EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 18.12.2017 COM(2017) 780 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Åttonde rapporten enligt artikel 12 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89 om uppbörd av mervärdesskatt och kontrollförfaranden





Innehållsförteckning 1.Inledning 2.Vikten av mervärdesskatt som en EU-intäkt 3.De viktigaste resultaten 3.1.Allmänna kommentarer 3.1.1.Skatteförvaltningens organisation 3.1.2.Digitalisering och informationsteknik (it) 3.1.3.Analys av momsgapet 3.2.Registrering och avregistrering för moms 3.2.1.Registrering för moms 3.2.2.Avregistrering för moms 3.2.3.Registrering i och avregistrering från VIES-systemet 3.3.Inlämnande av mervärdesskattedeklarationer samt betalning 3.3.1.Inlämnande av mervärdesskattedeklarationer 3.3.2.Betalning 3.4.Återvinning av momsskulder 3.5.Återbetalning av mervärdesskatt 3.6.Revision och utredning av mervärdesskatt 4.Genomförandet av rekommendationerna från den sjunde rapporten enligt artikel 12 och arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar

5.Mot en bättre förvaltning när det gäller skatter (mervärdesskatt) genom samarbete



Lista över tabeller Tabell 1: EU:s totala intäkter från egna medel från mervärdesskatt från rapporteringsperioden (2013–2015) Tabell 2: Utvecklingen när det gäller mervärdesskattedeklarationer i EU-medlemsstaterna under perioden 2013–2015 Lista över siffror Figur 1: Momsgapet i EU 2011–2015 (procent av den totala momsskulden (VTTL) och i miljarder euro) Figur 2: Utvecklingen när det gäller ansökningar om registrering för mervärdesskatt i 21 EU-medlemsstater (2013–2015) Figur 3: Huvuddragen i registreringsförfarandena i de 28 EU-medlemsstaterna (2016) Figur 4: Tidsåtgång för erhållande av ett moms- och VIES-nummer i 22 EU-medlemsstater (2013–2015) Figur 5: Möjlighet till elektronisk inlämning i de 28 EU-medlemsstaterna (2013–2015) Figur 6: Elektronisk inlämning i de 28 EU-medlemsstaterna (2013–2015) Figur 7: Möjlighet till elektronisk betalning av mervärdesskatt i de 28 medlemsstaterna (2013–2015) Figur 8: Påminnelser vid sen betalning i de 28 medlemsstaterna (2013–2015) Figur 9: Återvinning av momsskulder – översikt över de viktigaste verktygen och metoderna i de 28 EU-medlemsstaterna (2016) Figur 10: Uppbörd av mervärdesskatt och beräknad mervärdesskatt efter revisioner i 22 EU-medlemsstater (2013–2015) Figur 11: De 27 medlemsstaternas genomförande av rekommendationerna per avdelning Figur 12: Det allmänna genomförandet av tidigare rekommendationer

Lista över rekommendationer Rekommendation 1: Skatteförvaltningens organisation Rekommendation 2: Digitalisering och it Rekommendation 3: Beräkning och analys av momsgapet Rekommendation 4: Utländska skattebetalares registrering för mervärdesskatt Rekommendation 5: Momsidentifieringsnummer Rekommendation 6: Giltigheten i moms- och VIES-registrering Rekommendation 7: Kontroller efter registrering Rekommendation 8: Kontroller efter registrering Rekommendation 9: Sen återbetalning av mervärdesskatt Rekommendation 10: Revisions- och efterlevnadsstrategi Rekommendation 11: Tullförfarande 42 1.Inledning Enligt artikel 12 i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89 om den slutliga enhetliga ordningen för uppbörd av egna medel som härrör från mervärdesskatt ska kommissionen vart tredje år inge en rapport till Europaparlamentet och rådet om de förfaranden som tillämpas i medlemsstaterna för att registrera skattepliktiga personer och fastställa och uppbära mervärdesskatt samt om villkoren och resultaten av deras kontrollsystem på momsområdet. Denna åttonde rapport avser den utveckling som skett under perioden 2013–2016. Sifferuppgifterna avser perioden 2013–2015. För utarbetandet av rapporten inhämtade kommissionen information från alla EU-medlemsstaters skattemyndigheter genom ett frågeformulär. Dessutom besökte kommissionens avdelningar tio medlemsstater för att få mer utförlig information och förtydliganden om vissa av svaren i frågeformuläret. I kapitel 2 i rapporten redogör man för vikten av mervärdesskatt och de utmaningar som momsgapet innebär för skatteförvaltningarna. De viktigaste resultaten presenteras i kapitel 3 i rapporten, med utgångspunkt i momsförvaltningens huvudfaser: registrering och avregistrering för mervärdesskatt, registrering och betalning av moms, återvinning av momsskulder, återbetalning av mervärdesskatt samt revision och utredning av mervärdesskatt. Resultaten visar att det finns vissa trender i momsförvaltningen och ger upphov till rekommendationer för att komplettera den pågående moderniseringen av EU:s momssystem. Rekommendationerna presenteras tillsammans med relevanta resultat. I kapitel 3 redogör man för genomförandet av de rekommendationer som gavs i den tidigare rapporten enligt artikel 12 som innehöll förslag om hur skatteförvaltningen skulle kunna förbättras. Avslutningsvis framhålls en strategisk syn på momsförvaltningen i kapitel 4. Denna rapport baseras på information från nationella skatteförvaltningar. Det fanns stora skillnader i uppgifternas kvalitet och riktighet. Eftersom skatteförvaltningarna i allt större utsträckning tillämpar integrerade processer för alla typer av skatter, var det ibland svårt att undersöka specifika momsfrågor utan att ta hänsyn till den mer allmänna skatteförvaltningsstrukturen. Till sist kan nämnas att rapporten inte omfattar sådana socialpolitiska, geografiska, ekonomiska och historiska särdrag som påverkar strukturen och organisationen av nationella system för uppbörd och kontroll av mervärdesskatt. 2.Vikten av mervärdesskatt som en EU-intäkt Momsintäkter är en viktig inkomstkälla för medlemsstaternas och EU:s budget. De totala egna medlen från mervärdesskatt i EU-budgeten ökade från 14,019 miljarder euro år 2013 till 18,087 miljarder euro år 2015. Detta innebär att den relativa andelen egna medel från mervärdesskatt som medlemsstaterna betalar i totala egna medel har ökat med tre procentenheter från 9,4 procent år 2013 till 12,4 procent år 2015.

EGNA MEDEL FRÅN MERVÄRDESSKATT (miljoner euro) EU:s totala momsintäkter Procentuell andel av EU:s totala intäkter 2013 14 019 9,4 % 2014 17 667 12,3 % 2015 18 087 12,4 % Källa: EU-budgeten (GD BUDG, finansiella rapporter för 2013, 2014 och 2015). Momsgapet, det vill säga skillnaden mellan de totala momsbelopp som uppbärs och de teoretiska belopp som förväntas kunna uppbäras, är dock stort i EU. Under perioden 2011–2015 ökade momsgapet först varpå det nådde sin kulmen år 2013. Därefter minskade det och nådde sin lägsta procentuella andel år 2015 (cirka 152 miljarder euro). Figur 1: Momsgapet i EU 2011–2015 (procent av den totala momsskulden (VTTL) och i miljarder euro) Momsgap (procent av VTTL) Momsgap (miljarder euro) Källa: Study and Reports on the VAT Gap in the EU-28 Member States: 2017 Final Report. Uppbörden av mervärdesskatt påverkas bland annat av hur effektiva och ändamålsenliga de skatteförvaltningsmässiga processerna och förfarandena är. Skatteförvaltningen påverkar därmed storleken på de egna medel från mervärdesskatt som medlemsstaterna ska betala till EU. Hanteringen av momssystemet utgör därför en central del i skatteförvaltningen. 3.De viktigaste resultaten 3.1.Allmänna kommentarer 3.1.1.Skatteförvaltningens organisation Flera medlemsstater reformerade eller höll på att genomföra en reform av (delar av) sin skatteförvaltning under perioden 2013–2016. Det finns en fortsatt tendens att övergå från en skattetypbaserad förvaltning till en skatteförvaltning som baseras på olika typer av skattebetalare (storföretag, små och medelstora företag samt privatpersoner) eller funktioner (registrering för mervärdesskatt, registrering av mervärdesskatt, betalning osv.). I stället för att det ska finnas separata processer för mervärdesskatt, bolagsskatt, inkomstskatt för fysiska personer och så vidare, integreras dessa processer därför i en enda process som är gemensam för samtliga skatter. Om man ska mäta momsförfarandenas effektivitet, såsom nämns i artikel 12 i förordningen, måste man därför bedöma skatteförvaltningens huvudfunktioner oavsett vilken typ av skatt det rör sig om. Skattemyndigheterna möter utmaningar som ofta uppfattas som risker, till exempel komplexitet och innovation i fråga om olika företagsmodeller (framför allt inom den så kallade delningsekonomin), nya finansiella produkter, det betydande antalet beskattningsbara personer och tjänster, digitaliseringen av ekonomin och den snabbväxande e-handeln. På samma gång måste skatteförvaltningarna bli mer effektiva och ansvarsskyldiga samtidigt som de gör nedskärningar i sina budgetar och rekryterar mindre personal. Detta innebär att skatteförvaltningarna måste hitta nya, flexibla åtgärder och metoder för att uppbära skatt, inbegripet mervärdesskatt. För att skapa synergier och minska kostnaderna har flera medlemsstater slagit ihop skatteförvaltningen med tullförvaltningen och/eller finansutredningsavdelningar. Dessutom använder sig alla skattemyndigheter mer eller mindre av en riskbaserad metod när de utför sina kärnfunktioner inom området för skatteförvaltning. Flera skatteförvaltningar har inrättat en särskild avdelning för dataanalys och riskhantering som ansvarar för att upptäcka risker samt utforma och genomföra riskhanteringsstrategier. Andra har införlivat riskbaserade förfaranden i samtliga eller en del av kärnfunktionerna inom området för skatteförvaltning, för att tilldela resurser på ett bättre sätt samt för att prestera bättre och bli mer effektiva. Vidare har man varit tvungen att ändra momssystemet på nationell nivå på grund av lagstiftningsändringar (t.ex. införandet av Mini One Stop Shop (Moss), tillämpningen av metoden för omvänd betalningsskyldighet inom vissa sektorer, ändrade momssatser eller ordningen med redovisning enligt kontantprincipen). För att bedöma effekten av förändringar när det gäller hanteringen av momssystemen (dvs. organisatoriska, processuella och förfarandemässiga reformer) bör medlemsstaterna inrätta ett kontroll- och utvärderingssystem för att rapportera om de vidtagna åtgärdernas ändamålsenlighet och effektivitet. 3.1.2.Digitalisering och informationsteknik (it) Dagens administrativa processer kännetecknas av digitalisering och it. Denna utveckling påverkar förhållandet mellan skattebetalarna och skatteförvaltningarna: det har blivit lättare för skattebetalare att fullgöra sina skyldigheter och för skattemyndigheter att upptäcka och analysera momsrisker. Eftersom det krävs större intäkter, mer effektivitet och en förbättrad regelefterlevnad i en tid som präglas av minskade resurser, använder skattemyndigheterna sig i allt högre grad av digital insamling och analys av skatteuppgifter. På så sätt kan skattemyndigheterna driva in skatt nästan i realtid, framför allt då informationen kan hämtas direkt från skattebetalarnas egna system. Mervärdesskatt är en av de skatter som först blev föremål för en fullständig digitalisering. E-tjänster, skattekonton, e-fakturering och användning av nationella revisionsutlåtanden är några exempel på denna utveckling. Under rapporteringsperioden kan man tydligt se denna utveckling mot en allt större användning av it, men it-användningen varierar mellan medlemsstaterna. Datautvinning och dataanalys spelar en allt viktigare roll vid regelefterlevnad och revision. Med de uppgifter som erhålls från skattebetalarna kan skattemyndigheterna lättare avslöja invecklade affärsförhållanden och bedräglig verksamhet, vilket bland annat leder till att revisioner inleds eller att återbetalningar stoppas.

Dataanalys används i allt högre grad för att kontrollera regelefterlevnaden. Flera medlemsstater har tagit eller är i färd med att ta initiativ inom området för mervärdesskatt för att inhämta information på fakturanivå, i syfte att förbättra insynen i transaktioner som görs på deras territorium. Medlemsstater samlar även in uppgifter om varornas rörlighet. Tack vare it kan skatteförvaltningar lättare samla in mer och mer uppgifter, men ökade informationsmängder leder inte nödvändigtvis till en bättre riskbedömning: för mycket information skulle till och med kunna göra det svårare att identifiera relevanta uppgifter och resultera i en sämre regelefterlevnad. Skatteförvaltningarna måste därför finna rätt balans mellan behovet av information och en riktig behandling och analys av denna å ena sidan och den administrativa börda som läggs på företagen å andra sidan. Dessutom känner skattemyndigheter sig tvungna att investera i it. It-system (maskin- och programvara) kostar ofta mycket pengar och är inte alltid kompatibla sinsemellan, vilket kan försvåra informationsutbytet mellan skattemyndigheter och/eller med andra statliga organ. Medlemsstaterna kan dra fördel av ett närmare samarbete med varandra för att undvika dubbelarbete och dubbla system, minska it-kostnaderna och få ömsesidiga fördelar genom att investera i kompatibla it-lösningar. Rekommendation 2: Digitalisering och it Eftersom digitalisering och it har blivit centrala delar i skatteförvaltningen, bör medlemsstaterna fortsätta digitalisera och automatisera data och arbetsuppgifter. De bör därför tillsammans med andra medlemsstater undersöka hur deras nationella uppgifter kan användas på bästa sätt och även vara till hjälp för andra medlemsstater. Det pågående projektet för analys av transaktionsnätverk skulle kunna fungera som en användbar referenspunkt i detta avseende. 3.1.3.Analys av momsgapet Under rapporteringsperioden minskade momsgapet något i såväl volym som procent (se figur 1). Det finns dock fortfarande mycket stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller momsgapet på individnivå (0–36,9 procent). Det kan finnas flera olika skäl till att momsgapet minskat, exempelvis förbättrade uppgifter eller ekonomisk tillväxt, men minskningen kan också ha att göra med att skatteförvaltningen har förbättrats. Under de bedömda åren (2013–2016) vidtog flera skattemyndigheter en rad ibland omfattande åtgärder för att minska momsgapet. Även om det inte finns några starka bevis för hur dessa åtgärder har påverkat momsgapets storlek, har de sannolikt påverkat regelefterlevnaden och därmed även momsgapet. Bortsett från kommissionens rapport om momsgapet gör allt fler medlemsstater beräkningar av det egna momsgapet och då på en mer utförlig nivå, exempelvis genom att beräkna momsgapet per ekonomisk sektor eller geografiskt område. Medlemsstaterna bör investera eller fortsätta investera i att beräkna sitt eget momsgap och göra en mer ingående analys av detta. 3.2.Registrering och avregistrering för moms Medlemsstaterna måste ha ett skatteregistreringssystem som innehåller uppgifter om de skattebetalare som är registrerade för mervärdesskatt i landet och måste lagra relevanta uppgifter om beskattningsbara transaktioner inom EU i systemet för utbyte av momsinformation (VIES). 3.2.1.Registrering för moms Ett effektivt registreringsförfarande och en korrekt tilldelning av momsidentifieringsnummer stärker de centrala administrativa processerna för registrering, betalning, bedömning, uppbörd och tvistlösning. Den information som inhämtas vid registreringen och som lagras i skatteförvaltningens databaser bör därför vara fullständig, riktig och uppdaterad. Det är av avgörande vikt att skattemyndigheterna noggrant följer registrerings- och avregistreringsförfarandena, eftersom uteblivna åtgärder på detta område kommer att få en stor inverkan på uppbörden av mervärdesskatt i övriga medlemsstater. Registreringsprocessen måste gå snabbt för att skattebetalarna inte ska hindras från att göra affärer, men man måste samtidigt undvika att momsidentifieringsnummer ges till skattebetalare med bedrägliga avsikter. Det är därför viktigt att finna en balans mellan skyndsamhet och säkerhet. Teckenförklaring: Ansökningar om momsregistrering (totalt) Ansökningar om momsregistrering jämfört med 2013 (utveckling) Nekade registreringar Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Under rapporteringsperioden var det totala antalet ansökningar om registrering för moms i diagrammet mer eller mindre detsamma i de 21 medlemsstaterna, men antalet avregistreringar från VIES-systemet ökade markant år 2015. Man har inte kunnat fastställa något särskilt skäl till denna ökning. Registreringsförfaranden finns i samtliga medlemsstater. I vissa länder finns system med en enda kontaktpunkt. Företagen kan registrera alla sina åtaganden på ett och samma ställe i stället för att göra olika registreringar vid flera olika kontor (exempelvis vid handelskammare, handelsrätt eller skattekontor). Detta förutsätter att det finns integrerade databaser och ett informationsutbyte mellan de berörda inrättningarna. Tillgång till momsregistreringsinformation för skattebetalare På utländska språk Möjlighet till momsregistrering på nätet Kontroll av momsregistreringars äkthet Kontroll före momsregistrering It-baserade moms- och VIES-system Kontroller efter registrering i VIES

Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Registrering på nätet är också på väg att bli standard, vilket är i linje med utvecklingen mot bättre tjänster för skattebetalarna. Skattebetalarna får information om registreringsrelaterade förfaranden och skyldigheter framför allt via skatteförvaltningens webbplats. I vissa medlemsstater kan man dock inte få sådan information på ett annat språk, vilket kan göra det svårt för icke-etablerade skattebetalare att uppfylla registreringsvillkoren. Trots den rekommendation som gavs i föregående rapport bör vissa medlemsstater fortfarande satsa mer på att hjälpa utländska skattebetalare att fullgöra sina skyldigheter i fråga om registrering för mervärdesskatt. Medlemsstaterna tillämpar olika siffersystem för att identifiera skattebetalarna. Det kan röra sig om ett enda identifieringsnummer för samtliga skatter, inbegripet mervärdesskatt, eller om olika identifieringsnummer för mervärdesskatt och andra skatter. I vissa medlemsstater är till och med VIES-registreringsnumret ett annat än momsidentifieringsnumret. Dessa olika momsidentifieringsmetoder kan innebära en större administrativ börda för företag som bedriver verksamhet i olika medlemsstater. För att minska den administrativa bördan bör medlemsstaterna och kommissionen fundera över hur momsidentifieringsnummer och VIES-registreringsnummer tilldelas. Skatteförvaltningarna måste säkerställa att den information som skattebetalaren lämnar är autentisk, korrekt och fullständig för att momsregistreringsnummer inte ska användas för bedräglig verksamhet. Många medlemsstater har därför inrättat en heltäckande process som innefattar verifiering av skattebetalarens identitet, preliminära kontroller före registrering baserade på riskanalys, dubbelkontroller mot information från tredje part, övervakningsprogram efter registrering för riskföretag och avregistreringsförfaranden om skattebetalarna inte längre uppfyller registreringsvillkoren. Även om ett antal medlemsstater har genomfört denna heltäckande process genomförs den åtföljande verksamheten ofta på tillfällig basis, vilket ökar risken för otillförlitliga uppgifter i registreringssystemet. Om skatteförvaltningarna inför en mer systematisk metod är de bättre utrustade för att hantera risker i registreringsförfarandet. Medlemsstaterna bör mer systematiskt kontrollera giltigheten i uppgifter som registrerats i moms- och VIES-systemet. Medlemsstaterna går generellt sett i riktning mot ett riskbedömningsbaserat registreringsförfarande. För att en sådan metod inte ska kunna medföra förseningar i utfärdandet av momsidentifieringsnummer, har flera skatteförvaltningar infört förfaranden som minskar denna risk. Medlemsstaterna uppgav i sina svar att det tar högst en vecka, närmare bestämt en till fem arbetsdagar, att utfärda ett moms- och/eller VIES-identifieringsnummer. Det verkar därför inte som att riskbedömningsmetoden resulterar i betydande förseningar när det gäller utfärdandet av ett registreringsnummer för moms och/eller VIES. Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Momsregistreringsdatabasen finns i elektronisk form i samtliga medlemsstater, vilket innebär att skattemyndigheterna kan länka registreringsuppgifterna till andra underordnade it-system för registrering för samt betalning, uppbörd och revision av mervärdesskatt. Avslutningsvis bör det noteras att den stora majoriteten skatteförvaltningar har infört efterlevnadsstrategier som inbegriper initiativ för att upptäcka icke-registrerade skattepliktiga personer. Informationskampanjer, platsbesök och kontroller av nationella revisionsutlåtanden är exempel på sådana initiativ. 3.2.2.Avregistrering för moms I alla medlemsstater avregistrerar skatteförvaltningarna skattebetalare på deras begäran eller på eget initiativ, när den ekonomiska verksamheten har upphört. Ett fåtal medlemsstater har infört en möjlighet att avregistrera skattebetalare som inte har lämnat in mervärdesskattedeklarationer under ett visst antal månader. I andra fall, såsom vid misstanke om bedrägerier, saknar de flesta medlemsstater en rättslig möjlighet att avregistrera sådana skattebetalare från momssystemet. 3.2.3.Registrering i och avregistrering från VIES-systemet

Olika metoder tillämpas när det gäller registrering av skattebetalare som är registrerade för mervärdesskatt i VIES-systemet. I vissa medlemsstater tas alla nationella registreringar för moms automatiskt med i VIES-systemet. I andra medlemsstater tas endast sådana skattebetalare med i VIES-systemet som, vid registreringstillfället eller därefter, uppger att de genomför transaktioner inom EU. Medlemsstaternas svar visade att mer än 30 procent av skatteförvaltningarna inte hade infört något kontrollförfarande efter registrering. I andra medlemsstater gör skatteförvaltningarna endast tillfälliga kontroller efter registrering. De medlemsstater som endast gör preliminära kontroller före registrering bör genomföra kontroller efter registrering för att säkerställa att uppgifterna i VIES-systemet är tillförlitliga. 3.3.Inlämnande av mervärdesskattedeklarationer samt betalning Mervärdesskatt är en konsumtionsskatt. Den betalas av slutkonsumenten till leverantören, som är en skattepliktig person som är registrerad för mervärdesskatt och som samlar utgående moms på sin försäljning, kvittar den mot den ingående momsen på sina inköp och betalar återstoden till staten. Eftersom den skattepliktiga personen fungerar som en uppbördsman för den statliga budgeten, är det viktigt att mervärdesskattedeklarationer inges och betalningar görs i rätt tid. 3.3.1.Inlämnande av mervärdesskattedeklarationer För att förbättra regelefterlevnaden erbjuder nästan alla medlemsstater en möjlighet till elektroniskt inlämnande av mervärdesskattedeklarationer. I de flesta medlemsstater måste alla momsregistrerade företag lämna in sina mervärdesskattedeklarationer elektroniskt. Vissa medlemsstater har gjort vissa undantag, exempelvis för små företag. I alla medlemsstater ges en möjlighet till elektronisk inlämning, och i flera medlemsstater har detta blivit obligatoriskt för många skattebetalare som är registrerade för moms. Den elektroniska inlämningen ökade från över 83 procent år 2013 till nästan 95 procent år 2015. Möjlighet finns (valfritt) Obligatoriskt Obligatoriskt (endast för vissa skattebetalare) Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. I alla medlemsstater finns ett automatiskt förfarande för övervakning av att tidsfristerna respekteras. Under perioden 2013–2015 lämnades fler mervärdesskattedeklarationer in i tid och år 2015 motsvarade dessa nästan 89 procent. Om man räknar med de mervärdesskattedeklarationer som lämnades in inom 30 dagar efter tidsfristen löpt ut, var regelefterlevnaden på mer än 96 procent. 2013 2014 2015 Antal förväntade deklarationer i EU:s medlemsstater (antal miljoner) 127,9 130,1 132,3 Mervärdesskattedeklarationer som lämnats in i tid (%) 87,1 88,6 88,9 Mervärdesskattedeklarationer som lämnats in mindre än 30 dagar för sent (%) 4,6 4,4 4,7 Regelefterlevnaden i fråga om mervärdesskattedeklarationer (mottagna/förväntade; %) 91,2 95,9 96,4 Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Vid försenad inlämning skickar de flesta medlemsstater påminnelser (automatiskt eller manuellt) efter att tidsfristen löpt ut. Ett fåtal medlemsstater skickar ut påminnelser före detta. Enligt dessa medlemsstater har detta lett till att färre deklarationer lämnas in för sent. Alla medlemsstater har ett påföljdssystem för att uppmuntra skattebetalarna att lämna in sina deklarationer i tid. Om inga mervärdesskattedeklarationer lämnas in gör man i de flesta medlemsstater en uppskattning av den mervärdesskatt som ska betalas och lägger till en straffavgift. I hälften av medlemsstaterna tillämpas ett förenklat system för inlämning av mervärdesskattedeklarationer. 3.3.2.Betalning I de flesta medlemsstater erbjuder skattemyndigheterna en möjlighet till elektronisk betalning av mervärdesskatt. Elektronisk betalning av mervärdesskatt är dock endast obligatoriskt i 50 procent av medlemsstaterna. I ett fåtal medlemsstater kan man fortfarande betala mervärdesskatten kontant, men elektronisk betalning uppmuntras. Tidsfristerna för betalning övervakas också elektroniskt. Den gängse metoden är att skattemyndigheterna skickar ut automatiska påminnelser när tidsfristerna löper ut. För små skattebetalare erbjuder skattemyndigheterna ett särskilt förenklat betalningssystem.

Utfärdas automatiskt Möjlighet finns Utfärdas tillfälligt Möjlighet saknas Utfärdas inte Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Alla medlemsstater tillämpar ett straff- och räntesystem vid sen betalning. Kommissionen håller för närvarande på att kartlägga medlemsstaternas metoder när det gäller påföljder, för att analysera rättsliga tvångsåtgärder och påföljdernas effekter på regelefterlevnaden . 3.4.Återvinning av momsskulder Uppbörden av mervärdesskatt baseras på självdeklarationer och frivilliga betalningar. Skatteförvaltningarna strävar efter att uppnå höga nivåer när det gäller frivillig betalning i tid och låga nivåer när det gäller efterbeskattning. För att nå detta mål krävs det att de flesta mervärdesskattedeklarationer lämnas in i tid för att man ska kunna fastställa utestående momsbelopp, och vidare behövs en snabb uppföljningsåtgärd när mervärdesskatten betalas in för sent. Generellt sett innebär denna åtgärd att man tillämpar påföljder och ränta samt verkställer en skuldindrivningsplan. För att öka effektiviteten har alla medlemsstater inrättat särskilda skuldindrivningsenheter, utbildat personal som är specialiserad på skuldindrivning inom sin skatteförvaltning eller utlokaliserat skuldindrivningen till ett halvstatligt organ. Indrivning som sköts ”inhouse” genomförs vanligtvis på nationell nivå. De allra flesta skatteförvaltningar har en god översikt över efterbeskattningen av mervärdesskatt, vilken ofta är inordnad efter år, belopp eller ursprung (dvs. på grundval av självdeklaration eller revisionsresultat). Vissa medlemsstater har tillgång till en sådan översikt i realtid. Nya gäldenärer: kontakt i ett tidigt skede Avräkning av skattekredit Avbetalningsplaner Möjlighet att skriva av ej indrivningsbara belopp Momsplikt för bolagsledningar Moms får betalas av köparen (bortsett från vid omvänd skattskyldighet) Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. De rättsliga verktygen och metoderna för skuldindrivning skiljer sig åt mellan medlemsstaterna. Den allmänna metoden för indrivning av skatteskulder är att lägga resurser på ärenden där det är möjligt att driva in pengarna. Många medlemsstater har inrättat förfaranden som möjliggör tidiga kontakter med nya gäldenärer (per telefon eller e-post), antingen på systematisk eller på tillfällig basis. Vidare läggs tonvikt på ”nya” fordringar för vilka man konstaterat att tillgångar finns. Praxis visar faktiskt att det är svårare att nå framgång med indrivning av gamla skulder. Vissa skatteförvaltningar har dock en rättslig skyldighet att verkställa samtliga fordringar, och de återvunna beloppen används då först för att täcka de äldsta fordringarna. Det är vanligt med avbetalningssystem och avräkning av skattetillgodohavanden (t.ex. återbetalning av mervärdesskatt) mot utestående momsskulder. Något som är mindre konventionellt och som diskuteras just nu är avräkning av utländska momsskulder mot återbetalning av utländsk mervärdesskatt. När det gäller ej indrivningsbara skatteskulder kan många skatteförvaltningar tillämpa avskrivningsförfaranden inom ramen för sin hantering av offentliga skatteskulder. Flera medlemsstater har en rättslig möjlighet att verkställa efterbeskattning av mervärdesskatt gentemot en företagsledning eller köpare (med solidariskt och/eller gemensamt ansvar), men detta verktyg är svårt att tillämpa eftersom bevisbördan ligger på skatteförvaltningarna. Kommissionen är i färd med att offentliggöra en utvärdering av direktivet om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar. Medlemsstaterna uppmanas att uppmärksamma denna rapport. Eftersom syftet med indrivning är att skipa skatterättvisa, bör medlemsstaterna öka sin användning av alla indrivningsinstrument som står till förfogande, däribland mekanismen för ömsesidigt bistånd. 3.5.Återbetalning av mervärdesskatt Begränsade resurser hos skatteförvaltningarna och det faktum att företagen måste få sina pengar inom vederbörlig tid innebär att skattemyndigheterna måste hitta rätt balans när det gäller att återbetala mervärdesskatt utan dröjsmål till seriösa företag och göra noggranna kontroller när misstag och bedrägerier begås. Nästan alla medlemsstaters skatteförvaltningar har förfaranden som baseras på riskbedömningsmetoder och som säkerställer att en stor del av de momsåterbetalningskrav som medför en låg risk behandlas omgående medan de med hög risk kontrolleras noggrannare. I de flesta medlemsstater har dessa förfaranden automatiserats genom elektroniska processer. I ett fåtal medlemsstater måste alla momsåterbetalningskrav kontrolleras innan någon betalning kan göras (systematiska förhandskontroller), vilket kan orsaka förseningar i själva återbetalningen. Budgetbegränsningar kan också påverka tidsfristen för återbetalning. Båda dessa situationer (systematiska förhandskontroller och sena återbetalningar till följd av budgetbegränsningar) ökar det ekonomiska trycket på seriösa företag och medför ett hinder för gränsöverskridande handel.

Kommissionen har inlett en undersökning av nationell och gränsöverskridande återbetalning av mervärdesskatt. Inom ramen för denna undersökning kommer kommissionen att, tillsammans med medlemsstaterna, ta reda på hur man kan förbättra och påskynda denna process. 3.6.Revision och utredning av mervärdesskatt Alla skatteförvaltningar har revisionsavdelningar inom sin organisation i vilka det i vissa fall också finns särskilda enheter för bekämpning av bedrägerier. Alla skatteförvaltningar tillämpar inte bara traditionella revisionsmetoder utan har också infört tekniker för erevision. Allmänna revisionsstrategier och/eller revisionsprogram utarbetas, och ofta tas särskilda sådana fram när det gäller mervärdesskatt. Det utförs olika slags revisioner av mervärdesskatt (omfattande fältrevisioner, revisioner med inriktning på specifika frågor, dokumentkontroller osv.) för att kontrollera riktigheten i de uppgifter som lämnats i mervärdesskattedeklarationerna. Revisioner är dock ett kostsamt verktyg eftersom de kräver mycket tid och personal. Dessutom bidrar revisionerna i begränsad omfattning till den totala uppbörden av mervärdesskatt procentuellt sett. Nuförtiden inser många skatteförvaltningar att (fullständiga) revisioner inte längre är det mest effektiva och ändamålsenliga sättet att motverka bedrägligt beteende. Myndigheterna anser snarare att revisioner är den ultimata verkställighetsåtgärden när andra proaktiva initiativ som inriktas på att förbättra den frivilliga efterlevnaden av lagar och skyldigheter på skatteområdet är ineffektiva eller inte längre är effektiva. Att hitta rätt balans mellan initiativ för ökad efterlevnad och kontroll av momsmedel är en de största utmaningarna för skatteförvaltningarna. Figur 10: Uppbörd av mervärdesskatt och beräknad mervärdesskatt efter revisioner i 22 EU-medlemsstater (2013–2015) Källa: Medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Andra skatteförvaltningar baserar framför allt sin efterlevnadsstrategi i fråga om mervärdesskatt på övervakning och kontroll. Enligt denna strategi är det standard att tillämpa riskhanteringstekniker för att förbättra revisionernas ändamålsenlighet, framför allt vid valet av revisionsärenden. Åtgärder vidtas för att stödja riskanalyser, exempelvis genom införande av revisionsutlåtanden som innebär att skattemyndigheterna kan dubbelkontrollera försäljning och köp som genomförts nationellt. Den ökade användningen av information från tredje part bidrar också till en mer riktad revisionsstrategi. Den information som inhämtas genom denna strategi har visat sig vara viktig för att upptäcka bedrägerier. Något som hindrar en övergång från revisionsstrategier till förebyggande åtgärder är hur skatteförvaltningarnas effektivitet mäts. Om effektiviteten mäts utifrån revisions-/uppbördsstatistik förutsätter en övergång till en efterlevnadsbaserad strategi att andra mått används, till exempel momsgap och en bedömning av om huruvida företag behandlas rättvist av skatteförvaltningen inom den konkurrensutsatta miljön. Medlemsstaterna bör säkerställa att revisionsstrategin ingår i en allmän efterlevnadsstrategi (när det gäller mervärdesskatt) och att den inte är någon fristående strategi. Att bekämpa momsbedrägerier är avslutningsvis fortfarande något som skatteförvaltningar och kommissionen prioriterar. Det administrativa samarbetet mellan medlemsstaternas skattemyndigheter måste stärkas, framför allt när det gäller bekämpning av gränsöverskridande momsbedrägerier. Därför har kommissionen utvärderat den nuvarande ordningen för det administrativa samarbetet och inger nu ett förslag om ändring av rådets förordning om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt. 4.Genomförandet av rekommendationerna från den sjunde rapporten enligt artikel 12 och arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar Den sjunde rapporten enligt artikel 12 och det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar innehåller 32 rekommendationer som riktar sig till 27 medlemsstater. Rekommendationerna inordnas i sju avdelningar: a) Identifiering, registrering och avregistrering för mervärdesskatt. b) Tullförfarande 42. c) Inlämnande av mervärdesskattedeklarationer samt betalning. d) Uppbörd och återvinning av mervärdesskatt. e) Revision och utredning av mervärdesskatt. f) System för lösning av skattetvister och g) Efterlevnad av momsreglerna. Varje rekommendation var tillämplig på minst 2 och högst 27 medlemsstater. Källa: Den sjunde rapporten enligt artikel 12 (tidigare rekommendationer); medlemsstaternas svar på frågeformuläret 2017. Baserat på medlemsstaternas svar verkar det som att mer än två tredjedelar av rekommendationerna har genomförts helt eller delvis. Om man tittar närmare på det individuella genomförandet per medlemsstat och per rekommendation kan man dock se stora variationer. Vissa medlemsstater godtog knappt förslagen, medan andra genomförde de flesta av dem. Vissa rekommendationer välkomnades (t.ex. rekommendationerna om registrering för mervärdesskatt och revision), medan andra genomfördes med möda (t.ex. rekommendationen om tvistlösning). Framför allt innebär det fortfarande stora problem att hålla VIES-systemet korrekt och uppdaterat. Fortfarande i dag kontrolleras inte uppgifterna i VIES-systemet regelbundet i ett antal medlemsstater, vilket orsakar stora problem för näringsidkare att göra affärer på den inre marknaden (se även punkt 2.2.3).