[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 6.10.2005

KOM(2005) 472 slutlig

2005/0201 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

1.1 Syfte

Syftet med det här förslaget är att se till att beståndet av europeisk ål kan återhämta sig och på nytt nå upp till tidigare mycket höga nivåer av vuxna exemplar, samt att få till stånd en rekrytering av beståndet av glasål.

1.2 Historiska data

Europeisk ål finns i flodmynningar och sötvatten över hela kontinenten. De vuxna exemplaren leker i Atlantens västra centrala delar, och larverna rekryteras till flodmynningar i Europa. Förvaltningen av beståndet av europeisk ål är en fråga för hela EU, eftersom ålen utgör ett enda bestånd med spridning över hela kontinenten.

De vetenskapliga rönen visar också att ålbeståndet i hög grad är utfiskat.

1.3 Nuvarande bestämmelser

Många medlemsstater har utfärdat bestämmelser av vitt skilda slag i fråga om förvaltningen av ålbeståndet, t.ex. om minsta landningsstorlek, perioder och områden med fiskeförbud, licenser för ålfiskare, samt om dammar och ålpassager. EU:s livsmiljödirektiv trädde i kraft 1992 och ramdirektivet om vatten år 2000. Syftet med dessa direktiv var bl.a. att skydda, bevara och förbättra den miljö där ålen tillbringar större delen av sin livscykel.

1.4 Skillnad gentemot de nuvarande bestämmelserna

På grund av skillnaderna i de miljöer och det fiske som påverkar ålpopulationerna i de olika avrinningsområdena kan ålbeståndet inte förvaltas enbart med traditionella åtgärder. I det här förslaget till förordning finns det därför ett specifikt mål för förvaltningen. Varje medlemsstat bör därefter vidta lokalt anpassade åtgärder för att nå detta mål. Ett gemensamt mål för samtliga medlemsstater är en förutsättning för att återhämtningsåtgärderna ska bli rättvisa. Enligt förslaget skall medlemsstaterna åläggas en skyldighet att planera, genomföra, övervaka och utvärdera olika åtgärder för att nå det uppsatta målet. Därefter kommer en översyn av erfarenheterna att göras.

Det är nödvändigt att försöka lösa den här frågan på EU-nivå, eftersom samtliga medlemsstater därigenom på ett rättvis och väl avvägt sätt kan bidra till förvaltningen av ålbeståndet. Det är inte helt säkert att de åtgärder som för närvarande vidtas på nationell nivå är vare sig ändamålsenliga eller rättvist fördelade.

1.5 Koppling till andra åtgärder

Samordningen och kopplingen mellan åtgärder enligt det här förslaget och enligt de ovan nämnda direktiven är av avgörande betydelse, eftersom en ny och frisk ålpopulation är en indikator på kontinuitet i avrinningsområdena och på vattenkvalitet i enlighet med ramdirektivet om vatten.

2. RESULTAT FRÅN SAMRÅD OCH KONSEKVENSBESKRIVNINGAR

2.1 Samråd

I mars 2003 arrangerade kommissionen en regional workshop om förvaltningen av ålbeståndet. Där presenterades och diskuterades de senaste vetenskapliga rönen, med deltagande av forskare, ålfiskare och företrädare för medlemsstaterna. Den 1 oktober 2003 lade kommissionen fram ett meddelande med titeln "Utarbetande av gemenskapens handlingsplan för förvaltning av europeisk ål” (KOM(2003) 573 slutlig). Meddelandet diskuterades i rådet, vars slutsatser antogs i juli 2004. Dessa slutsatser låg i sin tur till grund för kommissionens andra workshop den 17 september 2004, då syftet var att diskutera specifika mål och brådskande åtgärder för förvaltningen av ålbeståndet.

Alla parter, kommissionen, forskarna, industrin och medlemsstaterna, var eniga om att ålbeståndet i hög grad var utfiskat, att åtgärder omedelbart måste vidtas, och att kommissionen bör utarbeta förslag till återhämtningsåtgärder som täcker både miljö- och fiskeaspekter. Alla höll med om att det var bra att ett förvaltningsmål sattes upp på EU-nivå och att medlemsstaterna själva fick besluta om hur de skulle uppnå detta mål.

Några företrädare för industrin tog emellertid upp problemen med att tillgodose marknadens efterfrågan på glasål, och de förespråkade därför ett exportförbud och statliga stöd för en återuppbyggnad av beståndet. Kommissionen kommer att undersöka olika marknadsåtgärder, men den påpekar också att WTO-reglerna bl.a. kräver att marknadsåtgärder som vidtas i bevarandesyfte inte får drabba de olika berörda sektorerna på ett orättvist sätt. Kommissionen kommer också inom ramen för den nya Europeiska fiskerifonden att undersöka möjligheterna att bevilja statliga stöd för en återuppbyggnad av beståndet.

2.2. Expertutlåtanden

Kommissionen har inhämtat vetenskapliga rekommendationer från Internationella havsforskningsrådet (ICES) och European Inland Fisheries Advisory Committee (EIFAC). Enligt dessa behövs det omedelbara åtgärder för att återuppbygga beståndet. Rekryteringen har på senare tid varit så låg som 1 % av tidigare nivåer, och dödligheten bland vuxna exemplar som vandrar ut i havet för att leka är mycket hög. Den här resursen måste skyddas så att avrinningsområdena i framtiden får en lämplig population av ål och så att ett tillräckligt stort antal exemplar överlever tills det är dags att leka.

2.3 Konsekvensbeskrivning

Förhållandena inom ålfisket är mycket varierande. Det viktigaste är fisket efter glasål i Frankrike, Storbritannien och Spanien, samt uppfödningen av ål i vattenbruket runt om i Europa. Statistiken är ofullständig på alla håll. Enligt FAO:s siffror låg de genomsnittliga fångsterna under 1990-talet på cirka 15 000 ton per år och produktionen inom vattenbruket på cirka 18 000 ton per år, vilket gav ett försäljningsvärde på cirka 150 miljoner euro. Fångsterna av glasål låg under 1980-talet på 500-800 ton per år (och försäljningsvärdet var mycket högt), men idag kommer man på långa vägar inte upp till sådana nivåer. Enligt de senaste siffrorna finns det idag cirka 25 000 ålfiskare i Europa. På vissa håll, särskilt i flodmynningar i Frankrike där man under samråden med företrädare för sektorn kommit fram till att det finns omkring 1 100 fiskefartyg som fångar ål och ytterligare 450 fiskare längs floderna, utgör fisket efter glasål 75 % av fiskarnas omsättning.

Om inga åtgärder vidtas för att se till att vuxen blankål kan överleva kommer det tynande beståndet av glasål att leda till mindre bestånd av gulål i floderna, och efter den fem- till tioåriga tillväxtfasen kommer även beståndet av emigrerande blankål att minska. Om de minskande vuxna populationerna ger en rättvis bild av den minskande rekryteringen av glasål, skulle detta betyda att ålbeståndet kommer att bli hundra gånger mindre. Om rekryteringen av glasål dessutom minskar, samtidigt som blankålen klarar sig i allt mindre utsträckning, så innebär detta i realiteten att ålbeståndet om tio år inte kommer att finnas kvar som pålitlig exploaterbar resurs, vilket i sin tur leder till att jobb och marknader försvinner. Dessa effekter tillkommer vid sidan av dels de omedelbara problemen med lågt utbud och höga priser, till följd av att glasålen är sällsynt, dels de effekter som konstaterats i fritidsfisket.

Enligt det här förslaget skall medlemsstaterna ha ansvaret för de bevarandeåtgärder som måste vidtas för att ålen ska överleva. Det finns en rad åtgärder som kan ingå i en förvaltningsplan, t.ex. att minska fisket efter gulål på sommaren och efter blankål på hösten då ålen vandrar nedströms, att öka återuppbyggnaden av beståndet, att höja vattenkvaliteten, att bygga om dammar och turbiner så att det blir lättare för ålen att vandra, att minska fritidsfisket, samt att börja med ”assisterad vandring”. Valet av åtgärder kommer att få olika sociala och ekonomiska konsekvenser, men det är svårt att ge en helhetsbild av detta. Det viktigaste är att passivitet leder till att allt ålfiske och all åluppfödning i vattenbruket kommer att försvinna om bestånden tillåts fortsätta att minska.

3. RÄTTSLIGA ASPEKTER

Åtgärder för att skydda ålbeståndet faller under artikel 37 i fördraget, eftersom ål betraktas som en jordbruksprodukt enligt vad som avses i den artikeln.

3.1. Förvaltningsplaner för ål

Det viktigaste inslaget i förordningen är att medlemsstaterna skall utarbeta nationella förvaltningsplaner som gör det möjligt att nå målet att 40 % av de vuxna exemplaren av blankål skall kunna ta sig ut från varje avrinningsområde (under normala förhållanden). Planerna skall granskas av Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska fiskerikommittén, och om denna ställer sig positiv bör de godkännas av kommissionen och träda i kraft den 1 juli 2007.

3.2 Åtgärder på kort sikt

Med tanke på situationens allvar måste ålens överlevnadsmöjligheter förbättras i så stor utsträckning som möjligt genom att fisket förbjuds under 15 dagar varje månad, vilket måste ske på ett sätt som är förenligt med sociala och ekonomiska hänsyn. Förbudet bör gälla tills dess medlemsstaten i fråga har infört en godkänd förvaltningsplan för ål.

3.3. Undantag från åtgärder på kort sikt

Under perioden med fiskeförbud bör fisket emellertid kunna fortsätta om en medlemsstat på ett övertygande sätt kan visa att de befintliga åtgärderna räcker för att uppnå det mål på 40 % som beskrivs under punkt 3.1, eller om fisket bedrivs efter glasål i återuppbyggnadssyfte.

3.4. Subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna

En återuppbyggnad av ålbeståndet kommer att gynna ålfiskarna i alla medlemsstater. Den kommer att ge avsevärda sociala och ekonomiska vinster i sektorer som är beroende av ål, t.ex. saluföring, distribution och vattenbruk. Alla medlemsstater måste på ett rättvist, samordnat och harmoniserat sätt agera för att skydda sina ålpopulationer så att alla kan dra nytta av ett återuppbyggt bestånd. Därför innehåller förslaget ett antal skyldigheter för medlemsstaterna som skall göra det möjligt att uppnå det specifika målet för förvaltningen av ålbeståndet. Medlemsstaterna får själva avgöra hur detta skall ske. En sådan ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna och EU är ändamålsenlig. Valet av ett delegerat genomförande som bygger på förvaltningsplaner som utarbetas av medlemsstaterna, men vars mål fastställs genom lagstiftning på EU-nivå och vars kvalitet och relevans granskas av EU, är en väl avvägd metod i fråga om subsidiaritet och proportionalitet för att administrera utnyttjandet av en gemensam fiskeresurs som är spridd över många avrinningsområden och olika typer av fiske och anläggningar.

4. BUDGETKONSEKVENSER

Förordningen kommer att få försumbara direkta konsekvenser för EU:s budget. Resurser för stöd till forskning om ål är en fråga som tas upp inom sjunde ramprogrammet. Statliga stöd för fiske, och huruvida sådana kan bli aktuella för ålfisket och för miljöåtgärder i samband med detta fiske, är en fråga för Europeiska fiskerifonden.

5. YTTERLIGARE ASPEKTER

Kommissionen kommer inom kort att lägga fram ett förslag till spårbarhetssystem som är avsett att bli ett stöd i kampen mot tjuvfiske. Ett första steg är att den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser bör gälla även för ålfisket och dess produkter. Kommissionen har också för avsikt att undersöka vilka åtgärder som kan vidtas för att begränsa exporten av glasål så att beståndet kan bevaras och öka, utan att detta för den skull bryter mot de internationella handelsbestämmelserna.

En väl avvägd förvaltning av ålbeståndet och ålfisket kräver att man väger in effekterna av såväl fisket som av olika ombyggnader av miljökaraktär, t.ex. i fråga om dammar, ålpassager och vattenkraftstationer. Den här förordningen täcker själva förvaltningen av ålbeståndet. Villkoren för ekonomiska stöd för sådana åtgärder fastställs av Europeiska fiskerifonden för programperioden 2007-2013.

2005/0201 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Enligt de senaste vetenskapliga rekommendationerna från Internationella havsforskningsrådet (ICES) befinner sig beståndet av europeisk ål utanför de säkra biologiska gränserna, och det nuvarande fisket anses inte hållbart.

(2) I förvaltningen av ålfisket krävs det enligt ICES samordnade insatser på fångstområdesnivå och högre.

(3) ICES rekommenderar att det utan dröjsmål utarbetas en återhämtningsplan för hela beståndet, och att exploatering och andra verksamheter som påverkar ålfisket eller beståndet minskas till så nära noll som möjligt, i avvaktan på ett beslut och ett genomförande av en sådan plan.

(4) Den 19 juli 2004 antog rådet ett antal slutsatser om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 1 oktober 2003 om utarbetande av gemenskapens handlingsplan för förvaltning av europeisk ål[1]. Dessa slutsatser innehöll en begäran om att kommissionen skulle lägga fram förslag till en långsiktig förvaltning av ålbeståndet i Europa.

(5) Olika förhållanden och behov inom EU kräver särskilda lösningar. Dessa olikheter bör beaktas vid planering och genomförande av åtgärder för att garantera skydd och hållbar exploatering av europeisk ål. Besluten i dessa frågor bör fattas så nära exploateringsplatserna som möjligt. I första hand är det medlemsstaterna som bör vidta åtgärder genom att utarbeta förvaltningsplaner för ål, med beaktande av regionala och lokala förhållanden.

(6) Syftet med direktiven 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter[2] och 2000/60/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område[3] är bl.a. att skydda, bevara och förbättra den akvatiska miljö där ålen tillbringar en del av sin livscykel. Dessa direktiv behövs för att garantera samordning och konsekvens mellan de olika åtgärderna enligt den här förordningen och enligt de nämnda direktiven.

(7) Förvaltningsplanerna för ål bör täcka avrinningsområden i enlighet med vad som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område[4].

(8) En förutsättning för att åtgärderna för återhämtning av det europeiska ålbeståndet skall bli framgångsrika är ett nära samarbete och ett konsekvent agerande från alla berörda parters sida, EU, medlemsstaterna och de lokala aktörerna, samt att de berörda offentliga sektorerna blir informerade, tillfrågade och involverade.

(9) För att kunna se till att åtgärderna blir effektiva och rättvisa är det nödvändigt att medlemsstaterna klart identifierar vilka åtgärder de tänker vidta och vilka områden som skall omfattas, samt att denna information sprids i vida kretsar och att måluppfyllelsen utvärderas.

(10) I ett avrinningsområde där fisket och andra mänskliga verksamheter som påverkar ålen kan få effekter som går utanför nationsgränserna, bör program och åtgärder samordnas för hela avrinningsområdet i fråga. För avrinningsområden som sträcker sig utanför EU bör unionen försöka få till stånd en lämplig samordning med berörda tredjeländer. En sådan samordning får emellertid inte hindra medlemsstaterna från att vidta brådskande åtgärder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Genom den här förordningen fastställs en ram för skydd och hållbar exploatering av beståndet av europeisk ål ( Anguilla anguilla ) i flodmynningar i medlemsstaterna och längs floder som rinner ut i havet i ICES-områdena III, IV, VI, VII, VIII och IX, eller i Medelhavet.

Åtgärder enligt den här förordningen skall antas och genomföras utan att det påverkar tillämpningen av relevanta bestämmelser i rådets direktiv 92/43/EG om skydd av vilda djur och växter eller i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område.

Artikel 2

Perioder med fiskeförbud

Från den första till och med den femtonde dagen i varje månad är det förbjudet att fiska, landa eller inneha ål ( Anguilla anguilla ).

Artikel 3

Tillfälliga undantag från fiskeförbudet, i syfte att öka ålens överlevnad

Genom undantag från artikel 2 är det fram till och med den 30 juni 2007 tillåtet att fiska, inneha och landa ål ( Anguilla anguilla ) under de femton första dagarna i varje månad, under förutsättning

a) att ålen är kortare än 12 cm,

b) att all ål som fångas släpps ut i europeiska sötvatten som står i förbindelse med havet, i syfte att öka överlevnaden för vuxna exemplar av blankål.

Artikel 4

Tillfälliga undantag från fiskeförbudet i vissa avrinningsområden

1. Om de befintliga nationella åtgärderna redan garanterar att de mål som anges i artikel 6.4 kommer att uppnås i vissa avrinningsområden får medlemsstaten i fråga lämna in en begäran om att ett undantag från åtgärderna i artikel 2 beviljas i dessa områden fram till och med den 30 juni 2007.

2. Medlemsstaten skall lämna in en sådan begäran till kommissionen och till övriga medlemsstater, tillsammans med en fullständig vetenskaplig och teknisk motivering.

3. Efter att ha inhämtat ett yttrande från Vetenskapliga tekniska och ekonomiska fiskerikommittén skall kommissionen fatta beslut om en sådan begäran.

Artikel 5

Undantag från fiskeförbudet, på grundval av förvaltningsplaner

Genom undantag från artikel 2 är det från och med den 1 juli 2007 tillåtet att fiska, inneha och landa ål ( Anguilla anguilla ) från den första till och med den femtonde dagen varje månad, under förutsättning att detta fiske bedrivs enligt reglerna och restriktionerna i en förvaltningsplan för ål.

Artikel 6

Upprättande av förvaltningsplaner för ål

1. Medlemsstaterna skall identifiera och definiera de avrinningsområden som ligger i det egna landet och som innan de påverkades av människans verksamheter utgjorde livsmiljöer för europeisk ål (”ålområden”).

2. När dessa områden definieras skall medlemsstaterna beakta de administrativa rutiner som avses i artikel 3 i direktiv 2000/60/EG.

3. För varje område som definieras enligt punkt 1 skall medlemsstaterna utarbeta en förvaltningsplan för ål.

4. För varje område skall målet för förvaltningsplanen vara att åtminstone 40 % av de vuxna exemplaren med stor sannolikhet kan ta sig ut i havet, på grundval av bästa tänkbara uppskattning av ålens möjligheter att klara av detta under förhållanden där det inte finns några mänskliga verksamheter som påverkar fiskeområdet eller ålbeståndet.

5. Förvaltningsplanerna skall innehålla åtgärder som gör det möjligt att uppnå det mål som anges i punkt 4, men också rutiner för övervakning och kontroller av att målet verkligen har uppnåtts.

Artikel 7

Godkännande av förvaltningsplaner för ål

1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2006 skicka in sina förvaltningsplaner enligt artikel 6 till kommissionen.

2. Efter en teknisk och vetenskaplig granskning i Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska fiskerikommittén skall förvaltningsplanerna godkännas i enlighet med förfarandet i artikel 30.2 i förordning (EG) nr 2371/2002, under förutsättning att de uppfyller kraven för sådana planer.

3. Medlemsstaterna skall från och med den 1 juli 2007 genomföra de förvaltningsplaner som godkänts enligt punkt 2.

4. Varje medlemsstat skall senast den 31 december 2006 skicka över en nationell översikt över sina förvaltningsplaner till övriga medlemsstater och till kommissionen.

Artikel 8

Gränsöverskridande förvaltningsplaner för ål

1. För varje ålområde som sträcker sig över en nationsgräns skall de berörda medlemsstaterna tillsammans utarbeta en förvaltningsplan.

2. Om ett ålområde sträcker sig över gränsen till ett eller flera länder utanför EU skall den eller de berörda medlemsstaterna sträva efter att utarbeta en förvaltningsplan tillsammans med det eller de berörda tredjeländerna.

3. Om ett ålområde sträcker sig över gränsen till ett eller flera länder utanför EU skall den relevanta regionala fiskeriorganisationens behörighet beaktas.

4. Artiklarna 6 och 7 skall i tillämpliga delar gälla för de gränsöverskridande planer som avses i punkterna 1 och 2.

Artikel 9

Rapporter och utvärdering

1. För varje förvaltningsplan skall medlemsstaterna senast den 31 december 2009 rapportera till kommissionen om övervakning, måluppfyllelse och resultat, och för varje avrinningsområde skall de göra en beräkning av den andel biomassa av ål som kan ta sig ut i havet för att leka, jämfört med den andel som skulle ha klarat av detta om det inte hade funnits fiske eller andra mänskliga verksamheter som påverkat fisket eller beståndet.

2. Kommissionen skall senast den 1 juli 2010 lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet med statistisk och en vetenskaplig utvärdering av vilka resultat som uppnåtts genom förvaltningsplanerna. Denna rapport skall åtföljas av ett utlåtande från Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska fiskerikommittén.

3. Efter att ha tagit del av den rapport som beskrivs i punkt 2 skall kommissionen föreslå lämpliga åtgärder som med hög sannolikhet resulterar i att beståndet av europeisk ål kan återhämta sig.

Artikel 10

Kontroller och efterlevnad

1. Kapitel V i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken[5] skall i tillämpliga delar gälla för alla åtgärder som föreskrivs i den här förordningen.

2. Artikel 22.1 b i förordning (EG) nr 2371/2002 skall inte tillämpas.

Artikel 11

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

[1] KOM(2003) 573 slutlig.

[2] EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

[3] EGT L 327, 22.12.2000, s. 1.

[4] EGT L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktivet senast ändrat genom beslut 2455/2001/EG (EGT L 331, 15.12.2001, s. 1).

[5] EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.