A4-0375/98

Resolution om kommissionens grönbok om hamnar och sjötransportens infrastruktur (KOM(97)0678 - C4-0022/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens grönbok (KOM(97)0678 - C4-0022/98),

- med beaktande av sin resolution av den 11 mars 1994 om en gemensam politik på området för sjötransportsäkerhet ((EGT C 91, 28.3.1994, s. 301.)),

- med beaktande av sin resolution av den 18 juni 1996 om kommissionens meddelande om utvecklingen av närsjöfart i Europa: Möjligheter och utmaningar ((EGT C 198, 8.7.1996, s. 44.)),

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet ((EGT L 228, 9.9.1996, s. 1.)),

- med beaktande av sin resolution av den 13 mars 1997 om från kommissionens meddelande om att utforma framtiden för sjöfarten inom Europa - ett bidrag till sjöfartsindustrins konkurrenskraft ((EGT C 115, 14.4.1997, s. 147.)),

- med beaktande av sin resolution av den 24 april 1997 om kommissionens meddelande: Mot en ny sjöfartsstrategi ((EGT C 150, 19.5.1997, s. 52.)),

- med beaktande av resultaten från den konferens som Europeiska kommissionen anordnade i Barcelona den 7-8 maj 1998 om framtidsperspektiven för de europeiska hamnarna,

- med beaktande av kommissionens vitbok om en rättvis prissättning av transporter: ett graderat system för en gemenskapsram för att uppbära infrastrukturavgifter inom gemenskapen (KOM(1998)0466),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för transport och turism och yttrandena från utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och utskottet för regionalpolitik (A4-0375/98), och av följande skäl:

A. Det är allmänt känt att det är svårt att fastställa en exakt definition för vad är en hamn är. Hamnar kan emellertid i första hand betraktas som industriområden som ligger vid vatten där fartyg kan ta sig fram och där det finns ett, flera eller många hamnföretag. Förutom de normala väg- och järnvägsinfrastrukturerna förfogar hamnarna över en särskild hamninfrastruktur på vattenområdet. Hamnarna kontrolleras och administreras ofta av en offentlig eller också privat hamnförvaltning.

B. Hamnarna, som tjänar som intermodala knutpunkter mellan havs- och landbundna transportsätt, används i första hand till omlastning, lagring och distribution av gods, framför allt som en del av logistikkedjor. Hamnarna utnyttjas också för både inrikes- och utrikeshandel samt för passagerartransport, såväl inom en medlemsstat, som mellan medlemsstater och till tredje land.

C. Till följd av hamnarnas geografiska läge och verkliga funktion ligger hamnbestämmelserna inom gemenskapens behörighetsområde, närmare bestämt inom behörighetsområdet för den gemensamma transportpolitiken i enlighet med artikel 74 ff i EG-fördraget, inom behörighetsområdet för transeuropeiska transportnät i enlighet med artikel 129d ff i EG-fördraget samt inom de allmänna behörighetsområdena, som till exempel etableringsrätten och rätten till tjänster i enlighet med artikel 52 ff och artikel 59 ff i EG-fördraget samt konkurrens- och stödrätten i enlighet med artikel 85 ff och 92 ff i EG-fördraget.

D. Till följd av de stora skillnaderna i hamnarnas geografiska och topografiska läge, ägandeförhållanden, institutionella struktur och organisationsstruktur, funktionssätt och betydelse för gemenskapen och medlemsstaterna måste hamnbestämmelserna alltid ta hänsyn till subsidiaritetsprincipen i artikel 3b i EG-fördraget.

E. Europeiska gemenskapen borde därför enbart stegvis utveckla och genomföra en sakligt avgränsad men effektiv europeisk hamnpolitik. Denna politik skall framför allt inrikta sig på en redlig konkurrens och en starkare ställning för Europa på det världsomspännande planet.

F. Kommissionens grönbok är en viktig grund för diskussioner på gemenskapsnivå. I diskussionerna bör man behandla på vilket sätt man kan uppnå en större insyn i de konkurrensvillkor som råder mellan hamnarna och inom en hamn och på vilket sätt konkurrenssnedvridningarna så snabbt som möjligt kan avskaffas i gemenskapen. På grundval av detta bör en fullständig genomgång göras av hamnstrukturen och främjandet av dem som utgångspunkt för ytterligare åtgärder.

G. Parlamentet stödjer kommissionens övriga målsättningar. Dessa går ut på att gemenskapen skall stödja hamnarna i deras strävan att öka sin effektivitet och konkurrenskraft, också i jämförelse med hamnar på andra kontinenter, samt deras strävan att på ett smidigare sätt bli en del av det transeuropeiska transportnätverket. Större ansträngningar skall därvidlag göras för att göra kandidatländernas hamnar till en del av nätverket.

H. Med tanke på en hållbar rörlighet på lång sikt är det ytterst viktigt att gemenskapens transporter på land delvis ersätts med sjötransport, närsjöfart, transporter på floder och inre vattenvägar samt järnvägstransport. Gemenskapen borde därför främja en decentraliserad utveckling av sitt område. Förbättringen borde påbörjas i de yttersta randområdena i form av effektiva och konkurrenskraftiga hamnar och därefter fortskrida radiellt, genom ett enkelt och effektivt förvaltnings- och tullförfarande och genom snabbt förbättrade förbindelser till närområdena.

I. En utbyggnad av och en större effektivitet i hamnarna samt frivilligt samarbete mellan hamnarna och/eller hamnföretagen kan och bör också gynna gemenskapens yttersta randområden samt kustområdena samt främja den sociala sammanhållningen, en väl avvägd områdesplanering och miljökraven. Gemenskapens främjande åtgärder för eller i enskilda hamnar måste säkerställa en fri och icke-diskriminerande konkurrens mellan och inom gemenskapens hamnar.

J. I syfte att vidareutveckla de europeiska hamnarna och integrera dem i det transeuropeiska transportnätet är det viktigt att utarbeta en strategisk miljökonsekvensbedömning för att bland annat säkerställa att de nuvarande hamninfrastrukturerna utnyttjas så effektivt som möjligt, till exempel genom användning av ny teknik.

K. Säkerhets- och miljönormerna i hamnarna borde harmoniseras till en nivå som är tillräckligt hög med tanke på en hållbar utveckling. Användningen av IMO- och ILO-överenskommelserna i de europeiska hamnarna bör kontrolleras strikt.

1. Parlamentet uppmanar kommissionen att så snart som möjligt lägga fram en undersökning om hamnarnas infrastruktur för att skapa insyn i konkurrensvillkoren mellan och inom de europeiska hamnarna; skillnaderna mellan hamnförvaltningen, användningen av hamninfrastrukturen och hamnföretagen bör framgå av undersökningen, såväl kostnads- som finansieringsmässigt: som ett första steg kan eventuellt endast de hamnar beaktas som har en årlig omlastningsvolym på minst 10 miljoner ton fraktgods; uppmanar kommissionen att också lägga fram ett förslag om ett särskilt direktiv om insyn i hamnar i anslutning till järnvägsdirektiv 91/440/EEG, ifall medlemsstaterna och hamnarna inte lämnar tillräckligt med uppgifter på frivillig basis,

2. uppmanar dessutom kommissionen att kontrollera stödet till och konkurrensen mellan hamnar och hamnföretag så effektivt och rättvist som möjligt samt att så snart som möjligt, och inte först år 2001, utarbeta ett kommissionsförslag till klara riktlinjer för kontroll av stöd och konkurrens i hamnarna som endast omfattar det viktigaste samt att rådfråga parlamentet och rådet innan några beslut fattas,

3. rekommenderar att kommissionen utvärderar den offentliga finansieringen av infrastruktur för hamnar och sjötransport enligt följande tre kategorier:

a) åtgärder i fråga om de allmänna hamninfrastrukturerna, det vill säga infrastruktur som alla skall ha tillgång till,

b) åtgärder i fråga om hamninfrastruktur som hör samman med företagsverksamhet,

c) åtgärder i fråga om hamnsuprastruktur som hör samman med företagsverksamhet,

4. rekommenderar att kommissionen behandlar den offentliga finansieringen av infrastrukturen för hamnar och sjöfart i enlighet med de kategorier som föreslås under punkt 3 enligt följande:

a) åtgärder i fråga om de allmänna hamninfrastrukturerna utgör inte statliga stöd i den bemärkelse som avses i artikel 92 i EG-fördraget,

b) åtgärder i fråga om hamninfrastruktur som hör samman med företagsverksamhet skall inte räknas som statligt stöd om de refinansieras för den summa som kostnaderna uppgår till; i övriga fall lyder de under de bestämmelser som gäller för anmälning, kontroll och förbud i fråga om stöd,

c) åtgärder i fråga om hamnsuprastruktur som hör samman med företagsverksamhet lyder alltid under de bestämmelser som gäller för anmälning, kontroll och förbud i fråga om statligt stöd; det är i princip uteslutet med offentlig finansiering, förutom i de fall då allmänna hamnar och hamnföretag fungerar enligt principen om marknadsaktörer och vid de undantag som nämns i artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget; detta får emellertid inte påverka en rättvis och icke-diskriminerande konkurrens mellan och inom gemenskapens hamnar,

5. anser att det inte är tillåtet med driftstöd till företag i hamnarna,

6. är av den absoluta åsikten att de åtgärder som fastställts i punkt 4 och 5 också samtidigt skall utgöra gränserna för nationell och gemenskaplig finansiering av hamnar inom ramen för struktur- och sammanhållningsfonden och kommissionens motsvarande riktlinjer; delar för övrigt kommissionens åsikt om att det måste skapas balans mellan regionalpolitikens mål och nödvändigheten att förebygga oönskade störningar av konkurrensen mellan hamnarna,

7. avvisar för tillfället bestämt, i synnerhet med tanke på att kraven i punkt 1 och 2 skall uppfyllas i första hand, idén om att anta en gemenskapsram/ett direktiv för avgifter som berör hamninfrastruktur eller en gemenskapsram/ett direktiv för hamnavgifter och/eller terminalavgifter samt förväntar sig att kommissionen ser till att finansieringsstrukturerna för infrastrukturer och kostnadsfördelningen av dessa är anpassade till en rättvis konkurrenssituation i medlemsstaterna,

8. anser att det, åtminstone för tillfället, inte behövs bestämmelser på gemenskapsnivå om hamntjänsternas organisationsstruktur och tillgången till marknaden för dem; uppmanar i stället kommissionen att inom ramen för sitt nuvarande behörighetsområde säkerställa att nya hamnföretag i alla hamnar i gemenskapen får tillgång till marknaden på grundval av insyn, icke-diskriminerande allmän trafikplikt och höga säkerhetsnormer,

9. uppmanar kommissionen, när det gäller maritima tjänster, framför allt lots-, bogserar- och förtöjningstjänster, att strikt utöva sin kontroll över enskilda företag i monopolställning i de fall då det inte är möjligt att inleda anbudsförfarande för att utbudet är så litet eller av säkerhetsskäl, samt att bidra till att ett anbudsförfarande inleds inom ramen för dess ständiga behörighetsområde i de fall då det är praktiskt möjligt med en liberalisering av tillgången till marknaden; denna tillgång bör medföra samma eller motsvarande skyldigheter för de olika företagen som tillhandahåller maritima tjänster; om kommissionen inte går i land med detta måste den lägga fram ett förslag till direktiv om tillgång till marknaden för maritima tjänster,

10. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och regeringarna och parlamenten.