KOMMISSIONENS RAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET - Åtgärder för finansiellt stöd till innovativa och sysselsättningsskapande små och medelstora företag (Initiativet för tillväxt och sysselsättning 1998) - 31 december 2002 (SEK(2003) 902)

1. Inledning

2. ETF-startordningen

2.1. Beskrivning

2.2. Budget

2.3. Finansiella intermediärer

2.4. Stödmottagande små och medelstora företag

2.5. Sysselsättning

3. Europeiska samriskföretag (JEV)

3.1 Programbeskrivning

3.2 Budget

3.3 Finansiella intermediärer

3.4 Granskning av projekten

3.5 Sysselsättning

3.6 Intresset för JEV-programmet

4. SMF-garantin

4.1. Beskrivning

4.2. Budget

4.3. Finansiella intermediärer

4.4. Stödmottagande små och medelstora företag

4.5. Sysselsättning

5. Slutsatser

5.1. Initiativet för tillväxt och sysselsättning

5.2. Fleråriga programmet för företag och företagaranda (MAP)

BILAGOR {SEK (2003)902}

1. Inledning

Årsrapporten för 2002 om initiativet för tillväxt och sysselsättning har utarbetats i enlighet med artikel 7.1 i rådets beslut 98/347/EG, antaget den 19 maj 1998.

Enligt detta ska kommissionen lämna en årsrapport till Europaparlamentet och rådet om verksamheten inom de tre finansieringsinstrumenten ETF-startordning, Europeiska samriskföretag och SMF-garantin.

Denna fjärde rapport är den sista enligt rådets beslut ovan, eftersom det i artikel 8 sägs att programmet löper ut den 31 december 2000. Dessutom upphörde åtagandeperioden för både SMF-garantin och ETF-startordning den 28 maj 2002.

I december 2000 antogs i deras ställe ett nytt program: MAP, det fleråriga programmet för företag och företagsamhet, särskilt små och medelstora företag (2001-2005). Det bygger på Initiativet för tillväxt och sysselsättning men med utökad tillämpning. Nästa rapport kommer att bygga på det programmet enligt reglerna för rapportering om MAP [1].

[1] Artikel 5 i rådets beslut 2000/819/EG (EGT L 333, 29.12.2000, s. 84)

Årsrapporten är indelad i tre avsnitt, ett för varje instrument. Till rapporten hör bilagor med främst statistik över de små och medelstora företag som erhållit stöd via ETF-startordning eller SMF-garantin. Statistiken över ETF-startordning och SMF-garantin bygger på så aktuella uppgifter som möjligt. I slutsatserna beskrivs instrumentens vidare utveckling och det sammanhang i vilket de har genomförts.

Per 31 december 2002 fanns fortfarande 59,82 miljoner euro disponibla för åtaganden av totalt 449,56 miljoner [2] euro. Inom ETF-startordning återstod 17,42 miljoner euro förutsatt att återinvesteringsperioden förlängs. I JEV återstod 42,4 miljoner euro.

[2] I detta belopp ingår de ursprungliga budgetanslagen till initiativet till ett belopp av 418,56 miljoner euro plus ränta och andra inkomster till ett belopp av 31 miljoner euro.

EIF:s verksamhet inom ETF-startordningen och SMF-garantin utvecklades planenligt men påverkades av den ekonomiska utvecklingen, vilket innebar att tillgången på riskkapital i Europa minskade och att bankerna blev alltmer ovilliga att låna ut pengar till små och medelstora företag. Dessutom fick bankerna genom Basel II-överenskommelsen om kapitalkrav en fingervisning om vilka följder överenskommelsen skulle få i form av större riskexponering. Marknadens intresse för JEV var lägre än väntat [3].

[3] I handlingsplanen "Investering i forskning" som kommissionen lanserade den 30 april 2003 framhålls särskilt två åtgärder, dels "säkerställa att gemenskapens lagstiftning om kapitalkrav, som kommer att bygga på det kommande Basel II-avtalet om kapital, utformas med beaktande av riskkapitalaktörernas behov", dels "undersöka metoder för att främja användningen av bedömningssystem som innefattar en teknisk riskbedömning (teknikvärdering) för att göra det möjligt för potentiella investerare att bedöma de särskilda riskerna och vinsterna förbundna med investeringar i teknikbaserade små och medelstora företag" (KOM(2003) 226 slutlig, avsnitt 6.4 "Finansmarknader", åtgärderna 2 och 3, s. 24-25).

I september 2002 antog Europaparlamentet en resolution om kommissionens tredje årsrapport om initiativet för tillväxt och sysselsättning på grundval av det betänkande (A5-0304/2002) från november 2001 som utarbetats av föredraganden Philip Bushill-Matthews från Europaparlamentets utskott för sysselsättning och socialfrågor.

År 2001 och 2002 granskade revisionsrätten EIF:s finansieringsinstrument, dvs. ETF-startordningen och SMF-garantin. Revisionsrättens påpekanden och kommissionens detaljerade svar finns att läsa i revisionsrättens årsrapport (EGT C 295, 28.11.2002).

2. ETF-startordningen

2.1. Beskrivning

Syftet med ETF-startordningen är att ge innovativa små och medelstora företag ökad tillgång till riskkapital under etableringen och de tidiga tillväxtfaserna.

EIF investerar i de specialiserade riskkapitalfonder som bildats för att tillhandahålla små och medelstora företag eget kapital och andra former av riskkapital. Fonder som kan komma ifråga för denna ordning är mindre eller nybildade, särskilt fonder som är verksamma regionalt, fonder som är inriktade på särskilda branscher eller teknikområden och fonder som finansierar utnyttjande av FoU-resultat.

Investeringarna görs på samma villkor som för andra kapitalinvesterare. I det förbättrade Förvaltningsavtalet mellan EIF och EG, som trädde i kraft den 18 december 2001, sägs att investeringarna måste utgöra 10-25 % av det totala kapitalet i en riskkapitalfond eller företagsinkubator, eller 50 % i undantagsfall. Investeringarna kan uppgå till högst 10 miljoner euro. I undantagsfall, där skälen för undantag är väl underbyggda, kan det satsade beloppet vara högre, men får aldrig överstiga 15 miljoner [4] euro.

[4] Investeringar som godkänts före den 18 december 2001 måste uppfylla bestämmelserna i det föregående förvaltningsavtalet, där det förutses investeringar på 10-25 % av det totala kapitalet i en riskkapitalfond upp till högst 10 miljoner euro.

I det nya avtalet förutses möjligheten till saminvesteringar i riskkapitalfonder med andra gemenskapsprogram, EIF:s egna resurser eller andra resurser enligt mandat. Saminvesteringar är tillåtna om det sammanlagda beloppet inte överstiger 50 % av fondens kapital. Denna möjlighet har utnyttjats för flera investeringar, särskilt då det handlar om fonder med flera syften vilka inkluderar nystartade företag i sitt investeringsprogram.

Förvaltarna av riskkapitalfonder ska eftersträva största möjliga deltagande från den privata sektorn och förväntas skaffa minst 50 % av de totala medlen från privata källor. De fonder som huvudsakligen är verksamma i stödberättigade regioner (mål 1 och 2) eller i kandidatländerna får dock upp till 70 % utgöras av allmänna medel.

Om en riskkapitalfonds investeringspolitik förutser investeringar utanför de deltagande länderna, minskas EIF:s deltagande med motsvarande procentandel av sådana investeringar. Hänsyn måste dock alltid tas till kravet att huvuddelen av kapitalet måste investeras i de deltagande länderna.

EIF:s granskning av fondförslagen sker utifrån kriterier som storlek, grad av medverkan från den privata sektorns sida, investeringsstrategi, målmarknad, transaktionsflöde, föreslagna villkor, förväntad avkastning, förvaltningsorgan samt den utsträckning i vilken EIF:s investering i riskkapitalfonden förväntas få en katalysatoreffekt på kapitalanskaffningen. En lämplig geografisk spridning över Europeiska unionen bör eftersträvas (se punkt 2.2.2).

När kommissionen har godkänt fondförslagen som stödberättigade sluter EIF avtal med fondförvaltarna och fondens övriga kapitalinvesterare. Därefter betalar EIF successivt ut de avtalade beloppen till riskkapitalfonderna för investeringar i små och medelstora företag.

2.2. Budget

2.2.1. Översikt

Per 31 december 2002 uppgick budgetanslagen till ETF-startordningen till 168 miljoner euro. Enligt punkt 7 och 8 i bilaga I till rådets beslut 98/347/EG får dessutom investeringsvinster återinvesteras under återinvesteringsperioden [5] och den intjänade räntan på förvaltningskontot ska tillföras startordningens tillgångar. Därför ska dessa båda inkomstkällor läggas till budgetanslagen.

[5] Enligt denna bestämmelse motsvarar återinvesteringsperioden startordningens fyra första verksamhetsår. Återinvesteringsperioden kan förlängas med högst tre år, förutsatt att en tillfredsställande utvärdering gjorts 48 månader efter antagandet.

Denna totala budget ska täcka hela kostnaden för startordningen, inkl. investeringar i riskkapitalfonder och andra stödberättigande kostnader inom programmet. Tabellen nedan innehåller en uppdelning av budgetanslagen, räntan och andra inkomster samt användningsgraden.

Tabell 2.1. Budgetfakta

// (miljoner euro)

Tillgångar //

Budgetanslag // 168,00

Ränta och övriga inkomster // 22,02

Totalt // 190,02

Utnyttjande //

EIF:s avtal med riskkapitalfonder // 110,92

EIF:s åtaganden för vilka avtal ännu ej tecknats // 46,90

Maximala EIF-avgifter och övrigt // 14.78

Disponibla budgetmedel som kan anslås ifall återinvesteringsperioden förlängs // 17,42

Totalt // 190,02

2.2.2. Geogra fisk fördelning

År 2002 fick EIF alltjämt många förfrågningar från potentiella fondförvaltare och sponsorer över hela EU. Sedan EIF gjort en noggrann genomgång av fonderna godkände EIF och kommissionen i slutet av år 2002 investeringsförslag i 28 riskkapitalfonder motsvarande totalt 207 miljoner euro. EIF hade slutit avtal med 18 riskkapitalfonder. Förhandlingarna kring de återstående 10 godkända förslagen ledde inte till något resultat (se punkt 2.2.3). Av nedanstående figur framgår hur de 18 riskkapitalfondernas medel fördelas efter land.

>Hänvisning till>

Diagram 2.1. Riskkapitalfondernas fördelning på land efter förvaltningsbolagets säte

Den geografiska fördelningen i figur 2.1 bygger på var riskkapitalfondernas förvaltningsbolag är beläget. Det bör påpekas att riskkapitalfonderna kan välja att ha sitt säte i ett visst land av juridiska skäl eller av skäl som hänför sig till verksamhet, marknad, skatter eller annat men att deras investeringar inte nödvändigtvis begränsas till det speciella landet utan kan utsträckas till andra deltagande länder. Kommissionen föreslår därför att man överväger möjligheten och fördelarna med att utarbeta en harmoniserad europeisk rättslig struktur för fonder för att säkerställa insynen i riskkapitaloperationer i hela EU [6].

[6] KOM(2003) 226 slutlig, avsnitt 6.4 "Finansmarknader", åtgärd 1, s. 24.

Genom att nya fonder godkänts under det första halvåret 2002 har betydande förändringar skett i den geografiska fördelning som bygger på de belopp som anslagits till riskkapitalfonderna. Frankrikes andel minskade exempelvis från 28 % i slutet av 2001 till 22 % i slutet av 2002.

Den geografiska fördelningen kan också undersökas efter var de stödmottagande små och medelstora företagen är belägna. Det ger en bild av situationen vid ett visst tillfälle. På det sättet skiljer man dock inte mellan riskkapitalfonder som befinner sig i början av sin femåriga investeringsperiod och sådana som befinner sig i slutet av denna period. En uppdelning av de stödmottagande små och medelstora företagen efter land per 30 september 2002 återfinns i tabell 2.2.

Såsom redan förklarades i samband med beviljandet av ansvarsfrihet för 2001 inleddes ETF-startordningens verksamhet efter principen "först till kvarn får först mala". Detta resulterade under en tid i att budgetmedlen utnyttjades ojämnt. Riskkapitalfondernas investeringsprogram sträcker sig normalt över 4-6 år. Därför är det tydligt att de franska fonder som slöt avtal i ett tidigt skede av programmet har hunnit längre i sitt investeringsprogram till slutgiltiga stödmottagande små och medelstora företag.

Följande diagram (figur 2.2.) visar det beräknade antalet små och medelstora företag efter land i slutet av det investeringsprogram som följdes av de riskkapitalfonder som för närvarande befinner sig i olika faser av investeringscykeln. Diagrammet tar hänsyn till det genomsnittliga investeringsbeloppet per riskkapitalfond och den återstående investeringsperioden.

>Hänvisning till>

Diagram 2.2. ETF-startordningen. Beräknat antal små och medelstora företag efter land vid slutdatum för medel som anslagits av EIF per 31 december 2002, viktade efter relativa investeringar

Liksom tidigare har EIF gjort betydande ansträngningar för att få en bred geografisk spridning [7]. Det har dock varit svårt att locka privatkapital till de länder där hantering av riskkapital inte är så vanligt, av flera olika skäl:

[7] År 2002 godkändes åtgärder på Irland och i Spanien, vilka inte ingick år 2001 under det fleråriga programmet för företag och företagsamhet (MAP).

- Riskkapitalmarknaden har utvecklats olika långt i de olika länderna.

- Kravet att ETF-startordningen bara investerar på samma villkor som andra kapitalinvesterare.

- Minst 50 % av kapitalet måste komma från den privata sektorn.

Kommissionen anser att olika behov, marknadsvillkor och makroekonomiska omständigheter i de olika medlemsstaterna påverkar möjligheten att ta till sig och intressera sig för de olika finansiella instrumenten. Baserat på erfarenheterna från genomförandet av instrumenten sägs det i det nya förvaltningsavtalet att en geografisk fördelning bör eftersträvas för de SMF-inriktade finansiella instrumenten (som helhet) snarare än för vart och ett av dem. Den geografiska spridningen för ETF-startordningen och SMF-garantin, baserad på intermediärernas och riskkapitalfondernas säte per 31 december 2002, framgår av bilaga 4.

2.2.3. Åtaganden

De investeringar som gjorts enligt ETF-startordningen under 2002 ska ses mot den allmänna utvecklingen på riskkapitalmarknaden. År 2001 och 2002 kännetecknades av lägre investeringar på den europeiska riskkapitalmarknaden jämfört med år 2000. Enligt statistik från European Private Equity & Venture Capital association (EVCA) [8] sjönk investeringarna med 48 % under 2001, medan antalet investeringar sjönk med 25 % jämfört med år 2000.

[8] Corporate Venturing European Activity Update 2001, EVCA Research Paper, s. 4.

Av de 28 operationer som godkändes av EIF och kommissionen (se punkt 2.2.2 ovan), motsvarande ett nettoåtagande på 157,82 miljoner euro hade 18 resulterat i avtal mellan EIF och riskkapitalfonderna i slutet av 2002. Det belopp som anslagits till dessa 18 riskkapitalfonder var 110,92 miljoner euro. Dessutom har 3 av dessa 18 fonder också fått totalt 16,6 miljoner euro från EIF:s egna resurser eller enligt EIB:s riskkapitalmandat. Därigenom har de utnyttjat möjligheten att saminvestera vid sidan av ETF-startordningens resurser (se 2.1). De 18 riskkapitalfonderna har anskaffat 558,1 miljoner [9] euro från privata och offentliga investerare, vilket har gett en kraftig hävstångseffekt till gemenskapsfonderna.

[9] Ungefärligt totalbelopp baserat på EIF:s rapport per 31 december 2002.

Trots mycket arbete från EIF:s sida gick det inte att genomföra de återstående 10 investeringarna. Det berodde främst på följande:

- Ogynnsam situation på marknaden (se ovan).

- Svårigheter för de godkända riskkapitalfonderna att anskaffa medel inom fastställd tid [10].

[10] I enlighet med det förbättrade Förvaltningsavtalet av den 18 december 2001 kan EIF formellt inte överföra medel till riskkapitalfonderna efter den 31 december 2002 enligt rådets beslut om tillväxt och sysselsättning.

- Motvilja från de privata investerarnas sida att delta i det formella slutandet av avtal.

- Ändrad investeringspolicy från riskkapitalfondernas sida med resultatet att de inte omfattas av åtgärden.

Av diagrammet nedan framgår hur godkännandena för investeringar i riskkapitalfonderna fördelat sig efter kvartal. Det bör påpekas att inga nya åtaganden har gjorts enligt initiativet för tillväxt och sysselsättning efter den 28 maj 2002. De förslag till ETF-investeringar som EIF därefter lagt fram har godkänts genom det fleråriga programmet för företag och företagsamhet (MAP) (2001-2005), som redovisas separat i enlighet med artikel 5 i rådets beslut om MAP.

>Hänvisning till>

Diagram 2.3. Godkännanden för investeringar i riskkapitalfonderna efter kvartal

I diagrammet nedan visas utvecklingen av de anslagna beloppen (dvs. tecknade avtal plus avtal som är under förhandling, motsvarande 157,82 miljoner euro i slutet av år 2002) jämfört med disponibla budgetmedel (190 miljoner euro i slutet av år 2002).

Utvecklingen av de belopp som EIF tecknat avtal om med riskkapitalfonderna visas också (110,92 miljoner euro i slutet av år 2002).

>Hänvisning till>

Diagram 2.4. Ackumulerad utveckling

2.2.4. Utbetalningar

Per 31 december 2002 uppgick de totala utbetalningarna till riskkapitalfonderna till 63 miljoner euro, jämfört med 50 miljoner euro i slutet av 2001 och 32 miljoner euro i slutet av år 2000. Eftersom åtagandena görs i en allt snabbare takt investeringar riskkapitalfonderna I små och medelstora företag är de totala utbetalningarna nu 57 % av åtagandena.

De första riskkapitalfonderna i ETF-startordningen som tecknade avtal med EIF under 1999 motsvarar en genomsnittlig utbetalningsnivå på 89 %. De avtal som slöts år 2000 har uppnått 59 %. Med tanke på riskkapitalfondernas genomsnittliga investeringsperiod kan denna utbetalningstakt anses vara tillfredsställande.

I diagrammet nedan visas utvecklingen när det gäller utbetalningarna till riskkapitalfonderna fram till och med den 31 december 2002 jämfört med de belopp för vilka avtal slutits. EIF:s utbetalningar sker samtidigt med att alla övriga investerare i riskkapitalfonderna betalar i proportion till sina åtaganden. Riskkapitalfonderna använder utbetalningarna till sina investeringar i små och medelstora företag.

>Hänvisning till>

Diagram 2.5. Utbetalningar till riskkapitalfonderna

Diagrammet nedan visar de investeringar som riskkapitalfonderna gjort i stödmottagande små och medelstora företag jämfört med EIF:s utbetalningar till riskkapitalfonderna. I slutet av år 2002 uppgick det bidrag som gavs via denna ordning till en fjärdedel av riskkapitalfondernas investeringar. Med tanke på att riskkapitalfonderna totalt har anskaffat 558,1 miljoner euro framgår det av diagrammet nedan att dessa riskkapitalfonder fortfarande har ungefär hälften av kapitalet att investera i nya små och medelstora företag eller till att använda till uppföljningsinvesteringar i de små och medelstora företag som redan ingår i deras portfölj.

>Hänvisning till>

Diagram 2.6. Riskkapitalfondernas investeringar i små och medelstora företag

2.2.5. Återbetalningar från riskkapitalfonderna

Vissa av riskkapitalfonderna i ETF-startordningen har påbörjat återbetalningarna till EIF sedan de sålt sina andelar i vissa framgångsrika små och medelstora företag. Ytterligare upplysningar om de genomförda investeringarna lämnas i punkt 2.4 nedan.

År 2002 återbetalade riskkapitalfonderna totalt ca 446 000 euro till ETF:s förvaltningskonto. Återbetalningarna uppgick därmed totalt (inkl. intäkter) till 16,1 miljoner euro per 31 december 2002.

>Hänvisning till>

Diagram 2.7. Återbetalningar från riskkapitalfonderna

Per 30 september 2002 värderades portföljen till 36 miljoner euro (se bilaga 9). De totala investeringarna (uttagna medel) uppgick till 57,2 miljoner euro och återbetalningarna till 11,2 miljoner euro. Dessutom överfördes 4,7 miljoner euro i realiserade vinster.

Resultatet är 5,4 miljoner euro eller 11,3 % i orealiserade förluster sedan hänsyn tagits till de realiserade vinsterna (närmare upplysningar och metod i bilaga 9). Förlusterna beror på dramatiska försämringar på riskkapitalmarknaden under de senaste två åren. Det bör påpekas att de orealiserade förlusterna kan öka ytterligare, eftersom riskkapitalmarknaden fortsatte att försämras under 2003. Hur stora de realiserade förlusterna och vinsterna blir vet man först när alla investeringar är avslutade. Intäkterna av de realiserade investeringarna kommer att återföras till gemenskapens budget.

2.2.6. Redovisning

Årsredovisningen för ordningen bifogas i bilaga 8.

2.3. Finansiella intermediärer

De flesta av de riskkapitalfonder som tecknat avtal med EIF har en nationell eller till och med en regional inriktning, även om vissa av dem investerar över hela Europa. De inriktar sig i första hand på investeringar i högteknologiföretag under den tidiga tillväxtfasen, företag som är verksamma inom t.ex. informations- och kommunikationsteknik, Internet, hälso- och sjukvård samt bioteknik. Detta stämmer överens med ETF-startordningens investeringspolicy.

I bilaga 1 finns en kort beskrivning av de riskkapitalfonder som tecknat avtal med EIF.

2.4. Stödmottagande små och medelstora företag

Per 30 september 2002 hade riskkapitalfonderna investerat i 206 små och medelstora företag [11]. Det totala investerade beloppet uppgick till 221,2 miljoner euro, vilket motsvarar en genomsnittlig investering på 1,1 miljoner euro per företag. Detta stämmer med de statistiska uppgifterna i EVCA:s årsbok 2001. Enligt samma årsbok 2000 uppgick den genomsnittliga investeringen i bolag som befann sig i såddfasen till 0,98 miljoner euro, medan den genomsnittliga investeringen i bolag som befann sig i etableringsfasen uppgick till 1,52 miljoner euro.

[11] Enligt riskkapitalfondernas rapporteringskrav under ETF-startordning.

I linje med de vanliga rutinerna på riskkapitalmarkaden använder riskkapitalfonderna medlen under ETF-startordningen under deras investeringsperiod i överensstämmelse med deras möjligheter att investera i stödberättigade små och medelstora företag. Tidpunkten för utbetalningarna av dessa medel avgörs av marknadsförhållandena och fondernas investeringspolicy, enligt vilken medel ibland avsätts för uppföljande investeringar i lovande stödberättigade små och medelstora företag. I enlighet med marknadspraxis används en mindre del av de utbetalda medlen till att ersätta företag som förvaltar riskkapitalfonder. De investeras därför inte i de slutliga mottagarna.

Av 106 miljoner euro hade riskkapitalfonderna per 30 september 2002 (111 miljoner euro per den 31 december 2002) investerat 47,1 miljoner euro i de slutliga stödmottagarna, dvs. ca 40 %. Eftersom avtalen om de nuvarande investeringarna i riskkapitalfonder slöts mellan 1999 och 2002 förefaller utbetalningstakten att vara vad man kunde vänta sig.

Fördelningen efter land ser ut enligt följande:

Tabell 2.2. Stödmottagande små och medelstora företag fördelade efter land

>Plats för tabell>

(*) USA, Kanada, Israel och Schweiz (se punkt 2.1).

>Hänvisning till>

Diagram 2.8. Riskkapitalfondernas investeringar i små och medelstora företag efter sektor

Av de 206 företagen finns 166 fortfarande i riskkapitalfondernas portföljer och 40 investeringar är realiserade. Av dessa har 21 sålts och 19 avskrivits. I tabellen nedan finns fler uppgifter om dessa 40 investeringar.

Tabell 2.3. Realiserade investeringar

>Plats för tabell>

När det gäller realiserade investeringar motsvarar investeringarnas slutliga värde i genomsnitt fyra gånger det ursprungliga investerade kapitalet. Detta står i skarp kontrast till de aktiva portföljbolagens situation såsom förklaras i avsnitt 2.2.5.

ETF-startordningens andel återbetalas till dess förvaltningskonto sedan riskkapitalfondernas förvaltningsavgifter dragits av (se punkt 2.2.5).

2.5. Sysselsättning

Närmare upplysningar om sysselsättningen återfinns i bilaga 2.

3. Europeiska samriskföretag (JEV)

3.1 Programbeskrivning

JEV-programmet har till syfte att främja gränsöverskridande samriskprojekt mellan små och medelstora företag inom EES [12] och att hjälpa dem att utnyttja de möjligheter som den inre marknaden ger.

[12] Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 72/1999 av den 15 juni 1999.

Bidraget ska täcka några av de kostnader som uppstår vid etablering av ett samriskprojekt (förberedelser och investeringar). Följande belopp (maximalt 100 000 euro per projekt) och villkor gäller för detta bidrag:

* Den första bidragsdelen täcker högst 50 % av de stödberättigande kostnaderna, dock högst 50 000 euro. Med stödberättigande kostnader avses kostnader i samband med upplägg och upprättande av ett gränsöverskridande samriskprojekt som bildas av europeiska små och medelstora företag. Den omfattar bl.a. kostnader för marknadsundersökningar, utarbetande av rättsliga ramar och en affärsplan, en miljökonsekvensbeskrivning samt övriga kostnader för att starta ett samriskprojekt.

* Den andra bidragsdelen täcker upp till 10 % av det totala investerade beloppet.

Fram till hösten 2001 stödde JEV också åtgärder som främjade programmet (marknadsföringsmekanismen). Det maximala bidragsbeloppet i det här fallet var 10 000 euro till PR-material och 20 000 euro till arrangemang som stimulerar samarbete. Det utgick i form av ett bidrag till 50 % av alla stödberättande kostnader. Berättigade att ansöka om stöd var finansiella intermediärer, europeiska, nationella och regionala sammanslutningar av små och medelstora företag, handelskamrar, Euroinfocentrer, företags- och innovationscentrer samt alla andra icke-vinstdrivande enheter från EU, t.ex. branschorganisationer, offentliga organ och andra enheter som främjar stödberättigande investeringar inom ramen för JEV-programmet. Under hösten 2001 inställde kommissionen utbetalningarna av stöd till främjande åtgärder, eftersom JEV-programmet genomgick en revidering och intern utvärdering.

3.2 Budget

3.2.1. Översikt

De budgetmedel som anslagits för JEV-programmet uppgick till totalt 57 miljoner euro, inkl. 5 miljoner euro som anslogs 1997 till pilotprojektet JEV.

3.2.2. Geografisk fördelning

När det gäller JEV är den geografiska fördelningen av budgetanslagen efter medlemsstat inte relevant, eftersom projekten definitionsmässigt är gränsöverskridande. Den geografiska fördelningen redovisas därför i samband med projektgranskningen under punkt 3.4 nedan.

3.2.3. Åtaganden

I slutet av år 2002 hade kommissionen reserverat 14,6 miljoner euro av de disponibla budgetmedlen för de slutgiltigt stödmottagande små och medelstora företagen.

3.2.4. Utbetalningar

Per 31 december 2002 uppgick utbetalningarna till de stödmottagande små och medelstora företagen till totalt 2,0 miljoner euro.

3.2.5. Redovisning

Programmets årsredovisning återfinns i bilaga 8.

3.3 Finansiella intermediärer

JEV-programmet genomförs via ett nätverk av finansinstitut. Detta nätverk, som skapades efter en inbjudan till intresseanmälan (EGT S 42, 28.2.1998), bestod per 31 december 2002 av 71 finansiella intermediärer (samma som föregående år). I bilaga 4 finns en fullständig förteckning över dessa.

Tabellen nedan ger en översikt över de finansiella intermediärerna efter land.

Tabell 3.1. Fördelning av de finansiella intermediärerna efter land

Land // Antal finansiella intermediärer

Österrike // 7

Belgien // 6

Danmark // 2

Finland // 1

Frankrike // 7

Tyskland // 10

Grekland // 2

Irland // 1

Italien // 19

Luxemburg // 3

Norge // 1

Portugal // 2

Spanien // 8

Sverige // 1

Förenade kungariket // 1

Totalt // 71

Ett företag som vill lämna in en ansökan inom ramen för detta program ska kontakta en av de finansiella intermediärerna i nätverket. Intermediären har till uppgift att granska ansökan och vidarebefordra den till kommissionen, som i sin tur kontrollerar om den sökande är stödberättigad och vilka effekter på sysselsättningen projektet får.

Av de 71 finansiella intermediärer som fortfarande ingår i nätverket har ungefär en tredjedel aldrig lämnat in någon ansökan om ett samriskprojekt. Bland de aktiva finansiella intermediärerna står en fjärdedel för drygt tre fjärdedelar av samriskprojekten.

3.4 Granskning av projekten

Från starten 1998 till och med den 31 december 2002 har 273 projekt inkommit till kommissionen efter att ha granskats ingående av de finansiella intermediärerna. Av dessa har 200 godkänts, däribland 54 marknadsföringsprojekt och 146 som rör förberedelser och investeringar. I tabellen nedan visas hur dessa projekt har utvecklats.

Tabell 3.2. Projektstatus

>Plats för tabell>

JEV-programmets första år (1998) använde kommissionen till att bygga upp nätverket av finansiella intermediärer och genomföra ordningen. Under det andra inkom 104 projekt. Under åren 2000 och 2001 låg antalet inkomna projekt på ungefär samma nivå som året innan, vilket var lägre än väntat. Under 2002 nästan halverades antalet nya ansökningar.

Fram till nu underkändes nästan vart femte program av kommissionen eller drogs tillbaka av den finansiella intermediären. De flesta avslagen berodde antingen på att projektet inte uppfyllde kriterierna för stöd eller på att investeringarna i den nya näringsverksamheten inte förväntades ge tillräckliga effekter på sysselsättningen. För flertalet av de projekt som drogs tillbaka var anledningen de administrativa kraven vid handläggningen av ärendena och de väntetider som detta resulterade i.

Tabellen nedan visar var de planerade samriskprojekten finns.

Tabell 3.3. Fördelning av de planerade samriskprojekten efter land

>Plats för tabell>

De partner (huvudpartner och övriga partner) som ingår i projekten kommer från följande länder:

Tabell 3.4. Fördelning efter land av de partner som ingår i samriskprojekten

>Plats för tabell>

Nedan visas antalet planerade samriskprojekt efter bransch.

Tabell 3.5. Planerade samriskprojekt efter bransch

>Plats för tabell>

Storleken på de små och medelstora företag som ingick i de godkända samriskprojekten (fram till och med 31 december 2002) visas nedan.

Tabell 3.6. Antal anställda i företag i samriskprojekt

>Plats för tabell>

Av de 314 partnerföretagen hade 53 % färre än 10 anställda, medan 35 % hade 10-49 anställda.

3.5 Sysselsättning

Bara 31 samriskprojekt har skapats och rapporterats hittills (enligt de 88 enkäter som sänts in av de små och medelstora företagen för utvärdering av initiativet för tillväxt och sysselsättning). Därför har effekterna på sysselsättningen varit en besvikelse. Fastän de första uppgifterna verkade positiva, hade i slutet av 2002 bara 10 ansökningar inkommit med begäran om investeringsbidrag för investeringar i nyskapade samriskprojekt.

De enkäter som sänts in av de små och medelstora företagen visar att 31 samriskprojekt har bildats, vilket har lett till 252 nya arbetstillfällen. De små och medelstora företagen väntar sig att arbetstillfällena i dessa samriskprojekt ska öka till 787 om 5 år. I många av bidragsansökningarna var dock den sysselsättning som faktiskt skapas betydligt mindre än vad som förutsågs i de första ansökningarna. Prognoserna kan därför vara alltför optimistiska. Det bör dock beaktas att det antal nya arbetstillfällen som anges i bidragsansökan endast återspeglar den aktuella situationen. Att skapa och investera i ett samriskprojekt är ofta en lång process och det kan hända att ytterligare arbetstillfällen skapas allt eftersom företaget utvecklas.

För de flesta samriskprojekt som hittills skapats och redovisats har ingen ansökan om investeringsbidrag gjorts. Den allmänna uppfattningen är att förfarandena är alltför omständliga och komplicerade. Ett annat skäl till att inte ansöka om något investeringsbidrag är att samriskprojekten endast har gjort mindre investeringar i anläggningstillgångar och att det tioprocentiga bidraget därför inte ses som ett tillräckligt incitament med tanke på pappersexercisen. Det finns anledning att anta att arbetstillfällen har skapats också i de samriskprojekt som valt att inte ansöka om något investeringsbidrag, men med tanke på de siffror för antalet nyskapade arbetstillfällen som finns att tillgå för de fyra bidrag som beviljats rör det sig förmodligen om ett relativt begränsat antal. Hur många arbetstillfällen som faktiskt skapats kommer man inte att veta säkert förrän samriskprojekten inkommer med sina första rapporter i enlighet med den femåriga rapporteringsskyldigheten.

3.6 Intresset för JEV-programmet

Marknadens efterfrågan på JEV-programmet har varit mycket lägre än väntat. Ursprungligen tillkom programmet delvis för att tillgodose kraven från de små och medelstora företagens intresseorganisationer om att utöka de dåvarande samriskprogrammen ECIP (European Community Investment Partners) och JOP (Joint Venture Programme - Phare/Tacis), som omfattade länderna i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet samt Sydafrika respektive länderna i Central- och Östeuropa samt de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen. ECIP-programmet upphörde i slutet av 1999 och JOP-programmet under år 2000. En följd av detta blev att vissa finansiella intermediärer som hade erbjudit de små och medelstora företagen ECIP-, JOP- och JEV-programmen trappade ner eller helt upphörde med sin verksamhet, eftersom enbart JEV-programmet inte kunde förse dem med tillräckligt många projekt för att kunna hålla personal enbart för detta. Många ansåg att de finansiella intermediärerna inte fick tillräcklig ersättning för att handlägga ärendena med tanke på den administrativa börda som dessa åtagit sig då de slöt ett ramavtal med kommissionen.

Även om tanken bakom JEV-programmet ansågs riktig, har det med tiden visat sig att det i själva verket fanns relativt liten efterfrågan från de små och medelstora företagens sida på stöd för att bilda gränsöverskridande samriskprojekt i EU. De små och medelstora företag som investerade i andra medlemsstater föredrog istället ofta att bilda dotterbolag snarare än samriskprojekt eller att ingå lösare samarbetsavtal utan att behöva skapa en ny juridisk person.

Intresset för programmet kan också ha påverkats av behovet att kontrollera handläggningen av ansökningarna noggrant för att garantera en sund ekonomisk förvaltning och för att minska risken för oegentligheter till ett minimum. Detta har gjort att handläggningen av ärendena har tagit längre tid än väntat och att programmet har kännetecknats av tungrodd byråkrati. Å andra sidan har några fall av bedrägeri heller inte konstaterats.

4. SMF-garantin

4.1. Beskrivning

Syftet med SMF-garantin är att stimulera sysselsättningen genom stöd till små och medelstora företags investeringar i form av tillgång till lånefinansiering. Det kan ske genom att öka kapaciteten i de garantisystem som finns i medlemsstaterna vad gäller både nya och redan existerande portföljer. SMF-garantin ställer större garantivolymer till förfogande för de finansiella intermediärernas redan existerande garantiformer, ger ett större antal småföretag tillgång till finansiering av fler investeringar av olika slag och lämnar garantier för mer riskfyllda lån. Upp till ett i förväg fastställt belopp täcker SMF-garantin en del av de förluster som uppstår under garantierna. Den förvaltas av Europeiska investeringsfonden (EIF), som sköter kontakterna med de finansinstitut som är intresserade av att delta, utvärderar förslag och vidarebefordrar därefter de utvalda förslagen till kommissionen för godkännande. EIF och berörda nationella myndigheter säkerställer lämpligt samarbete med medlemsstaterna.

SMF-garantin vänder sig huvudsakligen till företag med färre än 100 anställda. De finansiella intermediärerna kan på grund av sina särskilda garantier eller lån tillämpa strängare krav på de små och medelstora företagen för att de ska komma ifråga för stöd. Förfarandet för godkännande av de företag som slutligen får stöd faller helt under de utvalda finansiella intermediärernas ansvar.

4.2. Budget

4.2.1. Översikt

Per 31 december 2002 uppgick budgetanslagen till SMF-garantin till 198,56 miljoner euro. Enligt punkt 7 i bilaga III till rådets beslut 98/347/EG ska den intjänade räntan på förvaltningskontot tillföras SMF:s tillgångar. Den totala budgeten ska täcka alla SMF:s kostnader, även garantiförluster och andra bidragsberättigande kostnader och utgifter inom programmet. I tabellen nedan visas fördelningen av budgetanslag, relevanta inkomster och utgifter.

Tabell 4.1. Budgetfakta per 31 december 2002

>Plats för tabell>

4.2.2. Geogra fisk fördelning

Slutdatum för åtaganden under SMF var den 28 maj 2002. I slutet av 2002 hade EIF tecknat garantiåtaganden motsvarande 186,95 miljoner euro av de 188,87 miljoner euro som kommissionen godkänt. Den geografiska fördelningen på garantiåtagandena för 188,87 miljoner euro visas nedan:

>Hänvisning till>

Diagram 4.1. Fördelning efter land av garantiåtagandena till finansiella intermediärer i slutet av 2002

4.2.3. Åtaganden

Den kvartalsvisa fördelningen av EIF:s åtaganden gentemot finansiella intermediärer framgår av diagrammet nedan.

>Hänvisning till>

Diagram 4.2. EIF:s åtaganden gentemot de finansiella intermediärerna fördelade efter kvartal

Diagrammet visar hur EIF:s garantiåtaganden har utvecklats (188,87 miljoner euro per 31 december 2002) jämfört med de totala disponibla budgetmedlen (207,54 miljoner euro minus 18,37 miljoner euro för EIF-avgifter [13] och andra stödberättigande kostnader per 31 december 2002). Här visas även de finansiella intermediärernas faktiska utnyttjande av budgetmedlen. Per 31 december 2002 uppgick den genomsnittliga användningen till 82,45 %. Det bör påpekas att giltighetsperioden för en del finansiella intermediärer inte löper ut förrän den 31 december 2003. Man förväntar sig därför att det kommer att innebära en ökad användning.

[13] EIF:s högsta förvaltningsavgift för hela perioden, dvs. till den 28 maj 2012.

>Hänvisning till>

Diagram 4.3. Ackumulerad utveckling

Garantisystemen har i allmänhet en betydande hävstångseffekt. Per 31 december 2002 motsvarade det sammanlagda lånebeloppet till små och medelstora företag inom ramen för SMF-garantin 9,02 miljarder euro. Samtidigt uppgick de finansiella intermediärernas faktiska utnyttjande av budgetmedlen till 155,7 miljoner euro, vilket innebar en hävstångseffekt på 58.

Följande diagram visar utvecklingen för lånen till små och medelstora företag och de motsvarande belopp som de stödmottagande företagen hittills har investerat:

>Hänvisning till>

Diagram 4.4. Lån till små och medelstora företag och motsvarande investeringar

EIF har inte slutit avtal med några nya intermediärer under 2002 men har ändrat 9 redan gällande avtal.

4.2.4. Utbetalningar på grund av förluster

EIF:s andel av de lån som inte kommer att återbetalas uppgår till totalt 18,4 miljoner euro för 2002 (7,2 milj. euro för 2001 och 0,4 miljoner euro för år 2000). Detta motsvarar 9,7 % av EIF:s åtagande på 188,87 miljoner euro.

En närmare redovisning av de lån som inte återbetalats per den 30 september 2002 återfinns i bilaga 7 efter en begäran i slutrapporten (A5-0304/2002), framlagd i september av föredraganden Philip Bushill-Matthews från Europaparlamentets utskott för sysselsättning och socialfrågor

4.2.5. Redovisning

SMF:s årsredovisning bifogas i bilaga 8.

4.3. Finansiella intermediärer

4.3.1. Översikt

EIF har tecknat avtal med 23 finansiella intermediärer i 12 av de 15 medlemsstaterna. Trots stora ansträngningar från EIF:s sida visade potentiella intermediärer i Grekland, Luxemburg och Irland inget intresse.

Åtagandeperioden för gemenskapsmedel under ordningens tillväxt- och sysselsättningsbudget upphörde den 28 maj 2002 och det disponibla beloppet har i sin helhet överförts till de finansiella intermediärerna.

Per 29 maj 2002 måste alla framtida åtaganden göras under det fleråriga programmet för företag och företagsamhet (2001-2005), MAP. En ändrad förvaltningsplan mellan kommissionen och EIF undertecknades i december 2001. Enligt avtalet utsträcks ordningen till att omfatta andra produkter och länder. Under MAP har 10 nya avtal hittills slutits. I en särskild rapport redovisas hur ordningen har genomförts.

De finansiella intermediärernas genomsnittliga användning under initiativet för tillväxt och sysselsättning är 82,45 %.

Följande diagram visar utnyttjandet [14] av EIF:s åtaganden fördelade efter land per 31 december 2002.

[14] Utnyttjandet beräknas som förhållandet mellan det sammanlagda beloppet av de garantier som ingår i varje intermediärs relevanta SMF-garantiportfölj dividerat med den högsta garantiportföljsvolymen som överenskommits för intermediären genom avtal.

Diagrammet tar också hänsyn till senare ändringar i avtalen. Följande redovisning efter land ger mer detaljerad information. Dessutom hittar man en detaljerad beskrivning av de olika finansiella intermediärerna och deras produkter som garanteras under SMF-garantin i bilaga 5.

>Hänvisning till>

Diagram 4.5. De finansiella intermediärernas nyttjandegrad

4.3.2. Länder

Österrike

Bürges erbjuder två garantiprodukter som omfattas av garantin:

Jungunternehmerförderungsaktion som ger stöd till nystartade företag och företagsöverlåtelser.

Unternehmensdynamik som ger stöd till innovativa små och medelstora företag.

På grund av de små och medelstora företagens stora efterfrågan förlängdes EIF:s avtal med Bürges år 2000 och 2001, varvid portföljens volym därefter ökades och tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2002. I slutet av det fjärde kvartalet 2002 var den faktiska nyttjandegraden 96,6 %, och den tillgängliga volymen under programmet Unternehmensdynamik hade använts i sin helhet.

Belgien

Garantin ger stöd till två låneprogram som Fonds de Participation (FdP) erbjuder nystartade företag. Användningen av FdP-programmen har växt snabbt under garantin. Därför ändrades avtalet i juni 2002, volymerna ökades och tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2003. Nyttjandegraden uppgick till 58,8 % under det fjärde kvartalet 2002.

Danmark

Vækstfonden erbjuder två olika lånegarantiprogram, särskilt utformade för garantin: det första riktar sig till innovativa små och medelstora företag med tillväxtpotential och är utformat för att stödja skapandet av arbetstillfällen och det andra stöder potentiella anställda med reducerad produktivitet, dvs. personer med någon form av socialt eller fysiskt handikapp.

I december 2002 var nyttjandegraden 70,7 %. Tillgänglighetsperioden för intermediärerna upphörde den 31 december 2002. EIF har slutit ett nytt avtal under MAP:s lånegaranti för att garantera det pågående stödet till de danska små och medelstora företagen.

Finland

Finnvera har arbetat intensivt med att marknadsföra sig, vilket har lett till en markant ökad efterfrågan på garantin under 2002. Följaktligen uppgick nyttjandegraden till 99,6 % efter det fjärde kvartalet i år. Ett avtal slöts under MAP:s lånegaranti i oktober 2002 för att garantera fortsatt stöd till de små och medelstora företagen.

Frankrike

SIAGI erbjuder garantier till mikroföretag, i typfallet hantverkare och detaljhandlare. Nyttjandegraden är lägre än väntat, 5,9 % i slutet av tillgänglighetsperioden (31.12.02). Den låga nyttjandegraden beror främst på SIAGI:s svårigheter att lansera garantiverksamheten bland de större franska bankgrupperna. Sofaris hade nått nyttjandegraden 100 % i slutet av 2002.

Tyskland

Som ett resultat av den fortsatt höga efterfrågan på DtA:s "Startgeld"-produkt som ger stöd till etableringen av mikroföretag ändrades avtalet med DtA i maj 2002, portföljens volym ökade och tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2003. I slutet av 2002 var nyttjandegraden 82,1 %.

KfW-Mittelstandsprogramm - Beschäftigung und Qualifizierung utnyttjades till 70,8 % i slutet av 2002. Tillgänglighetsperioden upphörde för intermediären den 31 december 2002. KfW beslutade att inte fortsätta programmet efter detta datum.

Observera att de båda intermediärerna slogs samman 2003.

Italien

EIF har slutit avtal med 10 intermediärer: 9 på regional nivå och 1 på riksnivå. Under första halvåret 2002 ändrade EIF 4 avtal med befintliga italienska intermediärer. Intermediärernas resultat motsvarar förväntningarna med en nyttjandegrad på 80,8 % i slutet av 2002.

Nederländerna

BBMKB:s avtal ändrades i juni 2002 på grund av garantins fortsatta framgång. Portföljens volym ökade och tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2003. Per 31 december 2002 uppgick nyttjandegraden redan till 81,1 %.

Portugal

SPGM planerade att starta och förvalta en nationell garantifond för att ge stöd till det ömsesidiga garantisystemet i landet. Eftersom förändringarna i den nationella lagstiftningen dröjt, lades processen med att etablera bolag för ömsesidiga garantier på is i mer än ett år. Därför har avtalet förlängts med ett år utan att volymen har ändrats. Per 31 december 2002 var nyttjandegraden 37 %.

Spanien

CERSA erbjuder motgarantier åt regionala fonder för ömsesidig garanti och till lån som beviljas av ministeriet för vetenskap och teknik. I juni 2002 ändrades CERSA:s avtal för andra gången, därför att nyttjandegraden var hög och de små och medelstora företagens efterfrågan stor. Tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2003 och portföljens volym ökade. Nyttjandegraden var 77,6 % i slutet av 2002.

Sverige

ALMI är ett utvecklingsorgan som ger lån till små och medelstora företag med tillväxt- och sysselsättningspotential. Det svarar för finansiering till de små och medelstora företag som inte får några krediter hos affärsbankerna därför att riskfaktorn är för hög. För att återspegla marknadens ändrade efterfrågan reviderades ALMI:s portföljvolym i maj 2002 och tillgänglighetsperioden förlängdes till den 31 december 2002. Nyttjandegraden var 97,8 % i slutet av 2002. För att klara den stora efterfrågan och garantera de pågående stödåtgärderna slöts ett avtal under MAP:s lånegaranti den 21 november 2002.

Förenade kungariket

Det stöd som lämnas av Prince's Trust missgynnade unga människor som önskar etablera små företag men som inte har tillgång till bankfinansiering.

Ingen annan organisation erbjuder rikstäckande mikrolåneprogram, inkl. handledning för att stödja ungdomar i åldrarna 18-30 år.

Per december 2002 var nyttjandegraden ca 74,1 %. Prince's Trust nådde inte full nyttjandegrad till slutet av året främst på grund av allt större svårigheter att hitta lämpliga unga entreprenörer.

4.4. Stödmottagande små och medelstora företag

I slutet av 2002 var antalet stödmottagare 125 164, jämfört med 112 581 per 30 juni 2002 och 92 408 per december 2001. Per 30 juni 2002 var det totala antalet små och medelstora företag som fick stöd under SMF-garantin 112 581 jämfört med 92 408 per 31 december 2001. I följande tabell visas fördelningen efter land och de motsvarande sammanlagda lånebeloppen enligt senast tillgängliga uppgifter.

Tabell 4.2 Stödmottagande små och medelstora företag fördelade efter land

>Plats för tabell>

*) SPGM håller på att inrätta ett system för ömsesidiga garantier i Portugal. Eftersom det ännu inte finns några fungerande ömsesidiga garantifonder, har SPGM ställt garantier inom ramen för sina normala verksamhet för små och medelstora företag. Det genomsnittliga lånebeloppet förklaras av att denna intermediär garanterar högst 1,25 miljoner euro per lån till de små och medelstora företagen och att ca 40 % av kundföretagen var medelstora företag som behövde större lån.

Företag med högst 10 anställda utgjorde 93% av det totala antalet små och medelstora företag. Det är intressant att jämföra storleksfördelningen för dessa företag med företagen inom EU i allmänhet. Enligt Observatory of European SMEs 2002 är 93 % av de små och medelstora företagen mikroföretag (0-9 anställda), 6 % är småföretag (10-49) och mindre än 1 % är medelstora företag (50-249). Detta visar tydligt att SMF-garantin är klart inriktad på målgruppen för EU:s stadga för småföretagen.

I tabellen nedan visas klassificeringen efter de små och medelstora företagens länder utifrån antalet anställda då låneavtalet skrevs under.

Tabell 4.3 Stödmottagande små och medelstora företag efter storleksklass per 30 juni 2002

>Plats för tabell>

Tabellen visar att SMF-garantin främst bidrar till finansiering av företagsetableringar och nyetablerade företags utveckling. 93 % av de små och medelstora företag som har utnyttjat SMF-garantin är mindre företag med högst 10 anställda. Om antalet anställda inte anges antas det att det bara finns en anställd.

Tabell 4.4 Uppdelning av de stödmottagande små och medelstora företagen efter etableringsår per 30 juni 2002

>Plats för tabell>

*) Dessa uppgifter gäller främst Sofaris. Ungefär 52 % av Sofaris garantiportfölj gäller nystartade företag. Av de 24 721 små och medelstora företag för vilka det saknas uppgifter om vilket år de grundades är omkring 3 000 nyetablerade.

Finansieringssyfte

Tabellen nedan visar det främsta syftet med de SMF-lån som garanterats av SMF-garantin:

Tabell 4.5 Syftet med finansieringen per den 30 juni 2002 uttryckt i procent

>Plats för tabell>

Tabellen bygger på ett urval av 80 678 fall, för vilka det finns en komplett uppdelning av investeringarna.

Sektorstillhörighet

Följande diagram visar de viktigaste sektorerna för de stödmottagande små och medelstora företagen.

>Hänvisning till>

Diagram 4.6. De stödmottagande små och medelstora företagens huvudsektorer per 30 juni 2002

4.5. Sysselsättning

De 112 581 små och medelstora företag som nu omfattas av SMF-garantin har rapporterat att de har 464 839 anställda per 30 juni 2002. De har också uppgett att de väntar sig en ökning med 59 477 anställda inom ett år och en ytterligare ökning med 38 961. Därför kan man göra uppskattningen att de små och medelstora företag som har utnyttjat SMF-garantin kommer att skapa totalt ca 98 438 nya arbetstillfällen inom två år. Detta är höga siffror om man tar hänsyn till att ungefär 85 % av de stödmottagande små och medelstora företagen är mycket små företag med högst 5 anställda.

Närmare information om skapandet av nya arbetstillfällen finns i bilaga 6 till den här rapporten.

5. Slutsatser

5.1. Initiativet för tillväxt och sysselsättning

År 2002 var besvärligt för den europeiska riskkapitalverksamheten, vilket framgår av den kraftiga nedgång på 49,2 % i kapitalanskaffning (19,4 miljarder euro jämfört med 38,2 miljarder euro år 2001 [15]). Därför är de framsteg som gjorts under året i fråga med att genomföra ETF-startordningen tillfredsställande och visar att den hade en kompletterande funktion för att fylla den klyfta som uppstod genom den relativa bristen på privat kapital.

[15] Uppgifter från EVCA.

Det bör påpekas att det försämrade ekonomiska klimatet har haft en viktig inverkan på den förväntade avkastningen på riskkapitalet.

År 2002 visade SMF-garantin sin styrka som stödgivare till de små och medelstora företagen. Med ett försämrat och ostadigt ekonomiskt klimat litade banker och andra garantiinstitutioner på att SMF-garantin skulle ge den extra säkerheten för att de skulle kunna fortsätta att finansiera de små och medelstora företagen och på så sätt hålla de sysselsättningsskapande möjligheter vid liv som annars skulle kunna lida brist på finansiering. Jämfört med 2001 ökade EIF:s garantiåtaganden till de deltagande finansiella intermediärerna med 14,2 %.

Då det gäller de europeiska samriskföretagen var marknadens intresse långt mindre än väntat. Den sysselsättningsskapande effekten var minimal och kostnadseffektiviteten var mycket låg, vilket rapporterades redan i fjol. Kommissionen har gjort en utvärdering av de olika finansieringsinstrumenten och kommer att redogöra för den i ett separat dokument, som kommer att innehålla ett förslag om de europeiska samriskföretagens framtid.

5.2. Fleråriga programmet för företag och företagaranda (MAP)

Den 20 december 2000 beslutade [16] rådet att utvidga de tre finansieringsinstrumenten inom initiativet för tillväxt och sysselsättning genom en ny rättslig grund, nämligen det fleråriga programmet för företag och företagaranda (2001-2005). Det fleråriga programmet för företag och företagaranda innehåller förslag till ändringar och en utvidgning av ETF-startordningen och SMF-garantin, liksom en ny åtgärd - såddkapitalåtgärden. Alla tre ska förvaltas av EIF och avhjälpa konstaterade svagheter på marknaden för att de små och medelstora företagen ska få bättre tillgång till finansiering.

[16] Beslut 2000/819/EG.

Kommissionens förslag om genomförandet av åtgärderna mottogs den 4 oktober 2001 positivt av förvaltningskommittén för företagsprogrammet, vilket var en förutsättning enligt artikel 3 i det ovannämnda rådsbeslutet.

Den 10 december 2001 antog kommissionen sitt beslut C(2001)3973 om genomförandet av finansieringsinstrumenten inom det fleråriga programmet för företag och företagaranda. Den 18 december 2001 undertecknade gemenskapen och EIF förvaltningsavtalen beträffande ETF-startordningen, SMF-garantin och såddkapitalåtgärden.

Inom ramen för det nya fleråriga programmet har ETF-startordningen anpassats som stöd för att etablera och finansiera små och medelstora företag i inledningsskedet genom investeringar i specialiserade riskkapitalfonder och företagsinkubatorer.

Inom SMF-garantin har tre nya underposter lagts till för att utvidga de instrument som står till förfogande som garantier för

- mikrokrediter,

- riskkapitalinvesteringar,

- lån för att täcka kostnader för IT-utrustning, programvara och utbildning i Internet och e-handel.

Såddkapitalåtgärden ska stödja såddkapitalfonder, företagsinkubatorer o.d. där EIF deltar. Syftet med stödet är att långsiktigt rekrytera ytterligare investeringsförvaltare för att stärka riskkapitalbranschens förmåga att tillhandahålla investeringar i såddkapital.

I maj 2002 gjordes de första åtagandena enligt MAP-budgeten, vilket garanterar en smidig övergång från Tillväxt och sysselsättning. De formaliteter som krävdes för att kandidatländerna skulle kunna få del av de finansiella instrumenten undanröjdes till stor del under 2002. Det formella genomförandemeddelandet till kandidatländerna publicerades den 25 februari 2003. Upplysningar om prestanda för SMF-garantin, ETF-startordningen och samriskföretagen kommer att lämnas inom ramen för MAP.