SV Europeiska unionens officiella tidning C 161/1

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”De ekonomiska och budgetmässiga konsekvenserna av en åldrande befolkning”

(2007/C 161/01)

Den 16 maj 2006 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”De ekonomiska och budgetmässiga konsekvenserna av en åldrande befolkning”

Facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 februari 2007. Föredragande var Susanna Florio.

Vid sin 434:e plenarsession den 14 mars 2007 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 109 röster för, inga röster emot och 2 nedlagda röster:

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Detta förberedande yttrande är EESK:s svar på en begäran från Europeiska kommissionens vice ordförande Margot Wallström. Här beaktas de yttranden som utarbetats de senaste åren och som innehåller alla de tankar, analyser och förslag som kommittén formulerat i denna fråga.

Arbetsmarknaden

1.2 EESK anser att Lissabonmålen som rör befolkningspolitiken måste uppnås. De snabba demografiska förändringarna på arbetsmarknaden kräver omedelbara åtgärder för att vi skall lösa de problem som dessa medför: — Öka sysselsättningsgraden bland arbetstagare som är äldre än 50 år, om möjligt både bland anställda och egenföretagare. — Främja instrument som underlättar äldre arbetslösas återanställning eller omskolning så att de garanteras en anständig pension. — Förhindra att arbetstagare över 50 som vill fortsätta att arbeta stöts ut från arbetsmarknaden.

1.3 Man måste förhindra att äldre arbetstagare utestängs från arbetsmarknaden och tvärtom vinnlägga sig om att de kan komma ut i arbetslivet.

1.4 Arbetet måste motsvara arbetstagarens utbildning och yrkeserfarenhet, utan någon åldersdiskriminering. EESK uppmanar därför alla medlemsstater att snarast införa och tillämpa direktivet om likabehandling (2000/78/EG).

1.5 En bättre organisation av arbetet kräver en utvärdering av vilken typ av arbetsuppgifter som utförs (riskfyllt, slitsamt eller repetitivt arbete).

Livslångt lärande

1.6 Programmen för livslångt lärande är nyckeln till ett bättre utnyttjande av arbetstagare över 50, såväl inom som utanför företagen. Därför skall exempel på bästa praxis spridas och följas upp i enlighet med de årliga övervakningsrapporter som läggs fram av de europeiska arbetsmarknadsparterna.

1.7 En politik till stöd för sysselsättning av hög kvalitet bör vägleda och forma generationer av medborgare under hela deras yrkesliv. Detta kräver insatser från arbetsmarknadens parter och samtliga berörda ekonomiska och sociala aktörer på lokal, nationell och europeisk nivå.

För en pakt mellan generationerna

1.8 Forskning och innovation är en viktig investering både för dagens EU-medborgare och för framtida generationer. Man måste därför förmå ungdomar att studera vid vetenskapliga fakulteter och skapa villkor för anställning inom teknik och forskning. EU måste komma i kapp andra länder som Kina och Indien, som under senare år tagit jättekliv inom dessa sektorer.

1.9 Investeringar i missgynnade regioner hindrar ungdomar från att flytta ut och hjälper dem att bidra till den lokala utvecklingen och förnyelsen.

1.10 Under 2007, som är året för lika möjligheter, bör man inrikta sig på att undersöka hur arbete och privatliv kan förenas, så att beslut om att skaffa barn inte skall vara betingade av om familjen lever under osäkra och svåra förhållanden eller av att familjen ensam måste stå för de kostnader – inte bara ekonomiska – som barn medför.

Kvinnor och arbetsmarknaden i EU

1.11 EESK anser att man måste uppmuntra användningen av viktiga direktiv som det om föräldraledighet, och att man måste garantera barnomsorg och äldreomsorg. Enligt vår mening måste man också snabbt jämna ut löneskillnaderna mellan män och kvinnor, och bekämpa osäkra och tillfälliga arbetstillfällen som gör att många kvinnor även i Europa lever i fattigdom. Vidare bör man skapa incitament som uppmuntrar män att i större utsträckning ta ansvar för familjen. Kvinnor måste kunna förena barnafödande och yrkesarbete. Därför måste instrument antas som gör att mödrar kan förena omsorgen om barnen med yrkeslivet.

1.12 Också inom företagen måste man vidta åtgärder som garanterar kvinnor möjlighet att tillträda ledande poster.

Invandringens roll och betydelse för de demografiska förändringarna

1.13 Invandringen är en av de lösningar som är nödvändiga som är nödvändiga för att möta de utmaningar som en åldrande befolkning innebär. En övergripande integrations- och sysselsättningspolitik kan vara en motor för tillväxt och utveckling. Invandrarnas kompetens, yrkeserfarenhet och kvalifikationer måste därför utnyttjas.

Hållbarheten i EU:s välfärdssystem

1.14 Hållbarheten i välfärdssystemen måste säkerställas genom en rad åtgärder som inte blir till skada för dess slutliga mål, som definierats i EU-fördragen (artikel 2). Därför är det nödvändigt att både säkerställa en hållbar europeisk social modell och att verka för målen om allmängiltighet och rättvisa som modellen bygger på.

1.15 De sociala tjänsterna av allmänt intresse skall säkerställas och stödjas på grundval av sin funktion, liksom som aktörerna inom den sociala ekonomin. Frivilligorganisationer där äldre är sysselsatta bedriver en socialt viktig verksamhet som bör stödjas och lyftas fram.

Hållbarheten i pensionssystemen

1.16 EU:s och medlemsstaternas mål bör vara att garantera framtida generationer en bekymmersfri och värdig ålderdom och följaktligen väl fungerande pensionssystem. Tilläggspensionerna, om sådana krävs, måste vara tillförlitliga, trygga och skyddade från oförutsedda fluktuationer på finansmarknaderna.

1.17 Kampen mot osäkra arbetsförhållanden innebär att också unga arbetstagare kan garanteras en anständig pension och att man förhindrar att de gör ett sent inträde i arbetslivet.

1.18 Hållbarheten i pensionssystemen måste analyseras med beaktande av en rad komplicerade faktorer som inte kan hänföras enbart till den åldrande befolkningen.

1.19 I några av EU:s medlemsstater måste det viktigaste målet för att säkerställa hållbara pensionssystem vara en beslutsam kamp mot skatte- och avgiftsflykt.

Den åldrande befolkningens konsekvenser för sjuk- och hälsovården

1.20 På hälsoområdet kommer en allt äldre befolkning framför allt att kräva investeringar i förebyggande åtgärder, i kvaliteten på vård och omsorg och i forskning särskilt på de vanligaste sjukdomarna hos äldre, där insatser och studier måste koncentreras.

1.21 I samband med att befolkningen blir allt äldre kommer hälso- och trygghetsfrågor att anta andra dimensioner också på arbetsmarknaden och ändra karaktär, vilket noggrant måste analyseras och utvärderas.

1.22 EESK anser att medlemsstaterna i samråd med arbetsmarknadens parter måste genomföra gemensamma program för förebyggande av olyckor och yrkessjukdomar, särskilt sådana som är förbundna med arbetstagarnas ålder. Här är övervakning och informationsutbyte viktiga instrument.

1.23 Äldre arbetstagare bör fritt få välja om de vill förlänga sitt yrkesliv på grundval av arbetets art och en bedömning av de risker, de upprepningsmoment och det slitage som varje yrke innebär.

1.24 EESK åtar sig att fortsätta att utforska, utvärdera och lägga fram förslag vad gäller demografiska förändringar. Kommittén är fullt medveten om att det är ett komplicerat ämne, som under de närmaste åren kommer att kräva att alla politiska, ekonomiska och sociala aktörer deltar för att möta de nya utmaningarna. EESK, med stöd i arbetsordningen, åtar sig att följa upp de frågor som behandlas i detta yttrande.

2. Bakgrund

2.1 Kommissionens vice ordförande Margot Wallström har bett Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett förberedande yttrande om den rapport som kommissionen tillsammans med kommittén för ekonomisk politik nyligen offentliggjorde om de ekonomiska och budgetmässiga konsekvenser som en åldrande befolkning får i alla unionens medlemsstater.

2.2 Med tanke på att ämnet och den tillhörande politiken är så omfattande uppmanade Margot Wallström EESK att uttala sig om de frågor som direkt eller indirekt berör arbetsmarknaden och om några områden med anknytning till denna, som hälsovård, pensionssystem och livslångt lärande.

2.3 Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor i Dublin har ägnat ett flertal studier åt problemet med befolkningens åldrande, där dess återverkningar på de europeiska medborgarna och arbetstagarna analyseras.

2.4 Det är många faktorer som bidrar till en åldrande befolkning: sjunkande födelsetal, en ständigt ökande medellivslängd samt det faktum att efterkrigstidsgenerationen gradvis drar sig tillbaka från yrkeslivet, liksom i en framtid också 60-talets babyboomgeneration (1), vilket kommer att direkt påverka befolkningen i arbetsför ålder.

2.5 Eurostat beräknar att antalet personer över 65 i EU-25 kommer att öka från 75 miljoner 2005 till ca 135 miljoner 2050. Deras procentandel av den totala befolkningen i de 25 medlemsstaterna beräknas uppgå till 30 %, med de högsta siffrorna i Spanien (36 %) och Italien (35 %) och de lägsta i Luxemburg (22 %) och Nederländerna (23 %).

2.6 En åldrande befolkning får betydande sociala och ekonomiska konsekvenser för medlemsländerna och kräver en modernisering av budget- och välfärdspolitiken.

2.7 Ett lands samlade ekonomi påverkas av åldrandet – arbetsmarknaden, produktiviteten, den tekniska innovationen och den ekonomiska tillväxten – eftersom befolkningens behov och potential oundvikligen förändras.

3. Åldrandet och arbetsmarknaden

3.1 I Lissabonstrategin beaktas bland annat också sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare. Det ursprungliga målet, som ännu inte har uppnåtts, var att senast 2010 nå en sysselsättningsgrad på över 50 % för denna kategori.

3.2 En befolkning som blir allt äldre leder dels till att genomsnittsåldern stiger, dels till att det totala antalet medborgare i arbetsför ålder minskar eftersom de äldre generationerna inte ersätts av ett tillräckligt antal ungdomar. Dessutom gör ungdomar sitt inträde på arbetsmarknaden allt senare (2).

3.3 Arbetsmarknaden påverkas och förändras således i hög grad av en åldrande befolkning. Detta innebär att det krävs brådskande åtgärder för att lösa de problem som hör ihop med följande mål: — Att öka sysselsättningsgraden bland arbetstagare över 50 år, och att inte hindra dem från att bli egenföretagare. — Att främja instrument som underlättar äldre arbetslösas återanställning (inklusive omskolning) så att de garanteras en anständig pension. — Att förhindra att arbetstagare över 50 som vill fortsätta att arbeta stöts ut från arbetsmarknaden. — Att göra det lättare för ungdomar att få tillträde till arbetsmarknaden med reguljära anställningskontrakt som bidrar till kontinuitet och ett bättre arbetsliv.

3.4 Effekterna av en åldrande befolkning berör såväl arbetstagare som företagare. Vid generationsskiften måste man skapa instrument som gör det lättare att överlåta verksamhet, särskilt när det gäller små och medelstora företag. Också bland företagare noteras en gradvis ökning av genomsnittsåldern, vilket får direkta och indirekta verkningar på innovationen, kapitalmarknaden och mer allmänt hela det europeiska näringslivet. En äldre befolkning av företagare betyder att många redan dragit sig tillbaka från yrkeslivet eller förbereder sig för detta utan att nya generationer av unga företagare ersätter dem. Ett minskat antal företagare innebär ett minskat antal företag och följaktligen färre arbetstillfällen.

3.5 Utestängningen av äldre arbetstagare är ett alltmer oroande fenomen inte bara i näringslivet utan i hela tjänstesektorn. Svårigheten att passa in i ett nytt arbetssammanhang, den nackdel det innebär att ofta ha en arbetslivserfarenhet från endast en eller få arbetsplatser och den diskriminering som äldre arbetstagare otvivelaktigt utsätts för när de söker ny anställning är problem som alla arbetstagare i EU ställs inför.

3.6 Man bör således i högre grad se till att de äldre arbetstagarna integreras i produktionskedjan eftersom deras erfarenhet i vissa sektorer utgör grunden för en kvalitativt sett ökad produktivitet. Också i företagen måste man sluta att se till åldern och i stället se till faktisk kompetens. På detta område skall EU-direktiven mot alla former av diskriminering tillämpas och övervakas (2000/43/EG och 2000/78/EG).

3.7 Alla arbetstagare bör ha ett arbete som så långt det är möjligt motsvarar deras utbildning och erfarenhet. Det skulle leda till ökad produktivitet som åtminstone delvis skulle uppväga de negativa effekterna av befolkningens åldrande (3).

3.8 En aktiv politik för anställning av äldre arbetstagare bör i varje fall beakta vilket slags arbete det handlar om: riskfyllda, slitsamma eller repetitiva arbeten kräver riktade analyser och en större grad av frivillighet från dem som berörs (4).

4. Livslångt lärande

4.1 En av de frågor som verkligen måste lösas för att öka sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare är effektiva och väl fungerande program för livslångt lärande genom utbyte av välfungerande metoder mellan de 27 EU-länderna och en fortgående dialog med arbetsmarknadens parter, precis som många EU-institutioner har efterlyst (5).

4.2 Genom den europeiska sysselsättningsstrategin har det alltsedan toppmötet i Luxemburg 1997 varje år upprättats riktlinjer för livslångt lärande. Varje gång har man betonat vikten av de äldre arbetstagarnas anställningsbarhet, och följaktligen deras yrkesutbildning, för att möta problemen med befolkningens åldrande.

4.3 Begreppet ”livslångt lärande” används för att beteckna all betydande inlärningsverksamhet som syftar till ökad färdighet, kunskap och kompetens. Denna verksamhet skall därför pågå under hela yrkeslivet, eftersom det är för äldre arbetstagare som förlusten av yrkeskunnande och vidareutbildning får de mest dramatiska och negativa effekterna.

4.4 EESK har också betonat att det ofta råder obalans mellan generationerna när det gäller teknisk kunskap och förvärv av olika kompetenser (6).

4.5 Ett effektivt instrument för att främja arbetstagarnas förmåga att anpassa sig är internutbildning. Några medlemsstater (Storbritannien, Spanien, Portugal, Nederländerna, Österrike) har, om än i varierande omfattning, stött sådan vidareutbildning inom företagen via incitament och skattelättnader.

4.6 Med Lissabonstrategin har man framhållit att välfungerande metoder och utbildningssystem som på ett effektivt sätt kan svara mot arbetsmarknadens krav är ett nyckelelement för att uppnå ett av de viktigaste målen i strategin, nämligen kunskapsekonomin.

4.7 Om man gör det lättare att anställa äldre arbetstagare föregriper man effekterna av de demografiska förändringarna.

5. För en pakt mellan generationerna

5.1 Redan 2004 betonade EESK vikten av att stödja pakten mellan generationerna för att säkerställa en tillräcklig generationsförnyelse på arbetsmarknaden i EU-länderna, en välfärdsstat som är anpassad till de nya demografiska förhållandena och en EU-lagstiftning som främjar sysselsättningspolitik, vidareutbildning och ett närmande mellan utbildningsväsen och näringsliv (7).

5.2 Politiken för en ”god” sysselsättning bör under alla omständigheter inriktas på att hjälpa ungdomar in på arbetsmarknaden och följa dem under hela deras yrkesliv (8), utan att detta skapar en ”digital klyfta” mellan unga arbetstagare och äldre arbetstagare som vill fortsätta att arbeta.

5.3 EESK formulerade då en utmaning, nämligen att ”bidra till en utveckling som i framtiden innebär mer samråd i fråga om denna mycket viktiga fråga, som förutsätter samordnade och varaktiga åtgärder av ett flertal aktörer och som kräver att de kortsiktiga intressena inte dominerar samt att det finns en fortlöpande och konstruktiv plan. Ett nytt förbund mellan de olika generationerna inom Europeiska unionen måste gradvis ingås”.

5.4 Man måste investera i forskning och innovation om man vill tillförsäkra kommande generationer i EU en framtid med välfärd och tillräcklig och hållbar livskvalitet. Därför är det viktigt att också beakta genomsnittsåldern på forskare och vetenskapsmän i EU samt kravet på att integrera ungdomar i dessa nyckelsektorer.

5.5 De otillräckliga investeringar i forskning som är utmärkande för hela EU, som fortfarande har långt kvar till målen i Lissabonstrategin, gör att unga forskare, som ofta tvingas arbeta under mycket osäkra villkor, inte kan skapa sig en framtid och ett yrkesliv inom naturvetenskaplig och teknisk forskning. Ett EU där medelåldern på vetenskapsmän är högre än i andra globala maktblock innebär en risk för framtiden. I Indien och Kina t.ex. ökar antalet personer med examen i vetenskapliga ämnen, med påföljd att 60 % av yrkesaktiva forskare och vetenskapsmän i USA kommer från dessa länder. I många EU-länder har däremot de vetenskapliga fakulteterna upplevt en klar nedgång i antalet studenter under senare år.

5.6 Problemet med en åldrande befolkning påverkar också direkt den lokala och regionala sammanhållningen. Ungdomarna tenderar att lämna vissa områden för att söka arbete i områden med bättre levnads- och arbetsvillkor. Detta accentuerar klyftan mellan regioner med en mer utvecklad ekonomi och andra regioner där fattigdomen breder ut sig och antalet äldre snabbt ökar.

5.7 Möjligheten att förena arbete och familj är en hörnsten i den europeiska sociala modellen. Med en stigande genomsnittsålder i Europas befolkning inställer sig frågan om hur man skall få födelsetalen att stiga. Denna fråga kan lösas endast genom att alla par får möjlighet att ha barn utan att för den skull tvingas avstå från ett aktivt yrkesliv eller rentav tvingas att påtagligt sänka familjens levnadsstandard, som ofta kan sjunka till nivåer som närmar sig fattigdomsgränsen. Utmärkande för ungdomar av i dag är att de lever under osäkra arbetsförhållanden som ger otrygga framtidsutsikter, varför de tenderar att skaffa färre barn eller inga alls.

5.8 För att höja nativiteten måste alla tjänster inom den sociala sektorn, hälsovården och skolan (daghem, sjukvård, förebyggande åtgärder, ekonomisk hjälp, etc.) förstärkas, förbättras och anpassas till den demografiska verkligheten i EU-länderna.

6. Kvinnors sysselsättning och födelsetal

6.1 2005 uppgick sysselsättningsgraden bland kvinnor i EU-25 till 56,3 %. Problemet är mer uttalat i Medelhavsländerna än i länderna i Nordeuropa. Men även yrkesarbetande kvinnor har svårt att skapa sig en karriär som gör att de kan betala in tillräckligt mycket till de sociala trygghetssystemen. Yrkesverksamma kvinnor möter en rad problem: — Det är kvinnorna som i dag främst drabbas av otrygga anställningsvillkor, ekonomisk otrygghet i allmänhet och ofta av fattigdom. — Löneskillnaderna mellan män och kvinnor är också ett ytterst negativt inslag i nästan alla EU-länder (i genomsnitt tjänar kvinnor 24 % mindre för samma arbete). — I nästan alla EU-länder tvingar brister i barnomsorg och äldrevård fortfarande främst kvinnor att offra sin egen yrkeskarriär för att ägna mer tid åt vård av närstående. — Viktiga direktiv, som det om föräldraledighet, beaktas inte i tillräcklig grad och kvinnorna måste alltjämt välja mellan moderskap och yrkesliv. — Kvinnors förvärvsarbete och barnafödande får inte vara oförenliga. Här bör man ta som modell de välfungerande metoderna i länder där skattesystemen underlättar för kvinnor att komma tillbaka till arbetslivet efter att ha fött barn, utan att vare sig karriären eller lönen blir lidande. Det bör också påpekas att incitamenten för att få männen att dela ansvaret för barn fortfarande är otillräckliga.

6.2 Kommissionen anser med rätta att ett minskat antal personer i yrkesaktiv ålder till en del kan uppvägas, åtminstone på kort sikt, av en rad åtgärder, däribland ett ökat antal kvinnor i arbetslivet. De kulturella förändringar som under de senaste decennierna har gjort det möjligt för kvinnor att arbeta och bli oberoende, avspeglar sig i sysselsättningsgraden bland kvinnor i olika generationer. I EU är flera unga kvinnor än medelålders representerade på arbetsmarknaden.

6.3 Att allt fler kvinnor yrkesarbetar är utan tvekan något positivt och ett tecken på framsteg. Enligt olika statistiska studier, också färska sådana, är kvinnorna fortfarande underrepresenterade, vilket måste leda till att de verkligen får samma arbetsförhållanden och löner som männen samt att kvinnor skyddas från övergrepp och diskriminering på arbetsplatsen och i samhället. Skillnader i sysselsättning mellan kvinnor och män återfinns också bland företagare. Antalet manliga företagare överstiger vida antalet kvinnliga. Medlemsstaterna och EU måste därför stärka redan befintliga instrument och anta nya för att befrämja och skydda kvinnors arbete.

7. Invandringens roll och betydelse för de demografiska förändringarna

7.1 Invandringen ökar stadigt i EU. De enorma skillnaderna mellan ekonomin och levnadsstandarden i EU och i utvecklingsländerna främjar migrationen till våra rikare länder. Invandringen får inte ses som ett hot utan snarare som ett fenomen som genom en konsekvent politik kan utgöra en möjlig faktor för tillväxt, utveckling och integration.

7.2 I ett läge där befolkningen generellt blir äldre och där den aktiva befolkningen samtidigt minskar, utför invandrade arbetstagare uppgifter i EU som är välanpassade till produktionsbehoven och de ekonomiska och sociala behoven i värdlandet. Arbetsmarknadspolitiken och integrationspolitiken måste således inriktas på att på bästa sätt fördela tillgängliga mänskliga resurser, inklusive invandrare, genom att ta vara på deras kompetens, yrkeserfarenhet och kvalifikationer (9).

7.3 Också kommissionen hävdar att invandringen kan spela en positiv roll för anpassningen av arbetsmarknaden. Under förutsättning att invandrade arbetstagare har ett arbete inom den formella ekonomin bidrar de till finansieringen av de sociala trygghetssystemen genom att de betalar skatter och avgifter till dessa system och därmed under de närmaste åren utgör ett viktigt nytt inslag i den framtida europeiska arbetsmarknaden. Man skall heller inte underskatta betydelsen av det ekonomiska stöd som de pengar som invandrarna skickar hem utgör för deras familjer i hemlandet och som ofta är deras enda inkomstkälla. Därför är en bättre integration av invandrarna en nödvändighet för EU:s medlemsstater (10).

7.4 Kravet på en integration i den formella ekonomin rör för övrigt inte bara invandrade arbetstagare. Den åldrande befolkningen gör att frågor som kampen mot odeklarerat arbete och osäkra arbetsförhållanden snarast måste upp på dagordningen för att göra de nationella ekonomierna sundare och hållbarare.

8. Hållbarheten i EU:s välfärdssystem

8.1 Kommissionen har i olika dokument hävdat att medlemsstaterna för att uppnå verkligt hållbara offentliga finanser måste se till att statsskulden hålls under kontroll eller att den kraftigt, gradvis och beständigt sänks. För detta krävs en effektiv resurstilldelning, utan att de offentliga tjänsternas kvalitet eller allmängiltighet försämras.

8.2 Det är framför allt med tanke på de demografiska förändringarna, som utgör en fara för välfärdsstatens hållbarhet, som de olika systemen för finansiering av EU-ländernas sociala skydd hur olika de än må vara måste fungera effektivt, rättvist och under full insyn för att tjäna medborgarna.

8.3 EESK understryker att sociala tjänster av allmänt intresse och aktörerna i den sociala ekonomin har en viktig funktion att fylla vad gäller att komplettera stödet till familjer och äldre. När man erkänner betydelsen av denna verksamhet måste man också utifrån gemensamma kriterier aktivt stödja dessa instanser som spelar en sån viktig roll för samhället.

8.4 Här kan EU spela en viktig roll. Lissabonstrategin (samarbete mellan socialpolitiken, den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken) utgjorde en exceptionellt innovativ ansats, och ett av dess instrument, ”den öppna samordningsmetoden”, kan ses som en av gemenskapspolitikens intressantaste nyheter under de senaste åren. Tyvärr har detta instrument använts alltför sällan och ofta varit underskattat. Samtidigt övergav man gemenskapens lagstiftningsinstrument. Det skall erkännas att den europeiska sociala modellen fortfarande är ett mål som är långt ifrån uppfyllt, men det är förvisso inte ett hinder som skall offras i inre marknadens namn.

8.5 I några länder i EU, särskilt de som präglas av makrofenomen som en ökad genomsnittsålder i befolkningen, hotas finansieringen av välfärds- och pensionssystemen starkt av det gissel som skatte- och avgiftsflykt utgör. I varje försök att reformera välfärdsstaten, hälsovården och sysselsättningspolitiken måste man inbegripa kampen mot brott som skatteflykt och skatteundandragande som utgör den största faran för bärkraftiga statsfinanser.

8.6 EESK vill därför betona vikten av att bekämpa skatte- och avgiftsflykt och motverka ett minskande antal skattebetalare när man försöker hitta lösningar på eller anpassa sig till de demografiska förändringarna.

9. Pensionssystemen

9.1 Det minskande antalet yrkesverksamma och det ökade antalet pensionärer, som båda är en följd av den ökade medellivslängden, är problem som kommissionen fokuserar på i en rad dokument som lagts fram om hållbara pensionssystem.

9.2 Pensionssystemen måste under de närmaste åren kunna garantera framtida generationer en trygg och värdig ålderdom. Därför kan man för det första inte enbart lösa de effekter som åldrandet får på pensionssystemen uteslutande med kompletterande eller privata pensioner, det vore en farlig förenkling. Man måste i stället skaffa sig instrument som kan göra sådana kompletterande pensionsformer enklare, tryggare och tillförlitligare och skydda dem från oförutsedda fluktuationer på finansmarknaderna. Dessutom måste man intensifiera övervakningen av de privata pensionsfonderna för att utöka kontrollsystemet och säkerställa en noggrann förvaltning.

9.3 I många EU-länder härrör krisen i pensionssystemen inte enbart från den åldrande befolkningen, utan också från det faktum att antalet skattebetalare minskar utan att resurser kan hämtas från annat håll (t.ex. genom kampen mot skatte- och avgiftsflykt), medan medborgarnas pensionskrav fortsätter att öka.

9.4 Situationen förvärras ytterligare genom att ungdomar gör sitt inträde på arbetsmarknaden allt senare och ofta på osäkra och underbetalda kontrakt och därför betalar in lägre pensionsbelopp än sina föräldrar vid samma ålder.

9.5 En åldrande befolkning skulle kunna göra att det blir nödvändigt att arbetslivet förlängs, men särskilt i några av unionens länder är det ännu angelägnare att tidigarelägga inträdet på arbetsmarknaden och mer allmänt att säkerställa bättre möjligheter och arbetsvillkor i början av yrkeskarriären.

9.6 Enligt kommissionens prognoser kommer utgifterna för pensionerna att öka fram till 2050 i samtliga EU-länder, utom i Österrike, tack vare den reform som gjordes där år 2000. I Italien och Sverige förutses en liten ökning av utgifterna för pensionerna, eftersom de offentliga pensionssystemen bygger på avgiftssystem. I de övriga länderna räknar man med en betydligt kraftigare ökning, i Portugal så mycket som 9,7 %.

9.7 Frågan om hållbara pensionssystem kan följaktligen inte analyseras och lösas som ett isolerat problem. I stället måste man ha en tydlig bild av dess orsaker, som inte bara är ett inneboende fenomen i det europeiska samhället som en allmänt åldrande befolkning, utan som också hänger samman med de olika förhållandena på arbetsmarknaden, den ekonomiska tillväxten och systemen för social trygghet i de olika EU-länderna.

9.8 Målen för att tackla frågan om hållbarhet i pensionssystemen måste syfta längre än till enbart en höjning av pensionsåldern. En sådan åtgärd som vidtas utan särskilda kriterier skulle kunna visa sig helt meningslös och till och med vara till skada för EU-medborgarnas livskvalitet.

9.9 Om man beaktar skillnaderna mellan olika arbeten vad gäller slitsamma, monotona och krävande moment kan lösningen på befolkningens åldrande inte vara att helt enkelt höja pensionsåldern. Ett förlängt yrkesliv får inte samma konsekvenser för alla yrken och man måste ta hänsyn till skillnaden mellan lagstadgad och faktisk pensionsålder.

9.10 Kampen mot otrygga arbetsvillkor och odeklarerat arbete, stöd till lönepolitiken, en sundare fördelning av välståndet och en effektivare social sammanhållning måste gå hand i hand med en oundviklig, gradvis och frivillig höjning av pensionsåldern, som skall beslutas och stödjas genom en fortgående dialog med arbetsmarknadens parter och det civila samhället.

10. Hälsovård

10.1 Det säger sig självt att en ökad genomsnittsålder leder till ökade kostnader för hälsovård. Men att förutse hur hälsokostnaderna kommer att utvecklas och vilka specifika områden som under de närmaste decennierna kommer att kräva ökade investeringar är ytterst svårt. Det är omöjligt att beräkna hur mycket offentliga medel som måste investeras i hälsovården enbart på grundval av demografiska tendenser. Hälsoutgifterna är också avhängiga av den politik som man beslutar genomföra på detta område, av framsteg inom medicinsk forskning, av hur olika sjukdomar utvecklas, av föroreningsnivåerna och av de politiska och tekniska beslut som fattas för att begränsa dem.

10.2 Som tidigare anförts visar emellertid samtliga analyser att tendensen går mot ett förlängt yrkesliv. Äldre arbetstagare är på grund av sin ålder otvivelaktigt mer utsatta för sjukdomar och sviktande fysik än sina yngre kolleger. Eftersom antalet äldre arbetstagare helt säkert kommer att fortsätta att öka måste vi omedelbart införa ett hälsovårdssystem som gör att alla EU:s medlemsstater kan säkerställa en effektiv förebyggande politik. De arbetstagare som har haft en osäker arbetssituation under lång tid kommer att befinna sig i svårigheter när de når pensionsåldern. De kommer att enligt de arrangemang som gäller i medlemsstaterna behöva tas om hand på olika sätt av den samhälleliga solidariteten, också vad gäller hälsovård och omsorg. En ökad osäkerhet på arbetsmarknaden kommer följaktligen att få direkta följder på kostnaderna för välfärdssystemen.

10.3 Om man har som mål att hålla de offentliga utgifterna på hållbara nivåer, måste medlemsstaterna och EU gemensamt sträva efter att genomföra program för omsorg, förebyggande av olyckor och övervakning och utbyte av information och på så sätt skapa en närmare och fastare länk mellan arbetsmarknaden och hälsovården.

10.4 Alla arbeten liknar inte varandra. Åldrandet påverkar arbetskraften på olika sätt beroende på att vissa arbeten är mer eller mindre slitsamma, mer eller mindre riskfyllda eller mer eller mindre monotona. Effekterna av en hög ålder varierar från yrke till yrke. En äldre arbetstagare kan inte utföra tungt manuellt arbete, men kan lättare klara av kontorsarbete eller intellektuellt arbete.

10.5 En förlängning av yrkeslivet medför följaktligen klart större hälsoproblem för arbetstagare med fysiskt krävande arbete. Detta måste beaktas. Om man inom de sektorer där detta är möjligt tänker sig en ständigt stigande pensionsålder måste omfattande insatser omgående företas när det gäller hälsovård och säkerhet på arbetsplatsen.

Bryssel den 14 mars 2007 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) EESK har tidigare haft tillfälle att understryka behovet av forskning om åldrandet i EU. Vad gäller 7:e ramprogrammet för forskning se yttrandet om ”Forskningsbehov inom området demografiska förändringar”, EUT C 74, 23.3.2005, s. 44 och fotnot 1.

(2) Jfr kommissionens nyligen offentliggjorda meddelande ”Europas demografiska framtid – en utmaning som öppnar möjligheter”, KOM(2006) 571.

(3) Se EESK:s nyligen utarbetade yttrande om ”Yrkeslivskvalitet, produktivitet och sysselsättning inför globaliseringen och de demografiska utmaningarna”, EUT C 318, 23.12.2006, s. 157.

(4) Se yttrandet CESE 92/2007 ”Anständigt arbete för alla”.

(5) Se ”Framework of actions for the lifelong learning development of competencies and qualifications” som undertecknats av EFS, Unice och CEEP.

(6) Se t.ex. EESK:s yttrande om ”Nyckelkompetenser för livslångt lärande”, EUT C 195, 18.8.2006, s. 109 och ”Relationerna mellan generationerna”, EUT C 157, 28.6.2005, s. 150.

(7) Se EESK:s yttrande ”Relationerna mellan generationerna”, EUT C 157, 28.6.2005, s. 150.

(8) Vad gäller kvaliteten i arbetet se exempelvis kommissionens meddelande ”Förbättring av kvaliteten i arbetet: översikt av de framsteg som gjorts under den senaste tiden”, KOM(2003) 728.

(9) Se EESK:s yttrande om invandring, integration och sysselsättning, EUT C 80, 30.3.2004, s. 92.

(10) Se EESK:s yttrande ”Invandring och integration i EU: Samarbete mellan de lokala och regionala myndigheterna och det civila samhällets organisationer”, EUT C 318, 23.12.2006, s. 128.