Bryssel den 6.1.2005

KOM(2004) 853 slutlig

2002/0061 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om erkännande av yrkeskvalifikationer

2002/0061 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om erkännande av yrkeskvalifikationer

1 - BAKGRUND

+++++ TABLE +++++

2 - SYFTET MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Kommissionen vill konsolidera befintliga direktiv, göra det enklare att tillhandahålla tjänster, förenkla gällande regler samt förbättra information och rådgivning till medborgarna.

3 - KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

3.1 Allmänna kommentarer

Kommissionen har gett sitt stöd till rådets politiska överenskommelse av den 18 maj 2004 som i väsentliga delar motsvarar kommissionens ändrade förslag. Den politiska överenskommelsen återfinns i den gemensamma ståndpunkten som antogs den 23.12.2004.

Den gemensamma ståndpunkten innehåller framför allt ändringar när det gäller tjänsteprestation, placeringen av bestämmelser om de nivåer för yrkeskvalifikationer den allmänna ordningen bygger på och vissa bestämmelser ur EU-rätten som hade utelämnats ur kommissionens förslag.

3.2 Ändringar från parlamentet som har beaktats i den gemensamma ståndpunkten

3.2.1 Ändringar som har införts i det ändrade förslaget och i den gemensamma ståndpunkten

Skäl 36 – ändring 31 : Uteslutning från direktivets tillämpningsområde av yrkesverksamhet som, även sporadiskt, är direkt och specifikt förenad med utövandet av offentlig makt. Påpekandet att direktivet varken påverkar tillämpningen av artikel 39.4 eller artikel 45 i fördraget har strukits, eftersom ett skäl i vilket fall som helst inte kan påverka villkoren för tillämpningen av fördraget, som anges av domstolen. Detta betyder alltså att direktivet gäller, om en medlemsstat inte särskilt anger, med hänvisning till artikel 39.4 i fördraget, att yrkesverksamhet förenad med utövandet av offentlig makt är förbehållen medborgarna.

Skäl 37 samt artiklarna 2 och 5 – ändring 55 : Uteslutning av yrket lagstadgade revisorer från tillämpningsområdet för direktivets avdelning II, som handlar om tillhandahållande av tjänster. Den gemensamma ståndpunkten hänvisar uttryckligen till yrket lagstadgad revisor i skäl 37 och anger mera allmänt att direktivet inte hindrar att särskilda bestämmelser i EU-rätten om erkännande av yrkeskvalifikationer tillämpas.

Artikel 4 – ändringarna 39, 141 och 189 : Samma rättigheter och skyldigheter gäller när invandrad arbetskraft utövar ett yrke som när medborgarna i den mottagande medlemsstaten gör det.

Artiklarna 5, 6 och 7 – ändring 87 : Den gemensamma ståndpunkten närmar sig den gällande ordningen när det gäller läkares tillhandahållande av tjänster, vilket är sakinnehållet i ändring 87.

Artikel 9 – ändring 53 : Tjänsteleverantörens skyldighet att lämna intyg till tjänstemottagaren på att han är försäkrad mot risker i händelse av yrkesmässigt skadeståndsansvar. I övrigt har kraven på information till tjänstemottagaren minskat, vilket står i överensstämmelse med den förstärkta kontroll av tjänsteleverantören som utövas direkt av den mottagande medlemsstaten.

Artikel 11 – ändringarna 192, 193, 216 och 217 : Texten i det ändrade förslaget har i stor utsträckning behållits när det gäller definitionen av nivåerna för yrkeskvalifikationer. I artikel 11.4 b i den gemensamma ståndpunkten preciseras det att de utbildningar med särskild uppläggning som anges i bilaga II endast gäller när yrket är reglerat i den berörda medlemsstaten, vilket överensstämmer med EU-rätten. Övriga skillnader är enbart redaktionella: överföring av nivå 5 till artikel 13.3, och definitionen av reglerade utbildningar i artikel 3.1 d.

Artikel 15 och skäl 13 – ändringarna 12, 68, 70 och 185 : Den gemensamma ståndpunkten motsvarar i sak det ändrade förslaget med en precisering om att artikel 15 inte påverkar medlemsstaternas behörighet att reglera yrken och organisera utbildnings- och yrkesutbildningssystem. Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer med det ändrade förslaget när det gäller representativiteten hos de yrkesföreningar och yrkesorganisationer som kan föreslå gemensamma plattformar (den gemensamma ståndpunkten behandlar representativiteten både på nationell och europeisk nivå).

Artiklarna 17 och 18 – ändring 207 : Det ändringsförslag som syftade till att öka kravet på yrkeserfarenhet för automatiskt erkännande från 5 till 6 år har inarbetats i den gemensamma ståndpunkten när det gäller några typer av verksamhet.

Artikel 22 – ändringarna 81, 86, 94, 101, 159 och 160: För alla yrken där utbildningen är samordnad är utbildning på deltid tillåten, utan att betraktas som ett undantag och enligt en enkel och standardiserad modell. För dessa yrken konstateras vikten av fortbildning. I dessa två avseenden har innehållet i det ändrade förslaget behållits.

Artiklarna 21, 24, 31, 34, 38, 40, 44, 46 och 47 – ändringarna 80, 88, 90, 93, 95, 97, 154 och 161: Texten i det ändrade förslaget har behållits, och förteckningarna över kunskaper och färdigheter för de yrken där kraven för utbildningarna är samordnade flyttas från bilagorna till direktivets huvudtext utan någon ändring i sak.

Artiklarna 42 och 45 – ändringarna 96 och 162 : Det ändrade förslaget har behållits och förteckningarna över farmaceuters och barnmorskors yrkesverksamhet har flyttats från bilagorna till direktivets huvudtext utan någon ändring i sak.

Artikel 50 – ändringarna 8, 62 et 63: Den gemensamma ståndpunkten går längre än det ändrade förslaget så till vida att den mottagande medlemsstaten i vissa fall kan göra kontroller hos den ursprungliga medlemsstaten när det gäller utbildningar som drivs enligt franchiseavtal, för att förhindra bedrägerier. Den gemensamma ståndpunkten innebär därför att bevis på formell behörighet som utfärdas efter en utbildning som drivs enligt franchiseavtal i princip omfattas av direktivet.

Artikel 56 – ändringarna 32, 89 och 110: Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig till det ändrade förslaget, och där betonas vikten av uppgiftsutbyte mellan de behöriga myndigheterna, särskilt vid allvarliga, specifika omständigheter som har följder för utövandet av yrkesverksamheten. Denna bestämmelse återfinns i avdelningen om administrativt samarbete, vilket gör den tillämplig på etablering och tillhandahållande av tjänster.

Skäl 28 – ändring 26 : Ändring 26 har behållits i det ändrade förslaget när det gäller insyn i nätverket av kontaktpunkter, och kontaktpunkternas roll klargörs. Detta har behållits i den gemensamma ståndpunkten, med en precisering om att medlemsstaterna kan utse en enda kontaktpunkt och ändå inrätta flera kontor.

Uttalande från kommissionen om upprättandet av och verksamheten i en expertgrupp – ändring 181 : I sitt uttalande som bifogas den gemensamma ståndpunkten (se nedan) förbinder sig kommissionen att inrätta en expertgrupp och preciserar vilken roll yrkesorganisationerna ska spela vid en flexibel metod för samråd.

3.2.2 Ändringar som har införts i det ändrade förslaget men inte i den gemensamma ståndpunkten

Artikel 2 – ändring 34 : Den gemensamma ståndpunkten innehåller inga bestämmelser om att ett utbildningsbevis från tredje land som en första medlemsstat erkänt i enlighet med sina nationella bestämmelser inte ger innehavaren rätt att utöva sitt yrke i en annan medlemsstat. Detta kan dock godtas eftersom det klart framgår av artikel 3.3 i förslaget till direktiv.

Artiklarna 4 och 52 – ändringarna 112 och 139 : I den gemensamma ståndpunkten har skrivningen att den mottagande medlemsstaten kan göra ett passande tillägg till yrkestiteln vid partiellt tillträde till yrket utgått. Det är resultatet av att artikel 4.3, som handlade om partiellt tillträde till yrket enligt den mottagande medlemsstatens definition, har utgått. Kommissionen kan godta detta eftersom rättpraxis ger invandraren adekvata garantier därvidlag (dom av den 25 juli 1991 i mål C-76/90, Säger).

Skäl 7b i det ändrade förslaget – ändringarna 9 och 58 : I den gemensamma ståndpunkten har skäl 7b i det ändrade förslaget utgått, där det preciserades att den som invandrat och utövar yrket inte kan åberopa det faktum att den mottagande medlemsstaten har erkänt hans yrkeskvalifikationer för att i sitt hemland få andra rättigheter än de som yrkeskvalifikationerna ger i denna stat, när han inte har tillägnat sig några kompletterande kvalifikationer i den mottagande medlemsstaten. Detta har dock alltid varit förbjudet enligt de direktiv som behandlar erkännande av yrkeskvalifikationer (jfr bl.a. kommissionens svar på Stefano Zappalàs skriftliga fråga E-512/03).

Artikel 14 – ändring 151 : Den gemensamma ståndpunkten överensstämmer inte med det ändrade förslaget när det gäller reglerna för undantag från kravet på att ge invandraren rätt att välja mellan anpassningspraktik och lämplighetsprov. Däremot innehåller den gemensamma ståndpunkten ett automatiskt undantag från invandrarens rätt att välja i vissa fall. Kommissionen kan godta detta eftersom det inte leder till en försämring av EU-rätten.

Artikel 21.1 – ändringarna 152 och 153 : Syftet med denna ändring i det ändrade förslaget var att göra texten tydligare, men den innebär ingen ändring i sak av principen om automatiskt erkännande i artikel 21.

Artikel 56 – ändringarna 52, 116 och 117 : Termen ”behöriga organ” i det ändrade förslaget som ersatte termen ”behöriga myndigheter” återfinns inte i den gemensamma ståndpunkten. Icke desto mindre är det medlemsstaterna som utser de nationella myndigheter eller organ som ska vara behöriga att erkänna yrkeskvalifikationer, vilket innebär att andra instanser än myndigheter kan utses.

Skäl 32 – ändring 29 : I det ändrade förslaget preciseras det att administrativa brister hos en medlemsstat inte är ett giltigt skäl för att skjuta upp införlivandet av direktiv med nationell rätt. Detta skäl har utgått i den gemensamma ståndpunkten, men det är en princip som är fastställd av domstolen och som alltid ska tillämpas.

3.2.3 Skillnader mellan det ändrade förslaget och den gemensamma ståndpunkten

Skäl 5 och artikel 5 – ändringarna 4 och 45 : Syftet med ändringarna 4 och 45 var att ta bort skrivningen om ett tidskriterium på 16 veckor för att skilja på tillhandahållande av tjänster och etablering. I den gemensamma ståndpunkten har parlamentets ändringar behållits och skrivningen om ett tidskriterium på 16 veckor har utgått.

Artikel 6 och skäl 8: ändringarna 5, 141, 143 och 189 : Den gemensamma ståndpunkten ligger i linje med ändringarna 5, 141 och 189, eftersom den ger medlemsstaterna ökad möjlighet att kräva en pro forma-registrering av alla reglerade yrken för att de lättare ska kunna tillämpa sina disciplinära bestämmelser, som preciseras i skäl 8 och artikel 5.3. Detta kan godtas eftersom det i den gemensamma ståndpunkten preciseras att det är den mottagande medlemsstatens behöriga myndighet som ska skicka en kopia av tjänsteleverantörens underrättelse till yrkesorganisationen, för att inte öka leverantörens administrativa börda.

Artiklarna 7 och 8 samt skäl 7 – ändringarna 5, 6, 50, 136, 145 och 146 : Den gemensamma ståndpunkten ligger i linje med Europaparlamentets önskemål om att den mottagande medlemsstaten ska ha rätt till uppgifter, och där anges i enlighet med ändring 5 att tjänsteleverantören bör lämna underrättelsen direkt till den mottagande medlemsstatens behöriga myndighet så fort det gäller ett reglerat yrke. Till denna första underrättelse ska tjänsteleverantören bifoga ett visst antal handlingar, och den ska förnyas i förenklad form varje år (bara intyget på att han har en yrkesförsäkring måste förnyas varje år). Det administrativa samarbetet enligt artikel 8 innebär enligt den gemensamma ståndpunkten endast att den mottagande medlemsstaten kan kontrollera om uppgifterna som den har fått är korrekta. Den förhandsunderrättelse som avses i artikel 7.1 och 7.2 i den gemensamma ståndpunkten utgör inget hinder för att tillhandahålla tjänster, vilket också ligger i linje med innehållet i ändringarna 146 och 150.

Syftet med ändringarna 6 och 136 var att infoga en hänvisning till intyget på tjänsteleverantörens yrkeskvalifikationer och behörighet att utöva yrket. Den gemensamma ståndpunkten ligger i linje med dessa ändringar, genom att den mottagande medlemsstaten enligt artikel 7.4 ges möjlighet att göra en förhandskontroll av tjänsteleverantörens yrkeskvalifikationer, dock endast för de yrken som har konsekvenser för folkhälsa eller säkerhet och där det inte sker någon samordning av minimikraven för utbildningarna. Kontrollen måste också stå i proportion till syftet att undvika allvarlig skada för tjänstemottagarens hälsa eller säkerhet på grund av tjänsteleverantörens bristande yrkeskvalifikationer.

Kommissionen kan godta att den mottagande medlemsstaten ges möjlighet att kontrollera de tjänster som erbjuds inom dess territorium, eftersom det anges i ett av skälen (och även i ett uttalande från kommissionen till rådets protokoll, se bilagan) att behovet av en sådan kontroll ska prövas regelbundet mot bakgrund av hur det administrativa samarbetet utvecklas.

Artikel 21 – ändringarna 75 och 77 : I den gemensamma ståndpunkten har det i artikel 21.7, för bevis på formell behörighet som arkitekt, införts ett krav på att kommissionen och de andra medlemsstaterna ska underrättas. I ett bifogat uttalande förbinder sig kommissionen att, vid tvivel om huruvida ett bevis på formell behörighet för arkitekter uppfyller utbildningskraven i artikel 46 i direktivet, lämna beviset till den expertgrupp som kommissionen ska inrätta och som kommer att ha den nödvändiga sakkunskapen för att vid behov dra tillbaka offentliggörandet av det. Denna lösning är godtagbar eftersom den ligger nära de garantier som ges i gällande rätt när det gäller offentliggörande av bevis på formell behörighet för yrken där minimikraven för utbildningarna är samordnade.

Artiklarna 21, 26, 35 och 37 samt skäl 17 – ändringarna 16, 134, 135, 156, 158 och 179 samt ändringarna 127, 132, 133, 178rev/2 och 215 : I den gemensamma ståndpunkten fastställs i skäl 17 och artiklarna 21.1 och 26 principen om automatiskt erkännande för specialistkompetenser för läkare och tandläkare som är gemensamma för 2/5 av medlemsstaterna. I artikel 35 fastställs de samordnade minimikraven för utbildning till specialisttandläkare, och de förvärvade rättigheter som avses i artikel 37 har anpassats. De bilagor som hör dit ändras bara när de omfattar gällande rätt, som har uppdaterats efter det att kommissionen antog förslaget. Kommissionen kan godta detta eftersom det automatiska erkännandet är utvidgat samtidigt som systemet även fortsättningsvis förenklas.

Artikel 21 – ändringarna 18, 104, 162 och 163 : I den gemensamma ståndpunkten har det i artikel 21.4 på nytt införts ett undantag från automatiskt erkännande av bevis på formell behörighet för farmaceuter när ett nytt apotek öppnas. Kommissionen kan godta denna bestämmelse eftersom den redan finns i gällande lagstiftning.

Artikel 53 – ändring 114 : I det ändrade förslaget hänvisas det till medlemsstaternas roll när det gäller språkkunskaper, och det anges uttryckligen att det inte får göras någon systematisk kontroll av språkkunskaper. Detta har strukits i den gemensamma ståndpunkten, som därmed ansluter sig till parlamentets ståndpunkt. Kommissionen kan godta detta eftersom bestämmelsen i alla händelser måste tolkas mot bakgrund av rättspraxis.

Artikel 55 – ändring 115 : Den gemensamma ståndpunkten motsvarar den befintliga lagstiftningen och ger medlemsstaterna rätt att kräva praktik eller yrkeserfarenhet av alla invandrare utom läkare och tandläkare för att de ska kunna anslutas till en försäkringskassa. Kommissionen kan godta detta eftersom bestämmelsen motsvarar gällande lagstiftning.

3.3 Nya bestämmelser

3.3.1 Bestämmelser som inte har varit föremål för ändringsförslag men som har omformulerats i den gemensamma ståndpunkten eller utgör en förlängning av de bestämmelser som redan fanns i det ursprungliga förslaget

Artikel 10 : När det gäller subsidiär tillämpning av den generella ordningen för erkännande förtydligas kommissionens förslag i den gemensamma ståndpunkten med en uppräkning av vilka specifika situationer som i nuläget omfattas av tillfälliga bestämmelser, bestämmelserna i fördraget eller den allmänna ordningen för erkännande. Denna precisering innebär ingen förändring i sak.

Artikel 15 : I den gemensamma ståndpunkten preciseras begreppet ”gemensam plattform” och det anges hur man konstaterar de väsentliga skillnader som bör kompenseras. Dessutom ges också medlemsstaterna möjlighet att lägga fram gemensamma plattformar. Dessa preciseringar ligger i linje med förslaget till direktiv, som med denna bestämmelse syftade till att införa större automatik i erkännandeförfarandet eftersom plattformen är en garanti för att de sökande som uppfyller de fastställda kriterierna i förväg har kompenserat för eventuella väsentliga skillnader mellan deras utbildning och utbildningen i den mottagande medlemsstaten. I den gemensamma ståndpunkten utökas artikel 15 med en ny punkt 6 där kommissionen uppmanas överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur denna bestämmelse fungerar i praktiken och vid behov lämna förslag till ändringar av artikeln.

Artiklarna 20, 25 och 26 : I den gemensamma ståndpunkten ges närmare ramar för delegering av befogenheter genom att det i artikel 20, artikel 25.5 och artikel 26 andra strecksatsen föreskrivs om ändring av bilagorna IV och V, punkt 5.1.4.

Artikel 51 : I artikel 51.2 i den gemensamma ståndpunkten har den mottagande medlemsstatens tidsfrist på 4 månader för att erkänna yrkeskvalifikationer återinförts för yrken där kraven för utbildningarna inte är samordnade.

3.3.2 Nya materiella bestämmelser

Artikel 3 : Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig till de gällande reglerna eftersom ett visst antal definitioner från de befintliga direktiven har återinförts i artikel 3.1 och 3.2. Definitionen av ”reglerade utbildningar” flyttas från artikel 11 till artikel 3.1.

Artiklarna 11 och 13 : Kommissionen hade föreslagit att bilagorna II och III (som motsvarar de nuvarande bilagorna C och D till direktiv 92/51/EEG) skulle vara vägledande, men i den gemensamma ståndpunkten har det i artikel 11.4 b och artikel 13.2 tredje strecksatsen införts ett kommittéförfarande enligt rådets beslut 1999/468/EG, i överensstämmelse med EU-rätten. Kommissionen anser att ändringar av bilagorna bör ske enligt de särskilda förfaranden som gäller, fram till dess att direktivet har antagits.

Artikel 14 : I den gemensamma ståndpunkten har vissa delar av EU-rätten återinförts i artikel 14.3 (automatiskt undantag från invandrarens rätt att välja för de yrken där det krävs exakta kunskaper i nationell rätt och där verksamheten till en väsentlig och konstant del består i att lämna råd eller hjälp i juridiska frågor; särskild ordning för automatiskt undantag för verksamhet som omfattas av direktiv 1999/42/EG), liksom en möjlighet till automatiskt undantag från invandrarens rätt att välja i de fall som för närvarande inte omfattas av den allmänna ordningen för erkännande men som enligt artikel 10 i förslaget kommer att omfattas av den i framtiden.

Artiklarna 23, 33, 37, 39, 43 och 49: De bestämmelserna i anslutningsfördraget för Cypern, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Malta, Polen, Tjeckien, Slovakien och Slovenien som avser förvärvade rättigheter har införts i den gemensamma ståndpunkten.

Artiklarna 33 och 43 : Polen har antagit en nationell lagstiftning som ska göra det möjligt för sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård och barnmorskor, vars utbildning inte uppfyller minimikraven för utbildning, att höja sin utbildningsnivå med en kompletterande utbildning. I den gemensamma ståndpunkten har det införts undantagsbestämmelser om förvärvade rättigheter för att möjliggöra automatiskt erkännande av yrkesutövare som har fullgjort denna kompletterande utbildning.

Artikel 45 : Luxemburgs undantag när det gäller erkännande av yrkeserfarenhet från en annan medlemsstat för beviljande av ett statligt tillstånd att driva apotek som är öppna för allmänheten har återinförts i artikel 45.4 i den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 59 : Enligt artikel 59.2 i den gemensamma ståndpunkten ska kommissionen vart femte år utarbeta en rapport om genomförandet av direktivet.

4 - SLUTSATS

Kommissionen anser att den gemensamma ståndpunkten som helhet överensstämmer med de viktigaste delarna i kommissionens ursprungliga förslag och Europaparlamentets ändringar i det ändrade förslaget. När det gäller tillhandahållande av tjänster har kommissionen godtagit principen om en kontroll från den mottagande medlemsstatens sida, även om den beklagar att kraven på tjänsteleverantörerna inte har minskat mer i den gemensamma ståndpunkten. Med tanke på det nuvarande administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna anser den att den gemensamma ståndpunkten utgör en godtagbar balans mellan strävan att göra det enklare att tillhandahålla tjänster och samtidigt göra det möjligt för den mottagande medlemsstaten att kontrollera de tjänster som tillhandahålls inom dess territorium. Därför stöder kommissionen den gemensamma ståndpunkten som rådet antagit med kvalificerad majoritet.

Bilaga Uttalande från kommissionen om friheten att tillhandahålla tjänster

Kommissionen anser att behovet av särskilda krav för att kvalificerade yrkesutövare skall tillhandahålla tjänster, däribland enligt överenskommelsen i rådet, kravet på inlämnande av en underrättelse till den medlemsstat i vilken tjänsten skall tillhandahållas, skall ses över med jämna mellanrum mot bakgrund av de framsteg som gjorts med att upprätta en gemenskapsram för administrativt samarbetet mellan medlemsstaterna. Dessutom bör inte denna överenskommelse minska ansträngningarna att förverkliga den betydelsefulla potentialen för den inre marknaden för tjänster när det gäller att förbättra EU:s konkurrenskraft.

Uttalande från kommissionen om upprättandet av och verksamheten i en expertgrupp, särskilt med avseende på artiklarna 58, 15 och 21.7

Kommissionen avser att inrätta en expertgrupp vars roll bör bestå i att tillhandahålla information och bistå kommissionen med råd i alla frågor av betydelse för direktivets tillämpning. Framför allt är det meningen att gruppen skall ha möjlighet att diskutera frågor som är under övervägande hos kommissionen i fråga om utövandet av befogenheter som delegerats till den av gemenskapens lagstiftande organ innan eventuella förslag till åtgärder läggs fram för den kommitté som inrättats enligt direktivet.

Expertgruppen bör bestå av medlemmar som är utnämnda av kommissionen från behöriga myndigheter i medlemsstaterna, utan att detta inverkar på möjligheten att vid behov låta experterna åtföljas av andra deltagare med särskild sakkunskap om särskilda frågor på dagordningen.

Expertgruppen bör bilda ramen för en smidig modern metod för samråd med europeiska representativa organ som företräder yrkessammanslutningar och utbildningsinstitut, särskilt för sådana yrken där det finns en samordning av minimikraven för utbildningen som medför automatiskt erkännande av titlar. När förslag till åtgärder som meddelats av de berörda parterna står på ett mötes dagordning kan företrädare för dessa berörda parter bjudas in för att lägga fram förslagen och för att svara på frågor.

Expertgruppen kommer också att rådfrågas om de gemensamma plattformar som överlämnats till kommissionen i enlighet med artikel 15.2 i direktivet i syfte att ta del av synpunkter från experter i de medlemsstater som tillämpar reglering av det yrke som plattformen avser.

Om en medlemsstat hyser allvarliga tvivel huruvida ett bevis på formell behörighet för arkitekter som offentliggjorts i enlighet med artikel 21.7 i direktivet uppfyller de kriterier som fastställs i artikel 46 i direktivet har kommissionen för avsikt att ta upp frågan i expertgruppen. Expertgruppen kommer för kommissionens räkning att svara för den sakkunskap som krävs för att kommissionen när så befinns lämpligt skall kunna dra in detta bevis på formell behörighet för arkitekter.