A4-0057/99

Resolution om uppföljningen av den alleuropeiska transportkonferensen i Helsingfors

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Pragdeklarationen om en alleuropeisk transportpolitik, som antogs av den första alleuropeiska transportkonferensen den 31 oktober 1991,

- med beaktande av Kretadeklarationen om behovet av fortsatt utveckling av den alleuropeiska transportpolitiken, som antogs av den andra alleuropeiska transportkonferensen den 16 mars 1994,

- med beaktande av Helsingforsdeklarationen, «För en europeisk transportpolitik - gemensamma principer», som antogs av den tredje alleuropeiska transportkonferensen den 25 juni 1997 ((Se bilaga till betänkandet.)),

- med beaktande av sina resolutioner

. av den 12 juni 1992 om åtgärder som skall vidtas med anledning av den alleuropeiska transportpolitiken ((EGT C 176, 13.7.1992, s. 257.)),

. av den 9 februari 1993 om ytterligare steg mot en alleuropeisk transportpolitik - åtgärder till följd av den första europeiska transportkonferensen ((EGT C 72, 15.3.1993, s. 51.)),

. av den 11 mars 1994 om ytterligare steg mot en alleuropeisk transportpolitik - åtgärder till följd av den första europeiska transportkonferensen ((EGT C 91, 28.3.1994, s. 308.)),

. av den 28 november 1996 om en alleuropeisk transportpolitik ((EGT C 380, 16.12.1996, s. 77)),

. av den 7 oktober 1998 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om utvidgning av unionens transportnät till grannländerna - mot ett samarbete för en Europatäckande transportstrategi ((EGT C 328, 26.10.1998, s. 98)),

- med beaktande av Regionkommitténs yttrande av den 20 november 1997 om «Transportpolitikens europeiska dimension» ((EGT C 64, 27.2.1998, s. 67.)),

- med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande på eget initiativ av den 10 september 1998 om «Genomförande av Helsingfors-deklarationen: att skapa konkreta former för samråd med arbetsmarknads- och samhällsorganisationer vid utformningen av en alleuropeisk transportpolitik» ((EGT C 407, 28.12.1998, s. 100.)),

- med beaktande av den första lägesrapporten från augusti 1998 om TINA (Transport Infrastructure Needs Assessment Group - gruppen för bedömning av behoven av infrastruktur för transport) - bedömning av behoven av gemensam infrastruktur för transport i kandidatländerna,

- med beaktande av resultatet av konferensen om alleuropeisk transportpolitik, framtidsperspektiv och prioriteringar i öst-väst-samarbetet, i Bryssel den 10 december 1998,

- med beaktande av associeringsavtalen med tio central- och östeuropeiska länder, Turkiet, Malta och Cypern, handels- och samarbetsavtalet med Albanien och partnerskaps- och samarbetsavtalen med länderna i före detta Sovjetunionen,

- med beaktande av transportavtalen med Slovenien och före detta jugoslaviska republiken Makedonien,

- med beaktande av Europeiska gemenskapens tekniska stödprogram Phare och Tacis,

- med beaktande av Europa-Medelhavspartnerskapet och det åtföljande Meda-instrumentet,

- med beaktande av de anslutningsförhandlingar som har inletts med tio central- och östeuropeiska länder och Cypern,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för transport och turism och yttrandet från utskottet för externa ekonomiska förbindelser (A4-0057/99), och av följande skäl:

A. Sedan början av nittiotalet har parlamentet, i samarbete med kommissionen, haft en ledande roll vad gäller att organisera alleuropeiska transportkonferenser som ett instrument för att främja samarbetet inom den alleuropeiska transportpolitiken.

B. Tre alleuropeiska transportkonferenser (1991 i Prag, 1994 på Kreta och 1997 i Helsingfors) har bidragit till att lägga grunden till ett ramverk för en alleuropeisk transportpolitik.

C. Helsingforsdeklarationen antog en rad gemensamma principer och ett antal mål som skall uppnås där det övergripande målet är att främja hållbara och effektiva transportsystem som svarar mot de europeiska medborgarnas ekonomiska, sociala och miljömässiga behov samt behov av säkerhet och som gör det möjligt att minska regionala skillnader samt gör det möjligt för det europeiska näringslivet att konkurrera effektivt på världsmarknaderna.

D. Helsingforsdeklarationen antog också under avsnitt IV flera «medel» för att uppnå dessa mål. Deklarationen uppmanade alla deltagare att övervaka genomförandet av dessa medel och med jämna mellanrum utvärdera i vilken grad de mål som man beslutat om har uppnåtts. Dessa förfaranden för övervakning och utvärdering utgör en stor utmaning för konferensens samtliga deltagare.

E. De pågående anslutningsförhandlingarna avser den mest omfattande utvidgningen någonsin med stora konsekvenser för Europa.

F. Om utvidgningen skall lyckas eller inte är till stor del avhängigt skapandet av säkra, sammanhängande, effektiva och miljövänliga transportförbindelser mellan alla medlemsstater i den utvidgade unionen och den därpå följande utvecklingen av ett integrerat kombinerat transportnät där varaktiga, snabba och kostnadseffektiva transporttjänster möjliggörs tvärsöver den utvidgade unionen.

G. De potentiella investeringskostnaderna i de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa för förbättring av vägar och järnvägar till EU:s standard och förberedelser inför den förväntade ökningen av trafikvolymen har uppskattats till mellan 50 och 90 miljarder euro under en 15-årsperiod, däri ej inbegripet nya förbindelser.

H. I Helsingforsdeklarationen förordas en utveckling av infrastrukturen på alleuropeisk nivå på basis av det transeuropeiska transportnätet på Europeiska unionens medlemsstaters territorier, dess framtida utvidgning till de anslutande länderna och på tio alleuropeiska transportkorridorer och fyra alleuropeiska transportområden.

I. I Helsingforsdeklarationen och kommissionens meddelande om utvidgning av unionens transportnät till grannländerna (KOM(97)0172) föreslås ett samarbete för en alleuropeisk transportnätstrategi och ett alleuropeiskt partnerskap som för samman samtliga berörda parter för utveckling och samordning av nätverk.

J. De ekonomiska kraven på en alleuropeisk infrastruktur inbegriper en samfälld ansträngning hos och rationell samordning av olika aktörer (regeringar, kommissionen, Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, Europeiska transportministerkonferensen, övervakningskommittén för korridorerna, gruppen för bedömning av behoven av infrastruktur för transport (TINA), G24:s arbetsgrupp för transport, finansinstituten och den privata sektorn).

K. Kommissionen har lagt fram ett förslag till förordning om ett struktureringsinstrument för kandidatländerna för beredningen av utvidgningen (ISPA), vilket uppgår till en miljard euro årligen och skall användas på transport- och miljöområdet.

L. Gemenskapens regelverk på transportområdet utgör nästan 10 procent av den totala EU-lagstiftning som kandidatländerna måste införliva med sin lagstiftning.

M. Helsingforskonferensen gav företrädare för den europeiska transportindustrin och arbetsmarknadens parter tillfälle att framföra sina ståndpunkter.

1. Europaparlamentet betonar den alleuropeiska transportpolitikens roll som ett unikt tillfälle att på europeisk nivå eftersträva lösningar på Europas transportproblem; anser att de betydande utmaningar som EU står inför, som utvidgning, reformer i samband med Agenda 2000 och miljöstrategi, ger medlemsstaterna och EU-institutionerna möjlighet att visa sitt engagemang att genomföra en alleuropeisk och varaktig transportpolitik,

2. välkomnar de ansträngningar som görs av alla europeiska länders regeringar och parlament, EU-institutionerna, de mellanstatliga organisationerna, arbetsmarknadens parter inom transportindustrin och finansinstituten samt uppmanar dessa till ett nära samarbete för en varaktig alleuropeisk transportpolitik,

3. uppmärksammar det faktum att de anslutningsförhandlingar som har inletts med tio central- och östeuropeiska länder och Cypern inte får innebära att länderna i före detta Sovjetunionen och länderna runt Medelhavet åsidosätts utan att dessa också måste integreras i målen för en alleuropeisk strategi för varaktig rörlighet,

4. vidhåller bestämt de mål, principer och medel som antogs i Helsingforsdeklarationen som grunden för fortsatt utveckling mot en integrerad alleuropeisk transportpolitik,

5. anser att de tio alleuropeiska transportkorridorer och de fyra alleuropeiska transportområden (PETRAS) som förordas i Helsingforsdeklarationen bör anses utgöra grunden för utvecklingen av en alleuropeisk transportinfrastruktur; anser ändå att det är dags att lägga fram förslag till ett integrerat kombinerat alleuropeiskt transportnät och uppmanar därför kommissionen att inom kort avsluta processen för bedömning av behoven av infrastruktur för transport (TINA) och lägga fram sådana förslag,

6. uppmanar både kommissionen och rådet att tillsammans agera som en katalysator för att skapa den politiska vilja som krävs för att ett alleuropeiskt partnerskap för utveckling och samordning av transportnät på alleuropeisk nivå skall kunna etableras,

7. uppmanar kommissionen att göra en utvärdering av hur resultaten av den tredje alleuropeiska transportkonferensen i Helsingfors mellan den 23 och 25 juni 1997 har omsatts i praktiken i Europeiska unionen och i medlemsstaterna samt dra slutsatser av denna utvärdering och informera parlamentet och rådet om detta,

8. uppmanar kommissionen att, utgående från artikel 21 i beslut 1692/96/EG där det föreskrivs att riktlinjerna för transeuropeiska nätvärk bör revideras vart femte år, ta hänsyn till den kommande anslutningen av nya medlemsstater och sörja för en utvidgning av nätet,

9. bekräftar att Helsingforsdeklarationen anmodar EU, Europeiska transportministerkonferensen och Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa liksom parter i kombinerade och regionala initiativ att säkerställa att resultatet från Helsingforskonferensen verkligen omsätts i praktiken; uppmanar därför kommissionen att i samarbete med ovannämnda organ lägga fram förslag som syftar till att garantera samordning och öppenhet vid övervakningen av de «medel» som anges i deklarationen samt mekanismer för en regelbundet återkommande bedömning av i vilken utsträckning de mål har uppnåtts som man kom överens om i Helsingfors,

10. anser att man, i samband med kandidatländernas integration på den inre transportmarknaden, måste komma ihåg att man inte kan garantera att införlivandet av EU:s transportlagstiftning med nationell lagstiftning och det faktum att kandidatländernas marknader öppnas får önskad effekt, om man inte upprättar strukturer för genomförande och tillämpning,

11. uppmanar staterna över hela det europeiska området att se över förfarandena och tillvägagångssätten i samband med gränskontroll av personer och tullklarering av varor samt, i de fall då det är påkallat, vidta de åtgärder som behövs för att formaliteterna vid gränspassagen skall kunna utföras snabbt, friktionsfritt och effektivt,

12. anser att en gradvis integrering av kandidatländerna i den inre marknaden bör inledas så snart som möjligt så att man gradvis kan börja justera marknaderna i dessa länder,

13. uppmanar rådets (transport) kommande ordförande att planera minst ett gemensamt rådsmöte tillsammans med kandidatländernas transportministrar var sjätte månad för att noga granska de framgångar som gjorts och fokusera på de praktiska problem som inverkar negativt på transportintegrationen,

14. uppmanar kommissionen att utreda i vilken utsträckning och på hur lång sikt regionala konferenser och fackmannakonferenser om enskilda transportsätt kunde vara till nytta för vidareutvecklandet av den alleuropeiska transportpolitiken, samt informera parlamentet och rådet om detta.

15. anser att det bör garanteras att icke-statliga intressegrupper (industri, arbetsgivare, sammanslutningar och fackföreningar, icke-statliga miljöorganisationer) på ett lämpligt sätt medverkar i uppföljningen av Helsingforskonferensen; anser att ett aktivt partnerskap mellan huvudaktörerna inom transportpolitiken och skapandet av lämpliga strukturer är det bästa sättet att vidareutveckla den alleuropeiska transportpolitiken,

16. stöder förslaget från Ekonomiska och sociala kommittén om att integrera deltagandet från arbetsmarknadens parter och övriga intresseorganisationer och den strukturerade dialogen med dessa grupper i det alleuropeiska samarbetet om transportpolitiken,

17. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, Europeiska transportministerkonferensen, Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa och de länders regeringar och parlament som deltog i Helsingforskonferensen.