A4-0036/97

Resolution med anledning av kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om Att utforma framtiden för sjöfarten i Europa - ett bidrag till sjöfartsindustrins konkurrenskraft (KOM(96)0084 - C4-0211/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(96)0084 - C4-0211/96),

- med beaktande av sin resolution av den 29 juni 1995 om kommissionens meddelande om en politik för förbättring av industrins konkurrenskraft inom Europeiska unionen ((EGT nr C 183, 17.7.1995, s. 26.)) (KOM(94)0319 - C4-0140/94) och sitt yttrande av den 27 oktober 1995 om genomförande av ett gemensamt åtgärdsprogram för att förbättra den europeiska industrins konkurrensförmåga ((EGT nr C 308, 20.11.1995, s. 470.)) (KOM(95)0087 - C4-0404/95 - 95/0081(CNS)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik samt yttrandena från utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för externa ekonomiska förbindelser, utskottet för transport och turism och utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0036/97), och med beaktande av följande:

A. Sjöfartsindustrin, inklusive transport, varvsindustri, fartygsreparationer, naturresurser, fiske och hamnservice, har sedan länge intagit en ställning som sektor av avgörande ekonomisk betydelse i flera europeiska stater och i synnerhet i Europas kustområden.

B. Många regioner som omfattas av strukturfondernas mål 1 är starkt socialt och ekonomiskt beroende av specifika sektorer kopplade till sjöfartsindustrin, och OECD-avtalet om varvsindustrin och fartygsreparationsindustrin kommer att få sociala och ekonomiska konsekvenser på regional nivå.

C. Sjöfartsindustrin sysselsätter mer än 2,5 miljoner personer. 90 % av Europas export och 30 % av dess inrikeshandel sker till sjöss.

D. Sjöfartsindustrin har potential att genom en ökad konkurrenskraft och med stöd från en offensiv internationell handelspolitik från Europeiska gemenskapen kunna ge ett ännu större bidrag till EU-medborgarnas välfärd.

E. Efterfrågan på sjöfartstjänster kommer enligt prognoser att öka dramatiskt under de kommande femton åren, eftersom den handel som sker via sjötransporter förväntas att fördubblas. Det krävs en omfattande förnyelse av flottan och en ny generation av säkrare, snabbare och mer specialiserade och miljövänliga havsgående fartyg.

F. Under de senaste tjugo åren har sjöfartsindustrin i Europa liksom också den flotta som seglar under europeisk flagg drabbats av en större tillbakagång jämfört med andra industriområden i världen. Denna tillbakagång uppgick för varvsindustrin, fartygsreparationer och fartygsutrustning till 82,5 % från 1985 till 1994.

G. Av ekonomiska såväl som strategiska skäl är det nödvändigt att få bukt med eller vända på denna negativa utveckling.

H. Det är inte genom att tävla om låga löner med de framväxande industrinationerna som man kan vända utvecklingen och uppnå komparativa fördelar, eftersom den mänskliga faktorn är av stor betydelse för säkerheten inom sjöfartsindustrin.

I. Den teknologiska utvecklingen, tillämpad på ett ihärdigt och intensivt sätt, kan dels uppväga fördelar i form av låga löner som finns i andra delar av världen och dels öppna vägen för helt nya produkter och metoder som har potential att på nytt hävda Europas internationella teknologiska ledarskap inom sjöfartsnäringen.

J. Den totala mängden av metoder och teknologier som omfattas av begreppet «informationssamhället» utgör en så gott som outtömlig källa för nya innovationer för sjöfartsindustrin.

K. Högre nivåer av effektivitet, säkerhet och miljöskydd kan endast åstadkommas genom parallella och kombinerade ansträngningar från samtliga sektorer inom sjöfartsnäringen. Samtidigt måste man dock ta hänsyn till att det skall finnas en jämvikt mellan de olika sektorerna och i uppdelningen mellan ledare och efterföljare på marknaden vilken skall ske på affärsmässiga villkor och inte som ett resultat av kartellbildning.

L. Investeringar i kapitalvaror som utnyttjar teknologiska framsteg kan bara ge full avkastning om det sker en parallell uppgradering av personalens yrkesskicklighet och kunskaper. Investering i kunskaper, yrkesskicklighet och livslångt lärande måste därför prioriteras högt.

M. Den förnyelse som krävs inom sjöfartsindustrin förutsätter investeringar i en omfattning som sannolikt inte kan uppbringas från den egna sektorn med tanke på dess nuvarande vinstnivåer. De frågeställningar angående finansieringen som detta ger upphov till måste få en lösning.

N. På grund av sektorns internationella karaktär krävs en liberalisering av tillgången till laster, hamn- och servicefaciliteter runt om i världen, men konkurrensen störs ibland av privata allianser och regeringsingripanden.

O. Genomförandet av kommissionens tidigare förslag om bland annat ett sjöfartsregister för gemenskapen (EUROS) har misslyckats.

1. Parlamentet stöder antagandet om att ökad konkurrenskraft inom sjöfartsindustrin inte motverkar utan snarare stöder andra sektorers intressen och dessutom ligger i linje med den breda filosofi som fastställs i artikel 130 i EG-fördraget,

2. anser att en ökad konkurrenskraft kan komma till stånd genom att man tar itu med orsakerna till den sjunkande produktiviteten inom sektorn; anser att de inverkande faktorer som är viktigast att belysa är följande:

a) uppsplittring av beslutsfattande och lagstiftning mellan gemenskapsinstitutioner och medlemsstaters behöriga myndigheter,

b) allvarliga förseningar i genomförandet av åtgärder för att etablera en inre marknad för sjöfartsindustrin,

c) kostsam och ineffektiv infrastruktur,

d) begränsad spridning av teknologiska innovationer,

e) bristfälligt anpassad utbildning av personal,

3. betonar vikten av att förvalta de mänskliga resurserna väl inom sjöfartsindustrin, särskilt genom utbildning, som en faktor som bidrar till konkurrenskraften,

4. betonar att strukturfonderna är viktiga för att skapa och bevara grundläggande infrastruktur och för att investera i yrkesutbildning och gynnar därmed de faktorer som stärker konkurrenskraften,

5. anser att varje form av större översyn av nationella förordningar bör samordnas av Europeiska gemenskapen och vägledas av följande principer:

a) lagstiftningen skall främja innovationer och en ojämn tillämpning av åtgärder skall motverkas,

b) gemenskapslagstiftning skall antas för samtliga sex grenar inom sjöfartsindustrin, men endast om nyttan överstiger kostnaderna,

6. anser att den globalisering som uppkommer genom liberalisering av kapitalströmmar, teknologisk utveckling och avreglering av finansiella marknader såväl som de förändringar av statens roll som följt därpå, medför att staten, vad gäller sjöfartssektorn, inte längre kan fungera som företagare utan istället som vägvisare, tredje part och reglerande organ,

7. påminner om att teknologiska framsteg har omformat produktionsprocessen genom att förändra den industriella struktur som tidigare byggde på massproduktion och stordriftsfördelar till att bli inriktad på tillverkning av specialiserad utrustning avsedd för individuella uppgifter, vilket har gjort investeringarnas livslängd kortare och omformat traditionell industriproduktion till serviceverksamhet,

8. stöder en offentlig politik som gynnar kopplingar mellan universitetsforskning och annan forskning och dess praktiska tillämpningar inom industrin samt ökad kommersiell tillämpning av forskning inom sjöfartsindustrin,

9. uppmanar kommissionen att infoga bestämmelser om installering och nedmontering av oljeplattformar i ändringsförslagen till rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt ((EGT nr L 175, 5.7.1985, s. 40.)),

10. uppmanar kommissionen att upprätta ett permanent förfarande för att identifiera nya behov och framtida marknader samt att i linje med detta förstärka befintliga program och organisera nya forsknings- och utvecklingsprogram som är inriktade på avancerad teknologisk verksamhet, vars resultat skall övervakas på lämpligt sätt,

11. delar kommissionens oro angående säkerhet och miljöskydd och anser att dessa aspekter skall vara av avgörande betydelse för utvecklingen av sjöfartspolitiken; betonar att ett tillbörligt hänsynstagande till dessa aspekter av sjöfartsindustrin inte skall stå i strid med andra överväganden angående effektivitet, utan skall användas som viktiga faktorer för att förbättra den europeiska industrins konkurrenskraft,

12. välkomnar kommissionens förslag som syftar till att avlägsna fartyg som inte uppfyller gällande normer från vatten inom Europeiska gemenskapen genom en strikt tillämpning av internationella regler om säkerhet och miljöskydd; anser att fartyg som inte uppfyller gällande normer, men ändå uppehåller sig på vatten inom Europeiska gemenskapen, skall få lägga till vid hamnar, men förbjudas lämna dem innan de har uppfyllt gällande normer,

13. uppmanar kommissionen att undersöka möjligheten att införa en ansvarsfördelning mellan redare och ägare till oljetankfartyg, så att ägare till tankfartygen förpliktigas att täcka en större del av kostnaderna i samband med oljeutsläpp,

14. uppmanar kommissionen att övervaka medlemsstaternas tillämpning av direktiv 96/39/EEG ((EGT nr C 195, 7.8.1996, s. 7.)) om minimikrav för fartyg som skall lägga till vid eller lämna hamnar inom gemenskapen och som fraktar farlig eller förorenande last, såsom fossila bränslen och vissa kemiska produkter,

15. uppmanar kommissionen att sätta igång diskussioner bland intresserade medlemsstater om att ersätta ålderdomliga tankfartyg med fartyg som uppfyller strängare säkerhetsföreskrifter samt att sträva mot att i ett senare skede lägga fram en rekommendation i denna fråga, samtidigt som behovet av kommersiell bärkraftighet för denna typ av fartyg beaktas,

16. uppmanar kommissionen att betrakta frågan om arbetskraften som mycket viktig och att uppmuntra medlemsstaterna att förbättra befintliga och skapa nya utbildningsprogram för alla befattningar, och i synnerhet de lägre, inom sjöfartsindustrin, att erkänna varandras sjöfartsexamina och att inrikta utbildningen mot modern teknik så att 1997 blir ett revolutionerande år för de mänskliga resurserna i sjöfartsindustrin,

17. kräver att åtgärder vidtas i linje med uppmaningen i parlamentets resolution av den 18 juni 1996 om kommissionens meddelande om utveckling av närsjöfart i Europa: Möjligheter och utmaningar ((EGT nr C 198, 8.7.1996, s. 44.)), för att uppmuntra byggnation av nya typer av fartyg och införande av lämpliga transporttekniker och hamninstallationer,

18. uppmanar till utvecklingen av den europeiska sjöfartsindustrin även genom nya kombinerade transportsystem, vilket främjar förbindelser mellan sjö-, land och lufttransport,

19. uppmanar kommissionen att utarbeta ett förslag om villkor och karaktär för system för lossning av flytande avfall från fartyg (använd olja, sopor, slagvatten) i hamnar eller andra lämpliga anläggningar,

20. begär att pilotprojekt inom närsjöfart utarbetas och genomförs, så länge det inte leder till snedvriden konkurrens mellan olika transportsätt eller mellan rederier eller hamnar i alla medlemsstater, och att resultaten av projekten sprids,

21. anser att Europeiska unionen, såsom ett av världens mäktigaste handelsblock, skall ha en konkurrenskraftig sjöfartsindustri, effektiva hamnar och en produktionskapacitet inom varvsindustrin som motsvarar behoven inför nästa århundrade,

22. betonar vikten av att främja transporten på inre vattenvägar och att förbinda den med andra transportformer med siktet inställt på att upprätta ett intermodalt system, varmed inre vattenvägar skulle kopplas till de transeuropeiska nätprojekten och stödet till nya transportleder som möjliggörs via strukturfonderna; betonar även att transporten på inre vattenvägar kan få stor betydelse för industrins konkurrenskraft och som ett alternativ till vägnätet,

23. uppmanar kommissionen, för att främja ökad konkurrenskraft, att låta örlogsvarv som konkurrerar om civila kontrakt inom EU erhålla samma stöd som civila varv,

24. stöder Europeiska unionens ansträngningar att övertala andra stater att göra betydande åtaganden om tillträde till internationella marknader för sjöfartstransporter (laster, kringtjänster och hamntjänster) och uppmanar kommissionen att ingripa när det inträffar situationer då europeiska företag inom sjöfartsindustrin nekas tillträde på rättvisa och likvärdiga villkor till dessa varor och tjänster,

25. välkomnar, med tanke på sjöfartsindustrins till stor del gränsöverskridande karaktär och världsutvecklingen, initiativ som leder till samordning av europeiska krafter, t.ex. Amrie och Maris,

26. är övertygat om att Europeiska unionen med stöd från och i nära samarbete med samtliga inblandade parter (fartygsägare, varv, hamnmyndigheter, underleverantörer) borde upprätta en ny sjöfartspolitik inför nästa århundrade, som syftar till att stärka den internationella konkurrenskraften för hela sektorn,

27. betonar den utmaning och det enastående tillfälle som erbjuds genom antagandet av beslut 1692/96/EG ((EGT nr L 228, 9.9.1996, s. 1.)) om gemenskapsriktlinjer för utvecklingen av transeuropeiska transportnät, som i sina planer för integrerade nät för sjöfartstransporter omfattar hamnar, kombinerade transporter, rederiverksamhet och tillhörande informationsnät samt nät för navigering,

28. uppmanar kommissionen att klargöra reglerna för medlemsstaters och lokala myndigheters möjligheter att stödja infrastruktur i hamnar, för att slå vakt om en rättvis och likvärdig konkurrens,

29. uppmanar kommissionen att göra en särskild utredning om de finansiella aspekterna av sjöfartsindustrin, där nya potentiella finansieringsmöjligheter identifieras såväl som nya sätt att mobilisera befintliga kapitalresurser,

30. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och sjöfartsindustrins forum.