RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - Ekonomisk reform : Rapport om produkt- och kapitalmarknadernas funktion i gemenskapen

Inledning

Detta är kommissionens tredje rapport om produkt- och kapitalmarknadernas funktion. Rapporten läggs fram på den begäran som framfördes av stats- och regeringscheferna på Europeiska rådets möte i Cardiff våren 1998. I Lissabon och Santa Maria de Feira bekräftade Europeiska rådet sedan Cardiffprocessen för ekonomisk reform som en av de tre pelare som stöder den ekonomiska och sociala agendan från Lissabon, tillsammans med den makroekonomiska strategin och sysselsättnings- och socialpolitiken.

Ekonomiska reformer på produkt- och kapitalmarknaderna är nyckeln till förverkligandet av de mål för tillväxt, konkurrenskraft, full sysselsättning och övergången till en kunskapsbaserad ekonomi som ställdes upp vid toppmötet i Lissabon. Reformerna behövs för att förbättra effektiviteten i vår ekonomi och våra marknaders funktion. Och detta i sin tur är en förutsättning för att vi skall kunna höja den ekonomiska potential som EU:s ekonomi har, när det gäller såväl företag som sysselsättning, produktion, nöjda konsumenter och levnadsstandard för våra medborgare.

Reformerna på produkt- och kapitalmarknaderna inleddes inte i Cardiff eller Lissabon. Reformer på arbetsmarknaden, innovation och social sammanhållning har stått på EU:s politiska dagordning under lång tid nu. Det råder dock ingen tvekan om att Europeiska rådet i Lissabon har givit alla dessa frågor en ny och större betydelse. De utgör nu en trovärdig reformstrategi med långtgående mål som är nödvändiga för unionen. Ett framgångsrikt genomförande av denna strategi kommer att bli avgörande för Europas framtid.

Den reformprocess som inleddes i Cardiff ger nu resultat...

Det råder nu både på nationell nivå och på gemenskapsnivå bred enighet kring behovet av strukturella reformer inom EU. Medlemsstaternas rapporter som lades fram i november visar vilka framsteg som görs i medlemsstaterna när det gäller de ekonomiska reformerna.

Ekonomiska reformer står nu överst på EU:s politiska dagordning. Det visar Europeiska rådets slutsatser från Lissabon och Santa Maria de Feira där man presenterar en omfattande mikroekonomisk strategi med ambitiösa mål för konkurrenskraft och strukturförändringar.

Som ett resultat av detta har viktiga politiska initiativ redan tagits för att förändra EU:s lagstiftning i överensstämmelse med vissa grundprinciper, detta för att skapa ett mer dynamiskt företagsklimat, beakta den nya kunskapsbaserade ekonomin och visa lyhördhet för medborgarnas prioriteringar. I dessa initiativ ingår bl.a. strategin för att undanröja återstående hinder för handeln med tjänster, förenklad lagstiftning och en mer omfattande konkurrensutsättning av vissa nätverksamheter. Allt detta är exempel på politiska initiativ som grundar sig på slutsatserna från tidigare Cardiffrapporter.

Samordningen av den mikroekonomiska politiken i EU har förbättrats genom att nyckelfaktorerna både på nationell nivå och på gemenskapsnivå nu omfattas av samma övervakningssystem. Konkurrenspolitiken, företagspolitiken och målinriktade åtgärder för nätverksamheter samt övrig inremarknadspolitik förbättras därigenom och kan stämmas av med de reformer som genomförs för sysselsättning och utbildning.

En rapport som bygger på slutsatserna från toppmötet i Lissabon och målen för strategin för den inre marknaden...

Årets process, som redan har setts över och förbättrats vid ett flertal tillfällen, har vunnit på den nya, enklare och mer öppna och decentraliserade samordningsmetoden som lades fast i Lissabon och som bygger på riktlinjer för unionen med mål på kort, medellång och lång sikt samt fastställda tidtabeller. Dessa riktlinjer kommer att omsättas i nationell och regional politik med konkreta mål och åtgärder där nationella och regionala särdrag beaktas. I föreliggande rapport anges kvantitativa indikatorer [1] och andra medel som är av nytta vid utvärderingen av våra strävanden att förverkliga de ekonomiska mål som ställdes upp vid Europeiska rådets möte i Lissabon. De kan användas som stöd vid utarbetandet av de nya allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och bidra till det förberedande arbetet inför Europeiska rådets extra möte i Stockholm i vår. De kan även fungera som stöd vid utvärderingen av genomförandet av förra årets allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken.

[1] I denna rapport används indikatorer som är ändamålsenliga för Cardiffprocessen. De kan betraktas som typ-3-indikatorer enligt den rapport som Kommittén för ekonomisk politik förelade Ekofin-rådet den 7 november 2000. De är inte alltid identiska med typ-1-indikatorerna som används i sammanfattningsrapporten eller typ-2-indikatorerna som används i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Se även meddelandet KOM(2000) 594 om strukturella indikatorer.

Europeiska rådet pekade på ett antal sektorer och politikområden där de möjligheter som finns att skapa fördelar för konsumenterna och stärka företagens konkurrenskraft inte utnyttjas alls eller inte fullt ut. För att rätta till dessa tillkortakommanden efterlyste man i Lissabon bl.a. reformer inom tjänstesektorn, förenklad lagstiftning och genomförandet av handlingsplanen för finansiella tjänster. Detta behandlas särskilt i denna rapport. Andra områden som nämns i slutsatserna från toppmötet i Lissabon tas också upp, bl.a. offentlig upphandling, tjänster i allmänhetens intresse och statligt stöd, varvid förslag till nya åtgärder framförs.

För att förbättra den löpande bedömningen av gemenskapens marknader har årets rapport fått samma struktur som strategin för den inre marknaden med de fyra strategiska målen "att höja medborgarnas livskvalitet", "att göra gemenskapens marknader för produkter och kapital effektivare", "att förbättra företagsvillkoren" samt "att utnyttja den inre marknadens fördelar i en föränderlig värld". Därigenom bör grundförutsättningarna vara givna för en effektiv bedömning och förbättring av den inre marknaden med utgångspunkt från strategin, i enlighet med Europeiska rådets begäran i Lissabon.

Konsumenter och medborgare står i fokus för årets rapport...

Europeiska rådet i Santa Maria de Feira betonade särskilt konsumenternas och medborgarnas betydelse för omvandlingsprocessen i EU. De måste ha avgörande inflytande när politiken utformas och reformerna drivs på. Målet att unionen skall bli "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning" som Europeiska rådet i Lissabon ställde upp, skall framför allt tillgodose konsumenternas och medborgarnas intressen. Den inre marknaden är nyckeln till förverkligandet av detta mål, precis som den är och alltid har varit ett mycket viktigt medel för att höja medborgarnas livskvalitet och levnadsstandard. Den är unionens ekonomiska mervärde och kräver en konstant strävan efter de bästa ramvillkoren så att bästa möjliga ekonomiska resultat kan uppnås. Samtidigt garanterar även den inre marknaden särskilda rättigheter för medborgarna, något som alltid måste säkras och stärkas. Därigenom ställer de ekonomiska reformerna medborgaren i centrum för den inre marknaden.

Genom att konsumenternas och medborgarnas roll i den ekonomiska reformprocessen är det ämne som står i fokus för årets rapport, behandlas också de frågor utförligt som hänger samman med inremarknadsstrategins operativa mål för att höja medborgarnas livskvalitet.

Från Lissabon till Stockholm - vidareutveckling och genomförande av strategin

Den främsta utmaningen som ligger framför oss består i att vidareutveckla den strategi som fastställdes i Lissabon. Det är nu dags att övergå från teori till praktiskt genomförande. Betydande framsteg har gjorts under de senaste månaderna för att ta fram de verktyg, t.ex. indikatorer, som krävs, och de första av de politiska initiativ som Europeiska rådet efterlyste har antagits. I denna rapport redovisas utvecklingen på produkt- och kapitalmarknaderna. I kommissionens sammanfattningsrapport som läggs fram inför Europeiska rådets möte i Stockholm under våren kommer en utförlig redovisning att ges av vad som då uppnåtts jämte nya idéer om hur processen bör fortskrida.

Att höja medborgarnas livskvalitet

1. De ekonomiska reformerna innebär betydande förbättringar för konsumenten...

I slutsatserna från rådets möte (inre marknaden) den 16 mars 2000 betonades ett viktigt mål för den inre marknaden, nämligen att ge konsumenterna ett bredare urval av säkra och högkvalitativa produkter till konkurrenskraftiga priser.

Uppföljningen av produkt- och kapitalmarknadernas funktion under de senaste åren har visat att den inre marknaden innebär allt fler ekonomiska fördelar för konsumenter och medborgare generellt. Priserna fortsätter att konvergera, särskilt inom tjänstesektorn (tab. 5). Prisvariationerna på tjänstemarknaderna blir därmed mindre och närmar sig situationen på varumarknaderna. De ekonomiska reformerna fortsätter att pressa priserna inom den allmännyttiga sektorn och nätverksamheter både i nominella och reala termer. Priserna inom telekom sjunker också kraftigt, trots en omstrukturering av taxorna (tab. 1 och 2). Elpriserna har sjunkit med över 14 % i Storbritannien (inkl. skatter) och 14 % i Spanien (exkl. skatter) (tab. 3 och 4). Dessa prissänkningar har inneburit att ett "standardhushåll" i Österrike 1999 jämfört med 1996 kunde spara upp till en fjärdedel av de årliga utgifterna för el och tele. I Tyskland uppgår dessa besparingar till 125 euro och i Frankrike till 105 euro per år (ruta 1).

Medan priserna totalt sett har konvergerat på den inre marknaden (tab. 5), har utvecklingen i Storbritannien och Irland gått i motsatt riktning jämfört med genomsnittet i EU (fig. 1). Den samlade konvergensen döljer även den ökande spridningen när det gäller bränslepriser på grund av den olikartade utvecklingen i båda ändar av prisskalan. En närmare undersökning krävs av vilka effekter prisskillnaderna har och hur de ser ut (ruta 2).

...och tycks inte ha inverkat negativt på tillhandahållandet av tjänster i allmänhetens intresse...

Tillhandahållandet av tjänster i allmänhetens intresse har ägnats mycket uppmärksamhet under de senaste månaderna, efter de riktlinjer som har angetts dels av Europeiska rådet i Lissabon, dels av rådet (inre marknaden). I september lade kommissionen fram meddelandet "Tjänster i allmänhetens intresse i Europa" (KOM(2000) 580) för att sörja för större rättssäkerhet i fråga om tillämpningen av inremarknadsreglerna och konkurrensreglerna på området samt tillvarata medborgarnas intressen.

Farhågor har uttryckts för att en avreglering av dessa tjänster skulle kunna leda till negativa konsekvenser för konsumenterna. Det är svårt att dra några generella och säkra slutsatser, eftersom graden av nöjda konsumenter varierar mellan olika sektorer och medlemsstater. I fråga om t.ex. mobiltelefoni tycks de mest nöjda konsumenterna finnas där reformprocessen har nått längst (fig. 2), åtminstone på vissa punkter. Skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster måste upprätthållas för att vissa tjänster skall finnas att tillgå till rimliga priser. I praktiken har detta inte heller varit något hinder när marknaderna har utsatts för konkurrens.

2. Bara med ett starkt miljö-, hälso- och konsumentskydd kan EU-marknadernas funktion förbättras och medborgarnas livskvalitet höjas...

I slutsatserna från rådets möte (inre marknaden) den 16 mars 2000 anges att det krävs en hög nivå av konsumentskydd och konsumentförtroende för att trygga en väl fungerande inre marknad. Detta kräver i sin tur öppna marknader, tillförlitlig information och effektiva förfaranden för domstolsprövning och verkställande. Men detta räcker inte alltid för att garantera hälsa och säkerhet. Det är bakgrunden till vitboken om livsmedelssäkerhet, som nu håller på att omsättas i verklighet. En rad åtgärder ingår för att framtida misslyckanden, både från marknadernas och lagstiftarens sida, skall undvikas som skulle kunna äventyra människors hälsa. Sett i ett vidare perspektiv kommer de pågående åtgärderna rörande tillverkarens ansvar att leda fram till nya strategiska riktlinjer, varvid de ekonomiska konsekvenserna för företagen kommer att beaktas.

Medborgarnas växande oro för miljön och det mål som uppställts för en hållbar utveckling kräver en mer omfattande integrering av miljöpolitiken i de ekonomiska reformerna på den inre marknaden. Denna integration kan åstadkommas på ett verksamt sätt genom att man för att uppnå miljömålen i högre grad använder sig av marknadsbaserade styrmedel. Mer omfattande användning av miljöskatter, efter bedömning av miljökonsekvenser och i överensstämmelse med inremarknadsreglerna, skulle kunna förbättra de ekonomiska resultaten genom att marknadspriserna då skulle återspegla de faktiska kostnaderna för verksamheten ifråga (på EU-nivå uppgick miljöskatterna 1997 bara till 6,7 % av de totala skatteintäkterna - se tab. 8). Det finns också andra ekonomiska styrmedel, t.ex. överlåtbara utsläppsrättigheter, varigenom samma mål kan uppnås. Gällande regler för offentlig upphandling ger utrymme för miljöhänsyn och i direktivförslagen [2] förtydligas denna möjlighet ytterligare. De nya riktlinjerna som föreslagits i meddelandet (KOM(1999) 263) om den inre marknaden och miljön behöver vidareutvecklas. Detta är nödvändigt för att hållbarhetsmålet skall kunna införlivas fullt ut i reformprocessen.

[2] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader, KOM(2000) 275 slutlig. Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi och transporter, KOM(2000) 276 slutlig.

3. De pågående ekonomiska reformerna inom sektorn för finansiella tjänster är särskilt utformade för att tillvarata konsumenternas och medborgarnas intressen...

Strukturreformerna på området för finansiella tjänster innebär direkta och stora förändringar för konsumenterna. Handlingsplanen för finansiella tjänster är ett tydligt uttryck för detta. Direktivförslaget om tjänstepensionsinstitut [3] kan leda till betydande fördelar för konsumenter och medborgare. Eftersom gränsöverskridande pensionsplaner skulle vara tillåtna och tilläggspensioner skulle bli attraktivare och mindre kostsamma skulle det bli betydligt billigare att flytta till andra medlemsstater för att arbeta. Vad emellertid beträffar gränsöverskridande betalningar är situationen ytterst otillfredsställande. Resultat har uppnåtts sedan förra året, men avgifterna är fortfarande alldeles för höga (tab. 9).

[3] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tjänstepensionsinstituts verksamhet, KOM(2000) 507 slutlig.

4. Totalt sett skulle konsumenterna kunna få ut ännu mer av reformprocessen...

... om informationen förbättrades och marknaderna blev öppnare. Detta gäller inte minst på områden där informationen för närvarande är svår att överblicka (t.ex. mobilteletaxor, produktkvalitet). Det gäller även på områden där konsumenternas rättigheter inte kan förutsättas vara "allmänt kända" (ett exempel på detta var luftfarten ända tills stadgan om passagerares rättigheter fick större spridning nyligen).

... om målinriktade åtgärder vidtogs för att undanröja hinder på områden som kräver direkta politiska insatser samtidigt som ett starkt konsumentskydd garanteras. Detta kan t.ex. bli aktuellt för gränsöverskridande betalningar. På andra områden har insatser redan inletts, t.ex. när det gäller livsmedelssäkerhet.

... om en mer aktiv konkurrenspolitik fördes på nationell nivå. Vissa av de avsevärda prisskillnader som föreligger mellan olika länder skulle därigenom kunna byggas bort (tab. 5). Fusioner i de enskilda medlemsstaterna måste kontrolleras för att konkurrensen skall kunna upprätthållas på en hög nivå på de nationella marknaderna. En decentraliserad tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget skulle kunna få mycket positiva effekter på konkurrensen på de nationella marknaderna.

... om kommunikationskanalerna mellan konsumenter och myndigheter förbättrades och effektiva mekanismer för klagomål, domstolsprövning och verkställande skapades. De bästa lösningarna på området bör kartläggas. Dialogen med medborgarna torde underlätta detta på gemenskapsnivå. På särskilt känsliga områden som finansiella tjänster eller e-handel bör särskild vikt läggas vid frågor som rör konsumenter och medborgare, men utan betungande merarbete för företagen.

... om effektivitet och ändamålsenlighet när det gäller bestämmelser för miljöskydd och samhällsomfattande tjänster sågs över regelbundet. Med tiden kan dessa regler och tjänster behöva vidareutvecklas för att hålla jämna steg med marknadsutvecklingen. Med en regelbunden översyn kan onödiga regler undvikas. Miljömässiga och ekonomiska reformer måste integreras bättre. En ökad användning av marknadsbaserade styrmedel för att uppnå miljöpolitiska mål kan bidra till att miljöpolitiken integreras med de åtgärder som vidtas för att förbättra marknadernas resultat totalt sett. En reformering av lagstiftningen på miljömässigt känsliga områden som t.ex. transport och energi kräver en noggrann uppföljning.

Kompletterande politiska åtgärder...

Reformprocessen förändrar politiken i EU. Ett nytt ekonomiskt klimat skapas, där medborgare och konsumenter spelar en mer framträdande roll än tidigare. I takt med att processen täcker in allt fler sektorer inom ekonomin, som hittills inte varit konkurrensutsatta, ökar möjligheterna för privata initiativ i den nya europeiska ekonomin. Detta ger medborgarna större inflytande som ekonomiska aktörer, samtidigt som marknaderna kommer att fungera bättre, vilket i sin tur leder till fördelar för medborgarna i deras roll som konsumenter.

Den offentliga sektorns roll förändras också som ett resultat av reformprocessen. Den offentliga sektorn konkurrensutsätts på allt fler områden där initiativ från medborgarnas sida tidigare inte har varit välkomna eller ens tillåtna. Detta är positivt, eftersom myndigheterna inte nödvändigtvis är rustade för förvaltningen - och i än mindre grad ensamt ansvariga - på många av de områden som de tidigare reserverat enbart för sig själva.

Reformprocessen kräver att politiken fokuseras mer på särskilda frågor. Medborgare och konsumenter måste få ett förbättrat och mer verksamt skydd. Lagstiftningen måste byggas ut och sedan prövas, såväl med avseende på de vinster som de kostnader som uppstår. Regelverket måste ses över kontinuerligt i en strävan efter enkla och verksamma regler. Konsumenterna måste även hållas väl informerade om sina rättigheter. Effektiva informationssystem till en rimlig kostnad krävs. Reformerna medför en mängd regleringstekniska frågor som måste lösas.

Främjad integration och konkurrens för effektivare EU-marknader

I Lissabonstrategin för att göra EU till "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi" framhölls vikten av att driva på de ekonomiska reformer som skall integrera EU:s marknader. I detta avsnitt behandlas marknadernas funktion inom tjänstesektorerna, även tjänster i allmänhetens intresse, tjänstesektorerna på varumarknaderna, finansmarknaderna, offentlig upphandling och utvecklingen av statligt stöd.

1. Det blir allt viktigare att EU:s tjänstesektorer integreras

I slutsatserna från toppmötet i Lissabon framhålls tjänstesektorns stora betydelse. Man efterlyser en strategi, före slutet av 2000, för hur kvarvarande hinder för handeln med tjänster inom EU skall undanröjas. Detta är motiverat med tanke på tjänstesektorns stora ekonomiska betydelse och sektorns otillfredsställande resultat jämfört med USA. Om EU:s sysselsättningssiffror i tjänstesektorn motsvarade de amerikanska siffrorna skulle Europa kunna ha 36 miljoner fler arbetstillfällen.

Vid sidan av sociala, kulturella och avståndsrelaterade hinder utgör olika restriktioner fortfarande hinder för handeln med tjänster mellan EU-länderna, åtminstone i sektorn för företagstjänster (fig. 8). En undersökning av företag som tillhandahåller företagstjänster över gränserna (ruta 4 i bilagan) visar att över 47 % av dessa företag har 10 % eller mindre av sin omsättning på marknaderna i andra EU-länder. Lagtekniska hinder är bl.a. att företaget måste vara registrerat på plats eller ha en lokal agent, regler om en viss organisationsform, vidare kostnaderna för att etablera sig på plats tillsammans med de administrativa och juridiska förfaranden som är förenade med detta (tab. 12).

Revolutionen på IT-området gör att dessa problem måste lösas snabbt

Många tjänsteleverantörer behöver inte längre vara etablerade nära sina kunder. Detta innebär en stor utmaning för de traditionella strukturerna på EU:s tjänstemarknader, eftersom konkurrensen kan öka avsevärt, även på områden där marknaderna fortfarande är fragmenterade på grund av olika regleringar. Förverkligandet av den inre marknaden för tjänster skulle innebära att konkurrensen inom tjänstesektorn generellt skulle öka och skapa de förutsättningar som krävs för att de europeiska företagen skall kunna stärka sin konkurrenskraft internationellt. Att inte göra någonting är inte något alternativ om målet från toppmötet i Lissabon skall uppnås.

Kommissionen är för närvarande i färd med att utarbeta en strategi för att undanröja hindren för handeln med tjänster, detta som svar på den begäran som framfördes i Lissabon. Målet är att understödja den inre marknaden som den naturliga hemmamarknaden för alla tjänsteleverantörer inom EU, men särskilt för små och medelstora företag och konsumenter. Tjänsterna skall kunna flöda lika fritt över gränserna som i den enskilda medlemsstaten och det skall bli lika attraktivt för konsumenterna att handla utanför det egna landet som i hemlandet. Kommissionen kommer att lägga fram förslag för detta under 2001 och 2002, som en uppföljning till strategin. Alla tjänstesektorer måste täckas in, vilket betyder att nuvarande strategi, som varit inriktad på enskilda åtgärder för särskilda branscher, måste ersättas med ett övergripande koncept. Denna strategi kommer att understryka behovet av att tillämpa de grundläggande friheterna enligt fördraget, principen om ömsesidigt erkännande och av att se över nationella åtgärder med hänsyn till proportionalitetsprincipen för att skala bort omotiverade och motstridande nationella regleringar. I vissa fall kan det också komma att behövas en harmonisering för att undanröja hindren. Lagstiftningen för tjänstesektorn måste bli tillräckligt flexibel för att kunna hålla jämna steg med förändringarna på IT-området, och den måste stämmas av med övrig gemenskapspolitik, särskilt konkurrenspolitiken.

2. Varumarknaderna är generellt sett väl integrerade

Varuhandeln mellan länderna ökar snabbare än BNI och utländska direktinvesteringar fortsätter att vara en betydelsefull motor för integrationen.

Inom icke-harmoniserade sektorer är tekniska hinder för den gemenskapsinterna handeln fortfarande ett problem, särskilt på vissa marknader...

Antalet fall där principen om ömsesidigt erkännande inte tycks fungera inom livsmedelssektorn är relativt stort (tab. 14 och 15). Detta kan troligen till stor del förklaras av den stora mängden produkter i denna sektor och de stränga statliga kontrollerna av varuflödena som svar på konsumenternas berättigade krav på höjd livsmedelssäkerhet. Det är dock nödvändigt att se till att de undantag som görs från principen om ömsesidigt erkännande är väl motiverade. Med tanke dels på att handeln i sektorn är av känslig natur, dels på denna handels ekonomiska betydelse, är det viktigt att noggranna politiska överväganden görs när man skall komma fram till tillfredsställande lösningar.

Vad beträffar det harmoniserade området finns det nya uppgifter som tyder på att den nya metoden för att överbrygga tekniska handelshinder leder till vissa problem som bottnar i de övergångsperioder som medges. Av en enkät som gjorts i sektorn för medicinsk apparatur framgick tydligt att det har blivit mycket enklare att leverera till fler marknader inom EU, den inre marknaden i sektorn är dock fortfarande inte fullbordad (tab. 16). Detta visar att direktiven enligt den nya metoden behöver backas upp med harmoniserade standarder och att man bör vara restriktiv med långa övergångsperioder i direktiven. De kan användas i vissa fall när effekterna av den nya metoden på handeln behöver dämpas.

3. Europeiska företag och medborgare har betalat och får fortfarande betala ett högt pris för den relativt låga graden av integration på marknaderna för finansiella tjänster

Förändringarna i regelverket som införts under senare år, utvecklingen av gemensamma infrastrukturer och införandet av euron har lett till en snabb integration av penningmarknaderna för transaktioner där ingen säkerhet ställs och swap- och derivatmarknaderna. Detta visar vad de fragmenterade nationella marknaderna har kostat. Likviditeten har omfördelats över hela euroområdet, vilket har främjat gränsöverskridande verksamhet och minskat prisskillnaderna.

...mer behöver göras för att främja integrationen...

Alla marknader är dock inte så integrerade som penningmarknaden. Den låga integrationen på andra marknader återspeglas av att portföljerna uppvisar en stark slagsida mot de inhemska marknaderna. För att investerare och företag skall kunna dra nytta av den starka tillväxten på dessa marknader är vissa förändringar nödvändiga, nämligen följande:

* Upprättande av gemensamma avräknings- och betalningssystem. Skillnaden mellan gränsöverskridande transaktioner inom EU och inhemska transaktioner skulle på så sätt minska och kostnaderna kunna sänkas avsevärt. Att det hittills inte har funnits något sådan system för de europeiska börserna förklarar delvis den relativt sett låga graden av utländskt ägande på de nationella börserna.

* Undanröjande av onödiga restriktioner för institutionella investerare. Institutionella investerares betydelse när det gäller kapitalförvaltningen ökar internationellt. De erbjuder konsumenterna ett bredare produktsortiment och lägre kostnader. Den europeiska marknaden för institutionella investerare är dock fortfarande relativt fragmenterad och utvecklingen styrs av nationell lagstiftning. Den är därför fortfarande bara omkring hälften så stor som den amerikanska marknaden (fig. 10). Nya åtgärder vidtas och redan existerande anpassas för att främja en verklig inre marknad för institutionella investerare. Kommissionens senaste förslag om pensionsfonder syftar till att skapa en gemensam europeisk marknad, som nu uppgår till 2 300 miljarder euro, men som väntas öka till 3 500 miljarder fram till 2005, främst beroende på förändrade demografiska strukturer inom EU. Andra åtgärder är ändringen av två förslag om värdepappersfonder (en marknad som uppgår till 2 930 miljarder euro), som genom ändringarna tillåts investera i flera typer av tillgångar och på nya marknader (genom införande av ett Europapass).

* Investerare behöver i ökande utsträckning tillförlitlig ekonomisk information. När det gäller de europeiska marknaderna för privatobligationer har emissionerna ökat, både i omfång och frekvens (tab. 17), och strävan efter högre avkastning har öppnat marknaden för företag med lägre kreditbetyg (BBB). Dock är det jämfört med USA relativt få europeiska företag som har en internationellt jämförbar rating eller en årsredovisning som utarbetas enligt IAS standarder. Detta skulle främja säkerhet och tillträde till dessa marknader. Kommissionen har redan lagt fram ett meddelande om att börsnoterade företag bör utarbeta sin årsredovisning enligt IAS standarder [4].

[4] EU:s strategi för finansiell rapportering: den fortsatta inriktningen, KOM(2000) 359 slutlig.

* Regelverket måste omarbetas för att möta de behov som finns på dagens finansmarknader. Marknadernas internationalisering, det ökade antalet privata placerare, den ökande marknadsandelen av företag med en rating under BBB, de förändrade attityderna till risk, börsernas ökande betydelse och väntad högre volatilitet kräver att regelverket uppdateras, vilket också angavs i förra årets Cardiffrapport.

I rapporten om genomförandet av handlingsplanen för finansiella tjänster kartlades nya prioriterade områden och politiska åtgärder. I Lamfalussy-gruppens delrapport "Regleringen av de europeiska värdepappersmarknaderna" understryks dessa prioriteringar och man efterlyser ytterligare politiska ansträngningar för att skynda på processen, detta för att motverka en eftersläpning i förhållande till utvecklingen på marknaderna. Det är därför av största vikt att handlingsplanen genomförs utan dröjsmål.

4. Marknaderna för offentlig upphandling har blivit öppnare

Behovet av att få marknaderna för offentlig upphandling att fungera bättre framgår uttryckligen av två av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon, nämligen av den begäran som framfördes om att slutföra arbetet med att uppdatera reglerna för offentlig upphandling, särskilt för att göra dem tillgängliga för små och medelstora företag, samt uppmaningen om att vidta åtgärder för att sprida e-förvaltning. Att öka de verkliga ekonomiska effekterna av fungerande och konkurrensutsatta marknader för offentlig upphandling är särskilt viktigt med tanke på de pågående ansträngningarna för att förbättra de offentliga finanserna.

Det nya regelverket väntas öka den redan nu höga graden av insyn på marknaderna för offentlig upphandling, vilket kommer att leda till ökad konkurrens (tab. 18 och fig. 15). De ekonomiska effekterna av det nya direktivförslaget skulle kunna ökas genom praktiska åtgärder för att underlätta tillträdet till dessa marknader för företag från andra EU-länder (fig. 16). De ekonomiska effekterna av konkurrensen kan med den nya teknikens hjälp förstärkas genom att fler företag, inte minst små och medelstora, från fler länder får möjlighet att delta. Med tanke på den potential som finns kan det behövas åtgärder från gemenskapens sida för att sprida användningen av ny informationsteknik, men först - och under iakttagande av subsidiaritetsprincipen - bör nationella alternativ undersökas. I regelverket finns en rad olika bestämmelser för att uppmuntra användningen av ny teknik i samband med upphandling.

5. Vissa framsteg kan konstateras när det gäller marknadernas funktion inom den allmännyttiga sektorn och nätverksamheter tack vare avregleringarna

Priserna sjunker, kvaliteten förbättras och effektiviteten ökar. Konkurrensen har främjat nytänkande och organisatoriska förändringar och höjt produktiviteten inom många av dessa sektorer. Det finns därför ingen anledning att vänta längre med att öppna sektorerna för post, energi, transport och kommunikationer för konkurrens, förutsatt att konsumenternas intressen tillvaratas fullt ut. Kommissionen kommer under denna process att fortsätta att agera stegvis, grundat på bedömningar av reformerna och samråd med alla berörda parter, inte minst konsumenterna, i enlighet med vad som anges i meddelandet om tjänster i allmänhetens intresse. Detta kräver att de verktyg som finns för bedömningen används i större utsträckning för att utvärdera hur dessa tjänster fungerar, vilka resultat som uppnås och hur konkurrenskraftiga de är, så att lagstiftningen kan anpassas efter den tekniska utvecklingen (vilket ökar möjligheterna att tillhandahålla tjänster över gränserna på den inre marknaden), nya konsumentbehov och ny efterfrågan på dessa tjänster.

Den senaste tidens erfarenheter av reformprocessen bör utnyttjas när ytterligare avregleringar genomförs. Inte minst måste regelverket vara väl utformat. När det gäller t.ex. el och gas samt järnvägar begränsas utrymmet för konkurrens av de stora investeringarna innan verksamheten kan påbörjas, vilket innebär att det finns stor risk för marknadsmisslyckande. Vad t.ex. gäller flygplatser kan ackumulerade landnings- och starträttigheter bland flygbolag som tidigare dominerat marknaden begränsa prissänkningarna på flygbiljetter (tab. 19 och 20). Risker av denna typ kräver en noggrann översyn av regelverket.

Det ökande antalet fusioner och uppköp under de senaste två åren har lett till en avsevärd koncentration inom nätverksamheterna, något som kräver en noggrann uppföljning av de effekter detta medfört för konkurrensen. En stor del av dessa affärer har skett på nationellt plan, vilket kan vara bekymmersamt, eftersom en ökad marknadskoncentration kan dämpa de positiva effekterna av konkurrensutsättningen av dessa sektorer. När det gäller energi, där en avgörande fas av processen nu inleds, uppgick värdet för inhemska transaktioner till det dubbla 1999 jämfört med siffrorna från 1995 (fig. 17 och 18).

Reformprocessen inom energi-, post- och transportsektorn påskyndas, i enlighet med den begäran som framfördes av Europeiska rådet i Lissabon. Kommissionen lade därför i maj fram förslag för postsektorn (KOM(2000) 319). Marknadsutvecklingen gör att det är av största vikt att posttjänsterna konkurrensutsätts ytterligare. Enligt det gällande direktivet föreskrivs en marknadsöppning på endast 3 %, trots detta har en medlemsstat ännu inte införlivat direktivet fullt ut och överträdelseförfaranden har inletts mot fyra andra medlemsstater för att dessa inte införlivat det korrekt, vilket är en mycket otillfredsställande situation. Enligt det nya direktivförslaget skall ytterligare 20 % konkurrensutsättas fram till 2003, ett mål som är både rimligt och ändamålsenligt. Kommissionen lade i juli fram förslag (KOM(2000) 7) om allmänna tjänster avseende persontransporter och kommer inom kort att lägga fram nya förslag om ytterligare öppning av energi- och transportmarknaderna.

EU-marknaderna för nätverksamheter bör integreras ytterligare så att de blir effektivare, i synnerhet på energiområdet - detta betonades i förra årets rapport - trots de svårigheter som utan tvekan föreligger. Reformprocessen när det gäller järnvägar bör också fortsätta, trots de tekniska svårigheterna. I andra sektorer där det inte finns några tekniska problem är det definitivt önskvärt att integrationen drivs på. När det gäller mobiltelefoni är exempelvis de internationella skillnaderna i roamingavgifter inte förenliga med en fullt integrerad marknad där konkurrens råder.

6. Att minska det statliga stödets snedvridande effekter

Det statliga stödet fortsätter generellt sett att minska (fig. 19). För EU totalt sjönk stödet till tillverkningsindustrin från 2,3 % till 2 % av BNP mellan 1997 och 1998. Enligt preliminära siffror för 1999 bekräftas de avtagande tendenserna för det samlade statliga stödet till tillverkningssektorn i EU. Sektorsstödet, det stöd som har de största snedvridande effekterna av allt stöd, är emellertid fortfarande för högt (fig. 21). Det tycks också som om andelen av det stöd som beviljats särskilda tillverkningssektorer har sjunkit under 1999, för att i stället gå till övergripande och regionala mål. Ad hoc-stödet, kanske den form av sektorsstöd med de största negativa konsekvenserna, har visserligen totalt sett sjunkit dramatiskt, men stödet till finansiella tjänster har ökat kraftigt - nästan tredubblats sedan 1993 (fig. 24). Stödet till finansiella tjänster måste alltså bevakas noga, och medlemsstaterna måste försöka kontrollera denna stigande tendens.

Utvecklingen på detta område är totalt sett visserligen positiv, men det finns goda skäl för att stärka bevakningen av de snedvridande effekterna och analysen av vad detta leder till. Införandet av resultattavlan för det statliga stödet och kommissionens förteckning kan bli användbara verktyg i det arbetet. Det finns uppgifter som tyder på att länder med höga stödnivåer även har omfattande administrativa regleringar, vilket innebär ännu fler snedvridningar på marknaderna (fig. 25). Detta är en viktig fråga som kräver närmare studier. För reformprocessen är det viktigt att veta om vi har medlemsstater som ackumulerar både regleringar och stöd eller om olika medlemsstater använder sig av olika styrmedel med inverkan på marknaderna. En mer djupgående analys av de kombinerade effekterna av statligt stöd och omfattande regleringar krävs därför för att kartlägga på vilka områden och i vilka länder de ekonomiska reformerna är mest påkallade.

Att främja entreprenörsanda

Sedan början av 1990-talet hämtar Europa inte längre in på det amerikanska försprånget när det gäller levnadsstandard och eftersläpningen när det gäller konkurrenskraften ökar för närvarande. Detta har nyligen framförts av kommissionen (SEC(2000) 1823). Under decennier har EU varit på väg att hämta in försprånget till huvudkonkurrenterna, men den utvecklingen har nu upphört och det verkar till och med som om den går i motsatt riktning. Europa måste i grunden förbättra förmågan att skapa, förnya och förändra. Huvudproblemet tycks vara en brist på dynamik och flexibilitet, tröga reaktioner på strukturella förändringar - alltför mycket tid går förlorad innan de förändringar som krävs införs och kan utnyttjas till fullo.

Europeiska unionen har fortfarande en lång väg att gå för att åstadkomma det rätta företagsklimatet, ett företagsklimat med färre regleringar, förbättrade finansieringsvillkor, inte minst för nystartade företag, ett modernt och förenklat skattesystem och ett gynnsamt innovationsklimat.

1. Medlemsstaterna fortsätter att förbättra sina regelsystem men fortfarande återstår mycket att göra...

Omfattande åtgärder har vidtagits för att minska pappersexercisen för företagen. Till största delen har det rört sig om åtgärder som har gjort att företagen har fått tillgång till administrativ information och information om regelverket över Internet, att gemensamma kontaktpunkter för administrativa förfaranden har upprättats och stödtjänster för småföretag har utvecklats (tab. 21). Bättre indikatorer för övervakningen av förändringar i regelsystemen behövs.

Aktuella uppgifter belyser dock hur Europa släpar efter sina huvudkonkurrenter med avseende på de kostnader och förfaranden som är förenade med att starta nya företag (fig. 24 och tab. 22). De åtgärder som medlemsstaterna redan har vidtagit måste därför byggas ut och nationella initiativ måste avpassas efter de ramar som skapas på gemenskapsnivå och skapa synergieffekter av dessa.

En mer koherent och bättre samordnad EU-täckande strategi för förenkling krävs...

Denna begäran från Europeiska rådet i Lissabon betraktades som nödvändig för att möta de nya utmaningar som uppstår genom globaliseringen, de snabba tekniska förändringarna och utvecklingen på marknaderna. Kommissionen kommer därför 2001 att anta en strategi för att förbättra regelverket, och kommer då att samordna, strama upp och bygga vidare på de initiativ som redan tagits. Först kommer befintliga initiativ att utvärderas och en översiktlig framställning av kommissionens strategi att föreläggas. Själva strategin, som skall antas före utgången av 2001, kommer sedan att omfatta en klar åtgärdsplan, som bl.a. kommer att utgå från de analyser som görs i den kommande vitboken på temat styrelsesätt. En utvärdering kommer att göras av alternativa regleringsstrategier och nya former av politiskt samarbete, detta med siktet inställt på att främja nya former av samverkan mellan olika instanser. Behovet av att skydda medborgarnas rättigheter och tillvarata deras intressen kommer också att betonas, liksom kvalitet och samordning av lagstiftning såväl på gemenskapsnivå som på nationell nivå. Lagförslag kommer att kompletteras med ingående konsekvensbedömningar.

2. Bättre finansieringsvillkor för företagen behövs...

Tillgång till rätt typ av finansiering i rätt tid under företagets hela livscykel är nödvändigt för att entreprenörer skall få hjälp med att förverkliga sina ambitioner. Europeiska små och medelstora företag anser att tillgången till finansiering fortfarande är ett problem som begränsar deras tillväxtpotential.

Marknadsutvecklingen är uppmuntrande...

Den europeiska marknaden för privat riskkapital (kapital som investeras i onoterade bolag, inklusive riskkapital och företagsförvärv) har hittills varit väldigt underutvecklad jämfört med den amerikanska marknaden. Till stor del har den varit koncentrerad till Storbritannien och i huvudsak inriktad på företagsförvärv och inte på grodd- och startkapital. Väl fungerande aktiemarknader som främjar börsnoteringen av företag är en oundgänglig del i utvecklingen av en riskkapitalmarknad och bör därför stödjas. Utvecklingen går dock framåt.

* 1999 ökade investeringarna i onoterade bolag med 70 % (fig. 27) och det kapital som investerades i nystartade företag fördubblades. Investeringarna i ett tidigt skede utgjorde emellertid bara 27 % av det totala investeringskapitalet eller omkring 12 % av de totala investeringarna i onoterade bolag. 1999 investerades 42 % av riskkapitalet i högteknologi, varav nästan hälften i ett tidigt skede.

* 1999 mobiliserades mer riskkapital i övriga EU-länder, dvs. utom Storbritannien, vilket bidrog till en mer balanserad marknad. Riskkapitalinvesteringarna är dock fortfarande kvar på en relativt låg nivå sett i förhållande till BNP (under 0,1 % av BNP) i Grekland, Portugal, Danmark, Österrike och Italien.

* I de flesta EU-medlemsstaterna har åtgärder vidtagits under senare tid för att förbättra regel- och beskattningssystemen för nystartade företag, vilket visar på en medvetenhet om dessa företags stora betydelse för ekonomin och de specifika finansieringproblem företagen ställs inför. Det är emellertid viktigt att se till att vidtagna åtgärder till stöd för riskkapital inte snedvrider konkurrensen på den inre marknaden.

* Kommissionens strategi för att stimulera utvecklingen av en verklig riskkapitalmarknad har lagts fram i 1998 års handlingsplan för riskkapital. I detta sammanhang har kommissionen antagit sin "Lägesrapport om genomförandet av handlingsplanen för riskkapital" (KOM(2000) 658) med prioriterade åtgärdsområden för att se till att handlingsplanen genomförs före den tidsfrist 2003 som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon. Med tanke på att även offentliga medel spelar en roll om marknaden inte fungerar har kommissionen också antagit ett dokument om översynen av gemenskapens finansiella instrument, med förslag på åtgärder för att förbättra överensstämmelsen mellan EIB, EIF och annan gemenskapsfinansiering för riskkapital.

Denna utveckling är så mycket mer anmärkningsvärd som den har skett när kostnaderna har minskat för alternativa finansieringskällor. Villkoren för lånefinansiering har förbättrats avsevärt som ett resultat av EMU, konsolideringen av de offentliga finanserna och förändringarna på finansmarknaderna (tab. 23). Lånekostnaderna har minskat i alla länder som det finns tillgängliga uppgifter för och särskilt i Spanien. De sänkta finansieringskostnaderna har gjort att företagen har kunnat spara upp till 55 716 euro i räntekostnader per år för varje miljon lånade euro. De sänkta kostnaderna har också gjort att företagen kunnat öka sin finansiella lönsamhet jämfört med 1993 års siffror. Dessa siffror visar på en stadig förbättring av finansieringsvillkoren som ett resultat av de kombinerade effekterna av den makroekonomiska och mikroekonomiska politiken.

Företagen behöver det rätta klimatet för innovation...

Europas problem när det gäller konkurrenskraften hänger nära samman med den jämförelsevis tröga och otillräckliga innovationskapaciteten. Företagen behöver förutom gynnsamma finansieringsvillkor även ett konkurrensinriktat klimat, utan onödiga regler samt ett adekvat system av ekonomiska incitament som gör innovation attraktivt för företagen. Antagandet av förordningen om gemenskapspatent [5] på grundval av det aktuella förslaget bör bidra till detta. Detta gäller även övrig utveckling på det immaterialrättsliga området med avseende på ny teknik.

[5] Förslag till rådets förordning om gemenskapspatent, KOM(2000) 412 slutlig.

...och för att kunna möta de nya utmaningar som uppstår genom den nya ekonomin

Den nya ekonomin erbjuder tidigare oanade möjligheter för konsumenter och småföretag - kostnadsbesparingar, ny och mer flexibel organisation av arbetet, förbättrade processer och nya, expanderande marknader. Den explosionsartade utvecklingen av e-handeln mellan företag överträffar t.o.m. e-handeln mellan företag och konsument, tillväxten inom den senare ligger dock långt under sin potential, om USA skall ange riktningen. För små och medelstora företag kommer e-handeln att betyda snabbare processer, förbättrad kvalitet och bättre service. Detta bör främja innovation.

Den relativa andelen av e-handeln mellan företag jämfört med e-handeln mellan företag och konsument väntas stiga från 80 % 2000 till 90 % 2003. E-handeln mellan företag och konsument utgör bara 0,2 % av detaljhandeln i Europa, jämfört med 0,7 % i USA.

Utmaningen för små och medelstora företag består i att ta steget fullt ut och omsätta kunskaperna om e-handeln i praktiken. För beslutsfattare består den verkliga utmaningen i att förse dessa företag med de medel som krävs för att de skall kunna konkurrera i den globala e-handeln. Vad beträffar e-handeln mellan företag och konsument tycks komplexa regelsystem stå i vägen för utvecklingen och detta måste därför åtgärdas. När det gäller denna e-handel består utmaningen i att öka konsumenternas förtroende för e-handeln.

Sedan förra året har ett flertal initiativ på EU-nivå tagits för att möta dessa utmaningar. Bland annat lanserades e-Europa-initiativet och åtgärdsplanen e-Europa 2002. Kommissionen antog ett paket med lagförslag för att stärka konkurrensen på EU:s marknader för elektronisk kommunikation och anpassa gällande lagstiftning till de krav som ställs genom informationssamhället. Ett förordningförslag har lagts fram om fullt tillträde till accessnäten, något som kommer att bidra till att kostnaderna för att få tillgång till Internet kommer att minska ytterligare. Utöver detta kommer Europaparlamentets antagande av e-handelsdirektivet att innebära att leverantörer av informationssamhällets tjänster omfattas av den inre marknaden.

Framsteg krävs när det gäller moderniseringen och förenklingen av skattesystemen

Nuvarande momssystem har en mängd brister. De är komplicerade, föråldrade och ger utrymme för momsbedrägerier. Företagen stöter på problem med momsbetalningarna i olika medlemsstater. Det finns ett klart behov av att förbättra momssystemet så att det motsvarar de krav som ställs i dag och för att se till att det uppmuntrar till normala handelstransaktioner på den inre marknaden samt begränsar utrymmet för bedrägerier. I sitt meddelande om den nya momsstrategin [6] föreslår kommissionen en genomförbar strategi med fokusering på fyra huvudmål, nämligen förenkling och modernisering av gällande regler, en mer enhetlig tillämpning av befintliga bestämmelser och närmare administrativt samarbete. De första resultaten av denna nya strategi lovar gott inför framtiden.

[6] Strategi för förbättring av mervärdesskattesystemets funktion inom ramen för den inre marknaden, KOM(2000) 348 slutlig, 7.6.2000.

Främjande av entreprenörsanda kräver med andra ord mer uppmärksamhet av beslutsfattare än någonsin tidigare...

I synnerhet som globaliseringen, den snabba tekniska utvecklingen och marknadsutvecklingen innebär nya och omfattande utmaningar för både lagstiftare och företag. Följande områden bör prioriteras särskilt:

* Främjande av etablering av och tillväxt i småföretag på nationell nivå genom en snabb övergång till e-förvaltning. Huvudmålet måste vara att maximera användningen av IT och minska pappersexercisen. Företagen bör även få använda digitala signaturer i sina kontakter med offentlig förvaltning.

* Start och genomförande av samordnade åtgärder för att förbättra gemenskapens regelverk. Inom ramen för detta program skall olika alternativ till lagstiftning utvärderas och en mer systematisk konsekvensbedömning göras av ny lagstiftning. Det är även av största vikt att en förenkling av gällande regelverk prioriteras. Kommissionen kommer att lägga fram sin strategi 2001.

* Säkrande av en hög grad av koherens och samordning mellan nationella åtgärder och insatser på gemenskapsnivå för att förbättra regelverket, främst genom att säkra en korrekt tillämpning av gemenskapsrätten. Detta kan komma att bli en av huvuduppgifterna i initiativet rörande styrelsesätt ur ett ekonomiskt perspektiv.

* Underlättande av snabbare tillgång till finansiering för småföretag, i synnerhet genom utveckling av en verklig riskkapitalmarknad. Direktivet om stabilitetstillsyn över kompletterande pensionsfonder, fondföretagsdirektivet, prospektdirektivet och meddelandet om EU:s redovisningsstrategi är viktiga för att uppnå detta mål. En utbyggnad av garantisystemen på alla nivåer skulle också göra det mycket enklare för små och medelstora företag att få tillgång till finansiering.

* Påskyndande av övergången till ett informationssamhälle i Europa så att konsumenterna kan känna sig lika säkra när de handlar över Internet som när de handlar offline och små och medelstora företag verkligen kan ta tillvara alla möjligheter som ges genom informationssamhället. Detta förutsätter att åtgärdsplanen e-Europa genomförs inom fastställd tidsfrist, inklusive e-handelsdirektivet. Det förutsätter också en bättre avstämning mellan alla initiativ med relevans för e-handeln, inte minst diskussionerna mellan berörda parter när det gäller domsrätt, beskattning och Internetbrottslighet. Sektorsinitiativen bör också kontrolleras så att de överensstämmer, detsamma gäller genomförandet av ett europeiskt forskningsområde. Viktigt är också ett adekvat immaterialrättsligt skydd så att ett innovationsfrämjande och kreativt klimat säkras. Avgörande för detta är i sin tur att direktivförslaget om upphovrätt och närstående rättigheter i informationssamhället samt förordningen om gemenskapspatent antas.

Vidareutveckling av den externa dimensionen av de ekonomiska reformerna

EU är en stor aktör i världshandeln och den globala ekonomin, vilket innebär att Europeiska rådets ambitiösa mål för unionens konkurrenskraft med nödvändighet kommer att få konsekvenser utanför EU. Gemenskapens interna reformer kommer att få internationella ekonomiska effekter och reformer på den internationella arenan kommer att få ekonomiska effekter för gemenskapen. Det är därför viktigt att gemenskapen aktivt deltar vid omarbetningen av internationella regler. På så sätt kommer man att kunna se till att dessa globala förändringar synkroniseras med EU:s interna ekonomiska reformer, vilket kommer att bidra till att gemenskapens konkurrenskraft stärks internationellt.

Detta är särskilt viktigt i samband med initiativen för att fullborda den inre marknaden för tjänster och för integrationen av EU:s marknader för finansiella tjänster. Det arbetet understryker hur viktigt det är att EU deltar aktivt i förberedelserna inför förhandlingarna om Allmänna tjänstehandelsavtalet. Det understryker även vikten av de pågående förhandlingarna med USA om avtal om ömsesidigt erkännande i fråga om vissa experttjänster samt på försäkringsområdet. Den inre marknaden är en bra modell för ekonomisk reform som skulle kunna användas för att främja internationell handel och investeringar på vissa ekonomiska områden över EU:s gränser.

En annan stor extern utmaning med inverkan på gemenskapens reformprocess är östutvidgningen. Den 8 november antog kommissionen sitt strategidokument för utvidgningen med en utförlig rapport om kandidatländernas framsteg inför anslutningen. Stora delar av inremarknadslagstiftningen har fortfarande inte antagits och genomförts fullt ut av kandidatländerna, arbete återstår därmed på detta område. Tack vare associeringsavtalen ökar integrationen snabbt med kandidatländerna när det gäller handel och investeringar, då varken tariffära hinder eller kvantitativa restriktioner föreligger från gemenskapens sida. Analyser av handeln visar att exporten från olika kandidatländer uppvisar olika produktsammansättning. I synnerhet kan skillnader konstateras när det gäller exportandelen av sådana produkter där harmoniserade standarder föreligger på gemenskapsnivå. Detta är ett område som kräver en grundlig undersökning. Det kan vara av stor betydelse för olika kandidatländers integrationstakt i fråga om handeln. Det kan också försvåra uppgiften att genomföra vissa grundläggande principer för handeln på den inre marknaden, i synnerhet principen om ömsesidigt erkännande (ruta 5, fig. 33 och 34).

Anslutningen förutsätter att gemenskapens regelverk och gemenskapens gällande praxis antas. Den process för ekonomisk reform som inleddes i Cardiff har skapat en ny kultur som omfattar en självbedömning av förändringarna på mikroekonomisk nivå vilken har visat sig vara mycket användbar. Kandidatländerna skulle med fördel kunna tillämpa mekanismerna för självbedömning vid övervakningen av de framsteg som görs när det gäller antagandet av inremarknadsreglerna och -praxis.

Slutsatser

1. Medborgarna måste vara den drivande kraften bakom de ekonomiska reformerna

Reformer krävs för att Europa skall bli en modern och dynamisk ekonomi. När prioriteringarna fastställs för reformprogrammet skall dessa omfatta det civila samhället, både konsumenter och företagare. Reformprocessen kommer inte att fungera om medborgarna avsäger sig initiativet. Myndigheterna måste vara lyhörda för medborgarnas prioriteringar och se till att de kan göra sina rättigheter gällande och förhindra marknadsmisslyckanden som gör att konsumenternas intressen åsidosätts. Detta betyder att det måste finnas bättre information att tillgå och att marknaderna måste bli öppnare. Det betyder också att verksamma regelverk måste skapas som garanterar säkerhet och konsumentskydd. Sist men inte minst betyder det att det behövs fullgoda och välfungerande mekanismer som ger tillgång till domstolsprövning och möjlighet att få rättelse. Allt detta är instrument som är oundgängliga för att de ekonomiska reformerna inte skall tappa i genomslag. Vad myndigheterna inte får göra är att försöka inskränka förändringarna genom att införa onödiga regleringar eller bibehålla föråldrade bestämmelser. Detta är nödvändiga förutsättningar för en ekonomisk reformer som verkligen leder till ekonomiska fördelar för EU:s medborgare.

2. EU måste skapa ett dynamiskt klimat som främjar entreprenörsanda så att övergången till en kunskapsbaserad ekonomi underlättas

Den inre marknaden för tjänster måste fås att fungera lika bra som den inre marknaden för varor. Den största utmaningen för den inre marknaden i dag är att skapa de förutsättningar som krävs för att utveckla en mer dynamisk entreprenörsanda i Europa. Bara så kan användningen av ny teknik verkligen öka, strukturer inom näringsliv och ekonomi förnyas och övergången till en kunskapsbaserad ekonomi underlättas. Den förenklade lagstiftningen kommer att vara en central del av den processen. Den kommer emellertid också att vara nödvändig för samordningen av politiken på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna.

3. Strävan efter att uppnå de mål som ställdes upp i Lissabon - framsteg har gjorts under reformprocessen

Medlemsstaterna har gjort avsevärda framsteg under reformarbetet, framsteg som i vissa fall får betraktas som unika. På gemenskapsnivå håller genomgripande politiska initiativ på att utarbetas och genomföras. Betydande framsteg har gjorts på området för finansiella tjänster, men marknadsutvecklingen gör att vissa åtgärder måste genomföras snabbare. Strategin för tjänstesektorn läggs inom kort fram för rådet och Europaparlamentet. Initiativet för förenklad lagstiftning kommer att antas av kommissionen under första halvåret 2001. Medlemsstaterna bör fortsätta sina ansträngningar att hitta nationella lösningar på områden där det finns behov av ekonomiska reformer med nationella aspekter. Ekonomiska reformer på nationell nivå behöver samordnas; vi bör undvika "två hastigheter" under reformprocessen, detta kan lägga hinder i vägen för en väl fungerande inre marknad totalt sett.

4. Reformerna måste fortsätta, fördjupas och påskyndas

Reformerna måste fortsätta, eftersom de ingår i den långsiktiga strategin för tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft. Ekonomiska reformer har ofta vissa effekter på kort sikt som medborgarna snabbt kan känna av, som t.ex. sjunkande priser, men de största vinsterna uppstår på längre sikt. Länder som USA där reformerna inleddes för ett flertal år sedan börjar först nu kunna skörda frukten av arbetet.

De ekonomiska reformerna måste fördjupas, eftersom den europeiska ekonomin fortfarande är för oflexibel, vilket hämmar den ekonomiska utvecklingen i stort. Eurons växelkurs mot den amerikanska dollarn styrs i stor utsträckning av den amerikanska ekonomins starkare utveckling vad beträffar konkurrenskraft och marknadsresultat. Ett förnyat, målmedvetet genomförande av Lissabonstrategin är den enda rätta vägen att sända ut trovärdiga signaler för vår fasta beslutsamhet att förbättra den europeiska ekonomins konkurrenskraft. Detta kommer att försäkra de internationella marknaderna och investerarna om vår målmedvetenhet och stärka euron på världsmarknaderna.

Att påskynda de ekonomiska reformerna kan kräva snabba förfaranden som Lamfalussy-gruppen nyligen föreslog för sektorn för finansiella tjänster: standardförfaranden [7] där det politiska initiativet saknas för att påskynda reformerna innebär en risk för ett trögt politiskt gensvar, men vi kan inte riskera att hamna i kölvattnet på marknadsutvecklingen.

[7] Den genomsnittliga tid som förflyter mellan den dag då kommissionen lägger fram sitt förslag och den dag då lagstiftningen officiellt införlivas är mer än fyra år. Denna siffra bygger på 198 inremarknadsdirektiv mellan 1985 och 2000, och tar inte hänsyn till ytterligare förseningar på grund av att medlemsstaterna inte införlivar lagstiftningen inom fastställd tidsfrist.

Precis som Europeiska rådet har framhållit måste vi påskynda vår reformprocess, om vi inte skall gå miste om den extra makroekonomiska tillväxtpotential som ges genom den nya tekniken. När gamla problem som oljekriser och råvarubrist återkommer framstår konceptet för långsiktig tillväxt grundat på ny teknik, innovation och ekonomiska reformer som mer tydligt än någonsin tidigare. Den nya tekniken är ett nytt högoktanigt bränsle som finns tillgängligt för industriländernas näringsliv. Den behöver en väl avvägd, flexibel ekonomi för att utveckla hela sin inneboende potential. Mer innovation inom ramen för en dynamisk lagstiftning leder till bästa resultat i termer av konkurrenskraft, sysselsättning och tillväxt. Det är slutsatsen från Lissabon.