EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.05.1997 
KOM(97) 218 slutlig 
97/0137 (CNS) 
97/0138 (CNS) 
MEMORANDUM FRÅN KOMMISSIONEN 
Tillämpning av konkurrensreglerna på luftfart 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om ändring av förordning (EEG) nr 3975/87 
om förfarandet för tillämpning av konkurrensreglerna på företag 
inom luftfartssektorn 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget 
på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden vad gäller luftfarten mellan 
gemenskapen och tredje land 
(framlagda av kommissionen) 

MEMORANDUM FRÅN KOMMISSIONEN 
Tillämpning av konkurrensreglerna på luftfart 
A ÄNDRING AV FÖRORDNING 3975/87 OM VILLKOREN FÖR 
TILLÄMPNING AV KONKURRENSREGLERNA 
Bakgrund 
1. Kommissionen lade redan 1981 fram ett förslag för rådet till förordning om 
fastställande av villkoren för tillämpningen av konkurrensreglerna på 
luftfartssektorn och föreslog vli luftfartsförbindelser med tredje land skulle 
omfattas av förordningens tillämpningsområde1. Under behandlingen av förslaget i 
rådet, framkom det att det, för att uppnå enighet om kommissionens förslag, skulle 
vara nödvändigt att begränsa förordningens tillämpningsområde till internationell 
luftfart inom gemenskapen. Memorandum nr 22 ändrades i överensstämmelse 
därmed, såväl som artikel 1.2 i förordning (EEG) nr 3975/873. 
2. Rådets förordning nr 3975/87 begränsade ursprungligen tillämpningsområdet för 
de befogenheter som tilldelats kommissionen för att säkerställa att 
konkurrensreglerna inom luftfartsområdet följdes, i form av rätt att inleda 
undersökningar, fatta beslut och ålägga sanktioner samt godkänna individuella 
undantag, till internationella transporter mellan medlemsstaterna. Kommissionens 
befogenheter omfattade varken inrikes luftfart eller luftfart mellan en medlemsstat 
och tredje land. 
3. Domstolen bekräftade i sin dom av den 11 april i målet "Ahmed Saeed"4 domslutet 
i målet "Nouvelles frontières"5 i fråga om tillämpningen av artikel 85 i fördraget 
och fann att artikel 86 i fördraget direkt kunde tillämpas av de nationella 
domstolarna, även i avsaknad av en tillämpningsförordning enligt artikel 87 i 
fördraget eller åtgärder som vidtagits av en i fråga om konkurrensbegränsande 
samverkan behörig nationell konkurrensmyndighet eller av kommissionen (med 
stöd av artiklarna 88 och 89 i fördraget). Domstolens dom innebär att det anses 
föreligga missbruk i strid med artikel 86, om ett lufttrafikföretag med en 
dominerande ställning på annat sätt än genom ett normalt konkurrensbeteende 
lyckas undanröja all priskonkurrens, även på inrikeslinjer eller på en linje mellan 
gemenskapen och tredje land. Eftersom det inte har fastställts något 
gruppundantag som ger lufttrafikföretag rätt att överlägga om eller än mindre att 
komma överens om priserna på flyglinjer mellan gemenskapen och tredje land, är 
sådana överläggningar eller avtal förbjudna enligt artikel 85 och därmed 
automatiskt (ipso jure) ogiltiga när antingen myndigheterna i den medlemsstat där 
en av de berörda flygbolagen har sitt säte eller kommissionen, i enlighet med 
artikel 88 och 89, har konstaterat att dessa överläggningar eller avtal är oförenliga 
med artikel 85. Domstolen fastslog dessutom att en medlemsstat inte uppfyller sina 
1 EGT nr C 291, 12.11.1981. 
2 KOM(84) 72 slutlig, 15.3.1984. 
3 EGT nr L 374, 31.12.1987, s. 1. 
4 Domstolens dom av den 11 april 1989 i mål 66/86, Ahmed Saeed, REG 1989. s. 803. 
5 Domstolens dom av den 30 april 1986 i de förenade målen 209-213/84, Asjes, REG 1986, s. 1425. 
förpliktelser enligt fördraget om den godkänner prislistor som är oförenliga med 
artikel 85 eller 86. Detta skulle exempelvis vara fallet om överläggningar som inte 
har beviljats undantag enligt 85.3 resulterade i en överenskommelse om en enhetlig 
prisstruktur. 
4. Eftersom kommissionen, i fråga om inrikes luftfart och luftfart mellan EG-länderna 
och tredje land vid denna tidpunkt varken hade befogenhet att medge undantag 
enligt artikel 85.3 eller att med hjälp av de normala förfarandena ingripa mot 
missbruk av dominerande ställning med tillämpning av artikel 86 uppstod på 
samma sätt som i dag en betydande osäkerhet bland lufttrafikföretagen om vilka 
förfaranden och avtal de lagligen kan anta eller ingå på dessa rutter. Om 
lufttrafikföretagen handlar lagstridigt, även om detta sker oavsiktligt, löper de 
risken att stämmas inför rätta vid de nationella domstolarna och att bli ålagda att 
betala gottgörelse. Före det tredje åtgärdspaketet för avregleringen av luftfarten, 
som införde principen om fri prissättning genom att anta förordning 
(EEG) nr 2409/926, befann sig medlemsstaterna i en motsvarande osäker situation 
när de skulle godkännna de priser som flygbolagen önskade använda på dessa 
flyglinjer. För att upprätta den nödvändiga rättssäkerheten på detta område, 
begärde kommissionen av rådet de nödvändiga befogenheterna för att klargöra 
villkoren för tillämpningen av artiklarna 85 och 86 på inrikes luftfart och luftfart 
mellan gemenskapen och tredje land. 
5. För att kunna tillämpa konkurrensreglerna på inrikes luftfart och luftfart mellan 
EG-länderna och tredje land, föreslog därför kommissionen7 rådet på nytt 1989 att 
anta förordningarna om en utvidgning av tillämpningsområdet för kommissionens 
befogenheter. 
Inrikes luftfart 
Eftersom rådet inom ramen för det tredje luftfartspaketet hade förpliktigat sig att 
fastställa regler för cabotage, blev det nödvändigt att samtidigt besluta om åtgärder 
som gjorde det möjligt för kommissionen att tillämpa konkurrensreglerna på 
luftfart inom en enskild medlemsstat. 
Detta föranledde kommissionen att dra tillbaka sitt förslag från 19898 vad gällde 
inrikes luftfart, och att den 25 juli 1991 lägga fram ett nytt förslag till förordning9 
som avsåg att utsträcka tillämpningsområdet för förordning (EEG) nr 3975/87 till 
att hädanefter även omfatta inrikes luftfart i en enskild medlemsstat. Detta 
sistnämnda förslag antogs av rådet den 23 juli 1992 i form av förordning 
(EEG)nr2410/9210. 
6 EGT nr L 240, 24.8.1992, s. 15. 
7 KOM(89) 417 slutlig, 8.9.1989. 
8 EGT nr C 248, 29.9.1989, s. 9. 
9 EGT nr C 225, 30.8.1991, s.9. 
10 EGT nr L 240, 24.8.1992, s. 18. 
Luftfart på flyglinjer mellan gemenskapen och tredje land 
8. Rådet har emellertid hittills ännu inte tillstyrkt kommissionens förslag angående 
luftfart på flyglinjerna mellan gemenskapen och tredje land. 
9. När det gäller luftfarten på dessa flyglinjer anser kommissionen emellertid att en 
rad nya faktorer har tillkommit efter rådets senaste behandling av kommissionens 
förslag 1989. Dessa nya faktorer förstärker, enligt kommissionens synsätt, behovet 
av att nu tilldela kommissionen samma befogenheter att vidta åtgärder med 
avseende på de flygtransporter som erbjuds på dessa flyglinjer, som dem som 
kommissionen har i dagsläget i kraft av förordning (EEG) nr 3975/87, för att 
säkerställa att konkurrensreglerna följs med avseende på luftfart mellan flygplatser 
inom gemenskapen. 
10. Förutom de redan 1989 existeiande faktorer som bidrog till rättsosäkerhet och 
som fortfarande gäller (s^ punkt 3 och 4 i detta memorandum) har följande 
faktorer tillkommit: 
10.1 Liberaliseringen av den inre marknaden 
Den lagstiftningsmässiga ramen har i grunden ändrats till följd av införandet 
av det tredje luftfartspaketet som trädde i kraft den 1 januari 1993 vilket 
medförde en ökad liberalisering av flygtransportmarknaden. Denna 
liberalisering kommer i april 1997 att kompletteras av införandet av en 
obegränsad rätt till cabotage. 
I och med att de tidigare lagstiftningsmässiga begränsningarna för lufttrafik-
företagens kommersiella beteende allt mer avlägsnas, träder 
konkurrensfrågorna allt mer i förgrunden. När ett lufttrafikföretag är 
verksamt på en mer konkurrensutsatt marknad, visar kommissionens 
erfarenheter från andra sektorer på det nödvändiga i att förfoga över bredare 
och mer effektiva styrmedel för att kunna hantera den nyuppkomna 
situationen till följd av liberaliseringen av den lagstiftningsmässiga ramen i 
syfte att säkerställa lika konkurrensvillkor mellan de ekonomiska aktörerna 
och likaledes skydda konsumenternas intressen. 
Det framgår tydligt att flygningarna på gemenskapsmarknaden för vissa stora 
lufttrafikföretag, huvudsakligen från länder utanför gemenskapen, eller för 
vissa flygallianser, i vissa fall endast utgör en inledande sträcka eller 
fortsättningen på en flygning med tredje land som bestämmelseort. 1 ett 
sådant fall kan flygningarna mellan orter inom gemenskapen organiseras 
bland annat genom att dela flygruttnummer med en samarbetspartner 
("codesharing"), och betraktas då utgöra en enda sträcka. 
Det framstår som absolut nödvändigt att tilldela kommissionen dessa 
styrmedel för att förhindra att fördelarna med den pågående liberaliseringen 
delvis upphävs av konkurrensbegränsande eller otillbörliga beteenden från 
europeiska eller utomeuropeiska ekonomiska aktörernas sida. Detta skulle 
också göra det möjligt att bland annat genom möjliga interimistiska åtgärder 
erbjuda ett effektivare och mera omedelbart skydd för mindre och 
medelstora lufttrafikföretag som oftast är gemenskapsföretag och som skulle 
kunna drabbas av sådana former av illojal konkurrens. 
10.2 Svagheten när det gäller den externa aspekten 
Liberaliseringen av flygtrafiken inom gemenskapen, som rådet har fastställt 
som mål och gradvis genomfört genom att anta de tre åtgärdspaketen om 
liberalisering inom luftfartsområdet, är alltjämt bräcklig såvida denna 
marknad förblir ofullständig på det externa planet. Den är nämligen fortsatt 
underställd bilaterala avtal mellan gemenskapens medlemsstater och tredje 
länder. Dessa bilaterala avtal innehåller vanligtvis inte ett system som 
föreskriver en faktisk tillämpning av gemenskapens konkurrensregler, medan 
vissa tredje länder tillämpar sin antitrustlagstiftning på förbindelserna med 
gemenskapen. Förekomsten av dessa avtal tycks delvis förklara det bristande 
konkurrenstryck som konstaterats på gemenskapsmarknaden, vilket också 
framgår av gemenskapens rapport av den 22 oktober 199611 om 
verkningarna av det tredje liberaliseringspaktet inom luftfartsområdet. 
Det är med syftet att bevara den inre marknaden på luftfartsområdet och för 
att kunna kontrollera de verkningar som de bilaterala avtalen kan ha på 
gemenskapsmarknaden som kommissionen har föreslagit att förhandlingar 
inleds med tredje länder. Detta var ett av skälen till att rådet gav mandat till 
förhandlingar på gemenskapsnivå med å ena sidan Schweiz, i mars 1995, och 
med Förenta staterna i juni 1996, samt å andra sidan med de associerade 
länderna i Centraleuropa där det även innehåller en konkurrensdel. 
Det kan i övrigt noteras att rådet redan tidigare har godkänt att ge 
kommissionen befogenhet att tillämpa konkurrensreglerna på vissa flyglinjer 
mellan gemenskapen och tredje land. Det avtal mellan gemenskapen och 
Norge respektive Sverige som ingicks 1992 och ändrades 199312 innehöll 
också en konkurrensdel. Avtalet om det Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet som trädde i kraft den 1 januari 1994 ersatte dessa avtal 
och innehåller även det en sådan konkurrensdel. 
10.3 Nödvändigheten av att upprätta en mer strukturerad rättslig ram för att 
avhjälpa bristerna i det nuvarande systemet. 
Den senaste tidens snabba utveckling av en ny generation av allianser mellan 
lufttrafikföretag på flyglinjer mellan EG och tredje länder (särskilt EG/USA) 
med betydande påverkan på konkurrensen13, i synnerhet konkurrensen på 
gemenskapsmarknaden, föranledde kommissionen att i juli 1996 inleda ett 
11 KOM(96) 514 slutlig, 22.10.1996. 
12 Rådets beslut av den 22 juni 1992 om slutande av avtal mellan Europeiska ekonomiska 
gemenskapen, Norge och Sverige på det civila luftfartsområdet. EGT nr L 200, 18.7.1992, s. 20 
samt rådets beslut av den 22 juli 1993 om ändring av samma avtal. EGT nr L 212, 23.8.1993, 
s. 17. 
13 Det föreligger alltid en risk för att sådana allianser, när de inbegriper stora lufttrafikföretag med 
en mycket stark marknadsställning, skapar svårigheter i fråga om marknadstillträdet för de 
flygtrafikföretag som inte klarar av att möta en sådan dominerande ställning. 
förfarande enligt artikel 89 i fördraget gentemot vissa av dessa allianser i 
syfte att företa en utförlig undersökning av deras förenlighet med 
gemenskapens konkurrensregler samt av vissa konkurrensbegränsande 
beteenden som allianserna ger upphov till. 
Parallellt med kommissionens insatser i enlighet med förfarandet i artikel 89, 
ansåg två medlemsstater det nödvändigt att även inleda ett förfarande i 
enlighet med artikel 88 i fördraget för att få avgjort om två av dessa allianser 
kunde tillåtas med hänvisning till samma konkurrensregler. 
Situationen att två myndigheter var för sig undersöker samma avtal, 
medlemsstaten i enlighet rr ed artikel 88 i fördraget och Europeiska 
kommissionen i enlighet med artikel 89, är inte bara dyrt och tidsödande för 
de berörda företagen som är parter till avtalet, utan ger också upphov till en 
betydande rättsosäkerhet för dessa företag. 
Genom att utvidga tillämpningsområdet för förordning (EEG) nr 3975/87 till 
att även omfatta internationella luftfartsförbindelser med tredje land ges 
således lufttrafikföretagen den klara fördelen av en enda kontroll av deras 
avtals lagenlighet med hänvisning till gemenskapens konkurrensregler enligt 
ett mycket smidigare och mer direkt förfarande än det som gäller i enlighet 
med artikel 89 i fördraget, utan risk för motstridiga beslut. 
Det bör noteras att samarbetsavtal som ingåtts mellan europeiska och 
amerikanska lufttrafikföretag underställs en ytterst noggrann undersökning 
av de amerikanska myndigheterna som tillämpar sin antitrustlagstiftning på 
flygförbindelserna med gemenskapen och påtvingar i vissa fall de europeiska 
lufttrafikföretagen villkor, medan kommissionen hittills inte har någon 
behörighet att eventuellt påtvinga de amerikanska lufttrafikföretagen villkor 
grundade på artikel 85.3 i fördraget för att på så sätt i förekommande fall 
kunna bevilja undantag för sådana avtal. 
Det finns dessutom risk för att samma alliansföreteelse som iakttagits för 
flygförbindelserna mellan EG och USA kommer att uppstå i fråga om 
flygförbindelserna på den europeiska kontinenten. Det har nämligen skett en 
betydande ökning av antalet flygningar mellan medlemsstaterna och övriga 
tredje land som exempelvis Schweiz. Eventuella samarbetsavtal mellan 
lufttrafikföretag som rör flygförbindelserna mellan Schweiz och 
gemenskapen eller vissa av dess medlemsstater kan kommissionen för 
närvarande14 inte ingripa mot med stöd av förordning (EEG) nr 3975/87. 
Kommissionen kan endast undersöka dem i enlighet med artikel 89 i 
fördraget. Kommissionen beslutade för övrigt den 27 november 1996 att 
inleda ett förfarande i enlighet med just denna artikel i fördraget gentemot ett 
samarbetsavtal som avsåg dessa flyglinjer för att undersöka om avtalet är 
förenligt med konkurrensreglerna. 
De förväntade ändringarna i villkoren för luftfart i Östeuropa till följd av de 
politiska och ekonomiska förändringar som ägt rum där kommer sannolikt 
14 Dessa förslag påverkar inte det eventuella framtida avtal på transportområdet inklusive 
flygtransporter som förbereds mellan gemenskapen och Schweiz. 
6 
att leda till att åtskilliga samarbetsavtal ingås med europeiska 
lufttrafikföretag som kan komma att få konsekvenser inom gemenskapen. 
11. Därför föreslår kommissionen på nytt rådet att anta två förordningar som skulle 
göra det möjligt för kommissionen att tillämpa gemenskapens konkurrensregler på 
luftfart mellan gemenskapen och tredje land. Kommissionen lägger i detta syfte 
fram två nya förslag som ersätter de av kommissionen 1989 framladga förslagen, 
enligt det som framgår av punkt 21 i detta memorandum. 
12. Den första förordningen ändrar rådets förordning (EEG) nr 3975/87 på följande 
två sätt: 
i) Artikel 1.2, som begränsar förordningens tillämpningsområde till luftfart 
mellan flygplatser inom gemenskapen, utgår. 
Kommissionen understryker att gemenskapens konkurrenslagstiftning endast 
år tillämplig om handeln mellan medlemsstaterna påverkas. En sådan 
påverkan måste fastställas från fall till fall. 
ii) Tillfogandet av en artikel i vilket det föreskrivs om samråd och i 
förekommande fall förhandlingar på grundlag av rådsdirektiv, i händelse av 
regelkonflikt mellan gemenskapslagstiftningen och bestämmelser i tredje 
lands lagar och andra författningarl5 eller bestämmelserna i lufttrafikavtal 
mellan medlemsstater och tredje land. 
B. BEFOGENHET FÖR KOMMISSIONEN NÄR DET GALLER RÄTTEN ATT 
BEVILJA VISSA GRUPPUNDANTAG 
13. Inom ramen för de olika åtgärdspaketen rörande liberaliseringen av den inre 
luftfartsmarknaden och medföljande tillämpning av de konkurrensregler som gäller 
för företagen inom denna sektor, har rådet samtidigt givit kommissionen 
behörighet att anta förordningar om gruppundantag för att ge lufttrafikföretagen 
möjlighet att gradvis anpassa sig till en mer konkurrensutsatt miljö. 
14. Kommissionens erfarenhet på detta område visar allmänt sett att gruppundantagen 
motsvarar ett reellt behov av rättssäkerhet bland lufttrafikföretag och andra 
ekonomiska aktörer samtidigt som de innebär en uppmaning till bolagen att frångå 
tidigare mer konkurrensbegränsande avtal. Detta behov föreligger också i fråga om 
luftfart mellan gemenskapen och tredje land. 
15. Kommissionen anser att den på denna grund, i och med att rådets förordning 
(EEG) nr 3975/87 även skulle komma att omfatta luftfart mellan gemenskapen och 
tredje land, bör ha befogenhet att även bevilja gruppundantag för sådana 
flygförbindelser på motsvarande sätt som i dag är föreskrivet för luftfart mellan 
15 En sådan bestämmelse återfinns i rådets, förordning (EEG) nr 4056/86 om fastställande av 
närmare regler för hur artiklarna 85 och 861 fördraget skaft tillämpas på sjöfarten. Det rör sig om 
förordningens artikel 9 som behandlar lagkonflikter på området för internationell rätt. 
7 
flygplatser inom gemenskapen genom förordning (EEG) nr 3976/87, ändrad 
genom förordning (EEG) nr 2411/9216. 
16. Den andra förordning som rådet föreslås anta ger följaktligen kommissionen rätt 
att bevilja gruppundantag för avtal, beslut och samordnade förfaranden mellan 
lufttrafikföretag på området för internationell luftfart mellan gemenskapen och 
tredje land i fråga om gemensam planering, samordning av resurser och 
flygtidtabeller, fördelning av intäkter, genomförandet av samråd om prissättning 
för transport av passagerare och deras bagage i den mån de är nödvändiga för 
interlining, gemensam drift av nya flyglinjer eller flyglinjer med lite trafik samt 
fördelning av avgångs- och ankomsttider på flygplatserna. 
17. Denna andra förordning är i stora delar liktydig med rådets förordning nr 3976/87, 
ändrad genom rådets förordning nr 2411/92. Förteckningen över de avtal för vilka 
kommissionen begär befög^nhet att kunna bevilja gruppundantag skiljer sig 
emellertid åt i det avsetadet att den inkluderar fördelningen av intäkter och 
samordningen av resurser för att ta hänsyn till den rådande situationen på vissa 
flygförbindelser med tredje länder. Den innehåller även en ytterligare bestämmelse 
(artikel 7.4) som gör det möjligt att behandla de specifika situationer som kan 
uppstå när överträdelser av villkor eller skyldigheter, eller effekter som är 
oförenliga med artikel 85.3, uppstår till följd av åtgärder som följer av lagar och 
andra författningar i ett tredje land eller bestämmelser i lufttrafikavtal mellan 
medlemsstater och tredje land. När det gäller flyglinjer utanför gemenskapen måste 
nämligen gemenskapen ta hänsyn till sådana normkonflikter och nödvändigheten 
av att förhandla om dem med iakttagande av gemenskapsrätten. 
18. Kommissionen anser att konkurrensbegränsningar på flyglinjerna mellan 
gemenskapen och tredje land i vissa fall kan få direkt snedvridande effekter inom 
gemenskapen på samma sätt som begränsningar av'konkurrensen på flyglinjer inom 
gemenskapen. 
19. Kommissionen har även för avsikt att, i kraft av de befogenheter som den kommer 
att tilldelas genom det föreslagna rådsdirektivet, anta en tillämpningsförordning 
som beviljar ett gruppundantag i utbyte mot uppfyllandet av vissa villkor och 
skyldigheter med beaktande av den rådande situationen i fråga om de 
gruppundantag som för närvarande gäller inom luftfartssektorn för flygtrafik 
mellan flygplatser inom gemenskapen. Ett sådant gruppundantag skulle i princip 
beakta den befintliga generella regelmässiga ramen i fråga om förbindelserna med 
tredje länder. Undantaget i fråga bör beviljas för en begränsad period och löpande 
omprövas med avseende på dess räckvidd för att beakta den förutsebara 
utvecklingen mot en mer konkurrensutsatt marknad. 
20. Det är givet att det fortfarande skulle komma att stå lufttrafikföretagen fritt att 
ingå andra former av samarbetsavtal och anmäla dem till kommissionen i syfte att 
beviljas ett individuellt undantag. 
16 EGT nr L 374, 31.12.1987, s. 9, och EGT nr L 240, 24.8.1992, s. 19. 
8 
C. DE TIDIGARE FÖRSLAGEN FRÅN 1989 OM TILLÄMPNING AV 
KONKURRENSREGLERNA PÀ OCH BEFOGENHET FÖR 
KOMMISSIONEN ATT ANTA GRUPPUNDANTAG FÖR TRANSPORTER 
MELLAN GEMENSKAPEN OCH TREDJE LÄNDER DRAS TILLBAKA. 
21. De båda förslag till förordning som kommissionen lägger fram i detta 
memorandum faller inom det område som täcks av Europeiska ekonomiska 
samarbetsområdet och är därigenom av betydelse för detta. De ersätter de förslag 
som lades fram 1989 och som överlämnades till rådet den 8 september 1989, vilka 
återfinns i dokument KOM(89) 417 slutl. (i bilaga I och III). 
22. Kommissionens båda förslag från 198917 dras följaktligen tillbaka. 
17 EGT nr C 248, 29.9.1989, s. 7 och s. 10. 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) . 97/0137 (CNS) 
om ändring av förordning (EEG) nr 3975/87 
om förfarandet för tillämpning av konkurrensreglerna på företag 
inom luftfartssektorn 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt 
artikel 87 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag18, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande19, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande20, och 
med beaktande av följande: 
Rådets förordning (EEG) nr 3975/8721, senast ändrad genom förordning 
(EEG) nr 2410/9222 utgör en del av ett paket av ömsesidigt beroende åtgärder som rådet 
antog som ett första steg i riktning mot genomförandet av den inre transportmarknaden. 
Dess tillämpningsområde har följaktligen inledningsvis begränsats till att omfatta 
internationell luftfart mellan flygplatser inom gemenskapen. Rådet har beslutat att 
fastställa regler för cabotage inom ramen för det tredje åtgärdspaketet om liberalisering av 
luftfartssektorn och att utsträcka gemenskapens liberaliseringsåtgärder till att även omfatta 
inrikes luftfart, och det har därför varit nödvändigt att besluta om åtgärder som gör det 
möjligt för kommissionen att tillämpa konkurrensreglerna på inrikes luftfart inom en 
medlemsstat. Rådet har för detta ändamål ändrat tillämpningsområdet för förordning 
(EEG) nr 3975/87 genom förordning (EEG) nr 2410/92 på så sätt att den även täcker 
luftfart som uteslutande bedrivs inom en enskild medlemsstat. 
Kommissionen har därför för närvarande inga medel till sitt förfogande för att direkt 
undersöka fall av förmodad överträdelse av artiklarna 85 och 86 i fördraget i fråga om 
luftfart mellan en flygplats inom gemenskapen och en flygplats i tredje land; den har inte 
heller de nödvändiga befogenheterna för att fatta beslut eller ålägga de nödvändiga 
sanktionerna för att få den konstaterade överträdelsen att upphöra. 
18 EGT nr C 
19 EGT nr C 
20 EGT nr C 
21 EGT nr L 374, 31.12.1987, s. 1. 
22 EGT nr L 240, 24.8.1992, s. 18. 
10 
Förfaranden som kan ha en inverkan på konkurrensen på luftfartsområdet mellan 
gemenskapen och tredje land kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. Det är därför 
viktigt att fastställa bestämmelser som gör det möjligt för kommissionen att, i nära och 
ständigt samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter, vidta de nödvändiga 
åtgärderna för tillämpningen av artiklarna 85 och 86 i fördraget på detta luftfartsområde. 
Genom förordning (EEG) nr 3975/87 har en klar och tillfredsställande rättslig ram 
upprättats för tillämpningen av konkurrensreglerna på luftfart mellan flygplatser inom 
gemenskapen. Följaktligen bör denna förordnings tillämpningsområde utsträckas till att 
även omfatta internationell luftfart mellan gemenskapen och tredje land. 
Med hänsyn till det som kännetecknar internationell luftfart mellan gemenskapen och 
tredje länder, skulle tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3975/87 på 
denna sektor i vissa fall kunna leda till regelkonflikter med lagar och bestämmelser i tredje 
land eller med bestämmelserna i avtal mellan medlemsstater och tredje land som gäller 
lufttrafik på den eller de berörda flyglinjerna. I sådana fall bör lämpliga åtgärder med 
iakttagande av gemenskapsrätten vidtas i enlighet med gemenskapens intressen och dess 
förpliktelser enligt internationell rätt. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE 
Artikel l 
Förordning (EEG) nr 3975/87 ändras på följande sätt: 
1. Artikel 1.2 skall utgå. 
2. Följande artikel skall införas: 
"Artikel 18a 
Normkonflikter 
Om tillämpningen av denna förordning i ett särskilt fall kan ge upphov till regelkonflikt 
med bestämmelser som följer av lagar och andra författningar i ett tredje land eller av 
bestämmelser i lufttrafikavtal mellan en medlemsstat och ett tredje land, skall 
kommissionen snarast möjligt inleda samråd med det berörda landets behöriga 
myndigheter. 
Artikel 2 
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel den 
På rådets vägnar 
Ordföranden 
11 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 97/0138 (CNS) 
om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget 
vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden vad gäller luftfarten 
mellan gemenskapen och tredje land 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprätt?ndet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 
87 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag23, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande24, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande25, och 
med beaktande av följande: 
I rådets förordning (EEG) nr 3975/8726, senast ändrad genom förordning (EEG) nr ...27, 
fastställs förfarandet för tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom 
luftfartssektorn. 
Internationell lufttrafik mellan gemenskapen och tredje land regleras för närvarande av ett 
nät av internationella och bilaterala avtal mellan medlemsstaterna och tredje länder. Flera 
av dessa avtal uppmuntrar eller tillåter lufttrafikföretagen att samarbeta i frågor av 
kommersiell betydelse. Lufttrafikföretagen bör när de följer dessa avtal iaktta fördragets 
konkurrensregler som gäller i sin helhet för all luftfartsverksamhet som faller under 
gemenskapslagstiftningen. Vid tillämpningen av konkurrensreglerna måste emellertid 
hänsyn tas till det önskvärda i att med iakttagande av gemenskapsrätten förhandla om 
eventuella normkonflikter. Lufttrafikföretagen måste ges möjlighet att utöva sin 
verksamhet inom en ram som säkerställer en rimlig grad av rättssäkerhet i fråga om 
tillämpningen av konkurrensreglerna. 
Kommissionen bör bemyndigas att genom en förordning förklara att bestämmelserna i 
artikel 85.1 inte är tillämpliga på vissa grupper av avtal mellan företag, beslut av 
företagssammanslutningar och samordnade förfaranden. 
23 EGT nr C 
24 EGT nr C 
25 EGT nr C 
26 EGT nr L 374, 31.12.1987, s. 1. 
27 Se sidan ... i detta nummer av EGT. 
12 
Det är i synnerhet önskvärt att föreskriva om gruppundantag för vissa grupper av avtal, 
beslut och samordnade förfaranden. Kommissionen bör i nära samarbete med 
medlemsstaterna vara i stånd att med exakthet fastställa undantagens räckvidd och de 
villkor som är förenade med dem. 
Undantag kan inte beviljas om de villkor som räknas upp i artikel 85.3 inte är uppfyllda. 
Kommissionen bör därför ha befogenhet att vidta lämpliga åtgärder om det visar sig att ett 
avtal har verkningar som är oförenliga med artikel 85.3. Kommissionen bör följaktligen ha 
möjlighet att först avge rekommendationer till parterna och därefter fatta beslut. 
Denna förordning påverkar inte tillämpningen av artiklarna 86 och 90 i fördraget. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE 
Artikel 1 
Denna förordning skall gälla för internationell luftfart mellan gemenskapen och tredje land. 
Artikel 2 
1. Utan att det påverkar tillämpningen av förordning (EEG) nr 3975/87 och i enlighet 
med artikel 85.3 i fördraget, fir kommissionen genom en förordning förklara att 
artikel 85.1 inte är tillämplig på vissa grupper av avtal mellan företag, beslut av 
företagssammanslutningar och samordnade förfaranden på de internationella 
flyglinjer som förbinder gemenskapen med ett eller flera tredje länder. 
2. Kommissionen får särskilt anta förordningar i fråga om avtal, beslut och 
samordnade förfaranden som har följande syften: 
a) Gemensam planering, samordning av resurser och flygtidtabeller för reguljär 
lufttrafik. 
b) Fördelning av intäkter från reguljär lufttrafik. 
c) Genomförande av samråd om tariffer för transport av passagerare och deras 
bagage. 
d) Gemensam drift av en regelbunden flygförbindelse på en ny flyglinje eller en 
flyglinje med ringa trafik. 
e) Fördelning av avgångs- och ankomsttider på flygplatser samt upprättande av 
tidtabeller. Kommissionen skall säkerställa att dessa regler är i 
överensstämmelse med den uppförandekodex som antagits av rådet. 
3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, skall det i kommissionens 
förordningar fastställas på vilka grupper av avtal, beslut eller samordnade 
förfaranden de skall tillämpas, med särskilt angivande av följande: 
13 
a) De begränsningar eller bestämmelser som får eller inte får förekomma i 
avtalen, besluten eller de samordnade förfarandena. 
b) De bestämmelser som skall finnas med i avtalen, besluten och de samordnade 
förfarandena, eller varje annat villkor som skall vara uppfyllt. 
c) De flyglinjer för vilka de gäller. 
Artikel 3 
En förordning som antas enligt artikel 2 si il ha tidsbegränsad giltighet. 
Den får upphävas eller ändras om omständigheterna har förändrats i fråga om en faktor 
som var av avgörande betydelse när förordningen antogs. I detta fall föreskrivs en 
anpassningsperiod för avtalen och de samordnade förfarandena enligt den tidigare 
förordningen. 
Artikel 4 
De förordningar som antas enligt artikel 2 far innehålla en bestämmelse som anger att de 
skall tillämpas med retroaktiv verkan på befintliga avtal, beslut och samordnade 
förfaranden på dagen för förordningarnas ikraftträdande. 
Artikel 5 
Kommissionen skall, innan den antar en förordning, offentliggöra utkastet och uppmana 
alla berörda personer och organisationer att inkomma med synpunkter inom en av 
kommissionen beslutad rimlig tidsfrist som inte får understiga en månad. 
Artikel 6 
Kommissionen skall, före offentliggörandet av ett utkast till förordning eller antagandet av 
en förordning, samråda med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor på 
luftfartsområdet, som upprättades genom artikel 8.3 i förordning (EEG) nr 3975/87. 
Artikel 7 
1. När de berörda fysiska och juridiska persp, nerr# ;rrte iakttar ett villkor eller en 
skyldighet som är förenad med ett undantag som beviljats genom en förordning 
antagen enl gt artikel 2, far kommissionen, med förbehåll för punkt 4, vidta 
följande åtgärder för att få överträdelsen att upphöra: 
a) Avge rekommendationer till dessa personer, och 
14 
b) om personerna i fråga inte följer dessa rekommendationer, samt med hänsyn 
till hur allvarlig den ifrågavarande överträdelsen är, fatta ett beslut som 
antingen förbjuder dem eller ålägger dem att vidta vissa åtgärder, eller som, 
samtidigt som det gruppundantag de åtnjuter återkallas, beviljar dem ett 
individuellt undantag i enlighet med artikel 4.3 i förordning (EEG) 
nr 3975/87, eller som innebär att förmånen av det gruppundantag de åtnjuter 
återkallas 
2. Om kommissionen konstaterar, antingen på eget initiativ eller på begäran av en 
medlemsstat eller av fysiska eller juridiska personer som gör gällande ett berättigat 
intresse, att ett avtal, beslut eller samordnat förfarande, för vilket ett 
gruppundantag beviljats genom en förordning som antagits enligt artikel 2.2, i ett 
bestämt fall likväl har verkningar som strider mot artikel 85.3 eller som är 
förbjudna enligt artikel 86, får kommissionen, med förbehåll för punkt 4, återkalla 
gruppundantaget för detta avtal, beslut eller samordnade förfarande samt i enlighet 
med artikel 13 i förordning (EEG) nr 3975/87 vidta alla lämpliga åtgärder för att få 
överträdelsen att upphöra. 
3. Innan den fattar ett beslut enligt punkt 2, far kommissionen avge 
rekommendationer till de berörda personerna om att upphöra med överträdelsen. 
4. Om den situation som avses i punkt 1 eller punkt 2 uppstår till följd av 
bestämmelser som följer av lagar och andra författningar i ett tredje land eller av 
bestämmelser i ett lufttrafikavtal mellan en medlemsstat och ett tredje land, skall 
kommissionen, innan den återkallar gruppundantaget, tillämpa bestämmelserna 
enligt artikel 18 a i förordning (EEG) nr 3975/87. 
Artikel 8 
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska 
gemenskapernas officiella Harting. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel den 
På rådets vägnar 
Ordföranden 
15 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 218 slutlig 
DOKUMENT 
SV 08 07 11 
Katalognummer : CB-CO-97-205-SV-C 
ISBN 92-78-19614-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
•u