EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 7.12.2011 
SEK(2011) 1473 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
 
Följedokument till 
RÅDETS FÖRORDNING 
om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete 
 
{KOM(2011) 841 slutlig} 
{SEK(2011) 1472 slutlig}  
 
SV 2   SV Tjernobylolyckan 1986 och Fukushima Daiichi-o lyckan 2011 framhävde kärnsäkerhetens 
globala betydelse. För att uppnå  målet i Euratomfördraget a tt skapa sådana förhållanden i 
säkerhetshänseende att farorna för befolkninge ns liv och hälsa avlägsnas bör Europeiska 
atomenergigemenskapen ha möjlighet att unde rstödja kärnsäkerheten i tredjeländer. 
Det finns också ett särskilt behov av att atomenergigemenskapen fortsätter sina 
ansträngningar att med utgångspunkt i sin egen kontrollverksamhet inom Europeiska unionen 
stödja tillämpningen av en verkningsfull säkerhet skontroll av kärnmate rial i tredjeländer. 
Stöd för att uppnå målen ovan har tillhandahållits  via programmen för kärnsäkerhet inom 
ramen för Tacisprogrammet och Phareprogra mmet och (sedan 2007) via instrumentet för 
kärnsäkerhetssamarbete (som är avsett för vissa tredjeländer) och instrumentet för stöd inför 
anslutningen (som är avsett för de tredjeländer som är involverade i processen för anslutning 
till EU).  
1. PROBLEMFORMULERING  
Att främja och genomföra de högsta standard erna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd 
inom EU:s gränser räcker inte nödvändigtvis till  för att skydda befolkningen och miljön på ett 
lämpligt sätt. Tidigare fall har visat att en kärn teknisk olycka kan få följder för folkhälsan, 
samhällslivet, miljön och ekonomin långt bortom nationella gränser, potentiellt över hela 
världen. Det är därför nödvändigt att vidta åtgärd er i samarbete med tredjeländer – särskilt de 
i EU:s grannskap – med det övergripande må let att främja en hög kärnsäkerhets- och 
strålskyddsnivå i hela världen. Parallellt med detta  krävs det också åtgärder för att bidra till att 
säkerställa en verkningsfull kä rnämneskontroll i tredjeländer. 
Tillvaratagna erfarenheter och utvecklingen av det internationella läget  
Grundorsakerna till de stora kärntekniska olyckorna har huvudsakligen varit brist på 
kärnsäkerhetskultur och bristfällig utformningssä kerhet (de aspekter av utformningen av en 
kärnteknisk anläggning som har med säkerheten  att göra) och operat iv säkerhet. EU:s 
program för kärnsäkerhetssamarbete har sörjt för stöd till/samarbete med driftsansvariga för 
kärntekniska anläggningar (i sy fte att förbättra situationen på  fältet) och tillsynsmyndigheter 
på kärnsäkerhetsområdet (i syfte att trygga att dessa har den teknis ka kapacitet och det 
oberoende som krävs för att se till att lämpliga standarder i fråga om kärnsäkerhet efterlevs). Samarbetet med tillsynsmyndigheterna har stått i centrum för kärnsäkerhetssamarbetet och bör fortsätta att göra detta. Mö jligheten att samarbeta med drif tsansvariga bör finnas kvar i 
vissa situationer, t.ex. för att utföra sådana  ”genomgripande och transparenta risk- och 
säkerhetsbedömningar” (s.k. stresstester) som t ogs fram inom EU efter Fukushima Daiichi-
olyckan och utvärdera resultatet av dessa.  
Sådant samarbete om hantering och slutförvarin g av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall 
och om sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatse r (så att dessa är säkra ur 
miljösynpunkt) som kräver intern ationellt samarbete har utgj ort en viktig del av EU-
programmen för kärnsäkerhetssamarbete och bör va ra en av prioriteterna för instrumentet för 
kärnsäkerhetssamarbete framöver. 
 
SV 3   SV Främjande av internationellt samarbete (s ärskilt inom IAEA:s ramar) kommer även i 
fortsättningen att vara en gr undförutsättning för att trygga samordning av olika aktörers 
verksamhet och bästa möjliga utnyttjande av resurserna. 
2. SUBSIDIARITETSANALYS  
Det är bara EU som, genom att agera inom ramen för gemensamma policyer och strategier 
tillsammans med medlemsstaterna, har den ”kri tiska massa” som behövs för att möta globala 
utmaningar. Enskilda medlemsstaters åtgärder blir  lätt alltför begränsa de och fragmentariska, 
med projekt som ofta är för små för att leda till hållbara förändringar på fältet. I och med att EU har denna kritiska massa – vilken åskådliggörs  t.ex. av EU:s starka ställning i diskussioner 
och förhandlingar med G-8 och med Europe iska banken för återuppbyggnad och utveckling 
(EBRD), som förvaltar betydande medel för kärnsä kerhet för internatione lla givares räkning – 
är unionen också bäst lämpad att föra en pol icydialog med partnerländerna. EU är dessutom 
en ”naturlig” samordnare och kan utöva inflytande inom i st ort sett alla områden av de 
internationella förbindelserna, vilket de enskil da medlemsstaterna i allm änhet inte kan göra på 
egen hand.   
3. S
YFTET MED EU: S INITIATIV  
Det gällande instrumentet för kärnsäkerhetssam arbete är avsett för att understödja främjandet 
av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsni vå och tillämpningen av en effektiv och 
verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmate rial (kärnämneskontroll) i tredjeländer.  
Kommissionen föreslår att målen och tillämpnings området för det nya instrumentet ska vara 
desamma som för det gällande instrumentet: Europeiska unionen ska i enlighet med 
bestämmelserna i denna förordning finansiera åtgär der för att understödja främjandet av en 
hög kärnsäkerhets- och strålsky ddsnivå och tillämpningen av en  effektiv och verkningsfull 
säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer . Följande specifika mål kommer att 
eftersträvas: 
• Att understödja främjande och genomförande av de högsta standa rderna i fråga om 
kärnsäkerhet och strålskydd i kärntekniska anläggningar och radiolog iska förfaranden i 
tredjeländer. 
• Att understödja utveckling och ge nomförande av ansvarsfulla strategier för hantering och 
slutförvaring av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall och för avveckling av befintliga 
kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser.  
• Att understödja främjande och genomförande av verkningsfulla ramar och metoder för 
förbättring av kärnämneskontrollen i tredjeländer. 
Prioriteterna för EU-åtgärderna och de kriteri er som ska gälla för samarbete om sådana 
åtgärder definieras i mer sp ecifika ordalag i det nya inst rumentet än i det gällande 
instrumentet. 
 
SV 4   SV 4. ALTERNATIV  
I konsekvensbedömningen bedöms fyra olika policya lternativ: i) inga fler EU-åtgärder (dvs. 
inget instrument för kärnsäke rhetssamarbete), ii) ingen förändring (dvs. samarbetet med 
tredjeländer fortsätter inom ramen för det gä llande instrumentet, förordning (Euratom) nr 
300/2007), iii) ändring av förordningen och iv ) ett helt nytt instru ment (omfattande 
tillämpningsområdet för det gällande instrument et för kärnsäkerhetssamarbete och en del av 
tillämpningsområdet för det gälla nde stabilitetsinstrumentet). 
Ändring av förordningen är det altern ativ som bedöms mest utförligt i 
konsekvensbedömningen. Detta alternativ skulle  göra det möjligt att beakta tillvaratagna 
erfarenheter och utvecklingen av det internationella läget i fråga om kärnsäkerhet, klargöra 
prioriteterna och kriterierna för samarbete oc h ändra det geografiska tillämpningsområdet för 
förordningen så att detta omfattar alla tredjeländ er (dvs. länder som inte är medlemmar i EU) 
som uppfyller kriterierna för samarbete, inbegripet de länder som omfattas av instrumentet för stöd inför anslutningen och de länder som om fattas av instrumentet för samarbete med 
industriländer och andra höginkomstländer.  
Euratomfördraget är den rättsliga gr unden för det gällande instrumentet för 
kärnsäkerhetssamarbete. Detta bör med beakta nde av den rättsliga ramen på EU-nivå för 
kärnsäkerhet förbli fallet även för det nya instrumentet, om inte ett utvidgat 
tillämpningsområde kräver flera rättsliga grunder. 
5. K
ONSEKVENSBEDÖMNING  
Kärntekniska olyckor kan ha dramatiska konse kvenser för folkhälsan, samhällslivet, miljön 
och ekonomin, vilket Tjernobylolyckan 1986 oc h Fukushima Daiichi-olyckan 2011 visar. 
Båda olyckorna ledde till att stora områden kontaminerades, till dödsfall och till att den 
drabbade befolkningen flyttade s/omlokaliserades och gjorde det nödvändigt att avveckla 
dyrbara kärnkraftverk och ersä tta den förlorade strömprodukti onskapaciteten. Sådana olyckor 
påverkar också vissa länders beslut om v ilken energimix man ska ha (moratorium för 
planering av nya kärnkraftverk eller utfasning av  kärnenergi), vilket kan få konsekvenser för 
miljön med tanke på att kärnkr aftverk kan komma att ersättas med kraftverk som drivs med 
fossila bränslen eller vattenkraftverk.  
Syftet med de föreslagna EU-å tgärderna är att bidra till a tt förebygga kärntekniska olyckor 
och att (genom olycksberedskaps åtgärder) minska konsekvenserna  av sådana olyckor. Dessa 
mål beaktas i vart och ett av de policyalternativ  som tas i övervägande. A lternativet ”inga fler 
EU-åtgärder (dvs. inget instrument för kärnsäkerh etssamarbete)” skulle dock troligen leda till 
att de flesta av de yttre åtgärder på område t kärnsäkerhet som EU hå ller på att genomföra 
avslutas. 
6. JÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
Alternativet ”ändring av förordningen” sku lle göra det möjligt att komma till rätta med 
oklarheterna och inkonsekvenserna i den gälla nde förordningen och att tydligt fastlägga 
inriktningen för EU:s samarbete med tredjeländ er om kärnsäkerhet och kärnämneskontroll. 
Ett tydligare fastställande i sj älva förordningen av de geograf iska och tematiska målen och 
 
SV 5   SV prioriteterna skulle bidra till att förbättra effektiviteten i genomförandet av förordningen. 
Detta torde i sin tur leda till en verkningsfulla re och snabbare förva ltning av projektcykeln. 
Jämfört med alternativen ”ett helt nytt instrument” och ”ingen förändring” skulle alternativet 
”ändring av förordningen” möjli ggöra såväl kontinuitet och utnyt tjande av erfarenheterna av 
ett beprövat system som lösning av ett anta l problem som konstaterats. Detta skulle – i 
kombination med användningen av en enda rätts lig grund (vilket inte s kulle vara fallet om 
alternativet ”ett helt nytt instrument” väljs) – förenkla tillvägagångssä ttet och diskussionerna 
och förefaller mer än uppväga den mer omfatta nde enhetlighet som skulle kunna erhållas med 
”ett helt nytt instrument” för kärnsäkerh et, fysiskt skydd och kärnämneskontroll ( nuclear 
safety, security and safeguards ).  
En omdefiniering av det geograf iska tillämpningsområdet och av prioriteterna och kriterierna 
för samarbete i samband med en ändring av förordningen skulle göra det möjligt att bättre ringa in gränserna för EU-åtgärder. 
7. Ö
VERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete är  en bemyndigandeförordning som fastlägger 
grundsatserna och grunderna för EU-åtgärde r. Handlingsprogrammen ska specificera de 
åtgärder som ska vidtas av EU, de mål som ska eftersträvas med de olika åtgärderna och de 
förväntade resultaten. Specifika indikatorer sk a fastställas innan åtgärderna genomförs, med 
beaktande av varje åtgärds särdrag.  
Genomförandet av åtgärderna ska vara förenl igt med resultatbaserad förvaltning, som ska 
tjäna följande syften: 
– Att få ut så mycket som möjligt av de begränsade resurserna. 
– Att förbättra beslutsfattandeprocesserna och besluten. 
– Att uppnå transparens och redovisningsskyldighet. 
Europeiska kommissionens överv aknings- och utvärderingssystem  inriktas mer och mer på 
resultat (resultatinriktad övervakning). De i nvolverar intern personal och externa experter. 
Projektförvaltare vid delegationer och huvudkont oret övervakar kontinuerligt genomförandet 
av program och projekt på olika sätt, där så är möjligt även genom besök på fältet. Externa, oberoende experter anlitas för att bedöma resu ltatet av EU:s yttre åtgärder, via tre olika 
system. Dessa bedömningar bidrar till redovisningsskyldighet och ti ll förbättring av pågående 
åtgärder och gör det möjligt att dra lärdom av tidigare erfarenheter vid utformning av framtida 
policyer och åtgärder. I alla verktyg anvä nds OECD-DAC:s internationellt erkända 
utvärderingskriterier (inbeg ripet (potentiell) verkan). 
Kommissionen företar också strategiska utvärderi ngar av sina policyer, från programplanering 
och strategi till genomförandet av åtgärder i en  viss sektor. Dessa utvärderingar utgör ett 
viktigt underlag vid utformningen av policyer, instrument och projekt. Alla utvärderingar 
publiceras på kommissionens webbplats och en sammanfattning av slutsatserna tas med i 
årsrapporten till rådet och Europaparlamentet.