhet.

(4) Denna förordning bör slå fast dessa principer, begränsa undantagen till vad som är absolut nödvändigt och ställa upp strikta regler för dessa undantag.

(5) När det gäller principen om enhet bör det nämnas i denna förordning att denna princip är tillämplig även på utgifterna för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor, när dessa belastar budgeten. Beslut om gemenskapsorganens tjänsteförteckningar bör fattas av budgetmyndigheten inom ramen för budgetförfarandet med hänsyn till den inverkan de har på gemenskapens personalbehov och på den allmänna budgeten genom de bidrag som betalas eller kan betalas till dessa organ och de pensioner som betalas eller kan komma att betalas till deras personal.

(6) I fråga om principen om universalitet bör metoden med återbetalning av förskott liksom användning av anslag på nytt avskaffas, något som delvis kommer att ersättas av metoden med inkomster avsatta för särskilda ändamål. De särskilda reglerna för strukturfonderna bör inte påverkas av dessa ändringar.

(7) När det gäller principen om specificering är det absolut nödvändigt att kommissionen ges en viss rörelsefrihet, så att den kan göra överföringar av administrativa anslag och driftsanslag mellan budgetavdelningar för olika politikområden och av driftsanslag mellan olika kapitel. Denna förordning bör möjliggöra att de ekonomiska och administrativa resurser som krävs för varje användningsområde budgeteras tillsammans. Förfarandena för överföring av anslag mellan samtliga institutioner bör också harmoniseras, så att överföringar mellan avdelningar i budgeten tillhör budgetmyndighetens område och överföringar inom varje avdelning tillhör institutionens område. Budgetmyndigheten bör kunna upprätta reserver endast i två fall, nämligen vid avsaknad av rättslig grund och vid osäkerhet om anslagen är tillräckliga eller nödvändiga.

(8) I fråga om principen om ettårighet bör alla anslag vara differentierade, samtidigt som den nuvarande tekniska ordningen för anslagen till Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) bör behållas. Överföringar av åtagande- och betalningsbemyndiganden bör beslutas av den berörda institutionen, vilket kan motiveras med att förfarandet förenklas då de icke-differentierade anslagen försvinner. Tilläggstiderna bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt, nämligen till EUGFJ:s betalningar.

(9) I fråga om principen om öppenhet så är syftet att förbättra informationen om budgetens genomförande och om redovisningen. Det bör också fastställas en strikt tidsfrist för offentliggörandet av budgeten. Vidare bör de negativa utgifterna och inkomsterna avskaffas, varvid de förstnämnda i framtiden bör behandlas som inkomster avsatta för särskilda ändamål.

(10) Principerna för en sund ekonomisk förvaltning, slutligen, bör definieras utifrån begreppen sparsamhet, kostnadseffektivitet och ändamålsenlighet, och iakttagandet av denna princip bör säkerställas med hjälp av mätbara indikatorer, så att de uppnådda resultaten kan bedömas. Utvärdering bör äga rum under hela programcykeln.

(11) När det gäller budgetens upprättande och uppställning bör budgetförfarandena harmoniseras och förenklas genom att åtskillnaden mellan tilläggs- och ändringsbudgetar tas bort, eftersom den saknar praktisk betydelse.

(12) I kommissionens budgetavsnitt bör en uppställning av anslag och resurser efter ändamål, dvs. verksamhetsbaserad budgetering ("activity-based budgeting"), tillåtas för att förbättra klarheten i budgetförvaltningen, vilket främjar målen för en sund ekonomisk förvaltning, särskilt kostnadseffektivitet och ändamålsenlighet.

(13) Kommissionen bör ha en viss handlingsfrihet i förhållande till vad som är godkänt i budgeten i fråga om personalförvaltningen, framför allt för att skapa en förvaltning som är resultat- i stället för resursorienterad. Friheten blir dock fortfarande begränsad av två faktorer, nämligen av budgetanslagen och det totala antalet tjänster. Dessutom kommer graderna A1 och A2 att undantas.

(14) När det gäller genomförandet av budgeten bör de olika alternativen vid genomförandet av budgeten klargöras, nämligen antingen centraliserad förvaltning vid kommissionen eller förvaltning som sker gemensamt med medlemsstaterna eller decentraliserat tillsammans med tredje länder som är mottagare av bistånd. Den centraliserade förvaltningen bör kunna utföras antingen direkt av kommissionens enheter eller i form av delegering till offentligrättsliga organ på nationell eller internationell nivå eller på gemenskapsnivå, särskilt genomförandeorgan som inrättats av gemenskaperna. Dessa senare bör kunna anförtros genomförandet av hela eller delar av program under kommissionens ansvar och kontroll.

(15) Kommissionens ansvar för genomförandet av budgeten medför att den inte får delegera uppgifter som innebär myndighetsutövning och som lämnar utrymme för diskretionära bedömningar. I denna förordning bör det erinras om denna princip och räckvidden av de uppgifter som kan delegeras bör anges. Det bör också preciseras att privaträttsliga organ inte bör kunna vidta åtgärder som leder till att budgetanslag utnyttjas, utom i de fall då de på en medlemsstats ansvar anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning, utan bara får utföra tekniska och administrativa tjänster eller förberedande eller kompletterande uppgifter.

(16) Principerna om öppenhet och sund ekonomisk förvaltning innebär att de offentligrättsliga organ - eller organ som under statens garanti anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning - som genom delegering tilldelats uppgifter som innebär att genomföra budgettransaktioner för kommissionens räkning bör förfoga över tydliga regler för upphandling, en effektiv intern kontroll, ett redovisningssystem där gemenskapsmedlen redovisas separat från deras övriga verksamhet, samt en extern revision.

(17) De olika aktörernas uppgifter bör förändras så att utanordnarens ansvar utvidgas genom att de centraliserade förhandskontrollerna avskaffas, i synnerhet styrekonomens förhandsgodkännande av inkomst- och utgiftstransaktionerna och räkenskapsförarens kontroll av att betalningar löser gemenskapen från dess förpliktelser. I gengäld bör det utvecklas ett system för intern revision av förvaltningssystemen och internkontrollsystem som inrättas av utanordnarna. Internrevisorn bör fylla den funktion som ekonomichef (styrekonom) som avses i fördragen.

(18) Utanordnarnas, räkenskapsförarnas och förskottsförvaltarnas ansvar skiljer sig inte till sin natur från det ansvar som åvilar andra tjänstemän och övriga anställda, och bör inom ramen för tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna eller i anställningsvillkoren för övrig anställda i Europeiska gemenskaperna (nedan kallad "tjänsteföreskrifterna") omfattas av gällande disciplinåtgärder och krav på ekonomisk kompensation. I gengäld bör särskilda bestämmelser om räkenskapsförarnas och förskottsförvaltarnas ansvar om de begår vissa typer av fel dock behållas, beroende på särarten i de uppgifter de utför. Reglerna om särskilda skadestånd och försäkringar i dessa fall har dock inte behållits. I denna förordning bör också erinras om de gällande bestämmelserna om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller medlemsstaterna är delaktiga i.

(19) Begreppen budgetmässigt åtagande och rättsligt åtagande och villkoren för att använda av dem bör klargöras. För att tidsmässigt begränsa budgetpåverkan av kommissionens beslut och minska mängden vilande åtaganden är det lämpligt att begränsa den tid, under vilken enskilda rättsliga åtaganden kan ingås på grundval av allmänna budgetmässiga åtaganden.

(20) I denna förordning bör de olika typer av betalningar som utanordnarna kan använda sig av definieras.

(21) Det bör i denna förordning anges att kontroll, godkännande och utbetalning av ett belopp måste utföras inom en frist som anges i genomförandebestämmelserna och att fordringsägaren efter fristens utgång har rätt till dröjsmålsränta som kommer att belasta budgeten.

(22) När det gäller upphandling bör Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av varor, tjänster samt bygg- och anläggningsarbeten tillämpas när institutionerna genomför offentlig upphandling för egen räkning, och principerna i direktiven bör också tjäna som grundval för de regler som tillämpas på de kontrakt som institutionerna ingår för tredje mans räkning.

(23) För att förebygga oegentligheter och bekämpa bedrägeri och korruption och för att främja en sund och effektiv förvaltning bör anbudsgivare och anbudssökande, som har gjort sig skyldiga till sådana handlingar eller som befinner sig i intressekonflikt, uteslutas från tilldelning av kontrakt.

(24) För öppenhetens skull bör anbudsgivare och anbudssökande på lämpligt sätt informeras om tilldelning av kontrakt.

(25) I samband med att utanordnarens ansvar utvidgas bör den nuvarande Rådgivande kommittén för upphandling och kontrakt avskaffas.

(26) I fråga om bidrag bör det skapas en struktur för beviljande och kontroll av gemenskapsbidrag genom särskilda bestämmelser som genomför principerna om rättslig grund, öppenhet, programplanering, samfinansiering, gemensam bedömning och kontroll.

(27) För att ackumulering av bidrag skall undvikas bör de inte kunna beviljas för finansiering av samma åtgärd två gånger eller för finansiering av åtgärder som redan har genomförts innan ansökan om bidrag lämnas in.

(28) För att skapa verktyg i kampen mot bedrägeri och korruption bör det införas bestämmelser om uteslutning från beviljande av bidrag, på samma sätt som gäller för reglerna för tilldelning av offentliga kontrakt.

(29) När ett bidrag beviljats bör en skriftlig överenskommelse upprättas där institutionens och bidragsmottagarens rättigheter och skyldigheter anges.

(30) När bidrag har betalats ut bör utanordnaren vara skyldig att följa upp hur de har använts och göra en övergripande utvärdering av de resultat som uppnåtts genom varje program.

(31) När det gäller räkenskaperna och redovisningen bör det anges att räkenskaperna består av allmänna räkenskaper och budgeträkenskaper och det bör betonas att syftet med de allmänna räkenskaperna är att ge en redovisning av tillgångar och skulder, medan budgeträkenskapernas syfte är att visa inkomster och utgifter och ligga till grund för rapporterna om genomförandet av budgeten.

(32) De principer som ligger till grund för de allmänna räkenskaperna och årsbokslutet bör fastställas med hänvisning till de internationellt erkända redovisningsprinciperna och rådets direktiv om årsbokslut i vissa typer av bolag, så långt dessa är relevanta för den offentliga sektorn.

(33) Bestämmelserna om vilken information som skall ges om budgetens genomförande bör ändras så att informationen utvidgas till att också omfatta anslag som överförts, gjorts disponibla på nytt och använts på nytt, och det månatliga uppgiftslämnandet och den rapport om genomförandet som skall lämnas till budgetmyndigheten tre gånger om året bör organiseras bättre.

(34) Institutionernas redovisningsmetoder bör harmoniseras, och kommissionens räkenskapsförare bör ha initiativrätt på detta område.

(35) Det bör anges att datoriseringen av den ekonomiska förvaltningen inte får påverka revisionsrättens rätt till tillgång till styrkande handlingar.

(36) Den oklara distinktionen mellan förskott och delbetalning bör avskaffas. Utbetalningarna bör göras i form av antingen förskott, löpande betalningar eller betalningar av återstående belopp, utom i fall där hela åtagandet fullgörs genom en enda betalning och det bör föreskrivas att räntor på förskott utgör budgetinkomster.

(37) För den externa kontrollen och beviljandet av ansvarsfrihet har även om kommissionen bär hela ansvaret för budgetens genomförande den gemensamma förvaltningen, som utförs tillsammans med medlemsstaterna, och den decentraliserade förvaltningen, som utförs tillsammans med tredje land, en sådan vikt att samarbete med dessa parter krävs under revisionsrättens kontrollförfarande och därefter under budgetmyndighetens förfarande för ansvarsfrihet.

(38) För att förbättra den interinstitutionella verksamheten bör kommissionen på Europaparlamentets begäran lämna alla nödvändiga upplysningar avseende det ifrågavarande budgetåret som behövs för att förfarandet för att bevilja ansvarsfrihet för budgetens genomförande skall fungera väl, med vederbörlig hänsyn till enskildas grundläggande rättigheter, skyddet av yrkeshemligheter, de bestämmelser som reglerar eventuella disciplinförfaranden eller rättsliga förfaranden samt unionens intressen.

(39) För vissa av gemenskapens politikområden bör särskilda bestämmelser utformas för att denna förordning skall överensstämma med sektorsbestämmelserna.

(40) I fråga om EUGFJ bör de särskilda förvaltningsmetoderna, särskilt att åtagandebemyndiganden är lika med betalningsbemyndiganden och ordningen för anslagsöverföring behållas, men skall dock inte längre gälla för anslagen till landsbygdens utveckling från och med den 1 januari 2007.

(41) För att garantera att de samlade anslagen förblir disponibla, bör alla inkomster som avsätts för särskilda ändamål från EUGFJ:s garantisektion tilldelas sektionen som helhet.

(42) Det måste vara möjligt att göra förhandsåtaganden från och med den 15 november före det budgetår som avses.

(43) Vad avser strukturfonderna bör reglerna om återbetalning av förskott och om att anslag får göras disponibla på nytt kvarstå enligt villkoren i kommissionens förklaring som bifogas rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna.

(44) I fråga om forskningsanslagen bör budgeten vara uppställd på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna om verksamhetsbaserad budgetering.

(45) I fråga om externa åtgärder bör en decentraliserad förvaltning av stöd till tredje land tillåtas, under förutsättning att kommissionen ges garantier för en sund ekonomisk förvaltning och att mottagarlandet är ansvarigt gentemot kommissionen för de medel som betalas ut.

(46) De finansieringsöverenskommelser och kontrakt som sluts med mottagarländer eller med offentligrättsliga organ på nationell nivå, internationell nivå eller gemenskapsnivå, eller med fysiska eller juridiska personer som omfattas av privaträtten, bör vara förenliga med de allmänna principerna för offentlig upphandling som finns i del I avdelning IV och i del II avdelning IV i denna förordning när det gäller externa åtgärder.

(47) De särskilda förvaltningsbestämmelserna för Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) bör flyttas till en egen avdelning, särskilt när det gäller de uppgifter som finns i en bilaga till budgeten, samt angivandet av de befogenheter som delegerats till dess direktör.

(48) När det gäller de administrativa anslagen bör de bestämmelser som speciellt gäller för dessa samlas i en egen avdelning.

(49) Övergångsvis bör den särskilda monetära reserven för EUGFJ behållas till dess förordningen om budgetdisciplin träder i kraft och vad gäller programmen för landsbygdsutveckling och kompletterande åtgärder bör det fastställas att de särskilda bestämmelserna för garantisektionen inom EUGFJ, vad gäller ordningen för anslagen, bara skall fortsätta att tillämpas till slutet av den nuvarande programperioden.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

DEL I

GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

I denna budgetförordning ges bestämmelser för hur Europeiska gemenskapernas allmänna budget (hädanefter kallad "budgeten") skall upprättas, och för hur den skall genomföras både med avseende på inkomster och utgifter. Den innehåller också bestämmelser om redovisning, om kontrakt som tilldelas av gemenskaperna vid offentlig upphandling och om bidrag som beviljas av gemenskaperna. Den fastställer utanordnarnas, räkenskapsförarnas och internrevisorernas ansvar, och hur utövandet av detta ansvar skall kontrolleras. Förfarandena för extern kontroll och för ansvarsfrihet fastställs också i förordningen.

Vid tillämpningen av denna förordning skall Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och ombudsmannen behandlas som institutioner.

Artikel 2

Budgeten skall upprättas och genomföras enligt principerna om enhet, ettårighet, jämvikt, en enda beräkningsenhet, universalitet, specificering, sund ekonomisk förvaltning samt klarhet och öppenhet, enligt definitionerna i denna förordning.

Kapitel 1

Enhetsprincipen

Artikel 3

1. Budgeten är det dokument i vilket varje år gemenskapens förväntade inkomster och utgifter införs och godkänns.

2. Gemenskapernas inkomster och utgifter skall omfatta följande:

a) Europeiska gemenskapens inkomster och utgifter, inklusive de administrativa utgifterna för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor samt de tillhörande driftsutgifterna för dessa områden som tas upp i budgeten.

b) Europeiska kol- och stålgemenskapens admini stra tiva utgifter och motsvarande inkomster.

c) Europeiska atomenergigemenskapens utgifter och inkomster.

3. I budgeten skall också införas garantier för gemenskapernas upp- och utlåning samt utbetalningar till Garantifonden för åtgärder avseende tredje land, varvid de berörda transaktionerna redovisas i kommissionens inkomst- och utgiftsredovisning och balansräkning.

Artikel 4

1. Alla inkomster och utgifter skall medföra att en rubrik i budgeten tillgodogörs eller belastas, med förbehåll för artikel 69.

2. Åtagande eller godkännande av utgifter utöver beviljade anslag får inte medges.

Kapitel 2

Principen om ettårighet

Artikel 5

De anslag som tas upp i budgeten skall beviljas för ett budgetår.

Artikel 6

1. Anslagen i budgeten skall vara differentierade, och ge upphov till åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden.

Åtagandebemyndigandena skall täcka de totala kostnaderna för de rättsliga förpliktelser som ingås under budgetåret i fråga.

Betalningsbemyndigandena skall täcka de betalningar som krävs för att uppfylla rättsliga förpliktelser som ingås under det berörda budgetåret eller som ingåtts under tidigare budgetår.

2. Bestämmelserna i punkt 1 skall inte påverka tillämpningen av de särskilda bestämmelserna i del II avdelning I och VII. De skall inte heller hindra att övergripande åtaganden görs eller att åtaganden delas in i årliga delåtaganden.

3. Anslagen skall föras in i budgeten på följande sätt:

a) De åtagandebemyndiganden som beviljas för budgetåret i fråga samt betalningsbemyndigandena för samma budgetår skall föras in under sina respektive budgetrubriker.

b) De betalningsbemyndiganden som bedöms erforderliga för påföljande budgetår skall redovisas tillsammans med åtagandebemyndigandena i en förfalloplan som införs i budgetanmärkningarna.

Artikel 7

1. Budgetåret skall börja den 1 januari och sluta den 31 december.

2. Ett budgetårs inkomster skall tas upp i räkenskaperna för detta budgetår på grundval av de belopp som tagits emot under budgetåret. De egna medlen för januari månad det närmast följande budgetåret kan emellertid betalas in i förskott enligt rådets förordning om genomförande av beslutet om systemet för gemenskapernas egna medel.

3. Upptagandet av egna medel från mervärdesskatt och kompletterande egna medel grundade på bruttonationalinkomst samt - i förekommande fall - finansiella bidrag till budgeten får anpassas i enlighet med förordningen i punkt 2.

4. Anslag som beviljas för ett givet budgetår får bara användas för att täcka utgifter för vilka åtaganden ingås och betalningar effektueras under budgetåret i fråga, utom i undantagsfall enligt del II avdelning I, samt för att täcka skulder som hänför sig till tidigare budgetår.

5. Åtagandena skall tas upp i räkenskaperna på grundval av de rättsliga åtaganden som gjorts fram till den 31 december.

6. Betalningarna för ett budgetår skall tas upp i räkenskaperna på grundval av de betalningar som effektuerats av räkenskapsföraren fram till den 31 december detta budgetår.

7. Trots punkterna 5 och 6 skall utgifterna inom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) tas upp i räkenskaperna för ett budgetår enligt bestämmelserna i del II avdelning I.

Artikel 8

1. Åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden som inte har tagits i anspråk i slutet av det budgetår för vilket de beviljades skall förfalla.

De kan emellertid föras över efter ett beslut av den berörda institutionen som fattas senast den 15 februari, dock endast till det närmast påföljande budgetåret, och enligt villkoren i punkterna 2 och 3.

2. I fråga om åtagandebemyndiganden kan överföringen avse

a) beloppen som hänför sig till åtaganden som i princip har gjorts den 31 december, eller

b) beloppen som är nödvändiga när den lagstiftande myndigheten har antagit en grundläggande rättsakt under budgetårets sista kvartal och kommissionen inte har kunnat göra motsvarande budgetmässiga åtaganden senast den 31 december.

Åtaganden för de belopp som avses i första stycket skall göras senast den 31 mars det närmast påföljande budgetåret.

3. Betalningsbemyndiganden får föras över om beloppen är nödvändiga för att uppfylla redan gjorda åtaganden eller belopp som hänför sig till åtagandebemyndiganden som överförts, när de anslag som avsatts under de berörda rubrikerna i budgeten för påföljande budgetår inte täcker behoven. Den berörda institutionen skall sträva efter att i första hand använda de anslag som beviljats för det innevarande budgetåret och inte använda de överförda anslagen förrän de förstnämnda är uttömda.

4. Institutionen skall senast den 15 mars underrätta Europaparlamentet och rådet (hädanefter kallade: "budgetmyndigheten") om det beslut som fattats om överföring och för varje rubrik i budgeten ange hur kriterierna i punkterna 2 och 3 tillämpats på varje överföring.

5. Anslag som tagits upp i reserven och personalanslag får inte överföras.

Artikel 9

Oanvända inkomster och anslag som är disponibla den 31 december som härrör från inkomster som är avsatta för särskilda ändamål enligt artikel 17 skall överföras automatiskt. Inkomster som är avsatta för särskilda ändamål skall användas först.

Artikel 10

När åtaganden dras tillbaka till följd av att den åtgärd för vilket de gjorts helt eller delvis inte har genomförts under något budgetår efter det då åtagandebemyndigandena togs upp i budgeten, skall de berörda anslagen förfalla.

De belopp som betalats ut på felaktiga grunder skall betalas tillbaka, om inte något annat följer av bestämmelserna i del II avdelning II.

Artikel 11

För de anslag som tas upp i budgeten får åtaganden göras med verkan från den 1 januari, så snart budgeten har antagits slutgiltigt, om inte något annat följer av de undantag som anges i del II avdelning I och VII.

Artikel 12

1. Om budgeten inte har antagits slutgiltigt vid budgetårets början skall bestämmelserna i artikel 273 i EG-fördraget, artikel 78b i EKSG-fördraget och artikel 178 i Euratomfördraget gälla för åtaganden och betalningar som hänför sig till utgifter som principiellt godkänts i den senast antagna budgeten.

En utgift skall anses som principiellt godkänd i den senast antagna budgeten om det hade varit möjligt att föra den till en specifik budgetrubrik under det berörda budgetåret.

2. För varje kapitel kan åtaganden göras för upp till en fjärdedel av de totala anslag som tagits upp i det berörda kapitlet för det föregående budgetåret, med hänsyn tagen till alla överföringar, plus en tolftedel för varje avslutad månad.

De anslag som tas upp i budgetförslaget eller, om något sådant inte finns, i det preliminära budgetförslaget, får inte överskridas.

Sådana övergripande preliminära åtaganden av garantisektionen vid EUGFJ som avses i del II avdelning I skall behandlas som åtaganden när bestämmelserna i första stycket tillämpas.

3. Utbetalningarna per kapitel och månad får göras med upp till en tolftedel av de totala anslag som tas upp i det berörda kapitlet för det föregående budgetåret, med hänsyn tagen till alla överföringar.

Den åtgärd som avses i första stycket får inte medföra att kommissionen för någon månad disponerar över anslag som överskrider en tolftedel av de anslag som tas upp i budgetförslaget eller, om något sådant inte finns, i det preliminära budgetförslaget.

4. Om det är nödvändigt för kontinuiteten i gemenskapernas verksamhet eller av förvaltningsmässiga skäl skall följande gälla:

a) För utgifter som är en nödvändig följd av fördragen eller rättsakter som antagits i enlighet med dessa får rådet, efter begäran från kommissionen och efter samråd med Europa parlamentet, med kvalificerad majoritet fatta beslut om att samtidigt bevilja två eller flera tillfälliga tolftedelar för både åtaganden och betalningar utöver dem som automatiskt görs disponibla enligt punkt 2.

b) För andra utgifter än sådana som är en nödvändig följd av fördragen eller rättsakter som antagits i enlighet med dessa skall bestämmelserna i artikel 273 tredje stycket i EG-fördraget, artikel 78b.2 andra stycket i EKSG-fördraget och artikel 178 tredje stycket i Euratomfördraget tillämpas.

De extra tolftedelarna skall beviljas i sin helhet.

Det totala årliga belopp som genom tolftedelarna beviljas för varje kapitel får varken överstiga det totala beloppet för motsvarande kapitel i det föregående årets budget, med hänsyn tagen till överföringar eller det totala beloppet för motsvarande kapitel i budgetförslaget eller, om något sådant inte finns, i det preliminära budgetförslaget.

5. Om, för ett visst kapitel, beviljandet av två eller flera tillfälliga tolftedelar enligt villkoren i punkt 4 inte gör det möjligt att täcka de utgifter som krävs för att undvika ett avbrott i gemenskapernas verksamhet på det aktuella området, kan i undantagsfall ett överskridande av det belopp som avses i punkt 4 tredje stycket beviljas i enlighet med förfarandet i första stycket i nämnda punkt. I det fallet får den totala summan av de anslag som beviljades i budgeten för det föregående året inte överskridas.

Kapitel 3

Principen om jämvikt

Artikel 13

1. Det skall råda jämvikt mellan inkomster och betalningsbemyndiganden i budgeten.

2. Gemenskaperna får inte ta upp lån för att täcka underskott i budgeten. Upplåning får endast ske för att finansiera fast egendom.

Artikel 14

Saldot för varje budgetår skall tas upp i budgeten för nästföljande budgetår som inkomst om det rör sig om ett överskott eller som utgift om det rör sig om ett underskott.

Beräkningar av denna inkomst eller utgift skall tas upp i budgeten under budgetförfarandet och vid behov i en ändringsskrivelse som överlämnas i enlighet med artikel 31. Beräkningarna skall upprättas enligt principerna i rådets förordning om genomförande av beslutet om systemet för gemenskapernas egna medel.

När räkenskaperna avslutats för varje budgetår skall eventuella avvikelser från beräkningarna tas upp i budgeten för nästföljande budgetår i en ändringsbudget.

Kapitel 4

Principen om en enda beräkningsenhet

Artikel 15

Budgeten skall upprättas i euro.

Kapitel 5

Universalitetsprincipen

Artikel 16

1. De totala inkomsterna skall täcka de totala betalningsbemyndigandena, med förbehåll för artikel 17.

2. Alla inkomster och utgifter skall tas upp som bruttobelopp i budgeten utan att justeras mot varandra, med förbehåll för artikel 18.

Artikel 17

1. Följande kategorier av inkomster som avses i denna förordning skall avsättas för särskilda ändamål:

a) Finansiella bidrag från medlemsstaterna till vissa forskningsprogram i enlighet med rådets förordning om systemet för gemenskapernas egna medel.

b) De räntor på depositioner samt böter som föreskrivs i förordningen om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott.

c) Inkomster som avsatts för ett särskilt ändamål, t.ex. inkomster från fonder, subventioner, gåvor och legat.

d) Bidrag från tredje länder eller olika organ för deltagande i gemenskapernas verksamhet.

e) Inkomster från tredje man för varor, tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten som levererats eller utförts på dennes begäran.

f) Inkomster från återbetalning av belopp som betalats ut på felaktiga grunder.

g) Inkomster från leverans av varor, tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten som utförts till förmån för andra institutioner och organ, inklusive återbetalningar av traktamenten från andra institutioner och organ för vars räkning sådana betalats.

h) Försäkringsersättningar.

i) Inkomster från uthyrning.

j) Inkomster från försäljning av publikationer och filmer, inklusive sådant material som lagras elektroniskt.

Inkomster som skall avsättas för särskilda ändamål enligt den tillämpliga rättsliga grunden skall också avsättas för särskilda ändamål.

Budgeten skall innehålla rubriker för de olika kategorier av inkomster som avses i första och andra stycket, och, om det är möjligt, en beräkning av beloppen.

2. Kommissionen får ta emot alla donationer som görs till gemenskaperna, t.ex. i form av fonder, subventioner, gåvor och legat.

Kommissionen får ta emot donationer som kan föra med sig kostnader endast efter förhandsgodkännande från Europaparlamentet och rådet, vilka skall fatta beslut i frågan inom två månader efter mottagandet av kommissionens begäran. Om inga invändningar har framförts under denna tidsfrist skall kommissionen fatta ett slutgiltigt beslut om godkännande.

Artikel 18

1. I genomför