•Proportionalitetsprincipen

I enlighet med proportionalitetsprincipen i artikel 5.4 i EU-fördraget är den föreslagna översynen av direktiv 2008/99/EG begränsad till vad som är nödvändigt och proportionerligt för att anpassa befintlig strafflagstiftning inom detta område till nya hot. Åtgärder för användning av utredningsverktyg och informationsutbyte ingår endast i den utsträckning det är nödvändigt för att den föreslagna straffrättsliga ramen ska fungera effektivt.

I förslaget fastställs brottsrubriceringarnas räckvidd så att den täcker alla relevanta handlingar, samtidigt som den begränsas till vad som är nödvändigt och proportionerligt. Det nya direktivet innehåller nya kategorier av miljöbrott i den utsträckning som krävs för den underliggande miljölagstiftningen. Både brotten och påföljderna begränsas till allvarliga överträdelser av miljölagstiftningen och är därmed förenliga med proportionalitetsprincipen.

•Val av instrument

Enligt artikel 83.2 får minimiregler för definitionen av brott och påföljder inom EU:s politikområden som har varit föremål för harmoniseringsåtgärder endast fastställas genom ett direktiv från Europaparlamentet och rådet som antas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet.



Det finns fortfarande ett behov av straffrättsliga påföljder för att säkerställa ett effektivt genomförande på de områden som omfattas av miljöbrottsdirektivet från 2008. Kommissionen föreslår därför att förteckningen över straffbara gärningar i artikel 3 i 2008 års direktiv överförs, med nödvändiga preciseringar och ändringar som inbegriper allvarliga föroreningsbrott, olaglig avfallshantering och transport av avfall, drift av anläggningar där farlig verksamhet bedrivs eller där farliga ämnen lagras eller används, brott som rör tillverkning, produktion, bearbetning, hantering, användning, förvaring, lagring, transport, import, export eller deponering av radioaktivt material, naturvårdsbrott (däribland olagligt dödande, förstörelse, innehav eller insamling av exemplar av vilda djur och växter, olaglig handel med vilda djur och växter och förstöring av livsmiljöer), olaglig produktion, utsläppande på marknaden, import, export, användning, utsläpp eller frisättning av ozonnedbrytande ämnen.

Behovet av att bekämpa dessa brottskategorier genom straffrättsliga påföljder bekräftades i rådets slutsatser om fastställande av EU:s prioriteringar för bekämpning av grov och organiserad brottslighet för Europeiska sektorsövergripande plattformen mot brottshot (Empact) 2022–2025.

Särskilt när det gäller avfallsbrottslighet anges i Europeiska unionens hotbildsbedömning avseende grov och organiserad brottslighet från 2021 (European Union Serious and Organised Crime Threat Assessment report, ej översatt till svenska) att ”Waste management is a lucrative and fast-developing industry, which increasingly attracts criminals. The majority of the reported waste trafficking cases involved individuals working in or operating waste management companies as managers or staff, who violate national and international legislation and standards regulating the collection, treatment and disposal of waste to maximise profits. The most successful waste traffickers are those who control the entire processing cycle, from source to destination countries. Criminals trafficking waste between different countries primarily use legal business structures to orchestrate waste crimes. Often multiple companies are owned by the same individuals or by strawpersons. The legal business structures frequently change leadership and are often terminated after a short period of activity, as a new trading entity takes over the business. Companies operating different stages in the waste cycle are often located in different jurisdictions. Waste trafficking is strongly linked to other offences such as document fraud, economic fraud, tax evasion, corruption, money laundering, as well as theft and the dumping of waste from illegal drug production.”

Dessutom har kommissionen identifierat ett behov av straffrättsliga påföljder för att säkerställa att EU:s politik för miljöskydd genomförs på ett effektivt sätt för följande brottskategorier som för närvarande inte omfattas av direktivet:

·Utsläppande på marknaden av produkter som, i strid med tvingande krav, orsakar betydande miljöskador på grund av att produkten används i stor skala.

·Allvarliga överträdelser av EU:s kemikalielagstiftning, vilka orsakar betydande skador på miljön eller människors hälsa.

·Olaglig fartygsåtervinning.

·Olagligt uttag av vatten.

·Utsläpp av förorenande ämnen från fartyg (det föreslås att denna brottskategori tas över från direktiv 2005/35/EG i syfte att konsolidera den rättsliga ramen).

·Olaglig handel med timmer.

·Allvarliga överträdelser av reglerna om introduktion och spridning av invasiva främmande arter som inger farhågor i unionen.

·Allvarligt kringgående av kraven på att göra en miljökonsekvensbedömning.

·Olaglig produktion, utsläppande på marknaden, import, export, användning, utsläpp eller frisättning av fluorerade växthusgaser.

Dessa handlingar kan innebära en hög risk för människors hälsa och miljön och kan leda till särskilt allvarliga negativa konsekvenser för miljön och samhället. Trots de faktiska och potentiellt skadliga konsekvenserna är efterlevnadskontrollen av relevanta regler för närvarande inte tillräckligt effektiv. Att medlemsstaterna antar och använder sig av administrativa påföljder har hittills visat sig vara otillräckligt för att säkerställa efterlevnaden av miljöskyddsreglerna, vilket innebär att det krävs kraftfullare åtgärder för att förebygga och bekämpa miljöbrott.

När det gäller EU:s timmerförordning till exempel har alla medlemsstater infört påföljder för lagöverträdare i sin nationella lagstiftning, men typerna av påföljder och maximinivåerna varierar avsevärt mellan medlemsstaterna: administrativa straffavgifter och beslag kan utdömas i 23 medlemsstater, böter i 16, fängelse i 17, inställande av handel i 15 och andra typer av påföljder i 11 medlemsstater. Straffavgifterna för överträdelser av EU:s timmerförordning varierar från 50 euro upp till ett obegränsat belopp. Dessa skillnader mellan medlemsstaternas fåföljdssystem för överträdelser av EU:s timmerförordning och det faktum att påföljderna i många fall bedöms vara för låga för att verkligen ha en avskräckande verkan på olagligt beteende, i kombination med olika tillämpning inom EU, innebär en risk för omläggning av handeln. Skillnaderna i fåföljdssystem och bristen på enhetligt genomförande i medlemsstaterna undergräver dessutom lika villkor på marknaden genom att de aktörer som strikt uppfyller kraven missgynnas. Detta kan åtgärdas genom harmoniserad kriminalisering och genom en tillnärmning av påföljdsnivåerna i hela EU i miljöbrottsdirektivet.

Det är tydligt att administrativa påföljder är otillräckliga under omständigheter liknande de som ledde till morden i en medlemsstat på två skogsvaktare som hade utrett problem i samband med olaglig avverkning av timmer. Det underliggande mönstret av timmerrelaterade överträdelser är så allvarligt att myndigheterna måste ha möjlighet att vidta straffrättsliga åtgärder för att komma till rätta med dem. På grund av timmerrelaterade frågor hade kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot den medlemsstaten avseende bristen på effektiva kontroller av verksamhetsutövare och underlåtenhet att tillämpa lämpliga påföljder. Under tiden införde medlemsstaten straffrättsliga påföljder för specifika missförhållanden som tidigare endast varit föremål för administrativa påföljder, vilka dock inte var tillräckliga för att säkerställa efterlevnaden.