Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om utvecklingen av folkhälsopolitiken i Europeiska gemenskapen"

(98/C 407/04)

Den 21 april 1998 beslöt kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som hade fått i uppdrag att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 7 juli 1998. Föredragande var Markku Lemmetty.

Vid sin 357:e plenarsession den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 9 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén föreliggande yttrande med 101 röster för, 2 emot och 1 nedlagd röst.

Inledning

1.1. Kommissionen har remitterat ett meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om utvecklingen av folkhälsopolitiken i Europeiska gemenskapen. Kommissionen publicerade ett tidigare meddelande den 24 november 1993 och anser nu att det finns ett behov av att bedöma i vilken mån den befintliga ramen fortfarande är tillfredsställande och kan klara av ett antal betydande utökningar.

1.2. Behovet av förändring beror på ihållande hälsorisker men i än högre grad på det ökande trycket på hälso- och sjukvårdssystemen, kombinerat med befolkningens ökande livslängd, samt på EU:s utvidgning och nya folkhälsobestämmelser i Amsterdamfördraget.

1.3. Kommissionen har kommit fram till att det krävs en grundlig översyn och ny utformning av samtliga prioriteringar, strukturer och åtgärdsmetoder. Denna slutsats bygger på en utvärdering av de nuvarande folkhälsoprogrammen och erfarenheterna av dem.

1.4. I meddelandet behandlas kortfattat hälsotillståndet i EU, medlemsstaternas uppgifter på folkhälsoområdet, utvidgningen och den internationella dimensionen. Kommissionen granskar gemenskapens roll på folkhälsoområdet, särskilt i ljuset av Maastrichtfördraget, och för en diskussion om gemenskapens framtida folkhälsopolitik.

1.5. I meddelandet föreslås att gemenskapens framtida folkhälsopolitik skall grunda sig på tre åtgärdsområden:

- Förbättrad information för förbättring av folkhälsan.

- Snabba åtgärder vid hälsorisker.

- Arbete med avgörande faktorer för folkhälsa genom hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder.

1.5.1. Kommissionens avsikt är att dessa åtgärdsområden också skall omfatta utmaningarna i samband med utvidgningen och eventuella hälsokrav på andra politiska områden.

1.6. I meddelandet lägger kommissionen inte fram några formella förslag till gemenskapens nya folkhälsopolitik utan vill stimulera till en bred debatt om hur gemenskapens folkhälsopolitik skall utformas under nästa årtusende. Efter denna debatt har kommissionen för avsikt att lägga fram konkreta förslag till en ny politik så snart Amsterdamfördraget har ratificerats.

2. ESK:s tidigare yttranden om gemenskapens folkhälsopolitik

2.1. I detta sammanhang bör man erinra om kommitténs tidigare yttranden () eftersom de har påverkat gemenskapens breda riktlinjer på folkhälsoområdet som nu ingår i kommissionens meddelande, särskilt i avdelning 5 och 6.

2.2. Kommittén hade följande kommentarer om de handlingsprogram som kommissionen utformat:

- Begränsade resurser: Kommittén har genomgående ansett att de finansiella anslagen till vart och ett av de olika programmen inte räcker för att uppnå de uppställda målen.

- Samordnade och kompletterande program: Kommittén anser att det är viktigt att säkerställa att gemenskapens program på folkhälsoområdet är samordnade och kompletterar varandra för att undvika dubblering eller överlappning och uppnå en effektiv växelverkan dem emellan.

- Kommittéförfarande: Kommittén anser att medlemsstaterna bör ta hänsyn till synpunkterna bland de olika socioekonomiska parterna på folkhälsoområdet och till olika intressen på området när de utnämner personer till de rådgivande kommittéer som skall bistå kommissionen, såväl vad gäller kriterier och förfaranden för urval och finansiering av projekt under de olika programmen som utvärderingsförfarandet.

2.2.1. Efter att ha analyserat handlingsprogrammen har kommissionen nu gjort liknande iakttagelser: programmen är inte tillräckligt flexibla och har skapat en stor administrativ börda och därmed bundit upp värdefulla resurser.

2.3. I sina yttranden har kommittén också betonat hur viktigt det är att förstärka den övergripande hälsoskyddsstrategin. Denna strategi har nu accepterats och uttrycks med kraft i den nya artikel 152 i Amsterdamfördraget. Det finns också en ny punkt 4 b om "åtgärder på veterinär- och växtskyddsområdet".

2.3.1. Bestämmelserna i Amsterdamfördraget behandlas ytterligare i punkt 3.8.

2.4. Vad beträffar gemenskapens framtida folkhälsopolitik bör man särskilt nämna kommitténs yttrande om kommissionens tidigare meddelande om "Ramen för åtgärder på folkhälsoområdet", som antogs den 6 juli 1994 ().

2.4.1. I detta yttrande lyftes följande punkter fram:

- Den specifika åldersproblematiken (t.ex. grupper av unga respektive äldre) och sårbara kategorier (t.ex. invandrare och andra minst gynnade befolkningsgrupper).

- Sambandet mellan hälsopolitiken och den socioekonomiska dimensionen (t.ex. sysselsättning).

- Folkhälsans "övergripande karaktär" skall utöver socialpolitiken också omfatta särskilda områden (t.ex. miljön).

3. Allmänna kommentarer

3.1. Ekonomiska och sociala kommittén konstaterar att kommissionens meddelande och den diskussion som förs i det är av stor betydelse. Denna diskussion är särskilt aktuell eftersom många problem har nått ett stadium då det är möjligt att göra allmänna iakttagelser. De yttre utmaningarna har också blivit fler och det behövs förberedelser för att leva upp till det nya fördraget.

3.2. Folkhälsan förbättras i gemenskapen men det finns en stor potential för ytterligare förbättring både på medlemsstatsnivå och gemenskapsnivå. Kommittén instämmer därför i att det finns ett brådskande behov av att förstärka gemenskapens folkhälsopolitik.

3.3. I sin analys av folkhälsotillståndet och medlemsstaternas uppgifter har kommissionen presenterat väsentliga och obestridliga fakta. Kommittén konstaterar dock att meddelandet, i kontrast till den mycket detaljerade analysen av medlemsstaternas uppgifter på folkhälsoområdet, inte innehåller många konkreta handlingsförslag. I detta sammanhang vill kommittén framhålla att medborgarna har högre förväntningar men också känner oro för hälso- och sjukvårdens framtid.

3.4. Kommittén anser att det finns många obesvarade frågor förutom de som behandlas i meddelandet. Utgifterna för hälso- och sjukvård har ökat i gemenskapen men ingen hänsyn har tagits till konsekvenserna av nya utvecklingstendenser inom den ekonomiska politiken och fullbordandet av den inre marknaden. Andra frågor som bör tas upp är gränsöverskridande hälso- och sjukvård och utvecklingen i näringsliv och samhälle.

3.5. Utmaningen med utvidgningen och den internationella dimensionen

3.5.1. Utvidgningen och den internationella dimensionen kunde ha behandlats mera i detalj. Dessa frågor bör studeras närmare och kommittén föreslår ytterligare insatser, i synnerhet vad gäller kandidatländerna.

3.5.2. Eftersom utvecklingen av hälsopolitiken kommer att bli en viktig uppgift när unionen utvidgas till Central- och Östeuropa, bör kandidatländerna få all tänkbar hjälp. Inte enbart lagstiftningsvägen utan också genom att integrera dessa länder i befintliga handlingsprogram på folkhälsoområdet och i EU:s generella folkhälsopolitik så tidigt som möjligt.

3.5.3. Kommittén ber därför kommissionen att i en rapport utvärdera hälsotillståndet i kandidatländerna, liksom man gjorde i meddelandet om "Miljön och utvidgningen", som ett medel att identifiera möjliga områden för samarbete och tekniskt bistånd (t.ex. informationsutbyte, experthjälp för befintliga program, etc.). Kommittén betonar vidare nödvändigheten av att samarbeta med WHO vid bedömningen av hälsotillståndet i kandidatländerna.

3.5.3.1. I samband med utvidgningen vill kommittén framhålla Phare-projektens viktiga roll och accepterar inte någon nedskärning av stödet till hälso- och sjukvårdssektorn.

3.5.4. Kontakter med internationella organisationer, som främjar folkhälsan inom sina egna områden, är väl etablerade. Därför räcker det att nämna hur viktigt det är att samarbeta och också att undvika onödigt dubbelarbete. Folkhälsorelaterade verksamheter inom det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och G7-gruppen, liksom samarbetet mellan EU och medelhavsområdet är särskilt viktiga. Kommittén vill därför framhålla hur viktigt det är att kommissionen fortsätter ett nära samarbete med WHO, OECD och Europarådet.

3.6. Gemenskapens roll på folkhälsoområdet

3.6.1. Kommissionen har på ett rätt självkritiskt sätt analyserat gemenskapens aktuella roll på folkhälsoområdet och har med sina nya förslag erkänt de problem och brister som uppstått. Men många av problemen varnade kommittén och andra för i förväg: begränsade resurser och programmens bristande flexibilitet.

3.6.2. Vissa oväntade händelser - som galna ko-sjukan - fick befolkningen att kräva insatser och reaktioner från EU på folkhälsoområdet. Detta har resulterat bland annat i en omorganisation av kommissionen och i ökade resurser. Kommittén anser att det nu - i början av ett nytt århundrade - är rätt tid att analysera och fortsätta att utveckla gemenskapens roll på folkhälsoområdet. Det behöver inte bli en kris för att det skall ske. I det sammanhanget måste medierna ta sitt ansvar för att de lyft fram mer "säljande" sjukdomar och problem (Creutzfeldt-Jakobs sjukdom, piller mot impotens, etc.) medan viktigare folkhälsofrågor och risker kanske undervärderas. Kommittén håller för närvarande på med att utarbeta ett yttrande på eget initiativ om "Resistens mot antibiotika som ett hot mot folkhälsan", bara för att nämna en viktig fråga.

3.6.3. ESK erkänner att EU:s folkhälsoprogram och deras förvaltning behöver omorganiseras. Kommittén betonar dock hur ytterst viktigt det är att väldigt noga utvärdera både de erfarenheter som gjorts och möjliga konsekvenser av nya sätt att organisera och förvalta programmen, innan man skapar nya organisatoriska och förvaltande strukturer. I denna utvärdering bör hänsyn tas till resultaten av genomförandet av befintliga program samt till kommissionens, medlemsstaternas och även berörda sakkunnigas synpunkter.

3.7. Förhållandet mellan gemenskapen och medlemsstaterna när det gäller hälsovårdssystem

3.7.1. Kommittén vill påpeka att hälsovård och yrkesverksamma inom hälsa och sjukvård har gemensamma problem - även om hälsovårdssystemen är helt och hållet medlemsstaternas ansvar - och dessa kommer troligen att bli mer "synliga" på gemenskapsnivå, till följd av "den fria rörligheten för människor" (se nedan) och utvidgningen (se ovan).

3.7.2. I detta sammanhang är avsnitt 6 i meddelandet rätt relevant för nationella system. Kommittén fäster stor vikt - vilket påpekats vid flera tillfällen tidigare - vid samarbete med och mellan medlemsstaterna och betonar subsidiaritetsprincipen. ESK anser därför att gemenskapens roll vad gäller hälsoskydd bör vara att även i fortsättningen lägga tyngdpunkten vid hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder och vid det informationsutbyte som bäst gagnar folkhälsan och hälsoskyddet både i gemenskapen och i medlemsstaterna.

3.7.3. EG-domstolens domar i Kohl- och Decker-målen () har visat att domstolen genom att tillämpa principerna om "fri rörlighet för varor, tjänster och kapital", vilka är inskrivna i fördraget, har fällt utslag som har direkt inverkan på medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem. EG-domstolens domar har således ett betydande inflytande på de nationella hälso- och sjukvårdssystemen.

3.7.4. Dessa EG-domar bygger främst på fördragets bestämmelser om ekonomiskt samarbete. Bestämmelserna i fördragen om social trygghet är begränsade och därför är det sociala skyddet på gemenskapsnivå reglerat endast i relativt liten omfattning. I detta sammanhang anser kommittén att konsekvenserna av "fri rörlighet" inte bara kan ses ur marknadssynpunkt och att marknadsbestämmelserna inte bör ha negativa konsekvenser för medlemsstaternas hälso- och sjukvårdssystem. Dessutom anser ESK att det är nödvändigt att se hälso- och sjukvårdssystem och dithörande tjänster som en del av de europeiska medborgarnas livskvalitet.

3.8. Bestämmelser om folkhälsan i det nya Amsterdamfördraget

3.8.1. Den nya artikeln 152 om folkhälsan i Amsterdamfördraget förtjänar speciell uppmärksamhet, eftersom den kommer att ligga till grund för all framtida utveckling. Kommittén har vid många tillfällen välkomnat folkhälsoområdets ständigt ökande roll på gemenskapsnivå.

3.8.2. Det är särskilt viktigt att bestämmelsen som säger att "en hög hälsoskyddsnivå skall säkerställas vid utformande och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder" har flyttats till i början av artikel 152. Detta bör spela avgörande roll när den nya folkhälsopolitiken och raden av insatser skall utarbetas.

3.8.3. De nya bestämmelserna omfattar åtgärder som "inriktas på att förbättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för människors hälsa".

3.8.4. Kommittén anser att man kan bygga hela den framtida folkhälsopolitiken på dessa allmänna principer. Med tanke på hur krävande och omfattande uppgiften är, bör det vara möjligt att insistera på en adekvat finansiering på gemenskapsnivå.

3.8.5. Kommittén anser också att bestämmelserna i det nya fördraget borde uppmuntra kommissionen till att omorganisera sin folkhälsosektor och möjliggöra en bättre fördelning av resurserna. Framtiden för gemenskapens folkhälsopolitik hänger på om det finns tillräckligt med resurser och därför borde befintliga resurser prioriteras och fördelas på ett rättvist sätt, med en bedömning från fall till fall av kostnaderna och fördelarna med att tillämpa "försiktighetsprincipen".

3.8.5.1. Kommittén anser vidare att personalstyrkan inom folkhälsoenheten i GD V måste ökas totalt sett och att enheten särskilt behöver ha ökad tillgång till högkvalitativ sakkunskap på området. Dessutom bör koordineringen med andra generaldirektorat säkerställas.

3.8.6. Kommittén uppmanar kommissionen att klargöra dessa grundläggande förutsättningar i processens nästa fas. Kommittén anser vidare att folkhälsoområdets roll skulle kunna stärkas ytterligare om det fanns en kommissionär med speciellt ansvar för folkhälsofrågor på gemenskapsnivå.

3.9. Gemenskapens framtida folkhälsopolitik

3.9.1. Vad beträffar gemenskapens framtida folkhälsopolitik är de föreslagna insatserna bara ett steg i rätt riktning mot de uppställda målsättningarna och utmaningarna. Kommittén önskar att de föreslagna målsättningarna prioriteras. Kommittén tvivlar dessutom på att de tre föreslagna insatserna är ett adekvat svar på viktiga frågor som utvidgningen och annan gemenskapspolitisk inverkan på hälsoområdet.

3.9.2. I det sammanhanget hänvisar kommittén till kommissionens sociala handlingsprogram för 1998 - 2000 och förberedelsen av de femte ramprogrammet för FoTU.

3.9.3. Slutligen lovar kommissionen i konklusionerna i meddelandet att lägga fram konkreta förslag till en ny politik, när Amsterdamfördraget väl ratificerats. I det sammanhanget anser kommittén att det är nödvändigt med en omfattande översikt över insatserna på folkhälsoområdet.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Kommissionen föreslår tre insatsområden för framtida folkhälsopolitik. Därigenom förutsätter man att de principer och ställningstaganden som uttrycktes i meddelandet 1993 fortfarande är aktuella, medan de i själva verket behöver en grundlig översyn.

4.1.1. I framtida gemenskapsinsatser bör särskilt vikt fästas vid hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder, men samtidigt bör också andra åtgärder vidtas för att stödja utvecklingen av folkhälsan och hälsovården i medlemsstaterna. Beträffande den sistnämnda anser ESK att ansträngningarna borde koncentreras på informationsutbyte och utveckling av riktlinjer, baserat på en allmän uppfattning om bästa praxis. Man bör prioritera frågor som anses särskilt viktiga för medborgarnas hälsa, för att förbättra hälso- och sjukvård och områden där gemenskapsinsatser kan ge ett betydande mervärde. När man genomför en sådan insats måste vederbörlig hänsyn tas till fördraget som definierar och reglerar gemenskapens handlingsfrihet.

4.2. Åtgärdsområde 1: Förbättrad information för förbättring av folkhälsan

4.2.1. Inom åtgärdsområde 1 framhåller kommissionen behovet av att inrätta ett tillförlitligt system för hälsoinformation. Sådan behövs när det gäller hälsotillstånd, avgörande faktorer för hälsa samt hälso- och sjukvårdssystem. Kommissionen föreslår härvid frågor som bör behandlas närmare. Dessa är dock mycket allmänt utformade.

4.2.2. Kommittén hade uppskattat en mer omfattande redogörelse i vilken man tog upp andra viktiga prioriteringar såsom funktionsförmåga och funktionsnedsättningar, inklusive förmåga respektive oförmåga till arbete samt även hälsotillstånd och funktionsförmåga hos äldre arbetstagare och hos de äldre.

4.2.3. Med hänsyn till fördragens lydelse anser kommittén att kommissionen inom åtgärdsområde 1 kunde ge högsta prioritet åt frågor som att främja folkhälsan och förebygga sjukdomar. Kommissionen borde emellertid också främja verksamheter som stöder förbättringar i folkhälsan samt i hälso- och sjukvården som helhet.

4.2.4. Kommittén menar också att kommissionen bör se till att framtida åtgärder inom åtgärdsområde 1 direkt tjänar som stöd för förbättringar i folkhälsan samt i hälso- och sjukvårdssystemen i medlemsstaterna.

4.3. Åtgärdsområde 2: Snabba åtgärder vid hälsorisker

4.3.1. Inom åtgärdsområde 2 är avsikten i första hand att framhålla betydelsen av samarbete och stöd mellan myndigheterna i medlemsstaterna. I meddelandet ger man färska exempel på olika typer av epidemier.

4.3.2. Detta åtgärdsområde skulle göra det möjligt att utveckla övervakning på gemenskapsnivå och ett system för tidig varning samt förmåga till snabba åtgärder. I april 1998 antog rådet en gemensam ståndpunkt om "Program för gemenskapsåtgärder 1999 - 2003 för ovanliga sjukdomar" och i maj 1998 nåddes en överenskommelse enligt förlikningsförfarandet om "Nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar".

4.3.3. Kommittén stöder också en breddning av gemenskapens förmåga att reagera på hot mot folkhälsan till att omfatta, förutom smittsamma sjukdomar, andra akuta hot mot och faror för folkhälsan. Den anser för övrigt att åtgärdsområdet också kunde omfatta hälsokrav som har samband med livsmedelssäkerhet och miljön.

4.4. Åtgärdsområde 3: Arbete med avgörande faktorer för folkhälsa genom hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder

4.4.1. Inom åtgärdsområde 3 är det fråga om att arbeta med avgörande faktorer för folkhälsan genom hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder. Kommissionen vill ändra det rådande programstyrda sättet att arbete. Man talar också om behovet av att omfördela resurser. På denna punkt söker kommissionen få igång en diskussion om prioriteringar genom att själv ställa de frågor som bör övervägas.

4.4.2. Kommissionen avser att utvärdera speciella mått och åtgärder som påverkar kunskaper, attityder och beteenden i fråga om folkhälsan inom nämnda åtgärdsområde ("avgörande faktorer för folkhälsa") och anger därvid som exempel utvecklingen avseende tobak, alkohol, narkotika och näringsbehov.

4.4.3. Kommittén anser det vore till fördel om listan på exempel också omfattade hälsosam livsstil, fysisk aktivitet, faktorer som inverkar på allergier och astma, socialt beteende och psykisk hälsa. Betydelsen av dessa faktorer förbigås och undervärderas ofta. Å andra sidan vore det inte motiverat att ta med reklam, eftersom denna endast utgör ett medel för kommunikation och inte är unik.

4.4.4. Kommittén anser att inställningen i dokumentet till förebyggande av sjukdomar är för begränsad. Den borde utvidgas till att omfatta alla relevanta fakta, det vill säga åtgärder med inriktning på den fysiska och sociala miljön, på totala populationer, på högriskgrupper och på individer.

4.5. Effekten av gemenskapens handlingsprogram på folkhälsan och behovet av ett "helhetsgrepp"

4.5.1. Förutom de tre åtgärdsområdena behandlar meddelandet effekten på folkhälsan av andra politikområden inom gemenskapen. Kommissionen har lagt fram en tredje rapport om införandet av hälsoskyddskrav i gemenskapens politik (1996) () och ett ytterligare dokument som avser samma ämne. Med hänsyn till att det nya fördraget syftar till att "(e)n hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformningen och genomförandet av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder" anser kommittén emellertid att det inte räcker att bara lägga fram rapporter, eftersom uppgifterna endast avser det förgångna (i detta fall redovisas läget för 2 år sedan) och det därför inte lämnas några rekommendationer om framtida åtgärder.

4.5.2. Enligt kommittén kunde ett fjärde åtgärdsområde vara ett sätt att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå på andra politikområden och inom andra program. Inom detta område skulle man arbeta med att införa hälsoskyddskrav i alla gemenskapsprogram. Om kommissionen inte vill göra detta, borde den åtminstone redovisa hur man kan tillse att hälsoaspekterna alltid beaktas i den (tillräckliga) utsträckning som de förtjänar.

4.5.3. Kommittén framhåller behovet av ett helhetsgrepp och är inte nöjd med den "integrering" i gemenskapens politik och verksamhet som föreslås i meddelandet. För att öka skyddet för människors hälsa när gemenskapens politik och verksamhet utformas bör vidare enligt kommittén varje kommissionsförslag innehålla en utvärdering av effekterna på folkhälsan. Framtida gemenskapspolitik bör få en sådan inriktning.

4.5.4. I sammanhanget välkomnar kommittén rådets uppmaning () till kommissionen att i de årliga rapporterna om genomförandet av föregående års arbetsprogram ta med ett stycke om effekter på folkhälsan samt att i det årliga programmet för det kommande arbetet ange de förslag som kan inverka på folkhälsan.

5. Slutsatser

5.1. Kommittén välkomnar kommissionens meddelande och anser att den nya inriktningen med tre åtgärdsområden är godtagbar. Emellertid anser kommittén att kommissionens överväganden om en "framtida gemenskapspolitik för folkhälsa" är för allmänt hållna och att åtgärderna inom varje område inte prioriterats. Kommissionens dokument borde innehålla detaljerade förslag om hur kommissionen avser att uppnå målet med de åtgärder som föreslås inom varje område. Kommissionen bör i det sammanhanget beakta effekterna på folkhälsopolitiken av nya förhållanden inom den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken och när det gäller frågor som rör inre marknaden (t.ex. EG-domstolens domar).

5.2. Kommittén har vidare följande synpunkter på meddelandet:

- Tillräcklig fördel dras inte av bestämmelserna i Amsterdamfördraget , framför allt kravet att "En hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder."

- Ett fjärde åtgärdsområde borde inrättas för att behandla införandet av folkhälsokrav i andra politikområden och program eller, alternativt, borde kommissionen föreslå ett praktiskt sätt att se till att folkhälsoaspekter beaktas.

- Meddelandet borde innehålla en mera djupgående analys av utvidgningen samt dess effekter på och risker för gemenskapens folkhälsopolitik. Kommittén uppmanar kommissionen att utarbeta en "utvärderande rapport" om "Folkhälsan och utvidgningen" så att man kan identifiera möjliga områden för samarbete med och tekniskt bistånd till ansökarländerna.

5.3. Kommittén uppmanar därför kommissionen enträget att ta hänsyn till dessa rekommendationer i nästa steg, som enligt kommitténs uppfattning borde bestå i att utarbeta ett heltäckande förslag till åtgärdsprogram på folkhälsoområdet.

5.4. Slutligen anser kommittén det helt nödvändigt att omorganisera och förstärka de avdelningar inom kommissionen som handlägger folkhälsofrågor. Den förordar att en särskild kommissionsledamot utses med uppgift att ansvara för folkhälsofrågor på gemenskapsnivå.

Bryssel den 9 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Se ESK:s yttrande om: "Meddelande om ramen för åtgärder på folkhälsoområdet", EGT C 388, 31.12.1994; "Handlingsprogram för cancerbekämpning", EGT C 393, 31.12.1994; "Meddelande om främjande av folkhälsan samt information, utbildning och yrkesutbildning i hälsofrågor", EGT C 102, 24.4.1995; "Handlingsprogram för bekämpning av narkotikamissbruk", EGT C 110, 2.5.1995; "Handlingsprogram om aids och andra överförbara sjukdomar", EGT C 133, 31.5.1995; "Handlingsprogram för hälsokontroll", EGT C 174, 17.6.1996; "De många konsekvenserna av krisen med bovin spongiform encefalopati (BSE) inom EU", EGT C 295, 7.10.1996; "Nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av överförbara sjukdomar", EGT C 30, 30.1.1997; "Handlingsprogram för förebyggande av skador", EGT C 19, 21.1.1998; "Handlingsprogram för ovanliga sjukdomar", EGT C 19, 21.1.1998; "Handlingsprogram för föroreningsrelaterade sjukdomar", EGT C 19, 21.1.1998; "Meddelande om konsumenternas hälsa och livsmedelssäkerhet", EGT C 19, 21.1.1998.

() Se ESK:s yttrande om "Meddelande om ramen för åtgärder på folkhälsoområdet", EGT C 388, 31.12.1994.

() Jfr EG-domstolens dom nr C-120/95 (28.4.1998): EG-fördragets artiklar 30 och 36 utesluter nationella bestämmelser, enligt vilka en socialförsäkringsinstitution i en medlemsstat vägrar att till en försäkringstagare utbetala det fasta beloppet för ett par glasögon med korrigerande linser, som inköpt hos en optiker verksam i en annan medlemsstat, med motiveringen att alla inköp av medicinska produkter utomlands skall godkännas på förhand ("fri rörlighet för varor"). EG-domstolens dom nr C-158/96 (28.4.1998): EG-fördragets artiklar 59 och 60 utesluter nationella bestämmelser, enligt vilka det krävs tillstånd från den försäkrades sociala försäkringskassa för återbetalning av kostnader för tandvård - i överensstämmelse med tarifferna i försäkringslandet - som utförts av en tandläkare verksam i en annan medlemsstat ("fri rörlighet för tjänster").

() KOM(98) 34 slutlig - Kommissionens tredje rapport till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om införandet av hälsoskyddskrav i gemenskapens politik (1996).

() EGT C 169, 4.6.1998.