I november 2016 antog kommissionen den europeiska försvarshandlingsplanen som fastställer åtgärder för att uppnå ett bredare europeiskt försvarssamarbete och stödja den europeiska försvarsindustrins konkurrenskraft. Målet för den europeiska försvarshandlingsplanen är att den europeiska försvarstekniska och försvarsindustriella basen till fullo ska tillgodose Europas nuvarande och framtida säkerhets- och försvarsbehov. Europeiska rådet ställde sig bakom initiativet och kommissionen uppmanades att lägga fram förslag under första halvåret 2017.

Förslaget bygger på ett åtföljande arbetsdokument som innehåller de komponenter som behövs för att analysera hinderen står i vägen för sektorns konkurrenskraft och för att bedöma den förväntade effekten av förslaget. Kommissionens förslag läggs fram utan en konsekvensbedömning på grund av förslagets brådskande karaktär och mot bakgrund av Europeiska rådet den 15 december 2016, där kommissionen uppmanades att under första halvåret 2017 lämna förslag till inrättandet av en europeisk försvarsfond inklusive en del om den gemensamma kapacitetsutveckling som medlemsstaterna gemensamt kommit överens om.

Medlemsstaterna rådfrågades under utarbetandet av förslaget genom regelbundna möten. Andra berörda parter har också rådfrågats i enlighet med detta och underrättats om kommissionens avsikt att utarbeta ett sådant lagstiftningsförslag.

Den föreslagna finansieringsgraden kommer att uppgå till högst 20 % av den totala kostnaden för åtgärden. Medlemsstaterna kommer att behöva bidra till att täcka de återstående kostnaderna genom att sammanföra nationella bidrag. Unionens budget kommer att användas för att stödja sektorns konkurrenskraft genom att ett väl avvägt belopp i form av bidrag från medlemsstaterna utnyttjas för att inleda samarbetet och kommer att fungera som drivkraft för samarbete och bana väg för eventuella gemensamma utvecklingsprogram. Stödmottagare som utvecklar en åtgärd inom ramen för det permanenta strukturerade samarbetet kan få ökad finansiering. De projekt som får stöd bör bidra till de kapacitetsprioriteringar som medlemsstaterna inom unionen gemensamt kommit överens om genom unionens kapacitetsutvecklingsplan samt ta hänsyn till det regionala och internationella samarbetet, beroende på vad som är lämpligt. De förslag som läggs fram för att få stöd inom ramen för programmet kommer att utvärderas på grundval av tilldelningskriterier. Dessa kommer att grunda sig på bidrag till innovation och teknisk utveckling inom försvarsindustrin samt till säkerhets- och försvarsintressena i unionen genom förbättrad försvarsteknik, vilket medverkar till de kapacitetsprioriteringar som medlemsstaterna gemensamt enats om inom unionen, på bärkraften hos åtgärden och på stödmottagarnas förmåga att visa att det finns ett åtagande bland medlemsstaterna att gemensamt producera och köpa in den färdiga produkten eller tekniken på ett samordnat sätt, även genom gemensam upphandling i förekommande fall.

De föreslagna insatsstrategierna ska genomföras med ekonomiskt bistånd. Finansiering inom ramen för programmet ska ges i form av bidrag och finansieringsinstrument eller via offentlig upphandling. Närmare bestämt ska programmet stödja utformning, fastställande av gemensamma tekniska specifikationer, prototyputveckling, provning, kvalificering och certifiering av försvarsprodukter samt materiella eller immateriella komponenter och materiell eller immateriell teknik. Stöd kan också ges för studier, genomförbarhetsbedömningar och annan stödverksamhet. Stödet kommer att inriktas på åtgärder i ett utvecklingsskede som omfattar såväl nya produkter och ny teknik som uppgraderingar av befintliga produkter och befintlig teknik.

I det åtföljande arbetsdokumentet föreslås att man utökar övervakningen och utvärderingen på grundval av de uppgifter som redan hämtats in och offentliggjorts av olika organisationer som är aktiva inom den europeiska försvarssektorn.

(6)Kommissionen får anförtro delar av genomförandet av programmet till de enheter som avses i artikel 58.1 c i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012. Tack vare Europeiska försvarsbyråns expertkunskap får kommissionen anförtro den en sådan roll.

(2)För att bidra till ökad konkurrenskraft och innovationskapacitet inom unionens försvarsindustri bör ett europeiskt försvarsindustriellt utvecklingsprogram (nedan kallat programmet) inrättas. Programmet bör syfta till att stärka konkurrenskraften inom unionens försvarsindustri, bland annat it-försvar, genom att stödja samarbetet mellan företag som befinner sig i ett utvecklingsskede när det gäller försvarsprodukter och försvarsteknik. Utvecklingsskedet som kommer efter forsknings- och teknikskedet innebär betydande risker och kostnader som hämmar det fortsatta utnyttjandet av forskningsresultaten och har en negativ inverkan på konkurrenskraften inom unionens försvarsindustri. Genom att stödja utvecklingsskedet skulle programmet bidra till ett bättre utnyttjande av resultaten från forskning på försvarsområdet och bidra till att överbrygga klyftan mellan forskning och produktion och främja alla former av innovation. Programmet bör komplettera den verksamhet som genomförs i enlighet med artikel 182 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) och omfattar inte produktionen av försvarsprodukter och försvarsteknik.

(1)I den europeiska försvarshandlingsplan som antogs den 30 november 2016 åtog sig kommissionen att komplettera, utnyttja och befästa medlemsstaternas gemensamma insatser när det gäller att utveckla försvarskapacitet för att bemöta utmaningarna på säkerhetsområdet och att främja en konkurrenskraftig och innovativ europeisk försvarsindustri. Det föreslås särskilt att man ska lansera en europeisk försvarsfond för att stödja investeringar i gemensam forskning och gemensam utveckling av försvarsmateriel och försvarsteknik. Fonden ska stödja samarbetet under hela cykeln för utvecklingen av försvarsprodukter och teknik.

(23)När det gäller att välja ut vilka åtgärder som ska finansieras genom programmet bör kommissionen eller de enheter som avses i artikel 58.1 c i förordning nr 966/2012 anordna konkurrensutsatta ansökningsomgångar i enlighet med vad som föreskrivs i förordning nr 966/2012. Efter en utvärdering av de mottagna förslagen med hjälp av oberoende experter ska kommissionen välja ut de åtgärder som ska finansieras inom ramen för programmet. I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör genomförandebefogenheter delegeras till kommissionen när det gäller antagandet och genomförandet av arbetsprogrammet samt tilldelningen av finansiering till utvalda åtgärder. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011.

(19)Det ekonomiska biståndet från unionen inom ramen för programmet bör inte överskrida 20 % av de sammanlagda biståndsberättigande kostnaderna för åtgärden när den gäller prototyper, vilket ofta är den mest kostsamma åtgärden under utvecklingsskedet. De biståndsberättigande kostnaderna bör dock täckas i sin helhet när det gäller andra åtgärder i utvecklingsskedet.

(18)För att säkerställa att de finansierade åtgärderna kommer att bidra till konkurrenskraften inom den europeiska försvarsindustrin bör de vara marknadsorienterade och efterfrågestyrda. Att medlemsstaterna redan har åtagit sig att gemensamt producera och köpa in den färdiga produkten eller tekniken, eventuellt på ett samordnat sätt, bör beaktas i tilldelningskriterierna.

3. Kommissionen ska genomföra unionens ekonomiska bistånd i enlighet med förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, antingen direkt eller indirekt genom att uppgifter som ingår i budgetgenomförandet anförtros de enheter som anges i artikel 58.1 c i den förordningen.

c) Offentlig upphandling.

b) Lån eller garantier.

c) Riskdelningsinstrument.

Artikel 6

Stödberättigande åtgärder

1.Programmet ska tillhandahålla stöd för stödmottagares åtgärder som befinner sig i ett utvecklingsskede, såväl för nya produkter och ny teknik som för uppgraderingar av befintliga produkter och befintlig teknik, när det gäller följande:

(a)Utformning av en försvarsprodukt, en materiell eller immateriell komponent eller materiell eller immateriell teknik samt tekniska specifikationer utifrån vilka en sådan utformning har utvecklats.

(b)Prototyputveckling av en försvarsprodukt, en materiell eller immateriell komponent eller materiell eller immateriell teknik. En prototyp är en modell av en produkt eller teknik som kan visa elementets prestanda i driftsmiljö.

(c)Provning av en försvarsprodukt, en materiell eller immateriell komponent eller materiell eller immateriell teknik.

(d)Kvalificering av en försvarsprodukt, en materiell eller immateriell komponent eller materiell eller immateriell teknik; kvalificering är hela det förfarande som påvisar att utformningen av en produkt/en komponent/teknik uppfyller de angivna kraven. Detta förfarande tillhandahåller objektiva bevis på att särskilda krav för en utformning har uppfyllts.

(e)Certifiering av en försvarsprodukt eller försvarsteknik. Certifiering är ett förfarande enligt vilket en nationell myndighet intygar att produkten/komponenten/tekniken överensstämmer med de tillämpliga bestämmelserna.

(f)Studier, t.ex. genomförbarhetsstudier och andra kompletterande åtgärder.

2.Åtgärden ska genomföras genom samarbete mellan minst tre företag som är etablerade i minst två olika medlemsstater. De företag som är stödmottagare ska varken direkt eller indirekt genomgå faktisk kontroll av samma enhet eller kontrollera varandra.

3.Vid tillämpning av punkt 2 ska ”faktisk kontroll” avse ett förhållande som bygger på rättigheter, avtal eller annat, som var för sig eller tillsammans och med hänsyn till faktiska eller rättsliga förhållanden ger möjligheter att direkt eller indirekt utöva ett avgörande inflytande på ett företag, särskilt genom

(a)nyttjanderätt till ett företags samtliga tillgångar eller en del av dem,

(b)rättigheter eller avtal som ger ett avgörande inflytande på sammansättningen av företagets olika organ, omröstningar eller beslut, eller som på annat sätt ger ett avgörande inflytande på företagets verksamhet.

4.När det gäller åtgärderna i punkt 1 b–f ska åtgärden grundas på gemensamma tekniska specifikationer.

Artikel 7

Stödberättigade enheter

1.Stödmottagare ska vara företag som är etablerade i unionen och i vilka medlemsstater och/eller medborgare i medlemsstater äger mer än 50 % av företaget och utövar den faktiska kontrollen över det i den mening som avses i artikel 6.3, antingen direkt eller indirekt via ett eller flera andra företag. Dessutom ska all infrastruktur samt alla anläggningar, tillgångar och resurser som används av deltagarna, inbegripet underleverantörer och andra tredje parter, i åtgärder som finansieras inom ramen för programmet vara belägna på medlemsstaternas territorium under hela den tid som åtgärden pågår.

2.Om stödmottagaren, enligt punkt 1, håller på att utarbeta en åtgärd som anges i artikel 6, inom ramen för det permanenta strukturerade samarbetet, ska den vara berättigad till den ökade finansiering som avses i artikel 11.2 när det gäller denna åtgärd.