RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Årsrapport om Europeiska unionens politik för humanitärt bistånd och civilskydd och dess genomförande under 2013 /* COM/2014/0537 final */





Innehållsförteckning Höjdpunkter. 3 Det globala sammanhanget 4 Nödsituationerna ökar. 4 Överträdelser av internationell humanitär rätt 5 Utmanande ekonomiska tider. 5 Humanitära BISTÅNDSINSATSER. 6 Katastrofberedskap och motståndskraft 11 EU:s initiativ Fredens barn. 12 Länk till andra EU-instrument 12 Civilskyddsinsatser. 12 Ekonomiska och mänskliga resurser. 14 Politiken för humanitärt bistånd och civilskydd. 16 Slutsats. 18 Inledning I denna årsrapport beskrivs Europeiska kommissionens viktigaste politiska resultat och verksamhet när det gäller humanitärt bistånd och civilskydd, som i huvudsak bedrivits genom dess generaldirektorat för humanitärt bistånd och civilskydd (Echo) under 2013. All verksamhet beskrivs inte i detalj, utan i stället redovisas de viktigaste insatserna och tendenserna. Echos uppdrag innefattar både humanitärt bistånd och civilskydd. Det är främst genom dessa två mekanismer som Europeiska unionen (EU) kan säkra ett snabbt och effektivt tillhandahållande av katastrofbistånd till människor omedelbart efter en katastrof. Genom EU:s humanitära bistånd ges katastrofbistånd till de mest behövande i länder utanför EU. Detta innebär ofta en livlina för dem som drabbas av naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor och förbereder samhällen som är offer för återkommande kriser på att möta resultaten av framtida katastrofer. Som komplement till humanitärt bistånd erbjuds genom civilskyddsinsatser omedelbart stöd genom expertgrupper, räddningsutrustning och realtidsövervakning av stundande katastrofer, såväl inom som utanför EU. När en katastrof inträffar krävs snabba hjälpinsatser. Ett snabbt och effektivt ingripande från det internationella samfundets sida kan göra skillnad mellan liv och död. EU och dess medlemsstater står tillsammans för över hälften[1] av den finansiering som ges för att tillgodose behoven hos människor som drabbas av naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor världen över. Genom sina humanitära insatser svarar EU omedelbart på katastrofer, förbereder samhällen för kommande utmaningar och verkar aktivt för att den internationella humanitära rätten ska respekteras. Höjdpunkter Genom sina instrument för humanitärt bistånd och civilskydd tillhandahöll EU 2013 ett betydande behovsbaserat bistånd, med en total finansiering på 1 353 miljoner euro i åtaganden[2]. Några viktiga fakta och siffror: · Hjälp gavs till omkring 124 miljoner människor[3] som drabbats av naturkatastrofer, katastrofer orsakade av människor eller långvariga kriser. · Humanitärt bistånd gavs i fler än 90 länder utanför EU. · EU och dess medlemsstater var ledande vid alla stora kriser globalt, särskilt vid Syrienkrisen, och var den största biståndsgivaren i världen. · Ett EU-samarbete utan motstycke åstadkoms under den enorma katastrof som orsakades av tyfonen Haiyan i Filippinerna. 180 miljoner euro donerades av EU och dess medlemsstater, utöver bistånd in natura. · Initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete[4] bekräftades. Initiativet innebär att 18 000 volontärer kommer att sättas in mellan 2014 och 2020. · EU:s civilskyddsmekanism[5] aktiverades 36 gånger (vid begäran om bistånd och för förvarningar och övervakning). En milstolpe uppnåddes under 2013 med invigningen av Centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC) i maj. Centrumet underlättar förvaltningen av insatser avsevärt – särskilt när det gäller samordning och katastrofåtgärder – och är i tjänst dygnet runt, sju dagar i veckan (från och med den 1 oktober 2013). ERCC:s viktigaste uppgift är att tillhandahålla operativt stöd, integrerad situationsmedvetenhet och analys för samordning av åtgärder med hjälp av instrument för såväl humanitärt bistånd som civilskydd. Det globala sammanhanget Nödsituationerna ökar Över hela världen ökar naturkatastroferna i frekvens, komplexitet och svårighetsgrad, och de förvärras av utmaningar som klimatförändringar, snabb urbanisering och underutveckling. Även väpnade konflikter och utdragna kriser visar oroväckande tendenser världen över. Som världens största givare av humanitärt bistånd reagerade EU och dess medlemsstater med beslutsamhet på dessa utmaningar under 2013. År 2013 kännetecknades av ett mycket stort antal humanitära kriser och katastrofer och stor sårbarhet. Årliga trender visar att behoven alltmer överstiger tillgängliga resurser. Tillhandahållandet av humanitärt bistånd och civilskydd blir också alltmer komplext, och eftersom naturkatastroferna är både många och allvarliga uppstår humanitära kriser mer plötsligt än tidigare. Enligt den statistik som publicerats av Cred (Centre for Research on the Epidemiology of Disasters)[6] och UNISDR (FN:s kontor för katastrofriskreducering)[7] inträffade det 356 naturkatastrofer av varierande omfattning under 2013[8]. Dessa katastrofer dödade över 20 000 människor och fick följder för 99 miljoner människor världen över. Globalt sett var Asien åter den kontinent som drabbades hårdast av naturkatastrofer. Det återspeglades både i antalet katastrofer (44 % av alla katastrofer världen över) och i antalet offer (80 %). Katastrofer får särskilt allvarliga effekter för mindre utvecklade ekonomier – ett par exempel är skadorna till följd av tyfonen Haiyan i Filippinerna och översvämningarna i Bangladesh och Moçambique. Afrika drabbades hårt av både torka och översvämningar. De större katastroferna fick både förödande och varierande konsekvenser och ledde till att människoliv gick till spillo och till att bostäder, skördar och utkomstmöjligheter förstördes. Överträdelser av internationell humanitär rätt Icke-internationella väpnade konflikter är fortfarande den viktigaste orsaken till humanitära katastrofer orsakade av människor, och civilbefolkningen utsätts i allt högre grad för våld och lidande. Konflikter av detta slag kännetecknas ofta av att förövarna inte respekterar den internationella humanitära rätten eller de humanitära principerna. Under 2013 stod humanitära organisationer inför det växande problemet att nå ut till människor som behöver hjälp. Regeringar och beväpnade grupper minskar ofta det humanitära utrymmet och iakttar ibland inte ens det mest grundläggande skydd som garanteras enligt den internationella humanitära rätten. Begränsningar av tillträdet för humanitära organisationer var vanligast i konfliktområden och där de rättsstatliga principerna åsidosatts på grund av politiska hinder. Under 2013 försämrades situationen som helhet och arbetssituationen framför allt i Syrien, Afghanistan och Centralafrikanska republiken. I andra länder har ingen förbättring av säkerhetsläget iakttagits sedan förra året – detta gäller i synnerhet Somalia, Demokratiska republiken Kongo och Jemen. I många konfliktzoner (t.ex. Somalia, Syrien och Centralafrikanska republiken) har de humanitära hjälparbetarna bevittnat särskilt brutala former av krigföring. Det kan handla om att göra civilbefolkningen till måltavla och att använda sexuellt våld som ett vapen. Antalet attacker på humanitära hjälparbetare, bl.a. i form av kidnappningar, utvisningar och mord, låg i nivå med 2012. Humanitära aktörer tvingas ständigt hantera sådana risker för att lindra dem. Utmanande ekonomiska tider Verkningarna av globala katastrofer har inneburit stora påfrestningar på det internationella humanitära samfundets insatskapacitet under de senaste åren. FN kom 2013 med sin största finansieringsbegäran någonsin om 13 miljarder US-dollar för humanitära behov i 24 länder. Klyftan ökar mellan de allt större humanitära behoven, å ena sidan, och de allt knappare ekonomiska resurser som finns tillgängliga för dessa behov, å andra sidan. Detta har accentuerats av den ekonomiska och finansiella kris som drabbat många av givarländerna i västvärlden. Den kroniska sårbarhet som kan iakttas i många delar av världen förvärras av den globala ekonomiska krisen. Detta gör att givarna måste intensifiera sina katastrofinsatser och göra dem effektivare genom att använda sina begränsade resurser på ett bättre sätt. För kommissionens del innebär det att man måste göra effektivitetsvinster i samarbetet med sina partner. Humanitära BISTÅNDSINSATSER Enligt artikel 214 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), förordningen om humanitärt bistånd[9] och det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd[10] har EU till uppgift att rädda och bevara liv. EU:s verksamhet syftar också till att förebygga eller lindra lidande och skydda enskildas integritet och värdighet genom tillhandahållande av hjälp och skydd vid humanitära kriser. Kommissionen underlättar dessutom samordning med och mellan EU:s medlemsstater i samband med humanitära insatser och i politiskt hänseende för att förbättra det humanitära biståndets[11] effektivitet och kompletterande karaktär. Den övergripande prioriteringen är att se till att stödet förvaltas så effektivt som möjligt, dvs. att garantera att EU:s stöd till behövande får största möjliga effekt och att den internationella rättens principer respekteras. EU värnar alltid om de humanitära principerna om opartiskhet, neutralitet, medmänsklighet och oberoende och ger stöd utan hänsyn till politisk dagordning och oavsett de drabbades nationalitet, religion, kön, etniska ursprung eller politiska tillhörighet. Under 2013 finansierade EU insatser vid ett antal krissituationer till följd av naturkatastrofer, bland annat följande: · Den tropiska cyklonen Haiyan drabbade Filippinerna i november 2013 och orsakade skador och ödeläggelse utan tidigare motstycke. Tyfonen, som var bland de starkaste som någonsin uppmätts, efterlämnade tusentals döda och tvingade cirka 4 miljoner människor att lämna sina hem. Totalt drabbades 14–16 miljoner människor av tyfonen. EU-expertgrupper för humanitärt bistånd och civilskydd utplacerades i de värsta drabbade områdena inom bara några timmar efter katastrofen för att stödja hjälpinsatser och identifiera de mest akuta behoven. EU och dess medlemsstater tillhandahöll betydande humanitärt bistånd och bistånd in natura som uppgick till över 180 miljoner euro. På begäran av Filippinernas regering aktiverades EU:s civilskyddsmekanism vilket möjliggjorde ökad samordning av de europeiska hjälpinsatserna och underlättade logistiken, bland annat genom EU-bidrag för att täcka transportkostnader. Kommissionen åtog sig också att stödja rehabiliteringen på medellång sikt och därmed hjälpa befolkningen i deras kamp för att bygga upp sin tillvaro på nytt. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/philippines_haiyan_en.pdf · I Sahel fortsatte den ihållande livsmedels- och näringskrisen att äventyra miljontals människors liv: nästan 16 miljoner människor led av brist på mat och bland dem var 8 miljoner i behov av akut livsmedelsbistånd. Att bygga upp motståndskraften hos de mest sårbara samhällena mot framtida kriser var en prioritet under 2013. Utsatta hushåll kämpade för att återhämta sig från den allvarliga livsmedels- och näringskrisen som drabbade regionen 2012. Därför var kommissionen en drivande kraft i inrättandet av AGIR-Sahel[12], ett initiativ där man samlar alla aktörer kring strävan efter att uppnå det så kallade noll hunger-målet för Sahel inom de kommande 20 åren. Stöd för att bygga upp motståndskraften är en viktig prioritering, såväl i världen som inom EU. I AGIR Regional Roadmap of Resilience Priorities fastställs principerna, de prioriterade åtgärderna och indikatorerna i detalj och färdplanen antogs formellt i Paris i april 2013 av de viktigaste regionala organisationerna och givarna som stöder Sahel. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/sahel_en.pdf · Tre år efter den förödande jordbävningen 2010 är behovet av humanitär hjälp i Haiti fortfarande stort. 130 000 människor (av ursprungligen 1,5 miljoner) hade ännu inte kunnat återvända till sina hem. I landet härjade fortfarande den största koleraepidemin i världen och landet stod inför strukturella problem med livsmedelsförsörjningen. EU:s starka engagemang att hjälpa de överlevande i Haiti fortsatte. Under 2013 bidrog man med 30,5 miljoner euro i humanitärt bistånd för att hjälpa dem som fortfarande är hemlösa och dem som drabbats av kolera, orkanen Sandy och den tropiska stormen Isaac. Med hjälp av EU-stöd utförde humanitära organisationer en rad olika krisinsatser. Som ett exempel på de konkreta effekterna av EU:s ansträngningar att ta itu med koleraepidemin kunde man under det första året efter utbrottet med hjälpa av EU-stödet ge behandling till 158 814 människor, stöd till 26 hälso- och sjukvårdsinrättningar och 42 behandlingsenheter, förse 122 500 människor med oral rehydrering, ge 894 511 människor tillgång till bättre sanitära anläggningar och dela ut hygienpaket till 1,3 miljoner människor. EU:s insatser har bidragit till att minska antalet nya fall och räddat ett stort antal liv, då dödligheten halverades från 2,4 % i november 2010 till 1,2 % i december 2013. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/haiti_en.pdf Dessutom tillhandahöll EU humanitärt bistånd för att hantera konsekvenserna av följande naturkatastrofer: · Torka i Kambodja, Vietnam, Laos, Mexiko, Djibouti och Etiopien. · Översvämningar i Bangladesh, Kambodja, Vietnam, Laos, Indien, Etiopien, Kenya, Moçambique, Nigeria, Saint Lucia, Saint Vincent och Grenadinerna. · Cykloner/orkaner/tropiska stormar i Filippinerna, Bangladesh, Kambodja, Vietnam, Dominikanska republiken, Kuba, Haiti, Jamaica och Stillahavsområdet. · Jordbävningar i Filippinerna och Indonesien. · Epidemier i Afghanistan, Burkina Faso, Somalia, demokratiska republiken Kongo, Nigeria, Zimbabwe, Kenya, Dominikanska republiken, Mexiko, Laos och Kirgizistan. Kommissionen använder sig av en strategi i två delar för att hantera naturkatastrofer: · Snabba insatser för att tillhandahålla humanitärt bistånd och för att underlätta och samordna civilskyddsbiståndet. · Katastrofberedskap som innebär att man lokaliserar de geografiska områden och befolkningsgrupper som är mest utsatta för naturkatastrofer och inrättar särskilda katastrofberedskapsprogram för dessa. Under 2013 gav EU fortsatt stöd till Dipecho-program[13] i Sydkaukasien (Armenien, Azerbajdzjan och Georgien), Västindien, Centralamerika, Sydamerika, Stillahavsområdet, södra Afrika och Centralasien. När det gäller katastrofer orsakade av människor stödde EU hjälpinsatser i flera konflikter, där några i dag betraktas som utdragna och komplexa kriser: · Den långtgående konflikten och inbördeskriget i Syrien och den stora strömmen av syriska flyktingar till grannländerna (bland annat Libanon, Turkiet, Jordanien och Irak) har redan från början krävt omfattande humanitära insatser från EU:s sida. Uppskattningsvis 9,3 miljoner människor, nästan hälften av dem barn, hade i slutet av 2013 drabbats av det pågående våldet och var i behov av humanitär hjälp i Syrien. Omkring 6,5 miljoner människor var på flykt i sitt eget land i slutet av 2013, medan antalet flyktingar i grannländerna – över 2,3 miljoner i december – visar på katastrofens komplexa, regionala dimension. EU-stöd har nått ut till såväl befolkningen som drabbats av krisen inne i Syrien som flyktingar och flyktingmottagande områden i regionen och har lett till omedelbara resultat för de behövande. Under 2013 anslog EU ytterligare 35﻿0 miljoner euro för humanitärt bistånd utöver den finansiering som tillhandahållits under föregående år, vilket innebär att EU:s och medlemsstaternas totala bidrag sedan slutet av 2011 uppgår till drygt 2 miljarder euro. Dessutom har materiellt bistånd (t.ex. ambulanser, värmeelement, filtar och paket med hygienartiklar) lämnats till de grannländer som tagit emot de syriska flyktingarna. Här ingår stöd från andra EU-länder till Bulgarien, som har haft en ökande tillströmning av syriska flyktingar under året. Medan kommissionens humanitära insatser främst var inriktade på livräddande verksamhet i Syrien och grannländerna – med särskilt fokus på de mest utsatta människorna och internflyktingar, flyktingar och mottagare av flyktingar[14], var andra EU-instrument (ENPI, DCI, IFS, IPA)[15] inriktade på stabilisering och åtgärder på medellång till lång sikt, främst kapacitetsuppbyggnad inom lokala myndigheter och förbättring av grundläggande tjänster (hygien, hälsa och utbildning) till flyktingmottagande samhällen samt bättre försörjningsmöjligheter för dessa samhällen. Kommissionens olika avdelningar och den Europeiska utrikestjänsten höll regelbundna samarbetsmöten om Syrienkrisen där man diskuterade strategier och programplanering för att maximera effekten av EU:s svar på krisen och undvika dubbelarbete. EU spelade en viktig roll när det gällde efterfrågan av ytterligare finansiering från andra givare och försökte se till att bistånd skulle tillgodose behoven hos fördrivna befolkningar i hela Syrien och inte bara i oroshärdarna. För att hantera de växande behoven försökte EU dessutom öka det humanitära tillträdet så att fler humanitära organisationer skulle ha rätt att tillhandahålla bistånd i Syrien. Framför allt ställdes det krav på obehindrat tillträde till konfliktzoner i hela landet och ordentligt skydd för både civila (inklusive humanitära hjälparbetare och medicinsk personal) och anläggningar. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/syria_en.pdf · EU gav betydande humanitärt stöd (77 miljoner euro) till befolkningen i norra Mali som drabbats av den pågående väpnade konflikten. Nästan 70 procent av hälso- och sjukvårdsinrättningarna fungerade och cirka 900 000 människor fick del av livsmedelsbistånd tack vare stödet från EU:s partner. Kommissionen försäkrade att man från och med 2013 skulle samordna användningen av EU:s instrument för humanitärt bistånd och utvecklingssamarbete under övergångsperioden. Dessutom anslog man 20 miljoner euro från stabilitetsinstrumentet[16] för kortsiktiga stabiliserings- och säkerhetsåtgärder. En del av EU:s humanitära bistånd till Mali godkändes genom ett EUF/LRRD[17]-beslut om 23 miljoner euro. Detta anslag syftar till att främja tillgången till grundläggande tjänster under övergångsperioden, medan kommissionen genom GD Utveckling och samarbete – EuropeAid gjorde ett första åtagande om 225 miljoner euro i form av ett avtal om statsbyggande för att hjälpa regeringen i Mali att återupprätta statens auktoritet, lag, ordning och demokrati och tillhandahålla grundläggande tjänster i hela Mali. I båda länderna stödde EU aktivt flyktingar genom att återupprätta tillgången till hälso- och sjukvård, med fokus på närings- och livsmedelsbistånd och skydd. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/mali_en.pdf · I Centralafrikanska republiken har den humanitära situationen varit katastrofal sedan december 2012. Krisen ignorerades alltför länge av det internationella samfundet i stort. Att öka medvetenheten om situationen i Centralafrikanska republiken var därför en viktig prioritering för kommissionen under 2013. Kommissionär Georgieva företog två resor till landet och organiserade ett högnivåmöte om krisen vid FN:s generalförsamling 2013 tillsammans med FN och Frankrike. EU anslog 39 miljoner euro i humanitärt bistånd till Centralafrikanska republiken och blev därmed landets största bidragsgivare. Av dessa medel tillhandahölls 18,5 miljoner euro i mitten av december 2013 då våldet mellan befolkningsgrupperna tilltog dramatiskt efter den 5 december 2013, vilket tvingade hundratusentals människor i huvudstaden Bangui och övriga landet att fly från sina hem. De åtgärder som finansierades var främst inriktade på att rädda liv. Medel anslogs mestadels till hälsoprojekt för att tillhandahålla primär och sekundär vård till de mest sårbara eftersom den offentliga hälso- och sjukvården är obefintlig i de flesta delar av landet. EU organiserade också flera luftbroar till landet för att underlätta transporter av humanitärt bistånd och biståndspersonal i den mycket svårhanterliga säkerhetssituationen. En särskild luftbro organiserades från Europa genom vilken man levererade 37 ton medicinsk utrustning, och genom två avgångar från Nairobi försågs över 100 000 fördrivna människor med tillfälliga bostäder och nödartiklar (filtar och grundläggande hushållsartiklar såsom husgeråd, tvål och myggnät). För att ingripa snabbt köpte EU över 20 000 plastvävar som man skickade över för att bygga tillfälliga bostäder för hemlösa i Bangui, men även på landsbygden. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/car_en.pdf Under hela året arbetade EU särskilt för att hjälpa dem som drabbats av världens bortglömda kriser och avsatte omkring 15 % av sin budget för att hjälpa dem som drabbats av ofta långvariga katastrofer som nästan helt undgår uppmärksamhet från det internationella samfundet. EU:s krisinsatser fortsatte att vara behovsinriktade och anpassades till de särskilda omständigheterna i varje situation. Stöd gavs av varierande slag och inom olika områden t.ex. hälso- och sjukvård (bl.a. psykologiskt stöd och finansiering av kliniker), skydd (bl.a. insatser mot sexuellt våld), livsmedel och andra förnödenheter, tillfälliga bostäder, vatten/sanitet, återuppbyggnad och återanpassning. Tabellen nedan visar biståndets fördelning per insatssektor 2013:[18] Katastrofberedskap och motståndskraft Vikten av att stärka beredskapen och motståndskraften hos sårbara befolkningsgrupper åskådliggörs av de långsiktiga verkningarna för människors liv och utkomstmöjligheter efter större kriser som jordbävningen på Haiti 2010 och den återkommande torkan på Afrikas horn och i Sahel. Dessa katastrofer visar hur viktigt det är att man redan i det inledande skedet av en humanitär insats även planerar för de långsiktiga återuppbyggnads- och utvecklingsbehoven. Biståndsarbetarna och utvecklingsaktörerna måste samarbeta för att minska den förödande inverkan av återkommande katastrofer och förbättra möjligheterna till en hållbar utveckling. Kommissionen, genom Echo och EuropeAid, ökade sina ansträngningar för att stärka motståndskraften i krisdrabbade länder. Kommissionens meddelande om motståndskraft och dess handlingsplan innehåller den politiska och operativa ramen för en ökning av EU:s insatser för att stärka motståndskraften på olika nivåer och inom ett större geografiskt område. Under 2013 fortsatte kommissionen att arbeta för att främja initiativ för motståndskraft, såsom de största initiativen AGIR och SHARE[19], som syftar till att öka väst- och östafrikanska länders beredskap på återkommande naturkatastrofer. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/resilience Dessutom samarbetade kommissionen med medlemsstaterna för att komma fram till en gemensam hållning inom EU när det gäller utformandet av en långtgående revidering av Hyogo-ramen för åtgärder som ska antas vid en internationell konferens 2015. Denna ska bygga på erfarenheter och resultat som uppnåtts i Europa och har till syfte att främja synergier mellan katastrofriskreducering och anpassning till klimatförändringarna. Eftersom EU ingår i det övergripande internationella humanitära systemet spelade unionen även en viktig roll när det gällde att uppmuntra andra länder och regioner att öka sitt deltagande på området katastrofberedskap och katastrofinsatser. Bland annat samarbetade man med tillväxtekonomier för att se till att deras resurser används effektivare vid humanitära insatser och katastrofinsatser. EU:s initiativ Fredens barn Med EU:s initiativ Fredens barn fortsatte EU att arbeta för att hjälpa flickor och pojkar runt om i världen som hindras från att växa upp i fred. Genom initiativet, som lanserades 2012 efter att EU tilldelats Nobels fredspris, har man finansierat utbildning för fler än 28 000 barn som har fallit offer för konflikter i Pakistan, Etiopien, demokratiska republiken Kongo, Colombia samt för syriska flyktingar i Irak. Projekten ger barnen tillgång till en trygg inlärningsmiljö och psykologiskt stöd för att de ska kunna återhämta sig från sina traumatiska upplevelser under kriget. I november 2013 meddelade EU att man beslutat att fortsätta initiativet och utöka det genom att avsätta ytterligare medel för nya projekt under 2014 där sammanlagt 80 000 barn ska få hjälp. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/children-of-peace Länk till andra EU-instrument Echos verksamhet syftar till att återspegla samstämmighet och komplementaritet med åtgärder som finansieras av andra EU-instrument. Mot bakgrund av tidigare Dipecho-åtgärder användes stabilitetsinstrumentet till att finansiera 3 000 så kallade brigadgeneraler i Haiti för att stärka svarsmekanismer inom det offentliga civilskyddet. Ett annat exempel är tillhandahållandet av EU-finansierade nödåtgärder för långsiktig utveckling: cyklonsäkra bostäder håller i över ett årtionde och gör att överlevande har ett hem att återvända till även när den första akuta fasen är över. Inkomstgenererande verksamheter som finansieras av EU kan tillsammans med hyressubventioner i de flesta fall bidra till att krishanteringsmekanismer återställs och hållbara småskaliga ekonomiska verksamheter upprättas. ERCC stödde EU:s medlemsstater och associerade partner under katastrofer och kriser inom och utanför unionens territorium genom tjänsten Copernicus Emergency Management, som förvaltas av Europeiska kommissionen. ERCC drog också nytta av det vetenskapliga och tekniska stödet från kommissionens interna vetenskapstjänst, det gemensamma forskningscentret. Dessutom kombinerades EU:s snabbt insatta humanitära bistånd och kontrollåtgärder i samband med koleraepidemier med betydande infrastrukturprojekt och projekt för institutionsuppbyggnad som finansierades genom EU:s utvecklingsinstrument. Civilskyddsinsatser Kommissionen strävar efter att främja och underlätta samarbetet mellan de 32 stater som deltar i EU:s civilskyddsmekanism. Syftet är att förbättra förebyggandet av, beredskapen på och skyddet mot naturkatastrofer, tekniska katastrofer och katastrofer orsakade av människor, både inom och utanför EU. EU:s civilskyddsmekanism aktiverades 36 gånger under 2013, bland annat för begäran om bistånd, förvarningar och övervakning. De flesta av dessa aktiveringar var relaterade till naturkatastrofer (svåra oväder, stormar, skogsbränder, översvämningar, tropiska cykloner, jordbävningar, tsunamier) och 10 till katastrofer orsakade av människor (inrättande av flyktingläger på grund av civila oroligheter, kemiska olyckor och transportolyckor). Fyra ansökningar om bistånd kom från deltagande stater och 12 från länder som inte deltar i EU:s civilskyddsmekanism. Det nya Centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC) upprättades inom Echo i maj 2013, som en efterföljare till det tidigare övervaknings- och informationscentrumet, och utgör EU:s civilskyddsmekanisms operativa kärna. Dess viktigaste fördelar är dess kapacitet att hantera flera olika krissituationer i olika tidszoner samtidigt, övervaka risker dygnet runt, samla in och analysera realtidsinformation om katastrofer, utarbeta planer för utsändning av experter, grupper och utrustning samt samarbeta med medlemsstaterna för att kartlägga vilka tillgångar som finns och samordna EU:s katastrofinsatser genom att matcha biståndserbjudanden med behoven i det katastrofdrabbade landet. ERCC fungerar som informationscentral och kontaktpunkt för ansökningar om bistånd från EU:s medlemsstater. Dessutom spelar ERCC en viktig roll när det gäller att öka medvetenheten om situationer som kräver katastrofinsatser inom kommissionen och andra institutioner och i medlemsstaterna. När det gäller naturkatastrofer under 2013 aktiverades mekanismen som en reaktion på tropiska cykloner i Filippinerna, Myanmar/Burma och Madagaskar, översvämningar i Centraleuropa och Nigeria, skogsbränder i Portugal, Bosnien och Hercegovina och svåra väderförhållanden i Nordeuropa. Länder som deltar i EU:s civilskyddsmekanism erbjöd hjälp till Jordanien, Libanon och Bulgarien för att stödja nationella regeringar att hantera tillströmningen av flyktingar på deras territorium till följd av Syrienkrisen. Komplementaritet mellan humanitärt bistånd och civilskyddsbistånd säkrades i samtliga fall. Kommissionen stödde dessutom insatser för katastrofförebyggande och katastrofberedskap inom EU som ett led i politiken för civilskydd och i samarbete med medlemsstaterna. Här ingick bl.a. utbildning av civilskyddspersonal och storskaliga simuleringsövningar, expertutbyten samt samarbetsprojekt som rör förebyggande och beredskap med aktörer från två eller flera medlemsstater. Under 2013 kunde kommissionen erbjuda EU:s medlemsstater och anslutna användare referens- och skadeinformationskartor och gradkartor som stöd för insatser på fältet med hjälp av Copernicus-tjänsten (GMES Initial Operations-Emergency Management Service) för vilken ERCC är enda kontaktpunkt för aktivering. Under 2013 aktiverades tjänsten 42 gånger (däribland 18 aktiveringar vid översvämningar och 11 aktiveringar vid flykting- och internflyktingskriser) och satellitkartor framställdes för olika typer av katastrofer och kriser. Ekonomiska och mänskliga resurser För andra året i rad uppgick EU:s humanitära bistånd till över 1,3 miljarder euro i åtagandebemyndiganden inom EU-budgeten. Detta var ett resultat av en betydande ökning av de ursprungliga åtagandebemyndigandena och en motsvarande ökning av antalet insatser och hjälpta offer. Men även om betalningsbemyndigandena ökade väsentligt, motsvarade detta inte fullt ut de kartlagda behov som följde av tidigare och nya rättsliga åtaganden (kontrakt). Under 2013 vidtog kommissionen därför en rad tillfälliga åtgärder, i huvudsak genom omfördelningar i betalningsplanerna, för att hantera de ekonomiska begränsningarna. Med full respekt för principen om sund ekonomisk förvaltning lade Echos generaldirektör (i egenskap av delegerad utanordnare) fram en begäran om budgetförstärkningar och vidtog tillfälliga riskreducerande åtgärder för att hantera de otillräckliga betalningsbemyndigandena, bland annat en minskning av förskottsbetalningarna (förhandsfinansieringar) och senareläggning av slutbetalningarna. Detta säkerställde kontinuitet i verksamheten och tillät kommissionen att nå sina verksamhetsmål, även om de ekonomiska konsekvenserna av dessa åtgärder gav upphov till vissa likviditetsproblem, särskilt för några av de mindre icke-statliga samarbetspartnerna. Cirka 98 % av EU-budgeten 2013 för humanitärt bistånd och civilskydd användes i den operativa verksamheten, medan omkring 2 % gick till administrativa och politiska aspekter. Av personalen jobbar 53 % i den operativa verksamheten, medan resten har administrativa och politikstödjande uppgifter. Biståndet nådde rekordnivåer tack vare ökad produktivitet, vilket åstadkoms genom en effektivisering av förfarandena och förenkling och rationalisering av processerna. Denna optimering var ett resultat av Echos interna översyn av affärsprocessen som inleddes under 2011. Denna översyn har varit en nyckelprioritering under de senaste åren och syftet är att optimera affärsprocesserna och stödsystemen för att uppnå både effektivitetsvinster och bättre kvalitet och effektivitet inom Echo. Det yttersta målet är att förbättra sättet man hanterar katastrofer på och därigenom minska de förödande konsekvenserna för de drabbade och deras försörjning. EU-finansieringen gick till följande regioner (avrundade siffror i miljoner euro avseende betalningsbemyndiganden):[20] Liksom tidigare år gick större delen av EU-finansieringen 2013 till Afrika (40 %). Betydande bistånd gavs också i Mellanöstern (Syrien och angränsande länder) och för naturkatastroferna i Central- och Sydostasien. EU genomför inte självt program för humanitärt bistånd.[21] Som givare av humanitärt bistånd fullgör EU sitt uppdrag genom att finansiera insatser som genomförs av partnerorganisationer som har ingått ett ramavtal om partnerskap med EU. Bland EU:s partner finns en rad olika professionella organ – europeiska icke-statliga organisationer och internationella organisationer som Röda korset och de olika FN-organen (som kommissionen har undertecknat ett finansiellt och administrativt ramavtal med). Medlemsstaternas specialiserade organ betraktas också som EU:s partner för humanitärt bistånd. Den breda uppsättningen partner vid genomförandet gör att EU kan täcka de växande behoven i olika delar av världen, ofta i alltmer komplexa situationer. Tilldelningen av det stöd och bidrag som förvaltas av kommissionen sker genom att man väljer ut de bästa av de inkomna förslagen. Under 2013 fördelade sig de humanitära avtalen enligt följande: · 48 % av insatserna genomfördes av icke-statliga organisationer (115 partner). · 42 % av FN-organ (16 partner). · 9 % av internationella organisationer (3 partner). · 1 % som ett direkt avtal med Echo-Flight (2 partner). Under 2013 hade kommissionen 321 anställda vid Echos huvudkontor i Bryssel. För att kunna reagera på katastrofer i länder utanför EU har kommissionen behållit sitt unika nätverk av Echo-fältexperter världen över. Totalt arbetade 149 fältexperter och 315 lokalanställda, dvs. 464 personer, vid kommissionens 39 Echo-lokalkontor den 31 december 2013. Deras huvudsakliga uppgift var att göra behovsbedömningar omedelbart efter en katastrof och övervaka genomförandet av EU-finansierade humanitära projekt. I säkerhetshänseende vidtog kommissionen ytterligare åtgärder för att stärka sina egna förvaltningssystem för ekonomiska och säkerhetsmässiga frågor. Detta gjordes både vid huvudkontoret och på fältet genom bättre samordning och samarbete med humanitära partner och genom att man övervakade och besökte projekt och genomförde förhandskontroller, revisioner och utvärderingar. Politiken för humanitärt bistånd och civilskydd På det politiska planet växte flera initiativ av strategisk betydelse fram under 2013. Politiska prioriteringar på området för humanitärt bistånd var biståndseffektivitet, resultatinriktning och genomslagskraft. Dessa var förvaltningsmässiga prioriteringar både vid översynen av Echos ramavtal om partnerskap och vid upprättandet av de nya delegationsavtalen för indirekt förvaltning. Några av de viktigaste aktiviteterna var framtagandet av en tydlig vägledning om tematiska och övergripande frågor såsom motståndskraft, katastrofriskreducering, WASH (vatten, sanitet och hygien), jämställdhet, nutrition och annat samt riktad spridning, utbildningsstrategier och övervakning av projektgenomföranden. Dessa verksamheter bidrar till att behoven hos de mest utsatta krisdrabbade befolkningarna tillgodoses på ett effektivt sätt. Dessutom arbetade man konkret för att främja genomförandet av kommissionens meddelande om motståndskraft och kopplingen mellan humanitärt bistånd och utvecklingsåtgärder. Under 2013 enades man också om en reviderad civilskyddslagstiftning. Detta kommer att leda till en ännu bättre planering av europeiska katastrofinsatser och garantera en effektivare och bättre samordnad katastrofhantering under de kommande åren. Genom den nya lagstiftningen möjliggörs bland annat skapandet av en pool av medlemsstaternas frivilliga resurser (grupper, utrustning) som finns tillgängliga för omedelbar användning som en del av en gemensam europeisk intervention. Förebyggande åtgärder och beredskap är andra områden som tas upp i den ändrade lagstiftningen. En politisk överenskommelse om förordningen om inrättandet av programmet EU-frivilliga för humanitärt arbete åstadkoms i slutet av 2013. Syftet med initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete är att bidra till att stärka EU:s kapacitet att ge behovsbaserat humanitärt stöd som syftar till att bevara liv, förhindra mänskligt lidande och stärka motståndskraften i sårbara eller katastrofdrabbade samhällen, särskilt genom katastrofberedskap, katastrofriskreducering och en starkare koppling mellan hjälpinsatser, återuppbyggnad och utveckling. I december 2013 utfärdade den höga representanten och kommissionen det gemensamma meddelandet EU: s övergripande strategi för externa konflikter och kriser. I meddelandet fastställs ett antal konkreta åtgärder som EU, kollektivt, bör vidta i alla faser från tidig varning och beredskap, konfliktförebyggande, krisinsatser och krishantering till de första faserna av återhämtning samt stabiliseringsåtgärder och fredsskapande åtgärder. Även om kommissionen och därmed Echo i detta sammanhang samarbetar nära med Europeiska utrikestjänsten, erkänns den speciella karaktären hos det humanitära biståndet (som bygger på de humanitära principerna och på behoven hos den drabbade befolkningen) fullt ut. Ökad samstämmighet och samordning mellan EU och dess medlemsstater i samband med en katastrof eller utdragen kris är centralt för att öka effektiviteten i EU:s övergripande bistånd. Sedan 2009 har samordningen med medlemsstaterna skett främst inom rådets arbetsgrupp för humanitärt bistånd och livsmedelsbistånd i vilken kommissionen deltar. På det strategiska planet bidrar arbetsgruppen avsevärt till ökad samordning och komplementaritet i EU:s och medlemsstaternas humanitära biståndsinsatser. Liksom tidigare år diskuterade man under 2013 politik och strategier, information och analyser som tagits fram av kommissionen. Kommissionen ökade också sina insatser för att följa och bidra till arbetet i Europaparlamentets utskott. Europaparlamentet informerades om politiska initiativ och prioriteringar och om kommissionens insatser under specifika kriser. I december 2012 inledde kommissionen ett offentligt samråd för att inhämta berörda parters synpunkter på utmaningarna, målen och alternativen när det gäller att göra EU:s humanitära bistånd ännu mer ändamålsenligt och effektivt. Hänsyn togs till det föränderliga globala sammanhanget i början av 2000-talet. Samrådet med berörda parter om Fit for purpose avslutades i mars 2013. Det hade då inkommit 55 svar från över hundra berörda parter. Som en uppföljning anordnades en konferens för berörda parter i juni 2013 med nästan hundra deltagare. Resultaten av samrådet ska användas inom respektive politikområde såsom motståndskraft, innovation och civilskydd. Internationellt samarbete är viktigt i det alltmer utmanande humanitära landskapet. Under 2013 fortsatte EU att uttala sig i multilaterala forum. Genom att inta en ledande roll i förändringsagendan har EU strävat efter att stärka de kollektiva humanitära insatserna genom bättre global samordning, ledarskap och ansvarsskyldighet. Under mottot ”Agera tillsammans för behövande” blev EU genom kommissionens ordförande för Ochas givarstödgrupp (ODSG) i juli 2013 (mandatet varar fram till juli 2014). ODSG är en viktig mekanism för samordning av givare av humanitärt bistånd inom verksamheten vid FN:s kontor för samordning av humanitära frågor (Ocha). Under året fortsatte man också med genomförandet av politiken för humanitärt livsmedelsbistånd. EU:s engagemang för ett effektivt humanitärt livsmedelsbistånd framgår av arbetet med konventionen om livsmedelsbistånd. EU avser att inta en ledande roll i genomförandet av konventionen och befäster därmed den avgörande roll man hade i förhandlingarna om konventionen. Det har skett en politisk förskjutning när det gäller livsmedelsbiståndet i konventionen så att kontantbaserat stöd föredras när detta är lämpligt, och konventionen används som en plattform för att driva den politiska agendan framåt och främja innovativa idéer och metoder i internationella forum. Kommissionen fortsatte också att stödja utvecklingen och förstärkningen av den kollektiva globala humanitära beredskapen och insatskapaciteten. Under 2013 ställdes 21 miljoner euro till förfogande för program gällande stärkt humanitär insatskapacitet för att stödja 18 nya projekt för kapacitetsstärkning i upp till två år. Programmen genomfördes inom FN-organ, icke-statliga organisationer och Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen. Programmen är inriktade på följande: · Bättre organisering av det globala humanitära biståndet: tonvikten lades på att stärka systemet för humanitära katastrofinsatser, till exempel genom att uppmuntra samverkan mellan partner och gemensamt utnyttjande av resurser och verktyg (t.ex. snabbinsatsstyrkor) för att stödja redan etablerade klusterledande organs funktioner. · Livsmedelsbistånd och näring: att stödja initiativ som främjar genomförandet av EU:s politik för humanitärt livsmedelsbistånd samt samordning i detta avseende. Slutsats Under 2013 reagerade kommissionen effektivt på det allt större behovet av katastrofinsatser och katastrofbistånd världen över och nådde ut till över 120 miljoner människor. Genom att upprätthålla de höga stödnivåerna för 2012 (över 1,3 miljarder[22]) reagerade EU på alla större katastrofer (Syrien, Centralafrikanska republiken, Filippinerna, Sahel osv.) och stärkte EU:s roll som den ledande givaren av humanitärt bistånd i världen. Antalet katastrofer fortsätter att öka världen över, och denna utveckling kommer sannolikt att fortsätta med tanke på klimatförändringarna. Detta innebär att de humanitära insatserna måste bli ännu mer effektiva. Mot bakgrund av finanskrisen har ytterligare ansträngningar gjorts för att få valuta för varje euro. Det har inte bara handlat om att se till att det rätta stödet når de mest behövande i rätt tid, utan även om att hitta sätt att göra mer med mindre. Under 2013 lades stor vikt vid att öka hastigheten och effektiviteten och minska dubbelarbetet. Viktiga framsteg gjordes på området civilskyddsåtgärder, bland annat öppnandet av Centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC) och antagandet av ny EU-civilskyddslagstiftning genom vilken samarbetet mellan medlemsstaterna vid katastrofinsatser stärks avsevärt. Särskilt nödsituationen i Filippinerna visade på den lyckade kombinationen av humanitärt bistånd och civilskyddsinsatser och det nära samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna. Omedelbart efter katastrofen reagerade alla medlemsstater positivt på begäran om bistånd som samordnades av ERCC och kompletterades av snabbt humanitärt bistånd och annat bistånd från EU. Allmän information om Echo finns här: http://ec.europa.eu/echo/index_en.htm Ekonomiska uppgifter om kommissionens resultat 2013 i fråga om humanitärt bistånd och civilskydd finns här: http://ec.europa.eu/echo/funding/key_figures/echo_en.htm Uppgifter om verksamheten från tidigare år finns här: http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm [1] Enligt de senast tillgängliga uppgifterna (2013) från Global Humanitarian Assistance (http://www.globalhumanitarianassistance.org). [2] 1 326 miljoner euro för humanitärt bistånd och 27 miljoner euro för civilskydd (20 miljoner euro inom EU och 7 miljoner euro utanför EU). [3] Varav 106 miljoner människor fick hjälp genom humanitärt bistånd och livsmedelsbistånd och 18 miljoner människor genom katastrofberedskapsprogram. [4] Förordning (EU) nr 375/2014 om initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete antogs den 3 april 2014. Omkring 18 000 personer kommer att delta i initiativet från 2014–2020, genom utplacering av EU-medborgare som volontärer, utbildning av personer från katastrofdrabbade länder utanför EU och möjlighet till volontärarbete på nätet. Mer information: http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/eu-aid-volunteers [5] År 2013 innefattade EU:s civilskyddsmekanism 32 stater (EU:s 28 medlemsstater plus f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Island, Liechtenstein och Norge) som samarbetar på civilskyddsområdet. Mekanismen skapades för att hjälpa staterna att förebygga, förbereda sig inför och reagera på naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människor såväl inom som utanför EU. Stödet kan ha formen av bistånd in natura, utrustning och grupper, eller också sänds experter ut för att göra bedömningar. Det är beroende av statliga medel, och om bistånd behövs i tredjeländer fungerar det vanligen parallellt med det humanitära biståndet. Civilskyddsmekanismens verksamhet styrs från Centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC) som är tillgängligt dygnet runt, året om. Ett land inom eller utanför EU som drabbas av en katastrof och inte kan hantera dess omfattning kan begära bistånd genom ERCC. [6] www.cred.be. [7] www.unisdr.org. [8] Enligt samma källor inträffade det 310 naturkatastrofer av varierande omfattning 2012. [9] Rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd. [10] Samförståndet är ett gemensamt uttalande av Europeiska kommissionen, Europeiska unionens råd och Europaparlamentet där man fastställer en gemensam vision som syftar till att förbättra samstämmigheten, effektiviteten och kvaliteten hos EU:s humanitära insatser. [11] Artikel 214.6 i EUF-fördraget [12] AGIR – l’Alliance Globale pour l’Initiative Résilience [13] Dipecho (Disaster Preparedness ECHO) är ett särskilt program för katastrofberedskap. Det riktar sig till mycket sårbara befolkningsgrupper i några av de områden i världen där katastrofrisken är störst. [14] Kommissionen tillhandahållit humanitärt bistånd som omfattar flera sektorer till flyktingar och samhällen i grannländerna samt till de drabbade befolkningarna i Syrien där tillfälliga bostäder/icke livsmedelsprodukter, mat, hygien, hälsa och skydd utgör de viktigaste sektorerna. [15] ENPI – det europeiska grannskapspolitikinstrumentet; DCI – finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete; IFS – stabilitetsinstrument; IPA – instrumentet för stöd inför anslutningen [16] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 230/2014 av den 11 mars 2014 om inrättande av ett instrument som bidrar till stabilitet och fred. [17] Som knyter samman katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd. [18] Fördelningen är förenklad i och med att projekten knyts till en enda sektor. I praktiken har de flesta projekt kopplingar till mer än en sektor. Siffran för katastrofberedskap (5,49 %) avser t.ex. de EU-finansierade projekt som främst gäller katastrofberedskap. Om man räknar med alla kontrakt som har betydande inslag av katastrofberedskap men för vilka den främsta insatssektorn är en annan blir dock den totala siffran 15 %. [19] SHARE – Supporting Horn of African Resilience [20] När det gäller civilskydd är siffrorna i tabellen inte fördelade på land/region. [21] En insats genomförs direkt, nämligen programmet ”Echo Flight” i Demokratiska republiken Kongo och Kenya som gäller logistiskt stöd i en region med tillgänglighetsproblem. [22] Endast kommissionen, exklusive EU-medlemsstaternas bidrag.