Genom att EU ingriper för att minska fragmenteringen genom en gemensam kontaktpunkt kan den inre marknaden bli mer integrerad i och med att hinder för spridning av information inom EU på så sätt försvinner. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) har EU-institutionerna rätt att fastställa lämpliga bestämmelser som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera ( artikel 114 i EUF-fördraget ).

•Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

Målen med detta initiativ kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna själva. Medlemsstaterna har i dag en viss möjlighet att själva utforma regler om rutiner och formaten för de rapporteringsskyldigheter som företagen har enligt EU-lagstiftningen. Det har lett till avsevärda geografiska och tematiska skillnader i rutinerna och formaten för informationsskyldigheterna i EU och till att kostnaderna för att få tillgång till och bearbeta information har ökat för de som använder företagsinformation. Ytterligare åtgärder från de enskilda medlemsstaternas sida skulle inte minska dessa skillnader såvida de inte skulle gå åt samma håll och inrätta en gemensam kontaktpunkt och undanröja ett antal hinder, vilket inte är sannolikt utan samordning.

Därför kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen enligt artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen.

•Proportionalitetsprincipen

I enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen går detta initiativ inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen med initiativet. Detta förslag innebär inga tillägg eller ändringar av rapporteringsskyldigheterna vad gäller innehållet. För att minska arbetsbelastningen för enheter och nationella myndigheter bygger den gemensamma kontaktpunkten så långt som möjligt på befintliga kanaler och befintlig infrastruktur för inrapportering av uppgifter.

•Val av instrument

En samlingsförordning anses vara det lämpligaste rättsliga instrumentet för att ändra befintliga förordningar för inrättandet av den gemensamma kontaktpunkten eftersom det i de flesta bestämmelser i denna förordning anges vilka offentliga uppgifter som ska skickas in till kontaktpunkten via ett insamlingsorgan. Genom en förordning undviks även risken för onödiga skillnader mellan nationella lagar om vilka metadata som enheterna ska uppge i den information som ska offentliggöras och om vilka arbetsuppgifter insamlingsorganen ska ha, vilket är avgörande för att den gemensamma kontaktpunkten ska fungera.

3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

•Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

Konsekvensbedömningen som åtföljer detta förslag bygger bland annat på kontrollen av ändamålsenligheten i EU:s regelverk för företagens offentliga rapportering som kommissionen offentliggjorde i april 2021. En av de viktigaste slutsatserna i denna kontroll var att man så mycket som bör utnyttja digitala verktyg för att förbättra tillgången till och användningen och vidareutnyttjandet av den obligatoriska information som enheterna enligt lag måste offentliggöra. I kontrollen framhölls särskilt avsaknaden av en gemensam EU-omfattande kontaktpunkt för tillgång till information som måste offentliggöras och att den information som lämnas in av enheter endast i begränsad utsträckning är maskinläsbar.

•Samråd med berörda parter

Samrådet, och de främsta slutsatserna från det, som detta förslag bygger på, sammanfattas i bilaga 2 till konsekvensbedömningen som åtföljer förslaget till förordning om inrättande av en gemensam europeisk kontaktpunkt. Samrådet bestod bland annat av riktade samråd på nätet, workshoppar med olika typer av berörda parter, samt råd från grupper med experter på området som kommissionen inrättat, i synnerhet högnivåforumet om kapitalmarknadsunionen.

I allmänhet välkomnade de berörda parter som deltog i samrådet kommissionens initiativ till en gemensam kontaktpunkt och uttryckte sitt stöd för en infasning av kontaktpunkten så att informationen görs tillgänglig i kontaktpunkten enligt en viss prioriteringsordning. Parterna i samrådet betonade även vikten av att information endast ska behöva rapporteras in en gång. De som tar fram information som ska offentliggöras underströk även, liksom små och medelstora företag, att det var viktigt att det inte blir mer administrativt arbete för enheterna, till exempel att inga nya rapporteringsskyldigheter bör införas.

De flesta samrådsdeltagarna ansåg det lämpligt att det skulle finnas många olika typer av information i kontaktpunkten, både finansiell och hållbarhetsrelaterad information. En stor majoritet av samrådsparterna ansåg att standardisering av informationen i ett gemensamt rapporteringsramverk med gemensamma system och metadata skulle motverka problem vad gäller informationens jämförbarhet, tillförlitlighet och återanvändbarhet. De nämnde även att avsaknaden av sådana gemensamma normer är ett av de främsta hindren som användare och samhället träffar på när de ska bearbeta finansiell information och information avseende miljöarbete, samhällsansvar och bolagsstyrning.

De flesta samrådsparter hade liknande åsikter om infrastrukturfrågan och om hur information skulle samlas in till kontaktpunkten och föreslog att befintliga nationella eller europeiska rapporteringskanaler skulle utnyttjas. Dessutom ville samrådsparterna att informationen skulle bli tillgänglig via kontaktpunkten samtidigt som den offentliggörs på andra sätt eller i andra kanaler.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

Konsekvensbedömningen som åtföljer detta förslag bygger även på uppgifter som tagits fram genom skrivbordsforskning och främst från följande studier och sakkunnigutlåtanden:

–Studien Regulatory framework analysis for potential integration into the European Electronic Access Point (EEAP).

–Impact Assessment study on the list of High Value Datasets to be made available by the Member States under the Open Data Directive.