Rådets förordning (EG) om åtgärder som skall vidtas gentemot vissa aktörer som drar nytta av verksamheter som finansieras av garantisektionen vid EUGFJ (1) (95/C 171/03) KOM(95) 194 slutlig - 94/0015(CNS)

(Framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 189a.2 i Romfördraget den 24 maj 1995)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av kommissionens förslag, och

med beaktande av följande:

Vid sina möten i Köpenhamn i juni 1993 och i Essen i december 1994 framhöll Europeiska rådet vikten av att fortsätta kampen mot bedrägeri och oegentligheter som påverkar gemenskapens budget. Det är lämpligt att förstärka åtgärderna för att säkerställa att gemenskapens medel för genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken inte beviljas personer eller företag som inte lägger fram alla garantier för tillförlitlighet vad gäller genomförandet av verksamheterna i fråga.

I artikel 8 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken (2), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2048/88 (3) föreskrivs att medlemsstaterna skall vara skyldiga att vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att de verksamheter som finansieras av fonden verkligen genomförs och att de genomförs på ett riktigt sätt och för att förebygga och åtgärda oegentligheter.

I rådets förordning (EEG) nr 595/91 av den 4 mars 1991 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av strukturpolitiken och om organisationen av ett informationssystem på detta område och om upphävande av förordning (EEG) nr 283/72 (4) föreskrivs bland annat att medlemsstaterna regelbundet skall informera kommissionen om konstaterade oegentligheter och de rättsliga eller administrativa förfaranden mot personer som har begått oegentligheter, i syfte att systematiskt fastställa arten av de oegentligheter som begås och återvinna felaktigt utbetalade belopp.

Det har visat sig vara nödvändigt att komplettera dessa bestämmelser med ett gemenskapssystem som tillåter alla behöriga nationella myndigheter att, i samband med anbudsförfaranden, beviljande av exportbidrag och försäljning till nedsatt pris av interventionsprodukter, identifiera aktörer som medvetet eller till följd av grov vårdslöshet har begått en oegentlighet som skadar gemenskapens medel, eller som på goda grunder misstänks för detta. På grundval av detta bör det, beroende på hur allvarlig överträdelsen är och om den är bevisad eller misstänkt, vidtas en serie varierande åtgärder, från skärpt kontroll till uteslutande av de berörda aktörerna från deltagande i verksamheter, vilket skall bestämmas när det har påvisats att de har handlat bedrägligt.

För att ge aktörerna största möjliga garantier bör de väsentliga delarna av motsvarande bestämmelser i förordning (EEG) nr 595/91 om konfidentialitet och tystnadsplikt och i relevanta nationella föreskrifter om brottmål antas. I fråga om skydd av uppgifter kan de relevanta bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr. . . ./94 om ömsesidig assistans på tull- och jordbruksområdet göras tillämpliga.

Det nuvarande systemet bör komplettera de särskilda bestämmelser som redan finns eller som kommer att antas inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken i syfte att förebygga oegentligheter, särskilt de bestämmelser om kontroll och påföljder som slagits fast av kommissionen inom ramen för dess av domstolen bekräftade befogenheter.

På ett övergripande plan för bedrägeribekämpning lade kommissionen den 7 juli 1994 för övrigt fram ett förslag till rådets förordning (EG, Euratom) om skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen (5). När rådet har antagit den förordningen kommer den juridiska ramen som fastställs i den för alla områden som omfattas av den gemensamma politiken att vara tillämplig på de åtgärder som föreskrivs i den här förordningen. I väntan på detta bör det fastställas att tillämpningsföreskrifterna för denna förordning interimistiskt kan innehålla motsvarande bestämmelser, särskilt i fråga om definition av oegentligheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Ett gemenskapssystem skall införas för att identifiera aktörer som, med stöd av tidigare erfarenheter i fråga om deras korrekta fullgörande av sina förpliktelser, uppvisar risk för opålitlighet i samband med sådana anbudsförfaranden, exportbidrag och försäljningar av interventionsprodukter till nedsatt pris, som finansieras av garantisektionen vid EUGFJ, och för att så snabbt som möjligt informera de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna och kommissionen om dessa aktörer.

2. I denna förordning avses med "aktörer som uppvisar risk för opålitlighet" sådana aktörer som, oavsett om de är fysiska eller juridiska personer,

a) enligt ett slutligt avgörande av en rättslig eller administrativ myndighet medvetet eller till följd av grov vårdslöshet har begått en oegentlighet med avseende på relevanta gemenskapsbestämmelser och som orättmätigt har dragit nytta av en ekonomisk fördel eller som har försökt dra nytta av en sådan,

b) i detta sammanhang med stöd av konstaterade fakta har varit föremål för ett första administrativt eller juridiskt fastställande från medlemsstatens behöriga myndigheters sida.

3. Till dess de övergripande bestämmelserna som definierar oegentligheten har trätt i kraft skall det handlande som avses i punkt 2 a preciseras närmare i enlighet med förfarandet i artikel 5.

Artikel 2

1. Identifieringsförfarandet och reglerna för anmälan skall börja tillämpas på initiativ av den medlemsstat där risken för aktörens bristande pålitlighet har visat sig.

2. I det fall en medlemsstat inte fullgör sin förpliktelse enligt punkt 1 skall kommissionen se till att denna identifierings- och anmälningsordning börjar tillämpas.

Artikel 3

1. Medlemsstaterna skall vidta följande åtgärder gentemot de aktörer som avses i artikel 1.2 a:

a) Skärpt kontroll av de verksamheter som aktören bedriver

och/eller

b) tillfällig indragning av utbetalningar i samband med de verksamheter som pågår, vilket skall bestämmas av de behöriga myndigheterna i medlemsstaten, och, när detta är lämpligt, innehållande av säkerheten i samband därmed, till dess det har fastställts om en oegentlighet har begåtts,

och/eller

c) uteslutande av aktören för en period från verksamheter som skall fastställas.

De åtgärder som avses i b och c skall fastställas av medlemsstatens behöriga myndigheter enligt kriterier som fastställts enligt förfarandet i artikel 5 varvid vederbörlig hänsyn skall tas till risken för nya oegentligheter som kan komma att begås av samma aktör. De skall antas efter det att alla formaliteter i samband med dem som föreskrivs i medlemsstaternas lagstiftning har fullgjorts.

2. När det gäller aktörer som anges i artikel 1.2 b skall endast åtgärder enligt punkt 1 a och b vidtas.

3. När kommissionen själv inom ramen för ett anbudsförfarande tilldelar ett kontrakt skall den på lämpligt sätt vidta eller föreslå att medlemsstaten vidtar en eller flera av de åtgärder som anges i punkt 1.

Artikel 4

1. De åtgärder som avses i artikel 3 skall vara förenliga med följande principer, i enlighet med medlemsstaternas lagstiftning:

a) Förhandsutfrågning och överklagningsrätt för den berörda aktören vad gäller åtgärder som anges i artikel 3.1 c och, i förekommande fall, 3.1 b.

b) Proportionalitet mellan den begångna eller misstänkta oegentligheten och den aktuella åtgärden enligt artikel 3.1, inom ramen för de bestämmelser som skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 5.

c) Icke-diskriminering bland aktörerna.

2. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga försiktighetsåtgärder för att säkerställa att den information de utbyter förblir konfidentiell.

Informationen får i synnerhet inte sändas till andra än personer i medlemsstaterna eller inom gemenskapens institutioner vars uppgifter förutsätter att de har tillgång till den, såvida inte den medlemsstat som lämnar informationen uttryckligen har lämnat sitt samtycke till detta.

Information som meddelas eller tas emot i någon form enligt denna förordning skall omfattas av tystnadsplikt och skyddas på samma sätt som liknande information skyddas av den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som tar emot informationen och av motsvarande bestämmelser som gäller gemenskapens institutioner.

Därutöver får informationen inte användas för andra ändamål än dem som anges i denna förordning, om inte de myndigheter som lämnar informationen ger sitt uttryckliga samtycke därtill, och förutsatt att gällande bestämmelser i den medlemsstat där den mottagande myndigheten finns inte förbjuder sådana meddelanden eller sådan användning.

Vad gäller skyddet av uppgifter skall de relevanta bestämmelserna om ömsesidig assistans inom tull- och jordbruksområdet gälla.

3. Nationella bestämmelser om rättegång i brottmål eller ömsesidig assistans mellan medlemsstaterna i brottmål skall inte påverkas av bestämmelserna i denna förordning. De skall inte hindra att information som erhållits enligt denna förordning används i samband med rättsliga förfaranden eller förfaranden som inleds till följd av brott mot jordbruksbestämmelser. I det senare fallet skall den behöriga myndigheten i den medlemsstat som lämnade informationen underrättas om en sådan användning.

Medlemsstaterna skall dock vidta de nödvändiga administrativa åtgärderna för att säkerställa att bestämmelserna i föregående stycke tillämpas på ett sådant sätt att det inte förhindrar att denna förordning tillämpas effektivt med avseende på de aktörer som avses i artikel 1.2 b.

Om nationella bestämmelser föreskriver tystnadsplikt vid rättsliga undersökningar skall meddelande av information enligt denna förordning vara beroende av bemyndigande från den behöriga rättsliga myndighetens sida. Den behöriga administrativa myndigheten skall säkerställa att ett sådant bemyndigande ges vid första möjliga tillfälle.

Artikel 5

Tillämpningsföreskrifter för denna förordning skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70. De skall bland annat gälla

- de anmälningar som skall göras av medlemsstaterna,

- arten av de förbindelser mellan fysiska och juridiska personer som kan leda till att de anses som sådana aktörer som avses i denna förordning,

- förutsättningarna för aktörer att undvika den tillfälliga indragning av utbetalningar som avses i artikel 3.1 b genom att ställa säkerhet.

Artikel 6

Denna förordning skall utgöra ett komplement till de särskilda bestämmelser som har antagits eller som skall antas inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

Artikel 7

Kommissionen skall före den . . . (två år räknat från ikraftträdandet) för rådet och Europaparlamentet lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning och, i ljuset av gjorda erfarenheter, föreslå eventuella nödvändiga ändringar i den ordning som inrättas genom denna förordning.

Artikel 8

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr C 151, 2.6.1994, s. 13.

(2) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.

(3) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 1.

(4) EGT nr L 67, 14.3.1991, s. 11.

(5) EGT nr C 216, 6.8.1994, s. 11.