SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 30.1.2009 
SEK(2009) 90  
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
Förenkling av EU:s lagstiftning om be nämning och märkning av textilier – 
Konsekvensanalys – Sammanfattning 
{COM(2009) 31 slutlig} 
{SEC(2009) 91} 
 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
Förenkling av EU:s lagstiftning om be nämning och märkning av textilier – 
Konsekvensanalys – Sammanfattning 
EU:s lagstiftning om benämning och märkning av  textilier består av tre direktiv, som under 
årens lopp ändrats för att man skulle kunna införa  benämningar på nya fibrer i den europeiska 
lagstiftningen (anpassning till den tekniska ut vecklingen). Enligt direktiv 96/74/EG om 
benämningar på textilier ska fibersammansättn ingen för textilprodukter anges endast med de 
benämningar som förtecknas i bilaga I till det direktivet. I direktiven 96/73/EG och 
73/44/EEG anges vilka analysmetoder som ska användas för att kontrollera om 
textilprodukternas sammansättning överensstä mmer med informationen på märkningen.  
Dessa textildirektiv måste anpassas varje gång en  ny generisk benämning på en ny fiber ska 
läggas till i de tekniska b ilagorna. Förfarandet inleds med a tt en ekonomisk aktör lämnar in en 
ansökan till kommissionens avdelnin gar. Ur politisk och juridisk synvinkel är införandet av en 
benämning på en ny fiber en mindre, teknisk ändring av EU-lagstiftningen. Men eftersom 
lagstiftningen består av direk tiv måste alla medlemsstater vi dta åtgärder för att införliva 
ändringsdirektiven. Man vet av erfarenhet att det går lång tid mellan ansökan för en ny fiber 
till antagandet i lagstiftningen. I samband me d kommissionens program för en förenkling av 
lagstiftningen föreslås en öve rsyn av EU-lagstiftningen om benämning och märkning av 
textilier, så att det ska bli enklare att anpassa den till den tekniska utvecklingen. 
Både för myndigheterna och industrin är de n viktigaste frågan rörande de gällande 
bestämmelserna den tid det tar mellan ansökan om  en ny fiber till antagandet i lagstiftningen i 
hela EU. Förenklingen av EU-lagstiftningen på detta område handlar således främst om att 
förenkla förfarandet och spara tid när man lägge r till en ny benämning i direktivens tekniska 
bilagor. Därför påverkar de undersökta altern ativen inte bestämmelserna om märkning av 
textilprodukter med avseende på fibersammansä ttningen, och institutionernas beslutsprocess 
förändras inte. 
För att nå målet att minska tidsåtgången innan en ny textilfiber lagligen kan saluföras i EU 
måste man göra om de tre befintliga direktiven  till en eller tre förordningar. En enda 
förordning framstår som det bästa alternativet, om rättstjänsten bekräftar att det ur juridisk synvinkel är en bra lösning. 
Med förordningen kommer det att bli enklar e att göra anpassningar till den tekniska 
utvecklingen. Medlemsstaterna kommer inte längr e att behöva införliva tekniska ändringar i 
form av direktiv i sin nationella lagstiftnin g, vilket direkt minskar den administrativa 
belastningen. Dessutom kommer nya textilf ibrer att kunna saluföras upp till 12 månader 
tidigare än i nuläget, vilket innebär betydande fördelar  för de ekonomiska aktörerna. 
Man har också undersökt om det vore genomförbar t med en annan lösning än lagstiftning för 
benämningar på textilier. Att helt och hållet slopa märkningen av textilier med 
fiberbenämningar är inget altern ativ. Information till konsumentern a på detta område är viktig 
på grund av de egenskaper som associeras med vissa fibrer, men också av hälsoskäl eftersom 
en del konsumenter utvecklar allergier mo t vissa fibrer. Dessutom utarbetades EU:s 
lagstiftning på området för att man skulle ha rmonisera de nationell a bestämmelserna och 
undvika tekniska hinder mot textilprodukters fr ia rörlighet på gemenskapsmarknaden. De 
SV 3   SV ekonomiska aktörerna vinner också på att det sk apas nya fibrer och att dessa blir allmänt 
kända. 
Möjligheten till självreglering beaktades också. Men erfarenheterna av ansökningarna om 
benämningar på nya fibrer har visat att de föreslagna benämningarna i vissa fall liknar 
varumärken och inte säger så mycket om fibern s egenskaper. Definitionen av fibern är inte 
alltid i linje med fiberns egenskaper, vilket innebär att konsumenten får oriktig information. 
Och de föreslagna provningsmetoderna är näst an alltid ofullständiga eller olämpliga och 
hindrar därmed marknadskontrollmyndighete rna från att göra en bedömning av 
överensstämmelsen. 
Medlemsstaterna ställer sig inte positiva till nå gon av ovanstående möjli gheter. Därför gjordes 
ingen närmare granskning av dem. 
Man övervägde också om den föreslagna fö renklingen av lagstiftningen kunde inverka 
negativt på miljön och sysselsä ttningen. När det gäller milj ön förefaller förenklingen av 
lagstiftningen inte påverka de n nuvarande situationen. Det finns inget som tyder på en 
koppling mellan miljöproblem och utsläppande av  nya textilfibrer på marknaden. Tvärtom 
kan det hävdas att det kan ga gna miljön att man uppmuntrar tillv erkning av fibrer som kan 
ersätta naturfibrer som bomull, vars produktio n innebär vissa miljöproblem. Därför gjordes 
ingen närmare undersökning av möjliga negativa konsekvenser av att en ny textilfiber släpps ut på marknaden varje år. 
En liknande situation råder för sysselsättningen. I den mån utsläppandet på marknaden av nya 
textilfibrer har några effekter kan dessa inte vara annat än positiva. Den innovation som är 
kopplad till nya textilfibrer är en konkurrensfördel för textil- och beklädnadsindustrin i EU. 
Den har tillsammans med andra aspekter underlättat för indus trin att under årtionden genomgå 
kraftiga moderniseringar och omstruktureringa r och att förbli världs ledande när det gäller 
tekniska textilier och industritextilier samt mo de. Tendensen i branschen är att man går mot 
färre men större och modernare företag med färr e men mer välbetalda an ställda. De förlorade 
arbetstillfällena i den europeiska  textil- och beklädnadsindustrin  beror främst på en förändrad 
kombination av produktionsfaktorer på intern ationell nivå. För Europa, jämfört med andra 
delar av världen, innebär kombinationen av te knik, know-how och arbetskraftskostnader en 
konkurrensfördel för produktion av innovativa kval itetsprodukter med högt mervärde, och det 
blir allt vanligare att företagen upphör med massproduktion. I detta sammanhang bidrar nya 
textilfibrer till att förnya textil- och beklädnadsindustr in, och trots att dess andel av den 
europeiska ekonomin har minskat står den för 3,5 % av värdetillväxten i tillverkningssektorn
1. 
Ingenting talade alltså för att den föreslagna fö renklingen av lagstiftning en skulle få negativa 
konsekvenser för sysselsättningen, och frågan undersöktes inte vidare.  
Förutom alternativet med en förordning bedömde man andra möjligheter att minska tiden 
mellan ansökan om att få en ny fiber godkänd till antagandet i lagstiftningen i EU. 
Det har de senaste åren visat sig att ansökninga rna nästan alltid är ofullständiga, särskilt när 
det gäller provningsmetoder. Därför beslutade man att undersöka om me r specifik vägledning 
om hur man utarbetar en ansökan skulle vara av direkt nytta för ekonomiska aktörer, konsumenter och offentliga förvaltningar. 
                                                
 
1 Eurostat.  
SV 4   SV Dessutom övervägdes möjligheten att låta ansökninga rna granskas av ett av de specialiserade 
laboratorierna innan de lämnas in till kommissionen. 
Slutligen undersökte man förslaget om att överf öra de tekniska direktivens innehåll rörande 
provningsmetoder till standardis eringsförfarandet. Tekniska metoder kan omvandlas till 
europeiska standarder. Detta skulle förenkla EU-l agstiftningen ytterligare.  Det var därför värt 
att undersöka om ett sådant förf arande inte äventyrar huvudmåle t att minska tidsåtgången för 
att lagligen kunna börja sa luföra nya fibrer i EU. 
Med dessa mål för ögonen behandlades följand e politiska alternativ  och underalternativ: 
(1) Alternativ 1: Inge n ändring av politiken : detta alternativ tjä nar som referenspunkt, 
och alla andra alternativ jämförs således med det nuvarande förfarandet. 
(2) Alternativ 2: Anta en eller flera nya förordningar  – Det innebär att de tre 
direktiven om benämning och märkning av te xtilier ersätts av en (eller en rad) 
förordningar, med följande underalternativ: 
(a) Alternativ 2.1: Anta denna eller dessa  förordningar utan nya bestämmelser. 
(b) Alternativ 2.2: Anta denna eller dessa fö rordningar och lägga till en bilaga med 
uppgift om vad ansökan ska innehålla. 
(c) Alternativ 2.3: Anta denna eller dessa  förordningar, med bestämmelser om 
upprättande av en förteckning över laboratorier som godkänts av 
medlemsstaterna. 
(d) Alternativ 2.4: Anta denna eller dessa förordningar, inklusive en bilaga med 
uppgift om vad ansökan ska innehålla oc h bestämmelser om upprättande av en 
förteckning över laboratorier som godkänts av medlemsstaterna (alternativ 2.2 
och 2.3). 
(3) Alternativ 3: Anta en  kombination av lagstiftning och andra åtgärder 
(standardisering)  – Detta innebär att en ny fö rordning skulle innehålla de 
bestämmelser som för närvarande ingår i di rektiv 96/74/EG (i de ss ändrade lydelse), 
medan kvantifieringsmetoderna skulle överföras till standardiseringen. 
(a) Alternativ 3.1: Anta denna eller dessa förordningar/standard iseringsförfaranden 
utan nya bestämmelser. 
(b) Alternativ 3.2: Anta denna eller dessa förordningar/standard iseringsförfaranden 
och lägga till en bilaga med uppgift  om vad ansökan ska innehålla. 
(c) Alternativ 3.3: Anta  denna eller dessa 
förordningar/standardiseringsförfar anden, inklusive bestämmelser om 
upprättande av en förteckning över laboratorier som godkänts av 
medlemsstaterna. 
(d) Alternativ 3.4: Anta  denna eller dessa 
förordningar/standardiseringsförfarande n, inklusive en bilaga med uppgift om 
vad ansökan ska innehålla och bestämme lser om upprättande av en förteckning 
över laboratorier som godkänts av me dlemsstaterna (alternativ 3.2 och 3.3). 
SV 5   SV De föreslagna politiska alternat iven skulle kunna leda till stora vinster i fråga om tidsåtgången 
för att få en benämning på en ny fiber godkänd efter ansökan, vilket skulle medföra 
ekonomiska fördelar och minska omkostnaderna . Dessutom har det framkommit av analysen 
att betydande tidsv inster kan stimul era till innovation. 
Industrin och medlemsstaterna anser att man s kulle få ut fler fibrer på marknaden om 
processen för att godkänna en ny fiber bli snabbare . Enligt industrin genererar en ny fiber en 
nettovinst på mellan 100 000 och 2 miljoner euro varje år, beroende på olika faktorer. Om 
ytterligare en eller två nya fibr er presenteras varje år skulle  industrins vinst öka avsevärt. 
Fördelarna med nya och innovativa fibrer för producenterna i efterföljande produktionsled har 
inte analyserats. Nämnas bör dock att den nya  fibern elastan, som har särskilda elastiska 
egenskaper, har föranlett viktiga förändringa r inom konfektionsproduktionen och lett till 
konkurrensfördelar och stora vinster. 
För de små och medelstora företagen är de t särskilt viktigt att minska tiden mellan 
investeringen i en ny fiber och möjligheten att saluföra den under en ny benämning. Enligt information från branschen kan små och medelsto ra företags hela verksamhet vara beroende 
av hur lång tid det tar för en fiber att nå ut på marknaden. 
Analysen och jämförelsen av de politiska alte rnativen har lett till följande slutsatser: 
• De största fördelarna för industrin uppnå s genom en minskning av tiden från det 
att ansökan om benämning av en ny fibe r lämnas in tills den nya fibern kan 
släppas ut på marknaden. Det leder till minskade administrativa kostnader och 
tidigare inkomst av försäljningen av fi bern. Alternativ 2.4 och 3.4 (scenario A) 
innebär potentiellt de största kostnadsbesparingarna och övergripande fördelarna. Den potentiella tidsvinsten med dessa  alternativ är 18–33 månader, upp till 
6 månader mer än för de andra alternativen.  
• Den största fördelen för medlemsstaterna är att direktiven ersätts av en eller flera 
förordningar, vilket innebär att de inte  längre behöver införliva ändringar i den 
nationella lagstiftningen. Det kan spar a mycket pengar för medlemsstaterna. 
Dessa kostnadsbesparingar uppnås under alternativen 2 och 3 med alla 
underalternativ.  
• Det kan vara till fördel för industrin och myndigheterna att det ges vägledning i 
fråga om ansökans innehåll (alternativ 2.2 och 3.2) och att det upprättas en 
förteckning över godkända laboratorier i me dlemsstaterna (alternativ 2.3 och 3.3). 
Om dessa alternativ lede r till att de inlämnade ansökningarna i högre grad 
uppfyller de krav som uppställs av kommissi onens avdelningar, skulle det i sin tur 
kunna leda till betydande tidsvinster på  upp till 18–27 månader för både industrin 
och myndigheterna.  
• För konsumenterna innebär alla alternativ att de fortsatt kan vara säkra på att de 
namngivna fibrerna har de angivna egen skaperna. Konsumenterna kan också dra 
fördel av att nya fibrer når ut på marknaden tidigare.