Yttrande från Europeiska regionkommittén – Mot en makroregional strategi för Medelhavsområdet

(2022/C 498/02)

Föredragande: Nikola DOBROSLAVIĆ (HR–EPP)

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

De makroregionala strategiernas bidrag till territoriell sammanhållning, lokal demokrati och samarbete vid de yttre gränserna

1. Europeiska regionkommittén (ReK) anser att makroregionerna spelar en nyckelroll när det gäller att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i Europeiska unionen och dess nära grannskap genom att göra det möjligt för gränsområden att gemensamt ta itu med specifika och gemensamma utmaningar genom utbyte och samarbete samt genomförande.

2. Kommittén betonar att detta tillvägagångssätt möjliggör större samstämmighet och komplementaritet mellan politik, åtgärder och finansieringsprogram som genomförs av olika förvaltningsnivåer i ett avgränsat geografiskt område. På så sätt, genom att främja flernivåstyre, bidrar makroregionerna till ökad politisk effektivitet och större genomslag.

3. ReK påminner om att makroregionala strategier bygger på principen om flernivåstyre, och om att regioner i och utanför EU måste spela en central roll i deras utveckling och uppbyggnad samt i fastställandet av deras gemensamma mål, tillsammans med EU:s medlemsstater och andra berörda länder.

4. Vi konstaterar att Medelhavsområdet omfattar flera kandidatländer och potentiella kandidatländer samt länder utanför EU, och betonar makroregionernas betydelse för att stärka samarbetet över EU:s gränser. Detta samarbete är nödvändigt för att ta itu med gemensamma utmaningar och även för att involvera länder utanför EU i ett djupare och mer omfattande samarbete med unionen.

5. Vi påminner om antagandet av Europaparlamentets resolution av den 3 juli 2012 om utvecklingen av EU:s makroregionala strategier: nuvarande praxis och framtidsutsikter, särskilt i Medelhavsområdet ( 1 )

6. ReK erinrar om rapporten ”A Cohesion Strategy for the Mediterranean” (2014) från församlingen för lokala och regionala myndigheter i EU och Medelhavsområdet (Arlem), om förutsättningarna för diskussioner om en ram för makroregional styrning av Medelhavsområdet, utifrån principerna om flernivåstyre samt en progressiv strategi med variabel geometri.

7. ReK påminner också om att Europeiska unionens råd ( 2 ) har meddelat att det är öppet för gemensamma initiativ som syftar till att inrätta nya makroregionala strategier.

En makroregion i Medelhavsområdet, ett viktigt verktyg för att ta itu med utmaningarna i Medelhavsområdet

8. Kommittén vill lyfta fram Medelhavsområdets unika resurser. Med sin kust på 46 000 km och sina 22 kustländer är det hem för mer än 500 miljoner människor, varav 1/3 av befolkningen är koncentrerad till kustområden och omkring 150 miljoner arbetstillfällen är direkt kopplade till Medelhavet.

9. Vi understryker Medelhavets betydelse för miljön – det motsvarar endast 1 % av världshaven, men står för 20 % av världens marina produktion ( 3 ) . Det är också en av de största reservoarerna för marin och kustnära biologisk mångfald, med 28 % av de endemiska arterna, 7,5 % av de vilda djuren och 18 % av den globala marina floran.

10. ReK framhåller potentialen i Medelhavsområdet, som är ett sammanhängande geografiskt område vars befolkning har ett gemensamt historiskt och kulturellt arv, till följd av en lång tradition av samarbete och utbyte av idéer, varor och människor mellan dess tre kuster.

11. Medelhavsområdet står inför utmaningar i fråga om styrning, socioekonomiska och humanitära frågor, klimat, säkerhet och miljö, som kräver gemensamma åtgärder.

12. I linje med vad som påpekas i den första utvärderingsrapporten om klimat- och miljöförändringar i Medelhavsområdet, utgiven av MedECC, betonar kommittén att alla delregioner i Medelhavsområdet påverkas av den senaste tidens antropogena miljöförändringar, och att de främsta faktorer som underblåser förändringarna är klimat, befolkningstillväxt, föroreningar, ohållbara mark- och havsanvändningsmetoder samt främmande arter. I de flesta områden påverkas både naturliga ekosystem och människors försörjningsmöjligheter ( 4 )

13. Med nuvarande takt kommer den globala uppvärmningen att leda till en temperaturökning med 2,2 grader i Medelhavsområdet senast 2040, samtidigt som regionen värms upp 20 % snabbare än det globala genomsnittet. Klimatförändringarnas effekter är redan mycket synliga genom spridningen av extrema naturfenomen. Samhällena i Medelhavsområdet drabbas således hårdast av klimatförändringarna (de hyser redan 50 % av världens vattenfattiga befolkning, och vattenbristen påverkar livsmedelstryggheten; 49 av Unescos 51 kulturmiljöer är också hotade). Majoriteten av effekterna av klimatförändringarna förvärras av andra miljöutmaningar, såsom en alltför kraftig intensifiering av urbaniseringen, jordbruket, fisket och turismen samt markförstöring, ökenspridning och föroreningar (av luft, mark, sötvatten och hav).

14. I enlighet med vad som framhålls i yttrandet ”På väg mot ett hållbart utnyttjande av naturresurserna på öarna i Medelhavsområdet” betonar kommittén Medelhavsöarnas mycket stora sårbarhet i samband med den globala uppvärmningen, som redan har både ekonomiska konsekvenser (för t.ex. fiske och turism) och sociala konsekvenser (i fråga om t.ex. utvandring). Vi rekommenderar att man utarbetar en särskild strategi för klimatförändringarnas konsekvenser på makroregional nivå för denna typ av områden, där ögruppernas och öarnas särskilda behov beaktas och ett närmare samarbete främjas mellan dessa områden, medlemsstaterna och Europeiska unionen när det gäller att ta itu med miljöutmaningar och främja hållbar utveckling.

15. Trots uppenbara gemensamma drag kännetecknas Medelhavsområdet av stora skillnader i utvecklingsnivå. Dessa skillnader, inbegripet svagheter i institutionell kapacitet, infrastruktursammanlänkning och handelsförbindelser, påverkar stabiliteten, välståndet och säkerheten i samhällena i Medelhavsområdet.

16. Kommittén anser att covid-19-krisen är en påminnelse om det akuta behovet av en samordnad strategi och en förstärkning av den gemensamma resiliensen mot epidemier, ekonomiska chocker och klimatförändringar.

17. ReK vidhåller att makroregionen i Medelhavsområdet också kan fungera som ett samordningsverktyg för hanteringen av migrationsströmmar som särskilt påverkar regionala och lokala myndigheter vid EU:s yttre gränser.

18. ReK påminner om att Medelhavsområdet, med tanke på Rysslands angrepp mot Ukraina, spelar en nyckelroll för att mildra krigets effekter och ta emot fördrivna befolkningsgrupper, samtidigt som arbetet fortgår med att säkerställa framsteg mot att uppnå fred i alla dess kustterritorier.

19. Mot bakgrund av dessa utmaningar bekräftar vi behovet av att sammanföra alla tre kuster på ett mer integrerat sätt för att stärka sammanhållningen, öka regionens Europaomfattande och globala tyngd och dess innovationspotential samt bidra till människors välbefinnande och bevarandet av miljön.

20. I denna process erkänner ReK den viktiga roll som spelas av de lokala och regionala myndigheterna, som i hög grad mobiliseras genom initiativ och nätverk som unionen för Medelhavsområdet, församlingen för lokala och regionala myndigheter i EU och Medelhavsområdet (Arlem) och alliansen för samarbete i Medelhavsområdet (MedCoopAlliance), samt Medelhavskommissionen vid konferensen för perifera kustregioner i Europa (CPMR).

21. ReK påpekar att alla de utmaningar som Medelhavsområdet står inför (klimatförändringar, erosion, ökenspridning, plastförorening, migration, överturism etc.) är koncentrerade till ögrupper och öar, som därför utgör idealiska pilotområden för genomförandet av en integrerad politik för hållbar utveckling i Medelhavsområdet, och kommittén uppmanar kommissionen att gå vidare med utarbetande av en havsområdesanpassad östrategi.

22. Vi håller med kommissionen om att målen för den europeiska gröna given bör återspeglas i ett nära samarbete med grannländer som står inför samma klimat- och miljöutmaningar.

23. De lokala och regionala myndigheterna vid de tre kusterna, som spelar en viktig roll när det gäller att hantera klimatförändringarnas effekter, har efterlyst en ”grön giv för Medelhavsområdet” ( 5 )

24. ReK erkänner den viktiga roll som lokala myndigheter spelar (och måste spela) som allierade till regioner och länder i genomförandet av globala och regionala agendor.

25. ReK betonar också att en makroregional strategi, som främjar stärkandet av den politiska dialogen, är avgörande för genomförandet av den nya agendan för Medelhavsområdet, i enlighet med kommissionens meddelande från februari 2021 om ett förnyat partnerskap med det södra grannskapet ( 6 )

Mot en integrerad strategi för hela Medelhavsområdet

26. Kommittén välkomnar de positiva resultat och det ökade samarbete som möjliggjorts genom engagemanget från aktörerna i Medelhavsområdet, särskilt de lokala och regionala myndigheterna. Dessa aktörer, och i synnerhet de lokala och regionala myndigheterna, uppmanas att utöka detta samarbete för att bana väg för inrättandet av en makroregional strategi för Medelhavsområdet.

27. Vi uppskattar de stora framsteg som gjorts i riktning mot integration i Medelhavsområdet genom den adriatisk-joniska makroregionala strategin (Eusair) och WestMed-initiativet.

28. Kommittén uppmanar kommissionen att brådskande driva på framstegen för WestMed-initiativet genom att förse det med resurser, en stabil struktur och en långsiktig konsolideringsstrategi som underlättar den makroregionala integrationen i västra Medelhavsområdet.

29. ReK betonar att de befintliga samarbetsinitiativen, programmen och huvudaktörerna inom flernivåstyre överlag måste samordnas bättre så att deras insatser och effekter inte försvagas. Områdena runt Medelhavet måste därför äntligen få ett operativt instrument som gör det möjligt för dem att utarbeta och genomföra en integrerad strategi, en konkret handlingsplan och gemensamma projekt som svar på de gemensamma prioriteringar som fastställts i befintliga institutionella samarbetsramar såsom unionen för Medelhavsområdet och Arlem samt initiativ såsom MedCoopAlliance eller BlueMed med flera.

30. Kommittén anser att den makroregionala strategin för Medelhavsområdet kommer att kunna ta itu med dessa utmaningar, inte genom att ersätta befintliga strategier utan genom att komplettera de åtgärder som vidtas inom ramen för dessa och på så sätt maximera deras effekter. Den kommer att kunna ge svar på gemensamma utmaningar, såsom de som härrör från kampen mot klimatförändringarna och den digitala omvandlingen, och omvandla dem till stora möjligheter för en hållbar utveckling. Den kommer således att bidra till en rättvis och inkluderande grön omställning genom att dra nytta av gemensamma möjligheter, med särskild hänsyn till den mänskliga dimensionen och möjligheter för ungdomar, och på så sätt frigöra regionens ekonomiska potential till gagn för medborgarna.

31. Vi betonar att en makroregional strategi, för att tillhandahålla meningsfulla lösningar på gemensamma utmaningar, med nödvändighet måste utformas på Medelhavsnivå och omfatta dess tre delar: västra Medelhavsområdet, östra Medelhavsområdet och adriatisk-joniska regionen. Den måste därför vara öppen för alla redan från början och i slutändan syfta till att täcka hela Medelhavsområdet med dess tre kuster.

32. Kommittén anser att den makroregionala strategin för Medelhavsområdet, liksom alla makroregionala strategier för havsområden, bör ägna särskild uppmärksamhet åt öområden i enlighet med artikel 174 i EUF-fördraget, och efterlyser att man på ett ändamålsenligt sätt beaktar dessa områdens särdrag och särskilda sårbarhet genom att upprätta ett starkare partnerskap som inbegriper konkreta och samordnade åtgärder mellan dessa områden, medlemsstaterna och EU.

33. Denna regionala integration bör ske stegvis, utifrån en frivillig strategi från nationella, regionala och lokala myndigheter i Medelhavsområdet, med tanke på utmaningarna i samband med vissa instabila situationer av säkerhetsmässig, politisk och diplomatisk karaktär.

Huvudprinciper för flernivåstyre på Medelhavsnivå

34. ReK anser att styrningen av en framtida makroregional strategi i Medelhavsområdet fullt ut bör återspegla principen om flernivåstyre, med deltagande av europeiska, nationella, regionala och lokala myndigheter samt deras respektive sammanslutningar och euroregioner.

35. Kommittén anser att en makroregional strategi för Medelhavsområdet, för att kunna fungera, måste bygga på ett stabilt och representativt styrningssystem med i) en generalförsamling på politisk nivå med deltagande av europeiska, nationella, regionala och lokala myndigheter, ii) en styrelse med en nationell samordningsmedlem (från regional eller nationell nivå) från varje land som företräds i strategin, som främjar de regionala och lokala myndigheternas deltagande i beslutsprocessen, samt observatörer från nätverk av regionala och lokala myndigheter, deras respektive sammanslutningar och euroregioner, och iii) tematiska åtgärdsgrupper som ska utarbeta och genomföra konkreta samarbetsprojekt som mobiliserar offentliga och privata socioekonomiska aktörer, den akademiska världen och det civila samhället.

36. Vi föreslår att det, med utgångspunkt i den goda praxisen från WestMed, inrättas ett årligt roterande medordförandeskap, som innehas av en duo av ett EU-land och ett partnerland och som samarbetar med starkt stöd från organisationer som företräder regionala och lokala myndigheter. Ordförandeskapet bör utvecklas med hänsyn tagen till föregående, nuvarande och kommande ordförandeland och med bibehållande av en balans mellan de EU-länder och partnerländer som finns representerade i strategin, samtidigt som stödet från de organisationer som företräder regionala och lokala myndigheter också roterar på samma sätt. Denna dynamik är avgörande för att säkerställa att de olika styrningsorganen för den makroregionala strategin beaktas och har koppling till varandra för att tillhandahålla strategisk vägledning för makroregionens åtgärder genom årliga arbetsprogram. Ett tekniskt sekretariat (sekretariatet för den makroregionala strategin för Medelhavsområdet) bör samordna och stödja strategin.

37. För att säkerställa förenlighet med befintliga initiativ föreslår ReK att företrädare för viktiga internationella och Europa-Medelhavsbaserade institutioner, organ och initiativ, såsom unionen för Medelhavsområdet, Arlem och MedCoopAlliance, samt företrädare för Eusair och WestMed, involveras i genomförandet av strategin. Europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS), i egenskap av ”laboratorier” för flernivåstyre, erbjuder också intressanta möjligheter när det gäller att stödja målen i den nya agendan för Medelhavsområdet.

En makroregional strategi med inriktning på prioriterade utmaningar

38. En makroregional strategi i Medelhavsområdet bör inriktas på ett begränsat antal gemensamma utmaningar som hanteras gradvis över tid. Kommittén understryker att den gröna och den digitala omställningen är centrala utmaningar som bör prioriteras.

39. Kommittén efterlyser som ett första steg att insatserna ska fokuseras på de viktigaste utmaningarna: klimatförändringarna, den digitala omvandlingen, miljön, den humanitära krisen och den nödvändiga gröna omställningen. Följande prioriteringar kräver omgående samordnade åtgärder på Medelhavsnivå: framtiden för ögrupper och öar och kust- och stadsområden, havsföroreningar (särskilt mikroplast och avloppsvatten), bevarande av den biologiska mångfalden, agroekologi, den cirkulära ekonomin, hantering och förebyggande av naturkatastrofer, minskning av växthusgasutsläppen, klimatanpassning och ett svar på den humanitära krisen genom säkerställande av grundläggande mänskliga rättigheter.

40. Kommittén anser att kommissionen, genom Interreg Euro-MED eller andra relevanta befintliga program (eftersom makroregionala strategier lyder under regeln ”inga nya EU-medel, ingen ny lagstiftning och inga nya formella strukturer”), på kort sikt bör stödja utarbetandet under 2024 av ett pilotprojekt om att sätta stopp för havsföroreningar i Medelhavet, vilket också tematiskt sett bidrar till EU-uppdraget ”Återställa våra hav och vatten senast 2030” ( 7 ) . Målet är att inleda ett gemensamt arbete mellan de länder och regioner som vill utarbeta en makroregional strategi för Medelhavsområdet och på så sätt testa dess huvudprinciper kring ett konkret mål.

41. Insatserna skulle sedan kunna utvidgas till att omfatta följande utmaningar i samband med den nya agendan för Medelhavsområdet: a) Att främja en balanserad och hållbar ekonomisk utveckling genom gemensamma projekt som syftar till att stärka forskning, innovation och ett hållbart utnyttjande av naturresurser samt entreprenörskap med inbördes sammanlänkningar. b) Att integrera den blå ekonomin. c) Att främja mänsklig utveckling, inbegripet kultur och kulturarv, turism, utbildning, hälsa, sysselsättning, ungdomsutveckling, social delaktighet för marginaliserade grupper och stöd till flyktingar samt tillgodose de behov som uppstår som en följd av migrationsströmmar, särskilt vid EU:s yttre gränser. d) Att stärka konnektiviteten genom transportinfrastruktur och digital infrastruktur. e) Att stärka livsmedels- och energioberoendet i Medelhavsområdet med tanke på konsekvenserna av klimatförändringarna och kriget i Ukraina som orsakats av Ryssland. f) Att stärka offentliga och privata institutioners verktyg och kapacitet för att bekämpa orsakerna till klimatförändringarna och förlusten av biologisk mångfald.

En operativ handlingsplan som bygger på befintlig finansiering

42. ReK anser att en makroregional strategi för Medelhavsområdet måste bygga på en operativ handlingsplan för att prioriteringarna ska omsättas i konkreta åtgärder i Medelhavsområdet. För att garantera att den territoriella dimensionen införlivas på rätt sätt i planen så att den inte bara bidrar till en gemensam vision om en bättre, sammanhållen och hållbar utveckling i Medelhavsområdet, utan även omfattar det civila samhället på Medelhavets tre kuster, kommer de lokala och regionala myndigheterna, som befinner sig närmast medborgarna, att delta i utarbetandet av planen.

43. Omfattande finansiering kan uppbådas för att stödja Medelhavsprojekt, inbegripet 7 miljarder euro som öronmärkts av kommissionen inom ramen för det europeiska instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete. Programmen för europeiskt territoriellt samarbete med verksamhet i Medelhavsområdet (Next-MED, Euromed, Adrion, Marittimo) utgör också en viktig möjlighet att främja projekt som kan bidra till målen för en makroregional strategi.

44. Många program som genomförs direkt av kommissionen, såsom Horisont Europa, Life eller Erasmus+, är öppna för tredjeländers deltagande och är därför en intressant källa till ytterligare finansiering. Program såsom partnerskap för forskning och innovation i Medelhavsområdet (Prima) eller de bilaterala instrument som inrättats av Europeiska unionen i grannländerna stöder dessutom direkt samarbetet i Medelhavsområdet.

45. Givare såsom Världsbanken och Europeiska investeringsbanken, och institutioner såsom Anna Lindh-stiftelsen, är också aktiva i Medelhavsområdet och kan främja framväxten av gemensamma projekt.

46. Vi påpekar slutligen att många länder, regioner och städer genomför program för decentraliserat samarbete som också kan bidra till genomförandet av större samarbetsprojekt i Medelhavsområdet.

47. ReK betonar dessutom att genomförandet av programmen för europeiskt territoriellt samarbete 2021–2027 kommer att åtföljas av utarbetande av styrningsmekanismer för att underlätta samordningen av de EU-medel som finns tillgängliga på området. Detta kan i praktiken bidra till framväxten av en makroregional strategi för Medelhavsområdet.

Slutsatser

48. ReK välkomnar den nya impuls till samarbete i Medelhavsområdet som gavs vid det forum för Medelhavsområdet som anordnades under det franska ordförandeskapet.

49. ReK ser fram emot nästa EU-ordförandeskap som kommer att innehas av ett Medelhavsland, nämligen Spanien, 2023, med förhoppning om att fokus återigen ska sättas på styrningen i Medelhavsområdet och möjligheterna till en ny makroregional styrnings- och samarbetsram för detta.

50. Kommittén uppmanar kommissionen och EU:s medlemsstater att stödja utvecklingen av en makroregional strategi för Medelhavsområdet och andra nödvändiga nya makroregionala strategier.

51. ReK uppmanar även Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att stödja den impuls som ges för en makroregional strategi för hela Medelhavsområdet, för att åstadkomma ett bättre, integrerat och sammanhållet Medelhavsområde.

52. Vi uppmanar Europeiska rådet att under 2022 ge kommissionen i uppdrag att utarbeta en makroregional strategi för Medelhavsområdet, åtföljd av en handlingsplan, som kan godkännas av rådet och Europaparlamentet under det spanska ordförandeskapet under andra halvåret 2023.

Bryssel den 11 oktober 2022. Vasco ALVES CORDEIRO Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) P7_TA (2012) 0269

(2) 13424/20. Rådets slutsatser om genomförandet av EU:s makroregionala strategier, den 2 december 2020.

(3) Randone. et al. 2017, ”Reviving the Economy of the Mediterranean Sea: Actions for a Sustainable Future”, WWF Mediterranean Initiative.

(4) MedECC (2020), ”Climate and Environmental Change in the Mediterranean Basin – Current Situation and Risks for the Future. First Mediterranean Assessment Report”, [Cramer, W., Guiot, J., Marini, K. (eds.)], Unionen för Medelhavsområdet, Plan Bleu, UNEP/MAP, Marseille.

(5) Plenarsammanträde i församlingen för lokala och regionala myndigheter i EU och Medelhavsområdet (Arlem) den 23 januari 2020

(6) JOIN(2021) 2 final. Se även ReK:s yttrande ”Förnyat partnerskap med det södra grannskapet. En ny agenda för Medelhavsområdet” (EUT C 440, 29.10.2021, s. 19).

(7) EU-uppdraget ”Återställa våra hav och vatten senast 2030”.