EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 23.07.1997 
KOM(97) 402 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM FÖRVALTNINGEN AV 
GEMENSKAPENS FÖRMÅNSORDNINGAR 

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OM FÖRVALTNINGEN AV 
GEMENSKAPENS FÖRMÅNSORDNINGAR 
(sammanfattning) 
Förmånsordningarnas betydelse 
Som världens ledande handelspartner använder sig gemenskapen av sin ekonomiska makt i 
sina yttre förbindelser, i vilka förmånsordningarna ingår som ett av de viktigaste 
instrumenten. 
Dessa ordningar har successivt ökat i betydelse (västeuropeiska länders associering, 
bistånd, strategin inför de central- och östeuropeiska ländernas anslutning, 
Medelhavspolitiken, ökat handelsutbyte med de asiatiska länderna), och omfattar idag 
mycket stora handelsvolymer. Efter att först bara ha använts undantagsvis har de i många 
fall blivit regel och spelar en stor roll i gemenskapens yttre förbindelser och i de 
ekonomiska aktörernas strategier. 
Ett globalt problem 
Trots att de funktionella brister som har konstaterats vad gäller tillämpningen av dessa 
ordningar i huvudsak yttrar sig i tullproblem, anser kommissionen att ordningarna bör 
behandlas i en bredare politisk ram. 
Behovet av att klargöra tillämpningsvillkoren för dessa ordningar förutsätter också att 
man beaktar deras målsättningar om att främja förmånsländernas utveckling (särskilt efter 
mötet i Singapore), främja samarbetet med partnerländerna och förbereda integreringen av 
kandidatländerna. 
En viktig politisk angelägenhet för hela gemenskapen 
Europaparlamentet intresserar sig mycket för två av denna frågas viktigaste aspekter: 
bekämpning av bedrägerier och gemenskapens biståndspolitik. 
På grund av dessa funktionella brister anmodade rådet i sitt beslut av den 28 maj 1996 
kommissionen att särskilt undersöka villkoren för uppbörd av tullar. 
För att vara användbar bör den begärda studien uppfylla två mål som inte är motstridiga: 
- Underlättande av handeln. 
- Bekämpning av ett bedrägligt missbruk av dessa ordningar så att tullförmåner enbart 
medges de utvalda förmånsländema. 
Analys av de funktionella bristerna i förmånsordningarna i syfte att förstärka dessa 
ordningar. 
Detta meddelandet består av två delar. Den första delen innehåller en noggrann analys av 
de funktionella bristerna. Till följd av denna analys föreslås i den andra delen hur 
tillämpningsvillkoren kan förbättras. 
Förmånsordningarnas aktörer 
Förmånsordningarnas aktörer är ofta ansvariga för denna situation samtidigt som de också 
är offer för den. 
- Gemenskapens aktörer både använder och drar nytta av dessa ordningar och är också 
de första som berörs av de funktionella bristerna, särskilt importörerna som är skyldiga 
att betala tullskulden. I detta avseende är det enligt gällande rättspraxis importörerna 
som tar den affärsrisk som är förbunden med användningen av dessa ordningar. 
- Tullmyndigheterna i medlemsstaterna har ett stort ansvar för tillämpningen av dessa 
ordningar eftersom det är de som skall konstatera bedrägerier, brister i tillämpningen av 
dessa ordningar och uppbära outtagna tullar. 
- Myndigheterna i förmånsländerna ansvarar för utfärdande av ursprungsintyg. 
- Tillverkare och exportörer i tredje land skall ansöka om ursprungsintyg hos 
myndigheterna i tredje land. 
Förslag till lösningar 
Förslagen till lösningar bör särskilt täcka följande behov: 
- Lösa tidigare fall på grundval av gällande lagstiftning vid det tillfälle då händelserna 
konstaterades och enligt den rättspraxis i vilken anges att tillit till sådana 
ursprungsintygs giltighet normalt inte ger något skydd, då detta är en del av 
affärsrisken. 
- Återupprätta förtroendet för dessa ordningar särskilt genom att se till att 
medlemsstaterna, som i första hand är ansvariga för deras tillämpning, sörjer för att 
denna sker på ett enhetligt och harmoniserat sätt. 
- Göra samtliga aktörer medvetna om sitt ansvar, vilket är av ömsesidigt intresse, för att 
de skall fullgöra sina skyldigheter i detta avseende, och att man skapar nödvändiga 
förutsättningar för detta. 
- Ny lagstiftning vid behov. 
Innehållsförteckning 
1. INLEDNING 7 
1.1 Förmånsordningarna: Gemenskapen i centrum för det mest omfattande 
nätet av förmånshandelsavtal och förmånsordningar 7 
1.2 Många funktionella brister i tillämpningen av dessa förmånsordningar 7 
1.3 Målen med detta meddelande 8 
2. FÖRMÅNSORDNINGARNAS BAKGRUND, BETYDELSE OCH FORM 8 
2.1 Politisk, historisk och geografisk bakgrund 8 
2.2 En grundläggande politisk och ekonomisk betydelse 9 
2.3 Förmånsordningarna: två olika rättsliga former ...9 
3. HUR FÖRMÅNSORDNINGARNA FUNGERAR 10 
3.1 Omfattning av den handel som täcks av dessa ordningar 10 
3.2 Regler om ursprung som medför förmånsbehandling 10 
3.2.1 Målen för regler om ursprung som medför förmånsbehandling 10 
3.2.2 Grundprinciperna för reglerna om ursprung som medför 
förmånsbehandling 10 
4. FÖRMÅNSORDNINGARNAS AKTÖRER 11 
4.1 De ekonomiska aktörerna 11 
4.1.1 Aktörerna utanför gemenskapen 11 
4.1.2 Gemenskapsimportörerna 12 
4.1.3 Importörernas goda tro och affärsrisk 12 
4.2 Myndigheterna i förmånsländerna 13 
4.3 Myndigheterna i medlemsstaterna 13 
5. FUNKTIONELLA BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV 
FÖRMÅNSORDNINGARNA 14 
5.1 Former av oegentligheter eller bedrägerier vad gäller förmansberättigat 
ursprung 15 
4 
5.2 Berörda produkter 15 
5.3 Aktörernas och myndigheternas ansvar i samband med dessa funktionella 
brister 16 
5.3.1 Aktörerna utanför gemenskapen 16 
5.3.2 Gemenskapens aktörer 16 
5.3.3 Myndigheterna i förmånsländerna 17 
5.3.4 Myndigheterna i medlemsstaterna 17 
5.4 Importörernas klagomål 17 
5.5 Funktionella brister i förhållande till utvecklingsländernas särskilda 
situation 18 
6. FÖLJDER AV SVÅRIGHETERNA ATT TILLÄMPA 
FÖRMÅNSORDNINGARNA 18 
6.1.1 Följder för tillverkarna 19 
6.1.2 Följder för importörerna 19 
6.2 Ekonomiska följder för tredje land 19 
6.3 Följder för medlemsstaterna och kommissionen 20 
7. FRAMTIDEN FÖR FÖRMÅNSORDNINGARNA 20 
7.1 Förberedelserna för utvidgningen och dess inverkan på 
förmånsordningarna 20 
7.2 Minskande tullförmåner för vissa produkter 21 
7.3 Överensstämmelse mellan ursprungsreglerna och de nya förutsättningarna 
för världshandeln 21 
8. KOMMISSIONENS VAL AV LÖSNING 21 
9. NÖDVÄNDIGA ÅTGÄRDER FÖR ATT AVHJÄLPA DE FUNKTIONELLA 
BRISTERNA I FÖRMÅNSORDNINGARNA 22 
9.1 Redan inledda åtgärder 22 
9.1.1 Modernisering av bestämmelserna om ursprung som medför 
förmånsbehandling 22 
9.1.2 Överföring av förmånsordningarnas förvaltning till 
förmånsländernas tullförvaltningar 23 
5 
9.1.3 Ökat medvetande i förmånsländerna 23 
9.1.4 Kontroll av den praktiska tillämpningen i gemenskapen av 
förmånsordningarna 24 
9.2 Instrumenten: nuläge och brister 24 
9.2.1 Befintliga instrument 24 
9.2.2 Luckor och felande instrument 25 
9.3 Åtgärder som behöver vidtas 26 
9.3.1 Främjande av en striktare tillämpning av befintliga bestämmelser: 26 
9.3.2 Kompensation av nuvarande luckor i systemet genom lämpliga 
bestämmelser: 26 
9.3.3 Kompletterande åtgärder 27 
9.3.4 Förberedelse inför framtiden: 28 
Bilagor 
I. a) Förteckning över avtal och andra förmånsordningar (1.7.1997) 
b) Förteckning över tullunioner som gemenskapen är part till 
c) Interna åtgärder 
II. Antalet fall och finansiella konsekvenser 
1. INLEDNING 
Med tillämpning av artikel 152 i EG-fördraget (beslut nr 96/C 170/01 av den 28 maj 
1996 om uppbörd i efterhand av tullskuld1) har rådet anmodat kommissionen att 
företa en studie för att finna en helhetslösning på vissa problem i samband med 
tillämpningen av förmånsordningar och alldeles särskilt problem med uppbörd. En del 
av dessa problem avseende uppbörd härrör från oegentligheter som begåtts av 
myndigheter i de tredje länder som omfattas av förmånsbehandling och dessa 
oegentligheter kan rimligtvis inte avslöjas av gemenskapens aktörer. 
Samtidigt som kommissionen uppfyller rådets begäran anser kommissionen, som 
redan tidigare var medveten om detta behov, att även andra aspekter av 
tillämpningen av förmånsordningarna som uppvisar många funktionella brister bör 
undersökas. Dessa funktionella brister måste lösas samtidigt som hänsyn tas till 
gemenskapens åtagande avseende utvecklingsbistånd, behovet av att förstärka de 
ekonomiska relationerna med dess handelspartner, respekten för tullagstiftningen 
samt aktörernas och gemenskapsbudgetens legitima intressen. 
1.1 Förmånsordningarna: Gemenskapen i centrum för det mest omfattande 
nätet av förmånshandelsavtal och förmånsordningar 
Gemenskapen är utan tvekan i sin helhet redan den mest tillgängliga marknaden i 
världen och det är till stor del tack vare sin öppna handelspolitik som gemenskapen 
har lyckats fa en viktig politisk ställning på det internationella planet. 
Gemenskapen har dessutom slutit avtal med nästan tvåhundra länder eller territorier, 
eller beviljat dem förmånsbehandling i tullhänseende. Alla världens länder med 
undantag av Förenta staterna, Japan och några till, omfattas nämligen av någon av 
gemenskapens förmånsordningar (se bilaga I). Täckningen per produkt samt 
förmånsmarginalen i förhållande till MGN-tullsatser (klausulen 6m mest gynnad 
nation) varierar från en ordning till en annan. För närvarande täcks uppskattningsvis 
cirka hälften av alla varor som importeras till gemenskapen av en av dessa ordningar. 
På samma sätt berörs även de tullunioner som gemenskapen är part till av dessa 
problem. 
1.2 Många funktionella brister i tillämpningen av dessa förmånsordningar 
Kommissionen informeras regelbundet av sina egna undersöknings- eller 
kontrollenheter, revisionsrätten och medlemsstaterna om fall av funktionella brister 
vad gäller dessa förmånsordningar. Sedan en tid tillbaka genomför kommissionen 
kontrollåtgärder tillsammans med medlemsstaterna i syfte att identifiera de problem 
som uppkommer i samband med tillämpningen av dessa ordningar. Det har visat sig 
att dessa funktionella brister är resultatet av det sätt på vilket de olika aktörerna 
(myndigheter och aktörer i förmånsländerna och i gemenskapen) tillämpar eller 
underlåter att tillämpa dessa ordningar samt av vissa rättsliga brister. 
1 EGT C nr 170, 14.6.1996, s. 1. 
Såsom kommer att redogöras för nedan är det de handelsfördelar som oberättigad 
förmånsbehandling leder till, särskilt genom bristande respekt för ursprungsreglerna, 
som är det huvudsakliga problemet med dessa funktionella brister. Utöver de 
negativa effekterna i tullhänseende (förmånstullar som beviljas otillbörligt) får dessa 
oegentliga fördelar snedvridande effekter på handelspolitiken, inbegripet de 
känsligaste aspekterna av gemenskapens ekonomi (kringgående av 
antidumpningsåtgärder och kvantitativa kvoter). 
De undersökningar som gemenskapen företagit i förmånsländerna visar att 
misstankarna om bedrägerier i hög grad är berättigade och de oegentliga 
transaktioner som konstaterats motsvarar ofta 70 till 100 % av den kontrollerade 
importen. Den bifogade tabellen i bilaga II ger en god överblick över den skada som 
dessa oegentliga handlingar har vållat. 
Dessa bedrägerier som är politiskt och ekonomiskt oacceptabla, utgör dessutom ett 
hot mot målen med dessa ordningar, gemenskapsindustrins konkurrenskraft och 
överlevnad och rättvisa handelsutbyten. Dessutom undermineras mycket starkt det 
legitima förtroende som aktörerna borde ha för dessa ordningar. Dessa bedrägerier 
leder också till betydande förluster av gemenskapens egna medel. 
Med hänsyn till omfattningen av detta problem har kommissionen beslutat att 
genomföra en helhetsanalys av frågan, vars slutsatser framställs i detta meddelande. 
1.3 Målen med detta meddelande 
Målet med detta meddelande är alltså att analysera de funktionella brister som 
förekommer vid tillämpningen av dessa ordningar i förhållande till de resultat som de 
avses leda till. 
Även orsakerna till och konsekvenserna av dessa funktionella brister bör analyseras, 
vad gäller gemenskapen och förmånsländerna, de ekonomiska aktörerna och 
gemenskapens egna medel, för att man skall kunna föreslå lämpliga lösningar som 
uppfyller följande två målsättningar: 
- Effektivisera tillämpningen av dessa ordningar genom att de olika aktörerna både i 
medlemsstaterna och i förmånsländerna upplyses om sina skyldigheter utan att 
skulden för de funktionella bristerna i alltför hög grad läggs på den ena eller andra 
av dessa aktörer. 
- Garantera respekten för gemenskapens handelspolitik för att därigenom 
säkerställa en enhetlig tillämpning av denna och att målet med 
utvecklingsbiståndet till dess partner fullföljs, särskilt avseende de minst 
utvecklade länderna. 
2. FÖRMÅNSORDNINGARNAS BAKGRUND, BETYDELSE OCH FORM 
2.1 Politisk, historisk och geografisk bakgrund 
Genom dessa ordningar fullföljer gemenskapen sina biståndspolitiska mål. Det är i 
denna anda som Lomékonventionen eller de ordningar som är tillämpliga på de 
utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT), förhandlats fram. I denna anda 
beviljar gemenskapen under Förenta nationernas överinseende det mest omfattande 
allmänna preferenssystemet i världen (GSP), i huvudsak till förmån för länder i Asien 
och Latinamerika. 
Dessutom har gemenskapen sedan början av 1970-talet förberett varje 
anslutningsomgång genom att förhandla fram handelsavtal i syfte att gradvis upprätta 
frihandel före de nya medlemsstaternas fulla medlemsskap. Denna strategi användes 
för länderna i Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) och följs idag för de 
central- och östeuropeiska länderna. Därför föregås alla successiva anslutningar av 
nya länder av avtal om förmånsordningar. 
Gemenskapen har nära ekonomiska förbindelser med sina grannar såsom Norge och 
Island (inom ramen för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet - EES), Schweiz 
(inom ramen för EFTA), Medelhavsländerna eller vissa länder med vilka tullunioner 
har slutits (Andorra, San Marino och Turkiet). 
2.2 En grundläggande politisk och ekonomisk betydelse 
Inom ramen för dessa ordningar importeras varor, särskilt industrivaror, till 
gemenskapen tullfritt eller med nedsatta tullsatser. 
Rent allmänt är dessa ordningar en del av gemenskapens handelspolitik och är en 
nyckelfaktor i dess utrikespolitik. De spelar en viktig roll i skapandet av prioriterade 
förbindelser med gemenskapens partner såsom de tredje länder som tillhör EES. Den 
förmånsbehandling i tullhänseende som dessa ordningar medför uppmuntrar nämligen 
aktörerna att importera från partnerländer. Dessa ordningar utgör dessutom ett 
utvecklingspolitiskt instrument som syftar till att underlätta avsättningen för 
produkter med ursprung i utvecklingsländer på gemenskapens marknad och 
därigenom främja bearbetning av råvaror, industrialisering och investeringar. Det 
slutliga målet med dessa ordningar är att gradvis och harmoniskt främja en hållbar 
ekonomisk och social utveckling i dessa länder. 
I detta avseende erinras om att kommissionen i sitt meddelande om förbättrat 
marknadstillträde för de minst utvecklade länderna (KOM 97/156 av den 16 april 
1997) presenterade sin analys och sina mål beträffande öppnande av 
gemenskapsmarknaden till förmån för dessa länder i syfte att främja deras integrering 
i världsekonomin. Kommissionen har också lagt fram en grönbok om förbindelserna 
mellan Europeiska unionen och AVS-länderna inför det tjugoförsta seklet i syfte att 
förstärka de politiska och ekonomiska förbindelserna mellan Europeiska unionen och 
dessa stater. 
2.3 Förmånsordningarna: två olika rättsliga former 
I enlighet med de bestämmelser som fastställts av de instanser som styr 
världshandeln, kan förmånsordningarna ha en av följande två rättsliga former, vilket 
har konsekvenser för deras tillämpning: 
- Avtalsmässiga (grundade på avtal), dvs. de som har förhandlats fram och som 
oftast är helt eller delvis ömsesidiga (EES, EFTA, länderna i Central- och 
Östeuropa, Europa-Medelhavsavtal, Lomékonventionen, tullunioner). 
- Autonoma, dvs. de som inte är förhandlade eller ömsesidiga (utomeuropeiska 
länder och territorier, GSP, vissa länder som bildats ur det forna Jugoslavien). 
3. HUR FÖRMÅNSORDNINGARNA FUNGERAR 
3.1 Omfattning av den handel som täcks av dessa ordningar 
All handel med tredje land som omfattas av förmånsbehandling sker inte 
nödvändigtvis inom ramen för dessa ordningar. 
Det faktum att ett land åtnjuter förmånsbehandling för vissa produkter innebär 
nämligen inte att all export av dessa produkter sker inom ramen för gemenskapens 
förmånsordning. Alla avtal och ordningar om förmånsbehandling innehåller krav i 
såväl ekonomiskt hänseende som i tullhänsende (nomenklatur, tullvärde och särskilt 
ursprungsregler) som skall uppfyllas för att produkterna skall kunna åtnjuta 
förmånsbehandling. För de produkter som inte omfattas av ordningen eller som inte 
uppfyller dessa krav skall full tull enligt Gemensamma tulltaxan erläggas vid importen 
till gemenskapen. 
Det bör även noteras att dessa ordningar är frivilliga. 
3.2 Regler om ursprung som medför förmånsbehandling 
Bland de kriterier som nämns i punkt 3.1 ovan är de som avser "ursprungsregler" 
grundläggande. Vanligtvis fastställs dessa regler i ett protokoll eller en särskild akt, 
som i de flesta fall bifogas avtalen eller överenskommelserna i fråga. 
3.2.1 Målen för regler om ursprung som medför förmånsbehandling 
Målet för reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling är att 
tullförmånerna förbehålls produkter från partnerländerna eller 
förmånsländerna utan att detta leder till omläggning av handeln på ett sätt 
som kan skada handeln med gemenskapen. I enlighet med dessa principer 
syftar dessa regler till att dels främja ekonomisk integrering som grundas på 
ömsesidiga fördelar inom ramen för de avtalsenliga förbindelserna, och dels 
bidra till industriell utveckling i förmånsländerna genom att ge dem möjlighet 
att till egen fördel styra utnyttjandet av sin egna resurser. För att nå dessa mål 
införs genom dessa ursprungsregler, vilka inte skiljer sig mycket mellan de 
olika ordningarna, normer som syftar till att begränsa användandet av råvaror 
från icke-förmånsländer och att på ett varaktigt sätt upprätthålla den 
huvudsakliga bearbetningsindustrin i partner- eller förmånsländerna. 
För att uppfylla dessa behov av ekonomisk integrering kompletteras 
ursprungsreglerna av så kallade kumuleringsbestämmelser, som gör det 
möjligt för ett förmånsland att använda produkter med ursprung i ett annat 
förmånsland eller i gemenskapen. Räckvidden av kumuleringen är anpassad 
till den integreringsnivå som eftersträvas. 
3.2.2 Grundprinciperna för reglerna om ursprung som medför 
förmånsbehandling 
På grundval av de protokoll om ursprungsregler som trädde i kraft i början av 
året mellan gemenskapen, EFTA-länderna och länderna i Central- och 
10 
Östeuropa2, förbehålls förmånsbehandlingen de varor som har sitt ursprung i 
dessa länder och som uppfyller följande villkor: 
- De skall ha framställts helt eller ha genomgått tillräcklig bearbetning eller 
förädling i dessa länder. (De villkor som skall uppfyllas i detta fall fastställs 
produktvis i en bilaga till protokollen.) 
- De skall ha varit föremål för uttag av tullar, men inte ha varit föremål för någon 
återbetalning av dessa tullar, för de komponenter som har ursprung i tredje land 
och som har använts vid framställningen av de produkter som har genomgått 
tillräcklig bearbetning eller förädling. 
- De skall ha transporterats direkt till gemenskapen. 
- De skall åtföljas av ett särskilt certifikat som intygar att varorna har framställts 
enligt de krav som ställs. 
Även följande varor kan omfattas av förmånsbehandling: 
- Varor i vars tillverkning ingår produkter med ursprung i två partnerländer. Till 
exempel gemenskapen och Slovakien (bilateral kumulering). 
- Varor i vars tillverkning ingår produkter med ursprung i tre eller fler 
partnerländer. Till exempel gemenskapen, Schweiz och Slovenien (diagonal 
kumulering). 
- Varor i vars tillverkning ingår produkter med ursprung i flera länder som ingår i 
en regional gruppering. Till exempel Vietnam, Indonesien och Singapore som är 
medlemmar i ASEAN (regional kumulering). 
- Varor som framställts genom gradvis bearbetning inom till exempel EES (total 
kumulering). 
4. FÖRMÅNSORDNINGARNAS AKTÖRER 
4.1 De ekonomiska aktörerna 
Förmånsbehandling är en möjlighet som erbjuds inom ramen för handeln med vissa 
länder. Den beviljas inte automatiskt utan grundar sig på vilka åtgärder de 
ekonomiska aktörerna beslutar att vidta: exportören å sin sida föreslår eller godtar att 
ge sin kund ett intyg som berättigar till förmånsbehandling och importören å sin sida 
bestämmer sig för att lämna intyget till tullmyndigheterna vid importen. 
4.1.1 Aktörerna utanför gemenskapen 
Efter att ha försäkrat sig om att produkterna uppfyller de krav som ställs för 
att förmånsbehandling skall medges, skall exportörerna göra en formell 
ansökan om utfärdande av ursprungsintyg hos behöriga myndigheter i 
exportlandet och ge alla nödvändiga upplysningar. Med hänsyn till de 
2 Se till exempel EGT nr L 343, 31.12.1996 om Europaavtalet mellan gemenskapen och Tjeckien. 
11 
finansiella fördelar som är förbundna med ursprungsintyg, är de en viktig 
faktor i förhandlingarna om ett kontrakt med gemenskapsimportören (eller 
successiva kontrakt när en mellanhand, agent eller återförsäljare är 
inblandad). 
När ursprungsintyget har utfärdats lämnar exportören det till importören 
direkt eller genom en mellanhand. 
4.1.2 Gemenskapsimportörerna 
De förhandlingar som avses i punkt 4.1.1 innebär i praktiken att importören 
redan innan ansökan om ursprungsintyg inlämnas till myndigheterna i 
exportlandet, vet om de varor som han köper kommer att beviljas 
ursprungsintyg eller inte. 
Importören ansvarar för att alla uppgifter i importdeklarationen är korrekta 
(varuslag, ursprung, värde, kvantitet, ansökan om förmånsbehandling, etc.) 
och bör följaktligen rättsligt inför medlemsstaternas förvaltningar svara för de 
konsekvenser som en felaktig uppgift i något av dessa avseenden medför. 
4.1.3 Importörernas goda tro och affärsrisk 
Av uppenbara kommersiella och tekniska skäl (organisation av kundservice, 
hälsofrågor, etc.) försäkrar sig importören i allmänhet om produkternas 
egenskaper innan kontrakten ingås och under kontraktets löptid, vilket 
oundvikligen innebär att han förfogar över relevanta uppgifter vad gäller 
produkternas ursprungsstatus. Hans kunskap på detta område kan vara passiv 
(information som kommit från exportören) eller aktiv (då han begär att 
leverantören använder särskilda beståndsdelar eller råvaror eller om han själv 
förser leverantören med dem). 
I detta avseende erinrar kommissionen om Europeiska gemenskapernas 
domstols rättspraxis, enligt vilken tillit till sådana certifikats giltighet normalt 
inte ger något skydd, då detta är en del av affärsrisken3. 
En importör kan åberopa god tro enbart under förutsättning att behöriga 
myndigheter har begått ett misstag vad gäller ursprungsintyg, det vill säga 
"om det är de behöriga myndigheterna själva som har skapat grunden för de 
berättigade förväntningarna (Europeiska gemenskapernas domstols dom av 
den 14 maj 1996, förenade målen C 153/94 och C 204/94 - "Faroe 
Seafood"). 
I detta sammanhang bör anmärkas att det inte är vanligt att importörer 
regelbundet åberopar "göd tro" för att försöka undvika uppbörd av tull. I 
dessa särskilda fall står begreppet "affärsrisk" i motsättning till att 
importörerna undkommer sina förpliktelser enligt gemenskapens tullkodex. 
3 Mål Van Gend & Loos NV; Förenade målen 98 och 230/83; Europeiska gemenskapernas domstols dom 
av den 13 november 1984. 
12 
Dessutom är det fullt möjligt för importörerna att, vilket ofta är fallet, införa 
skyddsklausuler i sina kontrakt så att deras leverantörer får ta de finansiella 
konsekvenserna av eventuellt förfalskade ursprungsintyg, på samma sätt som 
de gör för många andra affarsaspekter (kvalitet, kvantitet, leveransvillkor, 
etc.) 
4.2 Myndigheterna i förmånsländerna 
Tullkontoren i medlemsstaterna är inte alltid i stånd att själva, vid tidpunkten 
för importen, avgöra om produkterna är berättigade till förmånsbehandling 
eller ej. I gemenskapens avtal och förordningar om förmånsordningar 
fastställs att det är förmånsländerna som ansvarar för beviljande av 
ursprungsintyg inom ramen för ett system som skall grunda sig på samarbete 
och förtroende. 
I detta avseende är det myndigheterna i tredje land som ansvarar för att utse 
myndigheter som har till uppgift att vid tidpunkten för exporten kontrollera 
om produkterna uppfyller villkoren för förmånsbehandling innan ansökningar 
om ursprungsintyg som inlämnats av exportörer kan godkännas. Dessa 
myndigheter har också skyldighet att lämna upplysningar till medlemsstaterna 
(inom vissa tidsfrister) som, i händelse av tvivel vid tidpunkten för eller efter 
importen, gör det möjligt för medlemsstaterna att försäkra sig om att 
produkterna verkligen kan medges förmånsbehandling. 
De omständigheter under vilka förmånsländerna bör samarbeta fastställs i 
samtliga avtal och överenskommelser om förmånsordningar i den del som rör 
"metoder för administrativt samarbete". 
4.3 Myndigheterna i medlemsstaterna 
Tullmyndigheterna i medlemsstaterna är ansvariga för kontroll och 
godkännande av importdeklarationer och för all kontroll som förefaller 
nödvändig när varorna väl har förts in på gemenskapens tullområde. 
De autonoma kontrollrättigheter som myndigheterna har i kraft av sina 
rättsliga befogenheter gäller också för den import som sker enligt 
förmånsordningarna. Med hänsyn till svårigheterna att på plats kontrollera om 
det rör sig om ursprungsprodukter, har myndigheterna ytterligare 
befogenheter att för detta ändamål begära hjälp av förmånsländerna enligt 
punkt 4.2. 
Medlemsstaternas myndigheter kan begära att förmånsländernas myndigheter 
dels kontrollerar äktheten och innehållet i de intyg som de anses ha utfärdat 
och dels till medlemsstaternas myndigheter överlämnar upplysningar som gör 
det möjligt för dem att försäkra sig om att varorna verkligen kan medges 
förmånsbehandling. 
De upplysningar som begärs vid stickprovskontroller eller i de fall då det 
föreligger rimliga tvivel, måste alltså lämnas inom en närmare angiven 
tidsfrist. Om inte något svar lämnas eller i händelse av otillfredsställande svar 
inom dessa tidsfrister kan berättigandet till förmånsbehandling i tullhänseende 
13 
inte bekräftas, vilket leder till att medlemsstaterna inte beviljar 
förmånsbehandling och följaktligen tar ut tillämpliga tullar. 
Om de berörda myndigheterna, i avvaktan på resultaten av kontrollen, 
beslutar att tills vidare uppskjuta förmånsbehandlingen i tullhänseende, skall 
de medge att produkterna frigörs till importören med beaktande av eventuella 
säkerhetsåtgärder som de anser nödvändiga. I praktiken och enligt systemets 
logik innebär detta att så fort det föreligger rimliga tvivel måste de säkerheter 
som bedöms nödvändiga helt motsvara de tullar som eventuellt måste betalas. 
De befogenheter som medlemsstaterna har att använda sig av det 
administrativa samarbetet är alltså en avgörande aspekt av kontrollen av att 
dessa ordningar tillämpas korrekt. Det har dock visat sig att de kontroller 
som genomförs enligt dessa metoder blir mycket effektivare när de föregås, 
görs tillsammans med eller följs upp, när så är nödvändigt, av kontroller och 
undersökningar som företas av medlemsstaterna antingen själva eller inom 
ramen för samordning på gemenskapsnivå. 
Om reglerna om beviljande av förmånsbehandling i tullhänseende inte 
efterlevs till följd av att oegentligheter eller bedrägeri föreligger, skall 
medlemsstaterna underrätta kommissionen om sina misstankar eller 
anmärkningar härom, om dessa upplysningar är i gemenskapens intresse 
enligt de bestämmelser som fastställs i förordning (EEG) nr 1468/81 om 
ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om 
samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt 
tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen4, i dess ändrade version. 
Såsom domstolen nyligen bekräftade (ovannämnda dom om Faroe Seafood) 
kan medlemsstaterna uppbära tullar när de kontroller som genomförts inom 
ramen för gemenskapens undersökningar inte har bekräftat att de 
kontrollerade produkterna kan medges förmånsbehandling i tullhänseende. 
Det administrativa samarbetet är alltså en avgörande aspekt för att dessa 
ordningar skall kunna fungera på ett bra sätt, men dess effektivitet förutsätter 
att myndigheterna i förmånsländerna och medlemsstaterna tillämpar dessa 
bestämmelser fullt ut. 
5. FUNKTIONELLA BRISTER I TILLÄMPNINGEN AV FÖRMÅNSORDNINGARNA 
Trots bestämmelser om administrativt samarbete mellan partnerländerna, vilka i hög 
grad förbättrades och utvidgades under omförhandlingarna om avtalen och 
upprättandet av ett nytt allmänt preferenssystem, måste man konstatera att det finns 
många funktionella brister som har en benägenhet att förvärras och som i första hand 
leder till att produkter som inte är berättigade till förmånsbehandling i tullhänseende 
felaktigt medges förmånsbehandling. 
4 EGT nr L 144, 2.6.1981, ändrad i EGT nr L 90, 2.4.1987. 
14 
En oriktig förmånsbehandling i tullhänseende kan uppnås genom felaktig 
tullklassificering av varorna, felaktigt angivande av tullvärde och, vilket blir allt 
vanligare, genom att de berörda aktörerna inte följer ursprungsreglerna. 
De funktionella bristerna identifieras huvudsakligen vid undersökningar eller 
kontroller, vare sig de samordnas på gemenskapsnivå eller utförs i medlemsstaterna 
(till exempel textilprodukter från Bangladesh). Deras övergripande karaktär gör det 
möjligt att identifiera samtliga föreliggande problem. 
Undersökningarna inriktas på import av de produkter där bedrägerier är vanligast 
och visar att ingen av dessa ordningar är skyddad mot dessa funktionella brister och 
att kvaliteten på de administrativa infrastrukturerna inte nödvändigtvis står i 
proportion till bedrägerierna. 
5.1 Former av oegentligheter eller bedrägerier vad gäller 
förmansberättigat ursprung 
Genom en analys av de fall som hittills konstaterats är det möjligt att identifiera flera 
former av oegentligheter eller bedrägerier, för vilka redogörs nedan. De som är 
svårast att upptäcka förekommer givetvis oftast. 
- Formellt felaktiga intyg (ofullständiga, ej undertecknade eller stämplade av de 
officiella myndigheterna), äkta intyg som dock avser en produkt som inte omfattas 
av avtalet eller ordningen, oäkta eller förfalskade intyg. 
Dessa fall är vanligtvis inte särskilt svåra att upptäcka. 
- Äkta intyg som dock utfärdats för produkter som inte framställts i förmånslandet. 
Det är möjligt att upptäcka dessa fall genom administrativt samarbete, vilket dock 
kan vara känsligt i de fall då de myndigheter som ansvarar för utfärdande eller 
kontroll av intygen är medskyldiga. 
- Äkta intyg som dock utfärdats för produkter som framställts i förmånslandet utan 
att ursprungsreglerna följts. Detta är det vanligaste fallet (till exempel apelsinjuice 
från Israel). 
Det administrativa samarbetet spelar en stor roll vid upptäckandet av 
oegentligheterna eller bedrägerierna men kan inte ersätta de undersökningar 
av aktörerna som under alla omständigheter skall företas av medlemsstaterna. 
5.2 Berörda produkter 
Alla produktkategorier berörs av de funktionella bristerna, men 
undersökningarna inriktas särskilt på de känsligaste produkterna, vilket i hög 
grad avspeglar exportindustrins specialisering i förmånslandet, för vilka 
fördelarna av bedrägerierna ur aktörens perspektiv är störst (till exempel 
turkiska TV-apparater). 
Tabellerna i bilaga II ger en översikt över antalet fall av bedrägerier och 
budgetkonsekvenser. Detta gör det möjligt att uppskatta omfattningen av 
problemet och de känsligaste produkterna, och samtidigt mäta de negativa 
effekterna på hur ordningarna i sin helhet fungerar av att erhållna resultat inte 
utnyttjas tillräckligt. 
15 
5.3 Aktörernas och myndigheternas ansvar i samband med dessa 
funktionella brister 
5.3.1 A ktörerna utanför gemenskapen 
Själva utformningen av ursprungsreglerna innebär att dessa aktörer har alla 
möjligheter att ta reda på om de produkter som de tillverkar uppfyller 
reglerna eller inte. Dessutom tillverkar aktörerna i allmänhet ett begränsat 
antal produkter för samma marknad, vilka ofta omfattas av samma regler. 
Undersökningarna visar att det är sällan man stöter på en aktör som kan göra 
gällande verklig okunskap om ursprungsreglerna. Det finns dock vissa 
tolkningsproblem vad gäller dessa regler, t.ex. oklarhet mellan de olika 
förmånsordningarna. 
Genom att aktörerna förser gemenskapsimportörerna med ursprungsintyg för 
produkter som inte är berättigade till förmånsbehandling i tullhänseende, 
behöver dessa importörer inte betala de tullar som de normalt är skyldiga att 
betala. Under de förhandlingar som föregår försäljningen vet exportörerna att 
ett ursprungsintyg ger importören en klar fördel. 
I de flesta fall där oegentligheter har konstaterats har mindre nogräknade 
aktörer erhållit ursprungsintyg genom att helt enkelt dölja produkternas 
faktiska status. Under kontroller utövar vissa aktörer påtryckningar på 
myndigheterna för att fördröja eller påverka resultatet av kontrollen. 
5.3.2 Gemenskapens aktörer 
Det förutsätts att importörerna, som inför tullmyndigheterna ansvarar för att 
deklarationerna är korrekta, känner till ursprungsreglerna samt 
tullnomenklaturen och andra tullbestämmelser. 
Såsom kommissionen tidigare påpekat sker ingivandet av ursprungsintyg 
tillsammans med importdeklarationen på frivillig grund från importörens sida, 
vilket innebär att denne är skyldig att betala de tullar som eventuellt inte 
betalats vid importen. 
Därför bör importören vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder för att fullgöra 
sina skyldigheter, särskilt under avtalsförhandlingarna. Importören kan till 
exempel också, även innan ett affärsavtal ingås, be gemenskapens 
tullmyndigheter göra en bedömning av produktens ursprung med hjälp av det 
nya förfarandet för bindande ursprungsbesked. Utöver att detta instrument 
gör det möjligt för importören att säkra sin affärstransaktion, kan det även 
utgöra bevismaterial för att visa importörens goda tro i händelse av tvist vid 
tullklareringen5. 
Undersökningarna visar att solidaritet kan uppstå mellan vissa aktörer i 
förmånsländerna, som har varit föremål för en undersökning, och vissa 
aktörer i gemenskapen på grund av att det är i deras gemensamma intresse att 
5 Förordningar (EG) nr 82/97 av den 19 december 1996, EGT nr L 17, 21.1.1997, s. 1, och (EG) nr 
12/97 av den 18 december 1996, EGT nr L 9, 13.1.1997, s. 1. 
16 
skydda och fortsätta sina handelsrelationer på det fördelaktiga sätt som 
förmånsbehandlingen innebär. Denna solidaritet är till fördel för båda parter 
särskilt när det är fråga om att utöva påtryckningar på myndigheterna i 
förmånsländerna för att undkomma förutsebara konsekvenser av en kontroll 
eller slippa dess följder. 
5.3.3 Myndigheterna i förmånsländerna 
Undersökningarna visar att de mest omfattande bedrägerierna under de 
senaste åren rör produkter som importeras från länder med mycket varierande 
utvecklingsnivåer (till exempel tyg från Maldiverna och räkor från Färöarna). 
Dessa bedrägerier beror på att bestämmelserna om administrativt samarbete 
inte följts och i vissa fall på strukturella administrativa svagheter. 
5.3.4 Myndigheterna i medlemsstaterna 
Trots att det kan konstateras att bestämmelserna om administrativt samarbete 
i varierande grad följs av förmånsländerna och att resultaten härav alltså är 
mycket osäkra, fortsätter medlemsstaterna ändå att alltför ofta förlita sig på 
dem utan att dra praktiska slutsatser vad gäller undersökning och uppbörd. 
De säkerhetsåtgärder som borde vidtas när kontroller inletts, särskilt i fall av 
rimligt tvivel, genomförs i mycket varierande grad av medlemsstaterna. Detta 
skapar en situation som gynnar omläggning av handeln, komplicerar 
uppbörden av tullar när det konstaterats att tullar skall betalas och leder till 
att aktörer behandlas olika. 
Trots kommissionens samordningsförsök utnyttjas gemenskapens 
undersökningsresultat mycket olika, vilket underlättar att oegentlig import 
fortsätter utan någon större risk för aktörerna. 
Ett annat problem uppstår när en medlemsstat åberopar, som skäl för att inte 
uppbära tullar till följd av att oegentligheter har konstaterats, att det tredje 
landet inte har ogiltigförklarat intygen. Detta är dock inte en grund som 
förutses i bestämmelserna och är därför en oacceptabel förevändning. Enligt 
gemenskapens rättspraxis är det avgörande kriteriet för uppbörd att 
förmånsbehandling inte kan medges. 
På detta sätt lägger medlemsstaterna, utan att ha någon rättslig grund för det, 
över sitt ansvar på myndigheterna i förmånsländerna. 
5.4 Importörernas klagomål 
Gemenskapens importörer klagar även ofta över funktionella brister i dessa 
förmånsordningar och särskilt över att uppbörd av tullar sker två till tre år 
efter importen. 
I många fall då det har konstaterats att tullar skall betalas har det visat sig att 
importörerna informerats om kontrollerna avseende deras handel antingen av 
medlemsstaten i inledningsfasen, eller av exportörerna under genomförandet. 
Under dessa omständigheter får importörerna reda på resultaten av 
kontrollerna redan innan dessa ställts till de begärande myndigheternas 
förfogande, men trots detta vidtar de ändå inte alltid åtgärder för att rätta till 
17 
situationen. De långa fristerna för uppbördsförfarande, när sådana finns, 
medverkar till detta. Härigenom bidrar de till att de negativa effekterna av de 
funktionella bristerna består till nackdel för de importörer som följer reglerna 
och för gemenskapens tillverkare. 
5.5 Funktionella brister i förhållande till utvecklingsländernas särskilda 
situation 
Dessa funktionella brister och de berörda aktörernas och myndigheternas 
respektive ansvar, befriar inte gemenskapen från att fundera över de djupare 
orsakerna till denna situation, särskilt ur utvecklingspolitikens synvinkel. Det 
bör understrykas att förmånspartnerländerna i detta avseende inte är 
jämställda vad gäller gemenskapslagstiftningen. Många av dem, särskilt de 
nya industriländerna i Asien, har förvisso kunnat dra stor nytta av de fördelar 
som gemenskapen har erbjudit och har i överensstämmelse med 
ursprungsreglernas mål kunnat förstärka industrialiseringsprocessen genom 
en vertikal integrering av tillverkningsleden med stöd av inhemskt och 
utländskt investeringskapital, som vid behov ersatts av regionalt samarbete. 
Det finns emellertid andra länder, särskilt de minst utvecklade länderna och 
de som också har en mycket låg utvecklingsnivå (Afrika söder om Sahara, 
insulära stater), som inte har kunnat fullt ut utnyttja de omfattande 
handelsfördelar som stått dem till buds på grund av att deras ekonomiska, 
institutionella, administrativa eller finansiella strukturer ofta inte tillåter att en 
industrialiseringsprocess påbörjas. På grund av dessa svagheter försöker ett 
visst antal länder att utveckla en industriell bas med inriktning på 
arbetsintensiv förädlingsverksamhet i sista ledet av förädlingskedjan, vilket 
innebär att de inte alltid kan följa ursprungsreglerna. Kommissionen 
behandlade nyligen detta problem i sitt meddelande om förbättrat 
marknadstillträde för de minst utvecklade länderna. 
Det är nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra denna situation. Å ena 
sidan är det otänkbart att inte kräva seriösa kontroller eller att reglerna följs, 
eftersom detta endast skulle leda till att förmånsordningarna ifrågasätts, till 
skada för deras utvecklingsmål. Å andra sidan är det inte heller möjligt att 
inte låta dessa länder, som är bland världens fattigaste, dra nytta av fördelar 
som är avgörande för deras överlevnad. Kommissionen har redan lagt fram 
konkreta förslag inom ramen för ovannämnda meddelande för att förbättra 
ursprungsreglerna så att tillämpningsvillkoren blir enklare och tydligare. 
Dessa problem beaktas även vid fastställandet av de nödvändiga åtgärder för 
att åtgärda de funktionella bristerna i systemet som det redogörs för i punkt 
9. 
6. FÖLJDER AV SVÅRIGHETERNA ATT TILLÄMPA FÖRMANSORDNINGARNA 
6.1 Följder för gemenskapspolitiken 
De politiska och ekonomiska förbindelserna med de berörda länderna påverkas av 
denna situation. Framför allt inverkar de funktionella bristerna negativt på 
gemenskapens handelspolitik, eftersom de motverkar dess effektivitet och gör att 
förmånsländernas utveckling och ekonomiska integration, just det som 
förmånsordningarna har utformats och inrättats för att gynna, riskerar att skadas. 
18 
6.1.1 Följder för tillverkarna 
Gemenskapsindustrin, som påverkas av den snedvridning av konkurrensen 
som uppstår, beklagar sig över den brist på fasthet som präglar åtgärderna 
och sättet att tillämpa dem. De betonar de allvarliga konsekvenserna i form av 
minskad sysselsättning eller nedläggning av företag i gemenskapen. 
Gemenskapsproduktionen måste nämligen konkurrera med varor för vilka 
detta slags konkurrens aldrig varit förutsedd. Produkterna i fråga kan inte 
bara importeras till gemenskapen till nedsatt tull utan undgår också att 
underkastas de villkor som gäller för att få omfattas av medgivandet i fråga, 
(vilket till exempel gör det möjligt att utnyttja komponenter som är ännu 
billigare än de som eventuellt tillverkas i förmånslandet). På så sätt kan 
priserna på dessa produkter på gemenskapsmarknaden vara konstlat låga och 
bidra till att tvinga fram konkursen i gemenskapsföretag som tillverkar 
identiska eller liknande produkter. 
Gemenskapsindustrin, som ibland har svårt att acceptera vissa medgivanden 
som gemenskapen beviljar tredje länder, kan med rätta kräva att 
medgivandena verkligen begränsas till de produkter och länder som de är 
avsedda för och som uppfyller de villkor och grundläggande krav som 
fastställts i systemen. Detta gäller inte minst när bedrägerier i fråga om 
ursprung som medför förmånsbehandling har som främsta syfte att kringgå 
handelspolitiska åtgärder såsom kvoter och antidumpningstullar. 
Åtskilliga tillverkare beklagar sig över situationen hos både medlemsstaterna 
och kommissionen och hyser stora förhoppningar om dessas förmåga att 
agera för att fa ett slut på den skadevållande situationen eller åtminstone 
begränsa dess negativa verkningar. 
6.1.2 Följder för importörerna 
De importörer som tillämpar systemen korrekt utsätts direkt för den illojala 
konkurrensen från import av icke förmånsberättigade produkter som felaktigt 
införts med förmånsbehandling. Dessa importörers ekonomiska 
överlevnadsmöjligheter kan till och med vara hotade. Man får inte glömma 
den nyckelroll importörerna spelar i genomförandet av förmånsordningarna, 
som för vissa utvecklingsländer fortfarande har mycket stor betydelse. 
6.2 Ekonomiska följder för tredje land 
Med tanke på syftet med ursprungsreglerna när det gäller 
förmånsbehandlingen av produkterna måste konstateras att transaktioner som 
genomförs i strid med reglerna inte ger exportländerna den reella ekonomiska 
fördel som är tänkt med ordningen, eftersom det mervärde som tillförs på 
platsen är noll eller mycket litet. Transaktioner som inte följer 
förmånsordningarnas ursprungsregler ger ingen, eller mycket ringa vinst åt 
exportländerna. Särskilt uppenbart är detta när produkterna inte framställs i 
landet utan endast omlastas där. Även om viss industriell verksamhet i form 
av sista bearbetning eller legotillverkning förekommer är den 
utvecklingspolitiska nyttan mycket liten, eftersom den är kortvarig och sällan 
19 
medför bestående investeringar, tekniköverföring eller utbildning av lokalt 
anställda. 
I en del av de minst utvecklade länderna är det ofrånkomligt att en industriell 
verksamhet ofta bara ger ett begränsat lokalt mervärde. Eftersom de 
produkter som denna verksamhet resulterar i inte kan omfattas av 
förmånsbehandling, utom i ett fatal enskilda fall på grundval av ett särskilt 
undantagsbeslut (se vidare punkt 1.2 om ursprungsregler i det ovan nämnda 
meddelandet om tillträde till gemenskapsmarknaden), är det viktigt att 
gemenskapen i full utsträckning låter förmånerna fungera som stimulans till 
etablerandet av industrier med högre förädlingsgrad. 
6.3 Följder för medlemsstaterna och kommissionen 
På grund av svagheterna i genomförandet av det administrativa samarbetet och 
därmed dess brist på trovärdighet har tullförvaltningarna stora svårigheter att fa 
aktörerna att följa förmånsordningarna. 
Analysen visar emellertid att en fullständig tillämpning av samarbetsbestämmelserna 
och av slutsatserna från gemenskapens undersöknings- eller kontrollbesök, vilket 
faller helt inom medlemsstaternas kompetensområde, helt klart skulle bidra till att 
förbättra nuvarande situation och avskräcka många mindre nogräknade aktörer. 
Kommissionen, som har till uppgift att samordna administrationen av 
förmånsordningarna och undersöknings- och kontrollaktiviteterna, ser sig ofta 
tvingad att frångå sin roll och att för medlemsstaternas räkning intervenera i 
förmånsländerna. 
Eftersom kommissionens handlings- och kontrollmöjligheter på området är ytterst 
begränsade saknar den ofta medel att undanröja de negativa effekter som de 
funktionella bristerna har på handelspolitiken, gemenskapspolitiken och de egna 
medlen, negativa verkningar som alltså beror på att förmånsordningarna inte följs av 
de direkt inblandade. 
Vad gäller egna medel bör framhållas att inkomster som inte har kunnat uppbäras på 
grund av de funktionella bristerna måste uppbäras på annat sätt. På något sätt måste 
de avgifter som inte erlagts kompenseras och bäras av andra skattskyldiga européer i 
stället för av de importörer som egentligen borde ha betalat dem. 
7. FRAMTIDEN FÖR FÖRMÅNSORDNINGARNA 
7.1 Förberedelserna för utvidgningen och dess inverkan på 
förmånsordningarna 
Pressen på förmånsordningama har ökat under senare år eftersom det blivit 
nödvändigt att utvidga eller förstärka förmånsbehandling som beviljats de 
medlemskapssökande länderna. 
Förberedandet av utvidgningen erbjuder ett utomordentligt tillfälle att i dessa länder 
främja en korrekt tillämpning både av aktörerna och myndigheterna av förvaltnings-
20 
och kontrollförfarandena för dessa förmåner, i samverkan med unionen. Ju tidigare 
dessa förfaranden införs, desto bättre förberedda blir länderna inför framtiden. 
På så sätt, genom en effektiv förvaltning av förmånsordningarna och genom att förse 
sig med reella granskningsresurser för att kunna agera och reagera allt efter 
omständigheterna och på ett genomblickbart sätt, kan unionen bäst fastställa de 
lämpliga förutsättningarna för en successiv övergång som säkerställer att dessa 
länder kan delta fullt ut i unionen. 
7.2 Minskande tullförmåner för vissa produkter 
Denna minskning är ett resultat av den allmänna sänkning av tullarna i Gemensamma 
tulltaxan som skall ske som en följd av resultatet av Uruguayrundan och som skall 
vara genomförd till år 2004. Efter denna generella minskning av tullförmånerna 
kommer de flesta produkters tullsats att understiga två till tre procent och det 
kommer kanske att vara föga intressant att utnyttja förmånsordningarna. Däremot 
kommer dessa ordningar att fortsätta att vara attraktiva för känsliga produkter med 
högre tullsatser, bland annat vissa jordbruks- och fiskeriprodukter, vissa 
textilprodukter och skor. 
Detta ger en antydan om att ursprungsreglerna måste anpassas till en situation som 
kommer att gälla på medellång till lång sikt. För närvarande är emellertid de 
tullnedsättningar som gemenskapen beviljar fortfarande klart attraktiva. Därför bör 
de medel fastställas som kan bidra till att dessa instrument kan fortsätta att spela sin 
roll på ett fullgott sätt. 
7.3 Överensstämmelse mellan ursprungsreglerna och de nya 
förutsättningarna för världshandeln 
Man kan ställa sig frågan om det finns något samband mellan de funktionella 
bristerna i vissa avseenden och själva regelstrukturen när det gäller ursprung som 
medför förmånsbehandling. I det ovan nämnda meddelandet av den 16 april 1997 har 
kommissionen tecknat en preliminär analys i detta avseende och angett riktlinjer för 
hur situationen kan förbättras, särskilt med hjälp av ett mera konsekvent och 
målinriktat utnyttjande av undantagen och en förenkling av reglerna. 
8. KOMMISSIONENS VAL AV LÖSNING 
Att utvidga begreppet god tro och därmed skydda mindre nogräknade aktörer och 
indirekt straffa de aktörer som respekterar spelreglerna är uppenbart inte ett 
godtagbart alternativ för att komma till rätta med de funktionella bristerna. Det enda 
alternativet, i samtliga berörda parters intresse, är enligt kommissionens mening att 
förbättra förmånsordningarnas funktionssätt. Vad gäller tidigare inträffade fall kan 
dessa endast hanteras på grundval av de bestämmelser som gällde när 
sakförhållandena fastställdes. 
Detta ställningstagande ligger helt i linje med den förklaring som kommissionen lät ta 
till protokollet från rådets möte den 28 maj 1996, som delvis återges i det följande. 
Kommissionen "... har noterat rådets begäran att den skall genomföra denna 
studie. 
21 
Kommissionen konstaterar emellertid att de riktlinjer som följer av rådets begäran 
skulle leda till väsentliga ändringar av nuvarande bestämmelser. 
Kommissionen erinrar om importörernas roll enligt lagens nuvarande utformning 
som innebär, vilket kommissionen har erinrat om i sitt arbetsprogram (KOM(96)17) 
om bekämpningen av oegentligheter och bedrägerier och vilket står 
överensstämmelse med Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis, att 
importörerna i princip förblir rättsligt och finansiellt ansvariga. 
Kommissionen kommer emellertid att behandla denna begäran på ett konstruktivt 
sätt och kommer därvid även att beakta domstolens rättspraxis under senare tid 
samtidigt som den tar hänsyn till kriterierna för gemenskapspolitikens goda 
funktion och särskilt prioriterar ökad samstämmighet i nuvarande bestämmelser 
samt behovet av att skydda unionens ekonomiska intressen. " 
9. NÖDVÄNDIGA ÅTGÄRDER FÖR ATT AVHJÄLPA DE FUNKTIONELLA BRISTERNA I 
FÖRMÅNSORDNINGARNA 
De åtgärder som redan har vidtagits av kommissionen och medlemsstaterna bör bidra 
till att avhjälpa situationen men kommer inte att vara tillräckliga, och andra åtgärder 
måste därför övervägas. 
Till stor del bör dessa utgå från de olika arbets- och handlingsprogrammen, t.ex. 
programmet inom tullområdet ("Tull 2000"), som bland annat syftar till att 
förenhetliga och förtydliga villkoren för genomförandet av den gemensamma 
handelspolitiken och skydda gemenskapens ekonomiska intressen. 
9.1 Redan inledda åtgärder 
9.1.1 Modernisering av bestämmelserna om ursprung som medför 
förmånsbehandling 
Efter den explosionsartade ökningen av antalet avtalsgrundade 
förmånsordningar sedan början av 1990-talet och på grund av behovet av att 
göra bestämmelserna lättare att förstå och mera genomblickbara, har 
gemenskapen sedan några år tillbaka på kommissionens initiativ inlett ett 
arbete med att förnya, förenhetliga och förenkla bestämmelserna om ursprung 
som medför förmånsbehandling. 
De ursprungsregler som gemenskapen för närvarande tillämpar gentemot de 
europeiska länderna (EES, EFTA och de central- och östeuropeiska länderna, 
dvs. mer än trettio länder) är sedan den 1 juli 1997 identiska. Samma text har 
föreslagits de tolv Medelhavsländerna och en del av dessa står i begrepp att 
acceptera den. 
Förenhetligandet och förbättringen av bestämmelserna om ursprung som 
medför förmånsbehandling bygger bland annat på en förenkling av de 
skriftliga formaliteterna (avskaffande av varucertifikaten EUR. 2 och APR.l, 
generell övergång till fakturadeklarationer), allmänt bruk av i stor 
utsträckning harmoniserade texter (till exempel grundläggande definitioner 
22 
såsom definitionen av produkter som "i sin helhet framställts" etc.) och 
främjandet av en ny slags relation till de ekonomiska aktörerna (allmänt bruk 
av begreppet "godkända exportörer"). 
Så långt möjligt har vissa av de nya bestämmelserna införlivats med såväl 
avtalen med AVS/ULT-länderna som Allmänna preferenssystemet. 
9.1.2 överföring av förmånsordningarnas förvaltning till 
förmånsländernas tullförvaltningar 
Huvuduppgiften för medlemsstaternas myndigheter är på det här området att 
kontrollera ursprungsintygen och deras innehåll, både vid import och export. 
Det är inte fråga om att kontrollera varje enskilt intyg utan att företa 
kontroller med tillämpning av riskanalys. Det ankommer också på 
myndigheterna att utfärda de bindande ursprungsbesked som infördes i 
gemenskapens tullagstiftning från och med 1997. 
Det kan lätt konstateras att myndigheternas uppgifter nu är mera betungande 
än förut, men det är priset för att systemet med bestämmelser om ursprung 
som medför förmånsbehandling skall kunna fungera. I gemenskapen gäller 
principen att det är tullförvaltningarna som ansvarar för administrationen av 
ursprungsreglerna och därför framstår det som nödvändigt att det också i de 
partnerländer där så ännu inte är fallet skall vara tullmyndigheterna som far 
till uppgift att utföra dessa arbetsuppgifter, förutsatt att tullförvaltningarna 
förfogar över den kompetens som krävs och faktiska befogenheter, och 
särskilt att de utövar dessa befogenheter effektivt, i synnerhet vad gäller 
kontrollen av aktörerna. Härigenom skulle det kunna bli möjligt att fullt ut ta 
tillvara de enskilda tullförvaltningarnas erfarenheter i fråga om 
tullagstiftningen, som till stor del är harmoniserad på internationell nivå 
(nomenklatur, värde etc). Åtgärder i denna riktning kan redan nu vidtas. 
9.1.3 Ökat medvetande i förmånsländerna 
De första förmånsordningarna går tillbaka till 1970-talet. Gemenskapen har 
ända sedan dess gjort stora ansträngningar för att förklara innehållet i 
bestämmelserna om ursprung som medför förmånsbehandling, den praktiska 
tillämpningen av bestämmelserna och behovet av fördjupat administrativt 
samarbete. 
Åtgärderna vänder sig framför allt till de centrala myndigheterna i berörda 
tredje länder och utmynnar sedan i utbildningsinsatser för personer som 
ansvarar för förvaltningen och den praktiska tillämpningen av 
ursprungsreglerna. Under de senaste tre åren har sålunda ett tjugotal 
seminarier organiserats av gemenskapen i olika delar av världen. 
Gemenskapen har också anlitat olika fackorganisationer för att länderna skall 
fa bättre kunskap om gemenskapens ursprungsregler och kunna skilja mellan 
gemenskapsreglerna och de regler som de också måste tillämpa gentemot 
andra länder som är förmånsgivare. 
Gemenskapens undersöknings- och kontrollbesök kan vidare, även om detta 
inte är huvudsyftet, ha indirekta pedagogiska effekter, liksom även de 
23 
informationsseminarier som organiseras i dessa länder, genom att de lokala 
myndigheterna härigenom kan förbättra sina kunskaper när det gäller 
kontroller. 
Sedan 1994 slutligen har kommissionen regelbundet arrangerat möten (ett 
tiotal) inom ramen för Tullkodexkommittén (sektionen för varors ursprung) 
där också företrädare för EFTA-länderna, de central- och östeuropeiska 
länderna, de baltiska länderna och samtliga Medelhavsländer deltagit. 
9.1.4 Kontroll av den praktiska tillämpningen i gemenskapen av 
förmånsordningarna 
Under senare år har åtskilliga kontroll- och övervakningsåtgärder som gällt 
ursprungsfrågor, särskilt i samband med dessa förmånsordningar, vidtagits i 
medlemsstaterna i syfte att undersöka alla aspekter av tillämpningen av 
reglerna om ursprung som medför förmånsbehandling, både vad gäller import 
och export. Vid dessa kontroller, som utfördes under åren 1992-1995 
konstaterades diverse brister, varvid följande brister var de allvarligaste: 
Ursprungsreglerna tolkas inte alltid på ett enhetligt sätt av 
medlemsstaterna. 
Tullförvaltningarna är i vissa medlemsstater starkt 
decentraliserade. Den övergripande undersökningen av 
bedrägerier utförs därför inte alltid på central nivå. 
De förenklade förfarandena medger visserligen större smidighet 
till fördel för företagen men begränsar samtidigt 
tullmyndigheternas kontrollmöjligheter. 
Vid efterkontroller av ursprungsbevis är det ofta svårt att fa 
tillfredsställande svar inom fastställd tid, vilket skapar stora 
svårigheter när det gäller tulluppbörden. 
Dessa kontrollåtgärder kompletterar andra liknande åtgärder som 
kommissionen vidtar inom ramen för uppföljningen av revisionsrättens 
årsrapporter. 
9.2 Instrumenten: nuläge och brister 
9.2.1 Befintliga instrument 
• Alla avtalen innehåller ett protokoll om ömsesidigt bistånd i tullfrågor som 
tillämpas vid förhindrandet av och bekämpningen av bedrägerier och vad gäller 
ursprung som medför förmånsbehandling enligt dessa avtal. 
• Samordning och samarbete inom gemenskapen på tullområdet (ömsesidigt 
bistånd, överlämnande av upplysningar etc.) fastställs genom en övergripande 
bestämmelse (förordningarna nr 1468/81 och 515/97). 
• Enligt såväl de autonoma instrumenten (Allmänna preferenssystemet, f.d. 
Jugoslavien etc.) som de avtalsgrundade instrumenten (central- och 
östeuropeiska länder, EFTA etc.) skall en efterkontroll göras om rimligt tvivel 
24 
föreligger. Om något svar inte erhålls inom tio månader, eller om svaret är 
otillfredsställande, skall förmånsbehandling inte beviljas. 
Vad gäller Allmänna preferenssystemet har unionen möjlighet att när 
bestämmelserna förefaller ha överskridits företa undersökningar i samarbete med 
förmånsländernas myndigheter. 
I förordningarna nr 3281/94 och 1256/96 (artikel 9) fastställs inom ramen för 
Allmänna preferenssystemet möjligheten att tillfälligt upphäva 
förmånsbehandlingen vid fall av bedrägeri eller bristande administrativt 
samarbete. 
För de avtalsbundna ordningarna gäller, om det uppstår problem mellan de bägge 
parternas tullmyndigheter vid tillämpningen av efterkontroll, att frågan skall 
hänskjutas till associeringskommittén, utan att detta påverkar gällande 
föreskrifter i nationell lagstiftning om biläggandet av tvister. 
9.2.2 Luckor och felande instrument 
Det finns i unionen inget tvingande rättsligt gemenskapsinstrument som gör det 
möjligt att förhindra att medlemsstaterna tillämpar säkerhetsåtgärder som måste 
vidtas vid fall av rimligt tvivel på olika sätt, varvid det finns risk för omläggning 
av handeln. 
I förhållande till förmånsländerna finns visserligen för det första inom ramen för 
Allmänna preferenssystemet en möjlighet att åberopa artikel 9, men artikeln har 
inte utnyttjats vid fall av bristande administrativt samarbete eftersom den är 
besvärlig att tillämpa och initiativet måste utgå från medlemsstaterna. Dessutom 
finns inte bestämmelser om att kommissionen snabbt skall kunna införa 
preliminära åtgärder som kan anpassas till vidden av och de olika slag av 
situationer som uppstår. 
Inte heller inom ramen för de andra slagen av förmånsordningar finns det någon 
rättslig grund som gör det möjligt att på kommissionens eller medlemsstaternas 
initiativ anta preliminära åtgärder och det finns inte heller någon bestämmelse som 
motsvarar artikel 9 i Allmänna preferenssystemet. 
Följande gäller alltså: 
När det gäller avtalen finns inget instrument för att lösa en tvist när 
associeringskommittén misslyckats. 
Inte heller finns det när det gäller avtalen alltid någon möjlighet att kontrollera att 
ett partnerland verkligen har genomfört en viss bestämmelse (fallet med turkiska 
televisionsapparater) eller att tullmyndigheterna i tredje land har rättsliga 
befogenheter - vilket de ibland bestrider - att kontrollera ursprunget hos produkter 
för vilka de utfärdar ursprungsintyg (fallet med apelsinjuice från Israel). 
25 
9.3 Åtgärder som behöver vidtas 
Ett återupprättat förtroende för förmånsordningarna förutsätter att alla aktörer som 
deltar i utnyttjandet och förvaltningen av dessa ordningar medverkar, vare sig de 
befinner sig i unionen eller i tredje land och vare sig de är myndigheter eller aktörer. 
Denna uppgift förutsätter att var och en först erinras om sitt ansvar och sina 
rättigheter och skyldigheter och att befintliga bestämmelser verkligen följs så att 
rättelser kan ske och bestraffningar tillämpas om skyldigheterna inte iakttas. Men 
unionen måste också förse sig med de kompletterande instrument som är nödvändiga 
för att kompensera svagheterna i nuvarande ordning. 
Rådet och kommissionen bör i nära samarbete fastställa hur åtgärderna skall 
prioriteras och gemensamt besluta omen tidsplan för genomförandet. 
I huvudsak bör det vara fråga om följande åtgärder: 
9.3.1 Främjande av en striktare tillämpning av befintliga bestämmelser: 
Genom strikt tillämpning av föreskrifterna och iakttagande av föreskrivna 
tidsfrister när det administrativa samarbetet inte fungerar, eller krav på 
ögiltigförklaring av intyg samt strängare bestraffning av stater som allmänt 
inte uppfyller sina skyldigheter. 
Genom, när det gäller avtalsgrundade överenskommelser och anordningar, ett 
målmedvetet utnyttjande av alla möjligheter till dialog och alla befintliga 
mekanismer för att övertyga förmånsländerna om att, när funktionella brister i 
tillämpningen av dessa ordningar konstateras, vidta alla lämpliga åtgärder. 
Genom att uppmuntra medlemsstaterna att fullständigt använda sig av 
ordningen för att underrätta kommissionen om alla konstaterade eller 
misstänkta oegentligheter. 
Genom att säkerställa effektiviteten i de åtgärder och kontroller som de 
avtalsslutande parterna åtar sig att införa i samband med undertecknandet av 
avtalet. 
Genom krav på partnerländerna att meddela sin interna lagstiftning och vid 
behov hjälp till dem att införa, och på så sätt säkerställa att de förfogar över, 
interna rättsliga medel för att kunna uppfylla de skyldigheter som följer av 
avtalen eller överenskommelserna. 
9.3.2 Kompensation av nuvarande luckor i systemet genom lämpliga 
bestämmelser: 
Genom att via en övergripande rättsakt förbättra gemenskapstexterna i syfte 
att förenhetliga medlemsstaternas handlande när det gäller tulluppbörd eller 
säkerhetsåtgärder med anledning av konstateranden bland annat på grundval 
av slutsatserna från undersöknings- eller kontrollbesök som utförts av 
gemenskapen. 
26 
Genom att mera systematiskt utnyttja ett system för förvarning av 
importörerna när det fastställts rimligt tvivel beträffande en varas ursprung, 
detta för att undvika att "god tro" otillbörligt åberopas. 
Genom att skapa möjligheten till övervakningsåtgärder i förmånsländerna 
genom att i texterna införa en möjlighet för gemenskapen att i dessa länder 
kontrollera genomförandet av avtalens ursprungsregler. 
Genom att införa övergripande rättsliga bestämmelser som gör att det blir 
möjligt att i hela gemenskapen reagera på ett enhetligt och snabbt sätt 
gentemot tredje länder som inte iakttar sina skyldigheter, särskilt genom att 
ge kommissionen en möjlighet att på eget initiativ eller på begäran av en eller 
flera medlemsstater anta preliminära åtgärder (till exempel ställande av 
säkerhet för tullarna, tillfälligt upphävande av förmånerna, tillfälliga 
kvantitetskontroller etc), som sedan skall antas slutgiltigt av rådet; dessa 
åtgärder måste, allt efter de olika förmånsordningar det är fråga om, utformas 
med beaktande av de skyldigheter som härrör ur gemenskapens 
internationella åtaganden. 
Genom att ge myndigheterna i de förmånsländer som omfattas av Allmänna 
preferenssystemet ett ansvar genom en effektiv tillämpning av 
bestämmelserna i artikel 9 i förordningarna om Allmänna preferenssystemet 
(som kan leda till att systemet helt eller delvis upphävs) vid fall av 
bedrägerier och underlåtenhet att följa bestämmelserna om administrativt 
samarbete. 
Genom att i bestämmelserna om förmånsordningarna införa en möjlighet att 
tillgripa åtgärder som exempelvis tillfälligt begränsar eller tillfälligt upphäver 
vissa förmåner. Bestämmelsen skulle, om det är nödvändigt och med 
beaktande av gemenskapens internationella åtaganden, kunna gå så långt som 
till ett tillfälligt upphävande av tillämpningen av förmånsordningarna i 
proportion till omfattningen av det fall det är fråga om och dess allvar. 
9.3.3 Kompletterande åtgärder 
Genom att vad gäller det administrativa samarbetet organisera 
upplysningskampanjer bland företrädarna för förmånsländerna. 
Genom att anta ett utbildnings- och informationsprogram i olika tredje 
länder och i EG: s medlemsstater som vänder sig till nationella myndigheter 
och aktörer. 
Genom att regelbundet anordna arbetsmöten i Tullkodexkommittén med 
deltagande också av grupper av förmånsländer samt i de gemensamma 
tullsamarbetskommittéerna för att undersöka förutsättningarna för att 
tillämpa dessa ordningar, deras framtida utveckling och frågan hur de kan 
förbättras. 
Genom att göra gemenskapsaktörerna mer ansvarskännande och ge deras 
förbindelser med tullmyndigheterna en mera personlig prägel. 
27 
Genom att dela ut förklarande anmärkningar till förmånsavtalen och 
förmånsordningarna till aktörerna. 
Genom att för aktörernas räkning utarbeta särskilda handböcker för de olika 
förmånsordningarna (AVS/central- och östeuropeiska länder/Allmänna 
preferenssystemet/Medelhavsländerna). 
Genom att via moderna elektroniska hjälpmedel (disketter, CD-ROM, 
Internet) ställa ändamålsenliga upplysningar (lagstiftning, handböcker, 
bindande ursprungsbesked som utfärdats i gemenskapen) till tredje lands och 
allmänhetens förfogande. 
Genom att i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (C-serien) 
offentliggöra information som uppmuntrar aktörerna att begära bindande 
ursprungsbesked för de varor som de importerar och samtidigt 
uppmärksamma dem på riskerna med att godta falska ursprungsintyg. 
9.3.4 Förberedelse inför framtiden: 
Genom att sätta i kraft de åtgärder som förutses i "Meddelande om 
förbättrat tillträde till gemenskapsmarknaden för de minst utvecklade 
länderna", särskilt, om det är motiverat, de undantag till ursprungsreglerna 
som förutses i nuvarande lagstiftning. 
Genom att uppmuntra inrättandet av regionala samarbetsstrukturer, särskilt 
sådana strukturer som möjliggör ett samarbete, även i investeringsfrågor, 
mellan de utvecklingsländer som kommit långt i sin utveckling och de som 
kommit mindre långt och att inom denna ram uppmuntra utnyttjandet av 
regional kumulering. 
Genom att förbereda gemenskapens överväganden om den globala 
harmonisering av ursprungsreglerna i Allmänna preferenssystemet som 
aviserats av UNCTAD för de närmaste åren. 
Genom att förenkla reglerna för ursprung som medför förmånsbehandling 
för att ta hänsyn till de framtida förutsättningar för världshandeln som följer 
av Uruguayrundan. 
Genom att, med hänsyn till resultatet av de åtgärder för att uppmuntra 
regionalt samarbete som avses ovan, överväga behovet av att längre fram 
fastställa ett så generellt undantag som möjligt för de minst utvecklade 
utvecklingsländerna och för länder på en liknande utvecklingsnivå. 
28 
Bilaga I 
a) Förteckning över avtal och andra förmånsordningar (1.7.1997) 
URSPRUNG 
FFS 
94/1/EKSG, EG Rådets och kommissionens beslut av den 13 december 1994 
(EGT nr L 1, - Protokoll 4 till EES-avtalet om ursprungsregler 
3.1.1994) 
Beslut EES EES-rådets beslut nr 1/95 av den 10 mars 1995 om att 
(EGT nr L 86, avtalet om Europeiska ekonomiska 
20.4.1995) samarbetsområdet skall träda i kraft med avseende på 
Furstendömet Liechtenstein 
Beslut EES Beslut av Gemensamma EES-kommittén nr 71/96 av den 22 
(EGT nr L 21, november 1996 om ändring av protokoll 4 till EES-
23.1.1997) avtalet om ursprungsregler 
Norge 
ännu inte offentliggjort Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och 
Norge av den 20 december 1996 om ändring av 
protokoll nr 3 till avtalet mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Konungariket Norge 
om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" 
och metoder för administrativt samarbete 
Jsland 
ännu inte offentliggjort Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och 
Island av den 19 december 1996 om ändring av 
protokoll nr 3 till avtalet mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Republiken Island om 
definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" och 
metoder för administrativt samarbete 
Schweiz 
ännu inte offentliggjort Beslut nr 1/96 av Gemensamma kommittén för EG och 
Schweiz av den 19 december 1996 om ändring av 
protokoll nr 3 till avtalet mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Schweiziska 
edsförbundet om definitionen av begreppet 
"ursprungsprodukter" och metoder för administrativt 
samarbete 
29 
ännu inte offentliggjort Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Republiken Polen, å andra sidan, av den 30 juni 
1997, om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet 
om upprättande av en associering mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Republiken Polen, å andra sidan 
Ungern 
97?Î30/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr L 92, 7.4.1997) Beslut nr 3/96 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Republiken Ungern, å andra sidan, av den 28 
december 1996 om ändring av protokoll nr 4 till 
Europaavtalet om upprättande av en associering 
mellan Europeiska gemenskaperna och deras 
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, 
å andra sidan 
Tjeckien 
96/751/Euratom, EKSG, 
EG 
(EGT nr L 
31.12.1996) 343, Beslut nr 3/96 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Tjeckien, å andra sidan, av den 29 november 
1996 om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet 
om upprättande av en associering mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Tjeckien, å andra sidan 
Slovakien 
ännu inte offentliggjort Beslut nr 2/97 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Slovakiska republiken, å andra sidan, av den 9 
januari 1997, om ändring av protokoll nr 4 till 
Europaavtalet om upprättande av en associering 
mellan Europeiska gemenskaperna och deras 
medlemsstater, å ena sidan, och Slovakiska 
republiken, å andra sidan 
Rumänien 
97/127/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr L 54, 24.2.1997) Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Rumänien, å andra sidan, av den 31 januari 1997 
om ändring av protokoll nr 4 till Europaavtalet om 
upprättande av en associering mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Rumänien, å andra sidan 
Bulgarien 
30 
97/302/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr L 
24.5.1997) 134, Beslut nr 1/97 av associeringsrådet mellan Europeiska 
gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, 
och Republiken Bulgarien, å andra sidan, av den 6 
maj 1997 om ändring av protokoll nr 4 till 
Europaavtalet om upprättande av en associering 
mellan Europeiska gemenskaperna och deras 
medlemsstater, å ena sidan, och Republiken 
Bulgarien, å andra sidan 
Lettland 
97/268/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr Lill, 
28.4.1997) Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan 
Europeiska gemenskaperna, å ena sidan, och 
Republiken Lettland, å andra sidan, av den 20 mars 
1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om 
frihandel och handelsrelaterade frågor mellan 
Europeiska gemenskapen, Europeiska 
atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och 
stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken 
Lettland, å andra sidan 
Litauen 
97/309/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr L 136, 
27.5.1997) Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan 
Europeiska gemenskaperna, å ena sidan, och 
Republiken Litauen, å andra sidan, av den 25 februari 
1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om 
frihandel och handelsrelaterade frågor mellan 
Europeiska gemenskapen, Europeiska 
atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och 
stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken 
Litauen, å andra sidan 
Estland 
97/267/EKSG, EG, 
Euratom 
(EGT nr Lill, 
28.4.1997) Beslut nr 1/97 av Gemensamma kommittén mellan 
Europeiska gemenskaperna, å ena sidan, och 
Republiken Estland, å andra sidan, av den 6 mars 
1997 om ändring av protokoll nr 3 till avtalet om 
frihandel och handelsrelaterade frågor mellan 
Europeiska gemenskapen, Europeiska 
atomenergigemenskapen och Europeiska kol- och 
stålgemenskapen, å ena sidan, och Republiken 
Estland, å andra sidan 
Slnvpnipn 
31 
96/752/Euratom, EKSG, Rådets och kommissionens beslut av den 25 november 1996 
EG om ingående av ett interimsavtal om handel och 
handelsrelaterade frågor mellan Europeiska 
gemenskapen, Europeiska kol- och stålgemenskapen 
(EGT nr L 344, 0ch Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, 
31.12.1996) och Republiken Slovenien, å andra sidan 
Protokoll 4 om begreppet "ursprungsprodukter" och 
metoder för administrativt samarbete 
Färöarna 
97/126/EG Rådets beslut av den 6 december 1996 - Protokoll 3 till 
avtalet med Färöarna om definitionen av begreppet 
"ursprungsprodukter" och metoder för administrativt 
samarbete 
(EGT nr L 53, 22.2.1997) 
Cputa nrh Melilla 
88/1135/EEG Rådets förordning av den 7 mars 1988 om definitionen av 
begreppet ursprungsvaror och metoder för 
(EGT nr L114, administrativt samarbete i handeln mellan 
2.5.1988) gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla och 
Kanarieöarna 
AVS 
90/523/EEG Rådets beslut av den 8 oktober 1990 om förfarandet vid 
undantag från de ursprungsregler som fastställs i 
(EGT nr L 290, protokoll nr 1 till den fjärde AVS-EEG-
30.10.1990) konventionen 
91/400/EKSG, EEG Rådets och kommissionens beslut av den 25 februari 1991 
(EGT nr L 229, om slutandet av den fjärde AVS-EEG-konventionen. 
17.8.1991) 
93/514/EEG Beslut nr 2/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EEG om 
undantag från definitionen av begreppet 
(EGT nr L 242, ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Mauritius 
28.9.1993) speciella situation vad beträffar deras produktion av 
konserverad tonfisk 
93/514/EEG Beslut nr 3/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EEG om 
undantag från definitionen av begreppet 
ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Senegals 
(EGT nr L 242, speciella situation vad beträffar deras produktion av 
28.9.1993) konserverad tonfisk 
32 
94/18/EG I Beslut nr 4/93 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG om 
undantag från definitionen av begreppet 
ursprungsprodukter för att ta hänsyn till 
(EGT nr L 12, Seychellernas speciella situation vad beträffar deras 
15.1.1994) produktion av konserverad tonfisk 
94/386/EG Beslut nr 1/94 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG om 
undantag från definitionen av begreppet 
ursprungsprodukter för att ta hänsyn till Fijis 
(EGT nr L 176, speciella situation vad beträffar deras produktion av 
97.1994) vissa kläder. 
94/946/EG Beslut nr 2/94 av Tullsamarbetskommittén AVS/EG om 
ändring av beslut nr 4/93 om undantag från 
definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" av 
(EGT nr L 371, hänsyn till den speciella situationen i Seychellerna 
31.12.1994) vad gäller dess produktion av konserverad tonfisk 
96/557/EG Beslut nr 1/96 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG av den 
2 september 1996 om avvikelse från definitionen av 
begreppet "ursprungsvaror" i syfte att beakta 
(EGT nr L 243, Swazilands särskilda situation vad gäller landets 
24.9.1996) tillverkning av garn (HS-nummer 5402.52 och 
5402.62) 
96/558/EEG Beslut nr 2/96 av Tullsamarbetskommittén AVS-EG av den 
2 september 1996 om undantag från definitionen av 
(EGT nr L 243, begreppet ursprungsprodukter för att ta hänsyn till 
24.9.1996) Fijis, Mauritius och Senegals speciella situation vad 
beträffar deras produktion av konserverad tonfisk 
och tonfiskbitar (loins) 
JILT " 
91/482/EEG Rådets beslut av den 25 juli 1991 om associering av de 
utomeuropeiska länderna och territorierna med 
(EGT nr L 263, 19.9.1991) Europeiska ekonomiska gemenskapen 
94/724/EG Kommissionens beslut av den 31 oktober 1994 om undantag 
från definitionen av begreppet "ursprungsvaror" med 
hänsyn till Montserrats särskilda situation beträffande 
(EGT nr L 288, kopplingar och kontaktelement för ledningar och 
9.11.1994) kablar enligt KN-nummer 8536 90 10 
95/375/EG Kommissionens beslut av den 8 september 1995 om ändring 
av beslut 94/724/EG om undantag från definitionen 
av begreppet ursprungsvaror för att beakta den 
(EGT nr L 222, särskilda situation som råder för Montserrat med 
20.9.1995) avseende på kopplingar och kontaktelement för 
ledningar och kablar som omfattas av KN-nummer 
8536 90 10 
33 
96/529/EG 
(EGT nr L 223, 4.9.1996) Kommissionens beslut av den 29 juli 1996 om undantag från 
definitionen av begreppet "ursprungsvaror" för att ta 
hänsyn till S:t Pierres och Miquelons speciella 
situation beträffande frysta torskfiléer som omfattas 
av KN-nummer 0304 20 
Cypern 
73/1246/EEG 
(EGT nr L 133, 
21.5.1973) Rådets beslut av den 14 maj 1973 om slutande av ett avtal 
om upprättande av en associering mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Cypern. 
77/2907/EEG 
(EGT nr L 339, 
28.12.1977) Rådets beslut av den 20 december 1977 om slutande av ett 
tilläggsprotokoll till avtalet om upprättande av en 
associering mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Cypern. 
87/607/EEG 
(EGT nr L 393, 
31.12.1987) Rådets beslut av den 21 december 1987 om slutande av 
protokollet om villkor och förfaranden för 
genomförandet av andra etappen i avtalet om 
upprättande av en associering mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Cypern och om 
anpassning av vissa bestämmelser i avtalet 
88/4264/EEG 
(EGT nr L 378, 
31.12.1988) Rådets förordning av den 13 december 1988 om tillämpning 
av beslut nr 1/88 fattat av Associeringsrådet för 
EEG-Cypern om ändring av protokollet rörande 
definitionen av begreppet ursprungsvaror och 
metoder för administrativt samarbete, till följd av 
införandet av det harmoniserade systemet 
89/2428/EEG 
(EGT nr L 230, 
8.8.1989) Rådets förordning av den 28 juli 1989 om tillämpning av 
beslut nr 1/89 fattat av Associeringsrådet för EEG-
Cypern om undantag från bestämmelserna om 
definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" i 
avtalet om upprättandet av en associering mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern 
90/3203/EEG 
(EGT nr L 307, 
7.11.1990) Rådets förordning av den 22 oktober 1990 om tillämpning 
av beslut nr 4/90 fattat av Associeringsrådet för 
EEG-Cypern om ny ändring av artiklarna 6 och 17 i 
protokollet om definitionen av begreppet 
'ursprungsvaror och metoder för administrativt 
samarbete 
95/576/EG 
(EGT nr L 326, 
30.12.1995) Associeringsrådets EG-Cypern-beslut nr 1/95 av den 22 
december 1995 om undantag från bestämmelserna 
om definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" i 
avtalet om upprättandet av en associering mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och Cypern 
34 
95/3056/EG I Rådets förordning av den 30 oktober 1995 öm 
genomförandemetoder för associeringsrådets EG-
Cypern-beslut (EG) nr 1/95 om undantag från 
(EGT nr L 326, bestämmelserna om definitionen av begreppet 
30.12.1995) "ursprungsprodukter" i avtalet om upprättandet av en 
associering mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Cypern 
Malta 
76/939/EEG Rådets förordning av den 23 april 1976 om slutandet av ett 
finansprotokoll och ett protokoll om fastställande av 
(EGT nr Lill, vissa bestämmelser beträffande avtalet om 
28.4.1976) upprättandet av en associering mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Malta. 
89/2229/EEG Rådets förordning av den 18 juli 1989 om tillämpning av 
belsut nr 1/89 fattat av associeringsrådet EEG-Malta 
(EGT nr L 217, om ändring av protokoll 2 rörande definitionen av 
27.7.1989) begreppet "ursprungsvaror*' och metoder för 
administrativt samarbete, till följd av införandet av 
harmoniserade systemet 
90/2175/EEG Rådets förordning av den 23 juli 1990 om tillämpning av 
belsut nr 2/90 fattat av associeringsrådet EEG-Malta 
(EGT nrL 198, om ny ändring av artiklarna 6 och 17 i protokollet 
28.7.1990) om definitionen av begreppet "ursprungsvaror' och 
metoder för administrativt samarbete 
91/3451/EEG Rådets förordning av den 25 november 1991 om 
upprättande av bestämmelser för genomförandet av 
(EGT nr L 327, den gemensamma deklarationen som bifogas beslut 
29.11.1991 ) nr 1 /89 fattat av associeringsrådet EEG-Malta 
91/607/EEG Associeringsrådets EEG-Malta beslut nr 1/91 av den 25 
november 1991 om ändring av bilaga III till 
(EGT nrL 331, protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
3.12.1991) ursprungsvaror' och metoder för administrativt 
samarbete 
96/206/EKSG, EG Rådets och kommissionens beslut av den 22 december 1995 
om Europeiska gemenskapens ingående av ett 
interimsavtal om handel och handelsrelaterade frågor 
(EGT nrL 71, mellan Europeiska gemenskapen och Europeiska 
20.3.1996) kol- och stålgemenskapen, å ena sidan, och staten 
Israel, å andra sidan 
Protokoll 3 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
35 
Algeriet 
78/2210/EEG 
(EGT nr L 263, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Algeriet 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
Egypten 
78/2213/EEG 
(EGT nrL 266, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Egypten 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
89/3171/EEG 
(EGT nrL 310, 
26.10.1989) Rådets förordning av den 16 oktober 1989 om tillämpning 
av beslut nr 1/89 fattat av samarbetsrådet EEG-
Egypten om ändring av protokoll nr 2 om 
definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och 
metoder för administrativt samarbete, som en följd 
av införandet av Harmoniserade systemet 
(EGT nrL 310, 
26.10.1989) Beslut nr 1/89 av samarbetsrådet EEG-Egypten av den 30 
augusti 1989 om ändring, som en följd av införandet 
av Harmoniserade systemet, av protokoll nr 2 om 
definitionen av begreppet 'Ursprungsvaror" och 
metoderna för administrativt samarbete 
89/3172/EEG 
(EGT nrL 310, 
26.10.1989) Rådets förordning av den 16 oktober 1989 om 
tillämpningen av beslut nr 2/89 fattat av 
samarbetsrådet för EEG och Egypten om ändring på 
grund av Spaniens och Portugals anslutning till 
Europeiska gemenskaperna av protokollet rörande 
definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och om 
metoder för administrativt samarbete 
(EGT nrL 310, 
26.10.1989) 
Libanon Beslut nr 2/89 fattat av samarbetsrådet för EEG och 
Egypten av den 30 augusti 1989 om ändring med 
anledning av Spaniens och Portugals anslutning till 
Europeiska gemenskaperna av protokollet om 
definitionen av begreppet 'Ursprungsvaror" och om 
metoder för administrativt samarbete 
36 
78/2214/EEG 
(EGT nrL 267, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Libanon 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
80/2742/EEG 
(EGT nr L 286, 
29.10.1980) Rådets förordning av den 27 oktober 1980 om 
tillämpningen av beslut nr 3/80 av samarbetsrådet 
EEG-Libanon om ändring av protokollet om 
definitionen av begreppet ursprungsvaror och 
metoder för administrativt samarbete i 
samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Libanon 
Beslut 3/80 
(EGT nrL 286, 
29.10.1980) EEG-Libanon samarbetsradets beslut nr 3/80 om ändring av 
protokollet om definitionen av begreppet 
ursprungsvaror och metoder för administrativt 
samarbete enligt samarbetsavtalet mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Libanon 
Marocko 
78/2211/EEG 
(EGT nr L 264, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Marocko 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
Syrien 
78/2216/EEG 
(EGT nrL 269, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Syrien 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
Tunisien 
78/2212/EEG 
(EGT nrL 265, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Tunisien 
Protokoll 2 rörande definitionen 
'Ursprungsprodukter" och 
administrativt samarbete av begreppet 
metoder för 
37 
79/561/EEG 
(EGT nrL 80, 
31.3.1979) Rådets förordning av den 5 mars 1979 om tillämpningen av 
beslut nr 3/78 fattat av samarbetsrådet för EEG och 
Tunisien med ändring av protokollet om definition 
av begreppet ursprungsvaror och metoder för 
administrativt samarbete i samarbetsavtalet mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och Tunisien 
EGT nrL 80, 31.3.1979 Beslut nr 3/78 fattat av samarbetsrådet för EEG och 
Tunisien med ändring av protokollet om definition 
av begreppet ursprungsvaror och metoder för 
administrativt samarbete i samarbetsavtalet mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och Tunisien 
89/3900/EEG 
(EGT nrL 375, 
23.12.1989) Rådets förordning av den 4 december 1989 om 
tillämpningen av beslut nr 2/89 som fattats av 
Samarbetsrådet för EEG och Tunisien om ändring 
av protokollet om definitionen av begreppet 
"ursprungsvaror" och metoderna för administrativt 
samarbete med anledning av Spaniens och Portugals 
anslutning till de Europeiska gemenskaperna 
(EGT nr L 375, 
23.12.1989) Beslut nr 2/89 som fattats av samarbetsrådet för EEG och 
Tunisien med ändring av protokollet om definition 
av begreppet ursprungsvaror och metoder för 
administrativt samarbete med anledning av Spaniens 
och Portugals anslutning 
Jordanien 
78/2215/EEG 
(EGT nrL 268, 
27.9.1978) Rådets förordning av den 26 september 1978 om slutande 
av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Jordanien 
Protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete 
91/3579/EEG 
(EGT nrL 345, 
14.12.1991) Rådets förordning av den 25 november 1991 om 
tillämpning av beslut nr 3/91 som fattats av 
samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring 
av protokoll 2 rörande definitionen av begreppet 
'Ursprungsprodukter" och metoder för 
administrativt samarbete, som en följd av införandet 
av Harmoniserade systemet 
(EGT nr L 345, 
14.12.1991) Beslut nr 3/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och 
Jordanien om ändring av protokoll 2 rörande 
definitionen av begreppet 'Ursprungsprodukter" och 
metoder för administrativt samarbete, som en följd 
av införandet av Harmoniserade systemet 
38 
91/3580/EEG Rådets förordning av den 25 november 1991 om 
tillämpningen av beslut nr 4/91 som fattats av 
(EGT nr L 345, samarbetsrådet för EEG och Jordanien om ändring 
14.12.1991) av protokollet om definitionen av begreppet 
"ursprungsvaror" och metoderna för administrativt 
samarbete med anledning av Spaniens och Portugals 
anslutning till Europeiska gemenskaperna 
(EGT nr L 345, Beslut nr 4/91 som fattats av samarbetsrådet för EEG och 
14.12.1991) Jordanien om ändring av protokollet om definitionen 
av begreppet "ursprungsvaror" och metoderna för 
administrativt samarbete med anledning av Spaniens 
och Portugals anslutning till Europeiska 
gemenskaperna 
Palestina -
ännu inte offentliggjort Rådets beslut om slutande av ett interimsavtal om 
associering rörande handel och samarbete mellan 
Europeiska Gemenskapen och palestinska 
myndigheten. 
GSP 
93/2454/EEG Kommissionens förordning av den 2 juli 1993 om 
tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) 
(EGT nrL 253, nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för 
11.10.1993) gemenskapen (artiklarna 67 till 97) rörande 
ändrad genom: definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och 
97/12/EG metoderna för administrativt samarbete som är 
tillämpliga på vissa produkter som importeras till 
gemenskapen med ursprung i utvecklingsländer 
(EGT nr L 9, 
13.1.1997) 
Bosnien-Hercegovina och 
Kroatien; 
Jugoslavien; fd, 
jugoslaviska 
republiken 
Makedonien 
39 
93/2454/EEG 
(EGT nrL 253, 
11.10.1993) 
ändrad genom: 
97/12/EG 
(EGT nr L 9, 
13.1.1997) Kommissionens förordning av den 2 juli 1993 om 
tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) 
nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för 
gemenskapen (artiklarna 98 till 123) rörande 
definitionen av begreppet "ursprungsvaror" och 
metoderna för administrativt samarbete som är 
tillämpliga på import till gemenskapen av produkter 
med ursprung i Bosnien-Hercegovina och Kroatien, 
Jugoslavien, fd. jugoslaviska republiken 
Makedonien och Västbanken och Gazaområdet 
40 
Bilaga I 
b) Förteckning över tullunioner som gemenskapen är part till 
Turkiet 
64/732/EEG 
(EGT nr L 
29.12.1964) 217, Rådets beslut av den 23 december 1963 om slutande av ett 
avtal om upprättande av en associering mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet 
Förordning 2760/72 Rådets förordning av den 23 november 1970 om ingående av 
tilläggsprotokollet till avtalet om upprättandet av en 
associering mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen och Turkiet 
(EGT nrL 59, 5.3.1972) Beslut nr 4/72 fattat av associeringsrådet rörande 
definitionen av begreppet "ursprungsprodukter" från 
Turkiet för tillämpning av bestämmelserna i bilaga 6 i 
tilläggsprotokollet till Ankara-avtalet 
(EGT nrL 142, 4.6.1975) Beslut nr 1/75 fattat av associeringsrådet om ändring av 
beslut nr 4/72 rörande definitionen av begreppet 
"ursprungsprodukter" från Turkiet för tillämpning av 
bestämmelserna i bilaga 6 i tilläggsprotokollet till 
Ankara-avtalet 
96/142/EEG 
(EGT nrL 35, 
13.2.1996) Beslut nr 1/95 fattat av associeringsrådet för EG och Turkiet 
om genomförande av den slutgiltiga fasen av 
tullunionen 
96/488/EEG 
(EGT nrL 200, 
9.8.1996) Beslut nr 1/96 av Tullsamarbetskommittén EG-Turkiet av 
den 20 maj 1996 om fastställande av 
tillämpningsföreskrifter för beslut nr 1/95 fattat av 
associeringsrådet för EG och Turkiet 
96/528/EKSG 
(EGT nrL 227, 
7.9.1996) 
Andorra Kommissionens beslut av den 29 februari 1996 om slutande 
av ett avtal mellan Europeiska kol- och 
stålgemenskapen och Turkiet vad gäller handel med 
produkter som omfattas av Fördraget om 
upprättandet av Europeiska kol- och 
stålgemenskapen 
Protokoll nr 1 om ursprungsregler. 
41 
90/680/EEG Rådets beslut av den 26 november 1990 om ingående av 
avtalet i form av en skriftväxling mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och Furstendömet 
(EGT nrL 374, Andorra 
31.12.1990) 
Tillägg rörande definitionen av begreppet "ursprungsvaror" 
och metoderna för administrativt samarbete 
92/116/EEG Blandade kommitténs beslut nr 7/91 av den 31 december 
1991 om avvikelse från definitionen av begreppet 
ursprungsvaror för att ta hänsyn till Furstendömet 
Andorras speciella situation beträffande landets 
(EGT nr L 43, 19.2.1992) produktion av vissa bearbetade jordbruksprodukter 
91/3 915/EEG Rådets förordning av den 19 december 1991 om 
tillämpningsförfarandena för beslut nr 7/91 fattat av 
Gemensamma kommittén för EEG-Andorra, om 
(EGT nrL 372, avvikelse från definitionen av begreppet 
31.12.1991) ursprungsvaror för att ta hänsyn till Furstendömet 
Andorras speciella situation beträffande landets 
produktion av vissa bearbetade jordbruksprodukter 
95/502/EG Blandade kommittén EG-Andorras beslut nr 2/95 av den 6 
november 1995 om avvikelse från definitionen av 
begreppet "ursprungsvaror" för att ta hänsyn till 
Andorras speciella situation beträffande 
(EGT nr L 288, 1.12.1995) boskapsuppfödning 
96/465/EG Beslut nr 3/96 av Gemensamma kommittén EG-Andorra om 
ändring av beslut nr 7/91 om avvikelse från 
definitionen av begreppet ursprungsvaror för att ta 
hänsyn till Furstendömet Andorras speciella situation 
(EGT nr L 192, 2.8.1996) beträffande landets produktion av vissa bearbetade 
jordbruksprodukter 
San Marino 
92/561/EEG Rådets beslut av den 27 november 1992 om slutande av ett 
interimsavtal om handel och en tullunion mellan 
Europeiska ekonomiska gemenskapen och San 
(EGT nrL 359, Marino 
9.12.1992) 
42 
Bilaga I 
c) Interna åtgärder 
interna åtgärder 
83/3351/EEG 
(EGT nrL 339, 
5.12.1983) Rådets förordning av den 14 november 1983 om 
förfarandet för att underlätta utgivandet av 
varucertifikaten EUR.1 och utformningen av 
blanketterna EUR. 2 enligt de bestämmelser som 
kontrollerar förmånshandel mellan Europeiska 
ekonomiska gemenskapen och vissa länder 
91/1911/EEG 
(EGT nrL 171, 29.6.1991) Rådets förordning av den 26 juni 1991 om tillämpningen av 
gemenskapsrättens bestämmelser på Kanarieöarna 
43 
Bilaga II 
1. ANTALET FALL OCH FINANSIELLA KONSEKVENSER 
Kommissionens rapporter om bekämpning av oegentligheter och bedrägerier under 
1995 och 1996 innehåller många fall som illustrerar detta problem. Vissa allmänna 
aspekter bör dock understrykas: 
Oegentligheter och bedrägerier i samband med förmånsordningarna påverkar 
gemenskapens traditionella egna medel. Dessa fall behandlas antingen av 
medlemsstaterna och meddelas kommissionen enligt förordning nr 1552/89, eller 
avslöjas eller behandlas av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna 
(ömsesidigt bistånd enligt förordningarna nr 1468/81 och 515/97). Eftersom dessa 
oegentligheter ofta berör flera medlemsstater och undersökningarna innebär 
regelbundna lokala kontroller i tredje land, behandlas i allmänhet de fall vars 
finansiella konsekvenser är störst av kommissionen i samarbete med 
medlemsstaterna. 
Mellan 1989 och 1995 rapporterade medlemsstaterna om 796 fall av oegentligheter i 
samband med förmånsordningarna vilka påverkade de traditionella egna medlen. 
Dessa fall innebar totalt 111 miljoner ecu i bortfall för budgeten. 
För år 1995 informerade medlemsstaterna kommissionen om 322 fall av 
oegentligheter i samband med förmånsordningarna. Den totala effekten på budgeten 
av dessa fall uppgick till 52,6 miljoner ecu. Detta motsvarar 18 % av den totala 
effekten av samtliga fall av oegentligheter som rapporterats på området för egna 
medel (se diagram 1). (Eftersom dessa oegentligheter rapporteras halvårsvis är 
fullständig statistik för 1996 ännu inte tillgänglig.) 
Under 1996 behandlade kommissionen i samarbete med medlemsstaterna inom ramen 
för ömsesidigt bistånd 396 fall i samband med förmånsordningarna. Enbart för dessa 
fall uppskattas de totala effekterna på de traditionella egna medlen (tullar och 
antidumpningstullar) till 220 miljoner ecu7. Detta belopp motsvarar 49 % av den 
totala beräknade effekten av samtliga fall av oegentligheter som under 1996 
behandlades av kommissionen inom ramen för ömsesidigt bistånd (se diagram 2) och 
47 % av den totala beräknade effekten av samtliga fall som påverkar de traditionella 
egna medlen som under 1996 behandlades av kommissionen (se diagram 1). 
Dessa siffror visar givetvis bara de fall av oegentligheter som har avslöjats antingen 
av en medlemsstat (och rapporterats till kommissionen) eller av kommissionen. Vi 
ser alltså bara toppen av ett isberg. 
Detta förstärks av det faktum att staterna inte fullt ut respekterar sina skyldigheter, 
vilket i så fall skulle ge en fullständig överblick över situationen vad gäller de 
6 Nya fall eller undersökningar. 
7 Nästan hälften av detta belopp (104 miljoner ecu) avser tullar för vilka det officiellt har fastställts att de 
skall betalas och vilka alltså kan uppbäras. 
44 
avslöjade fallen av oegentligheter. Medlemsstaternas skyldigheter att informera 
kommissionen om hur långt framskridna uppbördsförfarandena är förstärks dock i 
den senaste ändringen av förordning nr 1552/898. Hittills har medlemsstaterna dock 
inte systematiskt informerat kommissionen om huruvida resultaten av 
ansträngningarna att uppbära tullar har varit framgångsrika. Erfarenheterna och 
praxis visar dock att medlemsstaternas framgångar med att uppbära fastställda tullar 
förblir blygsamma och högst uppgår till 10 %. 
2. BERÖRDA PRODUKTER 
Fallen med oegentligheter i samband med förmånsordningar berör följande 
produkter: 
a) Fall som rapporterats av medlemsstaterna under 1995 (se diagram 3): 
Antalet fall Effekt på budgeten 
• Jordbruksprodukter 20 15 % 
• Fiskeriprodukter 30 17% 
• Elektroniska produkter 97 32 % 
• Textilprodukter 94 24% 
• Andra industriprodukter 81 12% 
100% 
b) Fall som i samarbete med medlemsstaterna behandlades av kommissionen under 1996 
(se diagram 4): 
• Jordbruksprodukter 2 8 % 
• Fiskeriprodukter 8 26 % 
• Elektroniska produkter 7 6 % 
• Textilprodukter 15 34% 
• Andra industriprodukter 7 26% 
8 Genom förordning nr 1355/96. 
45 
Table 1 
TRADITIONAL OWN RESOURCES 
1993 r 1996 
IRREGULARITIES FORMALLY 
COMMUNICATED (#) by 
MEMBER STATES INQUIRIES carried out by 
the COMMISSION together 
with MEMBER STATES 
NUMBER of CASES 
2,500 
2.000 H 
1.500 
1.000 
500 2.213 
.1.950 2.500 
2.000 
1.500 
1.000 
$00 H 
1dS i20 m 
1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 
AMOUNTS in MILLIONS of ECU 
coo 
400 600 
400 467 
300 \ 
200 
100-1 
0+~ 
1993 1994 1995 1996 1993 1994 1995 1996 
(*) under Regulation (6EC) 1SS2/S» : IncluoTngesUmatc tor Ihc second hajfyear 1S96. 
ùjé 
INQULRIES CARRIED OUT BY THE COMMISSION TOGETHER WITH MEMBER STATES 
~~ IN 1996 
( IN THE CONTEXT OF MUTUAL ASSISTANCE ) 
TOTAL estimated financial impact on Community budget : 
448 Million ECU ( Customs and Antidumping duties) 
OTHER SCHEMES 
34% TRANSIT 
17% 
PREFERENTIAL SCHEMES 
49% 
Graph 3 -T 
PREFERENTIAL SCHEMES : 
cases communicated by Member States for 1995 
TOTAL FINANCIAL IMPACT ; 52,8 Million ECU 
ELECTRONIC PRODUCTS 
32% 
OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
12% TEXTILE PRODUCTS 
24% 
AGRICULTURAL PRODUCTS 
15% 
FISHERY PRODUCTS 
!7% 
Graph 4 
-T 
PREFERENTIAL SCHEMES; 
Inquiries carried out by the Commission together with Member States in 1996 
( in the context of Mutual Assistance ) 
TOTAL ESTIMATED FIN. IMPACT : 220 Million ECU 
FISHERY PRODUCTS 
2«4 
AORiCULTURAL PRODUCTS 
*% 
TBaiLEPROOUCTS 
34%' OTHER INDUSTRIAL PRODUCTS 
m. 
ELECTRONIC PRODUCTS 
e% 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 402 slutlig 
DOKUMENT 
SV 02 09 10 
Katalognummer : CB-CO-97-427-SV-C 
ISBN 92-78-23783-3 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg