Åtgärder mot flyktingkrisen i Europa: den roll som EU:s yttre åtgärder spelar

I.Den aktuella flyktingkrisen och dess internationella sammanhang

Europeiska unionen (EU) står inför den största flyktingkrisen sedan andra världskrigets slut. Den aktuella situationen måste ses i ett bredare perspektiv av våldsamma konflikter och destabilisering i andra delar av världen. Det är en kris av aldrig tidigare skådad omfattning som mestadels härrör från konflikter och förföljelse i Europas vidare grannskap. De våldsamma konflikterna i Syrien och Irak och instabilitet och fattigdom i delar av Afrika har tvingat miljontals kvinnor, män och barn att fly från sina hemländer för att söka skydd och ett anständigt liv, bland annat i Europeiska unionen.

Europeiska unionen intensifierar sina insatser för att hantera krisen på grundval av principerna om solidaritet och ansvar, och med full respekt för sina värderingar och internationella skyldigheter. Sedan början av 2015 har EU mobiliserat alla sina instrument för yttre åtgärder och ändrat deras inriktning för att hantera flyktingkrisen. Målen är tre, nämligen att rädda liv, garantera skydd åt dem som behöver det samt förvalta gränser och hantera rörlighet.

Migrationsströmmarna ökade avsevärt under 2014, särskilt via den centrala Medelhavsrutten. Under 2015 har vi hittills sett en ytterligare dramatisk försämring av situationen. Via det som kallas den östra Medelhavsrutten har 182 740 personer passerat in i Europeiska unionen, vilket är en enorm ökning jämfört med 2014. Migranterna rör sig in f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Serbien och sedan vidare till Ungern och Europeiska unionens övriga medlemsstater längs den så kallade västra Balkanrutten. I augusti 2015 hade 142 649 irreguljära inresor registrerats i Ungern via denna rutt.

Migrationsströmmarna har visserligen en blandad sammansättning, men det sker en exponentiell ökning av antalet personer som söker internationellt skydd, särskilt från Syrien, Irak och Afghanistan. Faktum är att 90 % av dem som använder den östra Medelhavsrutten är medborgare i ett av dessa tre länder. De irreguljära migranter som använder den centrala Medelhavsrutten kommer främst från Afrika söder om Sahara, och även de kommer ofta från konfliktområden: omkring 20 % kommer från Eritrea, 12 % från Somalia, men även 10 % från Syrien. Det har skett en förändring av hur migrationsströmmarna längs denna rutt är sammansatta jämfört med 2014, då de flesta syriska flyktingar använde den. Det rör sig dock om ett liknande antal överfarter (106 290 fram till augusti 2015). De snabba förändringarna i migrationsströmmarnas sammansättning och de rutter som används ger en fingervisning om migrantsmugglarnas förmåga att anpassa sig till nya omständigheter.

Även om invånarna i Europa kan uppleva att det nuvarande migrationstrycket är dramatiskt, är Europeiska unionen inte på något sätt den mest utsatta regionen i världen. Enligt FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) var 2014 antalet flyktingar och fördrivna personer i världen det högsta sedan andra världskriget: 59,5 miljoner. Mer än 85 % av dessa personer lever i utvecklingsländer. Ett mycket stort antal människor har fördrivits inom det egna landet och flyktingar söker ofta första skydd i grannländerna. Exempelvis befinner sig den största delen av de syriska flyktingarna i Libanon, Jordanien och Turkiet. Större delen av den afrikanska migrationen äger rum inom Afrika: det finns mer än 8,4 miljoner interna migranter endast i Västafrika. Detta visar att den nuvarande migrations- och flyktingkrisen varken uteslutande eller huvudsakligen är ett europeiskt problem. Det är en stor internationell utmaning. Europeiska unionen går i bräschen för de internationella insatserna för att lösa konflikter och ta itu med instabilitet samt stödja den drabbade befolkningen.

II.Europeiska unionens politiska ram och åtgärder

Under de senaste månaderna har EU:s institutioner uppbådat alla resurser för att bemöta denna globala kris. Särskilt genom den europeiska migrationsagendan har Europeiska rådet och kommissionen utarbetat huvuddragen i EU:s svar på de utmaningar som migrationen innebär både i EU och internationellt.

Den första prioriteringen förblir att rädda livet på de som försöker korsa Medelhavet på väg mot Europa. Men det är uppenbart att det är av avgörande betydelse att skydda människor i nöd, tillhandahålla brådskande humanitärt bistånd, trygga tillgången till asyl och ta itu med grundorsakerna, särskilt konflikter, politiskt våld, kränkningar av mänskliga rättigheter och fattigdom. Dessa mål måste utgöra kärnan i EU:s insatser.

För att lösa den nuvarande krisen ges företräde åt åtgärder med större direkt inverkan på migrationsströmmarna. Samtidigt är långsiktigt engagemang i dessa frågor nödvändigt för att åtgärda de bakomliggande orsakerna. Europeiska unionen avser att stärka den politiska dialogen, samarbetet samt utbytet av kunskaper och erfarenheter med partnerländer, det civila samhällets organisationer och lokala myndigheter för att stödja rörlighet för personer som ett positivt inslag i mänsklig utveckling. Ett samarbete med en rättighetsbaserad strategi som omfattar mänskliga rättigheter kommer att bidra till att bemöta utmaningar såsom syd-syd-migration, samt situationen för sårbara migranter.

I detta meddelande, som är en del av ett större paket med förslag antagna av Europeiska kommissionen, beskrivs de yttre åtgärder som Europeiska unionen vidtar för att ta itu med flyktingkrisen. Det bygger på en solid struktur för internationellt engagemang på bilateral, regional och multilateral nivå inom detta område som framför allt grundar sig på 2011 års övergripande strategi för migration och rörlighet.

Viktiga finansiella instrument mobiliseras. Med ett budgetanslag på 96,8 miljarder euro för perioden 2014–2020 har Europeiska unionens externa samarbete, inbegripet det världsomspännande utvecklingssamarbetet, en viktig roll när det gäller att ta itu med fattigdom, bristande säkerhet, ojämlikhet och arbetslöshet. Detta inbegriper Europeiska unionens stöd inom områden som tillväxt och sysselsättningsskapande åtgärder, fred och säkerhet, mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning för de regioner och länder där flyktingströmmarna har sitt ursprung.

I samband med den nuvarande krisen och utöver EU:s regionala förvaltningsfond för insatser med anledning av krisen i Syrien lägger Europeiska kommissionen också fram ett förslag för EU:s medlemsstater om en ny europeisk förvaltningsfond för nödåtgärder i Afrika inriktade på stabilitet och insatser mot de bakomliggande orsakerna till irreguljär migration och fördrivna personer. Förvaltningsfonder gör det möjligt för EU, dess medlemsstater och de bidragande givarna att reagera på olika aspekter av nödsituationer genom att ingripa gemensamt, flexibelt och snabbt i takt med att behoven förändras. Den föreslagna förvaltningsfonden ska stödja stabilitet, främja motståndskraft, ekonomisk utveckling, säkerhet och migrationshantering. Den kommer att ge EU och dess medlemsstater ett snabbt och flexibelt verktyg som kan leverera snabbare resultat. Den kommer att bidra till att mobilisera EU:s stöd. Samtidigt ger den en plattform för större politisk synlighet och kommer att bidra till en mer integrerad och sammanhängande strategi. Förvaltningsfonden förväntas bli ett konkret resultat av toppmötet i Valletta i november 2015. Europeiska kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik förväntar sig att medlemsstaterna ska bidra till fonden på ett konsekvent och generöst sätt.

III.Nyckelfrågor och Europeiska unionens åtgärder

Europeiska unionen är aktiv över hela världen. Följande länder och regioner har störst betydelse för den aktuella krisen:

Syrien och Irak

EU har stött diplomatiska initiativ för att hitta politiska lösningar sedan konflikterna i Syrien och Irak inleddes. Mot denna bakgrund har kommissionen och den höga representanten fastställt den politiska ramen för en regional strategi, som inbegriper kampen mot Islamiska staten, i ett meddelande som antogs tidigare i år och som omfattar finansiella åtaganden på 1 miljard euro. Mer än 4 miljoner syrier har flytt från sitt land, utöver de 7,6 miljoner internflyktingarna och de över 230 000 personer som dödats. De allra flesta syriska flyktingar finns i Libanon, Jordanien och Turkiet och antalet fortsätter att öka, vilket leder till oerhörda politiska, ekonomiska och sociala påfrestningar på dessa länder. I takt med att grannländernas kapacitet att hantera nya flyktingar har nått sin gräns och gränspolitiken har blivit mer restriktiv, har det skett en kraftig ökning av såväl antalet internflyktingar som de direkta flyktingströmmarna till EU, särskilt Grekland.