1.INLEDNING

Avfall från stenbrotts- och gruvindustrin står för en mycket stor del av den totala mängden avfall som produceras i Europeiska unionen (cirka 30 procent under 2012, se tabellen som bifogats denna rapport). En felaktig hantering av sådant avfall kan få skadliga effekter på människors hälsa och miljön, och kan leda till allvarliga olyckor.

Syftet med direktiv 2006/21/EG om hantering av avfall från utvinningsindustrin (nedan kallat direktivet) är att förebygga eller i möjligaste mån begränsa sådan skadlig inverkan på miljön, särskilt vatten, luft, jord, fauna, flora och landskap, och därav följande hot mot människors hälsa som kan uppkomma till följd av hanteringen av avfall från utvinningsindustrin. Direktivet omfattar hanteringen av avfall som direkt härrör från prospektering, utvinning, bearbetning och lagring av mineraltillgångar och från drift av stenbrott.

Under de två på varandra följande perioder som omfattas av denna rapport (den 1 maj 2008 till den 30 april 2011 och den 1 maj 2011 till den 30 april 2014) skulle medlemsstaterna sätta i kraft och genomföra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Direktivet skulle ha införlivats senast den 1 maj 2008. Vid kommissionens bedömning av införlivandeåtgärderna uppdagades att direktivet i många fall hade införlivats på fel sätt eller endast delvis. Kommissionen inledde 22 formella undersökningar. För närvarande pågår fyra rättsliga förfaranden rörande överträdelser.

I enlighet med artikel 22 i direktivet har kommissionen antagit beslut som ger vägledning om eller tolkar vissa aspekter i direktivet, eller utvecklar ytterligare tekniska aspekter. Arbetet med att utarbeta tekniska riktlinjer för inspektioner har ännu inte avslutats.

Kommissionen och Europeiska standardiseringskommittén (CEN) har också utarbetat standarder för provtagning och analysmetoder, särskilt med hänsyn till artikel 22.2 i direktivet.

År 2008 antog kommissionen sammanfattningen av ett referensdokument för bästa tillgängliga teknik för hantering av gruvavfall (Reference Document on Best Available Techniques for the Management of Tailings and Waste-Rock in Mining Activities).

2.RAPPORTERING OCH BEDÖMNING

Enligt artikel 18.1 ska medlemsstaterna vart tredje år överlämna en rapport till kommissionen om genomförandet av direktivet. Rapporten ska upprättas på grundval av ett frågeformulär. Enligt artikel 18.1 ska kommissionen också offentliggöra en rapport om genomförandet av direktivet på grundval av de rapporter som medlemsstaterna lämnat in.

Denna rapport omfattar de två första rapporteringsperioderna: den 1 maj 2008 till den 30 april 2011 och den 1 maj 2011 till den 30 april 2014.

Enligt artikel 18.2 ska medlemsstaterna dessutom varje år överlämna information om alla händelser som verksamhetsutövarna anmält som kan påverka avfallsanläggningarnas stabilitet och alla betydande negativa miljöeffekter som uppdagas vid avfallsanläggningarna i samband med kontroll- och övervakningsförfarandena. Enligt artikel 7.5 ska informationen i ett tillstånd som utfärdats i enlighet med direktivet på begäran göras tillgänglig för EU:s och medlemsstaternas behöriga statistikmyndigheter för statistiska ändamål.

Vid bedömningen av den information som medlemsstaterna lämnat för den första rapporteringsperioden underströks de begränsningar som finns i det nuvarande treåriga rapporteringssystemet, som inriktar sig på medlemsstaternas antagande av åtgärder som gör det möjligt att genomföra bestämmelserna i direktivet. Informationen i medlemsstaternas rapporter var inte tillräcklig för att kommissionen skulle kunna bedöma det praktiska genomförandet av dessa åtgärder.

För att få en mer fullständig bild användes därför ytterligare informationskällor utöver de nationella rapporterna. Det rörde sig framför allt om information som kommissionen hade tillgång till om vilka åtgärder som ska vidtas vid olyckor och incidenter, och information från andra allmänna källor, t.ex. forskningsprojekt och nationella myndigheters webbplatser.

Kommissionen anlitade också oberoende konsulter för att få hjälp med att se över den tillgängliga informationen.

Vid bedömningen av medlemsstaternas rapporter för de båda rapporteringsperioderna kontrollerade kommissionen för det första om de var fullständiga och för det andra om de åtgärder som beskrevs utgjorde en omfattande uppsättning åtgärder, dock utan att avge ett för tidigt omdöme om åtgärdernas överensstämmelse med direktivet eller det faktiska genomförandet.

3.RAPPORTERING OM DIREKTIVETS GENOMFÖRANDE I MEDLEMSSTATERNA

3.1.Anläggningar av kategori A: de viktigaste bestämmelserna

Eftersom bara en bråkdel av det utvinningsavfall som genereras i EU utgör en risk för miljön eller människors hälsa föreskriver direktivet ett system med differentierade skyldigheter för hanteringen av detta avfall och för tillståndsförfarandena för anläggningar.

Det föreskrivs strängare skyldigheter för anläggningar där det finns en högre risk för att miljön eller människors hälsa påverkas vid en olyckshändelse. Dessa anläggningar kallas anläggningar av kategori A. Elva medlemsstater har uppgett att de inte har några anläggningar av kategori A inom sitt territorium.