A4-0368/97

Resolution om meddelandet från kommissionen «Agenda 2000 - En förstärkt och utvidgad union» (KOM(97)2000 - C4-0371/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(97)2000 - C4-0371/97) ((C4-0373/97, C4-0374/97, C4-0375/97, C4-0376/97, C4-0377/97, C4-0378/97, C4-0379/97, C4-0380/97, C4-0381/97, C4-0382/97, C4-0583/97.)),

- med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Köpenhamn den 21-22 juni 1993, i Essen den 9-10 december 1994 och i Madrid den 15-16 december 1995,

- med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Florens i juni 1996 om att förhandlingar om medlemskap skulle inledas med Cypern sex månader efter regeringskonferensens avslutande,

- med beaktande av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997 som utmynnade i en framgångsrik avslutning av regeringskonferensen, vilket öppnat vägen för en inledning av utvidgningsprocessen i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Madrid,

- med beaktande av sin resolution av den 20 januari 1993 om Europeiska unionens utformning och strategi inför dess utvidgning och inrättandet av en allomfattande ordning på europeisk nivå (( EGT nr C 42, 15.2.1993, s. 124.)),

- med beaktande av sin resolution av den 12 juli 1995 om Cyperns ansökan om medlemskap i Europeiska unionen (( EGT nr C 249, 25.9.1995, s. 74.)),

- med beaktande av sin resolution av den 17 april 1996 om vitboken «Förberedelse av de associerade staterna i Central- och Östeuropa för integrering med den inre marknaden i unionen» (( EGT nr C141, 13.5.1996, s. 135.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 november 1997 om Amsterdamfördraget (( Protokollet av detta datum, del II.20.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor och yttrandena från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, budgetutskottet, utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för externa ekonomiska förbindelser, utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt, utskottet för sysselsättning och socialfrågor, utskottet för regionalpolitik, utskottet för transport och turism, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd, utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media, utskottet för utveckling och samarbete, utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor, utskottet för institutionella frågor, budgetkontrollutskottet, fiskeriutskottet och utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0368/97), och med beaktande av följande:

A. Alla länder som ligger i Europa och som har demokratiska institutioner är berättigade att ingå i unionen.

B. Utvidgningen utgör en moralisk, politisk och ekonomisk utmaning för EU och ett historiskt tillfälle att utforma det framtida Europa.

C. Utvidgningen utgör ett svar på de förändringar som har inträffat på den europeiska kontinenten efter den till den största delen fredliga befrielsen av Central- och Östeuropa under åren 1989 till 1991.

D. En välfungerande union, stärkt av utvidgningen snarare än försvagad av denna, ligger såväl i kandidatländernas intresse som i de nuvarande medlemsstaternas, och den förväntas lägga grunden för ett vidare gemenskapligt Europa baserat på rättssäkerhet, demokrati, fred, solidaritet och mänsklig värdighet.

E. Kommissionen har gjort en bedömning av resultaten av Europeiska rådet i Amsterdam 1997; det behövs en reformering av unionens institutioner före utvidgningen.

F. Anslutning till Europeiska unionen kan i vilket fall som helst inte ske förrän unionen har genomgått en institutionell reform.

G. EU:s utvidgning måste betraktas och hanteras som en del av en övergripande plan för europeisk integration.

H. Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 föreskrev att ansökande länder måste uppfylla följande krav:

a) stabila institutioner som garanti för demokrati, rättssäkerhet, respekt för mänskliga rättigheter samt respekt och skydd för minoriteter,

b) fungerande marknadsekonomi,

c) förmåga att hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen,

d) förmåga att ta på sig de förpliktelser som ett medlemskap innebär när det gäller EG:s regelverk, inklusive att ansluta sig till målsättningen om en politisk, ekonomisk och monetär union.

I. Vid Europeiska rådet i Madrid 1995 uppmanade rådet kommissionen att så snart som möjligt efter regeringskonferensen lägga fram sina yttranden om de enskilda ansökningarna och att utarbeta ett samlat dokument om utvidgningen.

J. Den process som leder fram till anslutningen kommer enligt Agenda 2000 att inledas samtidigt för alla kandidater inom ramen för ett förstärkt partnerskap för anslutning.

K. En utvidgningsstrategi som inte utesluter något kandidatland, som tar med alla länderna i anslutningsprocessen, är nödvändig för att undvika negativa bieffekter i vissa kandidatländer.

L. Anslutningsprocessen inom vilken flera olika slags förhandlingar skall föras är komplicerad: bilaterala förhandlingar om det sätt på vilket kriterierna för medlemskap skall uppfyllas (förhandlingar om förstärkt partnerskap för anslutning), som leder fram till förhandlingar om ett lands särskilda konstitutionella ställning inom EU och om övergångsåtgärder och andra liknande frågor samt multilaterala samtal angående gemensamma intressen inom de sektorer som återfinns inom den andra och den tredje pelaren.

M. Kommissionen anser att utvidgningen är en möjlighet för unionen inte bara säkerhetsmässigt och ekonomiskt utan även kulturellt, och att de multilaterala samtalen bör handla om en gemensam vision för den europeiska integrationens utbildnings-, kultur- och informationsaspekter.

N. Enligt kommissionens uppfattning uppfyller alla staterna i Central- och Östeuropa, utom Slovakien som för närvarande utgör ett undantag, de politiska kriterierna angående demokrati i tillräcklig utsträckning.

O. Kommissionen noterar dock att inget av kandidatländerna i Central- och Östeuropa för närvarande uppfyller de ekonomiska kriterierna från Köpenhamn, vilket flogiskt sett innebär att år alla kandidatländer får delta i det förstärkta partnerskapet för anslutning.

P. I kandidatländerna pågår en process för att förbättra kapaciteten och kvaliteten på förvaltningsförfarandena inom den offentliga sektorn. Denna förbättring måste fortsätta och den skulle kunna drivas ännu längre med hjälp av en övergripande strategi både i kandidatlandet och inom EU.

Q. Parlamentet beaktar kommissionens ståndpunkt att det med hänsyn till den inre marknadens högt utvecklade karaktär komplexitet är nödvändigt att grunda anslutningen på följande principer: ett fullständigt respekterande av regelverket, ingen möjlighet att undantas eller beviljas undantag, och en begränsning av övergångsbestämmelserna till verkligt välmotiverade fall under begränsade tidsperioder.

R. Kommissionen anser att beslutet att inleda förhandlingar med Cypern bör ses som en positiv utveckling som kan främja strävandet efter en politisk lösning.

S. Kommissionen anser att Turkiet är av stor betydelse för EU och förtjänar särskild uppmärksamhet, men parlamentet påminner Turkiet om sina förväntningar om märkbara framsteg när det gäller förbättrade mänskliga rättigheter, demokratiska reformer, behandlingen av de turkiska kurderna och i fråga om att finna en lösning på den fortsatta ockupationen av norra Cypern.

T. Det är välkänt att medborgarna i staterna i Central- och Östeuropa har bristande kunskaper om den europeiska integrationen och Europeiska unionens funktion och att det likaledes saknas information i Europeiska unionen om staterna i Central- och Östeuropa och om de följder som utvidgningen österut kommer att få.

U. Det är viktigt att alla delar av samhället i Europeiska unionen och kandidatländerna involveras så mycket som möjligt i utvidgnings- och integreringsprocessen.

V. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken (särskilt på de områden som undantogs från 1992 års reform) och regional- och sammanhållningspolitiken är nödvändig oavsett anslutningen av en eller flera nya medlemsstater.

W. Utvidgningen med de elva kandidatländerna kommer att innebära en avsevärd ökning av unionens jordbrukspotential och ge ytterligare 100 miljoner konsumenter tillgång till marknaden för basprodukter och förädlade produkter.

X. Utformningen och förverkligandet av stora projekt på europeisk nivå i fråga om bland annat infrastruktur, kommunikationsvägar till lands, till havs och i luften, regional utveckling och miljöskydd kan underlättas då unionen utvidgas till kandidatländerna.

Y. Den europeiska integrationen och den nya utvidgningen kan endast lyckas om respekten för de nationella intressena sammanfaller med den nödvändiga solidaritetskänslan mellan medlemsstaterna, oberoende om de är gamla eller nya.

Z. Utvidgningen kan innebära en stor möjlighet för unionen att förstärka sin ekonomiska och politiska potential, skapa nya möjligheter till handelsutbyten för de femton medlemsstaterna, öka sin betydelse i de externa förbindelserna och i internationella institutioner, förstärka sin ställning på de internationella marknaderna och utvidga sin inre marknad i fråga om varuhandel och investeringar och den kommer att främja sysselsättningen.

AA. Med tanke på nivån på den demokratiska och ekonomiska utvecklingen i kandidatländerna och de ekonomiska, sociala, strategiska och politiska insatserna i samband med utvidgningen kan man säga att denna utvidgning är en mycket viktig historisk händelse som inte kan jämföras med tidigare utvidgningar.

AB. Om den nödvändiga politiska viljan finns kommer resultatet av denna process att bli en starkare union i ett stabilt Europa, en union som i större utsträckning kan fullgöra sina förpliktelser i förhållande till sina medborgare och ta på sig sitt ansvar inför världssamfundet.

AC. Kommissionens beslut att på förhand välja ut de länder som skulle vara i stånd att på medellång sikt fullgöra åtagandena i samband med en anslutning till Europeiska unionen är varken lämpligt ur politisk synpunkt, eftersom man på så vis skapar nya klyftor mellan kandidatländerna, eller ur ekonomisk synpunkt, eftersom de länder i Central- och Östeuropa som inte valts ut av ekonomiska skäl när anslutningsförhandlingarna inleds straffas med minskade möjligheter att locka till sig direkta utländska investeringar.

AD. Alla kandidatländer har rätt att delta i utvidgningsprocessen från början, men förhandlingstakten kan variera beroende på varje lands förmåga att införliva gemenskapens regelverk och att säkerställa att de kriterier som upprättades vid Europeiska rådet i Köpenhamn respekteras till fullo.

En strategi för utvidgningen

1. Parlamentet förklarar högtidligen att Europeiska unionen står öppen för alla europeiska demokratiska länder som uppfyller kriterierna för medlemskap och som vill stödja de mål som fastställs i ingressen till 1957 års Romfördrag, nämligen «att lägga grunden till en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken» och «att genom att förena sina resurser bevara och stärka skyddet för fred och frihet»,

2. anser att den kommande utvidgningen av Europeiska unionen utgör en helt ny etapp i den europeiska integrationsprocessen, som kräver en fördjupad granskning av alla institutionella, politiska, ekonomiska och sociala effekter, både för unionen och för kandidatländerna, och är övertygat om att en sådan fördjupning kan förstärkas om de nationella parlamenten och den allmänna opinionen i samtliga berörda länder deltar fullt ut,

3. uppmanar Europeiska rådet att sätta i gång utvidgningsprocessen genom en gemensam akt med alla kandidatländer; anser att alla kandidatländer som för närvarande uppfyller de kriterier i fråga om stabil demokratisk ordning, respekt för de mänskliga rättigheterna och skydd för minoriteter som fastställdes i Köpenhamn, har rätt att samtidigt inleda en förstärkt anslutnings- och förhandlingsprocess, och att denna bör påbörjas för alla dessa länder i början av 1998,

4. anser emellertid att längden på förhandlingarna och deras framskridningstakt kan variera från land till land beroende på deras förmåga att införliva gemenskapens regelverk, utveckla en marknadsekonomi som kan möta den inre marknadens krav samt inrätta stabila institutioner som respekterar rättsstaten, demokratin, de mänskliga rättigheterna och minoriteters rättigheter,

5. anser dessutom att förhandlingarnas intensitet och tidtabellen för deras avslutande kommer att vara beroende av i vilken utsträckning varje kandidatland uppfyller anslutningskraven,

6. anser därför att intensiva förhandlingar på individuell basis bör inledas först med de länder som har gjort de största framstegen och stöder - samtidigt som vissa faktafel konstateras - kommissionens bedömning av vilka dessa länder för närvarande är,

7. vidhåller sin uppfattning att unionen varken direkt eller indirekt i förväg bör avgöra en tidpunkt för fullständigt medlemskap, eftersom denna tidpunkt beror på de ansträngningar som görs av kandidatländerna,

8. finner att strategin för utvidgningen bör överensstämma med följande principer:

a) Europeiska unionens mål med denna process är att göra det möjligt för alla kandidatländerna att uppfylla Köpenhamnskriterierna och anslutas till unionen så snart som möjligt,

b) strategin bör därför utgå ifrån en uppmuntrande hållning gentemot kandidatländerna och erkänna deras moraliska rätt att inträda i unionen, men fortsätta att kräva att Köpenhamnskriterierna skall uppfyllas för att förstärka dynamiken i anslutningsprocessen,

c) inbjudan att delta i de förstärkta partnerskapen för anslutning bör innehålla ett politiskt åtagande om medlemskap för de kandidatländer som arbetar för att uppfylla Köpenhamnskriterierna, och bör betraktas som en gemensam utgångspunkt för anslutningsprocessen såsom föreslagits i Agenda 2000,

d) förberedelserna för medlemskap bör omfatta alla staterna i Central- och Östeuropa på grundval av en lika behandling samtidigt som de bör beakta de kraftiga skillnader som finns mellan länderna när det gäller utvecklingsnivå och utvecklingstakt och som avgör vilka frågor som skall behandlas,

e) den årliga utvärderingen bör understryka flexibiliteten när det gäller kandidatländernas rangordning vilken beror på de resultat som uppnåtts och inte får ses som ett för alltid fastställt faktum,

f) kandidatländernas framsteg i fråga om skyddet av mänskliga rättigheter bör kontrolleras regelbundet och inkluderas i de årliga bedömningar som kommissionen avser att genomföra,

9. understryker att ökad respekt för mänskliga rättigheter och demokratiska principer är en ständig utmaning för såväl nuvarande som framtida medlemsstater i EU, men betonar samtidigt den vikt som det fäster vid framsteg i synnerhet på följande områden:

- ratificering och genomförande av rättsliga standarder för mänskliga rättigheter,

- rättsligt ansvar för polis, militär och underrättelsetjänst,

- respekt för minoriteternas rättigheter,

- rätt till yttrandefrihet och frihet för medierna,

- avskaffande av dödsstraffet, där detta ännu finns,

- utrotning av tortyr och misshandel

- godtagande av rätten att vapenvägra och

- godtagande och uppmuntran av den ideella sektorn som en viktig partner i arbetet för att ständigt öka respekten för mänskliga rättigheter,

10. fastställer att endast ett land som har avskaffat dödsstraffet kan bli medlem av Europeiska unionen,

11. är övertygat om att regionalt samarbete mellan kandidatländerna bör uppmuntras och underlättas och att detta bör ses som ett positivt steg mot medlemskap i EU; anser att anslutning till EU inte bör hindra pågående regionala samarbetsprocesser som till exempel den mellan de baltiska staterna och att existerande regionalt samarbete inte heller får bli ett hinder för något kandidatlands medlemskap,

12. anser att en effektiv och pålitlig offentlig förvaltning är en vital del av förberedelserna för medlemskap i EU för att bidra till att stärka rättsstatsprincipen och den ekonomiska och sociala sammanhållningen, och att åtgärder för att förbättra kvaliteten på den offentliga förvaltningen i alla kandidatländerna måste ges stort utrymme i den förberedande anslutningsstrategin; stöder när det gäller det förstärkta partnerskapet för anslutning att tyngdpunkten läggs på utbildning och omskolning av statstjänstemän och stöder även den ekonomiska planeringen för att öka kvaliteten när det gäller myndigheternas verksamhet.

13. uppmanar kandidatländerna att inom ramen för sina författningssystem inrätta effektiva lokala, regionala och nationella förvaltningsstrukturer, att främja icke-statliga aktörer på dessa nivåer och att förbättra det ekonomiska kontrollsystemet så att de som framtida medlemsstater effektivt kan utnyttja strukturfonderna och på så sätt minska de enorma regionala skillnaderna och utvecklingsproblemen,

14. påminner om att Europeiska unionen under de kommande åren kommer att ställas inför tidsplaner som innebär en verklig utmaning för den europeiska integrationen och som kommer att ha ett ömsesidigt inflytande på varandra, som till exempel införandet av den gemensamma valutan, översynen av budgetplanen och utvidgningen till Cypern och länderna i Central- och Östeuropa,

15. finner att de resultat som uppnås genom anslutningsprocessen utgör byggstenar i en grundläggande process som leder fram till medlemskap i unionen, och önskar om att kandidatländerna i allt högre utsträckning kommer att delta i existerande EU-program,

16. betonar att kultur och utbildning kommer att spela en nyckelroll i den förberedande anslutningsstrategin och att utveckling av kultur- och utbildningsprogram kommer att ha lika stort värde för medlemsstaterna som för kandidatländerna,

17. betonar att kultur- och utbildningsverksamhet, som genom sina ekonomiska resurser har en viktig multiplikatoreffekt, är en integrerad del av den ekonomiska utvecklingen, en direkt och indirekt källa till sysselsättning samt en väsentlig faktor för livskvaliteten och för att stärka det europeiska medborgarskapet,

18. anser att den institutionella ram som fastställs i Amsterdamfördraget inte omfattar de villkor som är nödvändiga för att genomföra utvidgningen utan att hota unionens funktion och effektiviteten i dess verksamhet,

19. bekräftar den inställning som formulerades i sin ovanstående resolution av den 19 november 1997 om Amsterdamfördraget beträffande de institutionella reformer som måste genomföras före en ny utvidgning, och om metoderna för denna reform och upprepar särskilt sina krav på att

- röstviktningen i rådet och antalet ledamöter i kommissionen skall ändras, så att pariteten mellan medlemsstaterna behålls,

- röstning med kvalificerad majoritet i rådet blir allmän regel,

- enhällighet skall begränsas till beslut av konstitutionell karaktär (ändring av fördragen, anslutningar, beslut om egna medel, valförfaranden, tillämpning av artikel 308 (före detta artikel 235 i EG- fördraget)),

- alla andra nödvändiga reformer som är nödvändiga för utvidgningen skall antas,

20. upprepar sina krav beträffande metoderna för denna reform, och särskilt

- att kommissionen i god tid före Europeiska rådet i december 1998 förelägger parlamentet en rapport med förslag till en omfattande reform av fördragen, som är nödvändig särskilt på det institutionella området och i samband med utvidgningen,

- att detta dokument vidarebefordras till medlemsstaternas parlament vars åsikter emotses med intresse,

- att det noteras att parlamentet har för avsikt att klargöra sin egen ståndpunkt för att sedan kunna inleda en dialog om politiken i god tid inom ramen för denna process,

- att parlamentet fullt ut får delta i nästa regeringskonferen, och att en bindande överenskommelse (t.ex. enligt modellen för interinstitutionella avtal) uppnås så att fördraget bara kan träda i kraft med parlamentets godkännande,

21. motsätter sig tanken på att en institutionell reform skulle kunna skjutas upp till dess att antalet medlemsstater överstiger tjugo, eftersom denna tanke förstärker rädslan för att det kommer att finnas en privilegierad grupp bland kandidaterna och en annan grupp vars framtida medlemskap är osäkert,

22. betraktar Europakonferensen som ett instrument av avgörande betydelse för politiskt samarbete för att samla alla europeiska länder som önskar medlemskap och som har associeringsavtal med unionen i multilaterala samtal med unionen i frågor som rör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och rättsliga och inrikes frågor på grundval av en konkret dagordning som återspeglar deltagarnas behov och intressen; dessa samtal bör hållas en gång om året mellan regerings- och statschefer, Europeiska kommissionens ordförande och Europaparlamentets ordförande,

23. anser att Europakonferensen inte får ersätta de bilaterala förhandlingarna om utvidgning utan att den snarare skall ses som ett särskilt instrument för samarbete på europeisk nivå,

24. anser att deltagande i Europakonferensen inte innebär automatisk anslutning till Europeiska unionen enligt någon fastställd tidsplan,

25. uppmärksammar beträffande anslutningsvillkoren det faktum att kandidatländerna inte bör ge produkter eller företag från tredje land en mer förmånlig handelsmässig behandling än deras motsvarigheter inom Europeiska unionen i syfte att dra till sig direkta utländska investeringar,

26. påpekar att parlamentet vid slutet av anslutningsförhandlingarna kommer att uppmanas ratificera en eventuell ny utvidgning av unionen och betonar därför att det har en viktig roll att spela i Europakonferensen och att rådet bör vidta lämpliga åtgärder för att garantera dess fullvärdiga deltagande i detta nya forum,

27. upmärksammar kandidatländerna på att kontinuiteten i deras respektive förhandlingsdelegationer är av stor betydelse för snabba framsteg i anslutningsprocessen,

28. anser att för avskaffandet av varje visumtvång skall prioriteras av de berörda staterna, eftersom det kommer att underlätta kommunikationerna med och utvecklingen i berörda kandidatländer,

29. anser att det är oerhört viktigt att alla kandidatländer villkorslöst ratificerar och genomför hela Genèvekonventionen och utarbetar ett asylförfarande, som motsvarar regelverket och EU:s normer,

30. föreslår att unionens politik gentemot Cypern skall ges en mer aktiv inriktning för att effektivt kunna bidra till att öns enhet återskapas och till att möjligheterna att finna en politisk lösning ökar,

31. anser att Turkiets ansökan om medlemskap i EU fordrar en genomtänkt strategi och understryker behovet av särskilda förbindelser på hög nivå mellan Turkiet och unionen utöver den nuvarande tullunionen,

32. understryker att budgetkostnaderna för utvidgningen enbart utgör en bråkdel av de den ekonomiska utdelningen som intjänats sedan kalla kriget avslutades och att en investering i en utvidgning bibehåller denna utdelning av freden,

33. anser det viktigt att man utarbetar en särskild strategi för att man också efter en utvidgning genom det samarbete som förs över EU:s yttre gränser skall kunna minska skillnader i levnadsstandarden och trygga fred och stabilitet,

34. ger sitt erkännande åt det särskilt utsatta läge som regioner vilka gränsar till kandidatländer befinner sig i på grund av sitt geografiska läge, liksom åt den nödvändighet som detta resulterar i, att genom program och andra åtgärder särskilt stödja dessa regioner, i synnerhet med det gränsöverskridande samarbetet som målsättning och för att undvika abrupta förändringar i konkurrenssituationen,

35. anser att Europeiska unionen måste se till att utvidgningen inte minskar anslagen för bistånd till de traditionella utvecklingsländerna,

36. betonar att Europeiska unionens förbindelser med utvecklingsländerna, utvecklingssamarbetet medräknat, tydligare än tidigare måste ses som en del av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken; i samband med utvidgningen måste de nya medlemsstaterna också, i den mån deras resurser så tillåter, integreras med EU:s politik för utvecklingsländer och utvecklingsbistånd,

37. stödjer synpunkten att Phare-medlen bör användas på ett mer decentraliserat sätt för att därigenom göra det möjligt för de lokala och regionala myndigheterna att spela en mer aktiv roll när det gäller användningen och kontrollen av dessa medel; välkomnar också kommissionens förslag att göra Phare-medlen anslutningsstyrda istället för efterfrågestyrda,

38. uppmanar kommissionen att intensifiera sin informationskampanj för staterna i Central- och Östeuropa angående unionens bakgrund och målsättningar, dess federala perspektiv och grundläggande värderingar, samt de konsekvenser som direkt följer av att kandidatländerna antar gemenskapens regelverk och de skyldigheter som härrör av anslutningen till Europeiska unionen,

39. önskar att programmet för demokrati och mänskliga rättigheter inom ramen för Phare-programmet beaktas särskilt,

40. uppmanar EU:s institutioner att inrätta lämpliga kontrollmekanismer för att övervaka situationen för de mänskliga rättigheterna i kandidatländerna och samtidigt ta hänsyn till Europarådets och FN:s normer och utnyttja resultatet av Europarådet och OSSE:s arbete,

41. uppmanar även kommissionen att säkerställa att allmänheten i Europa kontinuerligt och fullständigt inforeras om utvidgningen och därigenom involvera dem vars framgång i stor utsträckning är beroende av dess stöd,

42. uppmanar kommissionen att stimulera och mångfaldiga de direkta kontakterna mellan de socio-ekonomiska aktörerna i unionens medlemsstater och deras motsvarigheter i kandidatländerna, framför allt inom de så kallade känsliga ekonomiska sektorerna (jordbruket, stålindustrin, textilindustrin, fisket och varvsindustrin) i syfte att underlätta ömsesidig förståelse och en konstruktiv behandling av de problem som riskerar att skapa spänningar, och även konflikter, under anslutningsförhandlingarna,

Inverkan på Europeiska unionens politik

43. noterar att kommissionens åsikt att 1,27 % av BNP är tillräckligt för att klara de utmaningar som EU kommer att stå inför under perioden 2000- 2006 bygger på antaganden om BNP-tillväxt, reform av gemenskapspolitiken och resultatet av utvidgningsprocessen; men det behövs regelbundna utvärderingar av dessa uppgifter för att garantera att kommissionens antaganden speglar de verkliga effekterna av utvidgningen,

44. anser, mot bakgrund av att dessa antaganden oundvikligen blir osäkra, att de nya ekonomiska ramarna måste innehålla en bestämmelse om översyn som omfattar såväl utgiftstak och medel som åtgärder för den händelse att kommissionens antaganden visar sig vara oriktiga,

45. är övertygat om att det befintliga systemet med egna medel riskerar att vara otillräckligt för finansieringen av utvidgningen och kräver att detta skall beaktas,

46. anser att det fastän den tidsrymd som kommissionen fastslagit i sina finansramar kan synas alltför lång, står höjt över allt tvivel att en budgetstabilitet av det slag som det interinstitutionella avtalet med därtill hörande budgetplan kan medföra, är nödvändig för att utvidgningen skall kunna genomföras lyckosamt,

47. uppmanar kommissionen att inom sin uttalade «politik mot korruption» samarbeta med kandidatländerna för att inrätta politik och instrument som effektivt skall förebygga, upptäcka och bestraffa korruption inom offentlig förvaltning,

48. anser att förekomsten av effektiva och trovärdiga organ för revision och kontroll av de offentliga finanserna skall vara en förutsättning för anslutning till Europeiska unionen,

49. påminner om det på det hela taget positiva resultatet av tidigare utvidgningar vilket förbättrat unionens ställning på de internationella marknaderna, ökat handeln mellan medlemsstaterna och stärkt unionens internationella dimension, och därigenom ökat de totalt tillgängliga resurserna för medlemsstaterna och unionen,

50. anser att utvidgningen kommer att öka Europeiska unionens vikt och inflytande på världsekonomin, i de internationella organisationerna och framför allt i Världshandelsorganisationen; önskar att Europeiska unionen och kandidatländerna snarast utarbetar en samordnad strategi för åtagandena inom ramen för Världshandelsorganisationen (teman för den nya agendan) och OECD och i andra ekonomiska och finansiella forum där samordnade insatser kan göras,

51. anser det vara av avgörande betydelse att en gradvis integration av kandidatländerna på den inre marknaden går hand i hand med en mer långtgående harmonisering av de yttre aspekterna av denna marknad och en samordning av kandidatländernas och Europeiska unionens respektive handelspolitik, och att detta kommer att erbjuda flera fördelar med tanke på de positiva aspekterna i kandidatländerna, så som det geografiska läget, naturresurserna och investeringsmöjligheterna och på så sätt öka den ekonomiska tillväxten i medlemsstaterna och därigenom öka unionens totala inkomster,

52. kräver att kandidatländerna ansluts sig till handlingsplanen för den inre marknaden för att minska de förluster som hör samman med deras integrering på den inre marknaden,

53. kräver att små och medelstora företag och grundande av företag främjas mer inom ramen för föranslutningsstrategin och medlemskapsförhandlingarna; anser att detta framför allt gäller i fråga om att också främja och utveckla små och medelstora företag inom hantverkssektorn, eftersom denna sektor i jämförelse med dess motsvarighet i de femton medlemsstaterna i unionen är underutvecklad och i behov av ett positivt samhällsklimat så att en kultur för små och medelstora företag kan utvecklas,

54. anser att överenskommelserna i fråga om EMS II är en ytterst lämplig ram för att göra det lättare för de central- och östeuropeiska länderna att ansluta sig till valutaunionen och anser att det är värt att överväga om de central- och östeuropeiska länder som vill och kan redan i EMS II skall få status som associerade medlemmar,

55. påminner emellertid om att, de nya medlemsländerna alla kommer att vara nettomottagare, eftersom utvecklingsnivån i kandidatländerna är lägre än genomsnittet i unionen, och att utvidgningen kommer att innebära en sänkning av medelinkomsten per capita i den utvidgade unionen men att unionsmedlemskapet framför allt kommer att stimulera den ekonomiska tillväxten i de nya medlemsstaterna och därigenom snabbt minska inkomstskillnaderna,

56. anser att det är nödvändigt att reformera regional- och sammanhållningspolitiken genom att sätta upp nya mål och ställa de medel till förfogande som behövs för att säkerställa att politiken kan genomföras under perioden före utvidgningen, samt för att göra det möjligt att möta kraven på sektoriella och regionala justeringar efter utvidgningen; konstaterar dessutom att denna förestående reform inte har tvingats fram av utvidgningen utan är vad som krävs på detta politikområde mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts,

57. anser att det, beroende på vilka reformer som kommer att genomföras särskilt i regionalpolitiken och inom den gemensamma jordbrukspolitiken och oavsett utvidgningsprocessen, kan uppstå en betydande minskning av de resurser som för närvarande är avsedda för de regioner i unionen som drar nytta av sammanhållningspolitiken, samt en ökad skillnad mellan de rika och fattiga områdena i unionen om man inte tillhandahåller tillräckliga ekonomiska resurser,

58. understryker vikten av att utvidgningens ekonomiska följder inte undergräver principerna om solidaritet samt om ekonomisk och social sammanhållning inom själva unionen,

59. betonar vikten av att utveckla befolkningens medverkan i den europeiska integrationsprocessen; uppmanar därför kommissionen att stödja de icke-statliga organisationerna på miljöområdet och på det sociala och det kulturella området, att främja inrättandet av vänortspartnerskap mellan städer i öst och väst samt att främja tillgången till information om EU:s politik i synnerhet i frågor som rör konsumentskydd, miljöpolitik, social politik och folkhälsa,

60. kräver att gemenskapens regelverk omsätts fullständigt i och med anslutningen vad gäller alla sociala regleringsmekanismer juridiskt och i praktiken, konstaterar därutöver att det är absolut nödvändigt att kandidatländerna anpassar sig till den europeiska sociala modellen om den arbetsfreden skall garanteras; anser vidare att grunden för en bred sammhällelig acceptans i utvidgningsfrågan utgörs av en institutionaliserad dialog mellan fristående parter på arbetsmarknaden, vilka måste involveras i alla avgörande regeringsbeslut och informationsflöden vid anslutningsförhandlingarna,

61. anser i frågan om fri rörlighet för arbetstagare, särskilt vad gäller fenomenet pendlande arbetskraft, att det är nödvändigt att på ett flexibelt sätt tillämpa lämpliga övergångsperioder baserade på bedömningskriterier som skall överenskommas för att

- säkra en absolut nödvändig och socialt acceptabel integrationsprocess,

- minska trycket på den europeiska sociala modellen och

- garantera kandidatländerna en kontinuerlig och positiv ekonomisk, social och regional utveckling,

62. konstaterar kritiskt att den sociala frågan bara tas upp som problemställning i Agenda 2000, men att behandlingen av själva den sociala dimensionen tyvärr bara spelar en underordnad roll; kräver därför att man redan inom ramen för den förberedande anslutningsstrategin utarbetar en vitbok om det sociala läget och socialpolitiken i kandidatländerna, varvid

- en gemensam sysselsättningsstrategi på grund av arbetslöshetssituationen i EU:s medlemsstater och problemen i gränsområdena omgående skall beaktas,

- den betydelse utbildning och fortbildning har för den sociala integrationen skall ägnas särskild uppmärksamhet,

- det i övrigt krävs en bred ansats vad gäller sociala program och hänsyn tagen till områden som till exempel de sociala följder regionala utvecklingstendenser får, sociokulturella effekter av migrationstryck och sociala följder av omvandlingsprocessen på landsbygden,

63. anser det vara av avgörande betydelse att kandidatländerna successivt men kontinuerligt gör unionens miljönormer och sociala normer till sina; anmodar de länder som kommer i fråga för medlemskap i Europeiska unionen att före anslutningen ratificera ILO:s konventioner 138 och 29 om tvångsarbete och barnarbete,

64. anser att gemenskapens regelverk avseende jämställdhetspolitiken bör åläggas kandidatländerna vid anslutningen och att respekten för tillämpningen av bestämmelserna i fördraget (artikel 119) och gällande direktiv om jämställdhet mellan män och kvinnor, bör vara ett av kriterierna under förhandlingarna för bedömning av hur långt de central- och östeuropeiska länderna har kommit i sina förberedelser inför anslutningen,

65. är oroat över människohandeln och särskilt över handeln i unionens medlemsstater med kvinnor för sexuellt utnyttjande från de central- och östeuropeiska länderna och anser att brådskande åtgärder måste vidtas av såväl de ansvariga myndigheterna i länderna i Central- och Östeuropa som av EU-medlemsstaternas för att avskaffa denna illegala invandring från länderna i Central- och Östeuropa för denna speciella handel,

66. insisterar på att respekten för kvinnors grundläggande fri- och rättigheter uttryckligen skall finnas med bland de politiska kriterierna för anslutningen; anser det nödvändigt att revidera Amsterdamfördraget före utvidgningen för att med det införliva den grundläggande rätten till lika behandling för män och kvinnor,

67. erinrar emellertid om att integrationen av länderna i Central- och Östeuropa, om vilken det fattats beslut, enbart kan bli framgångsrik för båda sidor efter en framgångsrik översyn av Europeiska unionen i dess helhet och strukturreformerna, särskilt reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken framgångsrikt avslutats,

68. beklagar att kommissionen enbart framlagt fragmentairksa detaljförslag för de enskilda produktionssektorerna inom jordbrukssektorn i Agenda 2000, i stället för att utarbeta ett totalkoncept som hade kunnat bilda grunden för inriktnigen på alla produktionssektorer inom jordbruket,

69. beklagar att kommissionen inte utarbetat något särskilt koncept för landsbygden såsom det tillkännagavs inom ramen för konferensen i Cork; befarar att strukturanslagen för jordbruket kommer att bli mindre effektiva i och med att de uppdelats på olika mål och olika koncept och stödramar,

70. påpekar att det ekonomiska läget i kandidatländerna inte är homogent, framför allt inte inom jordbrukssektorn, och att det därför måste tas hänsyn till den konkreta situationen i dessa länder vid beslutsfattande både om åtgärder och tidsfrister inför anslutningen och om de övergångsåtgärder och tidsfrister som följer på anslutningen,

71. anser att det med tanke på de avsevärda prisskillnaderna och möjligheten att gynna en utveckling av landsbygdspolitiken inte är önskvärt att utvidga den gemensamma jordbrukspolitiken i dess nuvarande form till att omfatta de nya medlemmarna och att det därför kanske skulle vara värt att undersöka idén att fastställa långa övergångsperioder vad gäller tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken i de nya medlemsstaterna,

72. anser, med hänsyn till den gemensamma fiskeripolitiken, att kommissionen bör hjälpa de nya flottorna och beredningssektorerna att nå upp till erforderlig standard vad gäller säkerhet och hygien, och förordar att allt tänkbart ekonomiskt bistånd från gemenskapen skall utvidgas till fiskerisektorerna i kandidatländerna för att dessa skall kunna moderniseras så snabbt som möjligt,

73. anser att kommissionen med kraft bör försvara alla fiskeavtal med tredje länder som nyligen ingåtts och fördela totala tillåtna fångstmängder (TAC) och kvoter utifrån en opartisk och rättvis grund med ständig hänsyn till relativ stabilitet och traditionellt fiske; anser dessutom att miljöproblemen med föroreningar måste lösas i Svarta havet så att en livskraftig fiskeindustri återigen kan växa fram,

74. anser att det finns ett stort behov av att inkludera alla de marknadssektorer i 1992 års reformer som hittills har varit undantagna från denna reform (till exempel sockerordningen), eftersom 1992 års reform är en förutsättning för att utvidga den gemensamma jordbrukspolitiken till alla kandidatländer,

75. betonar vikten av rörlighet bland och utbyte av forskare, samt upprättandet av fler energicenter för att skydda miljön och garantera kärnsäkerheten,

76. fäster uppmärksamheten på de kärnkraftverk som redan finns i länderna i Central- coh Östeuropa och begär att kommissionen, före ländernas anslutning, skall genomföra ett överenskommet program för att

a) höja standarden i befintliga kärnkraftverk så att dessa uppfyller de säkerhetsstandarder som för närvarande tillämpas i väst,

b) säkerställa att den operativa säkerheten övervakas av en oberoende myndighet som erkänts av IAEA,

c) införa säkerhets förfaranden som är i linje med Euratomfördraget för att säkerställa skyddet för högradioaktivt material,

d) ombesörja att de kärnkraftverk som inte kan uppnå den erforderliga internationella säkerhetsnivån läggs ned eller inte tas i bruk,

77. påpekar att kol utgör en viktig primärenergikälla i kandidatländerna och uppmanar kommissionen att tillsammans med de berörda länderna och med stöd ur Phareprogrammet utarbeta en åtgärd som syftar till att öka produktiviteten vid kolbrytning samt till att införa teknik för ren kolförbränning,

78. betonar att man, med hjälp av de medel som avsatts för den förstärkta förberedelsestrategin inför anslutningen, borde lägga större tonvikt på upprättandet av transeuropeiska nätverk i Central- och Östeuropa,

79. anser att respekten för de grundläggande rättigheterna och skyddet för minoriteterna i kandidatländerna är av avgörande betydelse, och uppmanar kommissionen att uppmuntra och stödja kandidatländerna när det gäller att lösa de problem som finns så fort som möjligt,

80. uppmanar kommissionen, rådet, medlemsstaterna och kandidatländerna att ge alla de åtgärder prioritet, också vad gäller finansieringen, som skapar förutsättningar för ett fullständigt genomförande av områdena för frihet, säkerhet och rättvisa genom vilka kontrollerna vid de inre gränserna avvecklas i syfte att undvika långa övergångsperioder på dessa områden,

81. påminner om att ett oberoende rättsväsen är en av pelarna i en rättsstat och själva grunden för ett effektivt skydd av allas grundläggande fri- och rättigheter, även vad gäller medborgarna i kandidatländerna och framför allt de personer som måste inställa sig inför rätta, och bekräftar sin respekt för rätten till försvar, offrens rättigheter och möjligheten till överklagande för offren och vittnesskydd inom ramen för kampen mot den internationella organiserade brottsligheten,

82. tar med stor oro del av kommissionens slutsatser vad gäller kandidatländernas administrativa och juridiska förmåga att tillämpa gemenskapslagstiftningen och uppmanar till kraftigare ansträngningar från unionens sida med avseende på ekonomiska och mänskliga resurser för att vidareutbilda domare, advokater och administratörer; understryker i detta sammanhang behovet av att införa ett program, av liknande karaktär som Robert Schuman-handlingsplanen, i syfte att öka medvetenheten hos de yrkesgrupper som deltar i förvaltningen av rättsväsendet,

83. påpekar att den verksamhet som unionens långivande institutioner bedriver i några kandidatländer fortfarande allvarligt hindras av att fast egendom inte har något värde som säkerhet för lån, inte minst därför att det råder juridisk osäkerhet beträffande möjligheterna att avyttra den om gäldenären skulle gå i konkurs; påpekar vidare att utvecklingen av effektiva och pålitliga system för fastighets- och handelsregister måste prioriteras,

84. understryker, med full respekt för subsidiaritetsprincipen, vikten av att ytterligare utveckla sektorsövergripande politikområden (socialpolitik, miljövård, konsumentskydd, vetenskap, forskning, utveckling och informationssamhället) för att göra det möjligt att beakta kandidatländernas speciella egenskaper och att inte minska deras inverkan på medlemsstaternas befolkningar,

85. anser att en snabb och fullständig anslutning av samtliga kandidatländer på lång sikt kommer att förbättra miljön i hela Europa, under förutsättning att viktiga politikområden som miljö, transport och energi ges större tyngd, och särskild uppmärksamhet ges åt naturskydd i länderna i Central- och Östeuropa för att förhindra att den biologiska mångfalden minskar,

86. uppmanar kommissionen att för att göra anslutningskriterierna realistiska upprätta en förteckning över de viktigaste delarna av EU:s miljölagstiftning som kandidatländerna måste uppfylla vid anslutningen; denna förteckning bör fastställas tillsammans med rådet och Europaparlamentet och grunda sig på objektiva miljökriterier; anser att man när övergångsbestämmelser fastställs bör lägga särskild vikt vid att prioritera genomförandebestämmelser för att förbättra luft-, vatten- och jordkvalitet liksom livsmedelssäkerhet och hälsoskydd, eftersom i vissa fall mycket dåliga miljöförhållanden i länderna i Central- och Östeuropa redan nu skadar hälsan och sänker medellivslängden för medborgarna i dessa länder,

87. uppmanar kommissionen att i enlighet med åtagandena i fördraget integrera miljöhänsyn och konsumentskydd i andra politikområden när man reformerar EU:s politik; i detta reformarbete bör miljöministrarna och ministrarna med ansvar för konsumentfrågor från såväl EU som länderna i Central- och Östeuropa uttryckligen medverka i detaljutformningen,

88. betonar att kandidatländerna bör skydda sina medborgares hälsa genom att ta upp hälsoöverväganden inom andra politikområden och anser att EU och kandidatländerna aktivt bör stödja verksamheten i icke-statliga organisationer och frivilligorganisationer på hälsoområdet,

89. uppmanar unionens medlemsstater och kommissionen att göra allt för att effektivt bekämpa arbetslösheten och därmed skapa förutsättningar för arbetstagarnas fria rörlighet även i en utvidgad union,

90. anser att det är nödvändigt att anslutningsprocessen omfattar alla de aspekter som ingår i den gemensamma transportpolitiken, framför allt miljö-, social- och säkerhetsaspekter, och att man där detta är möjligt betonar utnyttjande av modern teknik och intelligenta system och att hänsyn därför måste tas till körtid, motoravgaser, fordonsstandard, trafikregler och samtliga bestämmelser som rör gemenskapens regelverk,

Yttranden om respektive land

Bulgarien

91. anser att Bulgarien under den senaste tiden har gjort avsevärda ansträngningar för en övergång till marknadsekonomi, även om betydande åtgärder återstår på områdena miljö, transport, jordbruk, energi och rättsväsende; det krävs också en omfattande förvaltningsreform på alla nivåer för att gemenskapens regelverk skall kunna tillämpas,

92. understryker att de främsta politiska villkoren är uppfyllda och är övertygat om att inledandet av förhandlingar kommer att främja och stimulera fortsatta reformer och förhindra att det bulgariska folket känner sig utestängt, och samtidigt bekräfta unionens närvaro i en politiskt mycket instabil region,

Estland

93. välkomnar Estlands framgångsrika omvandling till en fungerande marknadsekonomi och en demokrati med stabila institutioner, men konstaterar att insatserna till fullo måste upprätthållas för att genomföra det gemensamma regelverket, för att förbättra kvaliteten på den offentliga förvaltningen och för att medborgarskap i högre grad skall utvidgas till att omfatta minoritetsgrupper,

94. konstaterar att Estland kan betraktas som en fungerande marknadsekonomi trots de ekonomiska skillnader som råder mellan Tallinn och resten av landet och de allvarliga obalanser i handeln som till en del uppvägts av utländska direktinvesteringar och turism,

Ungern

95. välkomnar den vikt Ungern fäster vid demokrati och landets exemplariska minoritetspolitik samt de avsevärda framstegen när det gäller att harmonisera landets lagstiftning med gemenskapens regelverk vilka inleddes för flera år sedan, men framhåller att ytterligare ansträngningar krävs på områden som miljö, tullkontroller och energi,

96. utgår ifrån att en förstärkt förberedande anslutningsstrategi kommer att hjälpa Ungern att bättre förbereda sig för de skyldigheter som följer av ett medlemskap och komma till rätta med återstående brister när det gäller att modernisera ekonomin,

Lettland

97. anser att Lettland har gjort verkliga försök att bygga upp nationella institutioner, men att åtgärder fortfarande måste vidtas inom den offentliga förvaltningen och beträffande tillämpning och genomförande av rättsstaten om gemenskapens regelverk skall kunna tillämpas på ett riktigt sätt; anser också att landet har genomfört framgångsrika reformer för en övergång till marknadsekonomi,

98. konstaterar att det finns ett visst antal problem, som till exempel statusen för minoriteten av ryskt ursprung, den ännu inte fullbordade privatiseringsprocessen och nödvändigheten av att reformera den rättsliga och administrativa apparaten,

Litauen

99. anser att Litauen genomfört imponerande politiska reformer och att landet har en fungerande marknadsekonomi som är tillräckligt stark för att leva upp till många av de ekonomiska skyldigheter som ett medlemskap för med sig; anser att landet har gjort framsteg i att genomföra gemenskapens regelverk; konstaterar att avgörande åtgärder fortfarande måste vidtas inom den offentliga förvaltningen och beträffande tillämpning och genomförande av rättsstaten,

100. konstaterar att enskilda delar i kommissionens yttrande om Litauen visar att landet har gjort mycket betydelsefulla framsteg i sin fortsatta förberedelse för medlemskap, gläder sig åt den förbättrade ekonomiska situationen och att restriktioner för valutahandel, prissättning och transport av varor hävts och förväntar sig att Litauens förstärkta strategi inför anslutning ytterligare kommer att förbereda landet för medlemskap på de områden där fortsatta framsteg anses önskvärda, som att genomdriva lagstiftning för att bekämpa korruption och förbättra det regelsystem som styr arbetsmarknaden,

Polen

101. är medvetet om att Polen är det i särklass största kandidatlandet och att Polens anslutning kommer att ha betydande effekter på Europeiska unionens befintliga politikområden; noterar de avsevärda reformframsteg som har gjorts sedan 1989 men framhåller att ytterligare förändringar och reformer krävs på områden såsom statsägda industrier, jordbruk, transport, miljö och gränskontroller,

102. utgår ifrån att den förstärkta samarbetsstrategin inför anslutningen kommer att hjälpa Polen att på medellång sikt övervinna sina ekonomiska och miljömässiga strukturproblem samt att förbättra landets förmåga att effektivt kontrollera sina yttre gränser,

Tjeckien

103. uppmanar de tjeckiska myndigheterna att avsevärt förbättra rättsväsendets funktion, framför allt i syfte att garantera rättvisa rättegångar inom rimliga tidsperioder, och att snabbt införa en generell politik för att förhindra alla former av diskriminering eller marginalisering av rom- minoriteten och att utan ytterligare dröjsmål ratificera Europarådets ramkonvention för skyddet av nationella minoriteter,

104. anser att strategin inför anslutningen ger Tjeckien tillfälle att genomföra en nödvändig modernisering av statsförvaltningen och vid reformerna utgå ifrån kvalitets- och effektivitetsprinciper, och att genomföra sådana ekonomiska reformer (exempelvis inom bank- och finansväsendet) som är förenliga både med funktionen hos Europeiska unionens inre marknad och med uppbyggandet av en social modell av europeisk typ, som gör det möjligt att effektivt bekämpa arbetslösheten och bibehålla en välfärdsstat som fyller befolkningens behov,

Rumänien

105. välkomnar de politiska och ekonomiska reformer som genomförts i Rumänien inför landets anslutning till Europeiska unionen, särskilt de reformer som genomförts sedan november 1996, och uppmuntrar landet att fortsätta sin anpassning till kraven i gemenskapens regelverk,

106. noterar den positiva roll Rumänien spelat för att bibehålla stabiliteten i regionen, genom vänskaps- och samarbetsavtalet med Ungern, de trepartssamarbetsområden som genomförts med grannstaterna och genom sitt deltagande i centraleuropeiska frihandelsområdet (CEFTA), samt i samarbetsområdet runt Svarta havet (BSECA),

107. anser att den förstärkta samarbetsstrategin inför anslutningen kommer att göra det möjligt för Rumänien att understödja de ekonomiska och strukturella reformer som krävs för att landet skall kunna möta de utmaningar som utvidgningen innebär,

Slovenien

108. ger sitt erkännande åt den ekonomiska dynamism som karakteriserar Slovenien och som har gjort det möjligt för landet att nå upp till den högsta inkomsten per capita bland kandidatländerna,

109. noterar det faktum att Slovenien uppfyller de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn och att Sloveniens parlament har beslutat att ratificera Europaavtalet med unionen och genomföra erforderliga författningsmässiga ändringar,

Slovakien

110. understryker Slovakiens europeiska ambitioner och konstaterar att landet trots en besvärlig situation har lyckats uppnå goda ekonomiska resultat som gör att det skulle kunna anslutas till Europeiska unionen på samma gång som de länder som kommit längst, om landets politiska situation inte befläckades av vissa bruk som strider mot de demokratiska normer som gäller i unionens medlemsstater,

111. anhåller emellertid om att Slovakien precis som de övriga kandidatländerna skall omfattas av den förstärkta samarbetsstrategin inför en anslutning för att kunna gå vidare med anpassningen av sin ekonomi till den inre marknadens krav och för att landet inte skall hamna på efterkälken när de politiska förutsättningarna för en anslutning föreligger; kräver framför allt att det partnerskap för anslutning som skall förhandlas fram med detta land skall omfatta åtgärder på området för demokrati, inbegripet rättigheter för minoriteter, och att anslag inom ramen för Phare-programmet för demokrati skall användas som stöd för de åtgärder som skall fastställas gemensamt på detta område,

112. noterar att Slovakiens myndigheter börjat visa tecken inför Europeiska unionen på sin vilja att demokratisera landets politiska situation och förväntar sig hädanefter att landet skall vidta konkreta åtgärder för att genomföra de tre rekommendationerna från det blandade parlamentariska utskottet,

Cypern

113. bekräftar återigen sin ovannämnda resolution av den 12 juli 1995 och att anslutningsförhandlingarna med Cypern måste påbörjas sex månader efter regeringskonferensens slut, vilket redan bekräftats upprepade gånger av Europeiska rådet,

114. uppmanar rådet och kommissionen att utnyttja alla möjligheter för att främja en fredlig lösning på Cypernfrågan i enlighet med FN- resolutionerna, utan att anslutningsförhandlingarna med Cyperns regering kopplas till en lösning på konflikten och anmodar kommissionen att övertyga båda folkgrupperna på ön om fördelarna med ett EU-medlemskap och att involvera båda folkgrupper i utvidgningsprocessen,

115. uppmanar kommissionen och rådet att korrekt värdera Cyperns utmärkta ekonomiska och finansiella situation, som gör att ön redan uppfyller EMU-kriterierna; detta läge underlättar anslutningsförhandlingarna vilka absolut måste vara oberoende av utvecklingen av förbindelserna med Turkiet och slutföras inom kort,

o o o

116. konstaterar med tillfredsställelse att rådet har för avsikt att höra Europaparlamentet om direktivet om anslutningsförberedande partnerskap, men betonar att det också bör höras om de enskilda bestämmelserna, med beaktande av att detta inte bör medföra fördröjningar i den anslutningsförberedande processen,

117. uppdrar åt sin ordförande av vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen samt till medlemsstaternas och kandidatländernas regeringar och parlament.