EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 07.01.1998 
KOM(97)731 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH 
RÅDET OM TILLÄMPNINGEN AV DIREKTIV 93/109/EG 
Rösträtt och valbarhet i val till Europaparlamentet för EV-medborgare som är bosatta 
i en medlemsstat där de inte är medborgare 

SAMMANFATTNING 
Samtliga medlemsstater tillämpade rådets direktiv 93/109/EG vid valen till Europa­
parlamentet i juni 1994. Även Sverige, Österrike och Finland tillämpade direktivet vid 
deras första val till Europaparlamentet som hölls under 1995 och 1996. Därför kunde ca 
4 471 647 röstberättigade unionsmedborgare som var bosatta i en annan medlemsstat än 
sin egen delta i valen om de så önskade. 
Lågt valdeltagande 
Resultaten av valen i juni 1994 belyste emellertid två brister i utländska unions­
medborgares deltagande. Först och främst var informationen om de nya rättigheterna 
bristfällig. För det andra var andelen framgångsrika utländska kandidater synnerligen låg. 
Deltagandet för utländska väljare i bosättningsstaten varierade mellan 44,11 % i Irland, 
där denna rättighet hade funnits sedan 1979, och 1,55 % i Grekland. Det sammanlagda 
valdeltagandet för utländska unionsmedborgare i de femton medlemsstaterna var 
omkring 5,87 %. Det var bara en utländsk kandidat som valdes i sin bosättningsstat. 
Dessa siffror bör bedömas jämsides med den ständiga nedgången i nationella väljares 
deltagande i val till Europaparlamentet, som minskat från 63,0 % år 1979 till 56,5 % år 
1994. 
Genomförande 
Kommissionen har avslutat analysen av genomförandelagarna och konstaterat att 
medlemsstaterna i stort har genomfört direktivet på ett tillfredsställande sätt. På begäran 
av kommissionen har ett antal mindre justeringar av genomförandelagarna utförts i 
medlemsstaterna. Med hänsyn till de senaste befolkningssiffrorna bör det undantag som 
beviljats Luxemburg avseende en minimiperiod för bosättning behållas för nästa val till 
Europaparlamentet. På grundval av denna analys hävdar kommissionen att direktivet i sig 
inte behöver ändras i detta skede. Kommissionen anser dock att medlemsstaterna bör 
förbättra tillämpningen av direktivet, särskilt vad gäller artiklarna 12 och 13, i syfte att 
öka valdeltagandet för utländska väljare och kandidater och tor att fmjustera metoden för 
informationsutbyte mellan medlemsstaterna om EU-medborgare som önskar rösta i sin 
bosättningsstat. 
Informationskampanj 
Medlemsstaterna bör väsentligt öka sitt arbete för att informera sina utländska EU-
medborgare i enlighet med artikel 12 i direktivet. Detta gäller särskilt de medlemsstater 
som inte kontaktar sina EU-medborgare personligen utan endast använder affischering. 1 
detta hänseende kommer kommissionen tillsammans med Europaparlamentet att fortsätta 
att tillhandahålla detaljerad information om hur rösträttigheter bör utövas. Denna 
information bygger på informationsinitiativet Medborgarnas Europa och den förestående 
dialogen med medborgarna. 
Informationsutbyte 
För att förhindra att dess medborgare röstar mer än en gång åläggs medlemsstaterna 
enligt artikel 13 att utbyta information om de medborgare som röstar i sin bosättningsstat. 
Kommissionen anser att tillämpningen av de nuvarande bestämmelserna bör förbättras 
väsentligt. 
"7 
För att uppnå detta arbetar kommissionen för närvarande tillsammans med medlems­
staterna för att förbättra det administrativa samarbetet. Målet är att hitta en pålitlig, 
flexibel och kostnadseffektiv metod som kommer att möjliggöra för medlemsstaterna att 
utbyta information om sina medborgare som röstar i bosättningsstaten i tillräckligt god 
tid för att de skall kunna införa ändringar i sina röstlängder och med iakttagande av 
reglerna om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter. 
Deltagande i den politiska processen före valet 
Trots att det inte regleras av någon särskild bestämmelse i direktivet förefaller det, för att 
säkerställa att rätten att kandidera används i större utsträckning av utländska EU-
medborgare, vara viktigt att förenkla för dem att delta i det politiska livet i den medlems­
stat där de är bosatta. 
Politiska partier, både på nationell och europeisk nivå, är naturligtvis av största vikt för 
att detta mål skall uppnås. Även på nationell nivå bör dock ansträngningar göras för att 
avlägsna alla potentiella hinder mot unionsmedborgares politiska verksamhet. 
Kommissionen för sin del kommer att fullgöra sin roll som fördragets väktare och vidta 
alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att diskriminering på grund av nationalitet inte 
hindrar unionsmedborgare från att kandidera. 
4^-
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
INLEDNING 
1. Situationen före direktivets ikraftträdande 
2. Räckvidden för artikel 8b.2 i EG-fördraget och de mål som föreskrivs i 
direktiv 93/109 
AVSNITT I: VALET I JUNI 1994 
3. Informationskampanjen 
3.1 Informationsskyldighet 
3.2 Genomförandet 
3.3 De europeiska institutionemas roll 
4. Vem har rätt att delta och vilka är villkoren för att utöva denna rätt 
4.1 Första anmälan om upptagning i röstlängden 
4.2 Bibehållen registrering i röstlängden 
4.3 Diskvalificeringsregeln 
AVSNITT II: UTVÄRDERING AV TILLÄMPNINGEN AV DIREKTIVET .... 
5. Utländskt valdeltagande och utländska kandidaturer 
6. Orsakerna till ett lågt valdeltagande 
7. Informationsutbytet mellan medlemsstaterna 
8. Undantag och övergångsbestämmelser 
AVSNITT III: SLUTSATSER 
9. Förslag till förbättringar av tillämpningen av direktivet 
AX-
INLEDNING 
Rösträtt i valet till Europaparlamentet och i lokala val i den medlemsstat man är bosatt i 
är en av de viktigaste nya rättigheterna som tilldelades alla medlemsstaternas medborgare 
genom Maastrichtfördraget. Att delta i värdmedlemsstatens demokratiska process på 
samma villkor som landets egna medborgare förkroppsligar inte bara idén om unions­
medborgarskap som en rad gemensamma värderingar som delas av alla, utan stärker även 
på ett personligt plan EU-medborgarens integration i värdmedlemsstaten1. 
Första gången dessa nya rättigheter tillämpades var i valet till Europaparlamentet i juni 
1994, i vilket 4 471 647 röstberättigade unionsmedborgare som var bosatta i en annan 
medlemsstat än sin egen hade möjlighet att delta i valet om de så önskade. En kort tid 
senare hade de som var bosatta i någon av de tre nya medlemsstaterna samma möjlighet, i 
samband med att de allra första valen till Europaparlamentet ägde rum, den 17 september 
1995 i Sverige och den 13 respektive 20 oktober 1996 i Österrike och Finland. 
Syftet med denna rapport är att utvärdera tillämpningen av rådets direktiv 93/109/EG av 
den 6 december 1993, i vilket det ges detaljerade föreskrifter om utövandet av rösträtten 
och valbarheten i val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en 
medlemsstat där de inte är medborgare2. 
I rapporten beskrivs kortfattat huvudprinciperna bakom direktivet och de förfaranden 
som har tillämpats i de femton medlemsstaterna för att göra det möjligt för utländska 
medborgare att delta i valen. Rapporten innehåller även en analys av hur 
genomförandelagstiftningen fungerade tillsammans med den nationella lagstiftningen för 
att respektera principen om icke-diskriminering. Slutligen granskas responsen från 
väljarkåren och vilka förbättringsmöjligheter som finns för tillämpningen av direktivet. 
Kommissionen vill ta detta tillfälle i akt att tacka medlemsstaterna för att de har ställt 
information till förfogande för sammanställningen av denna rapport. Under loppet av 
1995 anordnade kommissionen två möten med experter från medlemsstaterna och 
bilaterala kontakter fortsatte under 1996. Innehållet i de sex tabellerna i bilagan till denna 
rapport har granskats av medlemsstaterna. 
1. Situationen före direktivets ikraftträdande 
Innan direktivet infördes tillät de flesta medlemsstaterna sina medborgare bosatta i 
utlandet att rösta i val till Europaparlamentet genom ombud eller på konsulat och 
ambassader, medan endast fyra medlemsstater hade infört rösträtt för utländska EU-
medborgare. 
Jfr Andra rapporten från kommissionen om unionsmedborgarskap, KOM(97)230, 27.5.1997. 
EGT nr L 329/34, 30.12.1993. I artikel 16 i detta direktiv anmodas kommissionen att senast den 31 
december 1995 lägga fram en rapport om enbart valet till Europaparlamentet i juni 1994. Rapporten 
uppsköts dock i syfte att möjliggöra en total utvärdering av tillämpningen av direktivet, även i de tre 
nya medlemsstaterna. 
I Irland har medborgare i andra medlemsstater kunnat delta i valet till Europa­
parlamentet sedan det första direktvalet 1979. I Nederländerna tilläts de utländska 
EU-medborgare som hade förlorat rösträtten i sina ursprungsländer på grund av 
vistelse utomlands, att rösta. I Belgien kunde medborgare i andra medlemsstater 
rösta under förutsättning att de hade varit folkbokförda i Belgien i minst tre år och 
förlorat sin rösträtt i hemlandet på grund av att de var bosatta i Belgien. Slutligen 
hade samtliga irländska medborgare och medborgare i Brittiska samväldet rösträtt i 
Förenade kungariket. 
Vad beträffar valbarheten var det bara två medlemsstater som före direktivet tillät 
utländska medborgare att kandidera på deras territorium. I Italien var det sedan 1979 
tillåtet för alla EU-medborgare oberoende av hemvist att ställa upp i valen till 
Europaparlamentet och i Förenade kungariket har irländska medborgare denna 
rättighet. 
2, Räckvidden för artikel 8b.2 i EG-fördraget och de mål som föreskrivs i direktiv 
93/109 
Genom att rösträtt och valbarhet tilldelas unionsmedborgare som är bosatta i 
medlemsstater där de inte är medborgare syftar inte artikel 8b i EG-fördraget till att 
harmonisera medlemsstaternas vallagstiftning, utan endast till att undanröja 
nationalitetsvillkoret, som i de flesta fall innebar att unionsmedborgare inte hade 
rösträtt utanför sin egen medlemsstat. 
Därför gäller bestämmelserna i och genomförandet av artikeln utan att det påverkar 
tillämpningen av artikel 138.3 i EG-fördraget. I artikel 8b behandlas uteslutande 
utvidgningen av rösträtten för de unionsmedborgare som är bosatta i medlemsstater 
där de inte är medborgare till att gälla på samma villkor som för medborgarna i den 
staten, medan artikel 138.3 syftar till att införa en rad gemensamma regler för hur 
valet till Europaparlamentet skall gå till i hela unionen. Dessa regler berör 
exempelvis valsystem, granskning av kandidaternas meriter, regler om oförenlighet, 
mandatfördelning och andra frågor. 
Nuvarande rösträttslagstiftning påverkas inte heller av bestämmelserna i artikel 
8b.2. Medlemsstaterna har även i framtiden befogenhet att upprätthålla eller bevilja 
rösträtt för medborgare från tredje land som är bosatta inom deras territorum. På 
samma sätt faller de regler som gäller beträffande rösträtt för unionsmedborgare 
bosatta utomlands till förmån för deras egna nationella kandidater genom röstning 
på ambassader, konsulat eller genom ombud, uttryckligen utanför direktivets 
tillämpningsområde. 
I direktiv 93/109 fastställs i enlighet med de mål som anges i artikel 8b.2 
principerna för hur unionsmedborgare som är bosatta i en annan medlemsstat kan 
utöva sina rättigheter i den medlemsstat där de är bosatta under förutsättning att de 
uppfyller de villkor som föreskrivs genom den medlemsstatens val lagstiftning med 
avseende på landets egna medborgare. Dessa principer är följande: 
• Valfrihet - Unionsmedborgare har rätt att välja om de vill utöva sina rättigheter i 
sin ursprungsmedlemsstat eller i den medlemsstat där de är bosatta. 
• En enda röst och en enda kandidatur - ingen får rösta eller ställa upp som 
kandidat i mer än en medlemsstat i ett och samma val till Europaparlamentet. 
Genom att välja att rösta eller att ställa upp som kandidat i en medlemsstat 
förlorar EU-medborgaren automatiskt samma rättighet i den andra 
medlemsstaten. För att förhindra dubbelt valdeltagande och dubbla kandidaturer 
utbyter medlemsstaterna information om medborgare som utövar sina rättigheter 
utomlands. 
Man måste ansöka om att hli upptagen i röstlängden i den medlemsstat där man 
bor - EU-medborgare som önskar utöva sin rösträtt i den medlemsstat där de är 
bosatta måste ansöka om att bli upptagna i röstlängden. 
Jämlikt tillträde till rösträttigheter - På grundval av principen om icke­
diskriminering skall EU-medborgare åtnjuta sin rösträtt på samma villkor som 
medborgare i den stat där de är bosatta. Detta innebär exempelvis tillträde till 
samma överklagandeförfaranden beträffande uteslutande eller fel i röstlängen 
eller i ansökan att ställa upp som kandidat eller att obligatoriskt valdeltagande 
utvidgas till att även omfatta registrerade utlänningar. Enligt samma princip står 
man kvar som EU-medborgare i röstlängden när man väl har hamnat där, på 
samma villkor som landets egna medborgare, fram till dess att man begär att 
avlägsnas. 
Effekten av regler om diskvalificering av kandidater gäller även utanför ett lands 
gränser - Ingen som har fråntagits rätten att ställa upp som kandidat i ett val i sin 
ursprungsmedlemsstat kan väljas till Europaparlamentet i en annan medlemsstat 
där man är bosatt. 
Informationsplikt - För att säkerställa att röstberättigade medborgare i 
gemenskapen som är bosatta i andra medlemsstater än sina egna blir medvetna 
om sina nya rättigheter, så föreskrivs i direktivet en skyldighet att i alla 
medlemsstater informera utländska medborgare "i god tid och på lämpligt sätt" 
om hur deras rättigheter kan utövas. 
Undantag tillåts enbart om de är motiverade genom en specifik situation i en 
medlemsstat - Artikel 8b ger utrymme för att införa undantag från principen om 
likabehandling i sådana undantagsfall där den specifika situationen i en 
medlemsstat så kräver. Direktivet innehåller två undantag. Det första hänför sig 
till de minimikrav för bosättning som kan krävas av utländska medborgare av 
sådana medlemsstater som har en andel utländska EU-medborgare som är högre 
än 20 %. Det andra gäller sådana medlemsstater där EU-medborgare redan har 
tillåtits delta i nationella val och därför tagits upp i röstlängden på exakt samma 
villkor som landets egna medborgare. Det är möjligt för dessa medlemsstater att 
avstå från att tillämpa några av direktivets bestämmelser beträffande sådana 
medborgare. 
Övergångsbestämmelser som var tillämpliga endast på valet i juni 1994: De fyra 
övergångsbestämmelserna gäller det förfarande som krävs för upptagande i 
röstlängden och offentliggörande av kandidaturer som i några medlemsstater 
redan var införda vid tiden för direktivets antagande. Dessa bestämmelser var 
nödvändiga med tanke på hur kort tid som stod till förfogande mellan antagandet 
av direktivet och det fjärde direkta valet till Europaparlamentet. 
AVSNITT I: VALET I JUNI 1994 
Nationella regler dominerar 
I väntan på att ett enhetlig valförfarande skall antas styrs valen till Europaparlamentet av 
nationell lagstiftning, av lagen från 1976 om direkta val till Europaparlamentet3 och 
slutligen av bestämmelserna i artikel 8b.2 och i direktiv 109/93 om tillämpningen av 
dessa bestämmelser. 
1994 års val till Europaparlamentet hölls den 9 juni i Danmark, Irland, Nederländerna 
och Förenade kungariket och den 12 juni i Belgien, Grekland, Tyskland, Spanien, 
Frankrike, Italien, Luxemburg och Portugal. 
I anslutningsfördraget fastställdes att de nya medlemsstaterna skulle hålla sina första 
direkta, allmänna val till Europaparlamentet inom två år efter sin anslutning till EU4. 
Sverige valde att välja sina representanter den 17 september 1995, medan Österrike och 
Finland höll sina första Europaparlamentsval under 1996, nämligen den 13 respektive 
den 20 oktober. 
Alla tolv medlemsstaterna genomförde bestämmelserna i direktiv 93/109 inom den 
föreskrivna tidsfristen och i tid inför valet i juni 1994. De tre nya medlemsstaterna antog 
de nödvändiga bestämmelserna 1996 och tillämpade dem i sina första val till 
Europaparlamentet. Exakta hänvisningar till alla genomförandelagar finns i tabell 6 i 
bilagan. 
3. Informationskampanjen 
3.1 Informationsskyldighet 
Den skyldighet som anges i artikel 12 i direktivet att i god tid och på lämpligt sätt 
informera medborgarna lämnar medlemsstaterna fria att besluta hur de skall 
genomföra informationskampanjen. Målet är naturligtvis att underrätta de 
medborgare som är bosatta utomlands i tillräckligt god tid för att de skall kunna 
begära att bli upptagna i röstlängden eller, när det gäller kandidaterna, för att de 
skall kunna vidta de nödvändiga åtgärderna för att ställa upp som kandidater. 
Behovet av en effektiv informationskampanj betonades från första början av 
Europaparlamentet, vars medlemmar antog resolutioner som krävde en lämplig 
informationskampanj och för "...att unionsmedborgare skulle ha samma rätt till 
information som medlemsstatens egna medborgare och särskilt att få personliga 
skrivelser tillsända..."5. Under genomförandeperioden lades en rad yrkanden och 
3 EGT nr L 278, 8.10.1976 
4 Artikel 31.1 och 31.2 i Anslutningsfördraget i EGT nr C 241 /27 av den 29.8.1994. 
5 Resolution B3-0064/94 av den 20 januari 1994 om rösträtt för unionsmedborgare i val till 
Europaparlamentet, EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 159 och resolution B3-0433/94 om hinder för och 
diskriminering mot EU-medborgare som deltar i val till Europaparlamentet, EGT nr C 128, 9.5.1994, 
s. 316. 
muntliga frågor fram av parlamentsledamöter, med inriktning på utländska 
medborgares tillträde till sina nya rättigheter och särskilt deras rätt till information. 
3.2 Genomförandet 
I allmänhet valde medlemsstaterna en av (oljande tvä metoder för valen till 
Europaparlamentet i juni 1994: Antingen genomfördes en informationskampanj mot 
allmänheten eller också sändes personliga brev ut till registrerade 
unionsmedborgare. 
I den förstnämnda gruppen befann sig Belgien, Frankrike, Spanien, Tyskland, 
Grekland, Irland, Italien, Portugal, Österrike och Förenade kungariket. I dessa 
medlemsstater tog regeringen initiativet till en informationskampanj, men det 
slutliga ansvaret för att få fram informationen till allmänheten låg hos de lokala 
myndigheterna. I några av dessa medlemsstater beslutade sig de lokala 
myndigheterna själva för att vända sig till de röstberättigade personligen genom 
direktutskick. Detta var exempelvis fallet för några distrikt i Belgien och för några 
tyska delstater. 
I tabell 1 redovisas för varje medlemsstat de åtgärder som vidtogs för att informera 
allmänheten. De sträckte sig från pressmeddelanden och distribution av flygblad på 
olika språk till affischering av officiella meddelanden. Det förefaller som om TV-
mediet i hela unionen spelade en underordnad roll för informationsspridningen. 
Andra medlemsstater använde den andra metoden och informerade registrerade 
unionsmedborgare om deras rösträtt genom direktutskick. Detta var fallet i 
Luxemburg, där en informationsbroschyr trycktes på fem språk och sändes ut till 
alla unionsmedborgare som var bosatta i landet. I Danmark, Sverige och Finland 
skickades personliga brev ut till alla röstberättigade unionsmedborgare, med en kort 
förklaring om de nya rättigheterna samt en ansökan om att rösta, tre till sex månader 
före valdagen. I Nordirland distribuerades en informationsbroschyr till samtliga 
hushåll. I Nederländerna slutligen, skickades ett brev ut till alla EU-medborgare i 
enlighet med artikel 15 c i direktivet, där alla EU-medborgare som fanns 
registrerade i folkbokföringen informerades om att de skulle upptas i den 
nederländska röstlängden om de inte särskilt anmälde att de ville utöva sin rösträtt i 
ursprungsstaten. 
Privata föreningar och företag bidrog också frivilligt till att sprida information till 
allmänheten. Sådana kampanjen genomfördes i Belgien, Spanien, Frankrike, 
Tyskland och Luxemburg, där organisationer för inflyttade var särskilt aktiva. 
Under de utvärderingsmöten som ägde rum mellan experter från kommissionen och 
från medlemsstaterna visade det sig att man var medveten om fördelarna med att 
informera EU-medborgarna direkt. Särskilt två medlemsstater, Portugal och 
Spanien, angav att de övervägde att flytta tyngdpunkten till denna typ av kontakter 
inför nästa val till Europaparlamentet, medan Förenade kungariket och Irland inte 
kan införa ett sådant system, eftersom de inte har någon central folkbokföring. 
När man bedömer informationskampanjens betydelse bör man tänka på att det var i 
juni 1994 som utlänningar för första gången någonsin hade rösträtt i de flesta 
medlemsstaterna. EU-medborgarna var inte alltid medvetna om hur dessa nya 
rättigheter kunde utövas, eftersom de oundvikligen skilde sig åt från de regler som 
gällde i deras egna ursprungsstater. Dessutom gjorde den korta tidsfristen mellan 
dagen för direktivets genomförande (6 februari 1994) och valdagen (9-12 juni 1994) 
att det var svårt att sprida tillräcklig information om de nya reglerna. 
På grundval av ovanstående kan man dra slutsatsen att det inte alltid kan garanteras 
att informationen finns tillgänglig på samma sätt i hela landet om man delegerar 
ansvaret för att informera medborgarna till lokal nivå, även om detta 
tillvägagångssätt gör det möjligt att skräddarsy kampanjen efter särskilda behov. 
Genom direktutskick säkerställs å andra sidan ett likformigt tillvägagångssätt och 
denna metod har fördelen att den i god tid gör den utländske medborgaren medveten 
om inte bara förekomsten av en rättighet utan även om de villkor som gäller för dess 
utövande. Denna metod bör därför uppmuntras. 
Icke-statliga organisationer bidrar också till att aktivera EU-väljarna och deras 
deltagande i informationsarbetet bör uppmuntras genom ekonomiskt stöd. I 
Tyskland upptäckte man exempelvis att andelen registrerade väljare var högre i 
sådana regioner där direktutskick hade kombinerats med en effektiv kampanj från 
privata organisationer. 
3.3 De europeiska institutionernas roll 
Inför 1994 års val till Europaparlamentet genomfördes arbetet med att informera 
EU-medborgarna om deras nya rättigheter huvudsakligen av medlemsstaterna6. 
För att följa upp effekterna av rättigheterna i anslutning till unionsmedborgarskap lät 
kommissionen i juni 1995 genomföra en opinionsundersökning genom 
Eurobarometer i vilken ett antal frågor med anknytning till kännedom om och 
känslomässigt engagemang i unionsmedborgarskapet och de rättigheter som 
sammanhänger med detta togs upp7. 
Beträffande rätten att rösta i valen till Europaparlamentet i bosättningsstaten var 
82 % av de intervjuade personerna medvetna om denna. Den högsta 
medvetandegraden konstaterades i Tyskland och i Nederländerna (89 %), medan den 
lägsta registrerades i Grekland (64 %). 
Rätten att kandidera i bosättningsstaten var känd för 76 % av de intervjuade 
personerna, med högst kännedomsnivå uppmätt i Luxemburg (82 %) och lägst 
återigen i Grekland med 56 %. Av de intervjuade personerna trodde 12 % inte att de 
hade någon rösträtt i sin bosättningsstat medan 16% var övertygade om att EU-
medborgare inte kunde ställa upp som valkandidater utanför sina ursprungsstater. 
7 Europaparlamentet offentliggjorde en trycksak om rösträtt i bosättningsstaten som innehöll en översikt 
över vallagarna i de olika medlemsstaterna och som spreds genom parlamentets pressavdelningar i de 
olika medlemsstaterna (Infomemo: Särskilda val den 18 maj 1994). 
Opinionsundersökningen baserades på 500 telefonintervjuer i varje medlemsstat. 
7 
Även om dessa resultat är helt preliminära visar de att det krävs ytterligare arbete för 
att säkerställa att den europeiska väljarkåren är fullständigt informerad om en av de 
grundläggande rättigheter som är kopplade till medborgarskapet i unionen. 
4. Vem har rätt att delta och vilka är villkoren för att utöva denna rätt? 
De som har rätt att rösta och att ställa upp som kandidater i sina bosättningsstater 
under förutsättning att de anmäler en önskan att göra det är unionsmedborgare 
• som inte är medborgare i sin bosättningsstat, 
• som uppfyller de villkor för röstning och valbarhet som gäller för medborgarna i 
den staten, samt 
• som inte har förlorat dessa rättigheter i sin ursprungsstat. 
4.1 Första anmälan om upptagning i röstlängden 
"Väljare kan utöva sin rösträtt i bosättningsstaten, om de har anmält att de vill göra 
det". Denna bestämmelse innebär i praktiken att varje EU-medborgare måste ansöka 
om att bli upptagen i bosättningsstatens röstlängd. 
Denna skyldighet kan te sig diskriminerande i sådana medlemsstater där alla landets 
egna medborgare automatiskt förs in i röstlängden, på grundval av exempelvis 
befolkningsregistret8. Men man bör ha i åtanke att en sådan ansökan, som endast 
gäller att bli upptagen i röstlängden första gången, faktiskt skyddar EU-
medborgarens frihet att välja om han eller hon vill delta i valet i sin bosättningsstat 
eller inte. 
För valet 1994 tog alla medlemsstater utom Irland, Nederländerna och Förenade 
kungariket upp sina utländska EU-medborgare i röstlängden på grundval av en 
ansökan. 
Irland utnyttjade den övergångsbestämmelse som finns angiven i artikel 15 a, 
eftersom de unionsmedborgare som är bosatta där fanns upptagna i röstlängden 
innan direktivet antogs. Nederländerna hade i enlighet med artikel 15 c rätt att 
upprätthålla sitt nationella system for automatiskt upptagande i röstlängden pä 
grundval av befolkningsregistret för valet 19949 och Förenade kungariket och Irland 
hade återigen undantag från registreringsförfarandet för sina respektive medborgare 
enligt artikel 14.2, eftersom dessa medborgare redan hade rösträtt vid val till det 
nationella parlamentet. 
Ansökan om att bli upptagen i röstlängden måste göras på grundval av en formell 
anmälan med uppgift om väljarens nationalitet och adress samt, i förekommande 
fall, senaste valkrets i ursprungsstaten. EU-väljaren är också skyldig att försäkra att 
Faktum är att automatisk registrering är regel i samtliga medlemsstater med undantag av Grekland, 
Frankrike och Portugal. 
Jfr artikel 9. 
han eller hon kommer att utöva sin rösträtt enbart i bosättningsstaten. En falsk 
försäkran är i alla medlemsstater straffbar med böter eller fängelse. De sanktioner 
som är möjliga varierar dock mycket från en medlemsstat till en annan, med 
fängelse på mellan åtta dagar och åtta år eller motsvarande böter (jfr tabell 1 för 
väljare och tabell 3 för kandidater). Om röstning är obligatorisk i bosättningsstaten 
är EU-medborgare som har anmält att de önskar rösta skyldiga att göra det. Detta är 
fallet i Belgien, Luxemburg och Grekland. 
Nedan följer en översikt över tillämpningen av olika kriterier som måste uppfyllas 
av EU-medborgare: 
Nationalitetskriteriet: Förutom uppgift om väljarens nationalitet kräver tre 
medlemsstater att de sökande skall ange hur länge de har varit medborgare i en 
medlemsstat. Det enda fall då detta kriterium är kopplat till utövandet av rätten att 
kandidera är i Tyskland. Där måste landets egna medborgare ha haft tyskt 
medborgarskap i minst ett år på valdagen, medan andra unionsmedborgare i enlighet 
med artikel 3.2 i direktivet anses ha uppfyllt detta villkor om de har innehaft 
medborgarskap i en medlemsstat under samma period10 och därmed är villkoret om 
icke-diskriminering uppfyllt. 
Identitetsbevis: Artiklarna 9.3 och 10.3 i direktivet gör det möjligt för medlemsstater 
att tillämpa möjligheten att kräva att en giltig identitetshandling visas upp i samband 
med upptagandet av väljare i röstlängden och registreringen av kandidater. Endast 
sex medlemsstater har använt denna möjlighet, medan övriga har valt att gå efter 
medborgarnas skriftliga försäkran (jfr tabell 5). 
Kommissionens mål i detta sammanhang var att se till att unionsmedborgare i 
praktiken skulle kunna upptas i röstlängden genom att helt enkelt visa en giltig 
identitetshandling utställd av deras egna nationella myndigheter. Ett exempel på 
detta är Spaniens antagande av Real Decreto 157/1996, genom vilken 
unionsmedborgare befrias från skyldigheten att visa ett spanskt uppehållstillstånd 
för att bli upptagna i röstlängden. 
Bosättningskriteriet : Eftersom en definition av begreppet bosättning saknas både i 
fördraget och i direktivets text är det upp till de enskilda medlemsstaterna att på ett 
icke diskriminerande sätt tillämpa bosättningsbegreppet, såsom det definieras i deras 
egen nationella lagstiftning, för såväl sina egna medborgare som unionsmedborgare. 
Direktivet innehåller dock en bestämmelse om detta. För att undvika att 
medlemsstaterna kräver att alla väljare skall ha fullföljt en bosättningsperiod som i 
praktiken lätt kan uppnås av landets egna medborgare men endast med svårighet av 
utländska medborgare, så anges i artikel 5 att ett krav på en minimiperiod för 
bosättning skall anses vara uppfyllt av utländska medborgare om de har varit bosatta 
under en motsvarande tid i en annan medlemsstat. Denna bestämmelse skall gälla 
10 Avsnitt 6b § 1.1 och § 2.1 i lagen om Europaval - EuWG. Följaktligen är icke-tyska kandidater 
skyldiga att till myndigheterna tillsammans med sin kandidatur lämna in en officiell deklaration med 
uppgift om hur länge de har varit medborgare i en av de andra medlemsstaterna i Europeiska uinionen 
(Jfr avsnistt 11.2 av lagen om Europaval - EuWG). 
oavsett alla särskilda villkor för bosättningstid i en viss valkrets, under förutsättning 
att den tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. 
På detta sätt anses det krav på en bosättningstid på minst tre månader som gäller i 
Tyskland för såväl landets egna medborgare som utländska EU-medborgare vara 
uppfyllt av de sistnämnda om samma tidsperiod har tillbringats i någon annan av 
Europeiska unionens medlemsstater11.1 Frankrike däremot är både nationella väljare 
och gemenskapsväljare tvungna att ha fullgjort en bosättningsperiod på sex månader 
om de väljer att rösta i den ort där de är bosatta, medan ingen bosättningsperiod 
krävs om de röstar i sin ursprungshemort12. I Nordirland måste både nationella och 
utländska väljare ha varit bosatta minst tre månader i en viss valkrets innan de kan 
rösta där. 
Tillämpningen av regeln om likabehandling avseende bosättningsvillkoret innebär 
även att gemenskapsväljare åtnjuter samma behandling som nationella väljare om de 
senare exempelvis tillåts att utöva sin rösträtt i den ort där de har sin andra bostad. 
Ett exempel på detta finns i den franska lagstiftningen, som tillåter både nationella 
och utländska väljare att på vissa villkor registrera sig som väljare i den ort där de 
har sin andra bostad, givetvis under förutsättning att de utländska väljarna har sin 
huvudsakliga bostad någon annanstans på franskt territorium13. 
4.2 Bibehållen registrering i röstlängden 
När EU-medborgare väl en gång har upptagits i röstlängden i sin bosättningsstat blir 
de kvar där, på samma villkor som nationella väljare, till dess att de ansöker om att 
avlägsnas från den eller till dess att de avlägsnas automatiskt på grund av att de inte 
längre uppfyller de nödvändiga bosättningsvillkoren. Detta är en särskilt viktig 
bestämmelse i direktivet som faktiskt gör det möjligt för unionsmedborgare som är 
bosatta i en annan medlemsstat att gradvis integreras i valprocessen i 
värdmedlemsstaten. 
Inför nästa val till Europaparlamentet måste nyinflyttade EU-medborgare eller de 
utländska EU-medborgare som inte deltog i 1994 års val till Europaparlamentet i sin 
bosättningsstat, men som önskar göra det 1999, lämna in sin första ansökan om att 
bli upptagna i röstlängden, inom de nationella tidsfrister som råder i respektive land 
(jfr tabell 7). De EU-medborgare som redan fanns upptagna i röstlängden 1994 
behöver däremot inte förnya sin ansökan14. Denna uppdelning av befolkningen inom 
EU kommer att kräva noggrann uppföljning, särskilt i de medlemsstater som 
upprättar röstlängder på grundval av sina befolkningsregister. 
1 ' Jfr avsnitt 6 § 1.2 och § 3.2 i lagen om Europaval - EuWG. 
12 Jfr artikel Ll 1 i den franska vallagen. 
13 Lag av den 5 februari 1994 nr 94-104, artikel Ll 1.2 i vallagen. 
14 Utom i Grekland, Portugal och Frankrike, där både nationella och utländska väljare alltid måste 
ansöka om att bli upptagna i röstlängden. 
10 
I Tyskland däremot, där det inte finns någon stadigvarande röstlängd, måste 
unionsmedborgare ansöka om upptagning i röstlängden för varje val till 
Europaparlamentet som de önskar delta i, även om de deltog i det föregående valet 
och upptogs i röstlängden i Tyskland i samband med det. Eftersom tyska 
medborgare tas upp i röstlängden automatiskt på grundval av befolkningsregistret 
och därför inte behöver ansöka om att bli upptagna, är det många EU-medborgare 
som betraktar detta tillvägagångssätt som diskriminerande mot dem. Kommissionen 
utreder för närvarande denna situation med den berörda medlemsstaten. 
4.3 Diskvalificeringsregeln 
Unionsmedborgare som förlorar sin rösträtt eller sin rätt att kandidera i sin 
ursprungsstat genom ett individuellt straffrättsligt eller civilrättsligt beslut, kan inte 
återfå denna rätt genom att helt enkelt flytta till en annan medlemsstat. Förutom att 
de omfattas av diskvalificeringsreglerna i sina ursprungsstater är de även 
underställda de regler som gäller i deras bosättningsstater och som är tillämpliga för 
det landets egna medborgare. 
För att upprätta ett gränsöverskridande system för diskvalificeringar anges i 
direktivet att medlemsstaterna skall utbyta information om väljarna på frivillig 
grund och begära intyg från kandidaternas urssprungsstater som bekräftar deras 
valbarhet. 
Alla medlemsstater utom Irland15, Sverige och Förenade kungariket använde den 
möjlighet som ges i artikel 9.3 a och krävde att väljarna i sin skriftliga försäkran 
angav att de inte hade blivit fråntagna rätten att rösta i sin ursprungsmedlemsstat. 
Det var emellertid bara fyra medlemsstater som faktiskt kontrollerade att dessa 
uppgifter var korrekta, vilket gjorde artikel 7.1 till den minst använda möjligheten i 
direktiv 93/109 (jfr tabell 5). I Italien är ett klarläggande av genomförande­
lagstiftningen fortfarande under utarbetande16. 
Beträffande kandidater var kommissionens viktigaste målsättning att säkerställa att 
de intyg från ursprungsmedlemsstaterna som avses i artikel 10.3 begärs in vid tiden 
för tillkännagivandet av kandidaturen även i de medlemsstater där det är upp till de 
nationella parlamenten att efter valet besluta om kandidaturerna är giltiga. De 
nederländska myndigheterna har i enlighet med detta nyligen informerat 
kommissionen om sin avsikt att införa ett sådant system17. 
Under kontrollen av genomförandet var det mycket få medlemsstater som anmälde 
fall där EU-medborgare som hade fråntagits sin rösträtt försökte rösta i sina 
bosättningsstater. Ansökningar om upptagning i röstlängder avvisades oftare på 
grund av att tidsfrister för registrering löpt ut än på grund av fråntagen rösträtt. 
15 I det irländska rättssystemet saknas möjligheten att förlora rösträtten genom ett domstolsbeslut. 
16 Artikel 14, lagförslag 95/97 om ändring av lag nr 483 granskas för närvarande av Camera dei 
Deputati. 
17 Utkast till lagförslag antaget av den nederländska regeringen den 19 september 1997. 
11 
Det är värt att lägga märke till att Förenade kungariket är den enda medlemsstaten 
som fråntar sina egna medborgare rösträtt och valbarhet om de har bott utomlands i 
mer än 20 år. Dessa brittiska medborgare har rätt att rösta och kandidera i sina 
bosättningsstater om de är bosatta i andra medlemsstater, eftersom de har blivit 
fråntagna sina rättigheter bara för att de har varit bosatta utomlands. För att bevilja 
sina utländska EU-medborgare denna rätt har Luxemburg, som kan kräva en femårig 
bosättningsperiod av utländska medborgare, därför infört en särskild bestämmelse i 
sin lagstiftning, som gör att utländska medborgare som har förlorat sin rösträtt på 
grund av utlandsvistelse är undantagna från detta krav18 i enlighet med artikel 14.1. 
AVSNITT II: UTVÄRDERING AV TILLÄMPNINGEN AV DIREKTIVET 
5. Utländskt valdeltagande och utländska kandidaturer 
Väljare 
Den information som finns tillgänglig visar att de utländska väljarnas valdeltagande 
i sina bosättningsstater var .mycket lågt i 1994 års val. I de tolv dåvarande 
medlemsstaterna var det totala valdeltagandet för utländska medborgare 5,11 %. I de 
nya medlemsstaterna, där de första valen till Europaparlamentet hölls 1995 och 1996 
ökade denna andel betydligt, till 18,19 %. Totalt utfall för alla 15 medlemsstater var 
5,87 %. 
Dessa siffror hänför sig endast till andelen registrerade väljare. Med undantag för 
Grekland, Luxemburg och Belgien, där röstningen är obligatorisk, är det omöjligt att 
fastställa hur många av de utländska medborgarna som faktiskt röstade i sina 
bosättningsstater. Detta beror på att de utländska medborgarna finns med i samma 
röstlängd som landets egna medborgare och valhemligheten gör att det i de flesta 
medlemsstater är författningsvidrigt att ta reda på om och hur en medborgare har 
röstat. 
Tabell 1 visar det allmänna valdeltagandet per medlemsstat, väljarkårens storlek, 
antalet potentiella utländska väljare och det antal som faktiskt skrev in sig i 
röstlängden i sina bosättningsstater. Andelen utländska registrerade väljare varierade 
mellan en högsta andel på 44,11% i Irland, där rätten att rösta i val till 
Europaparlamentet infördes redan 1979, och en lägsta andel på 1,55 % i Grekland. 
Det bör noteras att det inte finns några tillgängliga siffror från Nederländerna på 
grund av att man där tillämpar en övergångsbestämmelse om automatisk 
väljarregistrering på grundval av befolkningsregistret. Det finns heller inga siffror 
som gäller irländska medborgare som röstar i Förenade kungariket och brittiska 
medborgare som röstar i Irland, på grund av att dessa medborgare infördes i 
röstlängderna på exakt samma sätt som ländernas egna medborgare, i enlighet med 
det undantag som avses i artikel 14.2. 
18 Artikel 1.4 i lagen av den 28 januari 1994. 
12 
Självklart innefattar ovanstående siffror inte de EU-medborgare som röstade i sina 
bosättningsstater men på kandidater från sina ursprungsstater, på ambassader och 
konsulat eller genom ombud (jfr tabell 2). 
Kandidater 
I hela unionen ställde 53 utländska kandidater upp i valen och en blev vald i sin 
bosättningsstat19 (jfr tabell 3). 
6. Orsakerna till ett lågt valdeltagande 
• Rättigheternas nyhetskaraktär: Utländska EU-medborgare fick sin rösträtt genom 
Maastrichtfördraget i november 1992. Innan dess var det bara fyra medlemsstater 
som beviljade rösträtt för medborgare från andra medlemsstater. 
• Korta tidsfrister för registrering: Direktiv 93/109 antogs den 6 december 1993. 
Medlemsstaterna var skyldiga att införa sin genomförande lagstiftning senast den 
1 februari 1994 och tillämpa den i samband med valen i juni 1994. I de flesta 
medlemsstater förlängdes de normala tidsfristerna för registrering för att göra det 
möjligt för utländska medborgare att upptas i röstlängden, i enlighet med vad 
som särskilt krävs i artikel 9.1 i direktivet och bekräftas i en av 
Europaparlamentets resolutioner20. Trots dessa åtgärder hade utländska 
medborgare i några medlemsstater endast 14 dagar på sig att se till att de blev 
upptagna i röstlängden. De korta tidsfristerna hade oundvikligen även en 
inverkan på kandidaturerna för utländska medborgare, som hade svårigheter med 
att hinna bygga upp en väljarkår och stärka sina ställningar (jfr tabell 1 för väljare 
och tabell 3 för kandidater). 
Otillräcklig informationskampanj: I enlighet med vad som redan förklarats ovan i 
punkt 3.2 uppnåddes de bästa resultaten när den utländska väljarkåren 
aktiverades genom direktutskick och med stöd av icke-statliga organisationer. 
Detta skedde dock endast i undantagsfall - tio medlemsstater använde officiell 
affischering för att sprida information. 
Möjligheten att välja alt rösta på kandidater i ursprungsstaten: En av direktivets 
grundläggande principer är att säkerställa medborgarnas frihet att välja var de vill 
utöva sina rättigheter. Alla medlemsstater utom Irland ger sina utomlands bosatta 
medborgare rätt att rösta på sina egna nationella kandidater på ambassader och 
konsulat, genom ombud eller genom poströstning. Uppgifter som inte är 
fullständiga tyder på att runt 6,57 % av de EU-medborgare som är bosatta i andra 
medlemsstater använde denna möjlighet (jfr tabell 2). 
Möjlighet till politisk verksamhet före valet och betydelsen av detta för utländska 
medborgares deltagande som kandidater. Även om de nuvarande 
bestämmelserna i EG-fördraget endast beviljar rösträtt, utan att nämna andra 
19 Wilmya Zimmermann, en nederländsk medborgare som är bosatt i Tyskland (PSF/D). 
20 I Europaparlamentets resolution nr B3-0433, 21.4.1994, yrkas på att tidsfristen itir registrering skall 
förlängas till den 31 maj 1994 i hela unionen, EGT nr C 128/316, 9.5.1994. 
13 
21 politiska rättigheter som föreningsrätt och yttrandefrihet, så tyder den 
information som medlemsstaterna har lämnat på att möjligheterna att utöva 
politisk verksamhet är öppna för EU-medborgare. 
Några medlemsstater ställer emellertid ett antal villkor för att utländska 
medborgare skall kunna utöva politisk aktivitet och politiska partier är fria att 
välja om de tar emot utländska medborgare som medlemmar eller inte (jfr tabell 
2). Kopplingen mellan rösträtt och deltagande i den politiska debatten blir ännu 
tydligare om man betänker att det finns några medlemsstater där endast politiska 
partier har rätt att välja ut kandidater för valen till Europaparlamentet. 
• Debatt frågorna är nationella snarare än europeiska: I nästan alla medlemsstater 
har valen till Europaparlamentet kretsat kring nationella frågor. Följaktligen kan 
EU-medborgare bosatta utomlands ha känt sig bättre hemmastadda med att rösta 
på en kandidat från sin egen ursprungsstat, vars valprogram var bekant för dem i 
ett välkänt politiskt sammanhang21. 
En medlemsstat, Luxemburg, kom fram till att den största andelen registrerade 
väljare fanns bland andra eller tredje generationens invandrare. Detta skulle kunna 
tyda på att de som kunde relatera till nationella frågor och som var tillräckligt 
integrerade i sina värdmedlemsstater var mer benägna att delta i valprocessen i 
dessa stater. 
• Övergripande nedgång i valdeltagande: Parallellt med ovanstående skäl som är 
specifika för utländska väljare och kandidater, bör den stadigt nedåtgående 
trenden i nationellt valdeltagande i valen till Europaparlamentet till en lägsta nivå 
någonsin på 56,5 % i juni 1994 betraktas som en bidragande orsak. 
7. Informationsutbytet mellan medlemsstaterna 
Den metod som upprättades genom direktivet 
Informationsutbytet som föreskrivs i artikel 13 upprättades huvudsakligen för att 
förhindra dubbel röstning och dubbla kandidaturer och samtidigt skydda 
medborgarnas frihet att välja i vilken medlemsstat de vill avge sin röst. Dessutom 
syftar det till att förhindra att medborgare som har förlorat rätten att rösta och ställa 
upp som kandidat i sina ursprungsstater återfår den genom att helt enkelt flytta till 
en annan medlemsstat, men denna aspekt av informationsutbytet har behandlats 
under punkt 4.3. 
Metoden går ut på att bosättningsstaten på grundval av väljarnas skriftliga försäkran 
skall ge ursprungsstaten namnen på alla de medborgare som har införts i röstlängden 
eller som ställt upp som valkandidater. I anslutning till detta vidtar ursprungsstaten 
lämpliga åtgärder för att förhindra att dess egna medborgare röstar eller kandiderar 
En spontan enkät bland tjänstemännen vid de europeiska institutionerna som besvarades av runt 2 % 
av personalen visade att den viktigaste orsaken till att de inte röstade i sin bosättningsstat var att 
valkampanjen uteslutande kretsade runt nationella frågor. Jfr även Eurobarometer-undersökningen om 
möjliga faktorer som kunde påverka röstandet samt Blondel, Sinnott, Svensson: Participation and the 
legitimacy of European integration: The nature, sources and implications of low turnout in EP 
elections, European University Institute, Florens, april 1997. 
14 
mer än en gång, vilket i allmänhet sker genom att deras namn avlägsnas från 
ursprungsstatens egen röstlängd. 
Genomförandet 
Under det expertmöte som hölls i juli 1995 rådde enighet mellan delegationerna om 
att informationsutbytet inte fungerade tillfredsställande inför valet i juni 1994. 
Problemen hängde dels samman med svårigheter att hinna med själva 
informationsutbytet, dels med praktiska svårigheter som påverkade informationens 
pålitlighet. Några exempel: 
a) Uppgifterna kom fram för sent och kunde inte behandlas. 
b) Informationen var otillräcklig och inte riktad till rätt myndigheter. 
c) Informationsmedlen var inte kompatibla. 
I samband med valen som hölls i de tre nya medlemsstaterna under 1995 och 1996 
tacklades problemet med att förhindra dubbel röstning huvudsakligen genom 
medborgarnas försäkran att de inte hade deltagit i valet till Europaparlamentet i juni 
1994 i sina ursprungsstater. Detta berodde på att man, även om samarbetet med de 
tolv tidigare medlemsstaterna i EU höll på att upprättas, inte alltid hade tillgång till 
dessa länders röstlängder. 
Vid sidan av dessa problem som var gemensamma för alla medlemsstater finns det 
andra frågor som är specifika för endast några medlemsstater. I Förenade kungariket 
och Republiken Irland till exempel, kan väljarnas namn inte avlägsnas från den 
årliga röstlängden när de väl en gång blivit införda där. Dessa medlemsstater kan 
alltså inte använda de uppgifter som gäller fall där deras medborgare finns 
registrerade som väljare i andra medlemsstater som anmäls just före valen för några 
praktiska ändamål, eftersom deras röstlängder upprättas i februari varje år och 
informationsutbytet med de andra medlemsstaterna äger rum i juni. Denna situation 
motverkas dock genom det faktum att det sker en årlig uppdatering av röstlängden 
på grundval av en enkät till hushållen. Nationella och utländska medborgare som 
lämnar Irland eller Förenade kungariket behöver inte ansöka om att bli avlägsnade 
från röstlängden, eftersom detta görs automatiskt i samband med den årliga 
översynen. En annan underlättande faktor när det gäller Irland är att irländska 
medborgare som är bosatta utomlands, förutom diplomater och deras äkta makar, 
inte får vara registrerade för eller rösta i valen till Europaparlamentet. 
I en annan medlemsstat innehöll genomförandelagstiftningen inte några 
bestämmelser om att anmäla namnen på gemenskaps välj are som finns upptagna i 
röstlängden sedan ett tidigare val till deras ursprungsmedlemsstater. Denna situation 
har nu förändrats genom en ändring av genomförandelagen22. 
Ett liknande problem finns i Irland. De stadigvarande bosatta EU-medborgare som 
deltog i valet i juni 1994 har aldrig tillkännagivit sin avsikt att rösta där eftersom de 
togs upp i röstlängden på exakt samma sätt som nationella medborgare i enlighet 
22 Lag som ändrar vallagen om danska representanter till Europaparlamentet av den 13 januari 1997. 
15 
med artikel 15 c i direktivet. Om de stannar kvar i Irland kommer dessa EU-
medborgare att stå kvar i röstlängden på samma villkor som irländska medborgare 
enligt artikel 8.4 i direktivet. Men eftersom de inte fyllde i någon skriftlig försäkran 
inför upptagandet i röstlängden år 1994 förfogar de irländska myndigheterna för 
närvarande inte över de uppgifter som behövs för att kunna anmäla dem till deras 
ursprungsstater inför valet 1999 och därmed göra det möjligt för dessa att avlägsna 
deras namn från sina egna röstlängder23. 
Förbättringsmöjligheter 
Vid varje förbättring av metoden för informationsutbyte måste man beakta att 
direktiv 93/109 som är baserat på artikel 8b24 inte får inkräkta på ett enhetligt 
valförfarande. Detta innebär att ingen planerad lösning kan baseras på att man inför 
en tidsperiod under vilken informationsutbytet måste ske eller en tidsfrist för dess 
fullständiga genomförande. Båda dessa alternativ skulle innebära en förändring av 
registreringsfrister, vilket i sin tur skulle kräva att nationella vallagar 
harmoniserades. 
En annan fråga som måste undersökas är storleken på det problem som 
informationsutbytet skall lösa. Under kontrollen av genomförandet av direktivet 
förekom det inga rapporter från några medlemsstater om väsentliga fall av dubbel 
röstning. Tvärtom rapporterade medlemsstaterna att de få fallen av dubbel 
registrering föreföll hänga samman med misstag, som åtminstone delvis berodde på 
att de berörda rättigheterna var så nya. Det är därför viktigt att eventuella 
förbättringar av mekanismen för informationsutbyte sker i proportion till det 
befintliga problemet. 
Detta är kanske inte fallet om exempelvis den metod som väljs är en hårdare 
kontroll av dubbel röstning efter valet. Sättet att uppnå det skulle kunna vara att 
skärpa sanktionerna för falska försäkringar. Fördelen med detta är att kontroller kan 
genomföras utan tidspress. Nackdelen är att sanktionerna skulle kopplas till dubbel 
registrering och inte till det faktiska dubbla röstandet, eftersom det saknas 
uppföljning om faktisk röstning. Dessutom måste sanktioner för att vara effektiva 
verka avskräckande inom hela unionen och detta skulle oundvikligen leda till 
anpassningar eftersom de varierar stort från en medlemsstat till en annan (jfr tabell 
3). Slutligen kan, som framhålls i några klagomål till kommissionen, ett ökat hot om 
sanktioner avskräcka några medborgare från att utöva sina möjligheter att rösta i 
bosättningsstaten. Så länge det inte finns något enhetligt valförfarande måste svaret 
därför sökas inom det nuvarande systemet25. 
23 Detta problem berör inte nyinflyttade personer i Irland eftersom de kommer att införas i röstlängden i 
enlighet med artikel 9, genom en skriftlig försäkran, vars innehåll kommer att anmälas till hemstaten 
(Sec 6.1 och 6.2 i lagen om val till Europaparlamentet [European Parliament Elections Act] 1997) och 
nedan punkt 8.2. 
24 I artikel 8b.2 anges särskilt att rösträtt i valen till Europaparlmentet skall beviljas "... utan att det 
påverkar tillämpningen av artikel 138.3 och de bestämmelser som har antagits för att genomföra 
denna..." 
25 Jfr nedan avsnitt III, § 9. 
16 
8. Undantag och övergångsbestämmelser 
8.1 Undantag 
Direktiv 93/109 innehåller två undantag från den allmänna principen om icke­
diskriminering. Dessa undantag som tillkommit till följd av specifika situationer i ett 
fåtal medlemsstater fastställs i artikel 14 och håller för närvarande på att granskas. I 
direktivet åläggs kommissionen att senast den 31 december 1997 och därefter 18 
månader före varje europaparlamentsval överlämna en rapport till 
Europaparlamentet och rådet i vilken den kontrollerar om undantag för den berörda 
medlemsstaten fortfarande är motiverat. Kommissionen kan vid behov föreslå att 
anpassningar görs. 
Genom det första undantaget i artikel 14.1 får medlemsstater, begränsa rösträtten 
och valbarheten till dem som har varit bosatta i medlemsstaten i fem respektive tio 
år, om antalet unionsmedborgare som uppfyller ålderskravet för rösträtt och som bor 
i medlemsstaten utan att vara medborgare där den 1 januari 1993, utgör mer än 20 % 
av det totala antalet unionsmedborgare som uppfyller ålderskravet för rösträtt och 
som är bosatta i medlemsstaten. 
Luxemburg var den enda medlemsstaten som ansökte om ett sådant undantag fram 
till referensdatumet och man var helt berättigad till detta eftersom andelen utländska 
EU-medborgare som i januari 1994 bodde i Luxemburg var 29,4 %. 
Rätten att rösta tillerkänns utländska EU-medborgare som innan de begär att bli 
införda i röstlängden har bott minst fem år i Luxemburg under de senaste sex åren. 
Rätten att kandidera ges efter det att man under de senaste tolv åren varit bosatt 
minst tio år i Luxemburg26. Dessa bestämmelser låter i själva verket dem som är 
varaktigt bosatta i Luxemburg lämna landet under upp till ett år utan att de förlorar 
sin rösträtt i Luxemburg. Unionsmedborgare som förlorat sin rösträtt i 
ursprungsstaten på grund av att de bosatt sig utomlands omfattas inte av detta 
minimikrav på bosättning. 
För att bli upptagen i röstlängden måste man lämna ett intyg om bosättning utfärdat 
av en offentlig myndighet som intygar att EU-medborgaren i fråga varit bosatt i 
Luxemburg under denna tid. Eftersom detta krav inte omnämns i direktivet 
undersökte kommissionen frågan hos de luxemburgska myndigheterna. Man kom 
fram till att ett sådant krav var motiverat och proportionerligt så till vida att det var 
det enda sättet att avgöra om bosättningsvillkoret var uppfyllt. Intyget begärs endast 
en gång - då personen tas upp i röstlängden - och kan erhållas ganska lätt från den 
kommun man är bosatt i, till en låg kostnad. 
Dessutom får kandidatlistorna i Luxemburg inte enbart bestå av icke-
luxemburgare27. Denna bestämmelse ställdes mot artikel 14.128 och befanns vara 
26 Artiklarna 1.4 och 98.4 i lag av den 28 januari 1994. 
27 Artikel 106.2 i lag av den 28 januari 1994. 
17 
förenlig med direktivet. Luxemburg åtnjuter ett undantag därför att en stor andel av 
dess befolkning består av utländska EU-medborgare. Åtgärden förefaller motiverad 
för att undvika en polarisering mellan nationella och utländska listor och för att 
uppmuntra utländska kandidater att delta tillsammans med luxemburgare, på samma 
listor29. 
De luxemburgska myndigheterna har meddelat kommissionen att det för närvarande 
finns 109 613 utländska EU-medborgare i Luxemburg som uppfyller ålderskravet 
för rösträtt och att de utgör 33,4 % av det sammanlagda antalet röstberättigade EU-
medborgare i landet. Dessa siffror kan vara överskattade med 7-8 %3(). 
Eftersom dessa siffror ligger inom ramen för de gränser som fastställs genom artikel 
14.1, enligt ovan, hävdar kommissionen att undantaget för Luxemburg bör förlängas 
på samma grunder till nästa val till Europaparlamentet. 
Det andra undantaget gäller de medlemsstater som den 1 februari 1994 erbjöd 
rösträtt till medborgare från andra medlemsstater i sina nationella val och som därför 
förde upp dessa på röstlängden på samma villkor som medlemsstatens egna väljare. 
Dessa medlemsstater behöver inte tillämpa bestämmelserna i artiklarna 6 till 13 i 
samband med registrering. 
Irland och Förenade kungariket uppfyller kraven för ett sådant undantag för 
varandras medborgare. Med tanke på att dessa väljare utövar sina rättigheter på 
exakt samma villkor som landets egna medborgare i alla andra val godtar 
kommissionen att detta system kan användas för framtida val till 
Europaparlamentet. 
8.2. Övergångsbestämmelser 
Direktivet innehåller fyra övergångsbestämmelser som endast gällde valen till 
Europaparlamentet 1994. 
Den första bestämmelsen finns i artikel 15 a och berör de medlemsstater där 
unionsmedborgare redan den 15 februari 1994 hade rösträtt i bosättningsstaten. Om 
de fanns upptagna i röstlängden vid detta datum behövde de inte ansöka om 
registrering. Detta gällde Irland där EU-medborgare sedan 1979 har haft rätt att rösta 
i valen till Europaparlamentet. 
Därför förblev registreringsförfarandet för utländska EU-medborgare det samma 
som för tidigare val och identiskt med registreringsförfarandet för irländska 
28 "Dessa bestämmelser (om bosättning under viss tid) skall inte påverka 
tillämpningen av de åtgärder i fråga om listor över kandidater som en 
medlemsstat kan vidta och som tar sikte på att främja integrationen av sådana 
unionsmedborgare som inte är medborgare i medlemsstaten." 
29 Jfr. näst sista stycket i ingressen. 
30 Repertoire Général des Personnes Physiques (referensperioden oktober 1997) 
18 
medborgare eftersom registreringsmyndigheterna var tvungna att registrera alla 
röstberättigade väljare. 
Detta kommer att ändras för nästa val till Europaparlamentet. Alla utländska EU-
medborgare, utom brittiska medborgare, som inte fanns i röstlängden för valen till 
Europaparlamentet 1994 måste skriftligen ansöka om att in i på den irländska 
röstlängden. Ansökan kan göras under hela året och senast femton arbetsdagar före 
valdagen31. 
Den andra och fjärde övergångsbestämmelsen inrättades i stort sett för att trots de 
stränga tidsfristerna för genomförande av direktivet säkerställa att de gällande 
nationella lagstiftningarna verkligen gjorde det möjligt för EU-medborgare att föras 
upp på röstlängden eller att kandidera i tid för valen till Europaparlamentet i juni. 
De normala tidsfristerna för registrering förlängdes i de flesta medlemsstaterna så att 
utländska EU-medborgare kunde föras in i röstlängden eller kandidera (jfr. tabell 1 
och 3). 
Genom den tredje övergångsbestämmelsen, artikel 15.c, fick de medlemsstater som 
inte upprättar särskilda röstlängder utan använder folkbokföringen tillåtelse att 
tillämpa samma system för bosatta utländska EU-medborgare och att åsidosätta 
artikel 8 (anmälan om att utöva sin rösträtt i bosättningsstaten) och artikel 9 
(ansökan om att bli upptagen i röstlängden). 
Nederländerna uppfyllde kravet och använde sig av denna bestämmelse. I maj 1994 
fördes alla röstberättigade väljare, oavsett nationalitet, in i röstlängden på grundval 
av folkbokföringen. Dessutom meddelades utländska EU-medborgare var för sig om 
detta och fick en standardblankett hemskickad där de skulle ange om de ville rösta i 
sin ursprungsstat eller i Nederländerna32. Blanketten skulle skickas tillbaka senast tre 
veckor före valdagen, i annat fall skulle EU-väljaren automatiskt registreras på den 
nederländska röstlängden. Väljarens ursprungsstat meddelades om detta och EU-
medborgaren förlorade då automatiskt sin rösträtt i ursprungsstaten. 
Men en situation där en EU-medborgare automatiskt förlorar rösträtten i sin 
ursprungsstat för att han eller hon inte har svarat i tid pä ett brev förefaller inte 
erbjuda tillräckligt skydd för medborgarens rätt att välja i vilken stat han eller hon 
vill rösta. 
Den nederländska regeringen meddelade vid tiden för genomförandet av direktivet 
att systemet troligtvis kommer att ändras. Därför lade regeringen den 19 september 
1997 fram ett lagförslag där det föreslogs att utländska EU-medborgare som är 
registrerade i sin bosättningskommun skall fortsätta att inför valen få en 
standardblankett där de ombeds att uppge i vilken medlemsstat de vill rösta. Om 
blanketten inte lämnas tillbaka i tid anses EU-medborgaren ha valt att rösta i sin 
ursprungsstat. Därigenom uppfylls de två villkoren i direktivet - skyldigheten att 
31 Del 6.1 och 6.2 i lagen om val till Europaparlamentet 1997 (European Parliament Elections 
Act). 
32 Artiklarna Y 3 b4 och Y33 i lag av den 26 januari 1994 om ändring av vallagen. 
19 
meddela medborgarna om rösträtten i god tid och på ett lämpligt sätt, samt att 
respektera medborgarnas rätt att välja om de vill delta i val i bosättningsstaten eller 
inte. 
AVSNITT III: SLUTSATSER 
Rådets direktiv 93/109/EG tillämpades i alla medlemsstaterna för de senaste valen till 
Europaparlamentet och gjorde det möjligt för EU-medborgare som är bosatta i en 
medlemsstat där de inte är medborgare att delta i valen i bosättningsstaten. 
Analysen av genomförandelagstiftningen är slutförd och kommissionen anser utifrån den 
att direktivet har genomförts tillfredsställande av medlemsstaterna. Samtidigt har 
medlemsstaterna gjort ett antal små anpassningar av dessa lagar. 
Men resultaten från valet 1994 underströk två brister i de utländska EU-medborgarnas 
deltagande. För det första var informationen om nya rättigheter bristande. För det andra 
var andelen framgångsrika utländska kandidater påfallande låg. 
Kommissionen anser inte på detta stadium att direktivet behöver ändras. Men samtidigt 
måste medlemsstaterna förbättra tillämpningen av det, särskilt vad gäller artiklarna 12 
och 13 för att öka valdeltagandet för utländska väljare och kandidater och för att förbättra 
informationsutbytet mellan medlemsstaterna. 
Slutligen skall undantaget för Luxemburg med avseende på minimiperiod för bosättning, 
med angivande av de senaste befolkningssiffrorna, bekräftas för nästa val till 
Europaparlamentet. 
9. Förslag till förbättringar av tillämpningen av direktivet 
Informationskampanj 
Medlemsstaterna skall avsevärt öka sina insatser för att informera sina bofasta 
utländska EU-medborgare enligt vad som fastställs i artikel 12 i direktivet. Detta 
gäller i synnerhet de medlemsstater som inte meddelat sina EU-medborgare 
individuellt och som enbart använder sig av administrativa anslag. 
Särskilda insatser skall göras för att informera EU-medborgare om tidsfristerna för 
registrering. De som redan registrerade sig i sin bosättningsstat inför valet 1994 
kommer att kvarstå i röstlängden till dess att de begär att avlägsnas från den, men 
nyligen anlända personer kanske inte ens känner till tidsfristen för registrering i 
värdstaten. I flertalet medlemsstater är den genomsnittliga tidsfristen för registrering 
i röstlängden åtta veckor innan valdagen, men i vissa medlemsstater måste 
medborgarna ansöka minst ett år innan valen skall hållas (jfr. tabell 7) 
För att råda bot på den bristande informationen inledde Europeiska kommissionen 
tillsammans med Europaparlamentet 1996 ett omfattande informationsinitiativ med 
namnet Medborgarnas Europa som syftade till att främja information om 
medborgarnas rättigheter till följd av gemenskapslagstiftningen. Genom 
Medborgarnas Europa tillkom bland många andra handledningar, "Att bo i ett annat 
land i Europeiska unionen", som innehåller allmän information om rättigheter och 
20 
skyldigheter när man flyttar till en annan medlemsstat, samt information om rösträtt 
och valbarhet i bosättningsstaten. 
Förutom handledningen "Att bo i ett annat land i Europeiska unionen" finns det 
femton faktablad om hur man röstar och kandiderar i val till Europaparlamentet. 
Faktabladen, ett för varje medlemsstat, finns på Internet på samtliga officiella språk 
och kan även beställas gratis per telefon33. De har utarbetats av kommissionen och 
godkänts av de nationella myndigheterna. De innehåller praktisk och detaljerad 
information om lagstiftningen i varje medlemsstat och beskriver vilka dokument 
som måste lämnas för att man skall bli införd i röstlängden, tidsfristerna för 
registrering, möjligheter som finns för att överklaga och kontaktpunkter i 
medlemsstaterna där medborgaren kan få ytterligare hjälp och stöd. 
En permanent dialog med medborgarna kommer att inrättas som en efterföljare till 
Medborgarnas Europa och som en del av handlingsplanen för den inre marknaden 
som antogs av medlemsstaterna vid toppmötet i Amsterdam. Därför kommer 
Europeiska kommissionen tillsammans med Europaparlamentet att inför nästa val 
till Europaparlamentet kunna lämna tydlig och detaljerad information i alla 
medlemsstater och på samtliga officiella EU-språk om hur man utövar sin rösträtt. 
Dessutom kommer rådgivningstjänsten för Medborgarnas Europa att finnas 
tillgänglig för att hjälpa dem som stöter på svårigheter vid utövandet av sina 
rättigheter. Rådgivningstjänsten lämnar främst uppgifter om lämpliga 
kontaktpunkter på europeisk, nationell och lokal nivå. Rådgivningstjänsten har 
funnits sedan 1996 och frågor kan ställas via telefon eller Internet. Medborgarnas 
frågor är viktiga eftersom de ger kommissionen en direkt återkoppling om de 
praktiska problem som EU-medborgarna stöter på vid utövandet av sina rättigheter. 
Informationsutbyte mellan medlemsstaterna 
I artikel 13 åläggs medlemsstaterna att för att säkerställa att dess medborgare inte 
röstar mer än en gång utbyta information om medborgare som röstar i sin 
bosättningsstat. Kommissionen anser att det måste ske en avsevärd förbättring av 
tillämpningen av de nuvarande bestämmelserna. 
Målet är att hitta en tillförlitlig, flexibel och kostnadseffektiv metod för 
medlemsstaterna att i god tid utbyta information om medborgare som röstar i en 
annan medlemsstat så att man hinner ändra i röstlängderna. Dessutom skall 
informationsutbytet utföras i enlighet med bestämmelserna om skydd för enskilda 
personer med avseende på behandling av personuppgifter och det fria flödet av 
33 Internet-adress: http://europa.eu.int/citizens. Telefonnummer i de olika 
medlemsstaterna: Österrike (0660-6811), Nederländerna (0800-8051), Italien (167-
876166), Belgien (0800-92038 på nederländska och 0800-92039 på franska), Sverige 
(020-794949), Luxemburg (0800-2550), Frankrike (0800 90-9700), Grekland 
(00800-3212254), Portugal (0800-222001), Spanien (900-983198), Tyskland (0130-
850400), Förenade kungariket (0800-581591), Irland (1-800-553188), Finland (08001-
13191), Danmark (8001 -0201 ). 
21 
sådana uppgifter34. Kommissionens tjänstemän håller därför på att samarbeta med 
medlemsstaterna för att 
• fastställa vilka nationella myndigheter som bosättningsstaten skall meddela, 
• fastställa exakt vilka uppgifter som medlemsstaterna behöver för att avlägsna 
väljarens namn från sin egen röstlängd, 
• komma överens om ett gemensamt format för en standardblankett för 
informationsutbyte, 
• undersöka metoder att utföra informationsutbytet på elektronisk väg så att 
förfarandet kan påskyndas. 
Om dessa frågor kan lösas, kommer de viktigaste problemen som identifierats vid 
övervakningen av genomförandet, nämligen informationens tillförlitlighet och 
tidsbegränsningar att behandlas. 
Men om försöket skulle misslyckas och om det nuvarande systemet skulle visa sig 
vara oförenligt med långa tidsfrister för registrering i medlemsstaterna (jfr. tabell 7) 
skulle det enda alternativet vara att ändra direktivet. I detta fall skulle emellertid 
alternativet vara att ta bort medborgarnas frihet att välja i vilken medlemsstat man 
vill rösta eller att begränsa denna valmöjlighet till en specifik tidsperiod, vilket 
skulle göra det möjligt att rätta till dubbelregistrering i röstlängderna. 
Beträffande kandidater föreslår kommissionen för att underlätta för dem som 
behandlar ansökningar från kandiderande utländska EU-medborgare att 
medlemsstaterna inför nästa val till Europaparlamentet i förväg skickar ut uppgifter 
om de behöriga nationella myndigheter som kommer att utfärda det intyg om 
valbarhet som krävs enligt artikel 10.2 och, om möjligt, bifoga ett exempel på ett 
sådant intyg. 
Möjlighet att verka politiskt före valen 
Kommissionen skulle vilja uppmärksamma behovet av att underlätta för utländska 
EU-medborgare att delta i det politiska livet i bosättningsstaten, även om inga 
särskilda bestämmelser för detta förekommer i direktivet. Man gör detta för att 
säkerställa att rätten att kandidera blir mera tillgänglig och i högre grad utnyttjas av 
utländska EU-medborgare. 
Europaparlamentet har redan krävt att de europeiska politiska partierna skall få spela 
en större roll35 och håller för närvarande på att utarbeta ett förslag till ett förfarande 
som införlivar gemensamma principer för val av ledamöter till Europaparlamentet i 
34 Rådets direktiv 95/46/EG av den 24 juli 1995 om skydd av personuppgifter, 
EGT nr L 281/31, 23.11.1995. 
35 Jfr. även Europaparlamentets resolution av den 10 december 1996 om de politiska 
partiernas konstitutionella ställning - Doc PE 254.448 
22 
enlighet med artikel 138.3, omarbetad genom Amsterdamfördraget36. Under detta 
arbete skall särskild vikt läggas vid vad EU-medborgare som bor i en medlemsstat 
där de inte är medborgare kan tillföra den demokratiska processen i unionen. 
Information som lämnats av medlemsstaterna visar att alla EU-medborgare, 
teoretiskt sett, har möjlighet att bedriva politisk verksamhet (jfr. tabell 2). Samtidigt 
måste insatser göras på nationell nivå för att avlägsna alla möjliga hinder för 
utländska medborgare att bedriva politisk verksamhet. De politiska partierna spelar 
givetvis en avgörande roll för att denna målsättning skall kunna uppfyllas. De är 
viktiga beståndsdelar i den demokratiska processen, men viktigast är att de har 
möjlighet att aktivt stödja utländska EU-medborgares kandidaturer. I en del 
medlemsstater avgör de politiska partierna själva om de accepterar utländska 
medlemmar eller inte. Kopplingen mellan rösträtt och deltagande i den politiska 
debatten blir ännu tydligare om man betänker att det i vissa medlemsstater endast är 
de politiska partierna som har rätt att föreslå kandidater till europaparlamentsval. 
Kommissionen skall för sin del fullgöra sin roll som fördragets väktare och vidta 
alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att diskriminering på grund av 
nationalitet inte hindrar EU-medborgare från att kandidera. 
36 Arbetsdokument av den 22 oktober 1997- Utskottet för institutionella frågor- Doc PE 
224.331 
23 
TABELL 1* GENOMFORANDE AV RÅDETS DIREKTIV 93/109/EG 
UTLÄNDSKA VÄLJARES VALDELTAGANDE - VAL TILL EUROPAPARLAMENTET 1994 
-C Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien Tidsgräns 
för upp­
tagande i 
röstlängden 
7.2. -
31.3.94 
9.3.-
28.4.94 
Slutet av 
mars 
- 9.5.94 
(kl. 16.00) 
8.1. -
31.3.94 
3.1.-
15.2.94 
och 
25.4.-
2.5.94 Generellt 
valdeltagande 
90,7 % 
(total valmanskår: 
7 096 273) 
52,9 % 
(total valmanskår: 
3 994 200) 
60 % 
(total valmanskår: 
60 473 927) 
71,2 % 
(total valmanskår: 
8 485 495) 
59,1 % 
(total valmanskår: 
18 664 053) Potentiellt 
antal 
utländska 
väljare 
471 277 
27 042 
1 200 000 
Noin 40 000 
192 074 
(inkl. 
minderåriga 
den 31 
december 
1993) Antal utländska 
medborgare 
upptagna i röst­
längden och som 
procentandel av 
den utländska 
valmanskaren 
24 000 
(5,1 %) 
6 719 
(24,85 %) 
80 000 
(6,66 %) 
622 
(1,55 %) 
24 227 
(12,61 %) Påförd vid röstning mer än en 
gäng eller vid falsk försäkran 
Fängelse i 8-15 dagar och/eller 
böter på mellan 26 och 200 BEF 
(artikel 1, lag 23.3.1989 ändrad) 
Röstning mer än en gång: böter 
Falsk försäkran: böter eller 
fängelse i upp till fyra månader 
Böter eller fängelse i högst tre år 
Fängelse från tre månader till fem 
år och frånkännande av rätten till 
offentlig anställning enligt artikel 
63 i strafflagen. Fängelse från ett 
till fem år enligt artiklarna 104 
och 108 i vallagen 
Fängelse i sex månader, förlust 
av medborgerliga rättigheter och 
böter på mellan 30 000 och 
300 000 ESP (artikel 142 
LOREG) Information 
Presskonferens anordnad av inrikes­
ministeriet, information i officiell 
tidning, informationsbroschyrer. 
Kommunerna ansvariga för decentrali­
serad informationskampanj. 
Individuella skrivelser till alla utländska 
unionsmedborgare över 18 år. 
Kommunerna ansvariga för decentralise­
rad informationskampanj. Olika åtgärder 
från foldrar på nio språk till individuell 
information på olika språk. Radio- och 
TV-program. 
Ett regeringsfinansierat TV-inslag. 
I januari 1994 lokalmyndigheterna 
förmedlade information från 
inrikesministeriet. 
Regeringsfinansierade radioinslag, 
pressmeddelanden och affischer. 
1 Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike** 14.3. -
15.4.94 
- 24.5.94 
26.2. -
24.3.94 
- 1.3.94 
Tidsgräns för 
att avstå 
19.5.94 
30.8. -
10.10.96 52,7 % 
(total valmanskår: 
39 044 441) 
44 % 
(total valmanskår: 
2 639 000 inkl. 
brittiska 
medborgare) 
73,7 % 
(total valmanskår: 
48 372 726) 
88,5 % 
(total valmanskår: 
198 370) 
35,6 % 
(total valmanskår: 
11618 677) 
67,73 % (total 
valmanskår: 
5 800 377) 1427 315 
ca 13 600 
(exkl. brittiska 
medborgare) 
152 139 
105 000 
ca 160 000 
91 385 47 508 
(3,38 %) 
6000 
(exkl. brittiska 
medborgare) 
(44,11 %) 
2 809 
(1,8 %) 
6 907 
(6,58 %) 
Inga uppgifter 
tillgängliga 
7 261 (7,94 %) Falsk försäkran: fängelse i ett år 
och böter på 100 000 FRF 
Röstning mer än en gång: 
fängelse i två år och böter på 
100 000 FRF 
Röstning mer än en gång: böter 
på högst 1 000 EIP och/eller 
fängelse i högst två år. Falsk 
försäkran: böter på högst 50 EIP 
och/eller fängelse i högst tre 
månader 
Röstning mer än en gång: 
fängelse i ett till tre år och böter 
på 100 000/500 000 ITL 
Böter på 10 000/100 000 LUF 
Röstning mer än en gång: 
fängelse i högst en månad eller 
böter på högst 5 000 NLG Falsk 
försäkran: fängelse i högst sex år 
eller böter på högst 100 000 NLG 
Falsk försäkran: böter på högst 
3 000 ÖS eller fängelse i två 
veckan 
Röstning olagligt: fängelse i 6 
månad eller 360 dagsböter Obligatoriskt administrativt anslag i varje 
kommun. Polisprefekterna anpassade in­
formationskampanjen i överensstämmelse 
med antalet utländska unionsmedborgare 
i varje departement genom pressmedde­
landen och tillkännagivanden i radio. 
Privata organisationer deltog också. 
Pressmeddelanden, obligatoriskt ' 
offentligt tillkännagivande och utdelning 
av informationsblad till EU-ambassader i 
Dublin. 
Utsändning av informationsfoldrar till 
borgmästarna för obligatoriskt anslag i 
kommunerna. 
Informationsfoldrar offentliggjorda på 
fem språk och skickade till alla invånare, 
med eller utan medborgarskap. 
Individuella skrivelser till alla utländska 
unionsmedborgare. 
Inrikesrninisterietfinansierade 
informationsfoldrar på tyska. I stora 
kommuner skriftligt information. 
Ytterligare upplysningar från radio, tv 
och press. 
(ft Portugal 
Finland** 
Sverige** 
Förenade 
kungariket 
Storbritannien 
och Nordirland 
Total 1- 15.3.94 
Juni-
15.8.97 
1.5.-3.7.95 
17.2-29.3. 
(sena 
anspråk pä 
upptagande i 
röstlängden 
godtogs 
t.o.m. 
22.4.94) 35.5 % 
(total valmanskår: 
8 555 733) 
60.3 % 
(total valmanskår: 
4 108 703) 
41,64% 
(total valmanskår: 
6 551781) 
36.4 % 
(total valmanskår: 
43 770 000 (inkl. 
irländska med­
borgare) 30 519 
(inkl. Personer 
under 18 år) 
11296 
Ca 150 000 
Ca 400 000 
(exkl. 
Irländska 
medborgare) 
Ca 4 471 647 
(-Nederländerna 
4 311647) 715 
(2.34 %) 
2 515 
(22 %) 
36 191 
(24 %) 
7 845 
(exkl. Irländska 
medborgare 
[1.96%]) 
Ca 253 319 (exkl. 
Nederländerna) Röstning mer än en gäng och 
falsk försäkran fängelse i upp till 
ett ar och 50 dagsböter (artikel 14 
lag 14/87 och artikel 53B lag 
69/78). Röstning mer än en gäng 
i Portugal: fängelse i mellan sex 
månader och tvä ar och böter pä 
20 000/100 000 PTE (artikel 149 
lag 14/79) 
Röstning mer än en gång: böter 
eller fängelse i upp till ett är 
Falsk försäkran: böter eller 
fängelse i upp till tvä år 
Röstning mer än en gäng: 
Ingenting 
Falsk försäkran: böter eller 
fängelse i upp till sex månader 
Böter på högst 1 000 GBP i båda 
fallen Pressemeddelandcn. radio. tv. Rege-
ringsfinansierade informationsbroschyrer 
och anslag pä fem språk distribuerade till 
lokala myndigheter och ambassader. 
I juni personlig brev med 
ansökningsbilagan för alla EU-
medborgare (folkbokföring). 
Informationen på finska, svenska, 
engelska, tyska och franska. 
Brev med registreringbilagan 6.4. för alla 
EU-medborgare (folkbokföring). Senare 
information samtidigt med 
flyttningsanmälan. Pressmeddelande och 
tv-sändningar endast på svenska. 
Pressmeddelanden, officiellt meddelande 
och information till ambassader och 
konsulat, privata organisationer, 
tjänstemän vid valbyråer och byråer för 
rådgivning till medborgarna. In Nord-
Irland informationsfoldrar till alla 
hemkunskapen. 
* uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
** Sverige hade sitt första val till Europaparlamentet den 17 september 1995, Österrike den 13 oktober 1996 och Finland den 13 oktober 1996 
TABELL 2* GENOMFORANDE AV RÅDETS DIREKTIV 93/109/EG 
MÖJLIGHETER TILL DELTAGANDE FÖR VÄLJARE BOSAnA UTOMLANDS - VAL TILL EUROPAPARLAMENTET 1994 
Medlemsstat 
Belgien 
(röstplikt) 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
(röstplikt) 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
(röstplikt) 
Nederländerna 
Österrike** 
Portugal Medborgare som bor i en 
annan EU-medlemsstat 
130 000 
40 000 
290 000 
360 000 
470 000 
(av vilka 199 439 är upptagna i 
den spanska röstlängden) 
343 828 
Ca 38 000 
(exkl. 592 000 irländska 
medborgare bosatta i Förenade 
kungariket) 
1 200 000 
11000 
240 000 
220 000 
Nästan 840 000 
(inkl. 87 307 upptagna i 
röstlängden) Medborgare som bor i en annan medlemsstat och som röstar pä kandidater 
frän sitt ursprungsland genom brev eller ombud eller vid loakla ambassader 
eller konsulat 
Ja, genom brev, på konsulat, efter särskild begäran. Artikel 1.2.1. 1 162 belgis­
ka medborgare utnyttjade denna möjlighet i valen till Europaparlamentet 1994. 
Ja. (Ambassader och konsulat.) Upptagande i röstlängden på begäran. 
Ja, genom brev. 
Ja, vid ambassader och konsulat. 47 947 röstade på grekiska kandidater. 
Ja. Uppskattningsvis 50 000 spanska medborgare utnyttjade denna möjlighet i 
valen till Europaparlamentet 1994. 
Ja, vid konsulat. 17 139 franska medborgare utnyttjade denna möjlighet i valen 
till Europaparlamentet 1994. 
Nej, utom poströstning för diplomater och deras makar/makor stationerade 
utomlands. 
Ja. Ambassader och konsulat. 
Ja, genom brev. Art 1.1.4. 
Ja. Y 6 1. 
Ja. 
Ja. Genom brev. DL 95-C/76. Upptagande i röstlängden inte obligatoriskt, men 
nödvändigt för att rösta. I valet 1994 utnyttjade 20 844 portugisiska medborgare 
denna möjlighet. Medborgare som bor i en 
annan EU-medlemsstat och 
som valde att rosta i 
bosättningslandet pä kandi­
dater frän bosättningslandet 
Inga uppgifter tillgängliga 
Uppskattningsvis mellan 5 000 
och 6 000 
24 708 
10 510 
4 571 
16 300 
1 899 
(exkl. irländska medborgare 
bosatta i Förenade kungariket) 
54 000 
Inga uppgifter tillgängliga 
Inga uppgifter tillgängliga 
Inte tillämpligt ** 
16 219 
Finland** 
Sverige** 
Förenade kungariket 150 000 
57 000 
ca 600 000 
(exkl. Bosatta I Irland) Ja, vid ambassader och konsulat. 
Ja, vid ambassader och konsulat och genom brev för svenska medborgare 
bosatta i Tyskland. 
Ja, genom ombud, om de inte har varit borta från Förenade kungariket i mer än 
20 år. Inte tillämpligt ** 
Inte tillämpligt ** 
Inga uppgifter tillgängliga 
* uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
** Österrike, Finland och Sverige anslöt sig till EU den 1 januari 1995, och deltog inte i valen till Europaparlamentet 1994 
TABELL 3* GENOMFÖRANDE AV RÅDETS DIREKTIV 93/109/EG 
UTLÄNDSKA KANDIDATER FRÄN ANDRA EU-LÄNDER - VAL TILL EUROPAPARLAMENTET 1994 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland Sista dag för 
registrering som 
kandidat 
1.4.94 
4 veckor före val 
66 dagar före val 
för delstatslistor 
och 68 dagar före 
val för 
förbundslistor 
(förbundsdagen) 
Senast 10 dagar 
efter tillkänna­
givandet av valet Villkor för att kunna kandidera 
21 år 
listor som läggs fram av fem valda 
ombud eller med stöd från 5 000 
väljare 
18 år 
listor som läggs fram av partier 
som är representerade i det 
nationella parlamentet eller 
Europaparlamentet eller med stöd 
av ett antal väljare som motsvarar 
2 % av de giltiga röster som 
avgivits i föregående allmänna val 
18 år. Listor får läggas fram av 
politiska partier eller organisatio­
ner. För listor från partier eller 
politiska organisationer som inte är 
representerade med minst fem 
valda ledamöter i Europa­
parlamentet, förbundsdagen eller 
delstatsparlamentet behövs 4 000 
underskrifter (listor för förbunds­
dagen) respektive underskrifter 
från 1/1000 av de väljare som är 
upptagna i röstlängden i delstaten, 
dock högst 2 000 godkända väljare 
(listor för delstaterna). 
25 år Finansiering 
Privat 
Privat 
Delvis statlig finansiering av 
politiska partier och 
organisationer. Återbetalning av 
delar av kostnaderna om mer än 
0,5 % av det totala antalet 
röster erhålls (1 DEM per röst). 
Privat Påföljd vid mer än en 
kandidatur 
8-15 dagars fängelse och 
böter på 26-200 BEF 
(artikel 1 lag 23.3.1989 
ändrad) 
Böter. Valet av den 
kandidat som kandiderade 
mer än en gång förklaras 
ogiltigt. 
Fängelse i upp till tre år 
eller böter. 
Fängelse i mellan sex 
månader och fem år och 
avstängning från offentlig 
tjänst i mellan två och fem 
år enligt artikel 63 i straff­
lagen och artikel 32 i presi­
dentens dekret 92/1994. EU-
kandidater 
18 
(ut av 534) 
1 
12 
Inga uppgifter 
tillgängliga Valda 
EU-
kandi dater 
Ingen 
Ingen 
1 
Ingen 
CAJ 
O Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike** 4. - 9.5.94 
27.5.94 
7. - 14.5.94 
39 dagar före val 
60 dagar före val 
27.4.94 
6.9.96 18 år. 
Listor framlagda av partier, 
koalitioner eller federationer, med 
stöd av 15 000 väljare eller 50 
valda representanter (artikel 220.4) 
23 år. 100 000 FRF deposition 
(återbetalas om listan får mer än 
5 % av rösterna) 
21 år. 1 000 IEP deposition 
(återbetalas om kandidaten erhåller 
1/3 av de röster som krävs för att 
vinna). 
25 år. Listor framlagda av politiska 
grupper eller partier som är 
representerade i en av de två 
kamrarna, eller stöd av 30 000 
väljare i valmanskåren. Sedan 1979 
får alla EU-medborgare kandidera. 
21 år. 
Listor framlagda av 250 väljare, 
eller en ledamot i Europaparlamen­
tet eller en nationell parlaments­
ledamot. Listor får inte innehålla 
mer än 50 % utländska kandidater. 
18 år. 
Tio underskrifter av väljare och 
25 000 NLG deposition. Högst 30 
kandidater per lista. 
Fyllt 19 år före den 1 januari 
valåret. Politiska partier, tre 
medlemmar av nationella 
parlamentet, en ledamot i 
Europaparlamentet eller 2,600 
registrerade väljare kan nominera 
kandidater. Delvis offentlig 3 000 000 ESP 
per mandat, 100 ESP per röst 
om vald - Artikel 227 ley2). 
Utskick till väljarna finansieras 
också av staten. 
Delvis offentlig 
Privat 
Delvis offentlig 
Delvis offentlig om listan 
erhåller mer än 5 % av rösterna 
Privat 
Efter valet är varje politisk parti 
som är representerad i 
Europaparlamentet på begäran 
befogad till bidrag till sina 
kampanjekostnader (art. 2B av 
partilag) Som lögn i ett offentligt 
dokument: Fängelse i 
mellan sex och åtta år och 
böter på mellan 100 000 
och 1 000 000 ESP. 
Valet av den kandidat som 
kandiderade mer ån en 
gång förklaras ogiltigt. 
Böter för falsk försäkran på 
nomineringspappret på 
högst 500 IEP och/eller 
fängelse i högst sex 
månader. 
För falsk försäkran: 
fängelse i upp till tre år 
25 000/750 000 LUF böter 
Mer än en kandidatur: 
fängelse i högst en månad, 
böter på upp till 5 000 
NLG 
Böter för falsk försäkran på 
högst 3,000 ÖS eller 
fängelse i högst två veckor 
(art. 31(6) av förordnande 
om valen till 
Europaparlamentet) 1 
5 
Ingen 
(exkl. brittiska 
medborgare) 
2 
8 
(utav 120) 
2 
(ut av 246) 
Ingen Ingen 
Ingen 
Ingen 
(exkl. 
brittiska 
med­
borgare) 
Ingen 
Ingen 
Ingen 
Ingen 
[rJ 
X Portugal 
Finland** 
Sverige** 
Förenade 
kungariket 4. - 18.4.94 
31 dagar före 
valet (dvs. 10 
september 96) 
16juni 96-för 
registrerade 
partier - annars 
att kandidera pä 
en valsedel 
möjligt sä länge 
valsedlar han 
tryckas i tid före 
valdagen 
17.2.-29.3.94 
(förlängning till 
22.4.94) 18 ar. Endast listor framlagda av 
politiska partier eller koalitioner av 
politiska partier 
Fyllt 18 ar före valdagen. Politiska 
partier (max. 16 kandidater), val­
mansföreningar av 1.000 personer 
(max 1 kandidat), valkoalitioner av-
partier och gemensamma listor av 
valmansföreningar (max 16 
kandidater) 
Fyllt 18 ar senast pä valdagen. 
Inga särskilda begränsningar för 
nomination av kandidater 
21 är. 
Deposition pä 1 000 GBP. 
Stöd av 30 väljare. Privat eller frän politiska 
partiers medel (Lei 72/93). 
Delvis offentlig före valet till 
partier som är representerade i 
parlamentet och också till vissa 
medborgarsorganisationers 
privata medarbetare 
Offentlig: Beloppet av SKR 30 
miljoner fördelas mellan de 
partier som är representerade i 
den svenska riksdagen 
Privat 100 dagsböter och 2 ars 
fängelse 
Tilläggsstraff: Förlust av 
passiva rösträttigheter för 
nästkommande val. 
(Artikeln 14 A Lei 14/87) 
Mer än en kandidatur: 
böter eller fängelse upp till 
två ar. 
För falsk försäkran: röster 
som har avgivits till 
kandidaten förklaras 
ogiltiga men partiet eller 
gemensamma listan som 
har föreslagit kandidaten 
kan utnyttja dem. 
Falsk försäkran: böter eller 
fängelse upp till sex 
månader. Inget straff för 
mer än en kandidatur 
Falskt uppgift i synnerhet: 
Böter pa högst 1 000 GBP. 
Allvarlig lagöverträdelse. 
Mer än en kandidatur: 
böter pa högst 5 000 GBP 
och fängelsedom på högst 
sex månader. Ingen 
Ingen 
(ut av 207) 
2 
(ut av 577) 
2 
(ut av 545) Ingen 
Ingen 
Ingen 
Ingen 
* uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
** Sverige hade sitt första val till Europaparlamentet den 17 september 1995, Österrike den 13 oktober 1996 och Finland den 13 oktober 1996 
TABELL 4* POLITISKT DELTAGANDE BLAND UTLÄNDSKA EU-MEDBORGARE FÖRE VALEN 
vA Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien Kan utländska medborgare 
grunda ett politiskt parti? 
Ja 
Ja 
Ja, utländska medborgare kan 
vara med och grunda ett parti. 
Det förlorar dock sin status som 
parti om majoriteten av dess 
medlemmar eller av 
styrelsemedlemmarna är 
utländska medborgare. 
Nej 
Ja. Lagen om politiska partier 
från 1978 som endast medger 
rätten för spanska medborgare 
anses vara författningsstridig. 
Ja 
Ja 
Ja Kan utländska medborgare bli 
medlemmar i ett politiskt parti? 
Ja 
Ja 
Ja, om partiets stadgar tillåter det. 
Avgörs av det politiska partiet. 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja Finns det en kvotbegränsning? 
Nej 
Nej 
Ja: Såväl politiska partier som 
deras styrelser får inte ha mer än 
50 % utländska medborgare som 
medlemmar. Artikel 2.3 
partilagen. I valen till 
Europaparlamentet betraktas 
andra politiska organisationer 
som politiska partier och för 
dem finns det inga kvoter. 
Inga uppgifter tillgängliga 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej Andra begränsningar? 
Nej 
Nej 
Ja. Utländska medborgares 
politiska aktiviteter kan vara 
föremål för begränsningar, under 
vissa omständigheter. Artiklarna 
6 och 37 i utlänningslagen. 
Inga uppgifter tillgängliga 
Partimedlemmen måste vara 
demokratisk (grundlag, art. 6) 
Nej 
Nej 
Nej 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Förenade kungariket Författningen ger endast med­
borgarna rätt till medlemskap, 
men i praktiken har även 
utländska medborgare denna rätt. 
Ja 
Ja 
Artikel 15 av grundlagen ger 
politiska rättigheter endast till 
medborgare. Dessa har utvidgats 
till icke-portugisiska EU-med­
borgare (i val till Europa­
parlamentet och I kommunalt 
val). Lag om politiska partier 
(DL 595) tar inte hänsyn till 
politiska partier av icke­
portugisiska. En reform av dessa 
bestämmelser har intagits i rege­
ringens lagstiftningsprogram. 
Ja. om de är bosatta i Finalnd och 
är över 15 år. 
Ja 
Ja Ja 
Ja 
Ja 
Ja enligt prov ning av politiska 
partier. De viktigaste politiska 
partierna har icke-nationella 
medlemmar. 
Ja. om de är bosatta i Finland. 
Ja 
Ja Nej 
Nej 
Nej 
Ingen 
Nej 
Nej 
Nej Såsom direktivet tillåter far en 
lista med kandidater inte bestå av 
en majoritet utländska medborga­
re (artikel 106.5. lag 25.2.79) 
Utländska medborgare far endast 
kandidera till Europaparlamentet 
och lokala myndigheter. 
Nej 
Valnämnderna får inte utgöras 
endast av utländska medborgare. 
Artikel 9° B lag 14/87 (för att 
undvika polarisationen) 
Nej 
Nej 
Nej 
uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
TABELL 5* GENOMFORANDE AV RÅDETS DIREKTIV 93/109/EG 
MEDLEMSSTATERNAS GENOMFÖRANDE AV DnŒKTIVETS ALTERNATIV 
r Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrike ART. 7.1: Bosättningsstaten har rätt att 
kontrollera att unionsmedborgare, som 
anmält att de vill utöva sin rösträtt där. 
inte har förlorat den rätten i hemstaten 
genom ett civilrättsligt eller straffrättsligt 
beslut. 
Ja. Art 3 bis L (d'office) 
Nej 
Ja. Art 6a § 2 Nr 2 EU WG i 
förening med Art. 17 a §5 
EuWO. (om nödvändigt, i 
tveksamma fall) 
Ja, efter utbyte av den 
nödvändiga informationen med 
de andra medlemsstaterna (Art. 6 
lag 2196/94. 
Ja. Art 3 d) RD (om nödvändigt) 
Ja ART. 9 J : Bosättningsstaten fir kräva 
att väljaren dessutom a) anger att 
rösträtten i hemstaten inte har gått 
forlorad,b) visar upp en giltig 
identitetshandling, och c) anger vilken 
dag han eller hon bosatte sig i den staten 
eller i någon annan medlemsstat. 
a) Ja. Art 1 §3, 2, 2° lag 23 mars 
b) Nej 
c) Nej 
Nej 
a) Ja. Art.6 § 2 Nr 2 EUW i 
förening med 17a(4) EuWO 
b) Ja. 
c) Ja 
a) Ja. Art 4 §3 a) 
b) Ja. Art 4 §3 b) 
c) Ja. Art 4 §3 c) 
a) Ja. Art 3 §ld) RD. 
b) Ja. Art 3 § 2 RD 
c) Nej 
a) Ja. Art 2 §4 
b) Ja 
c) Nej ART. 10 J : Bosättningsstaten fär 
dessutom kräva av en 
gemenskapsmedborgare som är berättigad 
att kandidera att en giltig 
identitetshandling visas upp. Den får 
också kräva besked om vilken dag 
personen i fråga blev medborgare i en 
medlemsstat. 
Nej 
Nej 
a) Ja. 11 §2 Nr lb-ld Eu WG 
b) Ja. 11 § 2 Nr lb-ld EuWG 
a) Ja. Art 5 §2. 
b) Ja. Art 5 §2. 
a) Ja. Art 220 bis §2 LO 
b) Ja. Art 220 bis §2 LO 
Nej ART. 14.1 : Om antalet berättigade 
utländska medborgare utgör mer än 
20 5f av de berättigade väljarna är 
undantag från villkoren för att få rösta 
och kandidera möjliga. 
ART. 14 J : Om den nationella 
lagstiftningen tillåter utländska 
medborgare att rösta vid val till det 
nationella parlamentet är artikel 6-13 inte 
tillämpliga på dem. 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
(/I Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Förenade kungariket Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Ja (om nödvändigt) 
Nej 
Nej Nej 
a) Ja. Art 2 §2 - helst uppvisande 
av intyg. 
b) Nej 
c) Nej 
a) Ja. Art 1.(2) I°d) 
bWa. Art 1.(2)2° 
c) Ja . Art 1. (2) 3° 
a) Ja. Y33 1 
b) Nej 
c) Nej 
a) Ja. Section 5(1) WEG 
b) Ja. -
c) Nej. 
a) Ja Art 20 (9 -d) lag 69/78 (RE) 
b) Ja. Art 20 (3) (RE). 
c) Nej 
a) Ja. om nödvändigt 
b) Nej 
c) Nej 
Nej 
Nej Nej. 
Nej 
a) Ja. Art 98 (2°) 
b) Nej 
Nej 
Nej. 
a) Ja. art 24. lei 14/79 
b) Nej 
Nej 
Nej 
Nej Nej. 
Ja. endast för bosatta brittiska 
medborgare. 
Nej 
Nej 
Ja. Art 106 (5) § 1 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej. 
Ja. Endast för irländska 
medborgare. 
uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
TABELL 6* GENOM FÖRAN DB AV RÅDETS DIREKTIV 93/109/liG 
ÅTGÄRDER FÖR INFÖRLIVANDE I MEDLEMSSTATERNA 
Medlemsstat Direktivet genomfört genom 
Belgien L-oi du 11.4.94 modifiant la Ix>i du 23 mars 1989 relative à l'élection du PE et portant exécution de la 
directive du Conseil des Communautés Européennes 93/109 du 6.12.93 in MB n°10288 du 16.4.94 
Danmark Lov nr. 1086 af 22.12.93 om amdring af lov nr.746 af 7.12.1988 om valg af danske 
representanter til Europa-Parlamentet (L); Indenrigsministeriets bekendtgorelse nr. 79 af 
31.1.1994 om slettelse af den danske valgliste al' personer, der er optaget pä valglisten i en 
anden medlemsstat (N79); Indenrigsministeriets bekendtgorelse nr. 80 al' 31.1.1994 om EU-
borgeres optagelse på valglisten til valg til Europa-Parlamentet (N80); Lov af 13; 1.1997 om 
aendring af lov om valg af danske representanter til Europa-Parlamentet. 
Tyskland Drittes Gesetz ?ur Anderung des Europawahlgesctyes of 8.3.94 in IKÏBI 1994, I, p.419 f of 12.3.1994, 
Zweite Verordnung /ur Anderung der Europawahlordnung of 15.3.94 in BGBI 1994,1, P.544 of 
19.03.1994 
Grekland Nôp.oç rxpiO. 2196 XT)Ç 22 MupTioi) 1994, K7ciar|ur| I'l<pr|ur.piou TTJC r.W.t|viKf|ç KT){V:pvr|crr|ç, 
TÔUXK; 1 rrmpû 41 TTÏÇ 22 Maptiot) 1994 K(xt 7tpor,6piKÔ flt<XT<xy|j,(X cxptO. 60/1994 (49 A) 
Spanien Ley Organica 13/94 de 30.3 94, MOI'! n° 77,102259 de 31.3.94 (IX)); Real Decreto 2118/93 de 
3.12.93, BOE n° 290, 34662 de 4.12.94 (RD); Orden del Ministerio de Econoinia y I lacienda 
30393 de 20 12 1993, BOE n° 305 de 22.12.1993 (O.30) e Orden del Ministerio de Econoinia v 
Hacienda de 28.1 94, BOE n° 25 de 29.1.94 (( )20). Real Decreto 157/1996 de 2.2 1996 por el 
que se dispone la actuali/acion mensual del censo electoral y se rcgulan los datos necesarios par 
la inscripeion en el misino modilïcado con Ley Organica 1/1997 de 30.5.1997, BOE n° 130 de 
31.5.97 ; ' 
Frankrike \ ol n° 94-|()4 du 5 février relative à l'exercice par les citoyens de l'Union Européenne résidant en France 
du droit de vote et de l'éligibilité au Parlement Européen (L); Décret n°94-206 du 10 mars 1994 pris pour 
l'application de la loi 94-104 du 5 février 1994 (D). 
Irland European Parliament Elections (Voting and Candidature) Regulations 1994 of 31.12.1994; European 
Parliament Elections Act 1993, Electoral Act 1992; European Assembly Elections Acts 1977 and 1984, 
Statutory Declarations Act 1938 
Italien Decreto I-egge n° 128 del 21.2.1994 in GU n° 47 of 26.2.1994 reiterato dal DL n° 408 del 24.6.94 
convertito dalla I.egge n° 483 del 3.8.1994 in GU n° 183 del 6.8.1994 
Luxemburg I^)i du 28 janvier 1994 fixant les modalités de l'élection des représentants du (îrand Duché de Luxembourg 
au Parlement Européen. 
Nederländerna Wet van 26 januari 1994 houdende wij/iging van de Kieswet ter uitvocring van richtlijn n. 93/109/EG van 
6.12.93 tot vaststelling an de wij/e van uitoefening in de Lid-staal van verblijf van het actieve en passieve 
kiesrechl bij de verkie/ingen van hel europesc parlement, Staatsblad 1994,58. 
Österrike Bundesgesetz uber die Wahl der von Osterreich zu enlsendenden Abgeordneten zum Euro-
päisehen Parlament (Europawahlordnung EuWO, BGB1. Nr 117/1996) Mundesgesetx uber die 
I ilhrung ständiger Evidenz der Wahl- und Stimmberechtiglen bei Wahlen zum Europäischen 
Parlament (lluropa-Wählerevidenzgesetz lùiWIXi, BOBI. Nr 118/1996) 
Portugal l.ej 3/94 de 28.2.94 (RE); U\ 4/94 de 9.3.94 (PE)in Diario da Republica Serie A n°57 de 9.3.94 
Finland I.aki Suomesta liuroopan parlamenttiin valittavien edlustajien vaaleista (272/95) 3.3.1995 
Sverige Lag om val till Europaparlamentet utfärdad den 20 april 1995, SFS 1995.374 (repealed) 1 kap. 4, 
8 och 13 §, 5 kap. 16 och 18 §, 7 kap.5 och 12 § vallagen (SFS 1997:157) 
Förenade European Parliamentary Elections (Changes to the Franchise and Qualification of Representatives) 
Kungariket Regulations 1994 of 17.2.1994 
* uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
'3> G 
TABELL 7* 
i IDSIKISI KU FOR ANSÖKAN OM All BLI HI'PTAGI.N I KOM LÄNGDEN 
Enligt artikel 9.4 i direktiv 93/109 har personer, som är medborgare i en medlemsstat men bosatta i en annan 
medlemsstat och som upptogs i röstlängden i bosäUningsmcdlcnisslalcn lörc valen till Europaparlamentet i juni 
1994, rätt att stä kvar i röstlängden pä samma villkor som statens egna medborgare (ills han eller hon stryks 
frän den pa egen begäran eller därför att villkoren för rösträtt inte längre är uppfyllda. 
Andra EU-mcdborgarc som vill rösta i bosätlningsmcdlcmsslalcn vid nästa val till Europaparlamentet mästc 
begära att bli upptagna i röstlängden! nedanstående tabell anges var och när ansökan skall lämnas in i de olika 
medlemsstaterna. 
Medlemsstat Ansökan om att bli Sista ansökningsdag 
upptagen i röstlängden 
skall lämnas till: 
Belgien Den kommun där man är När som helst under aret utom mellan den 1 april och 
bosatt valdagen under valaret. Sista ansökningsdag för nästa val till 
Europaparlamentet: 31 mars 1999. 
Danmark Den kommun där man är Senast sex veckor före valdagen. 
skriven 
Tyskland Den kommun där man är Senast 34 dagar före valdagen. 
bosatt 
Grekland Den kommun där man är Den I 10 april varje är. Sista ansökningsdag för nästa val (ill 
bosalt Europaparlamentet; K) april 1999. 
Spanien Den kommun där man är Senast 41 dagar före valdagen. 
bosatt 
Frankrike Den kommun där man är Sista arbetsdagen i december för att bli slutgiltigt upptagen i 
bosatt röstlängden den I mars följande är. Sista ansökningsdag för 
nästa val till Europaparlamentet: .30 december 1998. 
Irland Grcvskapsrädet (County Ansökningar kan göras aret om. Sista ansökningsdag för nästa 
Council) eller kommun- val till Europaparlamentet: 13 arbetsdagar före valdagen, 
fullmäktige (City Council) 
pä bostadsorten 
Italien Den kommun där man är Senast 90 dagar före valdagen. 
bosatt 
Luxemburg Den kommun där man är Senast den 1 april varje är. Sista ansökningsdag för nästa val 
bosatt till Europaparlamentet: 31 mars 1998. 
Nederländerna Den kommun där man är Mästc vara upptagen i bcfolkningsrcgistrcl senast 42 dagar 
bosatt före valdagen. Sista ansökningsdag för nästa val till Europa­
parlamentet: Blanketten mästc inlämnas till de kommunala 
myndigheterna pä bostadsorten senast .3 veckor före valdagen. 
Österrike Den kommun där man är Senast 65 dagar före valdagen. 
bosatt 
Portugal Valnämnden i den kom- Mellan den 2 och den 31 maj varje är. Sista ansökningsdag för 
mun där man är bosatt nästa val till Europaparlamentet: 31 maj 1998. 
Finland Befolkningsregistrel Senast 66 dagar före valdagen. 
Sverige Lokala skattemyndigheten Senast 30 dagar före valdagen. 
Förenade Lokala registerings- Måste vara bosatt i Förenade kungariket ett visst datum, näm-
kungariket kontoret (ERO) ligen den K) oktober varje är. för Nordirland den 1 september. 
För nästa val till Europaparlamentet måste ansökan vara 
inlämnad till det lokala registcringskontoret senast den 16 
december 1998. 
uppgifter anmälda av medlemsstaterna 
~SJ 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 731 slutlig 
DOKUMENT 
SV 06 01 05 
Katalognummer : CB-CO-97-752-SV-C 
ISBN 92-78-29916-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
^