EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 17.06.1996 
KOM(96) 272 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
Resultat som uppnåtts genom tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 1093/94 
om fastställande av på vilka villkor fiskefartyg från tredje land får direktlanda och 
avsätta sina fångster i gemenskapens hamnar. 

INNEHÅLL 
Inledning 
I. Bakgrunden till utfärdandet av förordning 1093/94 
- A: Situationen på marknaden och förordningens mål 
- B: Situationen vid direktlandningar i vissa tredje länder 
- C: Överensstämmelse mellan förordning 1093/94 och gemenskapens 
internationella åtaganden 
- WTO 
- Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 
II. Resultat som uppnåtts genom tillämpningen av förordning 1093/94 
- A: Organisering av hälsokontroller 
- B: Landningsdeklaration 
- C: Efterlevnaden av bestämmelserna om avsättning 
- D: Berörda kvantiteter 
- E: Allmänna kommentarer 
Slutsats 
Bilaga: statistiska uppgifter 
I artikel 8 i rådets förordning (EG) nr 1093/94, av den 6 maj 1994, om fastställande av 
på vilka villkor fiskefartyg från tredje land får direktlanda och avsätta sina fångster i 
gemenskapens hamnar1 föreskrivs följande: 
"Före den 1 juli 1996 skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om de resultat 
som uppnåtts genom tillämpningen av denna förordning och, om så behövs, bifoga förslag 
till lämpliga ändringar." 
I enlighet med rådets begäran har föreliggande rapport följaktligen sammanställts på 
grundval av svar som medlemsstaterna tillställt kommissionen sedan denna skickat ut ett 
frågeformulär om tillämpningen av förordningens olika bestämmelser från dess 
ikraftträdande till och med den 31 december 1995. 
Frågeformuläret har besvarats av åtta medlemsstater, varav fyra rapporterar om 
direktlandningar. 
I bilagan återfinns de statistiska uppgifter som tillsammans med svaren tillställts 
kommissionen. 
Före den egentliga granskningen av de resultat som uppnåtts genom tillämpningen av 
förordning 1093/94 anser kommissionen det lämpligt att erinra om bakgrunden till 
utfärdandet av förordningen och om förordningens mål samt att sätta in förordningen i 
dess internationella juridiska sammanhang. 
EGTnrL 121, 12.5.1994, s. 3 
I. ttakyraaidittfi M13 yéffiidandet av förordning 1093/94 
Förordning 1093/94 antogs i samband med en allvarlig krissituation på marknaden för 
fiskeriprodukter inom gemenskapen, för att förhindra vissa tillvägagångssätt som skulle 
kunnat utlösa störningar på en försvagad marknad, och eftersom internationella 
bestämmelser för direktlandningar saknades. 
A. Situationen på marknaden och förordningens mål 
Den krissituation som uppstod under första delen av 1993 på marknaden för 
fiskeriprodukter inom gemenskapen, och som särskilt berörde marknaden för de viktigaste 
vitfiskarna, diagnosticerades och analyserades i detalj av både kommissionen2, 
medlemsstaterna och branchfolk, och resulterade i en stabilisering av priserna på en låg 
nivå på en marknad som är mycket känslig för slumpartade konjunktursvängningar. 
I ett läge där relevanta bestämmelser saknas är risken stor att nya störningar utlöses om 
fiskefartyg från tredje land får direktlanda, eftersom partier till ett mycket lågt pris kan 
föras in på marknaden och konkurrera direkt med gemenskapens produktion, särskilt på 
färskvarumarknaden. Vidare är risken mycket stor att effekten av de åtgärder som vidtas 
av producentorganisationerna inom ramen för organisationen av marknaden omintetgörs, 
åtgärder som delvis finansieras med medel från gemenskapens budget eller de nationella 
budgetarna. 
Direktlandningarna innebär att produkter importeras med ett transportmedel som samtidigt 
fungerar som produktionsmedel, nämligen fiskefartyget. 
Genom detta tillvägagångssätt undgår man varje form av kontroll av myndigheter i 
produkternas ursprungsland, och i jämförelse med andra transportmedel (lastbåt, flyg och 
lastbilstransport) undviker man kostnader för transport, kontoll, förpackning och till och 
med skatte- och skatteliknande kostnader. Detta kan leda till en situation där 
konkurrensen snedvrids till skada för gemenskapens produktion. 
Förordning 1093/94 har förljaktligen antagits av rådet, på förslag av kommissionen, för 
att tillåta direktlandningar på vissa villkor, som innebär att direktlandningar paradoxalt 
nog ej får genomföras på villkor som är mindre ingripande än de som gäller för 
gemenskapens produktion. 
Direktlandningar får genomföras på följande villkor: 
En förteckning skall upprättas över godkända hamnar, där det finns möjligheter att 
utföra de kontroller som föreskrivs i hälsobestämmelsema. Tidigare var endast nationella 
regler för tillträde till hamnar tillämpliga på fiskefartyg från tredje land (artikel 3). 
Befälhavaren på fartyget i fråga skall till de behöriga myndigheterna överlämna en 
deklaration med uppgifter om produkternas ursprung och kvantitet (artikel 4). 
Vid avsättning på färskvarumarknaden skall de regler respekteras som eventuellt 
fastställts av och tillämpas inom ramen för en producentorganisations 
verksamhetsområde (artikel 5). 
2 Se Meddelande "Krisen inom gemenskapens fiskerisektorn" (KOM (94)) 335 
slutlig, 19.7.1994. 
i 4 
Dessa bestämmelser kan sägas vara tämligen liberala i jämförelse med de regler som 
gäller i vissa tredje länder. 
B. Situationen vid direktlandningar i vissa tredje länder 
Generellt bör nämnas att Förenta nationernas havsrättskonvention uttryckligen tillskriver 
kuststater rättigheten att unilateral reglera villkoren för tillträde till dessa staters inre 
farvatten och hamnanläggningar, och att fiskefartyg, i egenskap av transportmedel för 
fångster, omfattas av samma regler som andra lastfartyg som används i kommersiellt 
syfte. 
Andra exempel på gällande lagstiftning vid direktlandningar i vissa tredje länder kan 
nämnas: 
USA: förbud 
Australien: förbud, förutom i fall där regeringen beviljat tillstånd 
Canada: tillstånd från fall till fall, för fartyg som för flagg tillhörande 
länder med vilka Canada har goda fiskerelationer 
Chile: Krav på särskilt "zoologiskt hälsocertifikat", utfärdat av behörig 
myndighet i ursprungslandet, för tillträde till Chiles territorium, 
oberoende av tillträdessätt, även för varor som är föremål för 
transitering. 
I ljuset av detta kan den lagstiftning som antagits av gemenskapen knappast ifrågasättas, 
särskilt inte de delar som berör gemenskapens internationella åtaganden, något som heller 
inte har skett. 
C. Överensstämmelse mellan förordning 1093/94 och gemenskapens internationella 
åtaganden 
Förordning 1093/94 åsidosätter inte de regler som gäller inom ramen för WTO, och 
tillämpas inte på fartyg som för flagg tillhörande enskilda länder eller grupper av länder 
med vilka gemenskapen slutit avtal i vilka situationen vid direktlandningar uttryckligen 
regleras, vilket bara är fallet när det gäller EES-avtalet. 
-WTO 
De villkor som föreskrivs i förordning 1093/94 för fiskefartyg från tredje land som 
direktlandar äi inte diskriminerande i förhållande till de villkor som gäller för 
gemenskapens produktion, utan förordningen har tvärtom som mål att underställa dessa 
fartyg villkor som är likvärdiga de som tillämpas på gemenskapens produktion vad gäller 
landning och avsättning av fiskeriprodukter. 
överensstämmelsen mellan förordning 1093/94 och bestämmelserna i GATT 1994 
ifrågasattes inte vid bildandet av WTO den 1 januari 1995. 
- Europeiska ^konoMiska samarbetsområdet (EES) 
Förordning 1093/94 gäller inte fartyg som för flagg tillhörande tredje land som är 
avtalspart i EES eftersom artikel 5 i protokoll 9 i detta avtal uttryckligen reglerar frågan 
om fiskefartygs tillträde till hamnar. 
Förordningen gäller däremot för övriga tredje länder. 
II. Resultat som uppnåtts genom tillämpningen av förordning 1093/94 
Det är svårt att tala om resultat, i egentlig mening, som uppnåtts genom tillämpningen 
av förordning 1093/94 eftersom de berörda åtgärderna huvudsakligen är av preventiv art 
och eftersom ingen exakt mätbar effekt kan väntas. 
Det är följaktligen snarare förordningens allmäna verkan och dess eventuella 
tillämpningssvårigheter som bör beaktas. 
Förordningens tre huvudbestämmelser kommer att behandlas var för sig, före de allmäna 
kommentarerna. 
A. Organisering av hälsokontroller (artikel 3i 
Förteckningen över godkända hamnar, som överlämnats av medlemsstaterna, har 
offentliggjorts i Europeiska gemenskapens officiella tidning, C-serien den 28 maj 1994, 
och kompletterats med de finska och svenska förteckningarna den 29 december 1994. 
Inga problem påtalas av medlemsstaterna. 
De föreskrivna hälsokontrollerna visar att gällande regler efterlevs. Avslag på grund av 
bristande respekt för reglerna är mycket ovanliga (under den berörda perioden ett fall i 
Danmark och ett fall i Frankrike, gällande mindre kvantiteter). 
B. LandningsdeklaratioD (artikel 4) 
Inga särskilda problem har påtalats. Vissa medlemsstater poängterar för övrigt vikten av 
detta förfarande, som gör det möjligt att genomföra kontroller och vidta åtgärder vid 
överträdelse. 
En medlemsstat anser att det ibland förefaller överdrivet att anmälan måste göras 72 
timmar i förväg, men denna punkt följer av rådets förordning (EEG) nr 2847/93 om 
införande av ett kontrollsystem, och gäller alltså inte enbart vid direktlandningar som 
genomförs av fiskefartyg från tredje land. 
C. Efterlevnaden av bestämmelserna om avsättning (artikel Si 
Endast kvantiteter som är avsedda för direkt avsättning omfattas av vissa bestämmelser 
om avsättning. 
I realiteten är dessa kvantiteter relativt små, utom i Spanien, eftersom huvuddelen av 
direktlandningarna är avsedda för industrin och därmed inte berörs av dessa 
bestämmelser. 
Ingen av medlemsstaterna påtalar tillämpningssvårigheter. 
D. Berörda kvantiteter 
Tabellen som återfinns i bilagan visar de kvantiteter som landats direkt av fem 
medlemsstater under 1994 och 1995. Dessa uppgifter är alltså ofullständiga. 
Huvuddelen av dessa kvantiteter har landats direkt i två av medlemsstaterna, Danmark 
och Spanien, och en mindre del i Tyskland och Frankrike. 
Nära nog samtliga direktlandningar i hamnar i norra Europa, inklusive Frankrike, är 
avsedda för beredningsindustrin, och utgörs av ett begränsat antal arter, när det gäller 
fiskefartygen med den största lastkapaciteten. 
I Spanien genomförs flest direktlandningar på Kanarieöarna och dessa utgörs av en mängd 
färska och djupfrysta produkter som i huvudsak är avsedda för direkt avsättning. 
Mellan 1994 och 1995 kan en betydande minskning av de landade kvantiteterna i 
Tyskland, Danmark och Frankrike iakttas, och en motsvarande ökning i Spanien. 
Det kan även påpekas att antalet landningar, i samtliga fall, har minskat kraftigt, samtidigt 
som medelkvantiteten per landning har ökat ansenligt. 
Dessa uppgifter är naturligtvis av begränsat värde eftersom de endast grundar sig på 
uppgifter från 1994 och 1995. 
E. Allmänna kommentarer 
Flertalet av de medlemsstater som svarat på kommissionens frågeformulär uttrycker sin 
tillfredsställelse med förordning 1093/94 och med dess tillämpning. 
Inget förslag om ändring eller förbättring har tillställts kommissionen. 
Inga tillämpningssvårigheter har påtalats. 
SLUTSATS 
Av de åtta medlemsstater som svarat kommissionen vidhåller två sina principiella 
invändningar mot förordningen, fyra ger uttryck för sin tillfredsställelse, och två avstår 
från kommentarer. 
Generellt kan sägas att med hänseende till den mycket begränsade mängd fakta som 
medlemsstaterna tillställt kommissionen är det svårt för denna att göra en heltäckande 
sammanfattning av de resultat som uppnåtts genom tillämpningen av förordning 1093/94. 
Å ena sidan har flera medlemsstater inte skickat in något svar alls till kommissionen, å 
andra sidan innehåller de upplysningar som kommit in inte några uppgifter om hur ofta 
kontroller ägt rum och vilken typ av kontroller som genomförts för att verkställa 
förordningen. 
I denna fråga hänvisar kommissionen följaktligen till sina kommentarer i rapporten om 
kontrollen av fiskefartyg från tredje länder som bedriver fiske i gemenskapens fiskezon. 
Denna rapport lägger kommissionen likaså fram för rådet i enlighet med de åtaganden den 
gjorde efter rådets möte i december 1995. 
Vissa slutsatser kan dock dras: 
Effekterna av dessa åtgärder uppfattas oftast som positiva. 
Inga speciella problem har påvisats på det administrativa planet eller vad gäller 
marknadens försörjning och funktion. 
Sedan förordningen trädde i kraft har den inte föranlett någon åtgärd eller 
kommentar från något tredje land. 
Kommissionen betonar, å andra sidan, att en av förordningens största förtjänster är dess 
preventiva verkan, och att det är troligt att marknaden, i avsaknad av en åtgärd av detta 
slag, skulle ha reagerat negativt. 
Slutligen påpekar kommissionen, på ett annat plan, att den alltid ansett att frågan om 
direktlandningar bör regleras inom en internationell multilateral ram, och att det för detta 
ändamål är viktigt att förfoga över ett internt rättsligt instrument som man kan referera 
till i framtida internationella förhandlingar och som kan fungera som ett kontrollredskap 
för att främja ett ansvarsfullt fiske utan att påverka tillämpningen av principen om fri 
rörlighet för varor. I detta sammanhang är det typiskt att vissa stater, främst kuststater vill 
inleda en debatt, inom vissa regionala organisationer för förvaltning av fiskeresurser, om 
möjligheten att förbjuda landningar av fiskefartyg från länder som inte är avtalsslutande 
parter och som inte respekterar de regler om förvaltning och bevarande som utfärdats av 
dessa organisationer. Dessa tankegångar, som är knutna till innehållet i 
uppförandekodexen för ett ansvarsfullt fiske och Förenta nationernas avtal om 
gemensamma bestånd och ständigt vandrande arter bör tas upp i en annan debatt. 
Kommissionen kommer senare att lägga fram riktlinjer för rådet i denna fråga. 
Kommissionen anser att inga uppgifter framkommit som föranleder en ändring av 
förordning 1093/94, vare sig för att minska eller utöka dess räckvidd. Kommissionen 
kommer inte att lägga fram något ändringsförslag för rådet, och föreslår följaktligen att 
nuvarande läge skall bibehållas. 
8 
Bilaga: 
Kvantitet (i ton) som landats direkt, och antal fartyg (uppgifterna för 1995 är provisoriska) 
1994 
I 1995 Tyskland 
K 
1928 
536 A 
286 
56 Danmark 
K 
48157 
25642 A 
5889 
1818 Spanien 
K 
43449 
67854 A 
623 
428 Fankrike 
K 
9892 
4733 A 
11 
8 Grekland 
K 
J 30(1) A 
J 20(1) Totalt 
K 
103426 
98795 A 
6809 
2310 
(1): avser 1994 och 1995 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 272 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 03 02 
Katalognummer : CB-CO-96-282-SV-C 
ISBN 92-78-05485-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
A