RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN till budgetmyndigheten om garantier som omfattas av den allmänna budgeten - situationen den 30 juni 2001

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Del 1: Operationer som har inletts sedan rapporten per 31 december 2000, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per 31 december 2000

3. Risksituationen

3.1. Utestående belopp per 30 juni 2001

3.2. Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats fram till datum för rapporten

3.3. Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

4.2. Intervention från garantifonden

4.3. Försenade återbetalningar per 30 juni 2001

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

6. Garantifondens situation per 30 juni 2001

7. Relativ soliditet

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i de länder utanför gemenskapen som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

2. Kandidatländerna

2.1. Bulgarian

2.2. Litauen

2.3. Rumänien

3. Västra balkan

3.1. Bosnien Och Hercegovina

3.2. F.D Jugoslaviska Republiken Makedonien

4. De nya oberoende staerna

4.1. Armenien

4.2. Vitryssland

4.3. Georgien

4.4. Moldova

4.5. Tadzjikistan

4.6. Ukraina

5. Andra icke medlemsstater

5.1. Algeriet

Förkortningar

Bilaga

1. Risker som täcks genom gemenskapens budget

1.1. Tabell 1-3

1.1.1. Godkända maximibelopp (tabell 1)

1.1.2. Utestående belopp (tabell 1)

1.1.3. Riskbeloppet år för år (tabellerna 2 och 3)

1.2. Tabeller över lånetransaktioner som garanteras genom budgeten

1.3. Förväntade utanordnanden och utbetalningar av EIB-lån

1.4. Förfarande vid utbetalning av garantier

1.4.1. Upp-och utlåningstransaktioner

1.4.2. Garantier avseende tredje land

2. Metodbeskrivning för analys av unionens beräknade utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 1999-2001 med utgångspunkt i garantifondssystemet (tabell 4)

2.1. Reserv för garantier avseende lån till tredje land

2.2. Beräkningsunderlag för inbetalningar till garantifonden

2.3. Underlag för inbetalning till fonden vid partiella garantier

2.4. Inbetalning till garantifonden

2.5. Resterande utrymme i reserven för garantier

2.6. Återstående utlåningskapacitet

3. Anmärkningar till landriskindikatorerna (+ tabellerna)

Del 1: Operationer som har inletts sedan rapporten per 31 december 2000, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

De risker som täcks av garantier ur gemenskapens budget avser låne- och garantitransaktioner av två slag: transaktioner med makroekonomiska mål och transaktioner med mikroekonomiska mål.

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

Detta rör sig framför allt om betalningsbalanslån till medlemsstater eller tredje land. Lånen beviljas normalt utifrån väl definierade ekonomiska villkor och åtaganden.

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

Här rör det sig om lån för finansiering av projekt, där återbetalningstiden vanligen är lång och återbetalningen sker med hjälp av de medel som projektet i fråga är avsett att generera. I allmänhet är det företag, finansinstitut eller tredjeländer som beviljas dessa lån, som inte bara omfattas av gemenskapsgarantin utan även av sedvanliga bankgarantier.

Det gäller Euratomlån till medlemsstater och lån till medlemsstater inom ramen för de nya gemenskapsinstrumenten, samt Euratomlån och EIB-lån till länder utanför gemenskapen (länderna i Medelhavsområdet, Central- och Östeuropa, utvecklingsländer i Asien och Latinamerika samt Sydafrika).

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per 31 december 2000

Inga operationer kan rapporteras för det första halvåret 2001.

3. Risksituationen

Bedömningen av de risker som påverkar gemenskapens budget kan göras med två olika metoder, nämligen

- den metod som ofta används av banker och som utgår från det totala utestående lånebeloppet en bestämd dag för transaktionerna i fråga (situationen illustreras i tabell 1 nedan) och

- den i budgetarbete vanligare metoden, enligt vilken den högsta totala summa som gemenskapen kan behöva betala ut under budgetåret beräknas.

Denna andra metod har i sin tur tillämpats på två olika sätt, nämligen

- genom att man endast tagit hänsyn till verkliga utbetalningar fram till datumet för rapporten och utgått ifrån att inga förtida återbetalningar görs (se tabell 2 nedan som visar den nedre gränsen för detta maximala riskbelopp för gemenskapsbudgeten),

- genom att man även blickat framåt och tagit hänsyn till alla transaktioner som rådet beslutat om eller som föreslagits av kommissionen, så att effekten på framtida budgetar kan beräknas under antagandet att alla kommissionens förslag i fråga godtas (se tabell 3 nedan som visar den övre gränsen för detta maximala riskbelopp för gemenskapsbudgeten).

Den senare metoden ger en uppfattning om omfattningen av de risker som är förknippade med förslagen. Den kräver emellertid att ett antal antaganden görs vad gäller utbetalningsdatum, villkor för återbetalning (närmare redogörelse för dessa återfinns i bilagan), räntesatser [1] och växelkurser [2].

[1] Den genomsnittliga räntan på EIB-lån antas vara 8 %. Den genomsnittliga räntan för in- och utlåning antas vara 4,4 %. Räntan på de nya ärendena i tabell 3 är 4, 89 %.

[2] Valutakurserna för lån i andra valutor än euro är de som gällde den 30 juni 2001.

Resultaten framgår av tabell 1-3, där beräkningar av risker i samband med lån till länder inom respektive utanför gemenskapen återges.

Totalbeloppen i tabellerna innefattar risker av skilda slag. I fallet makroekonomiskt stöd gäller det lån till en enda stat, medan t.ex. Europeiska investeringsbankens verksamhet och gemenskapens nya instrument (GNI) rör lån till projekt.

I den analys som följer åtskiljs total risk, risker som hänför sig till medlemsstaterna och risker som gäller icke-medlemsstater.

3.1. Utestående belopp per 30 juni 2001

Utestående redovisas i tabell 1.

Den totala risken uppgick till 15 041 miljoner euro vid datum för rapporten, jämfört med 13 808 miljoner euro den 31 december 2000, en ökning med 8,9 % [3].

[3] Förändringarna under det senaste halvåret förklaras delvis av olika växelkurser för lån i andra valutor än euro.

De transaktioner som påverkat det utestående beloppet sedan föregående rapport framgår av nedanstående tabell.

>Plats för tabell>

Det utestående beloppet till förmån för medlemsstaterna var 127 miljoner euro den 30 juni 2001, vilket är 4,5 % lägre än motsvarande belopp per 31 december 2000.

Det utestående beloppet till förmån för tredjeländer var 14 914 miljoner euro den 30 juni 2001, vilket är 9 % högre än motsvarande belopp per 31 december 2000.

3.2. Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats fram till datum för rapporten

Situationen beskrivs i tabell 2.

Den maximala risken för andra halvåret 2001 uppgår till 1 050 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner gentemot medlemsstaterna uppgår till 81 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner gentemot tredje land uppgår till 969 miljoner euro.

Risken i fråga om tredje land kommer att uppgå i genomsnitt till 1 390 miljoner euro under perioden 2001-2009.

3.3. Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

Situationen beskrivs i tabell 3.

Risken uppgår till 1 598 miljoner euro under 2001. Från och med 2002 kommer den att öka för att år 2009 uppgå till 4 662 miljoner euro.

- Utvecklingen av medlemsstaternas maximala risk är identisk med den utveckling som redovisas i tabell 2.

- Risken vid transaktioner gentemot tredje land uppgår till 1 508 miljoner euro under 2001. Fr o m 2002 kommer den att öka för att uppgå till 4 662 miljoner euro år 2009.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

Kommissionen har brukat sina likvida medel i enlighet med artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. Genom detta förfarande kan man undvika förseningar av kommissionens utbetalningar i de fall då inbetalningen från låntagaren är försenad.

4.2. Intervention från garantifonden

Genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 inrättas en garantifond för åtgärder avseende tredje land. Om en förfallodag för en betalning av ett lån som beviljats av gemenskapen överskrids av låntagaren, skall garantifonden täcka underskottet inom tre månader efter förfallodagen. Vid underlåtenhet att återbetala ett lån från EIB som garanteras av gemenskapen skall gemenskapen inom tre månader från mottagandet av EIB:s begäran om aktivering av garantin bevilja att banken tar ut motsvarande belopp ur garantifonden. Kommissionen godkänner sedan att banken lyfter motsvarande belopp från garantifonden.

Dröjsmålsränta mellan den dag då de likvida medlen görs tillgängliga och datumet för fondens intervention skall belasta garantifonden och återföras till de likvida medlen.

Under de sex senaste månaderna har fonden belastats i samband med lån till följande låntagare:

miljoner euro

>Plats för tabell>

4.3. Försenade återbetalningar per 30 juni 2001 [4]

[4] Försenade återbetalningar från Tadzjikistan på det lån på 1 250 miljoner euro som gemenskapen bevljade f.d. Sovjetunionen och dess republiker och försenade återbetalningar på det EIB-lån som beviljades f.d. Jugoslavien enligt Medelhavsprotokollen. Siffrorna omfattar betalningsförelägganden som täcks av budgeten.

Försenade återbetalningar från tredje land

miljoner euro

>Plats för tabell>

(1) Fördelningen av de ej återbetalda beloppen på de olika republikerna i f.d. Jugoslavien ges som information.

(2) I interventionsbeloppen från garantifonden för EIB:s transaktioner ingår de belopp som inte återbetalats på förfallodagen och upplupen dröjsmålsränta fram till den dag då gemenskapsgarantin träder i kraft.

(3) Dröjsmålsräntor bokförda mellan det datum då garantin aktiverades och rapportdatum. För republikerna i f.d. Jugoslavien redovisas det samlade beloppet.

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

Systemet med fonden och reserven för garantier innebär i praktiken en begränsning av unionens utlåningskapacitet gentemot tredje land, eftersom de anslag som är disponibla för de obligatoriska avsättningarna i samband med varje beslut om lån (eller årlig delutbetalning, "tranche", om det gäller garantier för fleråriga lånetransaktioner) begränsas till det belopp som anges för garantireserven i budgetplanen [5].

[5] Beloppet i budgetplanen för 2000-2006 är 200 miljoner euro i 1999 års priser.

Vid varje givet tillfälle motsvarar utlåningskapaciteten det utrymme som står till förfogande under taket för garantireserven. Detta utrymme är lika med reservens totala storlek minus summan av de avsättningar till garantifonden för transaktioner som redan skett eller som är under förberedelse.

Tabell 4 innehåller en beräkning av gemenskapens utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 2001-2004 enligt garantifondssystemet. En närmare beskrivning av beräkningssättet återfinns, jämte hänvisningar till rättsakter, i bilagan till denna rapport.

Mot bakgrund av de beslut som antagits av rådet samt förslag till beslut och beslut under förberedelse (se tabell 4) förväntas utnyttjandet av garantin för reserver uppgå till 34,82 miljoner euro under andra halvåret 2001, vilket gör att garantin för reserver kommer att ha 8,02 miljoner euro tillgängliga vid utgången av 2000.

Beroende på hur reserven för garantier påverkas av avsättningarna till garantifonden i samband med lån om vilka beslut fattats, föreslagits eller är under förberedelse för år 2001 kommer den återstående årliga utlåningskapaciteten att vara

- 89,10 miljoner euro för lån som garanteras helt och hållet genom gemenskapens budget eller

- 137,08 miljoner euro för lån som garanterats till 65 % (genom tillämpning av rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999).

Utifrån de nuvarande beräknade avsättningarna till fonden visas i följande tabell 4 att den återstående utlåningskapaciteten kommer att vara starkt begränsad under 2001.

Det utestående beloppet för lån och lånegarantier till förmån för tredje land plus obetald till betalning förfallen ränta uppgick den 30 juni 2001 till 15 116,73 miljoner euro.

I miljoner euro

// Situation au 30.06.01

1. Utestående belopp för upp- och utlåning // 1 641,00

2. Utestående belopp EIB // 13 271,00

3. Utestående belopp för uteblivna betalningar // 60,34

4. Dröjsmålsräntor // 41,50

- Obetald till betalning förfallen ränta [6] // 101,89

[6] Obetald till betalning förfallen ränta enligt förordningen om garantifondens inrättande.

TOTALT // 15 116,73

Förhållandet mellan fondens tillgångar och de utestående beloppen uppgår enligt förordningens definition till 10.17 %, vilket är högre än de 9 % som fastställs som målbelopp i förordning nr 1149/1999 om ändring av förordning nr 2728/94 om fondens inrättande. I bestämmelserna anges att "om fondens tillgångar vid årets slut överstiger målbeloppet, skall överskottet föras upp på en särskild post i inkomstberäkningen i Europeiska gemenskapernas allmänna budget".

Överskottsbeloppet, som vid utgången av budgetåret 2000 fastställdes till 165,360 miljoner euro, återfördes till budgeten under andra halvåret 2001.

6. Garantifondens situation per 30 juni 2001

Garantifondens behållning uppgick per 30 juni 2001 till 1 540 miljoner euro. Under första halvåret 2001 ägde följande transaktioner rum:

- 5,1 miljoner euro av fondens medel användes vid nya fall av betalningsoförmåga.

- Försenad återbetalning från Tadzjikistan av 78,9 miljoner euro.

- Nettoavkastningen på fondens tillgångar uppgick till 34.3 miljoner euro.

Garantifonden skulle kunna uppgå till 1 898 miljoner euro vid utgången av budgetåret 2001, förutsatt att

- 169,1 miljoner euro överförs från garantireserven för år 2001,

- de fondmedel som 31 december 2000 översteg 169,36 miljoner euro återfördes till budgeten,

- inga nya uteblivna betalningar (bortsett från 4,5 miljoner euro i april 2001) kräver att fonden belastas,

- Förbundsrepubliken Jugoslavien återbetalar 204 miljoner euro i kapital och ränta plus dröjsmålsränta,

- nettoavkastningen på fondens tillgångar uppgår till 36.9 miljoner euro.

7. Relativ soliditet

Förhållandet mellan beloppet i garantifonden per 30 juni 2001 (1 540 miljoner euro) och den maximala årliga risken avseende lån till tredje land (definierad som det totala belopp som förfaller till betalning under året) som förutses för 2001 enligt tabell 3 (1 508 miljoner euro) är 102 %.

Ungefärliga lånebelopp som skall avsättas som reserv (miljoner euro)

>Plats för tabell>

- EG-garantin för EIB-lån omfattar 75 % av kapitalbeloppet för lån som beviljats enligt det 4:e Syrien-protokollet (Medelhavsområdet), 70 % av kapitalbeloppet för lån som beviljats enligt det allmänna lånemandatet 1997-2000 och 65 % av kapitalbeloppet för lån som beviljats enligt övriga mandat och faciliteter.

- From 2002 ingår i siffrorna för det allmänna lånemandatet 2000-2007 beloppen för Kroatien och den särskilda åtgärden gällande Turkiets tullunion.

- Enligt en principöverenskommelse i Coreper kommer EG-garantin att omfatta 100 % av lånets kapitalbelopp. Beslut väntas före utgången av år 2001.

- Minskningen med 0,01 miljoner euro i avsättningen år 2000 beror på en ändring i avsättningens omfattning (från 10 % till 9 %) och en korrigering av 1999 års volym.

- Beträffande Ukraina: av lånet på 657 miljoner euro till K2-R4 projektet har 503 miljoner euro redan tillförts från föregående år och 154 miljoner euro är planerade till år 2004. Beträffande Rumänien: av lånet på 400 miljoner euro till Cernavoda 2-projektet är avsättningen planerad till år 2002, 2003 och 2004. Beträffande Bulgarien: av lånet på 212 miljoner euro till uppgraderingen av Kozloduy NPP skedde avsättningen under föregående år.

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i de länder utanför gemenskapen som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

Siffrorna i Del 1 belyser de kvantitativa aspekterna på de risker som belastar den allmänna budgeten. Dessa uppgifter behöver emellertid kompletteras med en bedömning av de kvalitativa aspekterna, d.v.s. typen av transaktioner och låntagarnas ställning. Nedan analyseras de händelser som inträffat under den senaste tiden och som kan påverka låneportföljens landrisk.

Den bedömning av landrisken som redovisas i Del 2 innehåller indikatorer (se bilagorna) på riskerna för de länder utanför gemenskapen som har fått makroekonomiskt stöd från EG och fortfarande har skulder till EG. Som ett komplement ges kommentarer till de länder, där viktig, ny information som inverkar på riskbedömningen har tillkommit sedan föregående rapport, som omfattade andra halvåret 2000.

Bedömningen i Del 1 omfattar bara de länder som omnämns, främst därför att gemenskapens riskexponering på andra ställen (bl.a. genom garantier för EIB:s utlåning) endast utgör en liten del av den totala riskexponeringen och dessutom är väl fördelad över många länder.

2. Kandidatländerna

2.1. Bulgarian

År 2000 ökade tillväxten i Bulgarien från 2,4 % till 5,8 % tack vare en gynnsam utveckling både inom och utom landet. Inflationen steg till över 12 % som en följd av höga energipriser och felslagen skörd, men den sjönk markant under första hälften av 2001 (9,7 % i maj jämfört med maj 2000). Sedelfondssystemet (1 DEM = 1 BGL eller 1 EUR = 1, 96 BGL) har bibehållits under perioden.

Arbetslösheten är fortfarande hög. Efter att ha sjunkit sakta under hela 2000 steg den under första halvåret 2001 till 19,5 % i juni. Dessa siffror avspeglar de arbetstillfällen som förlorats genom strukturreformerna men ännu inte kompenserats av nya arbetstillfällen p.g.a det dåliga företagsklimatet och skillnaderna mellan befintlig kompetens och behov. Följden blir att sysselsättningsgraden sjunker och långtidsarbetslösheten förblir hög (nästan 60 % av de arbetslösa).

Bulgariens offentliga finanser är fortsatt sunda. Underskottet i de offentliga finanserna låg på 0,7 % av BNP för 2000 och myndigheterna förutspår en ökning till 1,4 % av BNP för 2001. Samtidigt sjunker den offentliga skulden snabbt, från en bra bit över 100 % av BNP under 1997 till beräknade 69,1 % av BNP i slutet av 2001.

2.2. Litauen

Under 2000 ökade den reala BNP till 3,3 % och under första halvåret 2001 beräknas den ha ökat till 5,1 %, beräknat per år. Det som främst drivit på återhämtningen har varit de höga exportnivåerna.

Konsumentprisinflationen har varit särskilt dämpad den senaste tiden tack vare den låga inhemska efterfrågan och att litan varit stark gentemot euron. Under 2000 steg konsumentprisindex med 1,0 % jämfört med föregående år. Trots vissa inflationsdrivande effekter på grund av avreglerade priser och stigande råvarupriser på världsmarknaden förväntas inflationen förbli relativt låg den närmaste tiden. I juni låg den på 1,5 % (på årlig basis).

Den registrerade arbetslösheten steg med 3,1 procentenheter till 11,5 % i genomsnitt under 2000. Arbetslösheten har fortsatt att stiga, även om en liten nedgång noterades under andra kvartalet 2001. Vid slutet av det kvartalet låg den på 12,4 %.

Under 2000 förbättrades de offentliga finanserna avsevärt tack vare genomförandet av det "krispaket" som godkändes i november 1999. Paketet innebar en betydande åtstramning av finanspolitiken i syfte att komma till rätta med obalanserna i de offentliga finanserna och de utrikes affärerna. I mars 2000 ingicks ett förebyggande standby-avtal med IMF för att förhindra eventuella likviditetsbegränsningar. Den finanspolitiska konsolideringen går i stort sett planenligt och underskottet sjönk till 2,8 % av BNP under 2000. Budgetunderskottet under 2001 förmodas uppgå till 1,4 % av BNP.

Tack vare ökande export och låg inhemsk efterfrågan har det höga underskottet i bytesbalansen sjunkit från 11,2 % av BNP 1999 till 6,0 % år 2000. Det har fortsatt att krympa under 2001 och låg på 5,4 % av BNP för första kvartalet (jämfört med 5,7 % under samma kvartal 2000). De utländska direktinvesteringarna förblev relativt opåverkade av avmattningen i ekonomin och bidrog till att finansiera underskottet i bytesbalansen.

Strukturreformerna gick framåt under 2000. Privatiseringsprocessen fortsatte på ett tillfredsställande sätt under första halvåret 2001 och ny lagstiftning gällande konkurser och företagsomstrukturering antogs i juni. Däremot försenades antagandet av pensionsreformen.

2.3. Rumänien

Efter en treårig nedgång och en blygsam uppgång under 2000 steg BNP med 4,9 % under första halvåret 2001 till följd av att den privata konsumtionen ökade med 7,6 % och investeringarna med 6,7 %. Den nyvalda regeringens ekonomisk-politiska åtgärder bidrog kraftigt till att stärka återhämtningen. I synnerhet var det ökade sociala transfereringar, frysta energipriser och höjda löner inom den offentliga sektorn som ökade hushållens realinkomster och konsumtion. Utöver tillfälliga faktorer, som förra årets torka och dess betydelse för behovet att importera livsmedel, spelade den stigande inhemska efterfrågan en stor roll för den kraftiga försämringen av bytesbalansen under första halvåret 2001, då det samlade underskottet uppgick till 3,5 % av den förväntade BNP (jämfört med totalt 3,7 % av BNP för hela 2000).

Trots detta föreligger inga omedelbara farhågor beträffande Rumäniens sårbarhet gentemot utlandet. Tvärtom har de flesta indikatorer på denna sårbarhet förbättrats, vilket syns i den gynnsammare skuldtjänstprofilen, den ökande exporten och den förnyade tillgången till internationella finansieringskällor. Vid slutet av juni uppgick centralbankens bruttoreserver till 3,6 miljarder USD, eller 3,1 månaders import, jämfört med 2,5 miljarder USD eller 2,5 månaders import i slutet av 2000. Efter det att Rumänien åter fått tillträde till den internationella kapitalmarknaden mot slutet av 2000, kunde landet dessutom genomföra en eurobondemission på 600 miljoner euro under förbättrade villkor i juni 2001 när Standard and Poor's höjde sin rating av Rumäniens långfristiga skuld i utländsk valuta. Skuldsättningen gentemot utlandet är visserligen fortfarande ganska låg internationellt sett, men den har ökat snabbt under de senaste månaderna, vilket pekar på behovet av att få stopp på den pågående försämringen av bytesbalansen.

Bortsett från privatiseringen av Banca Agricola har inga större åtgärder vidtagits vad gäller strukturreformer under första halvåret 2001. Lönerna i offentliga företag steg mer än planerat och de obetalda skulderna mellan företagen ökade igen, till mer än 7 % av beräknad BNP.

3. Västra balkan

3.1. Bosnien Och Hercegovina

Allmänna val hölls i november 2000, men inte förrän i mars 2001 bildades regeringar i Bosnisk-kroatiska federationen (Federationen), Republika Srpska och på statsnivå efter utdragna förhandlingar och ingripande från den höge representantens kansli. Denna försening hämmade visserligen den ekonomiska reformprocessen och ledde till långvarig förlamning på lagstiftningsområdet, men de nya regeringarna verkar reforminriktade och ivriga att komma igång med regeringsarbetet.

BNP-tillväxten minskade från 10 % under 1999 till beräknade 5 % under 2000 men förväntas nu återhämta sig till cirka 8 % under 2001. Arbetslösheten är fortfarande mycket hög. Under 2000 uppgick den till 40,1 % av arbetskraften och den förväntas ligga kvar på ungefär samma nivå under 2001. Den höga andelen extern finansiering i förhållande till BNP under 2000 (44 %) tyder på att ekonomin fortfarande var starkt beroende av stöd utifrån - i synnerhet transfereringar och lån - vilket utan tvivel gynnade BNP-tillväxten. Uppskattningar för 2001 tyder dock på en kraftig minskning till 23 %.

Sedelfondsystemet med en fast kurs på 1:1 för den konvertibla marken (BAM) gentemot den tyska marken har bidragit till att dämpa inflationstrycket. Den genomsnittliga inflationen för hela landet var 5,5 % under 2000, men skillnaderna var betydande mellan de två enheterna (2 % i Federationen, 14,1/2 % i Republika Srpska). Ingen förändring förväntas av den genomsnittliga inflationen under 2001. Bristande finanspolitisk disciplin och bristande utgiftskontroll fortsätter att vara dominerande makroekonomiska riskkällor, vilket nyligen avslöjades i de speciella revisionsberättelser som den höge representanten och hans kansli och OSSE lämnat om enheternas budgetar. De offentliga utgifterna är fortfarande mycket höga. Under 2000 uppgick de till 56 % av BNP och förväntas ligga kvar på liknande nivåer under 2001.

Både återhämtningen av exporten som inleddes under 2000 (delvis tack vare att den jugoslaviska marknaden åter öppnades) och importminskningen (huvudsakligen beroende på

minskad givarfinansiering till återuppbyggnaden) fortsatte under första halvåret 2001. Följaktligen förväntas bytesbalansunderskottet (exklusive transfereringar) minska ytterligare för 2001, till 20,8 % av BNP från 22,2 % för 2000. Utlandsskulden är fortfarande hög (men med en nedåtgående tendens), vilket delvis beror på skuldbördan som övertagits från f.d. Jugoslavien. Skuldtjänsten i förhållande till exporten är emellertid relativt låg eftersom stora delar av skulden består av förmånliga lån. Dessutom har skuldomläggningsavtal träffats med Londonklubben och Parisklubben. Under 2000 och hittills under 2001 har Bosnien och Hercegovina lyckats uppfylla sina förpliktelser i samband med utlandsskulden.

I maj 2001 avslutade Internationella valutafonden den slutliga granskningen av det standby-avtal som undertecknades i maj 1998. Förhandlingar om ett nytt sådant avtal har inletts med myndigheterna i Bosnien och Hercegovina, och de torde vara avslutade före årsskiftet.

Utlandsskulden minskar visserligen men den senaste tidens makroekonomiska utveckling kan ha ökat landrisken för Bosnien och Hercegovina. Inga kreditvärderingsinstitut ger några riskindikatorer. Enligt EBRD:s övergångsindikatorer, som avspeglar reformförloppet i de central- och östeuropeiska länderna, hamnar Bosnien och Hercegovina på den nedre delen av skalan under 2000. Det ogästvänliga företagsklimatet förklarar också varför Bosnien och Hercegovina har svårt att locka till sig utländska investeringar. I detta avseende har landet en av de sämsta placeringarna bland de central- och östeuropeiska länderna.

3.2. F.D Jugoslaviska Republiken Makedonien

Risken för gemenskapsbudgeten till följd av lån till landet ökade under första halvåret 2001 när det utbröt sammanstötningar mellan albanska rebeller och säkerhetsstyrkorna, vilket ledde till att den ekonomiska och finansiella situationen försämrades. Beräknat per år sjönk BNP med 3,8 % i reala termer under årets första kvartal. Flera inhemska och utländska investeringar lades på is, vilket minskade den aggregerade inhemska efterfrågan.

En viss makroekonomisk stabilitet bibehölls dock. KPI-inflationen låg kvar på cirka 4 % (på årsbasis) samtidigt som centralbanken i stort sett lyckades hålla en stabil växelkurs gentemot D-marken och euron. Valutareserven, som ökade kring årsskiftet mycket tack vare betydande valutaintäkter från försäljningen av andelar i telebolaget till en utländsk investerare, låg trots centralbankens upprepade interventioner kvar på en tillfredsställande nivå och en bra bit över den rekommenderade miniminivån på tre månaders import.

Handeln med utlandet stördes av stängda gränsövergångar och en allmän osäkerhet kring situationen i landet. Under första halvåret 2001 sjönk importen mer än exporten och därmed krympte underskottet i handelsbalansen. De politiska, finansiella och ekonomiska banden till EU, som förblir den största handelspartnern, stärktes i april i och med undertecknandet av stabiliserings- och associeringsavtalet, som gradvis kommer att leda till ett frihandelsområde mellan f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och EU.

Utlandsskulden i procent av BNP har ökat betydligt under senare år, huvudsakligen på grund av värderingseffekter (en betydande del av utlandsskulden är i USD). Denna kommer förmodligen att fortsätta växa något under 2001, då exportnedgången kan göra att

På grund av den förvärrade ekonomiska och finansiella situationen blir det förmodligen nödvändigt att omarbeta det ekonomiska program som avtalats med IMF. Myndigheterna har inte kunnat uppfylla alla krav på makroekonomiska resultat och strukturreformer under EFF/PRGF-programmets första år.

4. De nya oberoende staerna

4.1. Armenien

Efter en stagnering under första delen av 2000 började BNP att öka igen senare under året. Allt som allt växte BNP med 6,0 % under 2000. Den positiva utvecklingen fortsatte under de första månaderna 2001.

År 2000 fortsatte budgetintäkterna att ligga under de beräknade nivåerna, vilket ledde till nedskärningar och en snabb ökning av ackumulerade försenade utbetalningar (över 5 % av BNP). Budgetunderskottet var 4,7 % av BNP, ungefär detsamma som 1999. Under de första månaderna 2001 ökade emellertid budgetintäkterna avsevärt, ett av de första tecknen på att skatteförvaltningsreformen började bära frukt. Inflationen avstannade år 2000 då konsumentpriserna steg med endast 0,4 % trots kraftigt stigande energipriser, men den ökade igen under 2001 till cirka 5 % för hela året. Valutan deprecierades med cirka 6 % i nominella termer mot US-dollarn under 2000 men har stabiliserats sedan dess.

År 2000 ökade handeln med 13 % (jämfört med 1999) till 740 miljoner USD. Exporten ökade med 25 % och importen med 9,6 %. Underskotten i handels- och bytesbalansen förväntas förbli mycket stora (över 15 % av BNP) under de kommande åren, så länge som den externa handelsblockaden på grund av den olösta konflikten om Nagorno-Karabach består. De totala utländska direktinvesteringarna ökade avsevärt under första halvåret 2001, vilket berodde dels på kraftigt inflöde från etablerade, utländska investerare, dels på förnyade investeringar från Ryssland.

Bruttovalutareserven motsvarade 3,5 månaders import i slutet av 2000. I slutet av 2000 uppgick utlandsskulden till 858,7 miljoner USD, vilket motsvarar mer än 44,1 % av BNP och inga större förändringar har skett under 2001. Utlandsskulden är stor när man jämför utestående skuld och skuldtjänst med exporten, men landet förväntas gynnas av betydande överföringar och investeringar från utlandet. Den är dock relativt bärkraftig när man jämför skuld och skuldtjänst med de offentliga intäkterna.

4.2. Vitryssland

Eftersom den sittande presidenten, Alexander Lukasjenko, vann valen i september förväntas inga större förändringar i den ekonomiska politiken. Hans auktoritära stil och motvilja mot att liberalisera ekonomin har försvårat förbindelserna med de internationella finansiella institutioner och givarländerna.

Inom ramen för det särskilda övervakningsprogrammet som löpte ut i slutet av september har IMF de senaste månaderna gjort positiva uttalanden om växelkursens stabilitet och den minskning av inflationen som uppnåtts i Vitryssland, men uttryckt farhågor kring den fortsatta användningen av byteshandel, de växande lagren och regeringens alltför kraftiga inblandning i industrisektorn. Även om den vitryska förvaltningen hoppas att övervakningsprogrammet skall bana väg för multilateral finansiering, verkar detta inte särskilt troligt så länge regeringen motsätter sig en omstrukturering av ekonomin.

Den reala BNP-tillväxten var 3 % under första halvåret 2001 tack vare fortsatt utländsk efterfrågan på vitryska industrivaror och en fortsatt kraftig ökning av realinkomsterna. De fasta kapitalinvesteringarna fortsatte dock att minska kraftigt. Den månatliga inflationen ligger fortfarande lågt, beräknat i årstakt, och valutans depreciering i nominella termer har avtagit. Nedgången i utgifterna för import, beräknat på årsbasis, särskilt från länder utanför Oberoende staters samvälde, uppväger mer än väl den långsamma ökning av exportinkomsterna som skedde under första halvåret 2001. Resultatet blev ett överskott i handelsbalansen. Bytesbalansen visade ett överskott under första kvartalet, liksom under föregående kvartal. (Detta är första gången som bytesbalansen uppvisar överskott två kvartal i rad.) Utlandsskulden fortsätter att minska på grund av den starkt begränsade tillgången till extern finansiering.

4.3. Georgien

Den makroekonomiska situationen i Georgien försämrades under 2000 när BNP-tillväxten avmattades rejält till 1,9 % för året som helhet, den lägsta noteringen sedan 1995. Detta berodde på svår torka som ledde till kraftigt minskad jordbruksproduktion. Under 2001 förväntas en viss tillväxt av BNP.

Under de första åtta månaderna 2000 låg statens budgetintäkter åter under målet, framför allt på grund av dålig administration, korruption och svårigheter att samla in skatter och avgifter, framför allt tullar, i ett splittrat land med omfattande svart ekonomi. Skatteuppbörden förbättrades dock under andra halvåret. Inflationen i slutet av året var 4,6 %, dvs. hälften mot slutet av 1999. Inflationstrycket förväntas dock öka till följd av en höjning av de reglerade priserna på samhällsnyttiga tjänster och högre matpriser på grund av torkan under 2000. Larins växelkurs var stabil i början av 2001 och låg kring 2 lari per US-dollar.

Under år 2000 lågGeorgiens underskott i bytesbalansen kvar på sin mycket höga nivå, 13,7 % av BNP (exklusive officiella överföringar). Utrikeshandeln påverkades av den svåra torkan och den minskade jordbruksproduktion som uppstod. Under de första månaderna 2001 försämrades den ytterligare på grund av följderna av den finansiella krisen i Turkiet (Georgiens främsta exportmarknad) samt av ökad efterfrågan bland konsumenter och ökade investeringsutgifter i Georgien.

Valutareserven var fortfarande liten i april 2000 (något mer än en månads import), men den förväntas öka något till 1,5 månaders import före utgången av 2001. Utlandsskulden uppgick till cirka 1,8 miljarder USD eller 59 % av BNP i slutet av 2000 (48 % av BNP 1998), medan räntor och amorteringar på densamma motsvarande 25 % av budgetintäkterna. Utlandsskulden är relativt stor när den mäts i termer av utestående skuld och skuldtjänst i förhållande till exporten och mycket stor när den mäts i termer av utestående skuld och skuldtjänst i förhållande till skatteintäkterna. Ett avtal om en ny skuldomläggning ingicks med fordringsägarna i Parisklubben i mars 2001. Till följd av detta har återbetalningen av skulder under 2001 minskat från 88 miljoner USD till 33 miljoner USD.

4.4. Moldova

I februari 2001 erövrade det moldoviska kommunistpartiet majoriteten av platserna i parlamentet. Inledningsvis ledde den nya regeringens uppenbara intentioner att öka statens inblandning i ekonomin till att förbindelserna med IMF och andra givare försämrades. I maj 2001 avbröt IMF dessutom tillfälligt sitt program för att minska fattigdom och främja tillväxt i Moldova. Därefter arbetade regeringen intensivt på att återupprätta samarbetet med IMF och visade intresse för att driva på privatiseringarna. Följden blev att IMF:s styrelse förmodligen kommer att besluta om att utlåningen återupptas i oktober 2001. Beslutet kommer att bli avgörande för Moldovas ekonomiska och finansiella framtid. Kommissionen har för avsikt att sända en delegation till Moldova i oktober för att återuppta förhandlingarna om ett makroekonomiskt stödpaket på sammanlagt 15 miljoner euro.

Den ekonomiska tillväxten har ökat märkbart under 2001. Under första halvåret i år ökade BNP med 4 % på årsbasis, efter en ökning med 1,9 % under 2000 och en minskning med 3,4 % under 1999. Tillväxtökningen förekom i alla delar av ekonomin. Industriproduktionen steg med 12 % på årsbasis medan jordbruksproduktionen, som på senare år varit en black om foten för ekonomin, steg med 15 %. Den återhållsamma ökningen av penningmängden och valutans relativa stabilitet under de första sex månaderna 2001 bidrog till att säkerställa en säsongsbetingat låg (0,6 %) genomsnittlig konsumentprisinflation per månad och en nedgång i den årsvisa inflationen till under 9 % i augusti, den lägsta nivån sedan 1998.

Budgetunderskottet har minskat från 3,0 % av BNP 1999 till endast 1,0 % 2000. Man har lättat något på landets finanspolitik i år och prognosen för underskottet ligger på strax under 1,5 % av BNP för 2001.

En kraftig importökning gjorde att underskottet i handelsbalansen fördubblades mätt i procent av BNP under 2000 till den extremt höga siffran 24 %. Under första halvåret 2001 ökade exporten med 30 % beräknat per år medan importen fortsatte att öka, dock i långsammare takt. Men eftersom exportökningen började från en relativt låg nivå ökade underskottet i handelsbalansen ändå något. Vid slutet av 2000 motsvarade utlandsskulden 120 % av BNP.

4.5. Tadzjikistan

Efter det att BNP hade ökat med 3,7 % 1999 ökade tillväxten till 8,3 % 2000 och de första månaderna 2001. Den snabba tillväxten uppnåddes trots den svåra torkan som försvårade elproduktionen, ledde till en mycket dålig spannmålsskörd (endast 50 % av 1999 års nivå) och störde den regionala handeln.

Under 2000 lyckades den finanspolitiska konsolideringen tack vare förbättrad skatteuppbörd. Under första delen av 2001 visade budgeten återigen ett primärt överskott. Inflationen ökade hastigt under andra halvåret 2000, framför allt till följd av en misslyckad penningpolitik, osäkerhet kring införandet av en ny valuta den 30 oktober och höga energipriser. På senare tid har inflationen dock blivit mera måttlig: konsumentpriserna steg med 9 % under det första fem månaderna 2001 jämfört med 17 % under det fjärde kvartalet 2000.

Bytesbalansen försämrades 2000 och noterade ett underskott på 6,4 % av BNP. Torkan orsakade ett bortfall av inhemsk elproduktion som gjorde en betydande nettoimport av el nödvändig. Även högre oljepriser bidrog till trycket på betalningsbalansen. På grund av ökat kapitalinflöde, huvudsakligen beroende på förtida betalningar till bomullssektorn, steg bruttovalutareserven till 87,2 miljoner USD i slutet av 2000, vilket motsvarar 2,4 månaders import. Under första delen av 2001 var underskottet i bytesbalansen på jämförbar nivå.

I slutet av 2000 steg Tadzjikistans utlandsskuld till 129 % av BNP. Denna ökning berodde helt och hållet på deprecieringen av växelkursen (skuldstockens värde ändrades inte mycket). Utlandsskulden är ganska bärkraftig när man jämför skuld och skuldtjänst med exporten, men den är mycket hög om man jämför skuld och skuldtjänst med de offentliga intäkterna. Skulden utgör ett av de största hindren mot fattigdomsbekämpning och tillväxtstrategier. Under de kommande 4-5 åren kommer den årliga nettoöverföringen av resurser till utlandet (som härrör från skuldåterbetalning) att uppgå till inte mindre än 5 % av BNP.

4.6. Ukraina

Den reala BNP-ökningen, som uppgick till 5,8 % under 2000, det första året med tillväxt sedan Ukrainas självständighet, beräknas ha ökat ytterligare till 9,1 % (beräknat per år) under första halvåret 2001. Tillväxten bärs upp av både export och inhems efterfrågan.

Trots att den ekonomiska aktiviteten har stärkts har inflationen haft en nedåtgående tendens. Konsumentprisindex ökade med endast 5,3 % under första halvåret 2001, jämfört med 18,7 % under samma period 2000. Vid slutet av 2001 beräknas den årliga inflationen att ligga på cirka 14 % (en kraftig nedgång från 25,8 % i december 2000). Lägre inflation avspeglar en rad faktorer, t.ex. hryvnians stabila kurs sedan mars 2000, den försiktiga finanspolitiken och lägre världsmarknadspriser på olja.

När det gäller finanspolitiken förväntas inkomsterna från privatiseringarna bli mycket lägre under 2001 än budgeterat. För att kompensera detta har regeringen kommit överens med IMF om att sänka målet för det offentliga underskottet (exklusive privatiseringsinkomster) från de 3 % av BNP som anges i den ursprungliga budgeten till 1,75 % av BNP. Det skall uppnås via utgiftsnedskärningar och de positiva effekterna på skatteuppbörden av att den ekonomiska aktiviteten är kraftigare än väntat. Detta bör mer än kompensera de negativa effekter på inkomsterna som blir resultatet av den avskrivning av skatteskulder som parlamentet beslutade om i början av 2001.

Arbetet med strukturreformerna gick betydligt långsammare under första halvåret 2001, delvis som en följd av det politiska dödläge som uppstod efter premiärminister Jusjenkos avgång i maj 2001. Vissa lovande åtgärder har emellertid vidtagits, exempelvis har bankoktrojen dragits in för Banka Ukraina, en konkursmässig, statligt ägd bank. Dessutom har uppbördsnivån inom energisektorn förbättrats.

Enligt prognoserna kommer överskottet i bytesbalansen att minska från 4,7 % av BNP för 2000 till cirka 2 % av BNP för 2001. Detta avspeglar både den snabbare importökningen, tack vare den kraftiga inhemska efterfrågan, och avmattningen av exporttillväxten från toppnoteringen 2000 som orsakas av den lägre utrikes efterfrågan och apprecieringen av den reala växelkursen. Även om det fortfarande finns ett överskott i bytesbalansen är betalningsbalansen bräcklig. Ukraina förlorade tillträdet till den internationella obligationsmarknaden i efterdyningarna av den ryska krisen 1998 och inflödet av utländska direktinvesteringar är fortfarande nedslående. Med dessa förutsättningar har de officiella valutareserverna förblivit låga (ungefär 2 miljarder USD eller 5,2 veckors import i slutet av juni 2001), även om de har visat en lätt uppåtgående tendens sedan mars 2000. Den skuldomläggning som man enats om med Parisklubben i juli 2001 och den förväntade nyaktiveringen av IMF:s utvidgade finansieringsfacilitet bör bana väg för betydande inflöde av kapital från officiella källor och så småningom för Ukrainas återinträde på de internationella kapitalmarknaderna. Landets utlandsskuld låg på motsvarande 36 % av BNP vid slutet av 2000.

5. Andra icke medlemsstater

5.1. Algeriet

Höga olje- och gaspriser har haft en gynnsam inverkan på Algeriets finansiella ställning och på landrisken, eftersom fossila bränslen står för mer än 90 % av exporten och ungefär 30 % av landets BNP. Bytesbalansen uppvisade ett överskott på cirka 17 % av BNP 2000. Baserat på det nuvarande antagandet att priset på olja i genomsnitt blir 20 USD per fat kommer betalningsbalansen att förbli stark under 2001 (överskottet i bytesbalansen förväntas bli 12 % av BNP). De officiella valutareserverna motsvarade mer än ett års import i slutet av 2000 (11,9 miljarder USD). Tendensen fortsatte under första halvåret 2001 och de officiella reserverna ökade till 15,2 miljarder USD i slutet av juni 2001.

Höga oljepriser bidrog också till att förbättra de offentliga finanserna. Ökningen av inkomster från fossila bränslen ledde till ett överskott på nästan 10 % av BNP under 2000 (mot -0,4% av BNP för 1999).

De höga oljepriserna räckte dock inte till för att driva på den ekonomiska tillväxten som inte blev mer än 2,4 % av BNP under 2000 (jämfört med 3,3 % av BNP under 1999). Det blygsamma resultatet kan i synnerhet tillskrivas det dåliga resultatet inom jordbruket och den låga industriproduktionen, som fortsatte att sjunka under första kvartalet 2001. Prognosen för BNP-tillväxten 2001 ligger på 3,8 %, eftersom man förväntar sig att en nedgång i oljeproduktionen till följd av lägre OPEC-produktionskvoter kommer att motverkas av ökande efterfrågan och högre jordbruksproduktion.

Under 2000 sjönk livsmedelspriserna (-0,8 % i genomsnitt), vilket begränsade ökningen av konsumentprisindex till 0,3 %. Den underliggande inflationen (priser på icke-livsmedel) steg till över 3 % under första kvartalet 2001.

Utlandsskuldens indikatorer förbättrades avsevärt under 2000. Utlandsskulden på medellång och lång sikt minskade från 28,3 miljarder USD i slutet av 1999 (59,1 % av BNP) till 25,5 miljarder USD (47,9 % av BNP) i slutet av 2000 och kommer enligt prognoserna att sjunka ytterligare till 23,3 miljarder USD (40,7 % av BNP) före utgången av 2001. Skuldtjänsten har också sjunkit kraftigt från 39,6 % av exporten 1999 till 20,9 % av exporten 2000 och kommer enligt prognoserna att stabiliseras vid 21,6 % av exporten 2001.

Förkortningar

DM // Tyska mark

EC // Europeiska gemenskapen

EFF // Utvidgad finansieringsfacilitet

EIB // Europeiska investeringsbanken

EU // Europeiska unionen

EUR // Euro

FDI // Utländska direktinvesteringar

//

GDP // Bruttonationalprodukten

IMF // Internationella valutafonden

SBA // Standby-avtal

USD // US-dollar

Bilaga

1. Risker som täcks genom gemenskapens budget

1.1. Tabell 1-3

I tabell 1-3 ges en överblick över de utestående garanterade lånebeloppen och de årliga amorteringar och räntor på upp- och utlåningsoperationer som innebär risker för gemenskapens budget. Dessa siffror motsvarar de största möjliga riskerna som kan belasta gemenskapen, och skall således inte tolkas som belopp som faktiskt kommer att belasta gemenskapsbudgeten. Vad avser tabell 3 är det inte säkert att alla de utbetalningar som redovisas kommer att göras.

1.1.1. Godkända maximibelopp (tabell 1)

Det godkända maximibeloppet definieras såsom summan av de lånetak som fastställts för varje låneoperation genom beslut av rådet.

För att få en fullständig bild av den risk som belastar gemenskapens budget måste man även beakta följande faktorer, som påverkar risken:

- En faktor som höjer riskbeloppet: de räntor som är kopplade till lånen måste läggas till det godkända maximibeloppet (lånetaket).

- Riskbeloppet minskar

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till länder i Medelhavsområdet till 75 %,

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till 70 % inom ramen för de lån till vissa tredjeländer som beviljats genom rådets beslut av den 14 april 1997, och genom att risken delas mellan gemenskapen och EIB, eftersom garantin i vissa fall endast täcker politiska risker,

* genom att gemenskapen endast garanterar EIB-lånen till 65% inom ramen för de lån till vissa tredjeländer som beviljats genom rådets beslut av 22 december 1999 och genom att risken delas mellan gemenskapen och EIB, eftersom garantin i vissa fall endast täcker politiska risker,

* genom att det redan skett återbetalningar, eftersom det här (utom vad gäller betalningsbalanslån till medlemsstaterna) rör sig om högsta beviljade lånebelopp, och inte om beviljade utestående belopp och

* på grund av att de belopp som beviljas inte nödvändigtvis utnyttjas i sin helhet.

1.1.2. Utestående belopp (tabell 1)

Det utestående beloppet definieras såsom den del av de utbetalda beloppen som vid en given tidpunkt ännu inte har återbetalats.

Till skillnad från den storhet som beskrivs under den föregående punkten omfattar alltså det utestående beloppet inte de belopp som ännu inte betalats ut eller som redan betalats tillbaka. Det anger alltså vilka belopp som är "i arbete" vid en viss tidpunkt.

1.1.3. Riskbeloppet år för år (tabellerna 2 och 3)

Beloppet är summan av de amorteringar och räntor som förfaller till betalning under ett visst budgetår.

Beloppet beräknas utifrån ett av följande underlag:

a) Det lån som skall återbetalas (tabell 2), vilket då motsvarar det utestående beloppet enligt ovan.

b) De lån som betalats ut plus de lån om vilka beslut fattats men som ännu inte betalats ut, plus de lån som föreslagits av kommissionen men om vilka ännu inget beslut fattats (tabell 3).

I det senare fallet motsvaras det lånebelopp som skall återbetalas av summan av de tak som fastställts i besluten om lån plus de lånebelopp som kommissionen föreslagit, men där beslut ännu inte fattats.

1.2. Tabeller över lånetransaktioner som garanteras genom budgeten

Tabellerna (5a, 5b(1), 5b(2) och 6.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

1.3. Förväntade utanordnanden och utbetalningar av EIB-lån

De siffror som ligger till grund för beräkningarna i tabell 3 har lämnats av EIB (EIB-lån till länder utanför gemenskapen ur EIB:s egna medel).

Förväntade utanordnanden

Per 30 juni 2001 återstår 204 miljoner euro att utanordna. Beloppet fördelar sig som följer:

miljoner euro

Medelhavsområdet: föregående mandat (4:e Syrien-protokollet) // 0

Central- och Östeuropa (1) // 75

Latinamerika och Asien // 129

F.d. jugosl. republiken Makedonien // 0

Bosnien // 0

(1) Det återstående beloppet för Central- och Östeuropa härrör från beslutet den 14 april 1997.

I EIB:s nya mandat om utlåning (2000-2007), som rådet fattade beslut om den 22 december 1999, tas den förväntade tidsplanen för utanordnanden av lån upp i den finansieringsöversikt som bifogas kommissionens förslag.

Förväntade utbetalningar

Vad gäller utbetalningen av återstående lånemedel har följande antagande gjorts: året för utanordnandet: 0 %, andra året: 10 %, tredje till femte året: 25 % per år, sjätte året: 15 %.

Per 30 juni 2001 återstod 7 315 miljoner euro att utbetala på lån som utanordnats fram till detta datum. Detta belopp fördelar sig enligt följande [7]:

[7] Bygger på arbetshypotesen att 25 % av lånet kommer att utbetalas årligen under fyra år och att den genomsnittliga löptiden kommer att vara femton år, varav tre är amorteringsfria. betalningsanstånd.

miljoner euro

Medelhavsområdet // 2 816

Central- och Östeuropa // 3 195

Latinamerika och Asien // 946

Sydafrika // 161

F.d. jugoslav. republiken Makedonien // 97

Bosnien // 100

Antagandet om utbetalning är under det nya mandatet (2000-2007) detsamma som anges ovan.

1.4. Förfarande vid utbetalning av garantier

1.4.1. Upp-och utlåningstransaktioner

Gemenskapen lånar upp medel på finansmarknaden för att sedan återutlåna dessa på samma räntevillkor och löptid till medlemsstater (betalningsbalans), till tredjeländer (ekonomiskt stöd på medellång sikt) och till företag (GNI-lån, Euratomlån).

Återbetalningen av dessa lån skall täcka återbetalningen av de lån som gemenskapen har tagit upp. Om låntagaren inte betalar i tid skall kommissionen återbetala lånet på det fastställda datumet med egna medel.

De medel som krävs för att betala budgetgarantin när den som tagit ett lån från gemenskapen inte har återbetalat i tid skall anskaffas på följande sätt:

a) Genom provisoriskt utnyttjande av likvida medel enligt artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. Denna metod har upprättats för att gemenskapen omedelbart på den fastställda förfallodagen skall kunna återbetala lån om låntagaren inte betalar i tid.

b) Om förseningen av återbetalningen har bekräftats tre månader efter förfallodagen, skall kommissionen vända sig till garantifonden för att möta den konstaterade bristen. Detta har till syfte att återställa kommissionens likviditet.

c) Genom överföringsförfarandet kan de nödvändiga anslagen för att täcka den konstaterade bristen föras in under budgetposten för garantier. Varje disponibelt utrymme i reserven för garantier skall användas i första hand. Denna metod skall tillämpas när garantifondens disponibla medel är otillräckliga. För att metoden skall få tillämpas måste budgetmyndigheten först ha gett sitt godkännande.

d) Genom återanvändning av belopp som tidigare återvunnits från låntagare som brustit i återbetalning och för vilka gemenskapsgarantin har trätt i funktion. Denna metod gör det i praktiken möjligt att betala snabbt, givetvis under förutsättning att återvunna medel finns disponibla.

1.4.2. Garantier avseende tredje land

Gemenskapens lånegaranti gäller i fråga om tredje land för lån som beviljats av finansiella företag såsom Europeiska investeringsbanken (EIB). När EIB har konstaterat att en låntagare vars lån är garanterat inte har återbetalat på den utsatta förfallodagen, begär banken att gemenskapen betalar skuldbeloppet enligt garantiavtalen. Garantin skall betalas senast tre månader efter det att en begäran från EIB inkommit till gemenskapen. EIB skall förvalta lånet med all den noggrannhet som krävs enligt bankpraxis och skall återkräva de medel som inte återbetalats sedan garantin trätt i funktion.

Sedan förordningen om upprättandet av en garantifond för åtgärder avseende tredje land trädde i kraft, föreskrivs enligt bestämmelserna i konventionen mellan gemenskapen och EIB om förvaltningen av fonden att kommissionen på grundval av EIB:s begäran om aktivering av garantin vid en konstaterad bristande återbetalning skall bevilja att banken inom tre månader tar ut de medel som fattas från garantifondens konto.

Om fondens medel är otillräckliga, aktiveras garantin genom samma förfarande som för upplånings- och utlåningstransaktioner.

Ett tillämpningsavtal ingicks den 20 och 22 januari 1999 mellan gemenskapen och EIB beträffande förfarandet för betalning och återbetalning inom ramen för gemenskapsgarantierna till EIB.

2. Metodbeskrivning för analys av unionens beräknade utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 1999-2001 med utgångspunkt i garantifondssystemet (tabell 4)

2.1. Reserv för garantier avseende lån till tredje land

I överensstämmelse med Europeiska rådets slutsatser i Edinburgh enades institutionerna om att Europeiska gemenskapernas allmänna budget, i enlighet med rådets beslut om budgetdisciplin och avtalet mellan institutionerna av den 29 oktober 1993, bör innehålla en reserv för lån och garantier för lån till tredje land. Reserven är avsedd att täcka garantifondens behov av medel och i förekommande fall garantiansökningar som överstiger fondens disponibla medel, så att dessa kan föras upp i budgeten.

Reservens garantibelopp är det belopp som avsatts i budgetplanen 2000-2006, dvs. 200 miljoner euro i 1999 års penningvärde. Reservens belopp uppgår till 203 miljoner euro år 2000 och kommer att vara 208 miljoner euro år 2001.

Villkoren för inbetalningar till samt utnyttjande och finansiering av garantireserven fastställs genom följande beslut:

* Rådets beslut nr 94/729/EG av den 31 oktober 1994 om budgetdisciplin.

* Rådets förordning (EKSG, EG, Euratom) nr 2730/94 av den 31 oktober 1994 om ändring av budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

* Rådets beslut nr 94/728/EG av den 31 oktober 1994 om systemet för gemenskapernas egna medel.

2.2. Beräkningsunderlag för inbetalningar till garantifonden

Underlaget för inbetalningar till fonden beräknas genom tillämpning av gällande garantinivåer (65 %, 70 %, 75 % eller 100 %)

- på lånegarantier som beviljats av rådet och för lånegarantier som föreslagits eller är under förberedelse av kommissionen, på grundval av uppskattade belopp för utanordnande av lån i finansieringsöversikterna (EIB-lån, Euratomlån) och

- på lånebelopp som beviljats (för finansiellt stöd) av rådet och lån som föreslagits eller är under förberedelse av kommissionen.

I bilagan till rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 om upprättande av en garantifond för åtgärder avseende tredje land behandlas sätten för betalning till garantifonden. För upp- och utlåningstransaktioner och garantier till finansieringsorgan inom ett flerårigt ramprogram med en mikroekonomisk eller strukturell inriktning, skall fonden enligt denna bilaga matas genom årliga delinbetalningar, vars storlek beräknas på grundval av de belopp som angivits i den ekonomiska redogörelse som bifogas kommissionens förslag och som vid behov anpassas mot bakgrund av rådets beslut.

Vad gäller gemenskapens övriga upp- och utlåningstransaktioner, såsom betalningsbalanslån till tredje land, verkställda i en eller flera delinbetalningar, skall belopp som betalas till fonden beräknas på grundval av det totala belopp som rådet fastställt för transaktionen.

I förordningens bilaga anges att från och med det andra året (för transaktioner som sträcker sig över flera år) skall de belopp som betalas in till fonden justeras med skillnaden den 31 december föregående år mellan de uppskattningar som låg till grund för den föregående betalningen och det faktiska utfallet av de lån som godkändes under året. Skillnader som avser föregående år medför en betalning påföljande år.

I bilagan anges även att när kommissionen inleder ett betalningsförfarande skall den gå igenom de transaktioner som redan föranlett betalningar, och i de fall de tidsfrister som ursprungligen fastställts inte iakttagits skall den föreslå att detta beaktas vid beräkningen av den första betalning inom ramen för påbörjade låneoperationer, som skall göras vid början av det påföljande budgetåret.

Under andra halvåret 2000 antog budgetmyndigheten således de båda följande överföringarna:

- Överföring 69/2000 avseende dels tillskott till garantifonden för makrofinansiellt stöd i form av lån till tredjeländer (Tadzjikistan, Moldova), dels den årliga delbetalning som anges i finansieringsöversikten över EIB:s lån till projekt i Kroatien.

- Överföring 74/2000 avseende den årliga delbetalning som anges i finansieringsöversikten över EIB:s lån till att konsolidera och stärka tullunionen EG-Turkiet.

2.3. Underlag för inbetalning till fonden vid partiella garantier

Vad avser EIB-lån som garanteras till 75 % baseras inbetalningen till fonden på 75 % av det totala beloppet för de beviljade operationerna.

De EIB-lån som beviljades av rådet vid dess sammanträden den 14 april 1997, den 19 maj 1998 och den 14 december 1998 omfattas av en garanti som begränsas till 70 % av de totala öppnade krediterna. Inbetalningen baseras på 70 % av de utanordnanden som förutses för året.

De EIB-lån som beviljades av rådet den 29 november och den 22 december 1999 omfattas av en garanti som begränsas till 65 % av de totala öppnade krediterna. Inbetalningen baseras på 65 % av de utanordnanden som förutses för året.

2.4. Inbetalning till garantifonden

De belopp som inbetalas till garantifonden beräknas med hjälp av den tillämpliga inbetalningssatsen (14 %), enligt det underlag som definierats ovan.

I förordningen om garantifonden fastställs i artiklarna 2 och 4 att fonden skall tillföras medel genom betalningar från den allmänna budgeten motsvarande 14 % av transaktionsbeloppet till dess att fondens medel uppgår till målbeloppet. Eftersom målbeloppet hade uppnåtts den 31 december 1997, har kommissionen enligt förordningen lagt fram förslag om omprövning av inbetalningssatsen. Förslagen ingår i den sammanfattande rapporten för fondens verksamhet som kommissionen har utarbetat i enlighet med artikel 3 i förordningen om fondens inrättande (KOM(1998) 168 slutlig av den 18 mars 1998). Rådets förordning 2728/94 om inrättande av en garantifond för åtgärder avseende tredje land har ändrats genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1149/1999 av den 25 maj 1999. Genom ändringsförordningen fastställs inbetalningssatsen och målbeloppet för fonden till 9 % från och med den 1 januari 2000.

2.5. Resterande utrymme i reserven för garantier

Det resterande utrymmet i garantireserven utgörs av skillnaden mellan reserven och rubriken inbetalning till garantifonden.

2.6. Återstående utlåningskapacitet

Den återstående utlåningskapaciteten är lånesidans motsvarighet till det resterande utrymmet i garantireserven med utgångspunkt från de gällande garantinivåerna.

3. Anmärkningar till landriskindikatorerna (+ tabellerna) //

//

Standardfotnoter //

//

(1) // Inbegriper endast EG- och EIB-lån (utestående betalningar) till länderna i Central- och Östeuropa, de nya oberoende staterna och Medelhavsländerna.

(2) // Ju högre rangordningstal, desto lägre kreditvärdighet för landet. Euromoney publicerade ingen rangordningslista i mars 1998.

(3) // Länderna placeras på en skala 0-100, där 100 betecknar den minsta risken för utebliven betalning. Ett land kan förbättra sin kreditrating men ändå flyttas ner på rankinglistan, om den genomsnittliga globala kreditratingen för alla bedömda länder förbättras.

//

Förkortningar och engelska ord i tabellerna //

//

S&P // Standard and Poor's

//

CCFF= // Kompensations- och beredskapsfacilitet

EFF= // Utvidgad finansieringsfacilitet

SBA = // Stand by-avtal

STF= // Systemomvandlingsfacilitet

//

est.= // uppskattning

n.a. = // uppgift saknas

Prelim.= // preliminärt

//

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>