Yttrande från Europeiska regionkommittén – Plattformsarbete – lokala och regionala utmaningar på lagstiftningsområdet

(2020/C 79/07)

Föredragande : Dimitrios BIRMPAS (EL–PES), ledamot, kommunfullmäktige, Egaleo

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Inledande kommentarer

1. Den digitala plattformsekonomin är en integrerad del av den europeiska ekonomin och dess ekonomiska och sociala betydelse kommer att fortsätta att öka markant i framtiden.

2. ReK påpekar att kommissionen beskriver plattformsekonomin som ”affärsmodeller där verksamheten möjliggörs av delningsplattformar” ( 1 ) . Enligt samma källa skapar delningsplattformar en öppen marknadsplats för tillfällig användning av varor eller tjänster, ofta tillhandahållna av privatpersoner. Delningsekonomin omfattar tre olika kategorier av aktörer; i) tjänsteleverantörer som delar med sig av tillgångar, resurser, tid och/eller kompetens – det kan vara privatpersoner som erbjuder tjänster på tillfällig basis eller tjänsteleverantörer som gör det som en del av sin näringsverksamhet, ii) användare av dessa och iii) mellanhänder som – via en digital plattform – för samman leverantörer och slutanvändare och möjliggör transaktioner mellan dem (”delningsplattformar”).

3. ReK påpekar vidare att OECD definierar plattformen som en digital tjänst som underlättar samverkan mellan två eller flera sinsemellan åtskilda men ömsesidigt beroende grupper av användare (oavsett om de är företag eller individer) som interagerar genom tjänsten via internet ( 2 )

4. Kommittén framhåller att användningen av digitala plattformar för att samordna alla typer av ekonomisk verksamhet ökar i takt med internetanvändningens mycket snabba utbredning.

5. ReK konstaterar att uppsvinget för det digitala plattformsarbetet kan förklaras av att det erbjuder en rad fördelar för både arbetsgivare och arbetstagare, med tanke på behovet av en flexibel arbetsmarknad. Enligt Eurofound ( 3 ) innebär plattformsarbete också ett antal möjligheter på arbetsmarknaden, såsom enkel tillgång till arbetsmarknaden, en extra inkomstkälla, uppmuntran till egenföretagande och flexibla arbetstider, och förebygger diskriminering av arbetstagare på grundval av etnicitet, funktionsnedsättning eller geografiskt läge. Såsom framhålls av JRC ( 4 ) kan plattformsarbete dessutom, eftersom många plattformsarbetare tillhör utsatta grupper arbetssökande (ungdomar, kvinnor, människor från avlägsna regioner), påverka sådana gruppers integration på arbetsmarknaden positivt och underlätta omställningar till mer stabila anställningsformer, under förutsättning att lämpliga åtgärder vidtas för att säkerställa anständiga arbetsvillkor.

6. Den snabba spridningen av digitala arbetsplattformar de senaste åren har väckt en rad frågor om hur dessa plattformar fungerar och vilka fördelar som kan uppnås genom den omorganisering av arbetet som dessa plattformar ger upphov till, samt vilka risker som hänger samman med detta.

7. Enligt Eurofound ( 5 ) finns det, på grund av plattformsarbetarnas särskilda arbetsarrangemang med uppgifter som utförs på ad hoc-basis, en större osäkerhet kring rättigheterna och nivån på det sociala skyddet, arbetsvillkoren och anställningstryggheten.

8. Kommittén vidhåller att det behövs en övergripande ram som säkerställer socialt skydd och sociala rättigheter för alla arbetstagare (från hälsa och säkerhet till tillgång till livslångt lärande), för att skapa lika villkor för plattformsekonomin och den ”traditionella” ekonomin utanför nätet, som bygger på samma rättigheter och skyldigheter för alla berörda parter.

9. Falskt egenföretagande (som ibland även betecknas som skenbart egenföretagande) avser fall där enskilda personer klassificeras som egenföretagare men i allt väsentligt fungerar som arbetstagare. Denna avsiktliga felklassificering av arbetstagare från arbetsgivarnas sida i syfte att undvika anställningsregler, skattemässiga skyldigheter och arbetstagarrepresentation, och för att föra över riskerna på arbetstagarna och/eller uppnå konkurrensfördelar, bör stoppas.

10. ReK bekräftar på nytt att alla arbetstagare, oberoende av anställningens form och varaktighet, har rätt till rättvis och lika behandling när det gäller arbetsvillkor, tillgång till social trygghet och utbildning, samt rätt till en rättvis lön som tillåter en värdig levnadsstandard, vilket fastställs i den europeiska pelaren för sociala rättigheter ( 6 ) , som stöds enhälligt av samtliga EU-medlemsstater.

11. ReK noterar att egenföretagare utan anställda ställs inför svårigheter när det gäller kollektiv representation och framhåller att arbetsmarknadsparternas största utmaning handlar om att nå arbetstagarna i den informella sektorn och i nya framväxande sysselsättningsformer, såsom plattformsarbetare ( 7 ) . Kommittén efterlyser därför åtgärder för att främja och underlätta den sociala dialogen för detta segment av arbetsmarknaden.

12. Ett gemensamt europeiskt initiativ för att reglera arbetet på digitala plattformar bör säkerställa att medlemsstaterna vidtar samordnade åtgärder för att hantera de rättsliga utmaningar som de pågående tekniska förändringarna på arbetsmarknaden ger upphov till. Kommittén är medveten om de möjligheter till professionellt stöd, kunskapsinsamling och inlärning som ny teknik, såsom artificiell intelligens, ger tillgång till. ReK understryker vidare behovet av att på ett lämpligt sätt hantera den nya teknikens negativa konsekvenser för plattformsarbetare, med tanke på att den ökande förekomsten av sådan teknik, inbegripet artificiell intelligens, utsätter dessa arbetstagare för beslut som i hög grad grundas på algoritmer för artificiell intelligens.

13. ReK ställer sig bakom ILO:s uppmaning om att inrätta ett internationellt styrningssystem med krav på att plattformsinnehavarna ska respektera vissa minimirättigheter och minimiskydd och med bestämmelser om användningen av data och algoritmisk ansvarsskyldighet i arbetslivet. På så sätt skulle man kunna komma till rätta med problemet med plattformsarbetarnas kollektiva representation och problem rörande artificiell intelligens, genom att kräva att en strategi där människan har kontrollen tillämpas, för att försäkra sig om att de slutliga beslut som påverkar arbetet fattas av människor ( 8 ) . Kommittén välkomnar samtidigt nationella, regionala och lokala initiativ ( 9 ) samt plattformsbaserade initiativ för att införa uppförandekoder för crowdsourcing och crowd-work.

14. ReK delar uppfattningen i slutsatserna från rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) av den 24 oktober 2019 om behovet av att ”stärka arbetsmarknadsinstitutionerna, särskilt arbetsmarknadsmyndigheter och yrkesinspektioner och främja ett effektivt genomförande av internationella arbetsnormer för skydd av alla arbetstagare, inklusive i nya arbetsformer, och omställningen från informell till formell ekonomi” ( 10 ) . ReK instämmer också i behovet av att ”säkerställa lämpligt integritetsskydd och skydd av personuppgifter och där så är lämpligt reagera på utmaningar och möjligheter, särskilt i samband med digitaliseringen av arbetslivet, däribland arbete via digitala plattformar” ( 11 )

15. ReK välkomnar att kommissionens nya ordförande, Ursula von der Leyen, i sitt inledningsanförande vid Europaparlamentets plenarsammanträde den 16 juli 2019 förklarade sin avsikt att förbättra arbetsvillkoren för anställda inom digitala plattformar, med särskilt fokus på kompetens och utbildning ( 12 ) . Kommittén förväntar sig dock att förbättringen av dessa villkor kommer att sträcka sig längre än till de ovannämnda politikområdena och omfatta ett förslag från den nya kommissionen om att ta itu med plattformsarbetares arbetsvillkor och aktivt ta itu med nya former av otrygghet ( 13 )

16. ReK pekar på det övergripande behovet av att uppdatera de nuvarande rättsliga ramarna på EU-nivå (dvs. direktivet om elektronisk handel, tjänstedirektivet) för att hantera delningsekonomins snabba utbredning och de utmaningar som globala plattformar för med sig. Att undersöka ändamålsenligheten i aktuell EU-lagstiftning som också kan gälla för plattformsarbete, såsom direktivet om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor, och att noggrant kartlägga befintliga former av plattformsarbete utgör en viktig förutsättning för en eventuell uppdatering av regelverket.

Klassificering av arbetstagare och avtal

17. ReK hänvisar till ett tidigare yttrande där vi betonade att ”vissa affärsmodeller inom delningsekonomin orsakar kraftiga negativa effekter på det sociala och sysselsättningsmässiga området, särskilt genom att missbruka begreppet ’egenföretagande’, och förlitar sig på sociala skillnader mellan arbetstagare” ( 14 )

18. ReK hänvisar också till ett tidigare uttalande från ReK om att ”många former av arbete i delningsekonomin ligger mellan anställning och egenföretagande”, vilket ”väcker viktiga frågor beträffande arbetsvillkor, hälsa och säkerhet, sjukförsäkring, betald sjukledighet, arbetslöshetsförmåner och ålderspension” ( 15 )

19. I diskussionsunderlaget om EU:s sociala dimension ( 16 ) påpekar Europeiska kommissionen att en fördjupning av denna dimension kräver att EU ”enas om gemensamma regler för fastställande av en anställningsform för arbetstagare på digitala plattformar. Det gör att företagen kan ta vara på potentialen med en gemensam europeisk digital marknad”.

20. ReK understryker att ungdomar, eftersom de är mer förtrogna med den digitala omvandlingen och den tekniska utvecklingen, betraktar arbete på digitala plattformar och den flexibilitet som det ofta erbjuder som en attraktiv möjlighet till anställning, trots avsaknaden av tydligt definierade arbetstagarrättigheter. Det bör noteras att plattformsarbetare för närvarande är i genomsnitt 10 år yngre än de som arbetar utanför nätet ( 17 ) , och att avsaknaden av en tydlig ram där dessa rättigheter fastställs därför ökar den osäkra sysselsättningen bland ungdomar.

21. ReK noterar avtalsförhållandenas komplexitet på digitala plattformar, men påpekar att de mycket olikartade anställningsmodellerna i den traditionella ekonomin styrs av gemensamma grundregler som tillämpas på samma sätt på alla operatörer. Kommittén anser därför att de grundläggande arbetsrättsliga och sociala bestämmelserna bör utvidgas till att omfatta plattformsekonomin och dess arbetstagare, och betonar behovet av att ta itu med de sociala effekterna av den digitala inre marknaden på europeisk nivå. En proportionerlig nationell och – där så är nödvändigt med hänsyn till den digitala ekonomins transnationella karaktär – europeisk ram som gör det möjligt att ta itu med lagstiftningsmässiga utmaningar med koppling till arbete på digitala plattformar kommer att skapa lika villkor mellan den traditionella ekonomin och den digitala plattformsekonomin och motverka social dumpning. Syftet med ett sådant regelverk bör också vara att förbjuda exklusivitetsklausuler som hindrar arbetstagarna från att samarbeta med andra plattformar.

22. En sådan reglering bör ta itu med viktiga regleringsfrågor, till exempel i fråga om den skriftliga bevisbördan för anställningsförhållandet (och således eventuella felklassificeringar), bedömningen av den motbevisbara presumtionen att ett anställningsförhållande föreligger, arbetets organisation inom ramen för avtalsenliga förhållanden som inbegriper oskäliga klausuler samt frågan om äganderätt till och portabilitet hos uppgifter om en plattformsarbetares profil och arbetsprestation. Den skulle dessutom kunna ta itu med frågan om arbetsgivares socialförsäkringsavgifter, med avseende på hela den involverade arbetsstyrkan oavsett yrkesställning och med beaktande av arbetsförhållandenas kvalitet. För att ta hänsyn till möjligheten att bedriva gränsöverskridande digital verksamhet och göra det möjligt att tillämpa direktivet om utstationering av arbetstagare ( 18 ) bör man kunna göra en åtskillnad mellan ”anställningsort” och ”den ort där tjänsten tillhandahålls” som en minimigaranti avseende arbetstagarrättigheter.

23. Kommittén noterar att fastställandet av förekomsten av ett anställningsförhållande bör bygga på definitioner i lagstiftning, kollektivavtal eller praxis som gäller i varje medlemsstat, med beaktande av EU-domstolens rättspraxis ( 19 ) . Enligt denna rättspraxis kan även plattformsarbetare omfattas om de uppfyller de relevanta kriterierna. Kommittén instämmer med Europaparlamentet i att ”fastställandet av förekomsten av ett anställningsförhållande bör ske på grundval av fakta om arbetets faktiska utförande, inte utifrån parternas beskrivning av förhållandet” ( 20 ) . Kommittén instämmer också i att ”missbruk av ställningen som egenföretagare, enligt definitionen i nationell rätt, antingen inom det egna landet eller över gränserna, är en form av falskdeklarerat arbete som ofta förknippas med odeklarerat arbete […] i syfte att undvika vissa rättsliga skyldigheter eller skyldigheter att betala skatter och avgifter” ( 21 ) . Kommittén håller därför med om att det behövs riktlinjer på EU-nivå för att bekämpa detta fenomen.

24. ReK välkomnar att de flesta EU-medlemsstaterna har ett minimilönesystem som antingen fastställts genom lagstiftning eller genom kollektivavtal. Det är medlemsstaterna och/eller de nationella arbetsmarknadsparterna som har befogenhet och ansvar för frågor gällande lönebildning. Respekten för arbetsmarknadsparternas autonomi och rätt att teckna kollektivavtal måste därför värnas ( 22 )

25. ReK stöder inrättandet av en särskild arbetsgrupp som ska undersöka och övervaka anställningsförhållanden och klassificeringen av arbetstagare på digitala plattformar, som en del av verksamheten inom EU:s observationscentrum för onlineplattformsekonomin, som inrättats genom ett kommissionsbeslut ( 23 ) . Observationscentrumet, som består av en grupp oberoende experter på den onlinebaserade plattformsekonomin och ett särskilt team med kommissionstjänstemän, har redan inlett sitt arbete och bidrar till kommissionen med råd och sakkunskaper om utvecklingen inom den onlinebaserade plattformsekonomin. Europeiska regionkommittén kan bidra till gruppens arbete med bästa praxis på lokal, regional och gränsöverskridande nivå, som bl.a. stärker kompetensutvecklingen för personal vid lokala och regionala myndigheter. Kommittén bör därför få ställning som observatör inom observationscentrumet.

Den regionala och lokala dimensionen

26. Den ständiga utvecklingen och utvidgningen av ekonomisk verksamhet där digitala plattformar gör insteg får effekter på den lokala och regionala nivån och måste därför regleras också av lokala och regionala myndigheter inom ramen för deras befogenheter, särskilt med hänsyn till beskattning och stadsplanering.

27. ReK uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att hitta lösningar på de sociala och sysselsättningsrelaterade utmaningar som uppstår i samband med plattformsarbete, genom att svara med sociala stödåtgärder för atypiska anställningsformer samt åtgärder för att förhindra irreguljära och ibland olagliga anställningsformer (såsom falskt egenföretagande) på dessa plattformar för att garantera plattformsarbetares individuella och kollektiva rättigheter.

28. Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna – i egenskap av tillhandahållare och mottagare av ett brett utbud av onlinetjänster, vilka ofta tillhandahålls via digitala plattformar – att ta med positiv särbehandling av socialt ansvarsfulla plattformar liksom sociala kriterier avseende plattformarnas arbetsvillkor i sina kriterier för tilldelning av offentliga kontrakt.

29. ReK uppmanar lokala och regionala myndigheter, i egenskap av tjänsteleverantörer, att utforma anställningsavtal som kan tjäna som förebilder för andra lokala arbetsgivare.

30. Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att ta fram ramar för sysselsättning, livslångt lärande och socialpolitik som håller jämna steg med och speglar digitaliseringen av arbetsmarknaderna.

31. Vi uppmanar de lokala och regionala myndigheterna att, inom ramen för sina befogenheter, ta itu med felklassificeringen av arbetstagare med hjälp av yrkesinspektionen eller ett organ eller en institution av likvärdigt slag.

Bryssel den 5 december 2019. Karl-Heinz LAMBERTZ Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) Kommissionens meddelande ”Europeisk agenda för delningsekonomin”, COM(2016) 356 final.

(2) OECD Employment Outlook 2019.

(3) Eurofound, 2019, ”Platform work: Maximising the potential while safeguarding standards?”, https://www.eurofound.europa.eu/sites/default/files/ef_publication/field_ef_document/ef19045en.pdf

(4) JRC, 2018, ”Platform Workers in Europe”, https://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_ pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_policy.pdf

(5) Eurofound, 2018, ”Employment and working conditions of selected types of platform work”, https://www.eurofound.europa.eu/publications/report/2018/employment-and-working-conditions-of-selected-types-of-platform-work

(6) Punkterna 5 och 6 i kapitel II: Rättvisa arbetsvillkor (https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_sv)

(7) Europaparlamentets studie ”EU and ILO: Shaping the Future of Work”, 2019 (http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2014_2019/plmrep/COMMITTEES/EMPL/DV/2019/09-03/IPOL_STU2019638407_EN.pdf)

(8) ”Work for a brighter future”, ILO Global Commission on the Future of Work, 2019, https://www.ilo.org/wcmsp5/groups/public/—dgreports/—cabinet/documents/publication/wcms_662410.pdf

(9) Ett intressant exempel är ”Riders’ Municipal Information Counter”, ett initiativ lanserat av staden Milano 2018, vilket är det första kontoret i Italien med uppgift att lyssna på, informera och ge råd till dem som arbetar för matleveransplattformar. http://www.ansa.it/lombardia/notizie/2018/07/18/a-milano-primo-sportello-per-i-rider_111a55ca-fc7b-4c16-91f7-60b1b22a3c96.html

(10) Framtidens arbetsliv: Europeiska unionen stöder ILO:s hundraårsdeklaration – rådets slutsatser (24 oktober 2019).

(11) Se ovan.

(12) Politiska riktlinjer för nästa Europeiska kommission, 2019–2024 (https://www.europarl.europa.eu/resources/library/media/20190716RES57231/20190716RES57231.pdf)

(13) Inledningsanförande av Nicolas Schmit, nominerad kommissionsledamot med ansvar för sysselsättning, under utfrågningen i Europaparlamentet (https://multimedia.europarl.europa.eu/en/-hearing-of-nicolas-schmit-commissioner-designate-jobs-opening-statement-by-nicolas-schmit_I178011-V_v)

(14) ReK:s yttrande om ”Delningsekonomin och onlineplattformar: kommuners och regioners gemensamma synsätt” (COR-2016-04163).

(15) ReK:s yttrande om ”Tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i Europeiska unionen” (COR 1129/2018).

(16) COM(2017) 206 av den 26 april 2017.

(17) http://publications.jrc.ec.europa.eu/repository/bitstream/JRC112157/jrc112157_pubsy_platform_workers_in_europe_science_for_ policy.pdf, s. 23.

(18) http://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-18-2018-INIT/sv/pdf

(19) http://data.consilium.europa.eu/doc/document/PE-43-2019-INIT/sv/pdf

(20) Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 16 april 2019 om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor i Europeiska unionen. https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2019-0379_SV.html

(21) Se ovan.

(22) ReK:s yttrande om ”Normer för avlöning av arbete i EU” (COR-2015-01689).

(23) Kommissionens beslut av den 26 april 2018 om inrättande av en expertgrupp för observationscentrumet för onlineplattformsekonomin (C(2018) 2393 final).