Förslaget innebär att den befintliga politiska ramen kompletteras genom att en långsiktig färdriktning fastställs och klimatneutralitetsmålet för 2050 förankras i EU:s lagstiftning. Vidare förstärkts åtgärderna för klimatanpassning, och ett förfarande för att fastställa och se över en utsläppsbana fram till 2050 införs tillsammans med regelbunden bedömning och ett förfarande i händelse av otillräckliga framsteg eller brist på samstämmighet. Kommissionen åläggs också att se över befintliga policyåtgärder och EU-rättsakter för att se till att de överensstämmer med klimatneutralitetsmålet och med den fastställda utsläppsbanan. Överensstämmelse med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder har säkerställts genom följdändringar av den förordningen. Flera andra europeiska initiativ inom ramen för den gröna given har antagits, såsom investeringsplanen inom den gröna given, och förslaget till förordning om inrättande av en fond för rättvis omställning. Andra initiativ är under utarbetande och kommer att bidra till att uppnå denna förordnings syften. Det rör sig bland annat om en ny, mer ambitiös EU-strategi för anpassning till klimatförändringarna, lansering av den europeiska klimatpakten, en strategi för EU:s industripolitik för att hantera den dubbla utmaningen med den gröna och den digitala omställningen och en ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin, samt en strategi för hållbar finansiering, bland annat för att ytterligare integrera hållbarhet i reglerna för bolagsstyrning.

Mot denna bakgrund syftar detta förslag till att skapa en ram för att uppnå klimatneutralitet i EU. Det avser att ange riktningen genom att beskriva en utvecklingsbana mot klimatneutralitet, göra så att företag, arbetstagare, investerare och konsumenter får ökad visshet om och större förtroende för EU:s åtagande, samt ge tydlighet och ansvarighet, och därmed understödja välstånd och jobbskapande. Förslaget syftar därför till att i lagstiftning förankra EU:s klimatneutralitetsmål för 2050, som ligger i linje med de vetenskapliga slutsatserna från IPCC och den mellanstatliga plattformen för biologisk mångfald och ekosystemtjänster (IPBES), och bidra till genomförandet av Parisavtalet om klimatförändringar, inbegripet dess långsiktiga mål att hålla ökningen av den globala medeltemperaturen långt under två grader över förindustriell nivå samt göra ansträngningar för att hålla den under 1,5 grader. Dessutom syftar det till att bidra till genomförandet av målen för hållbar utveckling. I förslaget fastställs vidare förutsättningarna för att bestämma en utvecklingsbana mot klimatneutralitet i unionen till 2050, regelbunden bedömning av framstegen mot klimatneutralitet och den fastställda utvecklingsbanans ambitionsnivå, samt mekanismer i händelse av otillräckliga framsteg eller bristande överensstämmelse med EU:s klimatneutralitetsmål för 2050.

Genom sin resolution om klimatförändringar av den 14 mars 2019 ställde sig Europaparlamentet bakom EU:s mål att uppnå nettonollutsläpp av växthusgaser senast 2050. I sina resolutioner av den 28 november 2019 betonade parlamentet att EU i egenskap av global ledare och tillsammans med andra stora globala ekonomier måste arbeta för att åstadkomma nettonollutsläpp av växthusgaser så snart som möjligt och senast 2050, och utlyste ett klimat- och miljönödläge. Europaparlamentet riktade också en uppmaning till kommissionen om att på ett uttömmande sätt bedöma klimat- och miljökonsekvenserna av alla relevanta lagstiftnings- och budgetförslag och säkerställa att de till fullo överensstämmer med målet att begränsa den globala uppvärmningen till under 1,5 grader och att de inte bidrar till förlusten av biologisk mångfald, samt se till att genomföra en omfattande reform av unionens jordbruks-, handels-, transport-, energi- och infrastrukturinvesteringspolitik. I sin resolution av den 15 januari 2020 om den europeiska gröna given efterlyste Europaparlamentet en nödvändig omställning till ett klimatneutralt samhälle senast 2050 och att detta ska bli en europeisk framgångssaga.

Åtgärder mot klimatförändringarna kan inte vänta. Atmosfären blir allt varmare och det leder redan nu till påverkan på människor. Allmänheten i Europa ser klimatförändringarna som ett allvarligt problem och efterlyser ökade insatser. Klimatförändringarnas effekter slår allt hårdare mot vår planets ekosystem och den biologiska mångfalden, såväl som mot våra hälso- och livsmedelssystem. FN:s mellanstatliga panel för klimatförändringar (IPCC) har lagt fram en specialrapport om effekterna av en global uppvärmning på 1,5 grader över förindustriella nivåer och relaterade banor för globala växthusgasutsläpp. Rapporten bekräftar att klimatförändringarnas effekter ökar snabbt med en stigande global medeltemperatur och konstaterar att redan en tvågradig uppvärmning skulle leda till dramatiska klimatförändringseffekter. Rapporten uppskattar att man för att ligga på en bana mot en begränsning av temperaturökningen till 1,5 grader måste uppnå nettonollutsläpp av koldioxid globalt kring 2050 och neutralitet för alla andra växthusgaser något senare under detta århundrade. Denna brådskande utmaning kräver att EU ökar sina insatser och visar globalt ledarskap genom att bli klimatneutralt senast 2050. Alla ekonomiska sektorer måste omfattas och man måste, senast 2050, kompensera inte bara alla återstående koldioxidutsläpp, utan även alla återstående utsläpp av andra växthusgaser, så som anges i meddelandet En ren jord åt alla – En europeisk strategisk långsiktig vision för en stark, modern, konkurrenskraftig och klimatneutral ekonomi, och som bekräftades genom meddelandet om den europeiska gröna given.

I meddelandet om den gröna given lanserades en ny tillväxtstrategi för EU som ska ställa om unionen till ett rättvist och välmående samhälle med förbättrad livskvalitet för dagens och framtidens generationer, med en modern, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi där det 2050 inte längre förekommer några nettoutsläpp av växthusgaser och där den ekonomiska tillväxten har frikopplats från resursförbrukningen. Den europeiska gröna given bekräftar kommissionens ambition att Europa ska bli den första klimatneutrala kontinenten senast 2050.

Att kommissionen utfärdar rekommendationer till medlemsstaterna, såsom fastställs i förslaget, fungerar som ett komplement till de rekommendationer som utfärdas inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Medan den europeiska planeringsterminen inriktar sig på frågor som rör makroekonomiska och strukturella reformer, som visserligen också omfattar klimatfrågor, fokuserar det här initiativet på särskild politisk utveckling som är oförenlig med klimatneutralitetsmålet eller utvecklingsbanan mot klimatneutralitet.

2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

•Rättslig grund

I artiklarna 191–193 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) bekräftas och specificeras EU:s befogenheter på klimatområdet. Den rättsliga grunden för detta förslag är artikel 192.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I enlighet med artiklarna 191 och 192.1 i EUF-fördraget ska Europeiska unionen bidra till att bland annat följande mål uppnås: Att bevara, skydda och förbättra miljön och att främja åtgärder på internationell nivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem, särskilt för att bekämpa klimatförändringen.

•Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

Klimatförändringarna är till sin natur en gränsöverskridande utmaning som inte kan lösas genom enbart nationella eller lokala åtgärder. Genom samordnade EU-åtgärder kan nationella och lokala åtgärder effektivt kompletteras och stärkas och klimatinsatserna förbättras. Det är nödvändigt att klimatåtgärderna samordnas på europeisk nivå och, när så är möjligt, på internationell nivå. Åtgärder på EU-nivå är motiverade av subsidiaritetsskäl. Sedan 1992 har EU arbetat med att ta fram gemensamma lösningar och driva på globala insatser för att ta itu med klimatförändringarna. Mer specifikt bör åtgärder på EU-nivå inriktas på att uppnå långsiktiga klimatmål på ett kostnadseffektivt sätt, samtidigt som man säkerställer rättvisa och miljöintegritet. Att inrätta ett gediget styrsystem för EU:s 2050-mål för klimatneutralitet kommer att bidra till att EU ligger kvar i riktning mot att uppnå målet. Klimatanpassningspolitik på EU-nivå gör det möjligt att integrera anpassningsåtgärder i nyckelsektorer, på olika styrnivåer och i EU:s olika politikområden.

•Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen eftersom det inte går utöver vad som är nödvändigt för att bygga upp en ram för att uppnå klimatneutralitet. Det syftar till att ange riktningen genom att styra in EU på vägen mot klimatneutralitet, ge visshet om EU:s åtagande samt ge tydlighet och ansvarighet genom att fastställa en bedömnings- och rapporteringsprocess. Medlemsstaterna måste enligt förslaget vidta nödvändiga åtgärder för att gemensamt uppnå klimatneutralitetsmålet, men särskilda strategier eller åtgärder föreskrivs inte, vilket ger dem flexibilitet, med beaktande av den rättsliga ramen för att uppnå 2030-målen för minskning av växthusgasutsläpp. Förslaget innefattar en mekanism för översyn av befintlig politik och unionslagstiftning, eller fastställande av nya åtgärder, men innehåller ännu inte de detaljerade förslagen. På samma sätt ges genom förslaget flexibilitet för att säkerställa att EU ökar sin förmåga till anpassning till klimatförändringarnas effekter.

•Val av instrument

Detta förslags syften uppnås bäst genom en förordning eftersom det då säkerställs att bestämmelserna blir direkt tillämpliga. Medlemsstaterna åläggs att bidra till att det långsiktiga målet uppnås, och många av bestämmelserna riktar sig till kommissionen (bedömning, rapportering, rekommendationer, nya åtgärder, översyn) och även till Europeiska miljöbyrån. De skulle därför inte kunna genomföras genom nationellt införlivande. En rättsakt, snarare än något icke-lagstiftningsinitiativ, är nödvändigt för att förankra det långsiktiga målet i EU-lagstiftningen.

3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

•Samråd med berörda parter

I samband med utarbetandet av meddelandet En ren jord åt alla genomförde kommissionen ett offentligt samråd 17 juli–9 oktober 2018, och fick fler än 2 800 svar från ett brett spektrum av intressenter. Kommissionen bjöd också in till ett forum för berörda parter den 10–11 juli 2018. Genom det offentliga samrådet kunde man konstatera att det finns starkt stöd, både från enskilda och från organisationer, för att EU ska uppnå en balans mellan utsläpp och upptag av växthusgaser senast 2050. En sammanfattande rapport om de samrådsaktiviteter som ägde rum i samband med meddelandet En ren jord åt alla åtföljer den djupgående analys som ligger till grund för kommissionens meddelande COM (2018)773. Meddelandet följdes av ett år av omfattande samtal mellan medlemsstaterna, institutioner, lokala och regionala myndigheter, arbetsmarknadens parter, företag, industrin, berörda parter och allmänheten. Detta stora engagemang från alla grupper gjorde att debatten kunde mogna och ett brett samförstånd om EU:s ambitionsnivå för 2050 kunde utvecklas. Den 28 januari 2020 anordnade kommissionen dessutom ett offentligt forum, där många olika typer av intressenter fördes samman för en diskussion om genomförandet av den europeiska gröna given och klimatlagen. En expertpanel delade med sig av sina åsikter om innehållet i klimatlagen, diskuterade sociala och finansiella aspekter av den europeiska gröna given och svarade på frågor från allmänheten. Kommissionen offentliggjorde också en färdplan för initiativet som var öppen för återkoppling under fyra veckor, från 9 januari till 6 februari 2020. Många av de intressenter som deltog i evenemanget lämnade synpunkter. Totalt inkom 926 svar. Bland deltagarna fanns flera europeiska och nationella sammanslutningar som företräder olika industrisektorer, bland annat energi-, fordons- och stålsektorerna, samt privata företag, icke-statliga organisationer och många privatpersoner. Offentliga myndigheter från sju medlemsstater (Danmark, Frankrike, Tyskland, Portugal, Spanien, Sverige och Nederländerna) och Norge bidrog till samrådet.

•Konsekvensbedömning

Kommissionen gjorde en djupgående analys som underlag för meddelandet En ren jord åt alla. Genom att titta alla ekonomiska huvudsektorer, däribland energi, transport, industri och jordbruk, undersöks hur klimatneutralitet kan uppnås. Nuvarande politik kommer att ha fortsatta effekter efter 2030, med uppskattade utsläppsminskningar på cirka 60 % fram till 2050, men detta är inte tillräckligt som EU-bidrag till Parisavtalets temperaturmål. Man analyserade ett antal olika scenarier som alla skulle leda till en omställning till nettonollutsläpp av växthusgaser senast 2050. Man utgick från befintliga – men i vissa fall fortfarande framväxande – tekniska lösningar, ökat medborgarinflytande och anpassning av åtgärder på viktiga områden som industripolitik, cirkulärekonomin, finansiering eller forskning och innovation, samtidigt som social rättvisa vid omställningen säkerställs. Bedömningen bygger på vetenskaplig litteratur och synpunkter från många olika aktörer samt på integrerade modeller som gör det möjligt att bättre förstå omvandlingen av energi-, industri-, byggnads-, transport-, jordbruks-, skogsbruks- och avfallssektorerna, och det komplexa samspelet mellan dem. Med tanke på att det nyligen (november 2018) redan har gjorts en fullständig analys av konsekvenserna av 2050-målet för klimatneutralitet, och en utvärdering av EU:s klimatanpassningsstrategi, krävs ingen konsekvensbedömning i detta skede.

•Grundläggande rättigheter

Förslaget är förenligt med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i framför allt Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Det bidrar framför allt till målet att uppnå en hög miljöskyddsnivå i enlighet med principen om hållbar utveckling enligt artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

4.BUDGETKONSEKVENSER

De indirekta effekterna på medlemsstaternas budgetar kommer att bero på deras egna val av nationell politik och nationella åtgärder för att minska växthusgasutsläppen, och andra begränsnings- eller anpassningsåtgärder. Konsekvenserna kommer mestadels ha sin grund i eventuella kompletterande förslag om att ändra relaterade instrument, eller införa nya, för att uppnå de ytterligare minskningar av växthusgasutsläppen som krävs, vilket kommer att läggas fram i den konsekvensbedömda planen för att höja EU:s 2030-mål för minskning av växthusgasutsläppen.

För genomförandet av detta förslag behövs en omfördelning av personalresurser inom kommissionen samt en mindre förstärkning av personalen vid Europeiska miljöbyrån (EEA). Behoven presenteras i den bifogade finansieringsöversikten.