Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 1696/71 om den gemensamma organisationen av marknaden för humle" () (97/C 287/15)

Den 21 april 1997 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 43 och 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Ekonomiska och sociala kommittén utsåg Adalbert Kienle till huvudföredragande med ansvar för att förbereda ärendet.

Vid den 346:e plenarsessionen den 28-29 maj 1997 (sammanträdet den 29 maj) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 67 röster för, 7 röster emot och 7 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Vid sidan av malt utgör humle den viktigaste råvaran vid ölframställning. Humle (Humulus lupulus) är en flerårig klängväxt som kräver kostsamma stödanordningar. Humlen ger ölet dess smak, beskhet och hållbarhet.

1.2. Humle är en traditionell handelsvara och utsatt för konkurrens på en avreglerad världsmarknad. Koncentrationen av marknaden för humle är långt framskriden. Några få företag kontrollerar den internationella marknaden.

1.3. Den totala odlingsarealen för humle världen över uppgår till ca 86 000 ha. EU med sina 27 500 ha innehar ca av världens humleareal. I Tyskland uppgår arealen till 22 000 ha. Andra humleodlande länder inom EU är Belgien, Spanien, Frankrike, Irland, Österrike, Portugal och Storbritannien. Inom EU finns det ca 5 000 humleodlingsföretag med en genomsnittlig odlingsareal på 5,5 ha. I motsats till den småskaliga odlingen inom EU bedriver USA stordriftsodling.

1.4. De olika humlesorterna indelas främst i aromatiska och beska sorter, beroende på vilken egenskap som dominerar. Humlets beskhetsgrad mäts genom halten alfasyra. Alfasyrahalten är en avgörande faktor vid en ekonomisk bedömning.

1.5. Medan största delen av världens humleproduktion utgörs av beska sorter, är det de aromatiska sorterna som dominerar inom EU. Baserat på bryggeriernas behov av alfasyra råder det en överproduktion av humle i världen. Den totala världsskörden 1996 uppskattades till 2,6 miljoner centner - centner är den vedertagna viktenheten inom handeln med humle - och denna skörd gav ca 9 300 ton alfasyra. Världsbehovet av alfasyra uppskattas ligga på ca 8 000 ton.

2. Sammanfattning av innehållet i kommissionens förslag

2.1. Den gemensamma organisationen av marknaden för humle som fastlades 1971 är inte någon jordbruksmarknadsordning av "klassiskt" snitt. Genom sitt bidragssystem syftar den främst till att förbättra produktionskvaliteten och trygga producenternas intäkter.

2.2. Programmet för omställning till andra sorter (aromatiska sorter eller superalfasorter, som är bättre anpassade till marknadens behov) löpte ut den 31 december 1996. Vid samma tidpunkt upphörde även den övergångsperiod under vilken fullt producentstöd kunde betalas ut till medlemmar som inte sålde all sin produktion via sin producentgrupp. Här krävs det alltså en anpassning av gemenskapslagstiftningen.

2.3. Det nya förslaget går ut på att det hittillsvarande stödet i framtiden ändras till ett schablonstöd på 450 ecu per hektar. Medan det hittillsvarande stödet fastställdes årligen, skall det framtida stödet bestämmas för fem år i taget.

2.4. Kommissionen föreslår dessutom att 5 % av stödet skall användas för omställning till andra sorter och att producentgrupperna skall hålla inne denna stödandel. Producentgrupperna kan totalt hålla inne maximalt 20 % av producentstödet för specialåtgärder. Denna möjlighet övergår till ett obligatorium i de fall då en producentgrupp inte avsätter sina medlemmars totala produktion. Hittills har det under särskilda omständigheter varit möjligt för producentgruppen att genom majoritetsbeslut hålla inne upp till 100 % av producentstödet för vissa speciella ändamål.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Kommittén välkomnar i princip förslaget till ändring av organisationen av humlemarkanden. Förslaget stämmer överens med gällande grundprinciper för marknadsordningen och syftar till att stabilisera såväl produktioinsintäkterna som marknaden.

3.2. Kommittén anser emellertid att det dessutom bör vara möjligt att under begränsad tid lägga ned vissa humleodlingsarealer. Under en sådan tidsbegränsad nedläggning (då marken plöjs upp, men humleställningarna får stå kvar) bör fortsatt stöd betalas ut. En sådan åtgärd skulle på ett avgörande sätt bidra till att säkerställa en flexiblare anpassning till ändrade marknadsvillkor och till att trygga de europeiska odlarnas marknadsandel.

4. Särskilda kommentarer

4.1. De användningsmöjligheter som anges i artikel 12 för den del av stödet som hålls inne av producentgrupperna i enlighet med artikel 7/a-d bör utvidgas till att innefatta bl.a. åtgärder för att

- höja kvaliteten och öka försäljningen,

- främja och rationalisera teknologi och logistik.

4.2. Den bestämmelse i artikel 12 som gör det obligatoriskt för producentgrupperna att hålla inne 5 % av producentstödet och uteslutande låta denna andel gå till sortomställning, är enligt kommittén inte tillräckligt flexibel. Man bör åtminstone kunna tänka sig en ackumulation av stödbeloppen under flera år.

4.3. Under särskilda omständigheter och med stöd av minst av medlemmarna bör det vara möjligt för producentgrupperna att använda mer än maximiandelen på 15 % av producentstödet för sådana åtgärder som föreskrivs i artikel 7/a-d (i undantagsfall upp till 100 %).

4.4. Om producentstödet - som kommissionen menar - framför allt har till syfte att garantera producenterna högre och stabilare inkomster, har det i kommissionens förslag satts alltför lågt. Mot bakgrund av det rådande ogynnsamma marknadsläget och de dåliga prognoserna för de kommande åren krävs det en ordentlig höjning av stödet för att en stabilisering av producentinkomsterna skall kunna uppnås.

Bryssel den 29 maj 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 127, 24.4.1997, s. 11.