RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET - Uppföljningsrapport om Europaparlamentets resolution om ansvarsfrihet för kommissionen 1999 [Europaparlamentets resolution (A5-0113/2001) om ansvarsfrihet för den allmänna budgeten 1999]

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. SAMMANFATTNING:

2. Europaparlamentets beslut om avslutande av räkenskaperna för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1999

3. Europaparlamentets resolution innehållande de anmärkningar som utgör en integrerad beståndsdel av beslutet om ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1999

3.1. Tillgång till information

3.2. Revisionsförklaring

3.3. Rådet

3.4. Medlemsstater

i Medlemsstaternas ratificering av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen

ii Medlemsstater som kritiseras i revisionsrättens årsrapport 1999

iii Medlemsstaternas siffror om oegentligheter är lägre än revisionsrättens

iv Egna medel

v EUGFJ - garantisektionen

vi Strukturfonder

vii Oegentligheter i Europeiska socialfonden

viii Medlemsstaternas revisorer bör kunna granska användningen av EU-medel

ix Felaktigheter på 418 miljoner euro i revisionsförklaringen

3.5. Revisionsrätten

3.6. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)

3.7. Kommissionen

i Retroaktivitet och proportionalitet - Flechard-ärendet

ii Lin xv

iii Förfalskade mjölkprodukter

iv Utvidgningen

v Livsmedelsbistånd till Ryssland

vi Kärnsäkerhet

vii "Undersökning" av delegationerna

viii Delegationen i Sarajevo

ix Delegationen i Jerusalem

x Representationen i Stockholm

xi Delegationen i Washington

xii Europe Aid

xiii Institutet för Europa-Latinamerikafrågor (IRELA)

xiv ACEAL

xv A-30 stöd

xvi Politik - medel till organisationer som respekterar grundläggande mänskliga rättigheter

xvii Internationell samordning av biståndsgivare (inbegripet FN)

xviii Icke-statliga organisationer

xix Utvecklingsbistånd

xx Energisektorn

xxi Inre politik

xxii Gemenskapsorgan

xxiii Gemensamma forskningscentret

xxiv Leonardo / kontor för tekniskt stöd

xxv Narkotikamissbruk och sexturism

xxvi Administrativa utgifter

3.8. Handlingsplanen i tio punkter

I Att överlämna till Europaparlamentet: Generaldirektoratens årliga planer, tjänstebeskrivningar och bedömningar av A1-tjänstemän, avgångar enligt artikel 50 och 51, avsked av A1-tjänstemän

II Årlig förklaring som skall undertecknas av generaldirektoraten

III Serietabell för varje generaldirektorat

IV Uppföljning av revisioner, utvärderingar och budgetgenomförande

V Yppande av uppgifter

VI Anmälan

VII Disciplinära förfaranden och sanktioner

VIII Blaklistan

IX Indrivning av förlorade medel

X Arkivering

Bilaga 2

1. SAMMANFATTNING:

I/ Bakgrund

1/Uppföljningsrapportens tillämpningsområde

I artikel 276 i fördraget faststlås förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet. Där föreskrivs att "kommissionen skall vidta alla lämpliga åtgärder för att rätta sig efter iakttagelserna i besluten om ansvarsfrihet och andra iakttagelser från Europaparlamentet om verkställigheten av utgifterna [...] På begäran av Europaparlamentet eller rådet skall kommissionen rapportera om de åtgärder som den har vidtagit mot bakgrund av dessa iakttagelser och kommentarer, särskilt om de instruktioner som den har gett de avdelningar som ansvarar för budgetens genomförande." I enlighet med parlamentets begäran utarbetar kommissionen två uppföljningsrapporter: en om rådets rekommendation och en om Europaparlamentets resolution. Rapporterna skickas till alla de övriga institutionerna.

2/Uppföljningsrapportens syfte

I enlighet med fördraget är syftet med denna uppföljningsrapport huvudsakligen att presentera de åtgärder som redan vidtagits eller som kommer att vidtas av kommissionen som svar på kommentarerna och rekommendationerna i Europaparlamentets resolution om ansvarsfrihet av den 4 april 2000.

Kommissionen noterar att åtgärderna redan väl följer rekommendationerna, både när det gäller genomgripande reformer av förvaltning och kontroll (avsnitt II i sammanfattningen) eller korrigering av fel och oegentligheter i samband med dess allmänna uppdrag att skydda Europeiska unionens ekonomiska intressen (avsnitt III). I vissa fall kan dock inte kommissionen genast tillmötesgå alla krav från parlamentet (avsnitt IV). Kommissionen anser slutligen att Europaparlamentet kan utföra verkningsfulla kontroller av kommissionens arbete tack vare informationen till den myndighet som beviljar ansvarfrihet (avsnitt V). Avsnitt VI i sammanfattningen innehåller slutsatser.

II/Uppföljningen i förhållande till reformen av verktygen för förvaltning och kontroll

Europaparlamentets resolution ger brett stöd till kommissionens egen hållning i fråga om förbättringen av den finansiella förvaltningen och bygger i stort sett på samma synsätt. Kommissionen noterar att genomförandet av reformen följer Europaparlamentets rekommendationer, särskilt i fråga om handlingsplanen i tio punkter. Ändringen av budgetförordningen är en av reformens hörnstenar.

Handlingsplanen i tio punkter

Kommissionen anser att resolutionen om ansvarsfrihet ger stöd och uppmuntran till dess reformpolitik på detta område.

Detta gäller till exempel aktörernas ökade ansvar, som framförallt leder till en mer detaljerad definition av de mål som varje generaldirektorat skall uppfylla (se punkt 10.I): enskilda arbetsbeskrivningar, utvärdering av tjänstemän och en årlig arbetsplan för varje generaldirektorat. Den årliga förklaringen och rapporten som generaldirektörerna och enhetscheferna skall underteckna (se punkt 10.II) och som kommer att göra det lättare att bedöma kvaliteten på kommissionens förvaltning ingår i samma mål. Kommissionen går inte med på att rangordna de olika avdelningarnas prestationer (se punkt 10.III) på grund av att de olika generaldirektoratens politik och förvaltningsmetoder skiljer sig åt. Den anser dock att de nya verktygen kommer att göra det lättare att i framtiden identifiera såväl goda arbetsmetoder som den politik som ytterligare behöver förbättras.

På liknande sätt läggs i kommissionens reform tonvikten på förvaltningskontroller (inklusive utvärdering) och oberoende internrevision av dess verksamhet (se punkt 10.IV). Kommissionen har därför förstärkt sin kontroll och sina revisionsresurser, dels inom varje generaldirektorat, dels genom upprättandet av den centrala finanstjänsten och internrevisionstjänsten. Kommissionen lägger också större vikt vid utvärdering för att kunna mäta kvaliteten på förvaltningen och kontrollera om de uppställda målen verkligen uppnås. För att en sådan politik skall bli lyckosam måste informationen inom kommissionen skötas på ett rationellt sätt. Detta tas upp i en särskild arbetsplan (se punkt 10.X).

För det tredje är kommissionen, liksom Europaparlamentet, angelägen om att garantera institutionens integritet och öppenhet. Av detta skäl kommer kommissionen, så långt det är möjligt, att sträva mot den ansvarsfrihetsbeviljande myndighetens mål beträffande offentliga myndigheters etik och integritet och om deras stärkta befogenheter när det gäller disciplinärenden (se punkterna 10.V, 10.VI och 10.VII).

Skyddet av Europeiska unionens ekonomiska intressen är en av kommissionens prioriteringar. Förbättringen av verktygen för att återvinna felaktigt utbetalda belopp är en ständigt aktuell fråga som finns med i reformprocessen (se punkt 10.IX). Kommissionen har utarbetat flera åtgärder för att stärka och klargöra befogenheterna för varje enskild person, ge de beviljande tjänstemännen mer ansvar och befästa metoderna för att noggrannare bevaka de belopp som skall återvinnas. Metoderna för att förebygga bedrägeri har också förbättrats (uteslutning av misstänka anbudssökande från anbudsförfaranden, informationsutbyte med medlemsstaterna osv.) Genom de centraliserade databaserna för kontrakt och kontraktsparter kommer man att på samma sätt kunna kontrollera alla stadier i kontraktsförhållandena mellan kommissionen och de slutliga mottagarna (se punkt 10.VIII).

Efter det så kallade Fléchardfallet kommer kommissionen slutligen att anta riktlinjer för genomförandet av proportionalitetsprincipen i fråga om skuldeftergifter.

2/ Andra reformer

Kommissionen anser att resolutionen om ansvarsfrihet ger stöd till dess åtgärder på flera andra områden, till exempel följande:

* En stor del av Europaparlamentets resolution upptas av externa åtgärder. Som ett komplement till andra åtgärder i samband med reformen av kommissionen, har kommissionen på detta område inlett reformer som bland annat syftar till att klargöra frågor om internt ansvar, förbättra programplaneringen, avveckla kontoren för tekniskt bistånd och, där det är möjligt, avsluta gamla och vilande åtaganden. Kommissionen är öppen för att fortsätta en konstruktiv och framåtblickande dialog med parlamentet om eventuella ytterligare åtgärder för att förbättra hjälpleveransernas kvalitet och hastighet. I stort görs ansträngningar för att rationalisera personalanvändningen, till exempel genom delegering till delegationerna och upprättandet av EuropAid, vilka är centrala inslag i reformen av biståndsverksamheten. När det gäller mer specifika frågor, som de finansiella relationerna med FN, omförhandlar kommissionen för närvarande ramavtalet mellan EG och FN. Detta bör göra det möjligt att förbättra de praktiska arrangemangen för revision och rapportering av EU-finansierade insatser som genomförs av FN-kontor. När det gäller kärnsäkerhet i de central- och östeuropeiska länderna inledde kommissionen åtgärder i september 2000 för att förenkla och rationalisera sin medverkan.

* Finansiella korrigeringar för strukturfonderna är en viktig reformfråga. I de förordningar [1] som antogs i mars 2001 fördelas ansvaret mellan medlemsstaterna och kommissionen på detta område. Förordningarna bygger på metoderna för avslutandet av jordbruksräkenskaperna.

[1] Förordning nr 438/2001 och nr 448/2001.

III/ Skydd av Europeiska unionens ekonomiska intressen

Resolutionen om ansvarsfrihet tar upp enskilda fall av eventuellt oberättigade eller oegentliga utbetalningar eller beteenden. Vissa av fallen har anmälts till den myndighet som beviljar ansvarsfrihet. Anmälningarna kommer från revisionsrätten, men också från kommissionen själv, som ett led i öppenheten gentemot budgetmyndigheten. Kommissionens information låg till exempel till grund för parlamentets slutsatser och rekommendationer om de upptäckta förvaltningsproblemen. Eftersom kommissionen som regel hade informerats om dessa fall hade dock releventa åtgärder redan beslutats i de flesta fall. Som ett led i dess mer omfattande uppdrag att skydda Europeiska unionens ekonomiska intressen strävar kommissionen efter att korrigera alla oegentligheter så fort som möjligt.

Det finns flera talande exempel:

* När det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken har kommissionen, enligt parlamentets önskan, förstärkt åtgärderna för att tackla en rad problem:

- På grund av Italiens och Spaniens fortsatta problem med tilläggsavgifterna på mjölk har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot dessa medlemsstater och beslutat att minska förskotten för fyra medlemsstater. Dessa åtgärder tillsammans med kommissionens nya sanktionsbefogenheter i enlighet med den nyligen ändrade tillämpningsförordningen för kvoter har lett till gradvisa förbättringar i dessa medlemsstater.

- Det danska kontoret med ansvar för exportbidrag har på kommissionens uppmaning tagit itu med de många återstående fallen av icke frisläppta garantier. Detta gjorde det möjligt att minska dessa fall med en faktor 10. En särskild revision av detta ärende kommer att ske.

- OLAF har gjort undersökningar i Spanien och Italien angående linodling och uppblandning av mjölkprodukter. Andra utredningar pågår och kommissionen undersöker för närvarande vilka finansiella åtgärder som skall vidtas i förfarandet för avslutande av räkenskaper.

* När det gäller strukturfonderna har kommissionen vidtagit omfattande åtgärder i fråga om ESF-betalningar i Nederländerna och Spanien. I dessa två fall har förfaranden inletts enligt artikel 24 [2] i samordningsförordningen.

[2] Förordning (EEG) nr 4253/88: Minskning, tillfälligt upphävande och tillbakadragande av stöd.

* När det gäller externa åtgärder har kommissionen noggrant kontrollerat och följt upp de revisioner som utförts, särskilt i fråga om representationen i Stockholm där disciplinära förfaranden har inletts i ett fall. När det gäller delegationen i Washington har ärendet överlämnats till OLAF. Kontrollen har lett till finansiella åtgärder, till exempel utfärdandet av betalningskrav (den officiella termen är debetnota) beträffande IRELA eller inledningen av en OLAF-undersökning (till exempel om ACEAL).

* Kommissionen granskar alla felaktigheter i revisionsförklaringen som upptäckts av revisionsrätten för att besluta om vilka åtgärder som är lämpligast. Kommissionens uppföljningsåtgärder är uttömmande.

Kommissionen återvinner felaktigt ubetalade belopp, i den utsträckning det är möjligt och relevant.

Förordningarna för jordbrukssektorn garanterar att felaktigheter normalt sett upptäcks vid kontrollerna i efterhand. När det gäller strukturfonderna (som liksom jordbruket är ett stort utgiftsområde) är det inte nödvändigt att återvinna belopp för icke stödberättigande utgifter eftersom man kan göra avräkningar mot aktuella stödberättigande utgifter.

Det är dock inte alltid möjligt att återvinna identifierade belopp. Vidare undersökningar kan visa att det inte förekommit några felaktigheter, nya sakförhållanden kan uppenbaras och bestämmelserna kan tolkas olika. Kommissionen kommer att vidta rättsliga åtgärder när den anser att fordran är berättigad.

Kommissionen försöker ytterligare klargöra skillnaden mellan oegentligheter och bedrägeri genom förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om straffrättsligt skydd av gemenskapens ekonomiska intressen. Förslaget innehåller en definition av bedrägeri och grovt bedrägeri. I artikel 1.2 i förordning nr 2988/95 definieras begreppet oegentlighet.

IV/ Rekommendationer som kan genomföras till fullo

Det finns ingen större oenighet mellan kommissionen och Europaparlamentet.

Ibland uppstår emellertid en konflikt mellan en begäran och respekten för den enskildes mänskliga rättigheter.

I andra fall gäller parlamentets invändningar särskilda svårigheter som gör det omöjligt att vidta de planerade åtgärderna. Hindren är i allmänhet rättsliga. Det finns exempel på detta i handlingsplanen i tio punkter där kommissionen inte alltid kan följa kraven från den myndighet som beviljar ansvarsfrihet. Kommissionen vill att bedömningen av enskilda tjänstemän skall förbli intern. När det gäller avskedanden av A1-tjänstemän regleras kommissionens befogenhet av tjänsteföreskrifterna som dock tillåter betydande påföljder. Inom ramen för den administrativa reformen utformas förfaranden beträffande yrkesmässig inkompetens. De befintliga rättsliga skyldigheterna begränsar också den information som OLAF kan överlämna till den myndighet som beviljar ansvarsfrihet.

Ibland, slutligen, kan kommissionen inte tillmötesgå parlamentets krav av tekniska eller materiella orsaker. Det gäller framförallt felfrekvensen i revisionsförklaringen. Kommissionen har inte möjlighet att ge en felfrekvens för den allmänna budgeten, än mindre sektor för sektor.

Kommissionen delar den ansvarsfrihetsbeviljande myndighetens synpunkter på principerna och målen i resolutionen. Med tanke på de nya arrangemangen för disciplinnämnden kommer kommissionen emellertid att hålla fast vid sitt förslag i vitboken.

V/ Policy för information till den myndighet som beviljar ansvarsfrihet

Under förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet följde kommissionen till fullo skyldigheterna i fördraget och försåg parlamentet med en mängd detaljerad information som gjorde det möjligt för parlamentet att agera i egenskap av den myndighet som beviljar ansvarsfrihet.

Kommissionen har förbättrat sina rapporteringsmetoder. Parlamentet får varje vecka siffror över budgetgenomförandet. Det kommer att få information om kommissionens revisioner via årsrapporterna från internrevisionstjänsten och OLAF. Tack vare utvecklingen av verktyg för revision, utvärdering, kontroll och rapportering kommer kommissionen att kunna ge mer detaljerad information.

Det är fortfarande mycket viktigt att se till att konfidentialiten respekteras och att överlämnandet går korrekt till. 1999 års förfarande för beviljande av ansvarsfrihet visade att ramavtalet utgör en effektiv och tillfredsställande ram för samarbete mellan kommissionen och parlamentet.

VI/ Slutsatser

Kommissionen vill slutligen betona att mycket har gjorts under den begränsade tidsperioden mellan beslutet om ansvarsfrihet och publiceringen av denna rapport. Det står dock klart att det kommer att ta mycket längre tid att tillmötesgå vissa av parlamentets krav: reformer, utredningar och förändringar av förvaltningssystemen måste noggrant studeras och förberedas för att få så positiv effekt som möjligt under de kommande åren. Detta gäller bland annat för förändringar i de befintliga avtalsbestämmelserna inom forskningspolitiken, omplacering av personal inom området för externa åtgärder och, mer allmänt, det fullständiga genomförandet av kommissionens reformprocess. Kommissionen framhåller dock återigen att uppföljningen av beslutet om ansvarsfrihet inte avslutas i och med denna rapport, eftersom frågan om en förbättring av förvaltningen av EU-medel kräver ständiga arbetsinsatser.

Enligt kommissionen är förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet en viktig del av processen för att förbättra kommissionens finansiella förvaltning. Därför har kommissionen noggrant studerat parlamentets rekommendationer. Detta dokument visar att det finns en bred enighet om de huvudsakliga principerna och målen och även om de åtgärder som måste vidtas för att uppnå dem. De har redan gett positiva resultat och reformprocessen kommer att fortsätta i denna riktning.

2. Europaparlamentets beslut om avslutande av räkenskaperna för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1999

Europaparlamentet

1-4. (beskrivning av konton/resurser/utgifter/balansräkning)

5. oroas över det faktum att misslyckandet med att upprätta heltäckande bokslut tyder på brister i relevant kontroll av uppgifter, i övervakningen av förvaltningen och i budgetförfarandena; uppmanar kommissionen att införa ett effektivt bokföringssystem som gör det möjligt att upptäcka anomalier i god tid; uppmanar kommissionen att införa förfaranden som möjliggör för varje generaldirektorat och delegation att upprätta psovisoriska samlade bokslut var sjätte månad; noterar att systemet kommer att vara fullständigt funktionsdugligt senast 2003, enligt reformprogrammet,

Kommissionens svar på punkt 5:

Kommissionen har börjat införa ett nytt system för regelbundna uppgiftskontroller. Ett första försök gjordes med avslutandet av räkenskaperna för år 2000.

Kvaliteten på uppgiftsinsamlingen för utarbetandet av inkomst- och utgiftsredovisningen för år 2000 var mycket högre än under tidigare år. Kommissionen har utfört flera kontroller av uppgifterna i de enskilda delarna av inkomst- och utgiftsredovisningen för att se till att de är korrekta och sammanhängande.

Kommissionen har gett förbättringen av kontrollsystemet för budgetgenomförandet hög prioritet. Kommissionen utarbetar för närvarande följande för budgetmyndigheten och den myndighet som beviljar ansvarsfrihet:

* Veckovisa tabeller över budgetgenomförandet baserade på utanordnarens uppgifter i elektronisk form. Tabellerna visar det senaste läget i budgetgenomförandet för budgetbeslut.

* Månatliga och kvartalsvisa redovisningar av räkenskaperna för genomförandet, som publiceras på webbplatsen Europa. I kvartalsredovisningen finns också en kortfattad analys av de viktigaste frågorna i samband med genomförandet, jämfört med närmast föregående år.

* Ett månatligt förvarningssystem för jordbruksutgifter.

* Planen för genomförandet av 2001 års budget, som har utformats i syfte att bli ett förbättrat förvaltningsverktyg för kontroll av budgetgenomförandet.

* Den årliga rapporten om finansiell förvaltning, som innehåller en ingående analys av budgetgenomförandet med tonvikt på budgetutfallet. Av rapporten framgår vad som uppnåtts jämfört med planen och antagandena när budgeten antogs.

* Den årliga ekonomiska rapporten, som innehåller en översikt över gemenskapens finansiering med tonvikt på vad som uppnåtts med utgifter från EU-budgeten. I rapporten framhålls också specifika prioriterade åtgärder.

Kommissionen kommer att överväga om varje generaldirektorat skall upprätta fullständiga finansieringsöversikter som en del av åtgärd 82 (generaldirektörernas förklaring i den årliga verksamhetsrapporten) i vitboken om reformen av kommissionen.

6. påminner om att revisionsrätten i sin revisionsförklaring anser att beräkningarna på ett tillförlitligt sätt återspeglar gemenskapens inkomster och utgifter och balansräkningen i slutet av året, men har, som föregående år, uttryckt reservationer angående de följder en rad fel och bristfälligheter får på den konsoliderade inkomst- och utgiftsredovisningen, inklusive

(a) en undervärdering av anläggningstillgångarna på netto cirka 240 miljoner euro, eftersom det inte inkluderats byggnader som tillhör Europaparlamentet och EG-domstolen samt på grund av inkonsekvens i hanteringen av avskrivningar mellan, och till och med inom, olika generaldirektorat inom kommissionen,

(b) en undervärdering av kortfristiga fordringar från medlemsstaterna inom området egna medel och EUGFJ-garanti-gäldenärer,

(c) en väsentlig undervärdering av övriga fordringar, i huvudsak belopp som utbetalats till olika myndigheter som agerade som mellanhänder men som ännu inte har överförts till de slutliga mottagarna,

(d) en inkorrekt och otillräcklig redovisning av uppgifter om förskottsutbetalningar och betalningar a conto fram till den 31 december 1999, detta till följd av inkorrekt registrering från utanordnarnas sida och tekniska problem i samband med införandet av Sincom2,

(e) en undervärdering av åtaganden på ungefär 2 600 miljoner euro,

(f) en övervärdering av utestående åtaganden på ungefär 940 miljoner euro, eftersom de kvarstår på kontona trots att inga fler utbetalningar behöver göras, vilket beror på att övervakningen vid ett flertal avdelningar inom kommissionen är bristfällig,

(g) en övervärdering av potentiella fordringar,

Kommissionens svar på punkt 6:

(a) De två byggnaderna i fråga togs med på tillgångssidan i balansräkningen per den 31.12.2000. Innan dess fanns de med i bilagan till balansräkningen.

För att harmonisera värderingsreglerna och redovisningsmetoderna antog kommissionen den 29 december 2000 förordning (EG) nr 2909/2000 om bokföring och redovisning av Europeiska gemenskapernas icke-finansiella anläggningstillgångar som gäller för samtliga EU-institutioner. Kommissionen har också utarbetat en handbok för redovisning och konsolidering. Institutionernas finansieringsöversikter görs nu på ett enhetligt sätt.

När budgetår 2000 hade avslutats gjorde samtliga institutioner avsättningar för avskrivningar.

(b) När det gäller traditionella egna medel kan kommissionen för närvarande inte ge mer exakta siffror för kortfristiga fordringar på grund av osäkerheten om huruvida de kommer att kunna återvinnas.

I enlighet med redovisningsprincipen om försiktighet har kommissionen infört en 100-procentig avsättning för osäkra fordringar. Den har inte tillämpat någon förmodad återvinningsgrad på grund av brist på information.

För att kunna ge en mer realistisk bedömning av de kortfristiga fordringarna för 2000 har värdekorrigeringen beräknats på grundval av återvinningsstatistik från tidigare år och fastställts till 63 %.

För att förbättra värderingen av obetalda egna medel har kommissionen lagt fram ett förslag till ändring av förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 för att strama upp medlemsstaternas förfarande för att avskriva ej återvinningsbara belopp.

Det är lika svårt att uppskatta fordringar för eftersom det hittills inte har funnits några förordningar med krav på att medlemsstaterna skall lämna information om återvinningsmöjligheter. För 1999 till exempel infördes en 100-procentig värdekorrigering för osäkra fordringar på tillgångssidan i balansräkningen som ett avdrag från värdet på fordringarna. För 2000 har värdekorrigeringen för osäkra fordringar beräknats på grundval av den information som lämnats av medlemsstaterna samt den som framkommit vid kontroller.

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 2761/99 skall medlemsstaterna från och med 2001 lämna uppgifter till kommissionen var sjätte månad om de fordringsbelopp som sannolikt aldrig kommer att kunna återvinnas (även om rättsliga förfaranden för återvinning fortfarande pågår). På så sätt går det att göra en mer korrekt bedömning av fordringarna.

(c) För att förbättra den tillgängliga informationen om finansiella mellanhänder utförde kommissionen en genomgång bland de olika generaldirektoraten under 2000 för att få fram förteckningar över alla dem som förvaltar medlen. Tack vare detta är förskottsbeloppet från budgeten som betalats till offentliga eller privata mellanhänder och som införts på tillgångssidan i balansräkningen mer komplett än tidigare år.

Genomgången av de finansiella mellanhänderna kommer att göras varje år.

(d) I förslaget till omarbetning av budgetförordningen klargör kommissionen de metoder som används för olika typer av betalningar.

(e) Det gäller framförallt åtaganden från strukturfonderna. Skälet till undervärderingen på 2 600 miljoner euro är att 1999 var det sista året av programperioden (1994-1999) för strukturåtgärder. Kommissionen hann inte ingå åtagandena i slutet av 1999 och tvingades därför skjuta på anslagen för att de skulle överensstämma med de belopp som fastställdes vid toppmötet i Edinburgh. Detta berodde till stor del på förseningar i medlemsstaternas programplanering.

Detta var en klar engångsföreteelse.

(f) Kommissionen håller ett vakande öga på de utestående åtagandena genom ett permanent övervakningsprogram i alla generaldirektorat för att se till att det fastställda beloppet motsvarar gällande rättsliga förpliktelser. Den 20 november 2000 lade kommissionen fram en rapport om en strategi för utestående åtaganden.

Det bör emellertid betonas att vissa åtaganden måste behållas i flera år av rättsliga skäl (rättsliga förfaranden osv.).

För att förbättra informationen om denna fråga innehåller kommissionens översikt över åtaganden utanför balansräkningen en lägesrapport om de utestående åtagandena samt dess kommentarer om utvecklingen.

(g) I beslut C(2000) 1992 av den 14 juli 2000 (med regler för utformningen av de tabeller med uppgifter om EUGFJ-garantisektionen som skall överlämnas) skiljs mellan belopp som skall återvinnas till följd av oegentligheter och bedrägeri (förordning (EEG) nr 595/91) och övriga fordringar. Uppgifterna är till hjälp för att undvika dubbel bokföring och därmed övervärdering av potentiella fordringar. Även om beslutet inte började tillämpas förrän den 1 januari 2001 skickade vissa medlemsstaterna in uppgifter för 2000. I finansieringsöversikten för 2000 var det endast möjligt att undvika dubbel bokföring för dessa medlemsstater.

7. godkänner avslutandet av räkenskaperna för genomförandet av den allmänna budgeten för budgetåret 1999.

3. Europaparlamentets resolution innehållande de anmärkningar som utgör en integrerad beståndsdel av beslutet om ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1999

3.1. Tillgång till information

1. Parlamentet beklagar att kommissionen fortfarande efter det att ramavtalet ingåtts inte översänt vissa upplysningar och dokument som den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten begärt; bekräftar på nytt punkt 26.b i sin resolution av den 19 januari 2000 innehållande de iakttagelser som ingår i beslutet att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1997, i vilken parlamentet framhåller att det skall ha minst lika stor tillgång till kommissionens dokument som revisionsrätten; påminner om att parlamentet har respekterat ramavtalet när det har begärt information från kommissionen trots att reglerna

i. är mycket öppna för tolkningar, i synnerhet huruvida en handling skall bedömas som konfidentiell eller ej,

ii. kan orsaka onödiga förseningar, till exempel överföringen av handlingar den 16 februari 2001 efter att frågeformuläret överlämnats den 5 december 2000,

begär i ljuset av dessa erfarenheter att ramavtalet ses över och att följande grundprinciper måste gälla i samband med detta:

a) bekräftelse av alla parlamentsledamöters rätt att av kommissionen i enlighet med artikel 197 i EG-fördraget i förekommande fall begära och erhålla även sekretessbelagda upplysningar,

b) oinskränkt tillämpning av bestämmelserna i bilaga VII i arbetsordningen om behandling av sekretessbelagda handlingar, vilket ger alla utskottsledamöter rätt att granska sekretessbelagda handlingar,

c) översändande av fullständiga originalhandlingar utan att något först förändrats eller dolts i dessa,

Kommissionens svar på punkt 1:

Ramavtalet, som ingicks den 5 juli 2000, användes för första gången vid 1999 års förfarande för beviljande av ansvarsfrihet. Kommissionen bemödade sig om att tillämpa avtalet fullständigt och troget under detta förfarande. Artikel 4 i bilaga III i ramavtalet innehåller det särskilda förfarande som skall tillämpas vid dess eventuella ändring. EG-domstolen behandlar för närvarande ett ärende rörande avtalet. Enligt kommissionen har ramavtalet visat sig vara en effektiv mekanism. En av fördelarna är att parlamentet på detta sätt får konfidentiell och annan information.

2. påminner kommissionen om artikel 80 i budgetförordningen, enligt vilken kommissionen i sin ekonomiska redovisning måste lämna upplysningar huruvida de principer om sund ekonomisk förvaltning som anges i artikel 2 i budgetförordningen faktiskt efterlevts; beklagar att detta för budgetkontrollen centrala dokument för budgetåret 1999 innehåller mycket ofullständiga uppgifter och endast finns tillgänglig på ett språk; uppmanar kommissionen att för budgetåret 2000 lägga fram en fullständig analys som täcker alla budgetposter och som är tillgänglig på samtliga officiella språk,

Kommissionens svar på punkt 2:

Analysen av den finansiella förvaltningen för 2000 har gjorts enligt principerna i artikel 2 i budgetförordningen: den innehåller en jämförelse mellan det förväntade och det faktiska finansierings- och resultatgenomförandet för alla budgetrubriker och uppfyller därmed kravet på att "kvantifierade mål måste ställas upp och deras förverkligande övervakas". Med tanke på att budgeten nu innehåller omkring 1 200 rubriker och i enlighet med principen om kostnadseffektivitet anser kommissionen inte att det är nödvändigt att ge en utförlig rapport om varje budgetrubrik, oavsett dess betydelse. I enlighet med revisionsrättens iakttagelse om att anmärkningarnas omfattning skall återspegla budgetrubrikens relativa betydelse har kommissionen i stället i 2000 års rapport om den finansiella förvaltningen valt att noggrant analysera rubriker vars anslag överskrider 30 miljoner euro eller som är särskilt viktiga eller intressanta. Tyngdpunkten har lagts vid att ta fram ett dokument som är hanterligt i fråga om arbetsbörda och mängd av uppgifter. Med tanke på tidsramen och dokumentets storlek (över 400 sidor detaljerad analys) var det endast möjligt att ge ut det i en enda version.

3.2. Revisionsförklaring

3. ifrågasätter nyttan av den allmänna revisionsförklaringen för 1999 så länge som sifferuppgifter inte lämnas; noterar att revisionsrätten, vilken lägger ner avsevärda resurser från både revisorer och de organ där revision sker, inte har offentliggjort uppgifter om frekvensen väsentliga och formella fel under de senaste åren, något som skulle ge parlamentet möjlighet att bedöma om kommissionens förvaltning av unionens budget har varit framgångsrik eller inte, och

i. erinrar om att den totala frekvensen väsentliga fel i unionens budget rapporterades vara 4,0 procent för 1994, 5,9 procent för 1995 och 5,4 procent för 1996, och att siffror för efterföljande år inte har offentliggjorts,

ii. noterar emellertid att uppgifterna för jordbrukssektorn, som för första gången tillhandahållits av den behörige kommissionsledamoten, vilken ansvarar för utgifter till ett belopp av 39,5 miljarder euro eller 47 procent av budgeten, uppgick till 2,52 procent för 1995, 3,78 procent för 1996, 1,94 procent för 1997, 3,29 procent för 1998 och 3,06 procent för 1999, och var påtagligt lägre än den allmänna felfrekvensen,

iii. noterar att de medel som förvaltas av andra generaldirektorat, i synnerhet de som förvaltas tillsammans med medlemsstater, som helhet är bekräftade med mycket högre felfrekvenser; uppmanar de övriga kommissionsledamöterna att informera parlamentet om de årliga felfrekvenserna inom sina respektive ansvarighetsområden sedan 1994, och i framtiden,

iv. välkomnar revisionsrättens villighet att genomföra sektoriella bedömningar som ett första steg mot tydligare och exaktare bedömningar av graden av anslagsutnyttjande men insisterar på att revisionsrätten ändrar sina metoder i riktning mot en kvantifiering av felfrekvensen och en specificering av sina resultat från granskningarna i samband med revisionsförklaringen på både geografisk och sektoriell basis; rekommenderar, om det är nödvändigt, att revisionsrätten fastställer de extra resurser i personal och ekonomiska medel som krävs för att kunna lämna dessa uppgifter,

v. uppmanar revisionsrätten att förvandla revisionsförklaringen till ett instrument som gör det möjligt för de ansvarsbeviljande och budgetansvariga myndigheterna att jämföra och övervaka framsteg inom ekonomisk förvaltning,

vi. upprepar punkt 1 a i sin resolution av den 13 april 2000 om uppskjutandet av beslutet om ansvarsfrihet för kommissionen för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1998, nämligen att kommissionen skall förplikta sig att avsevärt minska felfrekvensen på mer än 5 procent; begär att denna minskning skall göras tillsammans med medlemsstaterna, på grundval av en metod som revisionsrätten, budgetmyndigheten och kommissionen skall diskutera fram; uppmanar kommissionen att se till att den når fram till en positiv revisionsförklaring senast för budgetåret 2003,

Kommissionens svar på punkt 3:

(iii) Revisionsförklaringen utformas av revisionsrätten. Revisionsrätten har fortlöpande försökt förbättra utformningen av förklaringen och beslutade för några år sedan att en beskrivande revisionsförklaring utgjorde den effektivaste kommunikationsmetoden. Den beskrivande revisionsförklaringen är ett allmänt utlåtande om kommissionens verksamhet; i den relevanta bestämmelsen i EG-fördraget, artikel 248, föreskrivs ingen detaljerad uppdelning på generaldirektorat. Kommissionen kan därför varken ge felfrekvens eller detaljer om varje generaldirektorat för de fyra revisionsförklaringar som revisionsrätten avger varje år om räkenskapernas tillförlitlighet samt lagligheten och korrektheten hos inkomster, åtaganden och utbetalningar. Endast revisionsförklaringen om utbetalningar var negativ.

(vi) Kommissionen har slagit fast att den "kommer att göra allt som står i dess makt för att förbättra revisionsförklaringen så snabbt som möjligt" och upprepar detta åtagande. För att uppnå en hållbar och långsiktig förbättring av revisionsförklaringen krävs en förbättring av kommissionens och medlemsstaternas kontrollsystem samt nödvändiga resurser för uppgiften. Reformen av kommissionen som inleddes under första halvåret 2000 omfattar dessa två områden. De finansiella funktionerna i de enskilda generaldirektoraten har till exempel stärkts. Den centrala finanstjänsten har upprättats, liksom en revisionsfunktion inom generaldirektoraten, internrevisionstjänsten. Omarbetningen av budgetförordningen framskrider.

3.3. Rådet

4. (Rådet:)

3.4. Medlemsstater

5. erinrar om att över 80 procent av EU:s budget förvaltas av medlemsstaterna,

i. uppmanar de medlemsstater som fortfarande inte ratificerat 1995 års konvention om skydd av gemenskapens ekonomiska intressen, det vill säga Belgien, Irland och Luxemburg, att göra detta så snart som möjligt,

ii. noterar att revisionsrätten, i sina svar av den 26 januari 2001 på frågorna i frågeformuläret från den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten, anger att den i sin årsrapport kritiserar följande medlemsstater:

>Plats för tabell>

iii. förvånar sig över att de uppgifter avseende bedrägerier och oriktigheter som lämnats av medlemsstaterna som helhet är mycket lägre än de felfrekvenser som fastställdes av revisionsrätten vid de sektoriella revisionsförklaringarna; noterar att de uppgifter som lämnats av medlemsstaterna kan ge en förvrängd bild på grund av skillnader i definitioner och metoder som används av revisionsrätten och medlemsstaterna; uppmanar den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten att undersöka detta,

iv. Egna medel

a) erinrar om att medlemsstaterna rapporterade om oriktigheter och bedrägerier motsvarande 266,1 miljoner euro, det vill säga 1,92 procent av budgeten för de egna medlen, som uppgår till 13,8 miljarder euro (förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89); konstaterar att av ett totalt belopp på 214,8 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara oriktigheter, upptäcktes 48,7 procent av Förenade kungariket, och av ett totalt belopp på 51,3 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara bedrägerier, upptäcktes 76,8 procent av Tyskland,

b) påpekar att fyra medlemsstater, det vill säga Irland, Luxemburg, Portugal och Förenade kungariket inte rapporterat om något fall av bedrägeri i samband med uppbörden av de traditionella egna medlen,

c) uppmanar kommissionen att undersöka möjligheten av att ta fram ett förfarande för finansiella korrigeringar för de egna medlen utifrån det system för avslutning av räkenskaperna som används för garantisektionen vid EUGFJ,

Kommissionens svar på punkt 5 (iv):

(a) och (b) Liksom kommissionen tidigare har noterat tolkas begreppet bedrägeri inte alltid enhetligt av de olika behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. Detta beror till stor del på att samtliga medlemsstater ännu inte har ratificerat den konvention som ger en konsekvent tolkning. I vissa medlemsstater kan en överträdelse av en gemenskapsbestämmelse endast betraktas som bedrägeri efter ett definitivt avgörande i domstol medan myndigheter i andra länder gör denna klassificering själva under sina utredningar.

(c) Innan kommissionen föreslog en ändring av förordning nr 1552/89 (nu nr 1150/2000) 1997 undersökte den olika sätt att göra "avskrivningsförfarandet"(artikel 17(2) i förordning nr 1150/2000) mer öppet och effektivt. Möjligheten att införa ett "avslutningssystem" granskades också. Slutsatsen blev att ett sådant tillvägagångssätt skulle bli ohanterligt för de traditionella egna medlen eftersom man, i motsats till situationen för EUGFJ, inte känner till det totala antalet och omfattningen av de underliggande transaktionerna. Kommissionen har därför föreslagit en enklare lösning som innebär att medlemsstaterna till kommissionen måste rapportera alla fall över 10 000 euro där återvinningen misslyckats under de senaste 5 åren. Om en medlemsstat har brustit i omsorg under återvinningsförfarandet skall den hållas ekonomiskt ansvarig. Förslaget (KOM (97) 343 slutlig) granskas fortfarande av rådet.

v. EUGFJ - garantisektionen

a) erinrar om att medlemsstaterna rapporterade om oriktigheter och bedrägerier motsvarande 232,1 miljoner euro, det vill säga 0,59 procent av budgeten för garantisektionen vid EUGFJ, som uppgår till 39,5 miljarder euro (förordning (EEG) nr 595/91); konstaterar att av ett totalt belopp på 116,5 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara oriktigheter, upptäcktes 70 procent av Tyskland, Spanien och Italien, och av ett totalt belopp på 115,5 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara bedrägerier, upptäcktes 78 procent av Tyskland, Frankrike och Italien,

b) påpekar att två medlemsstater, Grekland och Finland, inte rapporterat om något fall av bedrägeri i samband med den gemensamma jordbrukspolitiken,

c) beklagar att en medlemsstat, Danmark, den 1 februari 2001 hade byggt upp en som det verkar alltför hög nivå, motsvarande 2,2 miljarder danska kronor (cirka 300 miljoner euro), som garantier för exportbidrag, av vilka 6 miljoner danska kronor (cirka 800 000 euro) deponerades av företag för fem år sedan; yrkar på att kommissionen och revisionsrätten tillsammans genomför en revision av hur det danska ministeriet för livsmedel, fiskeri och jordbrukshandel hanterar exportbidragen,

d) beklagar att Italien, i sina jordbrukares ställe, betalat den höga avgift som pålagts till följd av att jordbrukarna överskridit mjölkkvoten, och att landet därigenom snedvridit konkurrensen inom unionen; anser det vara mycket viktigt att ett lämpligt regelverk upprättas som gör det möjligt att påföra sanktioner på medlemsstater vars förvaltning av mjölkkvotssystemet är bristfällig; uppmanar kommissionen att på ett omfattande sätt undersöka påståendena om att skummjölkspulver som subventionerats av gemenskapen vidareförädlas som färsk mjölk,

e) beklagar att Grekland inte upprättat ett register över vingårdarna trots att landet sedan 1992 är rättsligt skyldigt att göra detta; beklagar att kommissionen ständigt misslyckats med att inrätta ett effektivt specialiserat kontrollorgan för vinsektorn trots både revisionsrättens och parlamentets upprepade krav om detta; kräver att villkoren för tilldelning av extra personalresurser för kommissionen inom ramen för budgeten för 2002 skall inbegripa specifika och kontrollerbara åtgärder för det berörda organets verksamhet,

f) uppmanar kommissionen att utvidga den period för avslutande av räkenskaperna under vilken återbetalningskrav kan göras från nuvarande 24 månader till 36 månader, att se över medlemskapet i förlikningsorganet och lägga fram ett förslag till en rättslig grund som gör det möjligt för kommissionen att tillämpa successivt förhöjda finansiella korrigeringar på medlemsstaterna för återkommande brister i kontrollsystemen, inbegripet för förseningar med att införa ett integrerat administrations- och kontrollsystem (IACS),

Kommissionens svar på punkt 5 (v) c.:

Kommissionen har utfört en revision av förvaltningen av förskott och garantier hos det danska direktoratet för livsmedel, fiskeri och jordbrukshandel som ett led i en europeisk utredning i detta ämne.

Förskott för exportbidrag betalas endast om det finns en acceptabel garanti. Garantin frisläpps efter det att relevant dokumentation har inkommit. När det gäller differentierade bidrag har exportören upp till 12 månader på sig att överlämna bevis på att exporten anlänt och övergått till fri omsättning i tredje land. Sådana bevis kan dock överlämnas upp till 18 månader efter exportdatum, men då minskas exportbidraget med 15 %. Perioden kan förlängas i väl motiverade fall. Export till Ryssland är för närvarande omgärdad av ytterligare krav och dessa exportörer har därför upp till två år på sig att överlämna det nödvändiga ankomstbeviset.

I ett stort exportland som Danmark är det därför inte förvånande att direktoratet permanent innehar ett betydande garantibelopp. Kommissionen har emellertid slagit fast att eftersläpningen av icke frisläppta garantier har nått en oacceptabel nivå. Det medför extra kostnader för exportörerna och potentiella risker för EUGFJ om återvinningen sker sent eller inte alls.

I maj 2000 upprättade direktoratet en handlingsplan för att komma till rätta med eftersläpningen, efter påtryckningar från kommissionen. Planen omfattade 22 000 ärenden från tiden före 1 mars 1999 med garantier för 740 miljoner danska kronor. Den 30 april 2001 hade siffran minskat till 2 400 ärenden med garantier för 99 miljoner danska kronor. Den 13 juni var siffran 70 miljoner. Enligt planen skall eftersläpningen ha hämtats upp i slutet av 2001.

Även om vissa återvinningar har gjorts senare än nödvändigt har kommissionen inte funnit något bevis på att direktoratet misslyckats med att genomföra de återvinningar som krävs i lagstiftningen. Kommissionen välkomnar de åtgärder som direktoratet redan har vidtagit för att komma till rätta med problemet.

Kommissionen kommer att utföra en uppföljningsrevision för att kontrollera att direktoratets åtaganden faktiskt har följts och att problemet slutligen har lösts.

Kommissionens svar på punkt 5 (v) d:

Mjölkkvoter

Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden (pågående) mot Italien (motiverat yttrande 97/2228) och Spanien (motiverat yttrande 97/2227) för felaktig tillämpning av mjölkkvotssystemet och underlåtenhet att ta ut avgiften. Problemen i Italien har behandlats i en rapport från en italiensk utredningskommitté. Kommissionen har vidtagit grundliga och ihållande åtgärder och kommer att fortsätta återvinningen även om den medger att förseningarna orsakats av medlemsstater, regioner och enskilda som utövar sin rätt att försvara sig.

Kommissionen håller med om att mjölkkvotssystemet ännu inte har genomförts fullt ut i Italien eftersom det fortfarande finns problem med att ta ut tilläggsavgiften. Man måste dock skilja mellan följande skäl till att avgiften inte tas ut i Italien: överklaganden av avgiften till nationella domstolar, felaktig kompensation mellan leveranskvoter och direktförsäljning och ytterligare avgifter som inte tagits ut. De sista två skälen är anledningen till att överträdelseförfarandet mot Italien fortfarande pågår (motiverat yttrande 97/2228). Även om uttagen av avgifter fortfarande är otillfredsställande i Italien medger kommissionen att det gjorts stora förbättringar. Italien har genomfört relativt effektiva kontrollåtgärder retroaktivt från regleringsår 1995/96. Det stora problemet med bristande uttag av avgifter kvarstår dock.

Kommissionen har gjort stora ansträngningar för att tvinga fram betalning av avgiften. Kommissionen kan enligt gällande lagstiftning minska förskotten om avgiften inte betalas inom den utsatta tidsfristen. För de flesta medlemsstater behövs ingen eller endast en liten finansiell korrigering vid beslutet om avslutande av räkenskaperna. Fram till 1999 minskades förskotten för fyra medlemsstater: Grekland, Spanien, Italien och Förenade kungariket. I fallet med Förenade kungsriket gällde minskningen bara små belopp, vilket visar att systemet tillämpas korrekt inom EU.

Förändringar i kvotbestämmelserna har emellertid föreslagits och införts i den nyliga revideringen av tillämpningsförordningen för kvoter. Detta för att stärka både kommissionens och medlemsstaternas befogenheter i fråga om påföljder (inom ramen för kommissionens befogenheter enligt rådets förordning nr 3950/92. I förordningen föreskrivs

att det enda insamlade belopp som får tillföras gemenskapsbudgeten om de nationella kvoterna överskrids är tilläggsavgiften (och ränta på försenad betalning av avgiften). Ekonomiska påföljder tillhör alltså inte denna kategori. Den nya förordningen kommer sannolikt att antas och offentliggöras i slutet av juli.

Skummjölkspulver

Alla seriösa påståenden om att skummjölkspulver har förädlats till färsk mjölk på gemenskapsbudgetens bekostnad kommer att undersökas.

Kommissionens svar på punkt 5 (v) (e):

Kommissionen kan endast konstatera att Grekland har dröjt med att inrätta ett vinodlingsregister. Man måste dock påminna om att registret skulle vara infört först den 31 december 2000, eftersom rådet beslutat om flera uppskov. Grekland hade inte gjort några påtagliga framsteg vid detta slutdatum. Kommissionen anser visserligen att medlemsstaten är skyldig att inrätta registret även efter slutdatumet i den förordning som skulle möjliggöra en samfinansiering av gemenskapen, men är allvarligt oroad över förseningen eftersom registret enligt den nya reformen av vinsektorn (som trädde i kraft i augusti 2000) är ett centralt hjälpmedel för kunskap om och kontroll av vinproduktionskapaciteten. Kommissionen är allvarligt oroad över att det saknas ett vinodlingsregister i Grekland och kommer att vidta lämpliga åtgärder i samband med förfarandet för avslut av räkenskaperna.

Det stämmer att kommissionen inte kan bemanna det specialiserade kontrollorganet med de tjänster som ursprungligen föreslogs av parlamentet 1996 och som byggde på domstolens anmärkningar. Med tanke på antalet tillgängliga tjänster och vinsektorns relativa budgetmässiga betydelse gavs prioritet till ett fullständigt avslut av räkenskaperna, inklusive vinsektorns utgifter. Detta var också en konsekvens av parlamentets begäran om att anslå 15 ytterligare tjänster till avslut av räkenskaper i allmänhet (vilket gjorts under de senaste åren), som också ligger på det specialiserade kontrollorganets ansvar. Av de 15 tjänsterna var en vikt för det specialiserade kontrollorganet för vin. Det skall också understrykas att organet upprättades genom förordning nr 2048/89 efter flera bedrägerifall (med både finansiella och hälsomässiga risker) som ledde till allvarliga störningar inom vinsektorn både under 1985 och 1986. Under de senaste åren har kommissionen inte funnit några bevis på en ovanligt stor risk för vinsektorn som skulle kunna motivera en oproportionerligt stor tilldelning av revisionsresurser.

När det gäller upprättandet av en särskild kontrollgrupp för vinsektorn bör man först framhålla att avdelningen för avslut av räkenskaper har i uppdrag att kontrollera utgifterna. I dess arbets- och uppdragsprogram ingår utredningar som innehåller uppgifter som getts den särskilda kontrollgruppen. Från hösten 2001 och framåt kommer gruppen att inleda särskilda utredningar tillsammans med nationella experter vars medverkan och samordning ingår i arbetsprogrammet. Kommissionen kommer inte att begära extra personalresurser för området eftersom dessa begränsade resurser kan användas mer effektivt på annat håll.

Kommissionens svar på punkt 5 (v) f.:

Kommissionen ser positivt på förslaget och utvärderar det för närvarande mot bakgrund av erfarenheterna från den pågående 24-månadersperioden. Utvärderingen kan leda till ett förslag till ändring av den nuvarande förordningen. Den nya sammansättningen av förlikningsorganet fastställdes genom kommissionens beslut som trädde i kraft den 1 augusti 2001. Tre av de fem medlemmarna var redan knutna till organet som högt kvalificerade experter på frågor rörande EUGFJ-garantisektionen och de två nya är högt kvalificerade experter på revisionsarbete, enligt beslut 2000/649/EG av den 12 oktober 2000. Kommissionens meddelande om utnämningarna offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 17 juli 2001 (EGT C 201, 17.7.2001, s. 2)

Kommissionen överväger möjligheten att höja de finansiella korrigeringarna i fall av återkommande underskott.

(vi). Strukturfonder

a) erinrar om att medlemsstaterna rapporterade om oriktigheter och bedrägerier motsvarande 120,6 miljoner euro, det vill säga 0,39 procent av budgeten för strukturfonderna, som uppgår till 30,6 miljarder euro (förordning (EG) nr 1681/94 och 1831/94); konstaterar att av ett totalt belopp på 97,3 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara oriktigheter, upptäcktes 64 procent av Italien och Förenade kungariket, och att av ett totalt belopp på 23,2 miljoner euro, som av medlemsstaterna rapporterades motsvara bedrägerier, upptäcktes 99 procent av Tyskland, Italien och Förenade kungariket,

b) påpekar att nio medlemsstater, det vill säga Belgien, Danmark, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal, Finland och Sverige inte rapporterat om något fall av bedrägeri i samband med strukturfonderna,

c) noterar de avsevärda förbättringar som införts genom rådets nya förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna; räknar med att kommissionen noga kommer att tillse att denna förordning kommer att tillämpas på ett fullständigt sätt och att kommissionen i synnerhet kommer att genomföra nödvändiga finansiella korrigeringar då medlemsstaterna är ansvariga för oriktigheter; uppmanar kommissionen att fullt ut tillämpa det förfarande för återtagande av åtaganden som fastställs i den förordningen; uppmanar kommissionen att inrätta ett förfarande för avslutning av räkenskaperna för strukturfonderna,

Kommissionens svar på punkt 5. (vi) (a), (b) & (c):

Den 2 mars 2001 utfärdade kommissionen förordning nr 438/2001 och nr 448/2001 om genomförandebestämmelser till den grundläggande förordningen om förvaltnings- och kontrollsystem samt finansiella korrigeringar. En revision av medlemsstaternas system har inletts för att se till att de uppfyller kraven i den nya förordningarna. Enligt förordning nr 448/2001 skall kommissionen hållas informerad om de finansiella korrigeringar som görs av medlemsstaterna. Kommissionen är dessutom fast besluten att göra egna korrigeringar om nödvändigt, särskilt i fall av systematiska oegentligheter då korrigeringen kommer att grundas på extrapolering eller ett schablonbelopp. Samtidigt med förordning nr 438/2001 antog kommissionen interna riktlinjer för korrigeringar som grundar sig på ett schablonbelopp.

Kommissionen har genom strukturfondskommittéerna förklarat för medlemsstaterna i god tid hur bestämmelserna om frigörande av åtagande under år n+2 kommer att genomföras. När det gäller förfarandet för avslutandet av räkenskaperna för EUGFJ-garantisektionen anser kommissionen att man genom de nya förordningarna för förvaltnings- och kontrollsystem och finansiella korrigeringar, tillsammans med riktlinjerna för finansiella korrigeringar, redan har överfört de delar av bestämmelserna för avslutningsförfarandet som är förenliga med strukturfonderna till strukturfondsbestämmelserna.

Enligt sektorsförordningarna är medlemssstaterna skyldiga att till kommissionen anmäla fall av bedrägeri och oegentligheter som riktas mot gemenskapens budget. Enligt artikel 280 i Amsterdamfördraget är de också skyldiga att vidta samma åtgärder för att bekämpa bedrägerier som riktas mot gemenskapens ekonomiska intressen, som de vidtar för att bekämpa bedrägerier som riktas mot deras egna ekonomiska intressen. Kommissionen tar varje tillfälle i akt för att påminna medlemsstaterna om deras rapporteringsskyldighet i detta avseende, särskilt inom ramen för Rådgivande kommittén för samordning av bedrägeribekämpningen vars roll skall stärkas för att förbättra samarbetet såväl mellan medlemsstaterna sinsemellan som mellan medlemsstaterna och kommissionen. 1999 års statistik för strukturåtgärderna visar på en ökning såväl av antalet fall av bedrägeri och andra typer av oegentligheter som av beloppen. Detta återspeglar medlemsstaternas ökade ansträngningar för att lämna in formella anmälningar. Den stora skillnaden mellan medlemsstaterna när det gäller antalet anmälda fall är dock slående. Kommissionen uppmanar fortlöpande medlemsstaterna att öka sin medvetenhet om de olika typerna av bedrägeri och oegentligheter för att kunna uppnå jämnare resultat.

När det gäller distinktionen mellan bedrägerier och oegentligheter har kommissionen under 2001 tagit ett intitiativ för att fylla tomrummet på detta område med ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om straffrättsligt skydd av gemenskapens ekonomiska intressen. Förslaget innehåller delar från 1995 års konvention om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, inklusive en definition av bedrägeri och grovt bedrägeri (artikel 3). Kommissionen lade fram förslaget i enlighet med artikel 280 i fördraget om Europeiska unionen eftersom det i nuläget inte verkade troligt att konventionen och dess protokoll skulle ratificeras av samtliga medlemsstater, vilket är ett grundläggande villkor för att den skall kunna tillämpas inom hela unionen inom en överskådlig framtid. Artikel 1.2 i förordning (EG) nr 2988/95 innehåller en definition av begreppet oegentlighet.

(d) anser att beloppet för utestående åtaganden i fråga om strukturåtgärder och projekt för transeuropeiska nät fortfarande är alltför högt; kräver att man genast skall lägga fram ett mellan medlemsstaterna och kommissionen överenskommet program som avvecklar dessa, framför allt när det gäller utestående åtaganden från tiden före 1994 inom ramen för strukturåtgärderna; kräver att ingen tidsfrist skall förlängas på begäran av medlemsstaterna,

Kommissionens svar på punkt 5. (vi) (d):

Strukturåtgärder

Varje strukturfond har en handlingsplan för att minska de utestående åtgandena. Planen innehåller kontroller av alla åtaganden som ingåtts före 1994 och som skall avslutas före 2001 års utgång, med undantag av pågående rättsliga förfaranden. Om betalningskrav från

medlemsstaterna inte har registrerats kommer de motsvarande åtagandena att annuleras, i enlighet med förordningen.

De utestående åtagandena har ökat i absoluta tal under perioden 1994-1999, vilket är en återspegling av att budgeten fördubblats under samma period.

De utestående åtagandena för strukturfonderna har varit i stort sett oförändrade under de 3 senaste åren med tanke på förändringarna i budgeten. I slutet av perioden var förhållandet mellan de utestående åtagandena och anslagen för perioden följande: 121 % för 1998, 136 % för 1999 och 126 % för 2000, vilket inte innebär någon större skillnad.

Mot bakgrund av dessa siffror, som rör fleråriga åtgärder i områden kopplade till investeringar för infrastruktur, omställning och modernisering av produktionssektorn, utbildning osv, vidhåller kommissionen att mängden utestående åtganden är normal. Eftesom de utestående åtaganden före 1994 för ERUF var för stora vidtogs omfattande åtgärder, vilket ledde till en minskning från omkring 1,7 miljarder euro under 1999 till 674 miljoner euro i juni 2001. Arbetet för att ytterligare minska dem fortsätter.

Kommissionen arbetar tillsammans med medlemsstaterna på att kunna slutbetala dessa program under 2001. Avsikten med den nya förordningen är att avsluta gamla åtaganden så att den ändrade rättsliga grunden kommer att leda till en minskning av de utestående åtagandena i framtiden.

Det tar tid att minska och avsluta åtagandena, även om arbetet är intensivt. Beslut om åtgärder måste baseras på goda underlag och vara förenliga med förordningarna. De kan leda till rättsliga tidsödande åtgärder, men kan visa sig nödvändiga för att skydda unionens ekonomiska intressen.

Transeuropeiska nät

För att minska mängden utestående åtaganden har åtgärder planerats för att stärka förvaltningen av projekt för transeuropeiska nätverk: projekt som inte startat inom 2 år kommer till exempel att annulleras (artikel 10 i den nya förordningen nr 1655/99 om stöd till transeuropeiska nätverk).

Även om de utestående åtagandena ökade från slutet av 1999 till slutet av 2000 (från 940 miljoner euro till 1078 miljoner) borde dessa åtgärder tillsammans med ökad operativ vaksamhet kunna leda till en nettominskning från 2001.

(vii) uppmanar bestämt medlemsstaterna att följa de kriterier för stödberättigande som fastställs i de nya förordningarna för att undvika en upprepning av de oriktigheter som uppdagas varje år, samt att hålla parlamentet underrättat om de åtgärder som vidtas av kommissionen vid oriktigheter i samband med utnyttjandet av Europeiska socialfonden i medlemsstaterna, framför allt i

Nederländerna: Rijnmond-Drechtsteden och Gelderland,

Spanien: Katalonien,

Danmark: Kolding, där det bör erinras om att de nationella myndigheterna inte rapporterade ärendet till Byrån för bedrägeribekämpning,

Kommissionens svar på punkt 5. (vii):

I sin skrivelse till Freddy Blak (nr 0541 av den 28 mars 2001) rapporterade Anna Diamantopoulou om kommissionens åtgärder i ärendena angående Rijnmond-Drechtsteden och Gelderland samt Katalonien.

* Rijnmond-Drechtsteden och Gelderland: Den 22 juni 2001 anordnade kommissionen ett möte med de nederländska myndigheterna för att ta ställning beträffande återvinningen av de felaktigt utbetalade beloppen i samband med användningen av ESF-medel i Nederländerna. Eftersom den nederländske socialministern inte var beredd att acceptera kommissionens föreslagna återbetalningsplan (dvs. återbetalning av belopp för 1994-1996 före sommaren 2001 och belopp för 1998 och 1999/2000 efter det att kontrollerna avslutats) har kommissionen tillämpat förfarandet i samordningsförordningen (artikel 24 i förordning (EEG) nr 4253/88: minskning, tillfälligt upphävande och tillbakadragande av stöd). Kommissionen informerade de nederländska myndigheterna om detta vid mötet.

* Katalonien: Ett artikel 24-förfarande har pågått sedan december 2000 för att tills vidare dra in alla ESF-medel som tilldelats de två projektanordnarna i fråga.

* Kolding i Danmark: Kravet på att rapportera oegentligheter till OLAF diskuterades vid det årliga samordningsmötet med de danska kontrollorganen den 21 februari 2001. De danska myndigheterna skickade sedan en formell rapport till OLAF den 19 juli 2001. Ärendet utreds fortfarande av de danska polismyndigheterna. Kommissionen följer ärendet noga; inga nya utbetalningar för detta projekt kommer att göras innan de rättsliga förfarandena i Danmark har avslutats.

(viii) uppmanar de medlemsstater som ännu inte gett sina nationella revisionsrätter fulla befogenheter att granska användningen av EU-medel, ända ner till den slutliga mottagarnivån, att göra detta; välkomnar de rapporter som förelagts av den nederländska revisionsrätten och som resulterat i att nederländska regeringen vidtagit åtgärder,

(ix) konstaterar att revisionsrätten i samband med kontrollen av transaktionerna för att utfärda revisionsförklaringar upptäckte oriktiga betalningar motsvarande 418 miljoner euro; uppmanar kommissionen att återkräva anslag som felaktigt utbetalts till medlemsstaterna och att föreslå förenklingar av förfarandet vid överträdelser för att möjliggöra för medlemsstaterna att betala schablonbelopp eller viten, till följd av en dom från domstolen, om kommissionen anser att den berörda medlemsstaten har underlåtit att uppfylla en skyldighet i enlighet med fördraget (artikel 228),

Kommissionens svar på punkt 5. (ix):

Upptäckt av oegentligheter och återvinning av medel uppnås via särskild och relevant lagstiftning för kommissionens olika verksamhetsområden. De åtgärder som har vidtagits för de olika sektorerna är följande:

Jordbruk: Garanti - kommissionen tar hänsyn till resultaten av revisionsförklaringen i avslutandet av räkenskaperna för EUGFJ-garantisektionen. När det gäller EUGFJ-utvecklingssektionen har alla fall i revisionsförklaringen kontrollerats. Återvinning pågår eller de felaktigt utbetalda beloppen har mottagits. I särskilt allvarliga fall har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot medlemsstaten i fråga.

Regional utveckling: När det gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden följer kommissionen upp alla fall av väsentliga betalningsfel som upptäckts av domstolen. I vissa fall pågår ytterligare utredningar med medlemsstaterna fortfarande. Med hjälp av utredningarna kommer kommissionen antingen att kunna samla bevis för att nödvändiga korrigeringar har gjorts av de fel som accepterats av medlemsstaterna, eller kunna dra en slutsats i övriga fall.

Alla felaktigheter som upptäcks av domstolen leder inte till att medlemsstaterna återbetalar de utbetalda beloppen. Om ett fel upptäcks i ett program som inte är avslutat, till exempel, kan den nya stödberättigande utgiften räknas av mot den icke-stödberättigande.

De kommissionsavdelningar som är ansvariga för sysselsättningsåtgärder följer noggrant upp alla de väsentliga fel som upptäckts av revisionsrätten under arbetet med 1999 års revisionsförklaring. Samtliga fel har rapporterats till de berörda medlemsstaterna för att relevanta åtgärder skall kunna vidtas. Eftersom 1999 var det sista året under programperioden 1994-99 kommer de flesta felen att korrigeras som ett led i avslutandeförfarandet för de operativa programmen (2001-2002). Begäran om slutbetalning kommer att justeras för att kunna beakta revisionsrättens iakttagelser och betalningskrav kommer att utfärdas, då det är relevant.

Enligt rådets förordning (EG) nr 2236/95 av den 18 september 1995 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att återvinna alla belopp som gått till spillo på grund av oegentligheter, inklusive dröjsmålsränta i enlighet med de bestämmelser som antagits av kommissionen. Tjänstemän eller andra anställda vid kommissionen kan utföra kontroller på plats, inklusive stickprovskontroller, av projekt som finansieras enligt denna förordning. De får också undersöka kontrollsystem och åtgärder som vidtagits av de nationella myndigheterna, som skall informera kommissionen om sådana åtgärder.

Kommissionen får begära att den berörda medlemsstaten utför kontroll på plats för att undersöka om den begäran om betalning som görs är riktig. Tjänstemän eller andra anställda vid kommissionen får delta i dessa kontroller och skall delta om den berörda medlemsstaten begär det.

Inom administrationen upptäcktes två betalningsfel. Det första uppvisade en skillnad på 75,50 euro mellan det deklarerade och det korrekta beloppet. Ingen återvinning gjordes, eftersom det ansågs att artikel 85 i tjänsteföreskrifterna inte var tillämplig. Det andra felet gällde en skillnad på 3 055, 32 euro för vilka två betalningskrav upprättades. Den berörda personen betalar tillbaka mellanskillnaden i form av amorteringar. Den 27 juni 2001 var det utestående beloppet 1 444,01 euro. Kommissionen fortsätter sina ansträngningar för att återvinna resterande belopp.

På fiskeområdet upptäcktes ett betalningsfel på 24 191, 87 euro. I sin begäran till kommissionen om ersättning för utgifter i samband med marin övervakning under 1999 underlät de grekiska myndigheterna att uppge de belopp som dragits av i form av böter eller dröjsmålsränta. Dessutom tillämpade de ett avdrag på 0,10 % för vissa betalningar för att finansiera utvecklingsministeriets driftsutgifter. Under de inledande kontakterna med kommissionen i detta ärende hade de grekiska myndigheterna inga invändningar mot att beloppen i fråga skulle dras av från en framtida betalning. I en skrivelse till de grekiska myndigheterna av den 8 september 2000 angav kommissionen sin ståndpunkt, som är den samma som revisionsrättens. Eftersom de grekiska myndigheterna inte reagerade på kommissionens skrivelser, trots flera påminnelser, utfärdades ett betalningskrav den 14 mars 2001. Under en kontroll på platsen i juli 2001 informerades kommissionens tjänstemän om att de grekiska myndigheterna, till följd av en felöversättning av deras begäran om ersättning, inte ansåg att de behövde betala tillbaka någonting. Kommissionen kräver att beloppet skall betalas tillbaka.

För att förenkla överträdelseförfarandet krävs en ändring av fördraget. Domstolen har understrukit kommissionens stora möjligheter att själv bedöma när den skall inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 228 i fördraget. Kommissionen använder också andra specialiserade och effektiva förfaranden för återvinning av medel i fall av stora utgifter i medlemsstaterna (EUGFJ och strukturfonderna). Kommissionen anser därför inte att det finns några starka skäl till att ändra förfarandet för närvarande.

3.5. Revisionsrätten

6. (Revisionsrätten)

3.6. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)

7. betonar nödvändigheten av att vidta åtgärder för att klarlägga OLAF:s informationspolitik, ett klarläggande som skall möjliggöra att man på ett rigoröst och balanserat sätt tar hänsyn till följande tre krav som i vissa hänseenden kan vara motstridiga, nämligen

i. krav på öppenhet gentemot den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten,

ii. krav på sekretess vad beträffar viss information vars spridning skulle kunna skada legitima materiella eller moraliska intressen,

iii. krav på respekt för att en åtalad skall anses oskyldig innan bevis föreligger om motsatsen och på rätten till försvar för misstänkta fysiska och juridiska personer,

Kommissionens svar på punkt 7:

OLAF står fast vid sitt åtagande att förse Europaparlamentet med information, enligt gällande lagstiftning, om bedrägeri och oegentligheter som riktas mot gemenskapens ekonomiska intressen. Det är nödvändigt att, å ena sidan, respektera konfidentialiteten för att inte äventyra pågående utredningar eller skada den lagstadgade rätten till försvar och, å andra sidan, informera parlamentet så att det kan utföra sina ansvarsfrihetsbeviljande uppgifter. OLAF har därför utarbetat ett utkast om sin informationspolitik när det gäller bedrägerier och oegentligheter som riktas mot gemenskapens ekonomiska intressen. Utkastet, som är ett försök att uppnå båda dessa mål, diskuteras för närvarande i den behöriga kommissionsavdelningen och har överlämnats till OLAF:s övervakningskommitté för yttrande.

8. anser i detta hänseende att det är absolut nödvändigt att fortsätta diskussionen mellan å ena sidan OLAF och å andra sidan parlamentets behöriga utskott, budgetkontrollutskottet, för att i en gemensam överenskommelse fastställa exakta, balanserade och tvingande spelregler i detta ärende; ser fram emot att, under de adekvata sekretessvillkor som fastställts i bilaga VII i arbetsordningen, från Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, få de slutliga interna och externa rapporterna från kontrollerna av program eller organisationer som faller inom ansvarsområdet för nedanstående generaldirektorat; uppmanar Europeiska byrån för bedrägeribekämpning att ange det datum anmälan togs emot, den totala kostnaden, de huvudsakliga problem som konstaterats och rekommendationer till kommissionen och/eller andra parter,

Generaldirektoratet för jordbruk // olaglig handel med produkter baserade på smör

Generaldirektoratet för yttre förbindelser // kommissionsdelegationer inbegripet

Washington,

IRELA (Institutet för Europa-Latinamerikafrågor)

ACEAL (organisation för samarbete mellan Europa och Latinamerika)

Kontoret för humanitärt bistånd // ECHOFLIGHT - Afrika

Internationella rödakorsfederationen - före detta Jugoslavien

Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor // Europeiska unionens migrationsforum

Generaldirektoratet för sysselsättning och sociala frågor // Europeiska socialfonden i Nederländerna, Spanien och Danmark

Generaldirektoratet för personal och administration // Berlaymont-byggnaden,

Kommissionens svar på punkt 8:

OLAF håller med om att det behövs klara regler för informationen till parlamentet om bedrägerier och oegentligheter som riktas mot gemenskapens ekonomiska intressen. När det gäller de fall som nämns ovan är den nuvarande ståndpunkten följande:

Smör

Fallet med uppblandat smör är ett komplext ärende där kriminella organisationer är inblandade och flera medlemsstater berörs. Utredningarna fortsätter. En bevisupptagning har nyligen avslutats i Italien av de franska myndigheterna i närvaro av utredare från OLAF och kommissionsanställda. Syftet var att fastställa huruvida det finns en risk för folkhälsan på grundval av de uppgifter som är kända om det uppblandade smörets beskaffenhet och slutproduktens destinationsort. Återvinningsförfaranden pågår för de aktörer som tagit emot slutprodukten. "Svarta listan-förordningen" har tillämpats för några av dessa ekonomiska aktörer.

Washington

OLAF gör för närvarande en ny granskning av kommissionens interna rapport om delegationen i Washington efter det att kommissionens avdelningar lagt fram rapporten på nytt i augusti. Med tanke på slutsatserna i rapporten är det dock inte troligt att OLAF inleder en utredning.

Institutet för Europa-Latinamerikafrågor (IRELA)

Fallet med IRELA utreds fortfarande av OLAF. På grund av ärendets omfattning och behovet av att intervjua ett stort antal människor kommer ärendet inte att kunna avslutas förrän om två-tre månader.

ACEAL

OLAF fortsätter sin utredning om ACEAL.

ECHOFLIGHT

OLAF:s utredning om ECHOFLIGHT avslutades nyligen. Inga fall av bedrägeri har upptäckts och ärendet har därför avskrivits.

Europeiska unionens migrationsforum

OLAF har avslutat sin utredning om Europeiska unionens migrationsforum och ett ärende har överlämnats till det belgiska rättsliga myndigheterna.

ESF

OLAF följer noga utvecklingen beträffande Europeiska socialfonden i Nederländerna och är beredd att bistå de nederländska rättsliga myndigheterna vid behov.

Berlaymont

Arbetet med Berlaymont-fallet pågår. Det är ett komplext ärende med många olika ansvarsnivåer. OLAF kommer att ge information om resultaten av utredningen.

3.7. Kommissionen

9. förväntar sig att kommissionen lämnar en rapport över utvecklingen av de ärenden som diskuteras nedan, framför allt i syfte att avhjälpa de svagheter inom systemen som påvisats genom dessa ärenden,

i. Retroaktivitet och proportionalitet - Flechard-ärendet

a) påminner om att det franska företaget Flechard 1991 gick med på att transportera 6 750 ton irländskt smör till före detta Sovjetunionen mot en garanti på 17 617 500 ecu ; framhåller att efter att GD VI och de irländska myndigheterna hade genomfört en gemensam tjänsteresa till Polen i maj 1992, drog de slutsatsen att transaktionen var iscensatt som ett bedrägeri från början,

- noterar att kommissionen den 22 juli 1993 antog förordning (EEG) nr 1938/1993 under vilken garantin skulle sänkas till 6 277 500 ecu och tillämpas retroaktivt för Flechard,

- förstår att beslutet att sänka garantin till 3 003 750 ecu antogs under sammanträdet den 7 januari 1994 med ställföreträdande chefen för kommissionsordförandens kansli som ordförande och i närvaro av styrekonomen, generaldirektören för rättstjänsten och direktören för EUGFJ,

- framhåller att byrån för bedrägeribekämpning, parlamentets rättstjänst , revisionsrätten och oberoende expertkommittén har ifrågasatt den rättsliga grunden för beslutet som fattades av kommissionen för att sänka straffet till 3 003 750,

b) beklagar att kommissionen fattade ett ad hoc-beslut

- utan tillräcklig rättslig grund,

- utan att genomföra en slutlig undersökning om bedrägeri,

- utan medverkan från kommissionskollegiet eller den ansvarige kommissionsledamoten och på grundval av ett sammanträde med högre tjänstemän där protokollet från sammanträdet har försvunnit,

c) välkomnar dock att kommissionen har

- erkänt, för första gången för parlamentet, att hanteringen av Flechardfallet kan kritiseras,

- erkänt att en grundligare utredning borde ha genomförts,

- insett omfattningen av de problem som detta fall riktat strålkastarljuset på,

d) uppmanar kommissionen att

- klart och otvetydigt förklara att den inte skulle hantera ett liknande fall på samma sätt i dag,

- senast i november 2001 lägga fram riktlinjer för tillämpningen av proportionalitetsprincipen såsom den lovat ,

- tillse att kollegiet fattar ett formellt beslut i fall som innehåller proportionalitet om man avser att avstå från fordringar som överstiger 1 miljon euro eller 100 000 euro, om detta belopp utgör en minskning som är större än 25 procent,

Kommissionens svar på punkt 9. (i):

Vid sammanträdesperioden i april 2001 gjorde Michaele Schreyer ett klart och entydigt uttalande om detta ärende. En arbetsgrupp med företrädare för flera avdelningar har bildats för att tillmötesgå parlamentets begäran om att kommissionen skall lägga fram riktlinjer för tillämpningen av proportionalitetsprincipen. Kommissionen skall enligt planerna lägga fram ett meddelande om antagandet av dessa riktlinjer. Den kommer på detta sätt att inom kort fastställa bestämmelser om ett säkert och öppet skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen vid skuldeftergifter av proportionalitetsskäl.

(ii) Lin

ifrågasätter varför otillräckliga åtgärder vidtogs av behöriga myndigheter i Spanien trots att brister i kontrollsystemet rapporterades av kommissionen (Ekonomistyrningen och Generaldirektoratet för jordbruk) och byrån för bedrägeribekämpning; ber byrån för bedrägeribekämpning att utreda liknande regelbrott inom linsektorn i andra medlemsstater; ber budgetkontrollutskottet att även i fortsättningen övervaka utvecklingen i detta ärende; förväntar sig att kommissionen skall tillämpa stränga finansiella korrigeringar på Spanien och andra medlemsstater under förfarandet för avslutande av räkenskaperna; förväntar sig att kommissionen på ett adekvat sätt skall bestraffa både linproducenter och förädlingsindustrier för brott mot gemenskapslagstiftningen,

Kommissionens svar på punkt 9. (ii):

På grundval av slutresultatet av den pågående OLAF-utredningen och de utredningar som utförs av de behöriga myndigheterna i Spanien kommer kommissionen att räkna ut vilken del av utgifterna enligt denna ordning som skall undantas från gemenskapsfinansiering. Kommissionen utreder för närvarande, inom ramen för gemenskapsförordningarna, vilka de finansiella konsekvenserna kan bli för den berörda medlemsstaten vid förfarandet för avslutande av räkenskaperna. Ett bilateralt möte mellan kommissionens avdelningar, OLAF och de spanska myndigheterna har ägt rum. Ett beslut om korrigering utarbetas för närvarande. De spanska myndigheterna har i en skrivelse informerats om att alla utgifter för lin under budgetåren 1996-2000 ses över.

De delar som rör Spanien i rapporten om OLAF-utredningen om linsektorn har redan överlämnats till Europaparlamentets budgetkontrollutskott. Ytterligare utredningar om linsektorn i andra medlemsstater i norra och södra Europa fortsätter.

iii. Förfalskade mjölkprodukter

Europaparlamentet är mycket oroat över rapporter om bedrägerier med förfalskning av 35 200 ton smör som iscensatts av ett multinationellt organiserat brottssyndikat; påminner om att gemenskapsstöd betalades ut för vad som olagligt förklarades vara smör; uppmuntrar byrån för bedrägeribekämpning att fortsätta att samordna kontroller i ett antal medlemsstater, inbegripet Italien, Frankrike och Belgien; uppmanar kommissionen att inom förfarandet för avslutande av räkenskaperna tillämpa maximala finansiella korrigeringar så snart som resultaten föreligger från den utredning som genomförs av byrån för bedrägeribekämpning,

Kommissionens svar på punkt 9. iii)

OLAF fortsätter att samordna de pågående utredningarna om misstänkta oegentligheter angående uppblandade smörprodukter (se svaret på punkt 8). Om det är relevant kommer finansiella korrigeringar att ingå i ett beslut om avslut baserat på resultaten av de nationella rättsliga utredningar som utförs med bistånd av OLAF. Beslutet kommer att fattas i enlighet med det formella förfarandet i artikel 4 (skyldigheter för medlemsstaternas utbetalningsställen) i förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken.

(iv) Utvidgningen

(a) beklagar, när det gäller stöd till den offentliga förvaltningen i sin helhet, bristen på strategi, en alltför allmänt hållen definition av målen och det faktum att kandidatländerna inte verkar ha förmåga att tillämpa, förvalta och kontrollera program för förberedelse inför anslutningen; välkomnar emellertid förbättringen i vänortsprogrammen,

(b) beklagar, vad beträffar Phare-programmet, koncentrationen av finansiella beslut till slutet av året; konstaterar att kommissionen tvingats genomföra sena betalningar eftersom tilläggs- och ändringsbudgetar antogs i slutet av året; oroar sig över de finansiella konsekvenser som detta kan få för förmånsmottagarna för programmen eller projekten; förväntar sig att ett antagande av nya riktlinjer kommer att förbättra upphandlingsförfarandena,

(c) uppmanar kommissionen att tillse att samtliga kandidatländer skall ha infört ordentliga kontrollsystem inom området för gemensam förvaltning av gemenskapsmedel innan de ansluts till unionen,

Kommissionens svar på punkt 9. (iv):

(a) Såsom betonades i Phare-översynen delar kommissionen parlamentets oro för kandidatländernas kapacitet och de svårigheter detta innebär för länderna att effektivt absorbera bistånd från EU. Frågan kan endast behandlas tillfredsställande av kandidatländerna själva. Kommissionen kommer att hjälpa dem genom att i första hand öka medvetenheten (särskilt genom återkommande rapporter och partnerskap för anslutning) om frågan och i andra hand hjälpa länderna att lösa den. Detta kommer att bli en viktig prioritering för Phare-programmet.

(b) De nationella Phare-programmen under ett visst år försöker avhjälpa de svagheter som angetts i de återkommande rapporterna som avslutas först mot slutet av närmaste föregående år. Det tar i allmänhet sex månader att utarbeta ett nationellt Phare-program. Programmet består av projekt i många olika sektorer. Endast fullt utvecklade projekt godtas och det är det långsammaste projektets hastighet som bestämmer hur fort det går att utveckla ett program. Det tar ytterligare omkring fyra månader att lotsa programmet genom alla godkännandeförfaranden (interinstitutionellt samråd, översättning, förvaltningskommitténs godkännande, kommissionens beslut, budgetåtagande, undertecknande av finansieringsöverenskommelser osv.). För 2002 kommer kommissionen att dela upp ländernas nationella program så att färdiga projekt för institutionell uppbyggnad och därtill hörande investeringar kan framskrida snabbare. Detta innebär åtaganden av en betydande del av budgeten under det första halvåret 2002.

Om betalningsbemyndigandena finns tillgängliga anser kommissionen det troligt att betalningstiderna för Phare-programmet kommer att respekteras.

(c) Kommissionen har ett nära samarbete med kandidatländerna för att hjälpa dem att införa "utvidgad decentralisering" för stödet inför anslutningen där kommissionen avstår från rätten till förhandskontroller av ländernas anbuds- och upphandlingsförfaranden och endast genomför kontroller i efterhand. Detta kan endast göras på grundval av en noggrann analys av den finansiella förvaltningen och kontrollsystemen i kandidatländerna. Kommissionen skulle, där det är möjligt, vilja att dessa system var funktionsdugliga före anslutningen för att kunna se till att de fungerar korrekt.

(v) Livsmedelsbistånd till Ryssland

betvivlar lämpligheten i programmet för leverans av jordbruksprodukter till Ryssland; frågar sig om de eftersträvade målen har uppnåtts; beklagar att kommissionen inte kunnat göra sina ståndpunkter gällande hos de ryska federala myndigheterna; förväntar sig av kommissionen att denna översänder rapporten från den slutliga granskningen till Europaparlamentet före slutet av år 2001,

Kommissionens svar på punkt 9. (v):

Kommissionen har gjort allt som står i dess makt för att under svåra omständigheter se till att huvudmålet med programmet som beslutats av rådet i stort sett kunnat uppnås, dvs. att leverera livsmedelsbiståndet till Ryssland på ett effektivt sätt. Det uppstod bland annat problem med kontrollen av livsmedelsdistributionen inom Ryssland via de ryska organisationerna. Kommissionen stoppade programmet i december 1999. Europaparlamentet kommer att informeras om resultaten av revisionen så snart de finns tillgängliga.

(vi) Kärnsäkerhet

uppmanar kommissionen att fortsätta sina ansträngningar när det gäller

(a) Europeiska unionens åtgärder på området kärnsäkerhet i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna, och att fullfölja sina ansträngningar för att förbättra förvaltningen av dessa stöd inom ramen för reformeringsprocessen, i synnerhet enligt vad som utstakats i dokumentet om "Utläggningen av förvaltningen av gemenskapsprogram" av den 12 maj 2000 av Planerings- och samordningsgruppen för utläggningen och

(b) omfördelningen av medel genom att inrätta en enskild budgetpost i syfte att stärka samarbetet på området kärnsäkerhet för Tacisländerna,

Kommissionens svar på punkt 9. (vi):

(a) Kommissionen fortsätter att förbättra förvaltningen av biståndet till tredje land, inklusive stöd för att öka kärnsäkerheten.

(b) Den 6 september 2000 beslutade kommissionen att omorganisera ansvaret för programmen för stöd till kärnsäkerhet i länderna i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna. Detta beslut klargjorde ansvarsfördelningen och minskade, i synnerhet när det gäller Phares stöd inför anslutningen, antalet mellanhänder mellan olika aktörer inom kommissionen.

När det gäller Phare-programmets finansiella instrument ålades ett direktorat inom kommissionen ansvaret för hela projektcykeln. Direktoratet inrättade därefter en "arbetsgrupp för kärnsäkerhet" för att behandla både politiska kärnsäkerhetsfrågor i samband med utvidgningen och tillhandahållande av bistånd som finansieras genom Phare. Denna arbetsgrupp blev operativ under första halvan av 2001. Det får stöd från direktoratet för transport som är den avdelning som är ansvarigt för kärnsäkerhetsfrågor. Ansvarskoncentrationen till GD Utvidgning gör det möjligt för avdelningen med ansvar för anslutningsförfarandet att kombinera det ekonomiska biståndet med en föranslutningsdialog med kandidatländerna och därmed bidra till att kommissionens insatser koncentreras för att säkerställa att kärnsäkerhetsnivåerna i dessa länder höjs. Samtidigt har gemenskapsdelegationernas deltagande i kandidatländerna och rapporter till gemenskapens institutioner effektiviserats ytterligare för att bidra till kommissionens verksamheter.

Som kompletterande åtgärd för att förbättra förvaltningen av biståndet på området antog kommissionen också nya avtalsregler på området kärnsäkerhet (för närmare uppgifter, se bilagan till meddelandet KOM(2000) 493 slutlig). Reglerna är avsedda att resultera i en bättre definition av programmålen.

Redan i 2001 års budget inrättades en särskild budgetpost B7-524 "Stöd på kärnkraftsområdet" som tilldelades ett schablonmässigt anslag. Anslagen till kärnkraftsområdet kommer att göras tillgängliga genom en överföring av anslag. I det preliminära budgetförslaget 2002 föreslog kommissionen anslag på 85 miljoner euro för att stärka samarbetet mellan Tacis-länderna på kärnkraftsområdet. Dessutom har 25 miljoner euro föreslagits för budgetpost B7-525 "Gemenskapens bidrag till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling till förmån för fonden för inkapsling av Tjernobylreaktorn".

(vii) "Undersökning" av delegationerna

(a) beklagar att den personal och de resurser som anslås för kommissionens delegationer inte alltid motsvarar unionens aktuella politiska prioriteringar eller omfattningen på det stöd som utbetalas; anser att tilldelningen av resurser är ojämn; noterar till exempel att delegationen i Mali som ansvarar för en årlig budget på 152 miljoner euro har en personal bestående av sex tjänstemän medan Barbados, med en försumbar budget, också den har sex tjänstemän; noterar att det inte finns några delegationer i nyckelområden som Singapore, Malaysia eller i någon av Gulfstaterna,

(b) noterar att mot bakgrund av de förmåner som härrör från bilaga X i tjänsteföreskrifterna uppgår den genomsnittliga kostnaden för en utomeuropeisk tjänsteman till 270 000 euro under första året och 207 000 euro under därpå följande år jämfört med den genomsnittlig kostnaden för tjänstemän i Bryssel eller Luxemburg på 120 000 euro; noterar att en lokalanställd utomlands motsvarar en tredjedel av kostnaden för en tjänsteman; uppmanar kommissionen att fullfölja omfördelningsprogrammet som inleddes 1996 i vilket regionala delegations skulle inrättas; noterar att sedan 1996 har 70 tjänster, som omfattas av tjänsteföreskrifterna, omfördelats mellan delegationer och 50 tjänster överförts från huvudkontoren till delegationerna; anser att det vore legitimt att ersätta ett antal tjänster för tjänstemän i AVS-länder med tjänster för lokalanställda,

(c) begär att arbetsuppgifterna för samtliga personalkategorier klart och tydligt skall preciseras; anser att ett samstämmigt tillvägagångssätt måste användas när det gäller frågan om antalet tjänstemän i förhållande till antalet lokalt anställda; efterfrågar ett förslag till hur man kan förenkla förvaltningen av extra, tillfällig och fast personal i syfte att undvika tillämpning av olika normer,

Kommissionens svar på punkt 9. (vii):

(a) Beträffande den orättvisa fördelningen av resurser inom delegationerna fattade kommissionsledamöternas kollegium beslut (KOM(2001) 381 av den 3 juli 2001) om att resurserna skulle omfördelas inom tjänsten för yttre förbindelser, inklusive att nya delegationer skulle öppnas och andra effektiviseras. När det gäller resursfördelningen till kommissionens delegation i Barbados, bör det påpekas att denna delegation har regionalt ansvar för 13 länder. Parlamentets önskan om att omfördelningsprogrammet skall fullföljas behandlades också i meddelandet om tjänsten för yttre förbindelser.

(b) Beträffande möjligheten att ersätta tjänstemän med lokalanställda använder kommissionen denna åtgärd under förutsättning att den yrkesmässiga profilen möjliggör ett sådant ersättande.

(c) Parlamentets yrkande på en tydlig definition av arbetsuppgifterna för alla kategorier anställda behandlas i det pågående administrativa reformprogrammet. Beträffande antalet anställda tjänstemän i förhållande till lokalanställda, är den omfördelning av tjänstemän som inleddes under 1996 avsedd att utjämna detta förhållande. Denna utjämning kommer att fortsätta. Beträffande parlamentets yrkande om att förslag skall lämnas om hur personalförvaltningen kan förenklas för att undvika att olika normer tillämpas, är de olika avtal som används inom tjänsten för yttre förbindelser relaterade till verksamhetsmålens olika aspekter (tillfälliga eller permanenta uppgifter). Det administrativa reformprogrammet inkluderar en översikt av regelverket för tillfälligt anställda (extraanställda, utsända nationella experter). I bilaga X till tjänsteföreskrifterna tillåts inga anställningsavtal för extraanställda eller tillfälligt anställda i tredje länder.

(viii) Delegationen i Sarajevo

välkomnar att kommissionen på parlamentets uppmaning har beviljat delegationen i Sarajevo utökade befogenheter och nu fungerar som en förebild för andra kontor,

(ix) Delegationen i Jerusalem

(a) välkomnar att ytterligare 23 delegationer valts ut för att få direkt ekonomiskt ansvar, däribland delegationen i Jerusalem; noterar att även att stödet till den palestinska myndigheten uppgår till 132 miljoner euro, utgjordes personalen vid delegationen i Jerusalem under 1999 huvudsakligen av två A-tjänstemän, en B-tjänsteman och en C-tjänsteman; uppmanar kommissionen inför dess nya uppgifter att öka personalstyrkan i Jerusalem över det fasta taket för tjänstemän och experter som fastställts av de israeliska myndigheterna genom att inleda förhandlingar med Israel såsom delegationen själv föreslog redan 1999,

(b) betonar betydelsen av Europeiska unionens bidrag inom ramen för fredsprocessen i Mellanöstern; påpekar att man både i den oberoende externa utvärderingen och revisionsrättens särskilda rapport nr 19/2000 noterade att de positiva följderna av biståndet minskades genom ett antal faktorer, inbegripet fragmenteringen av ansvarsskyldigheten, brist på resultatindikatorer och otillräcklig samordning med andra biståndsgivare; uppmanar kommissionen att, inom ramen för reformeringen av biståndet till tredje land som inleddes den 16 maj 2000, utarbeta en handlingsplan efter granskning och utvärdering och att rapportera om framstegen, första gången efter sex månader och därefter minst en gång om året,

(c) konstaterar att Europeiska unionen i egenskap av den största biståndsgivaren till Palestina måste vaka över att dess stöd främjar fred och försoning; kommissionen måste se till att det stöd som det ger till det palestinska utbildningssystemet varken direkt eller indirekt finansierar uttryck för rashat utan att kommissionens önskan om att spela en roll i fredsprocessen i stället främjar fred och försoning hos den unga generationen i en region där folken allt för länge har lidit under terror,

Kommissionens svar på punkt 9. (ix):

(a) Kommissionen mottog i juni 2001 de israeliska myndigheternas godkännande om att öka personalstyrkan till åtta anställda. Efter att ha fått detta godkännande kommer kommissionens representationskontor i Jerusalem att få extrapersonal som ett led i den delegering av ekonomistyrningen från Bryssel som kommer att genomföras under 2002. Den exakta tidsplanen beror på säkerhetsförhållandena i landet.

(b) Förvaltningsreformen av kommissionens biståndsprogram är avsedd att öka effektiviteten och inkluderar åtgärder för att tydligare definiera ansvarsfördelningen genom att likrikta projektcykeln och öka decentraliseringen till delegationerna, samt att höja kvaliteten på projektförberedelserna och uppföljningen av projekten genom att öka användningen av resultatindikatorer. Åtgärder för att förbättra samordningen antogs i januari och varje medlemsstat bör ha sänt beslutet till sina företrädare på plats (alla kommissionens delegationer har informerats). En lägesrapport om genomförandet av handlingsplanen håller på att utarbetas.

(c) Hela Europeiska unionen, och i synnerhet kommissionen, har strävat efter att främja fred, tolerans och mänskliga rättigheter i Mellanöstern. Kommissionen anslog för perioden 1999-2000 50 miljoner euro till fredsskapande program för att främja fredsskapandet genom gemensamma projekt och informationskampanjer. Bland dessa projekt finns Utbildning i demokrati för ungdomar ("Democracy Education for Youths") och Utbildning i fredsskapande - en utveckling av utbildningsprogrammen ("Peace Education - Curriculum Enrichment"). Den senare utvecklar riktlinjer och översikter över utbildningsmål som sprider fredsprocessens värderingar.

Frågan om stöd till palestinsk utbildning har tagits upp vid ett flertal tillfällen. Kommissionen beklagar att man fortfarande använder textböcker med inslag av rashat i vissa skolor på Västbanken och i Gaza och stödjer innerligt de palestinska myndigheternas initiativ att under 2000 gradvis avveckla användningen av dessa textböcker.

Europeiska kommissionen finansierar varken direkt eller indirekt produktion och distribution av skolböcker på det palestinska territoriet. Inget av kommissionens stödprojekt till de palestinska myndigheterna inkluderar produktion eller distribution av textböcker.

(x) Representationen i Stockholm

beklagar bristen på insyn för den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten i kommissionens hantering av affären med Stockholmskontoret, förseningar i det disciplinära förfarandet mot inblandade tjänstemän och det faktum att ingenting har gjorts för att undersöka om liknande saker inträffat vid andra lokalkontor,

(a) noterar att kommissionens granskning av Stockholmskontoret i mars 1999 inte verkade avslöja några problem, fastän de anklagelser som framfördes i november 1999, vilka följde på pressrapporter om påstådda försummelser, delvis visade sig vara sanna; uppmanar kommissionen att förbättra kvaliteten på granskningarna; beklagar förseningar på grund av förfarandet och påpekar att medan byrån för bedrägeribekämpning rekommenderade disciplinära undersökningar i maj 2000, överlämnades tre disciplinära fall till disciplinkommittén först i mars 2001; förväntar sig att de disciplinära förfarandena skall slutföras på ett konsekvent, yrkesmässigt och rättvist sätt,

(b) uppmanar kommissionen att informera parlamentet om reglerna och deras tillämpning när det gäller tjänstemän som är under utredning,

(c) välkomnar att granskning genomfördes vid kommissionens representationskontor i Helsingfors, Wien, Madrid och Barcelona; begär att kommissionen skall inleda förebyggande kontroller vid alla sina återstående representationskontor och informera parlamentet om resultaten,

Kommissionens svar på punkt 9. (x):

(a) Granskningskontrollerna syftar inte till att identifiera bedrägerier, utan att säkerställa att reglerna iakttas och att den struktur som granskas fungerar optimalt. De ekonomiska oegentligheter som fastställs under en granskning är normalt inte bedrägerier; varje misstänkt fall av bedrägeri som fastställs genom sådana medel skall överlämnas till OLAF.

De disciplinära åtgärder som rör vissa lokalanställda vid kommissionens representationskontor i Sverige var ändamålsenliga och utfördes helt i enlighet med svensk lagstiftning. Besluten fattades av anställningsmyndigheten inom de tidsgränser som anges i svensk lagstiftning och var inte alls försenade. De lokalanställda som berörs kunde därefter utnyttja varje tillfälle till överklagan av de förfaranden som tillämpades och ärendena utreds nu inför nationell domstol.

När det gäller de tre "Stockholmsärendena" pågår de disciplinära förfarandena fortfarande. Disciplinutskottet har lämnat ett yttrande i ett av fallen. Ett andra yttrande väntas inom kort och det tredje och slutliga yttrandet lämnas med all sannolikhet under hösten. I princip måste tillsättningsmyndigheten därefter fatta sina beslut på grundval av dessa yttranden enligt artikel 7 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna. När det gäller de svenska rättsliga myndigheternas undersökning är det ännu inte klart om den svenske åklagaren kommer att inleda rättsliga förfaranden mot de tre tjänstemän som berörs. Om de tre tjänstemännen åtalas kommer de disciplinära förfarandena att uppskjutas enligt artikel 88.5 i tjänsteföreskrifterna.

(b) Reglerna för tjänstemän under utredning anges i avdelning VI och i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna och utvecklas i förstainstansrättens och domstolens rättspraxis samt i kommissionens administrativa praxis. För att öka öppenheten håller kommissionen för närvarande på att föra samman dessa regler och att kodifiera deras praxis i ett omfattande regelverk för administrativa förfaranden. En kopia av regelverket kommer att sändas till parlamentet.

(c) Granskningar kommer att utföras på representationskontoren i de övriga medlemsstaterna.

(xi) Delegationen i Washington

(a) noterar att styrekonomen till följd av en jämförelse med tyska, brittiska och nederländska ambassaden, kunde påvisa ett högst diskutabelt handlande vad beträffar uppfräschningen av den till Washingtondelegationen tillhörande tjänstebostaden, vars kostnad var hög i förhållande till försäljningsvärdet, och att tillhandahållandet av en tillfällig bostad under en tvåårsperiod skedde till en kostnad över genomsnittskostnaden på marknaden,

(b) ifrågasätter godkännandet i efterhand av de överdrivet höga kostnaderna för uppfräschningen från den rådgivande kommittén för upphandling och avtal och godkännandet från huvudkontoren för bostäder åt delegationspersonal som bryter mot gällande normer; uppmanar kommissionen att utreda denna händelse och att se över sin fastighetspolitik när det gäller dess delegationer,

Kommissionens svar på punkt 9. (xi):

Rådgivande kommittén för upphandling och avtal utfärdade inte något yttrande eftersom ärendet presenterades i efterhand.

Den rapport som upprättades efter den administrativa utredningen om det handlande som rapporterats i samband med uppfräschningen av den till Washingtondelegationen tillhörande tjänstebostaden lämnades till OLAF den 6 augusti 2001.

Med hänsyn till slutsatserna i rapporten är det dock osannolikt att OLAF kommer att inleda en undersökning.

När det gäller de interna reglerna för bostäder, håller dessa på att ses över för att uppnå ökad öppenhet och resursoptimering. Beslut väntas i december 2001.

(xii) Europe Aid

konstaterar att den nya tjänstegrenen "Europe Aid" innebär ett viktigt steg på väg mot att avhjälpa de kvarstående problemen med eftersläpningar i fråga om betalningsbemyndigandena; anser dock att det inte kommer att räcka med ett sådant steg för att önskad nivå på effektiviteten skall kunna uppnås; uppmanar därför kommissionen att med tanke på genomförandet av det externa biståndet på ort och ställe också dra nytta av erfarenheterna hos utomstående byråer, så länge dessa kan uppvisa högre effektivitet än de redan befintliga centraliserade och decentraliserade enheterna; erinrar om att dessa byråer i sådana fall måste utföra sin