[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.3.2006

KOM(2006) 129 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Att överbrygga bredbandsklyftan {SEK(2006) 354}{SEK(2006) 355}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Varför bredband är så viktigt 4

3. Bredbandsklyftan: den geografiska klyftan 5

3.1. Klyftans storlek 5

3.2. Nya medlemsstater 6

3.3. Tekniska lösningar 6

4. Det nuvarande svaret 7

4.1. Den politiska processen 7

4.2. Syftet med det offentligt ingripandet 8

4.3. Tillgängliga instrument 8

5. Slutsatser 11

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Att överbrygga bredbandsklyftan

1. INLEDNING

Den europeiska ekonomins dynamik är i hög grad beroende av att ny teknik utvecklas och används. För att förverkliga tillväxt- och sysselsättningsmålen i den förnyade Lissabonstrategin[1] är det viktigt att tillgången och efterfrågan på informations- och kommunikationsteknik (IKT) ökar.

Att ha tillgång till höghastighetsinternet genom bredbandsanslutningar öppnar enorma möjligheter och är ett konkret bevis på informationssamhällets löften. Fördelarna med bredband är så stora att bristande tillgång till det är en fråga som måste lösas så snart som möjligt. Bristande tillgång till bredbandsanslutningar är en del av det mera allmänna problemet som vanligtvis kallas den "digitala klyftan" och som beskriver klyftan mellan enskilda, företag och territorier när det gäller möjligheterna att få tillgång till och kunna använda informations- och kommunikationstekniken.

Detta meddelande fokuserar på den territoriella klyftan när det gäller bredbandstillgång. Dess syfte är att göra regeringar och institutioner på alla nivåer medvetna om betydelsen av denna klyfta och om oron för bristen på tillräckliga bredbandstjänster i unionens mindre utvecklade områden. I meddelandet genomförs en av prioriteringarna i initiativet i2010 – Det europeiska informationssamhället för tillväxt och sysselsättning[2].

Analysen grundar sig på resultaten i Digital Divide Forum Report[3] som fanns tillgängligt för offentligt samråd fram till den 16 september 2005. I meddelandet granskas framstegen vad gäller tillgången till bredband i EU15 samt Norge och Island under 2003-2004. Uppgifter för de nya medlemsstaterna finns ännu inte tillgängliga.

På grundval av de kommentarer som erhölls under det offentliga samrådet fastställs i detta meddelande ett antal instrument som kan användas på lokal nivå för att förbättra bredbandstillgången. I meddelandet uppmanas alla offentliga och privata intressenter att prioritera utvecklingen av denna viktiga kommunikationsinfrastruktur och det föreslås att medlemsstaterna skall fortsätta att tillämpa, och i förekommande fall stärka, sina nationella bredbandsstrategier. Kommissionen kommer för sin del att vidta ett antal åtgärder som syftar till att göra den relevanta informationen mer lättillgänglig och till att öka utbytet av bästa praxis.

Den geografiska digitala bredbandsklyftan är bara en sida av en mer omfattande fråga som gäller social och ekonomisk utveckling. Den kräver åtgärder på efterfrågesidan som stöder färdigheter, tillgänglighet, användning av onlinetjänster, etc. Kommissionen arbetar med dessa frågor inom ramen för initiativet i2010 samt med stöd av struktur- och landsbygdsutvecklingsfonder.

2. VARFÖR BREDBAND ÄR SÅ VIKTIGT

Internet är en av vår tids viktigaste innovationer. Det innebär stora fördelar för ekonomier och samhällen[4]. Effekterna av bredband börjar först nu att göra sig gällande. Det är svårt att mäta dess exakta inverkan, men det står klart att möjligheten att skicka information med hög hastighet och genom olika plattformar har en avgörande betydelse för utvecklingen av nya varor och tjänster.

Bredband möjliggör nya tillämpningar och ökar kapaciteten på de existerande. Det främjar den ekonomiska tillväxten genom att det skapar nya tjänster och öppnar nya investerings- och arbetsmöjligheter. Genom bredband ökar också produktiviteten för många existerande processer vilket leder till bättre löner och bättre avkastning på investeringar. Myndigheter på alla nivåer erkänner den inverkan som bredband kan få på vardagslivet och arbetar för att fördelarna skall bli tillgängliga för alla[5].

Att säkerställa en långsiktig hållbarhet för avlägsna områden och landsbygdsområden kräver ett strategiskt tillvägagångssätt för att utveckla informationssamhället. Tillgången till bredbandstjänster är en viktig beståndsdel när det gäller att bistå de lokala samhällena att locka till sig företag, möjliggöra distansarbete, tillhandahålla hälsovård och förbättra utbildnings- och myndighetstjänster. Bredband tillhandahåller en viktig länk till information vilket följande exempel visar:

Distansmedicin och e-hälsovård : Tillhandahållandet av tillämpningar för distansmedicin och e-hälsovård överbryggar tid och avstånd och gör det möjligt för patienter att få tillgång till tjänster på hemorten. Sjukhus på landsbygden kan använda bredband för att få samma medicinska expertkunskap som finns tillgänglig i städer. Inköp av medicinsk utrustning, recept och elektronisk registerhållning möjliggörs online. Elektronisk övervakning möjliggörs, vilket ger viktiga fördelar för boende med stöd.

E-förvaltning: Genom bredband underlättas möjligheten för e-förvaltningstjänster och möjliggörs ett bättre samspel mellan myndigheter, vilket underlättar medborgarnas och företagens åtkomst till myndigheter. Bredband underlättar utvecklingen av högkvalitativa tjänster och kan öka den organisatoriska prestanda vilket leder till effektivitetsvinster för de offentliga förvaltningarna.

Utbildning: Bredband stärker den livslånga lärandeprocessen och gör det möjligt för studenter att få utbildning i realtid från kvalificerade lärare inom områden där en sådan undervisning kanske inte är tillgänglig. Studenter kan få tillgång till alternativa utbildningsresurser och få erfarenhet av nya former av utbildningsinnehåll. Tack vare bredband blir det möjligt att använda videokonferenser och samarbetet mellan olika institutioner underlättas.

Landsbygdsutveckling : I landsbygdsområden spelar bredband en viktig roll för att knyta samman jordbruk och företag med nationella och internationella marknader. Det bidrar till att utveckla landsbygdsekonomin genom att underlätta e-företagande, särskilt i jordbruks- och livsmedelssektorerna. Det kan underlätta diversifiering genom att göra landsbygdsområden mera attraktiva och förbättra marknadsmöjligheterna för produkter och tjänster som turism och landsbygdens rekreationsvärde. IKT-initiativ på mindre orter som byggs runt bredbandsnätnav kan vara en kostnadseffektiv strategi för att tillhandahålla tjänster till företag och lokalsamhällen.

3. BREDBANDSKLYFTAN: DEN GEOGRAFISKA KLYFTAN

3.1. Klyftans storlek

Efterfrågan på bostadsbredbandstjänster i EU har vuxit snabbt. Antalet linjer för bredbandsåtkomst har nästan fördubblats under de två senaste åren. I oktober 2005 fanns det ca 53 miljoner uppkopplingar i EU25 vilket motsvarar en täckningsgrad på 11,5 % för befolkningen och ca 20 % för hushållen. Dessa utvecklingar har huvudsakligen styrts av marknaden och förstärkts genom ökad konkurrens.

Man kan få åtkomst till bredband genom ett antal olika plattformar: telefon- och kabelledningar, trådlösa uppkopplingar, fibernät, satellitförbindelser och elnät. DSL (digital abonnentanslutning) är den dominerande åtkomsttekniken i EU. Den står för en ökande andel av den totala bredbandsmarknaden och har 80 % av det totala antalet bredbandslinjer. Kabelmodem är den näst viktigaste tekniken vad gäller täckningsgrad med en andel på 18 %. Annan teknik står för resterande ca 2 %.

Trots att uppkopplingsmöjligheterna för bredband har ökat rent allmänt är åtkomsten i mer avlägsna och lantliga regioner begränsad till följd av höga kostnader som beror på låg befolkningstäthet och stora avstånd. Den ringa befolkningen gör att stordriftsfördelarna inte kan utnyttjas fullt ut och medför lägre efterfrågan och minskad förväntad avkastning från investeringar. De stora avstånden innebär att det ofta finns ett behov av att överbrygga långa avstånd från de lokala växlarna till abonnenterna och till stamnätet. Ekonomiska incitament för att investera i bredbandsinstallation i dessa områden visar sig ofta vara otillräckliga. På den positiva sidan kan nämnas att installationskostnaderna minskar tack vare tekniska innovationer.

Till följd av detta ökade bredbandstäckningen kraftigt under 2004, men i januari 2005 fanns det fortfarande en betydande klyfta mellan stads- och landsbygdsområdena i EU15-medlemsstaterna (plus Norge och Island)[6]. I början av året nådde DSL ca 85 % av hushållen, vilket är en ökning från 80 % ett år tidigare[7]. Med hänsyn till dominansen för denna utsändningsteknik kan siffran för tillgängligheten av DSL vara en god indikation på utbredningen av bredband[8] rent allmänt.

Hushåll med tillgång till bredband är koncentrerade till stads- och förortsområden. I januari 2005 nådde DSL bara ca 62 % av hushållen i landsbygdsområdena. Dessutom abonnerar bara ca 8 % av hushållen i dessa områden på bredband, jämfört med i genomsnitt 18 % i stadsområden.

Landsbygdsområden ligger också efter stadsområden när det gäller uppkopplingshastigheter. I landsbygdsområden har de vanligaste nedladdningshastigheterna legat på mellan 144 kbps och 512 kbps under de senaste två åren. I stadsområdena varierar de genomsnittliga hastigheterna mellan 512 och 1 000 kbps. I stadsområdena finns det en tydlig tendens mot högre bandbredd medan hastigheterna i landsbygdsområdena fortfarande är konstanta. Denna skillnad är en följd av lägre tekniska prestanda vilket både beror på avstånd och bristande konkurrens. Lägre hastigheter kan hindra användningen för företag i landsbygdsområden samt användningen i hushåll som inte har möjlighet att få en verklig multimediaupplevelse.

Även om uppkopplingsmöjligheterna snabbt går framåt finns det en stor klyfta mellan täckning och användning av bredband i alla områden. I mindre utvecklade områden kan strukturella egenskaper som lägre inkomst och utbildning hämma efterfrågan även om det finns bredbandsåtkomst. Kommissionen kommer att undersöka denna fråga i de årliga lägesrapporterna för initiativet i2010.

3.2. Nya medlemsstater

Jämförbara uppgifter om bredbandstäckningen i de nya medlemsstaterna är ännu inte tillgängliga. Bredbandsmarknaden är bara i början av sin utveckling men den begränsas av lägre täckningsnivåer för persondatorer och telefonledningar. I en del länder används TV-kabelnät i stor utsträckning och det är ett viktigt alternativ till uppgraderingen av telefonväxlar.

Även om bredbandsutbyggnaden i EU15 huvudsakligen är baserad på uppgraderingen av befintliga nät är det rimligt att förvänta sig ett annorlunda utvecklingsmönster i de nya medlemsstaterna. I dessa länder råder det ofta en långsam anpassning av marknaden i stället för en marknadsstörning. Dessutom är det tydligt att utvecklingen går mot ökad användning av mobiltelefoner i stället för fasta telefoner. När de är tillgängliga är det troligt att människorna behåller en fast linje för Internetåtkomst men trådlösa lösningar kommer förmodligen att spela en allt viktigare roll vid tillhandahållandet av bredbandstjänster.

3.3. Tekniska lösningar

Bredbandstjänster kan tillhandahållas genom att man använder olika kombinationer av kommunikationsnättekniker (”plattformar”). Teknikerna kan antingen bestå av fast eller radiobaserad överföringsinfrastruktur och kan ersätta eller komplettera varandra beroende på den enskilda situationen. Varje teknik har särskilda egenskaper och en annorlunda inverkan på den sammanlagda nätkapaciteten och -förmågan[9].

Tack vare den tekniska innovationen ökar räckvidden och prestanda för existerande tekniker, vilket gör att nya plattformer kommer in på marknaden och att deras minsta driftsstorlek minskar vilket gör det lättare att dra nytta av stordriftsfördelar.

Genom att utnyttja de synergieffekter som uppstår då man bygger infrastruktur för IKT, energi, vatten och transport kan man göra ytterligare besparingar i kostnaderna för anläggningsarbeten för passiv infrastruktur.

Uppkomsten av nya trådlösa plattformar som är särskilt anpassade för landsbygdsområden är också en intressant utveckling. För dessa plattformar krävs det emellertid att tillräckligt med spektrum görs tillgängligt, vilket visar hur viktigt det är att man byter till effektivare och mer flexibla former för hantering av denna knappa resurs[10].

Den optimala teknikblandningen beror på egenskaperna för varje särskild pejling. Kostnaderna för teknikerna varierar beroende på antalet potentiella användare, bostädernas avstånd från anslutningspunkten (”point of presence”) och förekomsten av stamnätet. För ett isolerat område med liten befolkning kan en trådlös lösning passa bättre medan en trådförbindelse kan vara lämpligare för en liten stad. För en del radiolösningar krävs det en obruten siktlinje vilket kanske inte alltid är möjligt att få i bergiga områden.

Det finns inget särskilt tekniskt alternativ som kan erbjuda de bästa uppkopplingsmöjligheterna i alla lägen. Den optimala lösningen uppnås ofta genom en kombination av tekniker och lösningar. Sammanfattningsvis kan de bästa lösningarna bara identifieras på lokalnivå. Investeringarna och valen bör göras på grundval av den nuvarande tillgängligheten och den faktiska efterfrågan.

4. DET NUVARANDE SVARET

4.1. Den politiska processen

Kommissionen har vid ett flertal tillfällen uppmärksammat frågan om den geografiska digitala klyftan[11]. Möjligheterna för offentligt ingripande i områden med låg anslutning framhölls i e Europe 2005[12] där den roll som strukturfonderna kan spela vid tillhandahållandet av bredband till mindre gynnade områdena betonades. Förtydliganden om huruvida offentlig finansiering är tillgänglig och om den är förenlig med reglerna om statligt stöd gavs i ”Guidelines on criteria and modalities of use of Structural Funds for electronic communications” som offentliggjordes av kommissionen i juli 2003[13].

Inom ramen för e Europe 2005 och på grundval av diskussioner vid rådets möten om telekommunikation införde 15 medlemsstater nationella bredbandsstrategier under 2003. Sedan dess har fem nya medlemsstater beslutat att anta liknande dokument. I alla dessa strategier erkänns den roll som konkurrensen spelar som drivkraft för privata investeringar. I de nationella strategierna erkänns emellertid den roll som myndigheterna spelar vid marknadsstörningar för att säkra täckningen och det beslutades om stödprogram. I de nuvarande initiativen tas frågan upp om både tillgång och efterfrågan på marknaden för att stimulera till en positiv cirkel varigenom utvecklingen av bättre innehåll och tjänster beror på installationen av infrastruktur och vice versa. En del av dessa strategier har nyligen ändrats för att införa mer detaljerade mål.

Initiativen samordnas vanligtvis på nationell nivå även om de genomförs på regional och lokal nivå. Rapporten The Digital Divide Forum, som tillkännagavs i vitboken om rymden[14], gav upphov till en offentlig diskussion om önskvärdheten av offentligt ingripande. I rapporten beskrevs kostnaderna och prestanda för alternativ teknik ingående och den tillhandahöll exempel på nuvarande initiativ. I det offentliga samrådet bekräftas den stora betydelse som de lokala/regionala och nationella myndigheterna samt näringslivet och olika föreningar fäste vid denna fråga. En omfattande sammanfattning av resultaten av det offentliga samrådet bifogas detta meddelande.

4.2. Syftet med det offentligt ingripandet

Åtgärder på alla myndighetsnivåer kan hjälpa till att öka täckningen i områden med låg anslutning. Att utvärdera marknadsstörningar är emellertid en svår uppgift, särskilt med tanke på den osäkerhet som råder när det gäller den takt som bredband installeras på. Fördelarna med ett myndighetsingripande måste vara tydliga och avsevärda för att det skall kompensera för riskerna med oönskade följder. Det finns en risk för att en del myndighetsprogram hindrar den tekniska utvecklingen genom att man i dessa program väljer särskilda tekniker eller definierar särskilda tjänster. En annan risk är att myndighetsingripande kan snedvrida konkurrensen och påverka kommersiella investeringsincitament. Slutligen kan det vara så att människorna, mot bakgrund av att det för nuvarande finns en klyfta mellan täckning och användning, helt enkelt inte vill använda tekniken.

Alla dessa risker bör utvärderas då man utarbetar bredbandsinitiativ som inbegriper stimulering av efterfrågan och aggregering, bidrags- och låneprogram, kommunala initiativ och konkurrens etc. Analysen kräver att beslutsfattarna löpande och i god tid granskar tillförlitliga bredbandsuppgifter. Det är särskilt viktigt att infrastrukturen kartläggs.

De lokala myndigheterna är väl lämpade att samla in lokal information och ange den totala lokala efterfrågan på bredbandstjänster. De känner till den lokala topografin och kan fastställa den optimala teknikblandningen. De kan underlätta utvecklingen av lokala tjänster och sätta igång pilotprojekt för att utforska ny teknik. De kan stödja utbyggnaden av framtidssäker infrastruktur med hög kapacitet som är öppen för konkurrenskraftiga tjänstetillhandahållare på icke-diskriminerande basis.

Sammanfattningsvis är de lokala och regionala myndigheterna bäst lämpade för att planera ett bredbandsprojekt som tar hänsyn till lokala behov och tekniska krav. De nationella bredbandsstrategierna måste stärkas för att spegla de lokala behoven. Eftersom projekten är utspridda kommer lokala och regionala myndigheter också i stor utsträckning att dra fördel av ett ökat utbyte av bästa praxis.

4.3. Tillgängliga instrument

Att utforma och genomföra effektiva strategiinstrument för att korrigera marknadsstörningar eller för att komplettera marknadskrafternas inverkan är en komplicerad uppgift. Olika instrument finns emellertid redan tillgängliga på EU-nivå.

i) Genomförande av regelverket för elektronisk kommunikation : Bredband utvecklas snabbast i liberaliserade marknader. Ökad konkurrens är därför det bästa sättet för att stimulera utvecklingen av marknaden. Med tanke på den betydelse som trådlösa lösningar har för landsbygdsområden skulle en mer samordnad EU-strategi för radiospektrum dessutom kunna leda till ökad harmonisering och främja utvecklingen av bredband.

Åtgärd 1 : Medlemsstaterna skall till fullo genomföra regelverket för elektroniska kommunikationer för att öka den öppna åtkomsten och öka konkurrensen i landsbygdsområden. Inom spektrumområdet arbetar kommissionen tillsammans med medlemsstaterna för att harmonisera de tekniska villkoren för användning i EU av tillämpningar för trådlös bredbandsåtkomst i syfte att konsolidera den inre marknaden och främja införandet av innovativa tekniker.

ii) Offentlig finansiering: I takt med att det offentliga stödet för bredbandsinitiativ ökar kommer det alltfler tecken på att ett offentligt ingripande kan påskynda spridningen av bredband i mindre lönsamma områden, samtidigt som det, genom krav på öppen åtkomst, säkerställs att konkurrensen bevaras i framtiden.

Åtgärd 2: Det offentliga ingripandet i form av lån och bidrag, ofta som offentlig-privata partnerskap, bör ytterligare utvecklas i områden med låg anslutning. Medlemsstaterna bör undersöka skatteincitament för abonnenter som är förenliga med konkurrensreglerna och är tekniskt neutrala.

iii) Statligt stöd och konkurrenspolitik: Eftersom konkurrensen kan snedvridas genom offentligt ingripande finns det i lagstiftningen om statligt stöd ett stort antal bestämmelser för att se till att detta undviks. Då man planerar att bevilja statligt stöd måste projektet anmälas till Europeiska kommissionen. Kommissionen utvärderar sedan om stödet är förenligt med fördragsreglerna. Det har redan fattats ett antal beslut om offentligt finansierade bredbandsprojekt i landsbygdsområden och avlägsna områden som kommissionen inte har haft några invändningar mot. En sammanfattning av dessa beslut finns i kapitel 3 och bilaga 3 i rapporten Digital Divide Forum. Installation av infrastruktur för öppen åtkomst, som definieras på ett tekniskt neutralt sätt och som förvaltas av en oberoende enhet, verkar vara den lösning som bäst främjar en effektiv konkurrens.

Åtgärd 3: Kommissionen kommer att ytterligare förklara och sprida sin praxis för att tillhandahålla riktlinjer om regler för statligt stöd som är tillämpliga för bredbandsprojekt.

iv) EU-finansiering: Strukturfonder och fonden för landsbygdsutveckling : På EU-nivå bidrar strukturfonderna och fonden för landsbygdsutveckling till utvecklingen av regionala områden och landsbygdsområden som har hamnat på efterkälken. Inom ramen för den förnyade Lissabonprocessen har kommissionen föreslagit att de program som stöds av strukturfonderna skall vara inriktade på investering i kunskap. Särskilt i avlägsna områden och landsbygdsområden och i nya medlemsstater syftar strukturfonderna till att säkerställa tillgängligheten av IKT-infrastruktur där marknaden inte tillhandahåller den till rimliga kostnader och på en tillräckligt hög nivå för att stödja de tjänster som krävs. Strukturfonderna bör framförallt ha som mål att sprida informationssamhället genom ett balanserat stöd av tillgång till och efterfrågan på IKT-produkter och -tjänster samt genom förbättrat mänskligt kapital. Fördelningen av investeringar bör spegla den befintliga klyftan mellan bredbandstäckning i området.

Riktlinjerna om användningen av strukturfonder för elektroniska kommunikationer offentliggjordes 2003[15]. Den nya fonden för landsbygdsutveckling kommer också att fokusera på framtidsorienterande investeringar i mänskligt kapital och innovation, inbegripet användningen av IKT i landsbygdsområden[16]. Landsbygdsutvecklingsprogram kan spela en viktig roll för att säkerställa att det inrättas en lämplig lokal infrastruktur i liten skala för att knyta ihop stora investeringar med lokala strategier för att diversifiera och utveckla jordbruks- och livsmedelssektorns potential. Det är först då som de avsedda multiplikatoreffekterna kan föreverkligas fullt ut vad gäller sysselsättning och tillväxt.

Åtgärd 4 : Kommissionen kommer att organisera en konferens under första hälften av 2007 för att sammanföra IKT- och landsbygdssektorerna. Syftet är att bättre förstå landsbygdsanvändarnas krav och skapa medvetande om IKT:s potential för landsbygdsutveckling. Konferensen kommer särskilt att fokusera på hur landsbygdssamhällen och företag kan bygga vidare på de möjligheter som skapats genom en förbättrad IKT-infrastruktur och bredbandsåtkomst och om synergieffekterna mellan strukturfonderna och landsbygdsutvecklingsfonden.

v) Efterfrågeaggregering och upphandling : Osäkerheten vad gäller efterfrågan påverkar den förväntade avkastningen på investeringar och hindrar kommersiella investeringar. De lokala myndigheterna är väl lämpade för att organisera ett registreringssystem och utvärdera den lokala efterfrågan som så småningom kan nå marknaden. Om den totala efterfrågan på en ort inte är tillräckligt hög kan kommunerna konsolidera aggregeringen genom samverkan mellan flera orter.

Åtgärd 5 : Kommissionen kommer att lansera en webbplats för att främja utbytet av bästa praxis och underlätta efterfrågeaggregering. Denna webbplats kommer att fungera som en central informationsplattform där anbudsinfordringar kan offentliggöras och den kommer att tillhandahålla ett enda ställe för utbyte av bästa praxis. Webbplatsen kan således bli en virtuell mötesplats mellan leverantörer och lokala myndigheter och den skulle i synnerhet kunna göra det möjligt för mycket glest befolkade områden att samordna efterfrågan för bredband och skapa en kritisk massa för tekniska lösningar, t.ex. satelliter, som har stor täckning.

vi) Att främja skapandet av moderna offentliga tjänster: Alla medlemsstater stödjer utvecklingen av offentliga tjänster på nätet. Utvecklingen av innovativa tjänster stimulerar i sin tur efterfrågan från användare vilket underlättar spridningen av infrastruktur. Utvecklingen av moderna offentliga tjänster på nätet är ett kraftfullt instrument för att främja efterfrågan av bredband.

Åtgärd 6: Aktiva strategier på medlemsstatsnivå och regional nivå för att tillhandahålla uppkopplingsmöjligheter för offentliga förvaltningar, skolor och hälsocentraler kommer att skapa en kritisk massa med användare, samtidigt som efterfrågan stimuleras genom att fördelarna med bredbandstjänster demonstreras. Kommissionen kommer att ta hänsyn till stimuleringseffekten för e-förvaltningstjänster i mindre gynnade regioner när den förbereder sin åtgärdsplan för e-förvaltning under 2006.

5. SLUTSATSER

En utbredd bredbandsåtkomst är ett nyckelvillkor för utvecklingen av moderna ekonomier och en viktig del av Lissabonagendan. Europeiska unionen måste öka sina ansträngningar för att främja användningen av bredbandstjänster och stimulera till ytterligare spridning, särskilt i unionens mindre utvecklade områden.

I detta meddelande uppmanas myndigheterna på alla nivåer i Europeiska unionen att vara aktivare när de använder de tillgängliga instrumenten och teknikerna.

Medlemsstaterna uppmanas att uppdatera sina nationella bredbandsstrategier så att alla intressenter skall få ytterligare riktlinjer. I deras strategier bör det fastställas mål, både vad gäller täckning och användning, på grundval av ett aktivt partnerskap med regionala myndigheter, och de bör utnyttja möjligheterna till synergieffekter mellan alternativa finansieringskällor (finansiering från nationella källor, strukturfonder och landsbygdsutvecklingsfonder). I de nationella bredbandsstrategierna bör det också fastställas tydliga mål för uppkopplingen av skolor, offentliga förvaltningar och hälsocentraler.

Kommissionen kommer att övervaka och organisera diskussioner om dessa strategier inom ramen för högnivågruppen i2010.

Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka den digitala bredbandsklyftan genom att

a) analysera alla aspekter av bredbandsklyftan i de årliga framstegsrapporterna i2010 och inom ramen för e-integrationsinitiativet som planeras för 2008,

b) övervaka bredbandsutvecklingen i de nya medlemsstaterna och rapportera om den under 2006.

[1] ”Dags att lägga in en högre växel” Europeiska kommissionens årliga framstegsrapport om tillväxt och sysselsättning (2006): http://europa.eu.int/growthandjobs/annual-report_en.htm

[2] KOM(2005) 229.

[3] Finns på http://europa.eu.int/information_society/eeurope/i2010/digital_divide/index_en.htm

[4] M. O’Mahony och B. Van Ark, ”EU productivity and competitiveness: An industry perspective”, http://www.ggdc.net/pub/EU_productivity_and_competitiveness.pdf.

[5] ”Höghastighetsförbindelser i Europa: nationella bredbandsstrategier”, KOM(2004) 369.

[6] Jämförbara uppgifter om täckning i de nya medlemsstaterna är ännu inte tillgängliga.

[7] DSL-täckningen anger den andel av befolkningen som förlitar sig på växlar som är utrustade för DSL. Definitionen av DSL-täckning inkluderar enskilda och företag som är belägna alltför långt ifrån växlarna för att nås, vilket gör att den faktiska täckningen överskattas.

[8] Mer allmänt kan det nämnas att minst 4,7 miljoner tilltänkta användare förväntas bli utestängda från utbyggnaden år 2013. Jfr. bilaga 1, fotnot 17.

[9] En detaljerad beskrivning av deras egenskaper finns i kapitel 2 i Digital Divide Forum Report.

[10] Kommissionen lade fram en ny strategi för optimal användning av radiospektrum i Europa den 29 september 2005. Se KOM(2005) 400, KOM(2005) 411 och KOM(2005) 461.

[11] KOM(2003) 65, KOM(2003) 673, KOM(2004) 61, KOM(2004) 369, KOM(2004) 380.

[12] KOM(2002) 263.

[13] Finns på följande webbplats:http://europa.eu.int/comm/regional_policy/sources/docoffic/working/sf2000_en.htm

[14] KOM(2003) 673.

[15] Jfr. fotnot 13.

[16] Kommissionen lade fram gemenskapens strategiska riktlinjer för perioden 2007–2013 (KOM(2005) 299 och KOM(2005) 304 i vilken nästa generations sammanhållningspolitik och landsbygdsutvecklingsprogram blir mer inriktade mot tillväxt och sysselsättning.