Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen om miljö och sysselsättning (En hållbar utveckling i Europa)"

(98/C 235/01)

Den 24 november 1997 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 5 maj 1998. Föredragande var Giampaolo Pellarini.

Vid sin 355:e plenarsessionen den 27-28 maj 1998 (sammanträdet den 28 maj 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. I inledningen till Amsterdamfördraget har principen om hållbar utveckling införts och bland unionens målsättningar förenas "en väl avvägd och hållbar utveckling" och "en hög sysselsättningsnivå" i första strecksatsen i artikel B.

1.2. Det aktuella meddelandet utgör ett första steg i riktning mot det dubbla synsättet sysselsättning-miljö. Man utgår ifrån att detta synsätt är fördelaktigt och att man skall bygga på detta när det gäller gemenskapspolitikens utformning.

1.3. Denna fråga har behandlats av ESK vid flera tillfällen, i synnerhet i yttrandet om ekonomisk tillväxt och miljö () där ett kapitel ägnas åt kontrollerad övergång till en hållbar utveckling och det bekräftas att i den nuvarande fasen är både hållbar utveckling och ökad sysselsättning nödvändiga målsättningar som bör förenas i form av ett starkt politiskt engagemang och ett ansvarsfullt deltagande av alla berörda parter.

1.4. ESK återknyter till denna fråga med tanke på Europeiska rådets uppmaning i Luxemburg i december 1997 om att utarbeta en strategi, enligt vilken miljöaspekter skall integreras i gemenskapens politik och åtgärder, samt med tanke på den kommande granskningen av denna strategi vid toppmötet i Cardiff.

2. Kommentarer om sambandet mellan miljö och sysselsättning (kapitel 2)

2.1. Kommittén ser positivt på att kommissionen har tagit intryck av ESK:s tidigare yttranden, i synnerhet i kapitlet "Att hantera övergången", och att kommissionen i kapitel 3 framhåller en serie stödåtgärder inom olika sektorer.

2.2. ESK är dessutom övertygad om att några principer i fördraget riskerar att bli tomma ord utan ett starkt politiskt budskap som styr politiken mot en hållbar utveckling på gemenskapsnivå och på nationell, regional och lokal nivå. Detta bekräftade kommittén redan i ett yttrande när det 5:e miljöprogrammet antogs, eftersom man ansåg att detta inte gick att förverkliga om inte noggranna politiska prioriteringar () fastställdes på både gemenskaps- och medlemsstatsnivå.

2.3. Den internationella uppgift som EU åtog sig - globalt år 1992 i Rio och när det gäller klimatförändringen år 1997 i Kyoto - för att styra tillväxten efter nya riktvärden för att hushålla med naturresurserna måste i själva verket respekteras och integreras i de olika åtgärderna. För närvarande kan detta åtagande förstärkas genom att man drar nytta av alla de erfarenheter som gör det möjligt att optimera miljöskyddet och sysselsättningstillväxten. Dessutom måste man dock vara medveten om att man inte kan stämma av resultat från enskilda åtgärder utan att effekterna sprids över ett bredare sammanhang och att dessa resultat bara kan mångfaldigas om man går vidare med en strategi för en hållbar utveckling.

2.4. Det är därför som ESK anser att det aktuella meddelandet inte i tillräckligt hög grad fördjupar sig i vissa grundläggande begrepp och inte ger en fullständig bild av vad som hittills har åstadkommits genom politiska program och initiativ.

2.5. Dokumentets titel ger intryck av en alltför ytlig koppling mellan begreppen miljö, sysselsättning och utveckling, i synnerhet när man läser "En hållbar utveckling i Europa" som bokstavligen saknar mening, eller som åtminstone har en mycket vag betydelse.

2.5.1. För att åstadkomma större klarhet i sammanhanget skulle det ha varit bättre att använda redan etablerade termer, exempelvis "Att bygga ett konkurrenskraftigt Europa inom ramen för en hållbar utveckling".

2.6. Meddelandet verkar mena att miljöskydd och sysselsättning skall sammankopplas rent automatiskt, men detta är riskfyllt med tanke på arbetslöshetens betydelse och storlek i Europa. Även om dessa två målsättningar skall integreras i all gemenskapspolitik kan kampen mot arbetslösheten bara få resultat om denna politik genomförs fullt ut.

2.6.1. Man får inte bortse ifrån att miljöskyddet, som utöver sin övergripande karaktär också utgör en självständig politik, och bedömning av olika programs och projekts miljöpåverkan med fördel kan backas upp av en utvärdering av sysselsättningseffekterna, som kan användas för att fastställa de positiva effekterna av olika politiska åtgärder, utan att för den skull skada de beslut som enbart grundas på miljöaspekter.

2.7. Meddelandet börjar med att konstatera (punkt 1.1) att "våra EU-ekonomier utvecklas inte på ett hållbart sätt", men lyckas inte fullfölja resonemanget och bevisa att det är nödvändigt att förändra den socioekonomiska utvecklingsmodellen och att anta ett nytt övergripande synsätt som utnyttjar ny kunskap och ny företagskapacitet i enlighet med Delors vitbok (se nedan) och femte ramprogrammet för en hållbar utveckling.

2.7.1. Eftersom kommissionen begränsar sig till att framhålla möjliga sektoriella åtgärder inom den befintliga ramen får man intryck av att kommissionen har beslutat sig att bortse ifrån att den aktuella tillväxtmodellen inte erbjuder några radikala lösningar på problemet, utan enbart lindrar dess effekter genom att försena de förutsebara skadorna.

2.8. Detta framgår ännu tydligare när man konstaterar att det inte finns några spår av en grundläggande eller aktuell diskussion i meddelandet om följande tre nyckelpunkter:

- Arbetslösheten i Europa är inte konjunkturbetingad utan strukturellt betingad.

- Trots den tekniska utvecklingens grundläggande roll när det gäller att öka den europeiska ekonomins konkurrenskraft kan man inte med säkerhet säga att de tekniska innovationerna är i stånd att skapa fler arbetstillfällen än de som de ersätter, framför allt i form av traditionellt avlönat arbete.

- Det är vilseledande att tro att det fortfarande finns en logisk och automatisk koppling mellan den ekonomiska tillväxttakten och minskningen av arbetslösheten.

2.9. Om man vill kunna uppnå positiva resultat när det gäller sysselsättningen måste man - som framgår tydligt av ovanstående punkter - bedriva en global politik mot bakgrund av en hållbar utveckling där man kan utnyttja en hel rad politiska instrument och principen om "förorenaren betalar" respekteras och som skulle utgöra en del av en formaliserad reglering av begreppet miljöskadeansvar ().

2.10. När man utgår från analysen om vad hållbar utveckling verkligen innebär (en analys som även förekommer i kommissionsdokumentet) står det klart att man för att kunna uppnå denna målsättning på nytt måste diskutera de socioekonomiska mekanismer som för närvarande ligger till grund för produktion och konsumtion av varor och tjänster. Endast mot bakgrund av detta kan det dubbla synsättet miljö-sysselsättning få bäst effekt och detta synsätt bör integreras i den sysselsättningsskapande politik som de olika medlemsstaterna bedriver.

2.11. Med anledning av detta beklagar kommittén att kommentarerna i kapitel X i Delors vitbok, om underutnyttjande av personalresurser och överutnyttjande av naturresurser och om behovet av skatteåtgärder för att rätta till denna obalans, inte beaktas tillräckligt i meddelandets olika punkter ().

2.11.1. Endast utifrån detta synsätt kan man på ett lämpligt sätt förena de två prioriteringarna miljöskydd och sysselsättningsskapande åtgärder, samtidigt som man inte enbart tillgriper beskattning utan även vidtar samlade åtgärder så att principen om skatteneutralitet respekteras.

2.12. I själva verket är det nödvändigt att ha en dynamisk inställning när man beaktar behovet av förebyggande miljövård och miljöskydd, de nya metoderna för produktion och miljövänlig förvaltning, den nya tekniken samt de nya informations- och utbildningstjänster som övergången till en hållbar utveckling för med sig. Endast på detta sätt kommer man att kunna identifiera de yrkesprofiler och nya arbetstillfällen som kan skapas, samtidigt som de små och medelstora företagens betydelse framhålls.

2.12.1. När man skapar sådana nya yrkesprofiler och nya arbetstillfällen bör särskild vikt läggas vid säkerhets- och hälsobestämmelser på arbetsplatsen.

2.13. Det är inte heller nödvändigt att begränsa sig till att bara diskutera avlönat industriarbete. De nya formerna för självständigt arbete, kontraktsanställningar och deltidsarbete som framför allt utvecklas när det gäller data- och konsulttjänster gör att det är lättare att förutse en annorlunda sysselsättningstillväxt.

2.14. I ovannämnda yttrande om tillväxt och miljö utesluter man en automatisk koppling mellan miljöskyddsåtgärder och sysselsättningstillväxt, vilket också bekräftas av den digra dokumentationen från kommissionens olika GD om de senaste årens studier i frågan. Dessa studier visar dock att miljöskyddsåtgärder där man använder bästa tillgängliga teknik totalt sett har en positiv effekt, även om den inte är betydande när det gäller arbetstillfällen. Dessutom kombineras dessa åtgärder ofta med tekniska innovationer och rationaliseringar av produktionsprocesser vilket säkerställer nivån på företagens konkurrenskraft, och bidrar till att slå vakt om sysselsättningen.

2.14.1. Under utvecklingen av nya produktionsprocesser, produkter och tjänster som svarar mot en ny efterfrågan från industrin, den offentliga förvaltningen och konsumenterna kan samordningsvinster uppstå som dock kräver stora investeringar.

2.15. Utöver den särskilda "eko-industrisektorn", som särskilt svarar mot efterfrågan på teknik och tjänster för miljöskydd och som utgör en ny tillväxtsektor, är det nödvändigt att mer allmänt skilja mellan åtgärder för att minska och förebygga föroreningar vilka medför ytterligare investeringar, men som på lång sikt leder till energi- och råvarubesparingar, och samtidigt bidrar till produktivitetsökningar och till minskningar av de sociala kostnaderna för miljöskador på lång sikt, och åtgärder för att skydda och återställa den naturliga miljön och stadsmiljön som skapar nya arbetstillfällen inom både traditionella och innovativa områden.

2.15.1. Med avseende på detta är det också lämpligt att skilja mellan de olika åtgärdernas finansieringsmetoder eftersom de förstnämnda i synnerhet rör privata vinstgivande sektorer (tillverkningsindustri, energiproduktion och transporter) medan den andra kategorin kräver avsevärda offentliga investeringar.

2.16. Om man antar en dynamisk och global strategi kan man dock konstatera att de olika åtgärderna kräver ny know-how, nya fackkunskaper och konsulttjänster som både kan säkerställas av offentliga förvaltningar och organ, som dock måste förberedas för detta ändamål, samt dessutom av nya tjänsteföretag som kan erbjuda betydande sysselsättningsmöjligheter. Effekterna på sysselsättningen skall beräknas globalt och på medellång sikt med hänsyn till nödvändiga omstruktureringar.

2.17. Eftersom hållbar utveckling är en målsättning som eftersträvas internationellt, kan Europa dra fördel av detta i form av export av teknik, rena produkter och kunskap om man ökar takten på den inslagna vägen. Detta kan dessutom leda till positiva sysselsättningseffekter.

2.18. De centrala, regionala och lokala myndigheternas roll måste även granskas på djupet så att de kan införa regler och åtgärder som svarar både mot det privata intressenas och det kollektiva intressets krav, samtidigt som de bidrar till en ny inriktning och successiv förändring av den aktuella modellen på basis av en tillväxt som är förenlig med miljöskydd och hållbar utveckling.

2.19. De olika ekonomiska och sociala aktörerna kan inom ramen för det "delade ansvaret" ha en stimulerande, utbildande och informerande funktion när det gäller hållbar utveckling och konsumtion genom att mobilisera sina resurser när det gäller att organisera och skapa kontakter. De erfarenheter som är särskilt intressanta på nationell och internationell nivå är pågående samarbeten mellan olika intresseorganisationer i samhället, fackföreningar och miljöorganisationer.

2.20. Vid sidan av den utbildande och informerande verksamheten på övergripande nivå som kan skapa nya sysselsättningsformer inom den så kallade "tredje sektorn" - där frivilligorganisationernas arbete bör uppmärksammas och värdesättas - betonas dessutom en förbättrad miljöförvaltning från företagens sida inom ramen för Ekoaudit-systemet. Detta system skall snart omarbetas, inte bara för att öka spridningen utan även för att bättre svara mot de små och medelstora företagens behov, särskilt hantverks- och mikroföretagens. Spridningen av systemet är dock ganska ojämn i Europa och skall i större utsträckning uppmuntras av medlemsstaterna.

2.21. Beträffande framför allt de små företagen och hantverksnäringen fäster kommittén uppmärksamheten på nödvändigheten av att införa lagar och skattebestämmelser som är anpassade till dessa aktörers verklighet så att de kan införa miljönormer. Kommittén vill särskilt framhålla behovet av att stödja och underlätta intresseorganisationernas roll och verksamhet.

2.22. På grundval av de ovanstående kommentarerna är kommissionsdokumentet mycket försiktigt i tonen och öppnar inte vägen för några nya reflektionsmöjligheter, utan begränsar sig till att behandla möjliga åtgärder inom ramen för den befintliga politiken.

3. Kommentarer om stödpolitiken och nyckelåtgärderna (kapitel 3 och 4)

3.1. Meddelandet tar upp de pågående åtgärderna inom olika sektorer och den aktuella stödpolitiken, samt förklarar några framtida nyckelåtgärder. Den sistnämnda delen (kapitel 4) är den oklaraste, trots att det är denna del som bör fyllas med substans och praktiska förslag genom att den sammankopplas med den sektoriella analysen i kapitel 3.

3.2. På basis av den aktuella dokumentationen och medlemsstaternas initiativ med aktivt deltagande av och samarbete mellan intresseorganisationer i samhället samt miljö- och konsumentorganisationer föreslår ESK att följande frågor skall utvecklas.

3.2.1. Nationell sysselsättningspolitik

3.2.1.1. Det är viktigt att aspekten om hållbar utveckling integreras i medlemsstaternas riktlinjer för att definiera sysselsättningspolitiken. Detta kan ske genom att medlemsstaternas initiativ uppmuntras när det gäller att utforma områdespakter som betonar miljöresurserna, stimulerar innovationer och fackkunskaper, förbereder fortbildningsinstrument och spridning av lämplig know-how, i synnerhet för de små och medelstora företagen. Sådana pakter bör inte begränsas till pilotprojekt utan bör utgöra en del av strukturfondernas användningsområde.

3.2.2. Staden och upprustningen av stadsmiljön som ett försökslaboratorium när det gäller innovativ politik som kan koppla samman miljö och sysselsättning

3.2.2.1. Begreppet stadsmiljö har under de senaste åren blivit klarare och hänför sig tyvärr i allt högre grad till städernas förfall, vilket medför ett antal problem som påverkar miljön på ett särskilt sätt. Efter hand avskaffas de gamla åtgärdsmönstren och begreppet stadstillväxt ersätts så småningom med begreppet underhåll av städerna. Som ett led i försöken att lösa städernas miljöproblem följer även ett nytt synsätt där staden inte längre enbart ses som ett område där folk bor, förflyttar sig och arbetar utan som en levande enhet med ett system av flöden och omlopp, vars ekologiskt effektiva och miljövänliga förvaltning säkerställer medborgarnas välbefinnande ().

3.2.2.2. Det står dock klart att stadspolitiken, det vill säga planering, projektering och kontroll av städernas utveckling genom planer för reglering, utnyttjande, trafik, avfallshantering och energi har ett starkt inflytande på vilka insatser som görs när det gäller att skydda städernas ekosystem samt när det gäller att slå vakt om städernas miljö- och planeringsmässiga resurser. Möjligheten att förena kraven på utveckling av städerna med miljövänliga lösningar och med behovet av att skapa ny och varaktig sysselsättning har fastställts ().

3.2.2.3. När det gäller byggnadssektorn kan man konstatera att stöd och stimulans för att underhålla och renovera byggnadsverk kan mångdubbla stadsmiljöns kvalitet. Insatserna när det gäller byggnadsverk är komplicerade och utspridda och spänner över olika områden och verksamhetsgrenar, allt från vård av städerna till renoveringspolitik när det gäller stadskärnor och ytterområden, från bevarande till återanvändning av stadsområden och till omfattande förbättring av miljövillkoren i våra städer.

3.2.2.4. Energibesparingar följer av att byggnader renoveras, men också av en politik för aktivt deltagande från användarnas sida och lämplig stimulans. Enligt tillgängliga uppgifter bidrar detta inte bara till positiva miljöeffekter utan också till ökade sysselsättningsmöjligheter.

3.2.3. Avfallshantering

3.2.3.1. Mot bakgrund av det förebyggande synsättet att minska avfallet vid källan, sopsortera och hantera avfall med tanke på utvinning och återanvändning håller nya yrkesprofiler och sysselsättningsmöjligheter på att växa fram och dessa bör uppmuntras, vilket också kommittén har visat i sitt yttrande i frågan ().

3.2.4. Transporter

3.2.4.1. I olika yttranden () har ESK betonat att det är nödvändigt att ställa om och rationalisera de offentliga transportsystemen, i synnerhet med avseende på stadstransporterna. Kommittén har dessutom framhållit att det är nödvändigt att integrera miljöhänsyn inom ramen för utvidgningen av de nationella och transeuropeiska näten. Anslutande järnvägstransporter måste ges ökad betydelse och de lokala transporterna förstärkas.

3.2.4.2. Det är viktigt att en utvidgning av de offentliga transporterna stimuleras, vilket ESK också betonade i sitt yttrande om vitboken om transporternas effekter på miljön ().

3.2.5. Landsbygdsutveckling och Agenda 2000

3.2.5.1. Man får inte vara alltför optimistisk när det gäller Agenda 2000:s effekter på sysselsättningen inom jordbruket. Därför är det nödvändigt att utforma prioriterade åtgärder som framhäver jordbrukarnas roll när det gäller att bevara miljön, i synnerhet i fråga om markplanering, landskapsskydd, skogsplantering, kampen mot öknens utbredning, bevarandet av den biologiska mångfalden och skyddet av bergsområdena samt nya företagarinitiativ, till exempel bondgårdssemester och biologisk produktion.

3.2.5.2. Som ett led i den nya definitionen av GJP måste strukturfonderna underlätta övergången till ett ekologiskt hållbart jordbruk och framhäva nya yrkesprofiler som drar till sig de unga.

3.2.5.3. Betydande nya sysselsättningsmöjligheter, tekniska innovationer, modernisering och förbättring av landsbygdens totala ekonomi kan uppstå framför allt genom en följdriktig och tydlig politik för landsbygdsutveckling som erkänner jordbrukets centrala roll för ekonomin på landsbygden och som har som målsättning att inrätta lämpliga initiativ inom närliggande sektorer, till exempel inom livsmedels- och jordbruksindustrin, turism, hantverksindustrin, transporter och kommunikationer.

3.2.5.4. För att stimulera en sådan utveckling skulle man kunna koppla samman nätverket Natura 2000 ("livsmiljödirektivet") och strukturfonderna genom att låta de områden av naturintresse som ingår i detta nätverk även omfattas av mål 1 och 2.

3.2.5.5. De ansvariga myndigheternas förvaltning av vattenresurserna som påtalades i ramdirektivet om vatten kan till exempel bli ett viktigt instrument för ett nytt synsätt när det gäller regional förvaltning.

3.2.6. Grund- och yrkesutbildning samt information inom miljösektorn

3.2.6.1. Det är inom denna sektor som den största insatsen bör göras för att förändra arbetstagarnas yrkesprofiler, dra till sig de ungas intresse när det gäller nya yrken och fackkunskaper och för att utbilda offentliga administratörer, företrädare inom bransch- och yrkesorganisationer och småföretagare när det gäller ny teknik och ekologiskt hållbar förvaltning.

3.2.6.2. Inom detta område framhålls, utöver grund- och yrkesutbildning, även Ekoaudit-systemet som förbättrar företagens förvaltning av miljön. Ekoaudit för dessutom med sig ett fortlöpande system för fortbildning och uppdatering av alla berörda parters kunskaper.

3.2.6.3. Inom fortbildnings- och informationssektorn kan ekonomiska och sociala intresseorganisationer samt föreningsrörelsen ha en viktig och stimulerande roll.

3.2.7. Forskning och utveckling

3.2.7.1. Inom det nya ramprogrammet bör man främja forskning och utveckling när det gäller miljövänlig teknik och rening samt en ny syn på nya produktionsmetoder och produkter med avseende på tillväxt och miljövänlig konsumtion. Den europeiska konkurrenskraften och den åtföljande tillväxten beror på i vilken utsträckning man kan svara mot kraven på miljöskydd och framhäva och bevara naturresurser.

Bryssel den 28 maj 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 155, 21.6.1995.

() EGT C 287, 4.11.1992.

() Jfr ESK:s yttrande om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén - grönboken om skadestånd för miljöskador, EGT C 133, 16.5.1994.

() Jfr ESK:s yttranden om vitboken i EGT C 295, 22.10.1994.

() Jfr ESK:s yttrande om grönboken om stadsmiljön i EGT C 269, 14.10.1991.

() Jfr ESK:s yttrande om "Hållbar utveckling för byggandet och boendet i Europa", EGT C 355, 21.11.1997.

() Jfr i synnerhet yttrandet om översynen av gemenskapens strategi när det gäller avfallshantering, EGT C 89, 19.3.1997.

() Jfr ESK:s yttrande om "Ett trafiknät för alla - att förverkliga kollektivtrafikens möjligheter i Europa - kommissionens grönbok", EGT C 212, 22.7.1996. Jfr ESK:s yttrande om kommissionens grönbok "För en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn - Politiska alternativ vid internalisering av de externa kostnaderna för transporter i Europeiska unionen", EGT C 56, 24.2.1997.

() EGT C 313, 30.11.1992.