EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 03.05.1995 
KOM(95) 158 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
SAMRÅD OM GRÖNBOKEN OM LIBERALISERING AV 
INFRASTRUKTUR FÖR TELEKOMMUNIKATION OCH 
AV KABELTEVENÄT 

SAMMANFATTNING 
INFORMATIONSSAMHÄLLET: EN RAM FÖR POLITIKEN PÅ 
TELEKOMMUNIKATIONSOMRÅDET 
Den framtida utvecklingen av den europeiska infrastrukturen för telekommunikation är ett 
av huvudämnena för debatten om informations-samhället, vilken startades genom 
Bangemanngruppens rapport om "Europa och det globala informationssamhället och 
kommissionens åtgärdsplan för Europas väg till informationssamhället . Diskussionerna 
vid G7-mötet i Bryssel i februari 1995 var inriktade på detta ämne. Vid det mötet 
fastslogs att upprättandet av ett anpassningsbar! regelverk utgör en av 8 principer för 
förverkligandet av det globala informationssamhället. 
I G7-mötets slutsatser fastslogs följande i det avseendet: "Regelverket bör sätta 
användaren i första rummet och uppfylla en rad kompletterande samhälleliga mål. Det 
måste utformas på så sätt att valfrihet, hög kvalitativa tjänster och rimliga priser 
säkerställs. Grunden måste därför vara en miljö som uppmuntrar dynamisk konkurrens, 
säkerställer åtskiljande av operativa och reglerande funktioner samt främjar 
sammankopplingsmöjlighet och samverkansförmåga". 
Det nyligen avslutade samrådet om del I och II i grönboken om liberalisering av 
infrastruktur för telekommunikation och av kabeltevenät har på ett väsentligt sätt bidragit 
till skapandet av ett sådant regelverk i Europa. Genom ett förslag till tidsplan för 
liberaliseringen har grönboken öppnat dörren för ytterligare offentliga och privata 
investeringar i den typ av infrastruktur för telekommunikation som informationssamhället 
kräver, och genom upprättandet av ett tydligt och sammanhängande regelverk har den 
fastslagit metoden för att säkerställa en snabb utveckling mot större valfrihet, förnyelse 
och tjänster av högre kvalitet för alla användare. 
Pä grundval av det samförstånd som skapats genom samrådet är det nu möjligt att gå 
vidare på nationell nivå, unionsnivå och global nivå. Det synsätt som bekräftats sträcker 
sig längre än till de viktigaste regleringsmässiga problemen i samband med allmänt 
tillgängliga tjänster, sammankoppling, licensiering, sund konkurrens och en konsekvent 
hållning gentemot den internationella dimensionen hos den nya miljön. Det omfattar 
även skapandet av de förutsättningar under vilka varje medborgare har tillgång till och 
kan dra fördel av de nya tjänster som informationssamhället kan erbjuda på så skilda 
områden som hälso- och sjukvård, utbildning och underhållning. 
Synsättet måste även omfatta de förändringar som informationssamhället medför för 
sysselsättningen - både vad gäller förändringar i syssel-sättningsmönstren för de 
traditionella operatörerna inom tele-kommunikationssektorn och vad gäller de generella 
effekterna för sysselsättningen och organisationen av arbete i informationssamhället. 
Vad gäller dessa mer allmänna områden pekar rapporten på de synpunkter som 
framkommit vid samrådet samt de viktigaste punkterna i det arbete som pågår inom 
unionen och som utgör en del av uppföljningen av G7-mötet i februari. De specifika 
åtgärderna i samband med dessa aspekter, särskilt vad gäller sysselsättningen, faller 
dock utanför regelverkets räckvidd, och, vilket framhålls i rapporten, de måste göras till 
föremål för särskilda fortlöpande initiativ på unionsnivå och ytterligare diskussioner i det 
Europa och det globaln informationssamhället, rekommendationer till Europeiska radel den 26 maj 1994. 
- Meddelande om Europas väg till informationssamhället. Åtgärdsplan KOM(94) 347 slutlig, 17.7.1994. 
nya forumet för informationssamhället och i den kvalificerade grupp av experter på 
sociala frågor som inrättats för att behandla frågor som hänger samman med 
sysselsättningen i informationssamhället. 
TELEKOMMUNIKATIONSSEKTORNS EKONOMISKA POTENTIAL 
En tidigare oöverträffad tillväxt och förändring äger för närvarande rum inom 
telekommunikations- och informationssektorerna. Telekommunikations-sektorn i 
Europeiska unionen har ett värde på över 140 miljarder ecu (mer än 3 % av BNP), och 
den kraftiga tillväxten fortsätter. Den nominella tillväxttakten under de senaste fem åren 
har i genomsnitt varit 7 % per år. Som en indikator på användningen av direkt 
telekommunikation och dess tillväxt kan anföras att den internationella och 
gränsöverskridande telefontrafiken i unionen ökade med drygt 10 % 1993 jämfört med 
en volymökning på omkring 11 % 1991/1992. 
Samtidigt innebär tekniska förändringar att nya teletjänster utvecklas, särskilt på 
områdena för mobil- och satellitkommunikation, men även digital kommunikation där nya 
tjänster baserade på olika kombinationer av röst, data och bild nu blir möjliga. Den 
ökade användningen av persondatorer och annan utrustning som är kopplad till 
telenäten bidrar till att förstärka denna trend. 
Utsikterna till en snabb tillväxt och spridning av informationssamhället är därför mycket 
påtagliga, och infrastrukturen och näten för telekommunikation utgör grunden för ett 
brett spektrum av kommunikations-flöden. 
Mot denna bakgrund antog kommissionen de två delarna i sin grönbok om liberalisering 
av infrastruktur för telekommunikation och av kabeltevenät (grönboken). 
1 Grönbok om liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av kabeltevenät - Del I: Principer 
och tidsplan (KOM(94) 440 slutlig. 25.10.1994) och Grönbok om liberalisering av infrastruktur för 
telekommunikation och av kabeltevenät - Del 11. En gemensam hållning vad gäller tillhandahållandet av 
infrastruktur inom Europeiska unionen (KOM(94) 682 slutlig, 25.1 1995). 
I <\ 
HUVUDFRÅGOR SOM BEHANDLAS I GRÖNBOKEN 
Hur kan allmänt tillgängliga tjänster utvecklas? Hur mycket kostar det och vem 
bör betala för det? 
Vilken bör bli den framtida ramen för sammankoppling och samverkansförmåga? 
Hur skall telenät licensieras? Vilka restriktioner är det befogat att införa vad gäller 
antalet licenser, och vilka villkor kan kopplas till licenserna? 
Hur kan sund konkurrens säkerställas? 
Hur kan konkurrens på området för infrastruktur bidra till ökad sysselsättning? 
Hur bör Europa möta den förändrade sysselsättningen inom 
telekommunikationssektorn? 
Hur kan Europa försäkra sig om likvärdig och effektiv tillgång tîlî globala 
marknader? 
Vad är de vidare sociala effekterna av informations samhället och hur kan den 
regulerande ramen möta dessa ? 
SAMRÅDET OM GRÖNBOKEN OCH SAMMANFATTNING AV RESULTATEN 
Den allmänna samrådsperioden inleddes i och med antagandet av grönbokens del I i 
oktober 1994 och pågick till och med mars 1995. Kommissionen tog emot över 100 
skriftliga synpunkter från europeiska och nationella organisationer och 
sammanslutningar, företag och privatpersoner verksamma huvudsakligen inom 
telekommunikationssektorn, men även inom sektorn för radio- och TV-sändning och 
närliggande sektorer, fackföreningar, användar- och konsumentorganisationer samt från 
European Data Protection Commissioners. 
Dessutom utgjorde ett antal samrådsmöten som hölls i februari och mars väsentliga 
bidrag till kommissionens arbete. Dessa möten omfattade rundabordssamtal med 
ordförandena för Europas nätoperatörer (leverantörer av fast, mobil och licensierad 
alternativ infrastruktur), ett allmänt tvådagarsmöte med över 125 organisationer, företag 
och sammanslutningar samt ett möte med den delegation som representerar de 
europeiska fackföreningarna inom telekommunikationssektorn. Dessutom avgav 
Gemensamma kommittén för telekommunikation sitt yttrande. 
Kommissionen samarbetade också nära med den kvalificerade kommittén av nationella 
reglerande myndigheter, i enlighet med rådets resolution 94/C379/03 T 
Reaktionerna på de frågor som tas upp i grönboken framkom under samrådet och utgör 
grunden för kommissionens förslag till åtgärder enligt detta meddelande. Dessa förslag 
speglar både de områden där samförstånd råder och de allmänna områden där skilda 
meningar uttrycktes enligt tabellen nedan. 
4 Rådets resolution 94/C379/03 av den 22 december 1994 om principerna och tidsplanen för liberalisering 
av infrastrukturer för telekommunikation, EGT nr C 379, 31.12.1994. 
76 
SAMMANFATTNING AV DE OMRÅDEN DÄR SAMFÖRSTÅND RÅDER 
Allmänt stöd för fullständig liberalisering av infrastruktur för tillhandahållande av 
telefontjänster från och med den 1 januari 1998, med förbehåll för eventuella 
övergångsbestämmelser. 
Enighet om behovet av ett ändamålsenligt, öppet och effektivt regelverk för att 
möjliggöra effektiv konkurrens, särskilt på områdena för allmänt tillgängliga 
tjänster, sammankoppling och licensiering. 
Erkännande av behovet av en gemensam hållning vid fastställandet av 
räckvidden för allmänt tillgängliga tjänster och beräkningen av kostnaden för 
dessa. 
Stort stöd för effektiva regler för sammankoppling, baserade på handelsmässiga 
förhandlingar men med stöd av ett allmänt regelverk på europeisk nivå samt 
effektiva medlingsmekanismer för att lösa tvister. 
Allmänt stöd för ett gemensamt regelverk på europeisk nivå för liciensiering eller 
beviljande av tillstånd inom Europeiska unionen, grundat på principerna om 
öppenhet, icke-diskriminering och proportionalitet. 
Allmänt erkännande av att konkurrensreglerna kommer att få allt större betydelse 
för sektorns utveckling. 
Stor enighet om att Europeiska unionens måste eftersträva jämförbar och effektiv 
tillgång till marknader i tredje land både för operatörerna och för 
utrustningssektorn. 
Allmänt erkännande av behovet av ytterligare åtgärder och stöd i samband med 
förändringar av sysselsättningen inom en liberaliserad telekommunikationssektor, 
vad gäller utbildningsbehoven och arbets-miljöns utveckling. 
Allmänt erkännande av att den tekniska utvecklingen ökar konvergensen mellan 
sektorerna för telekommunikation, informationsteknologi samt radio- och TV-
sändning. 
SAMMANFATTNING AV DE HUVUDSAKLIGA OMRÅDEN DÄR SKILDA MENINGAR 
UTTRYCKTES, MEN DÄR TYDLIGA TRENDER ÄNDÅ KUNDE IDENTIFIERAS 
Takten för liberalisering av infrastruktur. 
Den lämpligaste metoden för kostnadsberäkning och finansiering av allmänt 
tillgängliga tjänster. 
Det framtida tillämpningsområdet för bestämmelserna om tillhanda-hållande av 
öppna nät; balansen mellan allmänna och sektorspecifika regler; metoden för 
beräkning av kostnader för sammankoppling. 
Motiven för att begränsa antalet licenser samt hållningen vad gäller licensiering 
av transeuropeisk infrastruktur och transeuropeiska tjänster. 
Obligatoriskt delande av väsentliga resurser, t.ex. nummer, frekvenser, 
ledningsrätter. 
PROGRAM FÖR REGLERING AV TELEKOMMUNIKATIONSSEKTORN, FASTSTÄLLT 
EFTER SAMRÅDET 
Samrådet om denna grönbok sträckte sig med nödvändighet längre än enbart till frågan 
om liberalisering av infrastruktur; det omfattade även den allmänna regleringsnivån för 
att åstadkomma en fullständig liberalisering av teletjänster och -nät från och med den 1 
januari 1998. På grundval av de synpunkter som framkommit och det samförstånd som 
nåtts kan kommissionen nu identifiera följande prioriterade områden vid utarbetandet av 
åtgärder för att säkerställa liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av 
teletjänser, särskilt de åtgärder som kommissionen måste presentera före den 1 januari 
19965. 
Detta program för reglering av telekommunikationssektorn kompletterar de mer allmänna 
initiativ som är nödvändiga för att möta de sysselsättnings-mässiga, sociala och 
samhälleliga kraven samt för behandlingen av andra aspekter på regleringen (på 
områden som dataskydd, immateriell äganderätt, politik inom den audio-visuella sektorn 
för informationssamhället). De viktigaste punkterna i detta program sammanfattas 
nedan. 
Genomförandet av tidsplanen för liberaliseringen 
Samrådet visade ett starkt stöd för koppling av fullständig liberalisering av infrastruktur 
till fullständig liberalisering av teletjänster 1998, med förbehåll för eventuella 
övergångsperioder . 
Samtidigt fäster kommissionen stor vikt vid krav från industri, näringsliv, 
tjänsteproducenter, användare och operatörer av mobila nät samt vissa operatörer av 
fasta nät som har erfarenhet av konkurrensutsatta marknader, på snabbare men 
begränsad liberalisering av infrastruktur genast. Därför kommer kommissionen att föreslå 
separata bestämmelser om ändring av direktiv 90/388/EEG (tjänstedirektivet) vad gäller 
fullständig liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av teletjänster från 
och med den 1 januari 1998 samt vad gäller kabeltevenät respektive mobil och personlig 
kommunikation. 
3 Se rådets resolution av den 22 juli 1993 om översynen av situationen inom telekommunikationssektorn 
och behovet av ytterligare utveckling av den marknaden (93/C 213/01 ; EGT 213/1. 6.8.1993). 
" Med förbehåll för eventuella övergångsperioder, om sådana begärs, pa upp till 5 är för Grekland, Irland. 
Portugal och Spanien samt pa upp ull 2 ar för myckel sina n.il om della ärIxniiigal (I ex Luxemburg) 
Ut 
Vad gäller liberaliseringen av annan alternativ infrastruktur verkar situationen mer oklar 
och måste undersökas ytterligare av kommissionen. Kommissionen uppmuntrar 
emellertid särskilt användning av sådan infrastruktur för de pilot- och andra 
demonstrationsprojekt som förutses inom informationssamhället. 
Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för allmänt tillgängliga tjänster inom 
området för telekommunikation 
Detta bör framför allt gälla räckvidden, kostnaden och finansieringen av allmänt 
tillgängliga tjänster. 
Bestämmelser om liberalisering av telekommunikation från och med den 1 januari 1998 
kommer att åtföljas av lämpliga harmoniseringsbestärhmelser som utformas för att 
skydda och säkerställa utvecklingen av allmänt tillgängliga tjänster, i enlighet med den 
politik som rådet och Europaparlamentet följt sedan 1990. 
Bestämmelserna skall särskilt säkerställa att eventuella ekonomiska bördor till följd av 
kravet på att en eller flera operatörer på nationell nivå skall tillhandahålla allmänna 
telefontjänster till alla som rimligen kan begära det på ett korrekt sätt kan bedömas och 
fördelas på nationell nivå på rättvis, effektiv och jämlik grund. 
Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för fri åtkomst till och 
sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 
Regelverket på unionsnivå bör även innehålla lämpliga harmoniserings-bestämmelser 
som utformas för att garantera fri åtkomst till infrastruktur för telekommunikation och till 
teletjänster för både användare och nya aktörer på marknaden. Ett sådant regelverk 
kommer att komplettera tillämpningen av allmänna konkurrensregler vid 
sammankopplingsförfaranden. 
Harmonisering av reglerna för sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 
måste prioriteras. Nya aktörer på marknaden måste få åtkomst till befintliga allmänna 
telenät och -tjänster på villkor som garanterar icke-diskriminering, lika åtkomst och 
öppenhet. Av dessa orsaker avser kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om 
sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster i samband med tillhandahållande 
av öppna nät. 
Licensiering på området för telekommunikation 
Licenser på området för telekommunikation innebär en underförstådd begränsning av 
friheten att tillhandahålla tjänster och kan snedvrida marknadsstrukturerna. Samtidigt 
kan licenser, inom de gränser som sätts i fördraget och framför allt i de konkurrensregler 
som anges i direktiv 90/388/EEG (i dess ändrade lydelse), utgöra en lämplig mekanism 
för att säkerställa att vissa mål uppnås, t.ex. utvecklingen av allmänt tillgängliga tjänster 
eller införandet av villkor som främjar skapandet av sund konkurrens. 
Kommissionen kommer före utgången av 1995 att föreslå ändringar av direktiv 
90/388/EEG7 för att fastställa vilka grunder som kan användas för att begränsa antalet 
licenser, samt för att definera de kategorier av villkor som kan kopplas till licenser för 
7 
Kommissionens direktiv av den 28 juni 1990 om konkurrens pa marknaderna för teletjänster 
(90/388/EEG. EGT nr L 192, 24.7.1990). 
U 
tillhandahållande av allmänna och privata teletjänster. 
Kommissionen kommer även att föreslå ändringar av sin nuvarande hållning i fråga om 
licensiering8 för att utvidga räckvidden så att en gemensam ram för förfaranden för 
tilldelning av licenser och för de urvalskriterier som används vid sådana förfaranden kan 
upprättas, samt för att främja sin hållning på området för ömsesidigt erkännande av 
licenser. 
Initiativ är under utarbetande vad gäller samordnad nationell licensiering av 
satellitbaserade personliga kommunikationstjänster (PCS) i Europa, för att göra det 
möjligt att tillhandahålla sådana tjänster i hela Europa så snart som möjligt, och 
licensieringsförfarandet bör inledas senast den 1 januari 1996. 
Säkerställande av sund konkurrens 
Av samrådet framgår tydligt att samförstånd råder om att den balans mellan tillämpning 
av allmän konkurrenslagstiftning och sektorspecifika regler som föreslås i grönboken 
måste upprätthållas. Samtidigt fästs avsevärd vikt vid dessa regler, och regelverkets 
framtida utveckling kommer antagligen att karaktäriseras av en minskning av direkt 
reglerande intervention när konkurrensens fulla effekter blir märkbara. 
Kommissionen kommer också att ta hänsyn till kraven på större förutsägbarhet, särskilt 
vad gäller åtkomst och sammankoppling. I detta avseende måste lämpliga bestämmelser 
som kan ge ytterligare kraft åt de principer som anges i artiklarna 85 och 86 fastställas, 
för att om så krävs åstadkomma större förutsägbarhet. 
Det internationella programmet 
Kommissionen konstaterar ett tydligt samförstånd om att multilaterala lösningar måste 
prioriteras inom ramen för de pågående VHO-förhandlingarna om grundläggande 
telekommunikation för att uppnå det allmänna målet jämförbar och effektiv tillgång till 
marknader i tredje land, och särskilt avskaffande av ägarrestriktioner för nätoperatörer 
och tjänsteproducenter inom EU. En sådan hållning ansågs vara att föredra framför 
bilaterala intitiativ mellan enskilda medlemsstater och tredje land. 
Vid samrådet bekräftades att det till dess att resultaten från VHO-förhandlingarna är 
klara kommer att förbli viktigt för unionen att bevara sin rätt att upprätthålla förhållanden 
som är likvärdiga med dem som för närvarande råder på marknader i tredje land vad 
gäller marknadstillträde eller licensiering av medborgare eller företag utanför EU eller 
EES som kontrolleras av medborgare i EU- eller EES-staterna. Syftet med att föreslå 
sådana villkor skulle vara att genom förhandlingar främja öppna marknader i tredje land 
för europeiska nätoperatörer och tjänsteproducenter. 
Dessutom kommer pågående åtgärder för att främja utarbetandet av gemensamma 
europeiska ståndpunkter i internationella forum som behandlar nummer- och 
frekvenstilldelning att fullföljas, och en global syn på många av de frågor som 
informationssamhället ger upphov till kommer att säkerställas. 
Ändrat förslag till Europaparlamentets och rädets direktiv om ömsesidigt erkännande av licenser och 
andra nationella tillstånd för teleljänsler, KOM(94) 41 slutlig, 22.3.1994, och förslag till Europaparlamentets 
och rådets direktiv om en politik för ömsesidigt erkännande av licenser och andra nationella tillstand för 
tillhandahällande av satellitnältjänstcr och satcllilkommunikationsljänstcr. KOM(93) 652. 4.1.1994. u 
ÅTGÄRDER SOM KRÄVS FÖR DET FRAMTIDA REGELVERKET 
I rådets resolutioner 93/C213/02 och 94/C379/03 krävs att kommissionen före den 1 
januari 1996 skall utarbeta förslag till det framtida regelverket för liberaliserad 
telekommunikation. Mot bakgrund av de prioriteringar som anges ovan kan följande 
tidsplan för åtgärderna nu upprättas, i vilken hänsyn tas till den nödvändiga balansen 
mellan de kompletterande områdena liberalisering och harmonisering. 
1 fr 
Datum Liberalisering Harmonisering 
Före den 31 juli Utkast till ändring av kommissionens Gemensam ståndpunkt om för-slag till 
1995 direktiv 90/388/EEG vad gäller mobil Europaparlamentets och rådets 
och personlig kommunikation direktiv om ONP-telefoni 
Utkast till ändring av kommissionens 
direktiv 90/388/EEG vad gäller full­
ständig liberalisering av infrastruktur 
för tele-kommunikation och av tele­
tjänster från och med den 1 januari 
1998 
Före den 1 Antagande av ändring av Antagande av förslaget till 
januari 1996 kommissionens direktiv 90/388/EEG Europaparlamentets och rådets 
vad gäller kabeltevenät direktiv om ONP-telefoni 
Antagande av ändring av Förslag till ändring av rådets direktiv 
kommissionens direktiv 90/388/EEG 90/387/EEG (ramdirektiv om ONP) och 
vad gäller mobil och personlig av rådets direktiv 92/44/EEG (direktiv 
kommunikation om ONP för förhyrda förbindelser) 
Antagande av ändring av Förslag till Europa-parlamentets och 
kommissionens direktiv 90/388/EEG rådets direktiv om tillämpning av 
vad gäller full-ständig liberalisering principen om tillhanda-hållande av 
av infrastruktur för tele- öppna nät på sammankoppling mellan 
kommunikation och av tele-tjänster allmänna telenät och -tjänster 
från och med den 1 januari 1998 
Vid behov, förslag till lämpliga Anpassning av de nuvarande 
bestämmelser för att ge ytterligare förslagen på området för licensiering 
kraft åt de principer som fastställs i 
fördraget (t.ex. artiklarna 85 och 86), 
särskilt vad gäller sammankoppling 
och åtkomst 
Förslag till rådets beslut om 
samordnad licensiering av 
satellittjänster (PCS) inom Europeiska 
I unionen 
ih 
Datum Liberalisering Harmonisering 
Före den 1 Meddelande till Europa-parlamentet 
januari 1996 och rådet om förberedelserna för 
(forts.) liberali-serad telekommunikation, med 
särskild tonvikt på frågan om allmänt 
tillgängliga tjänster 
Meddelande till Europa-parlamentet 
och rådet om nummerupplysning och 
katalogtjänster 
Före den 1 Antagande av eventuella åtgärder Europaparlamentets och rådets 
januari 1997 som krävs för att ge ytterligare antagande av de bestämmelser som 
kraft åt de principer som fastställs avses ovan 
i fördraget, särskilt i artiklarna 85 
och 86 
Före den 1 Fullgörande av medlems- Fullgörande av medlems-staternas 
januari 1998 staternas genomförande av de genomförande av de 
liberaliseringsbestämmelser som harmoniseringsbestämmelser som 
avses ovan i enlighet med avses ovan i enlighet med tillämpliga 
tillämpliga tidsplaner tidsplaner 
SLUTSATS 
Kommissionen anser att det vid samrådet åstadkoms ett tydligt samförstånd om de 
viktigaste förslag som läggs fram i grönboken och att samrådet därför på ett väsentligt 
sätt har bidragit till de bestämmelser som kommissionen kommer att föreslå. 
Kommissionen har på grundval av samrådet utarbetat denna rapport och överlämnar 
den nu till Europaparlamentet och rådet. 
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
SAMMANFATTNING ii 1 
I INLEDNING 1 
II SAMRÅDSFÖRFARANDET 4 
III SYNPUNKTER SOM FRAMKOMMIT OM HUVUDPUNKTERNA I 
GRÖNBOKEN 6 
111.1 Avskaffandet av särskilda och exklusiva rättigheter till 
infrastruktur 6 
111.2 Säkerställande och utveckling av allmänt tillgängliga tjänster 7 
111.3 Framtida principer om fri åtkomst, sammankoppling och 
samverkansförmåga 11 
111.4 Licensiering . 13 
111.5 Säkerställande av sund konkurrens 16 
111.6 Tillgång till ledningsrätter, frekvenser och nummer 17 
111.7 Åtgärder på angränsande områden 18 
111.8 Sysselsättning samt sociala och samhälleliga effekter 20 
111.9 Den internationella dimensionen 21 
111.10 Regelverkets framtida utveckling 21 
IV KOMMISSIONENS UTVÄRDERING 23 
IV. 1 Områden där allmänt samförstånd råder 23 
IV.2 Diskussionsområden och identificrbara trender 25 
V PRIORITERADE ÅTGÄRDER 28 
V.l Tidsplan för liberaliseringen 28 
V.2 Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för allmänt tillgängliga 
tjänster inom området för telekommunikation 30 
V.3 Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för fri åtkomst till och 
sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 34 
V.4 Licensiering på området för telekommunikation 37 
xn 
V.5 Säkerställande av sund konkurrens 40 
V.6 Åtkomst och tillgång till väsentliga resurser för 
tjänsteproducenter och operatörer 41 
V.7 Sysselsättning samt sociala och samhälleliga effekter 42 
V.8 Det internationella programmet 45 
V.9 Mot informationssamhället 45 
V.10 Genomförande 49 
VI TIDSPLAN FÖR ÅTGÄRDERNA 51 
VII SLUTSATSER 53 
FÖRTECKNING ÖVER DELTAGARE VID SAMRÄDET OM 1995 ARS 
GRÖNBOK OM LIBERALISERING AV INFRASTRUKTUR FÖR 
TELEKOMMUNIKATION OCH AV KABELTEVENÄT 
7 k 
INLEDNING 
Den framtida utvecklingen av den europeiska infrastrukturen för telekommunikation 
är ett av huvudämnena för debatten om informations-samhället, vilken startades 
genom Bangemanngruppens rapport om "Europa och det globala 
informationssamhället"1 och kommissionens åtgärdsplan för Europas väg till 
informationssamhället2. Diskussionerna vid G7-mötet i Bryssel i februari 1995 var 
inriktade på detta ämne. Vid det mötet fastslogs att upprättandet av ett 
anpassningsbar! regelverk utgör en av 8 principer för förverkligandet av det globala 
informationssamhället. 
I G7-mötets slutsatser fastslogs följande i det avseendet: "Regelverket bör sätta 
användaren i första rummet och uppfylla en rad kompletterande samhälleliga mål. 
Del måste utformas på så sätt att valfrihet, högkvalitativa tjänster och rimliga 
priser säkerställs. Grunden måste därför vara en miljö som uppmuntrar dynamisk 
konkurrens, säkerställer åtskiljande av operativa och reglerande funktioner samt 
främjar sammankopplingsmöjlighet och samverkansförmaga". 
En tidigare oöverträffad tillväxt och förändring äger för närvarande rum inom 
telekommunikations- och informationssektorerna. Tele-kommunikationssektorn i 
Europeiska unionen har ett värde på över 140 miljarder ecu, och den kraftiga 
tillväxten fortsätter. Samtidigt innebär tekniska förändringar att nya teletjänster 
utvecklas, särskilt på områdena för mobil- och satellitkommunikation, men även 
digital kommunikation där nya tjänster baserade på olika kombinationer av röst, 
data och bild nu blir möjliga. Den ökade användningen av persondatorer och annan 
utrustning som är kopplad till telenäten bidrar till att förstärka denna trend. 
Utsikterna till en snabb tillväxt och spridning av informations-samhället är därför 
mycket påtagliga, och infrastrukturen och näten för telekommunikation utgör 
grunden för ett brett spektrum av kommunikationsflöden. 
Mot denna bakgrund antog kommissionen de två delarna i sin grönbok om 
liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av kabeltevenät3 
(grönboken). 
I grönbokens del I fastställde kommissionen den grundläggande principen för 
liberaliseringen av infrastruktur för telekommunikation och den tidsplan enligt vilken 
denna liberalisering skall uppnås. Detta innebar att fullständig liberalisering av 
infrastruktur för tillhandahållande av telefonitjänster till allmänheten skulle vara 
Europa och det globala informationssamhället, rekommendationer till Europeiska rädet den 26 maj 1994. 
- Meddelande om Europas väg till informationssamhället. Åtgärdsplan KOM(94) 347 slutlig. 17.7.1994. 
•' Grönbok om liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av kabeltevenät - Del l: Principer 
och tidsplan (KOM(94) 440 slutlig, 25.10.1994) och Grönbok om liberalisering av infrastruktur för 
telekommunikation och av kabeltevenät - Del II: En gemensam hållning vad gäller tillhandahållandet av 
infrastruktur inom Europeiska unionen (KOM(94) 682 slutlig, 25.1.1995). 
M 
genomförd den I januari 1998, med förbehåll för eventuella 
övergångsbestämmelser. 
Dessutom uppmanade kommissionen, mot bakgrund av Romfördragets 
bestämmelser, till begränsade åtgärder före den tidpunkten för att ge operatörer och 
tjänsteproducenter möjlighet att fritt välja infrastruktur för tillhandahållandet av 
teletjänster som redan är öppna för konkurrens (t.ex. telefonbanker, 
videokonferenser, dataöverföring och tillhandahållande av röst- och 
dataöverförings-tjänster inom företagsnät eller slutna användargrupper). 
I del I fastställdes också vilka allmänna säkerhetsåtgärder som måste vidtas parallellt 
med införandet av fullständig konkurrens på området för infrastruktur 1998. 
I grönbokens del II skisserades detta detaljerade regelverk, som var avsett att 
innehålla de nödvändiga säkerhetsåtgärderna och som skulle bli föremål för samråd. 
Särskilt följande aspekter behandlades: 
Allmänt tillgängliga tjänster 
- särskilt dessas räckvidd, behovet av en gemensam hållning vid beräkningen 
av kostnaderna för allmänt tillgängliga tjänster och inrättandet av 
gemensamma finansieringsmekanismer för att säkerställa fullföljande och 
vidareutveckling av allmänt tillgängliga tjänster inom unionen i en 
konkurrensutsatt omgivning. 
Sammankoppling 
- behovet av tydliga och stabila regler om sammankoppling, baserade på de 
grundläggande principerna för fri åtkomst till telenät och -tjänster. 
Licensiering 
- särskilt behovet av en gemensam hållning i fråga om nationella förfaranden 
för tilldelning av licenser och av en allmän ram för hela unionen vad gäller de 
villkor söm kan kopplas till licenserna. 
Sund konkurrens 
- grundad på fullständig tillämpning av fördragets konkurrens-regler på ett 
sätt som ger marknadsaktörerna tydliga och förutsägbara 
konkurrensförhållanden 
Den internationella dimensionen 
- som syftar å ena sidan till att säkerställa jämförbar och effektiv tillgång till 
marknader i tredje land och å andra sidan till att främja gemensamma 
europeiska ståndpunkter i internationella forum som behandlar t.ex. 
nummer- och frekvens-tilldelning. 
Grönboken behandlade även en del av de viktiga sysselsättningsmässiga, sociala och 
samhälleliga frågor som uppstår i en liberaliserad omgivning och manade till 
diskussion - utifrån ett telekommunikations-perspektiv - om regelverkets framtida 
utveckling i Europa för att möta problemen med konvergens mellan områdena för 
IT, radio- och TV-sändning och telekommunikation. 
De specifika åtgärderna i samband med många av dessa allmännare aspekter, särskilt 
vad gäller sysselsättningen, faller dock utanför regelverkets egentliga räckvidd, och, 
vilket framhålls i rapporten, de måste göras till föremål både för särskilda 
fortlöpande initiativ på unionsnivå och för allmännare undersökningar och 
diskussioner, även i det nya forumet för informationssamhället och i den 
kvalificerade grupp av experter på sociala frågor som kommer att behandla frågor 
som hänger samman med sysselsättning, vidareutbildning och organisation av arbete 
i den nya omgivningen. 
Grönbokens del I behandlades vid telekommunikationsrådet den 17 november 
19944. Rådet fastställde den allmänna princip enligt vilken tillhandahållandet av 
infrastruktur för telekommunikation skall libéraliseras från och med den 1 januari 
19985, inbegripet de ytterligare övergångsperioderna för vissa medlemsstater i 
enlighet med rådets resolution 93/C213/02°. Man enades också om behovet av ett 
regelverk och angav bl.a. de fem ovannämnda frågorna som ämnen för "nödvändiga 
säkerhetsåtgärder". Rådet anmodade kommissionen "att rapportera till 
Europaparlamentet och rådet om resultaten av detta samråd för att göra det 
möjligt att fastställa de nödvändiga säkerhetsåtgärderna". Detta meddelande utgör 
den rapporten. 
"* Rådets resolution 94/C379/03 av den 22 december 1994 om principerna och tidsplanen för liberalisering 
av infrastrukturer för telekommunikation. EGT nr C 379. 31.12.1994. 
** Ett antal medlemsstater uppmanade i ett gemensamt uttalande kommissionen alt sa snart som möjligt 
lägga fram förslag om användning av alternativ infrastruktur (nät) för de tjänster som redan libéraliserais. 
Kommissionen ä sin sida förbehöll sig rätten alt vidta åtgärder pä delta omrädc inom ramen för sin kompetens 
och i enlighet med sina förpliktelser. Den 21 december 1994 antog kommissionen ett utkast till direktiv om 
ändring av kommissionens direktiv 90/388/EEG vad gäller avskaffande av restriktioner i fräga om användning 
av kabeltevenät för tillhandahållande av teletjänster. Utkastet till direktiv offentliggjordes i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning den 28 mars. 
6 Högst fem är för Irland. Grekland, Portugal och Spanien och högst tva är för Luxemburg. Det är för 
närvarande inte klart i vilken utsträckning dessa medlemsstater kommer att utnyttja dessa undantag. 
II SAMRADSFÖRFARANDET 
Syftet med samrådet var att inhämta synpunkter från alla berörda aktörer om det 
framtida regelverket för en fullständigt liberaliserad omgivning för 
telekommunikation. 
Den allmänna samrådsperioden inleddes i och med antagandet av grönbokens del I i 
oktober 1994 och pågick till och med mars 1995. Kommissionen tog emot över 100 
skriftliga synpunkter från europeiska och nationella organisationer, företag och 
privatpersoner verksamma inom telekommunikationssektorn och närliggande 
sektorer. 
Utöver dessa skriftliga synpunkter utgjorde ett antal samrådsmöten som hölls i 
februari och mars väsentliga bidrag till kommissionens arbete. Dessa möten 
omfattade rundabordssamtal med ordförandena för Europas nätoperatörer 
(leverantörer av fast, mobil och licensierad alternativ infrastruktur) och ett allmänt 
tvådagarsmöte med över 125 organisationer, företag och sammanslutningar. 
Utöver frågan om reglering behandlades många av de allmännare sociala och 
samhälleliga frågorna, särskilt sysselsättningsfrågan, vid ett möte med en delegation 
som representerade de europeiska fackföreningarna inom 
telekommunikationssektorn 
Totalt deltog mer än 200 organisationer antingen muntligen eller skriftligen i 
samrådet. 
Bland dessa fanns bidrag från många av telekommunikationsorganisa-tionerna, 
licensierade eller möjliga leverantörer av alternativ infrastruktur för 
telekommunikation (inbegripet europeiska kabel-sammanslutningar) och operatörer 
av mobila nät i Europa samt från sammanslutningen European Telecommunications 
Network Operators, från tjänsteproducenter och nationella sammanslutningar av 
representanter, från stora och medelstora användare av teletjänster och från 
användarorganisationer, från Bureau Européen de l'union des consommateurs 
(BEUC) och från enskilda konsumentorganisationer, från fackföreningar och från 
European Conference of Data Protection Commissioners, från 
tillverkarorganisationer och enskilda leverantörer av utrustning och slutligen från 
aktörer inom området för radio- och TV-sändning, filmproducenter och European 
Broadcasting Union, samt från organisationer med verksamhet i närliggande 
sektorer, t.ex. reklambranschen. 
Formella yttranden om grönboken har även antagits eller är under antagande av 
Europaparlamentet7 och Ekonomiska och sociala kommittén. I sitt yttrande om del I 
i grönboken var Europaparlamentet starkt positivt till principen om liberalisering av 
infrastruktur, och många av de frågor som behandlades vid samrådet ansågs centrala 
7 Resolution av den 7 april 1995 om grönbokens del I. En ytterligare parlaments-resolution om del II är 
under utarbetande. 
för det framtida regelverket, t.ex. allmänt tillgängliga tjänster, sammankoppling, 
licensiering, behovet av sund konkurrens och det nya regelverkets internationella 
dimension. Dessutom betonades de allmännare sociala och samhälleliga frågorna i 
samband med liberalisering av infrastruktur. 
Gemensamma kommittén för telekommunikation8, som samlar ledning och 
fackföreningar från telekommunikationsorganisationerna i unionen, avgav också sitt 
yttrande. 
Samrådet på Europeisk nivå kompletterades med de samråd som hölls på nationell 
nivå i ett antal medlemsstater. 
Kommissionen samarbetade nära med den kvalificerade kommittén av nationella 
reglerande myndigheter, i enlighet med rådets resolution 94/C379/039. 
En förteckning över sammanträden och mottagna skriftliga synpunkter finns i 
bilagan. 
8 Gemensamma kommitténs yttrande (ännu inte formellt anlaget). 
9 Rådets resolution 94/C379/03 av den 22 december 1994 om principerna och tidsplanen för liberalisering 
av infrastrukturer för telekommunikation. EGT nr C 379. 31.12.1994. 
Ill SYNPUNKTER SOM FRAMKOMMIT OM HUVUDPUNKTERNA I 
GRÖNBOKEN 
I följande punkter i detta avsnitt sammanfattas de huvudsakliga synpunkter som 
under samrådsförfarandet framkom om de punkter som fastställs i grönboken För 
ytterligare detaljer om dessa synpunkter hänvisas till de fullständiga texterna som 
kan fas på begäran10. 
111.1 Avskaffandet av särskilda och exklusiva rättigheter till infrastruktur 
Starka önskemål framfördes om tydliga och förutsägbara regler för att möjliggöra 
viktiga beslut om investeringar och verksamhetsplanering. Ett tidigt fastställande av 
exakta tidpunkter för liberaliseringen sågs som ett väsentligt element i samband med 
införandet av fasta och förutsägbara regler. 
Den grundläggande tanken att koppla liberaliseringen av infrastruktur till den 
fullständiga liberaliseringen av teletjänster godtogs. Därför välkomnades en 
fullständig liberalisering av infrastruktur från och med den 1 januari 1998, med 
förbehåll för eventuella övergångs-bestämmelser. Skilda meningar uttrycktes 
emellertid om huruvida liberaliseringen bör ske i ett eller två steg: 
Å ena sidan fanns ett starkt stöd från industri, användare, tillverkare av 
telekommunikationsututrustning, operatörer av mobila nät och vissa 
operatörer av fasta nät, vilka uppmanade kommissionen att vidta snabbare 
åtgärder för att öppna för användning av egen och tredje mans infrastruktur 
före 1998 för teletjänster som för närvarande är öppna för konkurrens. Detta 
sågs som ett viktigt steg för att förbättra den europeiska ekonomins 
konkurrenskraft" och för att stimulera till förbättringar i verksamheten hos 
de nuvarande operatörerna. Dessutom ansåg Bureau Européen des Unions 
de Consommateurs att Hfeeralîseringen skulle innebära Éirdelar för inhemska 
konsumenter i form av ökat utbud av tjänster och lägre priser för vissa 
tjänster. 
Det betonades särskilt att införande av konkurrens på området för alternativ 
infrastruktur skulle kunna ha stor betydelse för att förbereda både 
telekommunikationsorganisationerna och de nya marknadsaktörerna för 
fullständig konkurrens 1998. 
Å andra sidan ansåg många operatörer av fasta nät att ingen liberalisering av 
infrastruktur för telekommunikation bör ske före 1998. Detta speglade dessa 
10 tin volym med de samlade synpunkterna skickas efter skriftlig begäran ställd till luiropciska 
gemenskapernas kommission. DGXJI1. Secretarial A/I, BU 9/4/140, rue de tar loi-'200, B-1049 Bryssel. (Fax: 
+32-2.-2% 83 91) 
1 ett fall framhöll en sammanslutning av mer än 40 stora multinationella användare att de uppskattade att 
deras sammanlagda ärliga utgifter för telekommunikation pä över 2,5 miljarder USD är dubbelt så stora som 
den summa de skulle få betala för likvärdiga nät och likvärdig kapacitet i Nordamerika-. 
operatörers oro för att inte kunna bibehålla och utveckla allmänt tillgängliga 
tjänster om sektorn för alternativ infrastruktur öppnas för konkurrens och, 
framför allt, för att inte kunna fullfölja de väsentliga investeringar som 
påbörjats och som vid den aktuella tidpunkten finansierades med hjälp av 
inkomster från deras mest lönsamma verksamhetsområden, vilka också är de 
områden som troligen skulle utsättas för konkurrens. 
Flera operatörer och även industrin betonade att för att åstadkomma verklig och 
effektiv konkurrens och valfrihet för konsumenterna, måste konkurrensen utsträckas 
till och även omfatta tillhandahållandet av den lokala slingan. I detta sammanhang 
sågs det föreslagna kommissionsdirektivet om avskaffande av restriktioner i fråga 
om användning av kabeltevenät för tillhandahållande av teletjänster som ett viktigt 
steg framåt12. Samtidigt betonade representanter för kabelteveindustrin vikten av att 
även avskaffa restriktioner i fråga om direktsammankoppling mellan sådana nät och 
i fråga om kabelnätens möjlighet att erbjuda telefontjänster. Detta ansågs 
nödvändigt för att möjliggöra de investeringar som är nödvändiga för att denna 
infrastruktur skall kunna spela en roll i det framväxande informationssamhället. 
Upprättandet av ett ändamålsenligt regelverk sågs som nödvändigt för en fullständig 
liberalisering av infrastruktur. För detta krävs att kommissionen snarast vidtar 
åtgärder för att lägga fram de nödvändiga förslagen. Ett sådant regelverk kräver 
också ett snabbt antagande av de föreliggande lagförslagen, samt fullständig 
tillämpning av unionens befintliga regelverk. 
III.2 Säkerställande och utveckling av allmänt tillgängliga tjänster 
///. 2.I Prioriteringen av allmänt tillgängliga tjänster 
Den fortsatta betydelsen av allmänt tillgängliga tjänster i en liberaliserad omgivning 
godtogs allmänt, och det gällde även de tre centrala frågor som tas upp i grönboken, 
nämligen i) räckvidd ii) kostnad och iii) finansiering. Många organisationer betonade 
att frågan om allmänt tillgängliga tjänster inte bör användas för att försena 
införandet av konkurrens. Det betonades också att inget motsatsförhållande bör 
anses råda mellan allmänt tillgängliga tjänster och konkurrens. Allmänt tillgängliga 
tjänster har inte alltid tillhandahållits ens i nuvarande monopolsituationer, medan en 
konkurrensutsatt omgivning av dem som har erfarenhet av konkurrens ansågs 
stimulera till förbättringar av tjänsternas kvalitet, förnyelse och en ökning av det 
antal användare som nås av tjänsterna. 
III. 2.2 Principen om allmänt tillgängliga tjänster 
En på europeisk nivå gemensam princip för allmänt tillgängliga tjänster fick fortsatt 
'- Utkast till kommissionens direktiv av den 21 december 1994 om ändring av kommissionens direktiv 
90/388/EEG vad gäller avskaffande av restriktioner i fräga om användning av kabeltevenät för 
tillhandahållande av teletjänster. EGT nr C 76. 28.3.1995. 
erkännande såsom nödvändig för att möjliggöra behandlingen av frågorna om 
kostnad och finansiering. De flesta operatörer, tjänsteproducenter och användare 
ansåg att det nuvarande synsättet, enligt vilket allmänt tillgängliga tjänster definieras 
som grundläggande telefonitjänster, var en lämplig utgångspunkt men att principen 
bör följa utvecklingen vad gäller teknik och marknadsefterfrågan. Ingen förändring 
av principen bör emellertid leda till oproportionerliga hinder mot tillträde till 
marknaden. 
Många deltagare ansåg att det kunde vara lämpligt att göra åtskillnad mellan 
begreppn allmänt tillgängliga tjänster respektive skyldighet att tillhandahålla allmänt 
tillgängliga tjänster. Det förra avser den allmänna uppsättning teletjänster som en 
medlemsstat kan kräva skall vara tillgänglig på hela dess territorium (dvs. en minsta 
uppsättning förhyrda förbindelser), medan det senare motsvarar de delar av allmänt 
tillgängliga tjänster som en operatör inte frivilligt skulle leverera till särskilda 
kunder (t.ex. användare med låga inkomster) eller kundgrupper i särskilda områden 
(t.ex. högkostnadsområden), eftersom de inkomster som sådana kunder skulle ge 
inte skulle täcka kostnaderna. 
Mänga synpunkter gick ut pä att marknadseflei frågan (visad med hjälp av siffror 
över antalet användare av specifika teletjänster) bör avgöra om tjänster i framtiden 
skall läggas till de allmänt tillgängliga tjänsterna. 
Slutligen uttrycktes skilda meningar i frågan om vem som skall omfattas av 
skyldigheten att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster. Somliga ansåg att detta är 
en fråga som huvudsakligen bör avgöras av nationella reglerande myndigheter och 
att åtgärderna på europeisk nivå bör begränsas till att fastställa räckvidden för 
skyldigheten att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster, och inte vem som skall 
tillhandahålla dessa tjänster. 
Samtidigt pekade många operatörer av mobila nät på de skyldigheter de redan har 
att säkerställa omfattande geografisk täckning, och de betonade sin vilja att spela en 
roll vid tillhandahållandet av allmänt tillgängliga tjänster. Andra föreslog att 
skyldigheten att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster skulle ställas mot antingen 
beviljandet av individuella licenser eller beviljandet av omfattande ledningsrätter, 
frekvenstilldelning etc. Den nya teknikens roll för ett mer kostnadsefiektivt 
tillhandahållande av allmänt tillgängliga tjänster togs ocksä upp. 
///. 2.3 En gemensam metod jör beräkning av kostnaderna för allmänt tillgängliga tjänser 
De flesta deltagare betonade betydelsen av en gemensam metod för beräkning av 
kostnaderna för skyldigheten att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster i 
medlemsstaterna. Många organisationer stödde begreppet "olönsam kund" i 
grönboken, medan några operatörer av fasta nät ansåg att det synsättet inte tog full 
hänsyn till tidigare historiska investeringar, eller att den beräkningen vore svår att 
utföra i praktiken. Flera deltagare hävdade att den verkliga frågan är vilka kunder 
operatörerna skulle besluta sig för att inte betjäna om skyldigheten att förse alla med 
tjänster avskaffades. 
Industri, användare och vissa operatörer (inbegripet ett antal operatörer av mobila 
nät), särskilt de med erfarenhet av konkurrensutsatta marknader, betonade att 
allmänt tillgängliga tjänster utgör en kommersiell möjlighet, vilket borde speglas i 
alla beräkningar av operatörens kostnader för tjänsterna. De ansåg att beräkningar 
gjorda av nuvarande operatörer oundvikligen skulle överskatta de verkliga 
kostnaderna. Därför stöddes den metod för beräkning av kostnaden för att betjäna 
olönsamma kunder som föreslås i grönboken, och särskilt stöddes användningen av 
förutsedda långsiktiga extrakostnader som grund vid prissättning av 
sammankoppling. Dessutom föreslogs att de nationella lagstiftarna skulle sätta 
gränser för sammankopplingsavgifternas allmänna nivå. En särskild egenskap hos 
den allmänna hållningen bör vara att den uppmuntrar en effektivare drift. 
Andra operatörer av fasta nät ansåg att allmänt tillgängliga tjänster även i 
fortsättningen skulle vara en "börda" för dem, särskilt i en liberaliserad omgivning. 
Dessa operatörer framhöll att de behövde mer tid för att fastställa vilka de verkliga 
kostnaderna är. Enligt deras mening skulle en gemensam metod för beräkning av 
kostnaden för allmänt tillgängliga tjänster vara godtagbar endast om den tog hänsyn 
till både nuvarande och historiska kostnader, och de föredrog därför metoder för 
fullständig kostnadsfördelning. 
///. 2.4 Betydelsen av ombalansering av taxor och målinriktade program 
I princip rådde enighet om följande: 
Arbetet med ombalansering av taxor bör fortsätta med politiskt godtagbar 
hastighet. I vissa synpunkter föreslogs att exakta tidpunkter för fullgörande 
av arbetet fastställs. Samtidigt ansåg konsumentorganisationerna att 
ombalansering av taxor inte bör fördyra de allmänt tillgängliga tjänsterna och 
att den inhemska konsumenten inte bör bli den sista som drar fördel av 
prisförändringar. 
Befintliga politiska hinder mot flexiblare taxor och snabbare ombalansering 
är den viktigaste orsaken till förluster i samband med tillhandahållandet av 
allmänt tillgängliga tjänster, och dessa hinder bör undanröjas. 
Operatörerna bör befrias från skyldigheter som inte hänger samman med 
telekommunikation enligt begreppet allmänt tillgängliga tjänster i dess 
snävare betydelse, och sådana skyldigheter bör inte beaktas vid beräkningen 
av kostnaden för allmänt tillgängliga tjänster. 
II1.2.5 Mekanismer för finansiering av allmänt tillgängliga tjänster 
Enighet rådde om att den viktigaste egenskapen hos en finansierings-mekanism bör 
vara att den inte snedvrider marknadsstrukturen eller försenar införandet av 
konkurrens, samt att den sätter press på operatörerna att förbättra sin verksamhet. 
Olika synpunkter uttrycktes om de framtida finansieringsmekanismerna. En 
majoritet av organisationerna, inbegripet de operatörer av fasta nät som har 
erfarenhet av konkurrensutsatta marknader, ansåg att förslaget om nationella fonder 
för allmänt tillgängliga tjänster (till vilka alla marknadsaktörer bidrar) är ett lämpligt 
sätt att gä vidare. Andra ansåg att avgifter för åtkomst erbjuder avsevärda fördelar 
och utgör en god diskussionsgrund samt skulle vara ett sätt att undvika de 
administrativa omkostnader som en fond skulle kunna medföra. Några operatörer 
betonade emellertid behovet av strikta kontroller för att säkerställa att fondmedlen 
endast används för ändamål som hänger samman med telekommunikation. 
Frågor ställdes om vem som skulle bidra till sådana fonder; skulle t.ex. producenter 
av datatjänster eller operatörer av privata nät också bidra? Det fanns ganska stort 
stöd för kravet att alla marknadsaktörer (operatörer av fasta och mobila nät och 
tjänsteproducenter) skulle lämna ett lämpligt bidrag, grundat på deras respektive 
omsättning, till fonderna. Betalning till en fond sågs inte som nödvändigtvis kopplad 
till eventuella skyldigheter att direkt tillhandahålla någon form av allmänt tillgänglig 
tjänst. Frågor ställdes också om vem som skulle ha rätt att utnyttja sådana fonder, 
dvs. skulle medlen betalas ut till kunder eller till operatörer som tillhandahåller 
tjänster? I ett antal synpunkter föreslogs att utbetalningarna om möjligt skulle göras 
direkt till användarna för att ge dem möjlighet att fritt välja tjänsteproducent. 
En synpunkt var att de nuvarande operatörerna skulle bli skyldiga att upprätta en 
förteckning över områden eller kunder som de inte vill betjäna och därigenom ge 
andra operatörer möjlighet att lämna anbud för att tillhandahålla tjänster. Andra 
deltagare ville irtte stödja "franchising" eller pekade på de praktiska svårigheterna 
med att inrätta "pay or play"-system. 
Det påpekades också att alla medlemsstater inte har inrättat en effektiv oberoende 
reglerande myndighet som skulle kunna övervaka sådana mekanismer. 
I princip rådde enighet om att alla eventuella system för finansiering bör vara 
utformade på så sätt att pressen på operatörerna att förbättra effektiviteten kvarstår. 
Några operatörer av fasta nät ansåg att system med oberoende allmänt tillgängliga 
tjänster inte hade utretts tillräckligt. Dessutom betonades att behovet av att inrätta 
en fond för allmänt tillgängliga tjänster inte bör användas som ett argument för att 
försena införandet av konkurrens, mot bakgrund av den potentiella betydelsen av 
avgifter för åtkomst som finansierings-mekanism även utan en nationell fond. 
III. 2.6 Tillhandahållandet av allmänt tillgängliga tjänster i per if era regioner 
Ett antal deltagare betonade betydelsen av effektiv kommunikation för dessa 
regioners ekonomiska utveckling och för deras integerering i unionen1'. 
Fackföreningarna underströk vikten av effektiv åtkomst till avancerade telenät och -
11 Ett exempel som anfördes var de potentiella fördelarna med billigare kommunikation för utvecklingen av 
turist- och resenäringen i dessa regioner, vilket redan är en viktig näring där. Rese- och turistnäringen siar 
enligt beräkningarna redan för ungefär 1 av 8 arbetstilinillen inom Europeiska unionen och genererar 988 
•miljarder, ecu i brutloomsältning sami är en av världens störsla användare av telo- och 
dalakommiinikationstjänslcr 
10 
tjänster i de perifera regionerna som ett nödvändigt element för att säkerställa 
regional sammanhållning inom unionen. Samtidigt ställdes frågan om huruvida man 
kan lita på att konkurrens-utsatta leverantörer av infrastruktur investerar de stora 
belopp som krävs för att utveckla sådana tjänster i mer avlägsna områden. 
III.3 Framtida principer om fri åtkomst, sammankoppling och 
samverkansförmåga 
///. 3.1 Principer om fri åtkomst till infrastruktur, säkerställande av sund konkurrens och 
utvecklingen ifråga om tillhandahållande av öppna nät 
Allmän enighet rådde om vikten av att framtida regler är flexibla, att överdriven 
reglering undviks och att reglerna står i proportion till den typ av tjänster och nät 
som regleras. 
Konkurrensreglernas ökande betydelse erkändes också, liksom behovet av att det 
framtida regelverket ger en lämplig balans mellan sektorspecifika regler och 
tillämpningen av allmänna konkurrensregler. Detta fick några operatörer av fasta nät 
att dra slutsatsen att man i ökande utsträckning bör förlita sig på konkurrensregler 
men att regelverket under övergången till effektiv konkurrens spelar en nyckelroll då 
det gäller att säkerställa möjlighet till sammankoppling samt samverkansförmåga. 
Ett antal operatörer och organisationer underströk att de framväxande reglerna för 
ONP inte bör omfatta endast "dominanta" företag utan även 
företag som kontrollerar "väsentlig utrustning" eller "utrustning av 
flaskhalskaraktär". Detta kulle innebära att reglerad kontroll skulle omfatta inte bara 
nuvarande operatörer utan även nya aktörer som har utrustning av flaskhalskaraktär. 
En synpunkt var att åtkomst till den lokala slingan är den viktigaste flaskhalsen. 
En majoritet av operatörerna betonade att de borde befrias från asymmetriska regler 
om sund konkurrens skall kunna uppnås. Den grundläggande principen bör vara att 
varje organisation bör ha möjlighet att tillhandahålla alla tjänster med hjälp av alla 
tekniker. 
///. „?. 2 Kostnadsredovisning och uppdelad redovisning 
De flesta operatörer accepterade behovet av en effektiv uppdelning av 
redovisningen och en korrekt kostnadsredovisning mellan olika affärsverksamheter, 
medan vissa organisationer - särskilt några operatörer av mobila nät - gick längre 
och krävde att separata dotter-bolag inrättas för olika typer av telekommunikation 
och andra tjänster. Dessa organisationer pekade också på de avsevärda 
stordriftsfördelar och fördelar vid marknadsföringen som fullständigt integrerade 
operatörer skulle kunna fa och som kan komma att kräva särskilda regler för att 
skydda konkurrensen. Dessutom uttrycktes skilda meningar vad gäller vilka 
organisationer som bör underkastas regler om kostnadsredovisning, varvid många 
nuvarande operatörer förespråkade system som omfattar samtliga marknadsaktörer, 
11 
medan andra deltagare betonade behovet av en metod som tar hänsyn till storlek och 
marknadsandel för de berörda organisationerna, på så sätt att tillträde till marknaden 
underlättas. 
II 1.3.3 Prioritering av affärsavtal på Europeisk nivå om sammankoppling och 
samverkansförmåga 
Grönbokens betoning av affärsavtal som grund för sammankoppling välkomnades, 
men de flesta organisationer underströk ändå att sådana förhandlingar måste ha stöd 
i ett lämpligt regelverk, som även omfattar förfaranden för att lösa tvister, om sådan 
sammankoppling skall kunna ske snabbt. 
I vissa synpunkter, särskilt från dem med erfarenhet av konkurrens på marknaderna 
för mobila och fasta nät, framhölls svårigheterna med att förhandla om 
sammankoppling på sådana marknader som Förenade kungariket och Nya Zeeland. 
Möjligheten att flytta nummer samt lika åtkomst sågs också som kritiska frågor för 
effektiv och sund konkurrens, och det ansågs att dessa bör behandlas inom ramen 
för sammankopplingsfrågorna. Lika åtkomst ansågs innefatta såväl lika åtkomst för 
användare vad gäller de nummer som tilldelas specifika operatörer och teletjänster, 
som frågor om fysisk åtkomst, t.ex. samordnad placering av utrustning. 
IJI 3.4 Den föreslagna gemensamma ramen för sammankoppling mellan allmänna telenät 
och teletjänster 
Förslaget om ett direktiv om sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 
välkomnades allmänt, eftersom det ansågs kunna ge en gemensam ram för 
förhandlingar om sammankoppling samt en gemensam metod för att fastställa 
sammankopplingskostnader och redovisningsprinciper och för införandet av 
förfaranden för att lösa tvister. Många operatörer av mobila nät betonade också sitt 
behov av direkt sammankoppling mellan både mobila och fasta nät. Samtidigt 
underströks i många synpunkter behovet 
av att en sådan gemensam ram inrättas i god tid före 1998, för att den skall kunna 
vara enhetligt genomförd i hela unionen och för att nationella reglerande 
myndigheter skall ha möjlighet att tillämpa reglerna effektivt för att göra det möjligt 
att införa konkurrens 
Mot bakgrund av den tunga börda som granskning av sammankopplingar skulle 
innebära för nationella reglerande myndigheter betonade vissa organisationer värdet 
av att sammankopplingsavtal är tillgängliga för allmänheten (med förbehåll för att 
vissa tekniska och affärsmässiga uppgifter måste ha förtrolig karaktär), för att göra 
det möjligt för andra marknadsaktörer att göra undersökningar. 
Samtidigt underströks att en eventuell gemensam ram för sammankoppling måste 
stödjas av ombalansering av taxor och större frihet vid fastställande av taxor 
III. 3.5 Sammankopplingsavgifter principer för kostnadsredovisning 
12 
Flera deltagare krävde att standardkontrakt för sammankoppling utarbetas eller att 
standardvillkor skall finnas trots friheten att förhandla om villkoren. 
Många betonade vikten av tillräckliga och lämpliga principer för 
kostnadsredovisning gällande sammankoppling och sund konkurrens i allmänhet. 
Några deltagare hävdade att uppdelning av redovisningen mellan grossist- och 
detaljhandelsverksamhet är en lämpligare metod än uppdelning av redovisningen 
mellan infrastruktur och tjänster. 
I inånga synpunkter framhölls att i fall där operatörer av infrastruktur eller nät 
åtnjuter särskilda eller exklusiva rättigheter inom andra sektorer (t.ex. 
järnvägsföretag, energiverk etc.) bör strikt uppdelning av redovisningen ske mellan 
de två affärsområdena. Några förespråkade också strukturell uppdelning. 
Vissa operatörer menade att de borde ges möjlighet att räkna hela sin andel av de 
gemensamma kostnaderna i samband med sammankopplingsavtal. Många ansåg 
emellertid att det är viktigt att beakta de ineffektiva delarna av de nuvarande 
operatörernas verksamhet och att det vore ologiskt att automatiskt belöna denna 
ineffektivitet. 
///. 3.6 Standarder och sammankoppling 
Starkt stöd fanns för fortsatt och snabbare standardisering på europeisk och global 
nivå, liksom för en hållning som inriktar sig på frivillig tillämpning av standarder 
Vissa organisationer underströk dock att behovet av sammankoppling och 
oavbrutna tjänster i en konkurrensutsatt omgivning kan komma att kräva fortsatt 
tillämpning av vissa tvingande standarder 
Flera deltagare framhöll att det finns en rad viktiga frågor som hänger samman med 
sammankoppling, t.ex. standarder, gränssnitt och tillgång till upplysningar om nät, 
och som inte direkt hänger samman med konkurrensfrågor eller ekonomiska frågor. 
111.4 Licensiering 
Frågan om licensiering både av infrastruktur för telekommunikation och av 
teletjänster var ett centralt element vid diskussionerna om grönboken. 
///. 4.1 Den allmänna hållningen ifråga om licensiering 
De grundläggande principerna vad gäller licensiering, nämligen öppenhet, icke­
diskriminering och proportionalitet, godtogs allmänt. Framför allt fanns ett starkt 
stöd för tanken att varje licensierings-system14 bör ta hänsyn till tjänstens storlek och 
typen av tjänst som en licensinnehavare skulle erbjuda och de rättigheter licensinne-
14 Begreppet "licensiering" används här om varje typ av tillstånd att erbjuda teletjänster som beviljas av en 
medlemsstat. 
13 
havaren skulle åtnjuta1'. De flesta synpunkter innebar därför stöd för uppfattningen 
att tillhandandahållande av teletjänster till allmänheten kan komma att underkastas 
strängare villkor än de som gäller för tillhandahållande av "privata" teletjänster, samt 
att tillhandahållande av tjänster från organisatoner som har rätt att använda 
begränsade resurser (frekvenser, ledningsrätter, nummer) skulle kunna berättiga en 
högre grad av reglerande intervention. 
I ett antal synpunkter kopplades proportionalitetsfrågan till ett synsätt enligt vilket 
de skyldigheter som hänger samman med en licens kopplas till de rättigheter som 
licensinnehavaren åtnjuter. Exempelvis skulle en organisation som är skyldig att 
tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster till allmänheten ges de omfattande 
lednings-rätter och rätt till expropriering som krävs för att leverera dessa tjänster, 
medan liknande rättigheter vore oproportionerliga om det gällde ett företagsnät som 
levererar teletjänster till en sluten användargrupp. Detta synsätt skulle kunna 
medföra att olika typer av licenser skapas, som speglar operatörens olika rättigheter 
eller skyldigheter. 
Potentiella producenter av alleuropeiska teletjänster och -nät samt 
utrustningsindustrin föreslog att licenser beviljas genom ett enda organ på europeisk 
nivå, eller åtminstone genom samordnade licensieringsförfaranden. Samtidigt 
betonade många deltagare, mot bakgrund av åsikten att licensiering huvudsakligen 
bör regleras på nationell nivå, betydelsen av en tydlig gemensam europeisk ram för 
nationella licensieringsförfaranden. 
Åtskillnaden mellan teletjänster och infrastruktur för lele-kommunikation 
I ett antal synpunkter behandlades den åtskillnad som grönboken ansågs göra mellan 
licensiering av infrastruktur för telekommunikation och av teletjänster, vilken ledde 
till slutsatsen att det i grönboken förutses separat licensiering för de två elementen. I 
vissa synpunkter hävdades att detta är en konstgjord åtskillnad och att den leder till 
att ingen möjlighet ges till stordriftsfördelar och vertikal integration. 
I princip godtogs grönbokens ståndpunkt enligt vilken tillhandahållandet av 
teletjänster på återförsäljningsbasis normalt inte bör underkastas krav på särskilda 
licenser. Alla villkor som genom allmänna tillstånd skulle kunna tillämpas på sådana 
tjänster skulle spegla den typ av tjänst som levereras. 
I detta sammanhang påpekades att tillhandahällande av överförings-kapacitet skulle 
karaktäriseras som en tjänst. 
Vissa deltagare framhöll att tillhandahållande av "råkapacitet" varken utgör en tjänst 
eller drift av ett nät och att det inte bör underkastas krav på licens. I några 
synpunkter betonades också det svenska synsättet som innebär att endast teletjänster 
l:> Omvänt föreslogs att de rättigheter som en licens ger borde spegla de skyldigheter licensinnchavaren har. 
pa sa siitt att ett krav alt tillhandahälla allmänl tillgängliga tjänster skulle kunna berättiga beviljandet av 
lediiiiigsrätler /rätt till expropriering etc. som inte skulle vara berättigat för en licens för tillhandahållande av 
tjänster till en privat användargrupp. 
14 
och inte infrastruktur licensieras. 
I viss mån betonades även vikten av att licensieringen är tillräckligt flexibel för att 
uppmuntra utarbetandet av ny teknik och nya tjänster. Detta är inte alltid fallet om 
licenser måste fastställas i förväg i stället för att kunna svara på eventuella önskemål 
om användning av ny teknik eller leverans av höggradigt nyskapande tjänster. 
///. 4.2 Förfaranden för licenstilldelning och motiv för begränsning av antalet licenser 
Stöd uttrycktes för den grundläggande principen med två identifierbara kategorier 
av villkor (nämligen väsentliga krav och krav på allmän-nytta i form av 
handelsregleringar) som skulle ligga till grund för en gemensam ram på europeisk 
nivå för licensieringsförfaranden, urvalskriterier och de villkor som är kopplade till 
licenserna. 
Framför allt fanns ett allmänt stöd för att utvidga de väsentliga kraven till att 
omfatta miljöskydd, under förutsättning att väsentliga krav tillämpas på ett 
proportionerligt sätt för att säkerställa att principen om minsta begränsning följs vid 
behandlingen av miljöproblem. 
I många synpunkter uttrycktes stöd för grönbokens avskaffande av de nationella 
reglerande myndigheternas bestämmanderätt vid fastställande av antalet licenser på 
grundval av en ekonomisk bedömning av marknaden. I många synpunkter efterlystes 
ett ökat klargörande av motiven för begränsning av antalet licenser och särskilt av 
betydelsen av "operatörens ekonomiska förmåga" vid ett eventuellt nekande av 
licens. Det ansågs viktigt att säkerställa att handelsregleringar inte kan användas 
som en indirekt metod för att styra konkurrensen och det hävdades också att 
begränsning av antalet licenser med hänvisning till handelsregleringar inte längre bör 
kunna göras när en medlemsstat väl har infört ett system som garanterar 
tillhandahållande av allmänt tillgängliga tjänster. 
Å andra sidan framhölls i vissa synpunkter att hänsyn bör tas till behovet av att inte 
underminera nya marknadsaktörers eller befintliga operatörers investeringsbeslut 
genom att ha en helt öppen marknad, särskilt eftersom snabbt sjunkande priser 
innebär att aktörer som gör sitt inträde på marknaden i tredje eller fjärde hand skulle 
kunna göra detta till betydligt lägre kostnader än de som de nuvarande operatörerna 
tvingats bära. 
///. 4.3 Urvalsförfaranden och licensvillkor 
I ett antal synpunkter underströks att tilldelning av licenser genom ett 
auktionsförfarande inte skulle vara förenligt med de allmänna principerna om 
öppenhet, proportionality och icke-diskriminering. 
Dessutom betonades i en del synpunkter att principen om icke-diskriminering bör 
framhävas i licensvillkoren oçh att dessa bör omfatta en skyldighet att säkerställa att 
konkurrensreglerna följs. 
Ett antal nationella reglerande myndigheter betonade möjligheten att införa 
skyldigheter i licenserna som är kopplade till nationella säkerhetsmålsättningar eller 
målsättningar för politiken gentemot allmänheten European Data Protection 
Commissioners betonade att 
licenserna bör säkerställa en hög standard för dataskyddet 
111.4.4 Skyldighet att dela infrastruktur 
I samband med restriktioner som hänger samman med miljömässiga överväganden 
fanns ett visst stöd för ett eventuellt delande av infrastruktur på grundval av 
aftarsförhandlingar. Delade meningar rådde emellertid om i vilken utsträckning ett 
sådant delande skulle föreskrivas för olika typer av infrastruktur. Å ena sidan 
behandlades de tekniska och juridiska svårigheterna med ett sådant delande. Å andra 
sidan framhölls att möjligheten att dela skulle stimulera tjänstekonkurrensen och, 
framför allt, att den skulle begränsa de nationella reglerande myndigheternas frihet 
att begränsa antalet tjänstelicenser med hänvisning till brist på ledningsrätter. Det 
ansågs också att ökad samordning mellan affärsverk bör äga rum när ny 
infrastruktur installeras, i syfte att minimera effekterna på miljön. 
111.5 Säkerställande av sund konkurrens 
Allmänt sett ansåg många organisationer att konkurrensreglerna kommer att spela 
en allt viktigare roll i den framtida utvecklingen av telekommunikationssektorn, 
både vad gäller att främja nya allianser och samarbete på ett sätt som är förenligt 
med konkurrensreglerna, och såsom utgörande ett väsentligt element i det framtida 
regelverket på områden som licensiering, sammankoppling, allmänt tillgängliga 
tjänster och tillgång till väsentliga resurser. Framför allt betonades 
konkurrensreglernas roll som en del av varje allmänt regelverk i samband med 
bedömning av korsvis ägande av olika nät och gemensamt tillhandahållande av nät 
och tjänster samt granskning av nya globala och regionala kompanjonskap och 
allianser. 
Huvudfrågan i konkurrenssammanhang var emellertid behovet av att även efter 
liberaliseringen säkerställa sund konkurrens och skydda mot riskerna för att de 
nuvarande operatörerna missbrukar sin avsevärda makt på marknaden I detta 
sammanhang fanns ett brett erkännande av behovet av ett tydligt regelverk, även om 
det godtogs att balansen mellan sektorspecifika regler och tillämpning av allmänna 
konkurrens-bestämmelser bör utvecklas till att spegla graden av konkurrens på 
marknaden. 
En särskild fråga som togs upp av konsumentorganisationerna i samband med 
framväxande allianser var behovet av att säkerställa att sådana allianser verkligen 
medför fördelaktig konkurrens och inte bara förstärker positioner på de inhemska 
marknaderna. 
Behovet av uppdelning av redovisningen mellan de olika verksamheterna hos 
nätoperatörer och affärsverk som kommer in på marknaden för tele-kommunikation 
togs upp av ett antal operatörer av fästa nät, liksom av kabelteveindustrin vad gäller 
telekommunikationsorganisationer som också äger kabeltevenät. De fördelar som de 
nuvarande operatörerna åtnjuter i form av kundlojalitet, stordriftsfördelar, 
prislednings-förmåga för många tjänster samt kundernas kostnad för att övergå till 
andra operatörer behandlades också. Samtidigt stödde de flesta organisationer 
grönbokens motstånd mot affärsrestriktioner, eftersom dessa skulle kunna motverka 
utvecklingen mot större konvergens. Ändå uttrycktes skilda meningar om synsätt 
enligt vilka reglerna tillämpas på ett osymmetriskt sätt. 
En fråga som ofta togs upp vid samrådet var behovet av att säkerställa att nya 
marknadsaktörer inte kan korssubventionera sin tele-kommunikationsverksamhet 
med hjälp av vinster från andra monopol-områden, och att de reglerande 
myndigheterna bör se till att dessa operatörers tjänster eller kapacitet inte är 
orättvist eller orimligt prissatta. 
111.6 Tillgång till ledningsrätter, frekvenser och nummer 
Det rådde allmän enighet om behovet av att på bästa sätt utnyttja de tillgängliga 
resurserna på en rad områden, för att göra den ökade konkurrensen på området för 
infrastruktur mer effektiv. Tillgång till resurser bör normalt vara ett resultat av 
aftarsförhandlingar, dock inom en gemensam europeisk ram 
I fråga om transeuropeiska nät hävdade vissa industrisammanslutningar att frågor 
om tillgång bäst kan behandlas på europeisk nivå. 
///. 6. / Ledningsrätter 
Vad gäller ledningsrätter föreslogs att ett brett perspektiv skulle tillämpas. Tillgång 
till ledningsrätter kan omfatta delande av ledningar och stolpar men bör också 
innefatta tillgång till korridorer som används för mikrovågs- och satellitförbindelser i 
tätortsområden samt landningsplatser och ankringsfria områden för 
undervattenskablar. Vissa operatörer betonade betydelsen av affarsförhandlingar vid 
sådant delande, medan andra tog upp frågan om avgifter för sådan tillgång och 
huruvida dessa bör vara kostnadsbaserade eller bör spegla värdet för den konkurrent 
som beviljas tillgång. 
Olika åsikter uttrycktes i (Vägan om obligatorisk! delande, och mänga operatörer var 
kraftigt emot detta, i synnerhet på grund av de problem med säkerhet, tillgängliga 
resurser och frågor om juridiskt ansvar som skulle kunna uppstå. 
///. 6.2 Frekvenser 
Allmänt sett uttrycktes stöd för den hållning gentemot frekvenser som fastställs i 
grönboken och för vikten av en alleuropeisk hållning där så är möjligt, men vissa 
organisationer hävdade att den faktiska tilldelningen av frekvenser ändå bör förbli en 
nationell angelägenhet Vad gäller de avgifter som tas ut för frekvenser hävdades i 
ett antal synpunkter att en gemensam hållning är nödvändig inom unionen, enligt 
17 
vilken sådana avgifter begränsas till endast administrativa avgifter. 
Stor enighet rådde inom telekommunikationssektorn om behovet av omfördelning 
av frekvenser mellan telekommunikations-, radio- och TV-sändnings- och 
försvarsändamål. 
Dessutom framhöll utrustningsindustrin behovet av ett globalt synsätt vid tilldelning 
av frekvenser, med tillräckligt förhandsvarsel till industrin, i syfte att möjliggöra 
uppkomsten av världsmarknader. 
Åtminstone en representant för sektorn för radio- och TV-sänding ansåg att det i 
framtida frekvenspolitik bör tas hänsyn till specifika nationella situationer när det 
gäller vem som far besluta och på vilken nivå beslut om frekvensanvändning bör 
fattas. 
111.6.3 Nummer 
Allmänt stöd fanns för det synsätt som föreslås i grönboken. Grundläggande frågor 
om möjligheten att flytta nummer (dvs. möjligheten för en kund på en viss adress att 
behålla samma nummer vid byte av operatör) och ägande av nummer togs upp som 
centrala element för att uppnå effektiv konkurrens. 
Samtidigt betonade både operatörer och utrustningstillverkare behovet av att till 
fullo överväga den kostnad som är förknippad med omläggning av nummer och, 
framför allt, med steg mot upprättandet av ett europeiskt nummerområde. 
111:6.4 Nummerupplysning 
Tillgång till nummerupplysning sågs också som nödvändigt för effektiv konkurrens, 
och lämpliga konkurrensskyddande åtgärder bör vidtas. 
Dessutom framhöll många organisationer behovet av att en allmän telefonkatalog-
och nummerupplysningstjänst erbjuds fortsättnings-vis, även i en konkurrensutsatt 
omgivning, och kommissionen bör klarlägga vilka praktiska åtgärder som måste 
vidtas för att garantera detta. Detta sågs som särskilt viktigt av konsumenterna, 
vilket även gäller deras rätt att inte finnas med i offentliga kataloger om de så 
önskar. 
III.7 Åtgärder på angränsande områden 
I princip rådde enighet om att telekommunikationens utveckling måste äga rum 
parallellt med unionsinitiativ på angränsande områden, om informationssamhället 
skall kunna förverkligas och eventuella hinder mot dess utveckling skall kunna 
avlägsnas. 
111.7.1 Dataskydd 
18 
European Data Protection Commissioners framhöll att tydliga regler som garanterar 
dataskydd och personlig integritet är ett grundläggande krav på en liberaliserad 
telekommunikationsmarknad. De välkomnade därför de framsteg som nyligen gjorts 
i utarbetandet av det allmänna direktivet om dataskydd16 och hoppades på ett snabbt 
antagande av förslaget som särskilt gäller telekommunikation. De betonade också 
vikten av att undvika ett informationssamhälle där bara vissa användare har råd med 
fullständigt dataskydd. De ansåg därför att det är viktigt att tjänster såsom 
möjligheten att omöjliggöra spårning av uppringaren tillhandahålls gratis. 
En del operatörer och användare ansåg att en mer frivillig hållning med bl.a. 
praxisregler kan ha samma värde och att en detaljreglering kraftigt kan bromsa 
marknadsutvecklingen. En särskild fråga som togs upp av både operatörer och 
utrustningstillverkare gällde behovet av att säkerställa att den gemensamma 
europeiska ramen för dataskydd inte skapar onödiga hinder mot utvecklingen av 
global kommunikation. 
///. 7.2 Politiken inom den audio-visue/la sektorn 
Det rådde enighet om att politiken inom den audio-visuella sektorn och 
telekommunikationssektorn i en omgivning där konvergens uppnåtts måste 
utvecklas på ett sammanhängande sätt, medan de olika målen för politiken inom 
respektive sektor respekteras. Detta bör speglas av en hållning som möjliggör 
åtskiljande av reglerna om transport och reglerna om innehållet i det som 
transporteras med hjälp av kommunikationsinfrastruktur. Andra organisationer 
framhöll att reglering av sektorn för radio- och TV-sändning måste prioriteras 
framför reglering av telekommunikationssektorn, eftersom den först-nämnda är 
kopplad till grundläggande rättigheter, t.ex. yttrande-friheten. 
Producenter av innehåll betonade att det i samband med nya 
kommunikationstjänster som påskyndar informationssamhället är väsentligt att 
säkerställa att fri åtkomst garanteras både för konsumenter och för producenter av 
innehåll, och att onödiga regleringsmässiga, handelsmässiga eller andra hinder mot 
detta måste undanröjas. 
///. 7.3 Mångfald och korsvis ägande av olika media 
I ett antal synpunkter framhölls behovet av att nationella bestämmelser om medial 
mångfald respekteras vid all utveckling av regelverket för telekommunikation. 
Samtidigt betonades konkurrens-reglernas betydelse vid bedömning av frågor som 
hänger samman med de ekonomiska aspekterna av korsvis ägande av olika media, 
och införandet av förhandsbegränsningar för vissa branscher fick inget stöd. 
///. 7.4 Immateriell äganderätt 
16 Förslag till rädsdirekliv om skydd av privatpersoner vid behandling av personuppgifter, KOM(90) 314, 
£GTnrC277. 15.11.1990. 
19 
Allmänt stöd fanns för de nuvarande huvuddragen i kommissionens politik vad 
gäller utvecklingen av upphovsrätt och skydd av databaser, och tonvikten lades på 
behovet av att anpassa de befintliga formerna av skydd till nya media. Det framhölls 
också att det kunde vara lämpligt att göra åtskillnad mellan immateriell äganderätt 
som gäller upphovsmannen och användaren av ett arbete respektive ställningen för 
en operatör som endast tillhandahåller överföringsmediet. Denna analogi kan kanske 
också vara lämplig att tillämpa i fråga om både dataskydd och regler om innehåll. 
Producenter av innehåll och potentiella tjänsteproducenter underströk betydelsen av 
tillräckligt skydd av immateriell äganderätt för att garantera investeringar i en 
omgivning där teknik och liberalisering mångdubblar möjligheterna till tillgång till 
information. I fokus för uppmärksamheten stod behovet av kraftigt och effektivt 
skydd av upphovsrätten, stöd till tekniska lösningar för kontroll av otillåten 
användning av innehåll samt effektivt globalt skydd av immateriell äganderätt genom 
förhandlingar på internationell nivå, vilket innefattar ett snabbt genomförande av 
avtalet om immateriell äganderätt i samband med handel (TRIPs). 
III.8 Sysselsättning samt sociala och samhälleliga effekter 
Grönbokens hållning i sysselsättningsfrågan fick ett brett stöd, särskilt kopplingen 
mellan tekniska framsteg och den minskade sysselsättningen hos de traditionella 
operatörerna. Samtidigt betonade några operatörer konkurrensens roll för att öka 
takten i denna minskning, utan att för den skull vilja ifrågasätta tidsplanen för 
liberaliseringen. 
Gemensamma kommittén för telekommunikation och fackföreningarna såg dock 
liberaliseringens effekter på sysselsättningen hos de nuvarande operatörerna som en 
av de viktigaste aspekterna vid bestämning av liberaliseringstakten i unionen. Även 
om de accepterade att förändringar i sysselsättningen är en oundviklig konsekvens 
av tekniska framsteg, fruktade de att en snabb liberalisering av atlernativ 
infrastruktur kommer att leda till snabbare förändringar i sysselsättningen. I detta 
sammanhang betonades behovet av nationella medel och unionsmedel för främjande 
av omskolning och omplacering av arbetskraften, på samma sätt som skett inom 
vissa industrier, t.ex. kol- och stålindustrin. 
Ytterligare en fråga som togs upp av arbetsmarknadens parter var kvaliteten hos de 
nya arbeten som kan komma att skapas, vad gäller arbetsförhållanden, satsning på 
utbildning och löner - områden där de förutspådde en försämring jämfört med de 
förhållanden som råder hos många av de nuvarande operatörerna. 
Många organisationer, särskilt de med erfarenhet av konkurrensutsatta marknader, 
hävdade att liberalisering främjar tillväxt och därigenom skapar arbetstillfällen i den 
europeiska ekonomin. I detta sammanhang bör utvecklingen analyseras närmare 
inom ramen för kommissionens pågående undersökningar, och en aktiv dialog bör 
upprätthållas med arbetsmarknadens parter om hur denna övergång bäst kan ske. 
Både i synpunkterna och i Gemensamma kommitténs yttrande betonades behovet av 
20 
utbildning av arbetskraften och av de små och medelstora företagen, för att främja 
användningen av n^ teknik, och omskolning av de som tidigare var anställda inom 
telekommunikationssektorn. 
Vissa deltagare behandlade även de allmännare samhälleliga frågorna, t.ex. 
säkerställande av att människor kan hantera den ökade mängden information, så att 
inte vissa grupper utestängs från informations-samhället. 
111.9 Den internationella dimensionen 
///. 9.1 Prioritering av gemensamma europeiska ståndpunkter i globala forum 
Ett antal operatörer, särskilt operatörer av mobila nät, framhöll att gemensamma 
europeiska ståndpunkter är nödvändiga i samband med frågor som frekvenser och 
nummer. 
111.9.2 Utveckling inom Världshandelsorganisationen 
Alla deltagare uttryckte starkt stöd för den multilaterala hållning som unionen för 
närvarande följer då jämförbar och effektiv tillgång till marknader i tredje land 
eftersträvas, särskilt av operatörer och utrustningsindustrin. Vissa operatörer och 
reglerande myndigheter framhöll dock att det enligt deras mening bästa sättet att 
framgångsrikt avsluta pågående förhandlingar är att säkerställa att inga nya hinder 
uppstår i Europa som begränsar tillgången till EU:s marknad, medan andra hävdade 
att gemenskapslagstiftningen måste innehålla tillräckliga skyddsbestämmelser för att 
spegla den grad av tillgång som europeiska företag har till marknader i tredje land. 
111.10 Regelverkets framtida utveckling 
Ett antal organisationer erkände vikten av de frågor som tas upp i grönboken i 
samband med den ökande konvergensen mellan telekommunika-tion, 
informationsteknik och media. Detta sågs som en central aspekt av 
informationssamhället, och förhoppningar uttrycktes om att dessa frågor ytterligare 
skulle utvecklas i rapporten om samrådet om grönboken. Representanter för sektorn 
för radio- och TV-sändning betonade emellertid att det är viktigt med en fortsatt 
medvetenhet om de olika mål som motiverar reglering inom respektive sektor samt 
om de olika regleringsmönster som för närvarande finns i de båda sektorerna. 
Den tonvikt som lagts vid de privata investeringarnas betydelse för 
informationssamhällets utveckling välkomnades, och det ansågs att de framtida 
regleringarna i hög grad kommer att avgöra om sådana investeringar kommer att 
äga rum. 
Fackföreningarna menade att de reglerande myndigheterna bör sträva efter att säkra 
informationssamhällets uppkomst genom att koppla skyldigheter till framtida 
licenser för infrastruktur, för att säkerställa att infrastrukturen (även den för 
kabelteve) kommer att kunna användas för tillhandahållande av breda interaktiva 
21 
tjänster. De ville undvika att ny teknik införs, särskilt radiobaserade tillämpningar, 
som har en inneboende föråldrad karaktär. 
Rollen för nya aktörer, t.ex. reklambranschen, på de elektroniska motorvägarna 
behandlades också. Inkomster från sådan reklam kan komma att fa stor betydelse 
för att bredda informationssamhällets genomslag och för att säkerställa att 
användarna har råd med de tjänster som erbjuds. För att uppnå en sådan effekt bör 
dock flexibla regler prioriteras. 
Vad gäller frågan om vem som skulle ansvara för regleringen i en omgivning där 
konvergens har ägt rum, ansåg vissa organisationer att det finns behov av en central 
europeisk reglerande myndighet. 
De principer som kan härledas ur regleringen av telekommunikations-sektorn ansågs 
av vissa kunna utgöra en användbar grund för den framtida regleringen av sektorn, 
särskilt den successiva avvecklingen av regleringar när konkurrens införs och 
behovet av en sammanhängande regleringsmodell som omfattar samtliga aspekter av 
kommunikations-sektorn. 
Utrustningsindustrin uppmuntrade kommissionens aktuella initiativ som syftar till att 
skapa band mellan den offentliga och den privata sektorn för genomförande av 
särskilda projekt med anknytning till informationssamhället. 
22 
IV KOMMISSIONENS UTVÄRDERING 
På grundval av synpunkterna och av sin analys av bidragen, fann kommissionen att 
grönbokens viktigaste principer och målsättningar har fatt ett brett stöd. Med denna 
utgångspunkt ansåg kommissionen det möjligt att i detta skede 
identifiera områden där allmänt samförstånd råder mellan samtliga 
marknadsaktörer, 
fastställa allmänna trender som stöddes av majoriteten på de områden där 
samförstånd ännu inte är möjligt. 
En redogörelse för dessa följer nedan. 
IV.1 Områden där allmänt samförstånd råder 
Kommissionen har med utgångspunkt i samrådet kunnat konstatera att samförstånd 
råder på följande områden: 
Allmänt stöd för överenskommelsen om fullständig liberalisering av 
infrastruktur för telekommunikation och av teletjänster från och med den I 
januari 1998, med förbehåll för eventuella övergångsbestämmelser 
Detta medför att det framtida regelverket för liberalisering från och med 
början av 1998 snarast måste antas och genomföras. 
Enighet om behovet av ett ändamålsenligt, öppet och effektivt regelverk 
för att möjliggöra effektiv konkurrens, särskilt på områdena för allmänt 
tillgängliga tjänster, sammankoppling och licensiering 
Erkännande av behovet av en gemensam hållning vid fastställandet av 
räckvidden för allmänt tillgängtiga tjänster och beräkningen av 
kostnaden för dessa 
För närvarande bör allmänt tillgängliga tjänster omfatta grundläggande 
telefonitjänster, men principen bör ses över vid behov. Enighet råder också 
om att det är nödvändigt med en rättvis, gemensam och öppen hållning till 
beräkning av kostnaderna för allmänt tillgängliga tjänster, så att lika villkor 
säkerställs och effektiv konkurrens uppmuntras. 
Stort stöd för effektiva regler för sammankoppling, baserade på 
handelsmässiga förhandlingar inom ramen för ett allmänt regelverk på 
europeisk nivå samt effektiva medlingsmekanismer för att lösa tvister 
För att bidra till detta fanns också ett allmänt stöd för lagstiftningsåtgärder 
som behandlar sammankoppling mellan allmän infrastruktur för 
telekommunikation i samband med tillhanda-hållande av öppna nät. 
23 
Allmänt stöd för ett regelverk på europeisk nivå för liciensiering eller 
beviljande av tillstånd inom Europeiska unionen, grundat på principerna 
om öppenhet, icke-diskriminering och proportional i le t 
Ett ytterligare klargörande efterlystes angående den åtskillnad som 
grönboken ansågs göra mellan licensiering av infrastruktur för 
telekommunikation och licensiering av eller tillstånd för teletjänster. 
Samtidigt accepterades den underliggande proportionalitctsprincipcn, dvs. 
att licensvillkoren måste vara proportionerliga mot den typ av tjänster som 
tillhandahålls och mot det sätt på vilket dessa tjänster levereras (t.ex. via 
tjänsteproducentens eget eller tredje mans nät eller via det allmänna nätet). 
Detta innebär att tjänsteproducenter som inte äger den infrastruktur med 
hjälp av vilken deras teletjänster levereras bör underkastas mindre 
omfattande reglering (allmänna tillstånd) än operatörer som äger ett 
omfattande nät med frekvenser och ledningsrätter (individuella licenser). På 
samma sätt kan tillhandahållande av allmänna teletjänster berättiga strängare 
regelmässiga kontroller än tillhandahållande av tjänster inom företagsnät 
eller till en sluten användargrupp. 
Mot bakgrund av detta bör tillhandahållande av teletjänster med hjälp av 
tredje mans infrastruktur styras av mindre stränga regler, t.ex. allmänna 
tillstånd, medan utrustningsbaserat tillhandahållande av allmänna teletjänster 
bör underkastas gruppbaserade eller individuella licenser beroende på vilken 
grad av tillgång till gemensamma resurser som krävs eller om skyldighet att 
tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster föreligger. 
Allmänt erkännande av att konkurrensreglerna kommer att få allt större 
betydelse för sektorns utveckling 
Stor enighet om att Europeiska unionens måste eftersträva jämförbar och 
effektiv tillgäng till marknader i tredje land både för operatörerna och för 
utrustningssektorn 
Allmänt erkännande av behovet av ytterligare åtgärder och stöd i samband 
med förändringar av sysselsättningen mom en liberaliserad 
telekommunikationssektor, vad gäller utbildnings-behoven och 
arbetsmiljöns ut veck Ung 
Allmänt erkännande av all den tekniska utvecklingen ökar konvergensen 
mellan sektorerna för telekommunikation, informationsteknologi samt 
radio- oçh TV-sändning 
Detta påskyndas av de snabba framstegen inom databranschen 
(digitalisering, databehandlingskapacitet) och införandet av ny växel- och 
överföringsteknik. 
24 
Samtidigt är det den allmänna uppfattningen att regleringen av 
transportmekanismen (dvs. infrastrukturen och de därmed samman­
hängande tjänsterna) kan och bör hållas åtskild från regleringen av innehållet, 
så att status quo bibehålls mellan sektorerna för telekommunikation 
respektive radio- och TV-sändning. 
IV.2 Diskussionsområden och identifierbara trender 
På grundval av samrådet konstaterar kommissionen att följande trender kan 
identifieras inom de områden där skilda meningar uttrycktes: 
Takten för liberalisering av infrastruktur 
Inget samförstånd har ännu uppnåtts om takten för liberalisering av 
infrastruktur, särskilt vad gäller en snabb men begränsad liberalisering av 
vissa typer av infrastruktur för att möjliggöra ett fritt val av infrastruktur för 
tillhandahållande av teletjänster som redan är öppna för konkurrens. 
Många operatörer av fasta nät och vissa nationella reglerande myndigheter 
anser inte att det är möjligt att genomföra en tidig begränsad liberalisering 
utan att riskera de nuvarande operatörernas ekonomiska förmåga, vilket 
skulle innebära en potentiell fara för tillhandahållandet av allmänt tillgängliga 
tjänster. 
Näringslivssammanslutningar, användare, tjänsteproducenter och vissa 
operatörer med erfarenhet av konkurrensutsatta marknader anser emellertid 
att en begränsad liberalisering är nödvändig för att förbättra den europeiska 
industrins konkurrenskraft. Detta kommer att utgöra ett huvudelement vid 
införandet av verklig konkurrens från och med den 1 januari 1998. Framför 
allt betonar konkurrerande operatörer av mobila nät behovet av att snarast ta 
tillgång till alternativ infrastruktur för att kunna få bättre kontroll över 
kostnaderna. I detta sammanhang välkomnades därför utkastet till förslag 
om liberalisering av kabeltevenät som ett första steg, och i vissa synpunkter 
gjordes åtskillnad mellan å ena sidan liberalisering av kabeltevenät och 
alternativ infrastruktur för mobila nät, och å andra sidan allmän liberalisering 
av alternativ infrastruktur. Dessa synpunkter var positiva till en tidig 
liberalisering av de förstnämnda. Hållningen till ett tidigt avskaffande av 
begränsningar för all alternativ infrastruktur är mer kluven. 
Kostnadsberäkning och finansiering av allmän! tillgängliga tjänster 
Medan det råder total enighet om behovet av en gemensam och öppen 
hållning på europeisk nivå till både räckvidden för och kostnads-beräkningen 
av skyldigheter att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster, uttrycktes 
skilda meningar om hur kostnaderna bör fördelas mellan 
marknadsaktörerna. 1 en majoritet av synpunkterna föreslogs vad som 
kallades en dynamisk "nettokostnadsmetod" för kostnadsberäkning av 
25 
allmänt tillgängliga tjänster, vilket innebär ett långsiktigt synsätt vad gäller 
både kostnader och inkomster, medan vissa nuvarande operatörer ansåg att 
beräkningen av kostnaden för allmänt tillgängliga tjänster bör ta hänsyn tili 
deras tidigare investeringar. 
I en majoritet av synpunkterna förordas fonder för allmänt tillgängliga 
tjänster, medan andra, särskilt vissa nuvarande operatörer, föredrar avgifter 
för åtkomst. I synpunkterna pekades också på de olika former som fonder 
för allmänt tillgängliga tjänster kan ha beroende på i) vem som förvaltar 
dem, ii) vem som är skyldig att bidra till dem och iii) vem som utnyttjar 
fondernas medel (kunder, tjänsteproducenter eller operatörer?). 
Vem kommer reglerna om tillhandahållande av öppna nät all omfatta i 
framtiden? 
Skilda meningar uttrycktes också i fråga om tillämpningsområdet för 
framtida regler om sammankoppling i samband med tillhandahållande av 
öppna nät, och många nuvarande operatörer förespråkade kontroll av 
"utrustning av flaskhalskaraktär" som huvudkriteriet för 
sammankopplingsskyldighet, i stället för kriterier som endast grundar sig på 
marknadsandelar 
Balansen mellan allmänna och sektorspecifika regler om sammankoppling 
Trots att allmän enighet råder om behovet av ett regelverk för 
sammankoppling på europeisk nivå, anser vissa nuvarande operatörer att 
allmänna konkurrensregler bör prioriteras framför sektorspecifik reglering. Å 
andra sidan anser ett antal operatörer, tjänsteproducenter och användare att 
ett tydligt regelverk är av stor betydelse som stöd för aftarsförhandlingar 
åtminstone under en övergångsperiod till dess att konkurrens har 
åstadkommits. 
Metoden för beräkning av kostnader för sammankoppling 
Många operatörer av fasta nät ansåg att metoder för fullständig fördelning 
av kostnader bör användas för att säkerställa att full hänsyn tas till tidigare 
investeringar i nät, medan andra operatörer med erfarenhet av 
konkurrensutsatta marknader och många andra organisationer betonade 
värdet av långsiktiga extrakostnader, framför allt som en mekanism för att 
uppmuntra ökad effektivitet hos de nuvarande operatörerna. 
Motiven för att begränsa antalet licenser samt licensiering av 
lranseuropei.sk infrastruktur för telekommunikation och Irans-europeiska 
teletjänster. 
Vad gäller licensiering finns fortfarande skilda meningar om huruvida 
nationella reglerande myndigheter bör ha möjlighet att begränsa antalet 
licenser på grundval av deras subjektiva bedömning av 
26 
marknadsförhållandena. I många synpunkter hävdas att ingen 
förhandsbegränsning av antalet bör finnas, utöver fysiska begränsningar till 
följd av en snäv tolkning av begreppet väsentliga resurser (i första hand 
begränsningar som hänger samman med fysiska resurser, framför allt 
radiofrekvenser) 
Dessutom framhölls i synpunkter från potentiella leverantörer av 
alleuropeisk infrastruktur och alleuropeiska tjänster, inbegripet 
tillverkningsindustrin, den potentiella rollen för antingen en europeisk 
reglerande myndighet för tilldelning av sådana licenser eller åtminstone för 
samordning mellan medlemsstaterna för att göra det möjligt att ta sådan 
transeuropeisk infrastruktur eller sådana transeuropeiska tjänster i bruk 
samtidigt i hela unionen. 
Behovet av alt undvika begränsningaiför vissa branscher 
Det finns ett fullständigt stöd för öppna och ändamålsenliga 
redovisningsmetoder, även om det i vissa synpunkter från de som försöker ta 
sig in på marknaden för mobila nät eller för infrastruktur vid sidan av de 
nuvarande marknadsaktörerna ansågs att det kan komma att bli nödvändigt 
med en fullständig strukturell uppdelning. I en majoritet av synpunkterna 
uttrycktes emellertid stöd för grönbokens negativa inställning till 
automatiska begränsningar för vissa branscher 
Delande av väsentliga resurser 
Det råder allmän enighet om betydelsen av tillgång till gemensamma 
resurser, t.ex. ledningsrätter, frekvenser och nummer. 
Det råder emellertid inte samförstånd om obligatoriskt delande av 
ledningsrätter och infrastruktur, även om möjligheten till frivilligt delande av 
miljöpolitiska skäl accepterades. Samtidigt pekades i vissa synpunkter på 
behovet av att säkerställa tillräcklig tillgång till ledningsrätter / delande av 
infra-struktur, för att förhindra att miljömässiga hänsyn berättigar en 
begränsning av det antal tjänstelicenser som beviljas 
Delade meningar rådde om priset för tillgång till sådana resurser, även om en 
princip om icke-diskriminering skulle tillämpas. 
Medan synpunkterna från telekommunikationssektorn uttryckte ett 
överväldigande stöd for en omfördelning av frekvenser mellan 
telekommunikations-, radio- och TV-sändnings och försvarsändamål, 
stöddes inte detta av representanterna för sektorn för radio- och TV-
sändning och inte heller av alla nationella reglerande myndigheter. 
Möjligheten att på försök tillåta delande av frekvenser påtalades. 
27 
V PRIORITERADE ÅTGÄRDER 
Samrådet öm denna grönbok sträckte sig med nödvändighet längre än enbart till 
frågan om liberalisering av infrastruktur; det omfattade även den allmänna 
regleringsnivån för att åstadkomma en fullständig liberalisering av teletjänster och -
nät från och med den 1 januari 1998. På grundval av de synpunkter som 
framkommit och det samförstånd som nåtts kan kommissionen nu identifiera 
följande prioriterade områden vid utarbetandet av åtgärder för att säkerställa 
liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och av teletjänser, särskilt de 
åtgärder som kommissionen måste presentera före den 1 januari 199617. 
Den hållning som valts inriktar sig framför allt på de fågor som har en tydlig 
europeisk dimension och som kräver lösningar för att det skall vara möjligt att 
säkerställa överensstämmelse med fördragets konkurrensregler samt förverkligande 
av den inre marknaden för infrastruktur för telekommunikation och för teletjänster. 
Framför allt eftersträvas säkerställande av att regleringarna både på europeisk och 
nationell nivå är begränsade till det minimum som krävs för att de önskade målen 
skall kunna nås samt genomförande av regleringarna på den mest effektiva och 
ändamålsenliga nivån. Denna hållning är förenlig med kommissionens ansvar enligt 
fördraget och tar samtidigt full hänsyn till subsidiaritets- och 
proportionalitetsprinciperna. 
V.1 Tidsplan för liberaliseringen 
Samrådet visade ett starkt stöd för koppling av fullständig liberalisering av 
infrastruktur till fullständig liberalisering av teletjänster 1998, med förbehåll för 
eventuella övergångsperioder'*. 
Samtidigt fäster kommissionen stor vikt vid krav från industri, näringsliv, 
tjänsteproducenter, användare och operatörer av mobila nät samt vissa operatörer 
av fasta nät som har erfarenhet av konkurrensutsatta marknader, på snabbare men 
begränsad liberalisering aV infrastruktur genast. Dessa krav är förenliga med 
grönbokens' förslag om snabbare liberalisering på vissa områden, vilka bygger på en 
analys av nuvarande infrastrukturmonopol mot bakgrund av fördragets 
konkurrensregler och de regler som främjar fri rörlighet för tjänster. 
Denna hållning fick ett brett erkännande vid samrådet som central för den 
europeiska strategin för tillväxt och sysselsättning, samt för att möjliggöra billigare 
kommunikation och stimulera förnyelse som gör att Europa får en ledande ställning i 
det framväxande informations-samhället. 
17 Se radcls resolution av den 22 juli 1993 om översynen av situationen inom telekommunikationssektorn 
och behovet av ytterligare utveckling av den marknaden (93/C 213/01; EGT 213/1. 6.8.1993). 
lx Med förbehåll för eventuella övergångsperioder, om sådana begärs, pa upp till 5 ar för Grekland. 
Portugal och Spanien samt pa upp lil! 2 ar för mycket smä nät, om detta är berättigat (t.ex. Luxemburg) 
28 
Kommissionens undersökningar och erfarenheter från marknader som redan är 
öppna för konkurrens visar att risken för att sådan begränsad konkurrens skall leda 
till instabilitet i tillhandahållandet av allmänt tillgängliga tjänster är mindre än vissa 
nuvarande operatörer och nationella reglerande myndigheter för närvarande befarar. 
Kommissionen anser framför allt att det vid en begränsad liberalisering inte behövs 
lika omfattande bestämmelser om säkerhets-åtgärder som de som krävs i samband 
med allmän liberalisering av infrastruktur. Alla bestämmelser om säkerhetsåtgärder 
som krävs i samband med liberalisering bör stå i proportion till liberaliserings­
åtgärderna i fråga. 
Kommissionen kommer därför, i enlighet med sina förpliktelser enligt fördraget och 
unionens allmänna politiska målsättningar, att före årets utgång lägga fram förslag 
till lagstiftning om utvidgning av de befintliga reglerna om liberalisering av tjänster, i 
syfte att åstadkomma fullständig liberalisering av infrastruktur för 
telekommunikation och av teletjänster senast den 1 januari 1998. 
Härigenom säkerställs att alla exklusiva och särskilda rättigheter till infrastruktur för 
telekommunikation och till teletjänster inom Europeiska unionen både inom och 
mellan medlemsstaterna (inbegripet begränsningar för direkt sammankoppling 
mellan nät för leverans av telefonitjänster till allmänheten) kommer att vara 
avskaffade efter den l januari 1998, med förbehåll för de eventuella övergångs­
perioder som avses ovan. Dessutom säkerställs från och med den tidpunkten att 
operatörer av mobila nät har möjlighet att erhålla licenser för tillhandahållande av 
allmänna telefontjänster via det fasta nätet, och att operatörer av fasta nät kommer 
att kunna använda trådlös teknik för tillhandahållande av sina tjänster, under 
förutsättning att det nödvändiga frekvensspektrumet är tillgängligt och att 
fördragets konkurrensregler följs. 
Vad gäller mer begränsad liberalisering före 1998 i fråga om teletjänster som för 
närvarande är öppna för konkurrens, kan åtgärder vidtas under förutsättning att 
lämpliga bestämmelser om säkerhetsåtgärder har införts. Kommissionen kommer att 
bedöma alla åtgärder som vidtas på detta område mot bakgrund av detta kriterium. 
Vad beträffar användning av kabeltevenät för tillhandahållande av liberaliserade 
teletjänster, kom kommissionen vid sin bedömning fram till slutsatsen att det 
nuvarande regelverket innehåller de nödvändiga säkerhetsåtgärderna. Kommissionen 
lade därför den 21 december 1994 fram etl utkasl till ändring av direktiv 
90/388/EEG1", för att utvidga dess räckvidd till att omfatta tillhandahällande av 
teletjänster via kabeltevenät. 
Även vad gäller användning av egen eller tredje mans infrastruktur för de interna 
länkarna inom mobila kommunikationsnät verkar det befintliga regelverket innehålla 
tillräckliga säkerhetsåtgärder, om vederbörlig hänsyn tas till situationen i länder med 
mindre välutvecklade nät. Kommissionen kommer därför att föreslå en lämplig 
1 detta sammanhang har kommissionen nyligen föreslagit en ändring av direktiv 90/388/EEG för att 
tillåta användning av kabeltevenät för tillhandahällande av liberaliserade teletjänster, EGT nr C 76, 28.3.1995. 
29 
ändring av direktiv 90/388/EEG vad gäller mobil och personlig kommunikation. 
Vad beträffar liberalisering av annan alternativ infrastruktur förefaller situationen 
vara mindre tydlig och måste undersökas ytterligare av kommissionen. 
Kommissionen uppmuntrar dock i synnerhet användning av sådan infrastruktur för 
pilot- och andra demonstrations-projekt som förutses i informationssamhället, 
antingen inom ramen för bestämmelser som skall införas i gemenskapsrätten eller 
inom ramen för befintliga möjligheter som ges av nationella regelverk. 
V.2 Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för allmänt tillgängliga 
tjänster inom området för telekommunikation 
Detta omfattar framför allt följande områden: 
[ '. 2.1 Räckvidd, kostnad och finansiering av allmänt til/gängliga tjänster 
Bestämmelser om liberalisering av telekommunikation från och med den 1 januari 
1998 kommer att åtföljas av lämpliga harmoniserings-bestämmelser som utformas 
för att skydda och säkerställa utvecklingen av allmänt tillgängliga tjänster, i enlighet 
med den politik som rådet och Europaparlamentet följt sedan 1990. 
Bestämmelserna skall särskilt säkerställa att eventuella ekonomiska bördor till följd 
av kravet på att en eller flera operatörer på nationell nivå skall tillhandahålla 
allmänna telefonitjänster till alla som rimligen kan begära det på ett korrekt sätt kan 
bedömas och fördelas på nationell nivå på rättvis, effektiv och jämlik grund. 
Reglerna vad gäller räckvidd och de principer som gäller för kostnadsberäkning och 
delande av ekonomiska bördor till följd av kravet på grundläggande allmänt 
tillgängliga tjänster kommer att behandlas i samband med tillhandahållande av öppna 
nät och telefoni och i de föreslagna reglerna för sammankoppling mellan allmänna 
telenät och teletjänster. 
V. 2.2 Rächndden för allmänt tillgängliga tjänster 
Det framgår av samrådet att begreppet allmänt tillgängliga tjänster omfattar två 
skilda element. 
Fot det första representerar det en bred politisk uppfattning om en rad vanliga 
teletjänster (t.ex. telefoni, telefaxtjänster och dataöverföringstjänster) som 
medlemsstaterna anser bör vara allmänt tillgängliga pä hela deras respektive 
territorium. I många fall kan frågan om beräkning av kostnaden för sådana tjänster 
och säkerställandet av att de är tillgängliga helt överlåtas till marknadskrafterna. 
Denna breda uppfattning om allmänt tillgängliga tjänster varierar naturligtvis från 
medlemsstat till medlemsstat beroende på olika politiska prioriteringar. Det är 
viktigt att understryka att ekonomisk och social sammanhållning utgör ett prioriterat 
område för unionens politik I detta sammanhang är allmänt tillgängliga tjänster ett 
begrepp som ständigt utvecklas, och mot bakgrund av den tekniska och 
30 
marknadsmässiga utvecklingen kommer räckvidden för allmänt tillgängliga tjänster 
att kontinuerligt ses över. 
För det andra är vissa av dessa tjänster sett ur regleringsmässig synvinkel så viktiga 
att reglerad intervention på lämplig nivå kan vara nödvändig för att garantera att 
tjänsterna är allmänt tillgängliga och att de inte är för dyra. Detta ger upphov till 
begreppet "skyldighet att tillhandahälla allmänt tillgängliga tjänster" i fråga om 
följande två olika aspekter av begreppet allmänt tillgängliga tjänster: 
Tillhandahållande av vissa tjänster till rimliga priser för alla medborgare, 
även de med låga inkomster (dvs. tillhandahållande av grundläggande 
telefonitjänster). 
Här är det nödvändigt med en skyldighet vad gäller de delar av den stora 
gruppen av allmänt tillgängliga tjänster som en operatör inte frivilligt skulle 
leverera //"// vissa kunder eller till kundgrupper i vissa områden på grund av 
de kostnader detta skulle medföra. (Framför allt risken för dåliga 
marknadsresultat till följd av t.ex bestämmelser om att taxorna skall vara 
geografiskt utjämnade eller om begränsning av operatörernas möjligheter att 
från den slutliga konsumenten ta ut avgifter som täcker hela kostnaden för 
tjänsten.) 
Det är detta krav på rimlig prissättning som kan medföra att vissa tjänster 
ger upphov till en "ekonomisk börda" för vissa operatörer, som samtliga 
marknadsaktörer kan tvingas bidra till. 
Tillhandahållande av tjänster (t.ex. en minsta uppsättning förhyrda 
förbindelser20) på en medlemsstats hela territorium, även om själva 
förbindelserna prissätts enligt kostnads-relaterade taxor. 
Vad gäller förhyrda förbindelser är tillgång till en minsta uppsättning 
avgörande för införandet av liberaliserade teletjänster i hela unionen 
(inbegripet företag i avlägsna delar av unionen inom nät för privata och 
slutna användargrupper). 
Förmåga hos leverantörer av infrastruktur att täcka kostnaderna för 
tillhandahållande innebär emellertid att dessa skyldigheter inte utgör en 
börda för den operatör eller de operatörer som tillhandahåller tjänsterna. 
Vid samrådet bekräftades behovet av gemensamma metoder för beräkning av 
kostnaden för allmänt tillgängliga tjänster. Det bekräftades också att kommissionens 
förslag till direktiv om tillhandahållande av öppna nät för telefoni är en lämplig 
grund för fastställande av vilka delar av allmänt tillgängliga tjänster som kan ge 
upphov till en "börda" som i sådana fall skall delas lika mellan marknadsaktörerna, 
~° Enligt rådets direktiv 92/44/EEG om tillhandahällande av öppna nät för förhyrda förbindelser, EGT nr L 
165/27. 19.6.1992. 
31 
antingen genom ekonomiska bidrag för tillhandahållandet av allmänt tillgängliga 
tjänster eller genom marknadsktörernas direkta tillhandahållande av sådana delar av 
tjänsterna. 
I kommissionens förslag till direktiv om tillhandahållande av öppna nät för telefoni 
eftersträvas ett säkerställande av att samtliga användare har tillgång till 
telefonitjänster under harmoniserade åtkomst- och användningsförhållanden. Detta 
kommer att utgöra grunden för beräkning av eventuella "ekonomiska bördor" i 
samband med tillhandahållande av sådana tjänster. 
I det aktuella skedet och på grundval av förslaget om telefoni begränsar sig 
räckvidden för skyldighet att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster till följande 
vid beräkningen av eventuella "ekonomiska bördor" i samband med allmänt 
tillgängliga tjänster. 
Grundläggande telefonitjänster enligt definition i förslaget. 
Åtkomst till det allmänna telenätet med en kapacitet på 2 400 bit/s. 
Larmtjänst (112). 
Tillhandahållande av telefonisthjälp. 
Nummerupplysningstjänster. 
Tillhandahållande av allmänna telefonautomater. 
Tillhandahållande av tjänster på särskilda villkor eller tillhandahållande av 
särskilda hjälpmedel till kunder med handikapp. 
Följande är exempel på tjänster vars kostnad normalt inte kan delas mellan samtliga 
marknadsaktörer: 
Tillhandahållande av vissa avancerade telefonitjänster21. 
Åtkomst till ISDN för telefonikunder. 
Ersättning för kostnader för skyldigheter utan anknytning till 
telekommunikation som åläggs operatörer eller tjänsteproducenter. (T.ex 
skyldighet att tillhandahålla allmänna tjänster på området för finansiering av 
forskning och utveckling eller utbildning, eller skyldigheter med anknytning 
till den nationella säkerheten eller försvaret ) 
Denna snäva definition av skyldighet att tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster 
innebär emellertid inte att medlemsstaterna eller operatörerna inte kommer att gå 
längre i fråga om de tjänster som erbjuds. Tvärtom kan det förväntas att denna 
kärna av allmänt tillgängliga tjänster kommer att fungera som ett incitament för 
andra operatörer och tjänsteproducenter att förbättra kvaliteten och sänka priserna. 
V. 2.3 Beräkning av kostnaden för allmänl tillgängliga tjänster 
-' Hållningen varierar mellan medlemsslaterna. och kostnaderna för sädana avancerade tjänster debiteras i 
vissa fall de enskilda slutliga användarna 
32 
De föreslagna reglerna om sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 
kommer att innehålla principer för beräkning av kostnaden i samband med 
skyldighet för en eller flera operatörer att tillhanda-hålla allmänt tillgängliga tjänster 
på nationell nivå. Grundprincipen innebär beräkning av den nettokostnad som 
uppstår för operatören eller operatörerna med respektive utan skyldigheten att 
tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster. 
Nationella reglerande myndigheter kommer att anmodas att införa lämpliga 
förfaranden för att möjliggöra denna beräkning. Detta medför i synnerhet att 
kostnaden för tillhandahållande av telefonitjänster i olönsamma områden och till 
olönsamma kunder i andra områden måste beräknas. Förfarandet bör vara öppet och 
underkastas förhands-godkännande i enlighet med konkurrensreglerna. 
V. 2.4 Framtida finansiering av allmänt tillgängliga tjänster 
På grundval av samrådet anser kommissionen att det grundläggande kravet för att 
säkerställa upprätthällande och utveckling av allmänt tillgängliga tjänster i en 
konkurrensutsatt omgivning är ett gemensamt synsätt i fråga om räckvidd och 
kostnadsberäkning. 
Vad gäller finansieringen av allmänt tillgängliga tjänster på nationell nivå, anser 
kommissionen att de nationella finansierings-planerna kan variera mellan 
medlemsstaterna, utan att det ger upphov till väsentliga hinder på den inre 
marknaden för infrastruktur för telekommunikation eller för teletjänster och utan att 
konkurrensen snedvrids. 
För det första är det möjligt att den beräknade kostnaden för skyldighet att 
tillhandahålla allmänt tillgängliga tjänster på nationell nivå är noll eller 
försumbar, och i så fåll behövs ingen särskild finansieringsmekanism. 
För det andra anser kommissionen att det även inom ramen för de två 
allmänna synsätt som beskrivs i grönboken (dvs. fonder för allmänt 
tillgängliga tjänster eller avgifter för åtkomst) finns ett antal sätt att 
genomföra nationella finansieringsplaner, med respekt för principerna om 
öppenhet, icke-diskriminering och proportionalitet samt säkerställande av ett 
system som främjar en effektivare drift. Detta synsätt i fråga om de praktiska 
aspekterna av nationella finansieringsplaner överensstämmer med 
subsidiaritetsprincipen. 
De nationella reglerande myndigheterna kommer emellertid ändå att vara 
skyldiga att offentliggöra närmare upplysningar om de 
finansieringsmekanismer som används samt att underrätta kommissionen om 
dem innan de genomförs för att möjliggöra en bedömning av deras 
förenlighet med gemenskapsrätten, särskilt fördragets konkurrensregler. De 
nationella reglerande myndig-heterna måste på lämpligt sätt övervaka sådana 
finansierings-mekanismer. 
Samtidigt konstaterar kommissionen att samförstånd rådde vid samrådet om 
33 
att alla finansieringsmekanismer måste vara öppna, proportionerliga och 
icke-diskriminerande. Kommisisonen noterar också att de flesta 
medlemsstater förespråkar inrättande av en fond för allmänt tillgängliga 
tjänster. Inom ramen för alla mekanismer måste dessutom säkerställas att 
bidragen till allmänt tillgängliga tjänster delas rättvist av marknadsaktörerna 
(även om dessa aktörer inte själva omfattas av skyldighet att tillhandahålla 
allmänt tillgängliga tjänster). Vidare får beslut om att införa sådana fonder 
inte användas som en förevändning för att försena införandet av konkurrens, 
i synnerhet som system med avgifter för åtkomst kan användas som en 
övergångsåtgärd i avvaktan på antagande och genomförande av lämpliga 
nationella fonder. 
V.3 Upprättande av ett regelverk på EU-nivå för fri åtkomst till och 
sammankoppling mellan allmänna telenät och -tjänster 
Regelverket på unionsnivå bör även innehålla lämpliga harmoniserings-bestämmelser 
som utformas för att garantera fri åtkomst till infrastruktur för telekommunikation 
och till teletjänster för både användare och nya aktörer på marknaden. Ett sådant 
regelverk kommer att komplettera tillämpningen av allmänna konkurrensregler vid 
sammankopplingsförfaranden. 
V. 3.1 Lagstiftningen om ONP 
I en liberaliserad omgivning kommer tonvikten att ligga på frivilligt efterlevande av 
harmoniserade bestämmelser om åtkomst till och användning av telenät och -
tjänster. På tre områden - telefoni, förhyrda förbindelser och sammankoppling -
behövs emellertid bindande regler, och dessa kommer att fastställas i särskilda ONP-
direktiv. 
Lagstiftningen om ONP gällde tidigare i princip telekommunikations-organisationer 
som hade särskilda och exklusiva rättigheter till tillhandahållande av vissa allmänna 
telenät eller -tjänster. Efter 1998 är det troligt att många organisationer får tillstånd 
att tillhandahålla telenät och -tjänster till allmänheten, och enskilda bestämmelser om 
ONP måste närmare fastställa vilka enheter som ligger inom deras räckvidd. En 
flexibel hållning kommer att vara nödvändig, så att det finns möjlighet 
att låta tillämpningsområdena för reglerna om ONP variera från ett direktiv 
till ett annat, 
att låta ett och samma direktiv innehålla olika bestämmelser om skyldigheter 
för olika kategorier av organisationer som erbjuder allmänheten telenät eller 
-tjänster, och 
att lägga skyldigheter på en medlemsstat och låta denna medlemsstat avgöra 
hur och av vem dessa skyldigheter skall uppfyllas. 
Ramdirektivet om ONP kommer därför att ses över och uppdateras, särskilt vad 
34 
gäller de procedurmässiga bestämmelserna Närmare upplysningar om audi a 
bestämmelser om ONP och om tillämpningsområdena lör dessa anges nedan. 
I 3.2 Sammankoppling 
Harmonisering av reglerna om sammankoppling mellan allmänna telenät och 
-tjänster måste prioriteras. Nya marknadsaktörer måste få åtkomst till befintliga 
allmänna telenät och tjänster under förhållanden som garanterar icke-
diskiimmermg, lika åtkomst och öppenhet. 
Kommissionen fäster stor vikt vid industrins, användarnas samt potentiella 
konkurrenters och tjänsteproducenters önskan om enhetlig lillämpning av alla reulei 
om sammankoppling, om de nationella tcglciaiule myndigheternas ellekliva 
genomförande av reglerna och om att systemet skall vara infört den 1 januari 1998. 
Därför avser kommissionen att lägga fram ett forslag till direktiv om 
Njiii II ililtik « »| »| »Itiiju* nirlliiii ;illiuaiiliit Irlriiai t M II ||.iii.ln i •.iimb.uid nird 
tillhandahållande av öppna nät loi slaget kommer att omlatta (oljande områden 
Tjänsleproilucenters och nätoperatörers rättigheter och skyldig-heter vad 
galler sammankoppling, i enlighet med proporlionahtelsprmcipen. 
I den omgivning som förutses har alla organisationer rätt att begära 
sammankoppling, men vissa organisationer har större skyldighet än andra att 
acceptera en begäran om sammankoppling Dessa slöriv skyldigheter 
kommer framför allt att kopplas till behovet av att säkerställa att förhyrda 
förbindelser och telefonitjänster erbjuds i hela Europa. 
1'rim i/nr fot \iUiiuhinkopf4iny\,i\yi(ler och ttuioir.ninvwvMem, inbevri/wl 
bidrag Ull allmänl ii//gängliga tjänster. 
Det föreslagna direktivet kominer att innehålla den juridiska grunden för de 
förslag om liihiir.irimu av stllmanl iiliiiintrlifjii l|an-;i. i -miii l.r-J-.iivj i OVMHII 
V 2 I ovan 
Öppenhet hos avtalen. 
De nationella icglciaiule myndigheterna hoi ha tillgäng till 
sammankopplingsavtalen, och dessa bör normalt offentliggöras, med 
undantag för de delar av avtalen som innehåller tekniska eller affärsmässiga 
uppgifter av förtrolig karaktär. 
I k' nationella regleiande myndigheternas roll. 
Medlemsstaterna kommer att bli skyldiga att införa oberoende förfaranden 
för att lösa tvister på nationell nivå. På europeisk nivå kommer ett förfarande 
för att lösa tvister att föreslås som bygger på det förlikningsförfarande som 
ledan tillämpas enligt diicktiv W-M/IMi om tillhandahållande av öppna nät 
för förhyrda förbindelser. 
V i i /'ii titkomst till lelcjowt/ansier tu h jothvitki forbiinhlsti 
35 
Det framgår av samrådet att två obligatoriska element i den nuvarande lagstiftningen 
om ONP bör finnas kvar efter 1998. 
Dessa är för det första medlemsstaternas skyldighet att säkerställa tillhandahållande 
på hela deras respektive territorium av grundläggande telefonitjänster för 
allmänheten till ett rimligt pris. Utkastet till direktiv om ONP-telefoni utgör den 
nuvarande kärnan av allmänt tillgängliga telefonitjänster i unionen. 
För det andra kommer . kapaciteten hos förhyrda förbindelser att även 
fortsättningsvis vara väsentlig för att göra det möjligt att införa tillhandahållande av 
tjänster under konkurrens. Tillhandahållande av en minsta uppsättning förhyrda 
förbindelser bör förbli obligatoriskt tills konkurrens har införts och 
marknadskrafterna har visat sig kunna ersätta behovet av obligatoriska regler Detta 
obligatoriska utbud måste emellertid följa teknikens och marknadsefterfrågans 
utveckling. 
Kommissionen kommer att lägga fram förslag om den framtida ändrade inriktningen 
för de befintliga direktiven om ONP för de förhållanden som kommer att råda efter 
1998, på så sätt att medlemsstaterna måste se till att samtliga användare har åtkomst 
till förhyrda förbindelser och telefonitjänster från minst en operatörer, under 
harmoniserade åtkomst- och användningsförhållanden. Detta harmoniserade utbud 
kommer troligen att kunna fungera som en måttstock för kvalitet, pris och 
servicenivå som andra operatörer kommer att sträva efter att överträffa. 
Beslut om vilka organisationer som skall uppfylla denna skyldighet till 
tillhandahållande kommer att fattas på medlemsstatsnivå. Tillämpning av 
proportionalitetsprincipen kommer att säkerställa att skyldigheten läggs på de 
organisationer som har störst möjligheter att uppfylla den. Eventuella 
kostnadsbördor med anknytning till telefoni-tjänster kommer att delas av samtliga 
marknadsaktörer i enlighet med de principer för finansiering av allmänt tillgängliga 
tjänster som anges ovan. 
V. 3.4 H ar mon i ser ing i enlighet med frivilliga standarder 
Skapandet av den inre marknaden för teletjänster och den prioritet som har getts 
sammankoppling mellan och samverkansförmäga hos nationella nätverk i samband 
med frågan om transeuropeiska nät innebär att även harmonisering av villkoren för 
åtkomst till och användning av allmänna telenät och -tjänster för användarna ges 
fortsatt prioritet. I de flesta fall är det tillräckligt att marknadsaktörerna frivilligt 
tillämpar rekommenderade standarder. Lämpliga standarder för gräns-snitt kommer 
då och då att offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i 
referensförteckningen över standarder för ONP. I ramdirektivet om ONP, direktiv 
90/387/EEG, finns redan bestämmelser 
om att tillämpning av vissa standarder är obligatorisk i fåll där detta är berättigat. 
V. 3.5 Allmänt 
36 
I övrigt förutses inga särskilda åtgärder i samband med tillhandahållande av öppna 
nät Medlemsstaterna uppmanas att på lämpligt sätt låta licenserna omfatta ONP-
principerna om icke-diskriminering, öppenhet och lika åtkomst, särskilt licenser som 
beviljar organisationer rätt att tillhandahålla infrastruktur för telekommunikation, 
men inga särskilda bestämmelser om ONP föreslås i samband med infrastruktur. 
Kommissionen kommer före den 1 januari 1996 att utarbeta förslag till ett 
sammankopplingsdirektiv och till ändringar av de befintliga direktiven om ONP för 
att anpassa de bestämmelser som inte är tillämpliga i en konkurrensutsatt 
omgivning. 
V.4 Licensiering på området för telekommunikation 
Licenser på området för telekommunikation innebär en underförstådd begränsning 
av friheten att tillhandahålla tjänster och kan snedvrida marknadsstrukturerna 
Samtidigt kan licenser, inom de gränser som sätts i fördraget och framför allt i de 
konkurrensregler som anges i direktiv 90/388/EEG (i dess ändrade lydelse), utgöra 
en lämplig mekanism för att säkerställa att vissa mål uppnås, t.ex. utvecklingen av 
allmänt tillgängliga tjänster eller införandet av villkor som främjar skapandet av sund 
konkurrens. Införandet av licensierings-förfaranden och de villkor som kopplas till 
licenserna måste därför vara berättigade enligt fördraget och stå i proportion till de 
mål som licensieringsförfarandena skall leda fram till. Detta innebär att 
licensieringsförfarandena och de villkor som koppplas till licenserna bl.a. måste 
spegla omfattningen av de rättigheter och skyldigheter som licenserna medför Detta 
kommer troligen att uppnås genom indelning av licenser i olika grupper och typer 
inom de nationella licensieringssystemen. 
Mot bakgrund av detta bekräftar kommissionen en rad ståndpunkter. 
V. 4.1 Motiven jör begränsning av anta/el licenser som beviljas och de villkor som kan 
kopplas till licenserna 
Vid samrådet nåddes samförstånd om att den enda anledningen att begränsa 
beviljandet av licenser för tillhandahållande av infra-struktur för telekommunikation 
och av teletjänster är att det finns fysiska begränsningar, orsakade av brist på 
nödvändiga frekvens-spektrum. Detta är ett av de väsentliga krav som erkänns i 
gemenskapsrätten". Övriga väsentliga krav i unionens regelverk gäller teletjänster 
som levereras via nät och omfattar inte infrastrukturen inom ett nät. Om 
medlemsstaterna begränsar antalet licenser på grund av tillgången till 
frekvensspektrum, skall sådana beslut ses över med jämna mellanrum, framför allt 
för att ta hänsyn till tekniska framsteg. 
Vad gäller utvidgningen av de väsentliga kraven till att omfatta begränsningar 
-~ Enligt artikel 4 c i rådets direktiv 91/263/EEG om lilliiärmning av medlemsstaternas lagstiftning om 
telclerininalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse 
37 
grundade på miljöpolitiska aspekter (t.ex. tillgången till ledningsrätter), godtar 
kommissionen mot bakgrund av de synpunkter som mottogs vid samrådet att 
Icdmnp.M aller iiUc nlp.öi <*n fysisk In ^laiiMiiiiK föl Hl <-\rnliirlll hrviljiiiidr av 
licenser för infrastruktur, och att de därför inte kan användas som motiv för 
förhandsbegränsning av antalet licenser. Detta påverkar inte tillämpningen av 
enskilda beslut som fattats av behöriga nationella, regionala eller lokala myndigheter 
och som innebär en begränsning av utövandet av dessa rättigheter i enskilda fall 
Samtidigt måste medlemsstaterna säkerställa att beviljandet av ledningsrätter och 
liknande rättigheter sker på ett icke-diskriminerande sätt och att både de nuvarande 
operatörerna och eventuella nya marknadsaktörer utövar rättigheterna på samma 
villkor. 
Revlerna bör inte innehålla några begränsningar av antalet t jänste-producenter IV 
böi inte underkastas individuella licenser Om antalet liccnsci loi inliaslruktui i en 
medlemsstat har begränsats på förhand av fysiska orsaker eller om miljö- eller 
planeringsmässiga problem uppstår, t ex vad gäller utövandet av individuella 
Icdningsiattei, skall frivilligt delande av inliaslruktui aga rum pä grundval av 
affärsmässigt förhandlade avtal, och bestämmelser om tillsyn skall tillämpas. 
Även om inget fullständigt samförstånd uppnåddes i frågan om huruvida antalet 
licenser kan begränsas på grundval av krav på allmännytta i form av 
handelsregleringar, stödjer kommissionen den tydliga trend som framkom i 
synpunkterna, nämligen all de frågor som "liaiulels-ivgleiingai" avser all behandla 
kan lösas inom ramen för licens-villkoren eller under urvalsförfarande^ och att de 
inte utgör en berättigad orsak till förhandsbegränsning av antalet beviljade licenser. 
Slutligen fanns ett allmänt stöd för de två kategoreier av villkor som utgör grunden 
för en gemensam europeisk hållning till licensiering, nämligen de väsentliga kraven 
(som nämns ovan) och krav på allmännytta i form av handelsregleringar (som kan 
tillämpas jämte de väsentliga kraven när det gäller tillhandahållande av allmänna 
teletjänster). 
Medlemsstaterna bör ha rätt att lägga till ytterligare villkor än de som ingår i denna 
gemensamma ram endast om sådana begränsningar motiveras i fördraget och står i 
proportion till de mål som eftersträvas. 
V. 4.2 Tillhandahållande av teletjänster till allmänheten kan motivera en mer omfattande 
övervakning av operatörer och tjänsteproducenter 
Tillhandahållande av allmänna teletjänster till allmänheten motiverar troligen mer 
omfattande övervakning och därmed ett mer omfattande licensieringssystemM 
(grundat på både väsentliga krav och krav på allmännytta i form av 
handelsregleringar) än tillhandahållande av privata (slutna) teletjänster (där krav på 
allmännytta i form av handelsregleringar inte är tillämpliga). Sådana villkor kan 
tillämpas antingen med hjälp av individuella licenser eller grupplicenser (se nedan). 
zy l detta sammanhang bör påpekas all den politiska överenskommelsen om avskaffande av monopol pä 
området för tillhandahållande av lelefoniljänsler till allmänheten och den inrrastruklur som krävs för delta 
tillhandahållande inte innebär att uppgiften av allmänt ekonomiskt intresse (dvs. tillhandahållandet av allmänl 
tillgängliga tjänster) enligt artikel 90.2 har avskaffats, utan snarare att tjänsten efter 1998 kan garanteras 
genom en mer proportionerlig hållning. Användning av licensieringsvillkor i samband med tillhandahållande 
av tjänster till allmänheten kommer att utgöra ett sätt att bidra till denna process. 
38 
Den hållning som den nationella reglerande myndigheten väljer bör leda till 
tillämpning av den lösning som ger den minsta begränsningen. 
I detta sammanhang bör noteras att kommersiellt tillhandahållande av 
överföringskapacitet betraktas som en tjänst men inte nödvändigtvis som en 
teletjänst som levereras till allmänheten, och därmed omfattas den endast av villkor 
med anknytning till väsentliga krav24. Sådan återförsäljningsverksamhet bör därför 
normalt underkastas endast begränsade villkor grundade på väsentliga krav, även 
om de tjänster som tillhandahålls med hjälp av denna överföringskapacitet levereras 
till allmänheten och därmed omfattas av striktare övervakning. 
Vad beträffar de väsentliga kraven godtogs allmänt grönbokens förslag om att 
utvidga deras räckvidd på området för infrastruktur till att omfatta villkor som är 
berättigade mot bakgrund av miljöpolitiska aspekter. Samtidigt bör det betonas att 
de väsentliga krav som fastställs i gemenskapsrätten är en förteckning över 
begränsningar som medlemsstaterna får införa snarare än begränsningar eller villkor 
som måste införas. Införandet av sådana villkor måste alltid stå i proportion till de 
mål som eftersträvas. 
V. 4.3 Motiv för att kräva individuella licenser 
Omställningen till konkurrens på området för telekommunikation kräver enkla och 
flexibla regler. Vad gäller tillstånd anser kommissionen att de nationella reglerande 
myndigheterna bör ge företräde åt allmänna licensieringssystem med 
deklarationsförfaranden eller grupplicenser. Av samrådet framgår dock att 
individuella licenser kan vara motiverade i två situationer, nämligen om 
licensinnehavaren skall åläggas skyldigheter eller ges vissa rättigheter med 
anknytning till 
tillhandahållande av allmänt tillgängliga tjänster, 
rätt att använda vissa radiofrekvenser, att bygga upp och driva egen 
infrastruktur eller att åtnjuta därmed sammanhängande ledningsrätter eller 
rätt till expropriering samt rätt till nummer. 
Införandet av individuella licenser måste i samtliga fall vara förenligt med 
proportionalitetsprincipen. Situationer kan också förutses där en operatör själv 
väljer att omfattas av en individuell licens (t.ex. om operatören vill införa en 
nyskapande tjänst eller teknik, eller om han vill tillhandahålla allmänt tillgängliga 
tjänster och kunna åtnjuta de ytterligare rättigheter som sådana operatörer kan 
beviljas för att de skall kunna uppfylla sina skyldigheter att tillhandahålla allmänt 
tillgängliga tjänster, t.ex. omfattande ledningsrätter). 
Omvänt bör allmänna tillstånd eller grupplicenser vara den lämpligaste mekanismen 
11 
-•* 1 mänga fall tillhandahålls sådan infrastruktur med hjälp av befintliga ledningsrätter, och då krävs ingen 
individuell licens. Detta är framför allt fallet om infrastrukturens ägare inom ett företagsnät själv 
tillhandahåller sådan infrastruktur för eget bruk. 
39 
för att tillåta teletjänster som tillhandahålls endast på återförsäljningsbasis i en 
konkurrensutsatt omgivning. 
Kommissionen kommer före utgången av 1995 att lägga fram förslag till ändringar 
av direktiv 90/388/EEG25 för att fastställa grunderna för begränsning av antalet 
licenser samt för att fastställa de kategorier av villkor som kan kopplas till licenser 
för tillhandahållande av allmänna och privata teletjänster. 
Kommissionen kommer också att föreslå ändringar av sina nuvarande bestämmelser 
om licensiering26 för att utvidga deras räckvidd till att omfatta en gemensam ram för 
förfaranden för tilldelning av licenser och de urvalskriterier som används vid sådana 
förfaranden. Dessutom kommer kommissionen att betona sin hållning på området 
för ömsesidigt erkännande av licenser. 
Initiativ är på väg vad gäller samordnad nationell licensiering av satellitbaserade 
tjänster för personlig kommunikation (PCS) i Europa, i syfte att möjliggöra 
tillhandahållande av sådana tjänster i hela Europa så snart som möjligt. 
Licensieringsprocessen skall inledas senast den 1 januari 1996. 
V.5 Säkerställande av sund konkurrens 
Av samrådet framgår tydligt att samförstånd råder om att den balans mellan 
tillämpning av allmän konkurrenslagstiftning och sektor-specifika regler som 
föreslås i grönboken måste upprätthållas. Samtidigt fästs avsevärd vikt vid dessa 
regler, och regelverkets framtida utveckling kommer antagligen att karaktäriseras av 
en minskning av direkt reglerande intervention när konkurrensens fulla effekter blir 
märkbara. 
Vid samrådet bekräftades att direktiv 90/388/EFiG utgör och kommer att fortsätta 
att utgöra kärnan för liberaliseringen av telekommunikation i Europa. Det är 
nödvändigt att på grundval av de synpunkter som mottagits snabbt och bestämt 
fastställa det planerade regelverket, inbegripet bl.a. de planerade tidpunkterna för 
liberalisering. Direktivets räckvidd måste utvidgas på lämpligt sätt i syfte att 
åstadkomma en fullständig liberalisering 1998. 
Vad beträffar tillämpning av konkurrensreglerna framkom vid samrådet ett starkt 
stöd för att ge dessa regler stor betydelse. Kommissionen kommer att ta hänsyn till 
detta stöd genom att säkerställa fullständig tillämpning av konkurrensreglerna, 
framför allt vad gäller 
23 Kommissionens direktiv av den 28 juni 1990 om konkurrens pa marknaderna för teletjänster 
(90/388/EEG; EGT nr L 192, 24.7.1990) 
-° Andråt förslag till Europaparlamentets och rädcls direktiv om ömsesidigt erkännande av licenser och 
andra nalionclla tillstånd för Iclcljänslcr, KOM(94) 41 slutlig, 22.3.1994. och förslag till Europaparlamentets 
och radels direktiv om en politik för ömsesidigt erkännande av licenser och andra nalionclla lillslånd för 
lillhandahällande av satellitnättjänstcr och satcllitkommunikationstjänster. KOM(93) 652, 4.1.1994. 
40 
granskning av sammankopplingsavtal, 
villkor för åtkomst för konkurrerande leverantörer av infrastruktur och för 
tillhandahållande av tjänster, 
system som inrättats för finansiering av allmänt tillgängliga tjänster, 
tillgång till ledningsrätter, 
korsvis ägande av olika nät och gemensamt tillhandahållande av nät och 
tjänster, och 
uppkomsten av globala eller regionala kompanjonskap och allianser. 
Kommissionen kommer också att ta hänsyn till kraven pä större förutsägbarhet, 
särskilt vad gäller åtkomst och sammankoppling. I detta avseende måste lämpliga 
bestämmelser som kan ge ytterligare kraft åt de principer som anges i artiklarna 85 
och 86 fastställas, för att om så krävs åstadkomma större förutsägbarhet. 
Vad beträffar hinder mot tillträde till marknaden kommer kommissionen att 
överväga ett avskaffande av restriktionerna på grundval av konkurrenssituationen, 
särskilt i fråga om tillhandahållande av infrastruktur. 
V.6 Åtkomst och tillgång till väsentliga resurser för tjänsteproducenter 
och operatörer 
V. 6.1 Ledningsrätter 
Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att avskaffa befintliga 
restriktioner vad gäller delande av infrastruktur. Frivilligt delande av infrastruktur, 
ledningsrätter, ledningar etc. bör omfattas av affärsavtal, och affärsmässiga avgifter 
bör tas ut. Samtidigt erkänner kommissionen de potentiella avsevärda kostnads­
besparingarna och minskade miljöeffekterna om delande av infrastruktur 
uppmuntras. Ett mål på nationell nivå kan vara att minimera onödigt uppbyggande 
av dubbel infrastruktur, ett mål som emellertid måste vara förenligt med fördragets 
konkurrensregler. 
För att övervinna effekterna av beslut i planerings- eller miljöfrågor, bör 
medlemsstaterna överväga att med hjälp av grupplicenser eller individuella licenser 
säkerställa att det inte finns några begränsningar som hindrar delande av 
ledningsrätter eller därmed sammanhängande utrustning (ledningar, stolpar etc.) på 
affärsmässig grund, under förutsättning att bestämmelserna om tillsyn tillämpas och 
att delandet är tekniskt genomförbart. 
V.6.2 Frekvenser 
Tillgäng till frekvensspektium anses ha allt större betydelse för ett framgångsrikt 
41 
införande av konkurrens och framför allt för att göra det möjligt att fullt ut använda 
ny kostnadseffektiv teknik för tillhandahållande av allmänt tillgängliga tjänster inom 
unionen. För att främja den aktuella utvecklingen på marknaden kommer 
kommissionen att fortsätta att stödja det arbete som utförs inom CEPT/ERC för att 
samordna frekvenstilldelningen i syfte att främja alleuropeisk verksamhet. I detta 
sammanhang bör särskild prioritet ges utarbetandet av lämpliga beslut till stöd för 
ett snabbt införande av satellit-baserade tjänster för personlig kommunikation i 
Europa. Åtgärder för att undersöka möjligheterna till omfördelning av frekvenser 
mellan telekommunikations-, försvars- och radio- och TV-sändningsändamål 
kommer också att uppmuntras. 
V. 6.3 Nummer 
Av samrådet framgår att nummer ses som ytterligare en väsentlig resurs för 
införandet av konkurrens. Ett antal av grönbokens grundläggande principer har 
bekräftats, nämligen 
behovet av att nummerpolitiken och tilldelningen av nummer görs till en 
oberoende myndighets ansvar i stället för operatörens, 
behovet av att tilldelning av nummer sker på ett icke-diskriminerande sätt, i 
syfte att främja lika åtkomst för nya marknadsaktörer, och 
behovet av ett snabbt införande av möjligheten att flytta nummer, vilket 
skulle göra det möjligt för kunder på en viss plats att behålla sina nummer 
vid byte till en annan operatör eller tjänsteproducent. På längre sikt bör 
målet vara att göra det möjligt för kunderna att flytta nummer mellan olika 
platser inom en medlemsstat. 
Vid samrådet uttrycktes också en önskan om att en fullständig bedömning av 
effekterna vad gäller priser och teknik måste göras vid utarbetandet av en allmän 
europeisk hållning till nummer i en liberaliserad omgivning efter 1998 
\ '. 6.4 Kalaloger 
Tillgång till nummerupplysning och katalogtjänster har framhållits som en väsentlig 
resurs vid införandet av effektiv konkurrens och som en grundläggande rättighet för 
konsumenterna. Kommissionen förbereder för närvarande ett meddelande om dessa 
frågor, som den avser att offentliggöra under andra halvåret 1995. 
V.7 Sysselsättning samt sociala och samhälleliga effekter 
Av samrådet framgår att konkurrens på området för telekommunikation innebär att 
särskild uppmärksamhet måste ägnas åt det senaste årtiondets utveckling mot 
minskad sysselsättning hos de traditionella teleoperatörerna. Samtidigt kommer 
liberaliseringen att medföra väsentliga fördelar för hela den europeiska ekonomin, 
vilket i sin tur borde öka Europas konkurrenskraft, stimulera tillväxten och skapa 
42 
nya arbetstillfällen. 
En stor del av minskningen i den direkta sysselsättningen hos allmänna operatörer är 
ett direkt resultat av de tekniska framstegen och de effektivitetsvinster som de har 
medfört. Kommissionen anser att detta utgör ett argument för att öka 
moderniserings- och liberaliserings-takten, i syfte att utnyttja de stora fördelar detta 
kan medföra och samtidigt på ett effektivt sätt behandla de anpassningsfrågor som 
uppstår. Denna åsikt överensstämmer med resultaten från undersökningar som 
OECD nyligen genomfört27. 
Samtidigt anser kommissionen att kompletterande åtgärder - utanför detta 
meddelandes strikt regleringsmässiga räckvidd - bör vidtas för att främja 
övergången från monopol till konkurrens på området för telekommunikation, på 
samma sätt som resurser har gjorts tillgängliga inom andra sektorer. Sådana 
åtgärder bör i första hand vidtas på nationell nivå, även om gemenskapsinstitutioner 
som Europeiska socialfonden och särskilda projekt som de som beskrivs nedan på 
utbildningsområdet också kan ha betydelse. Unionen bör framför allt, i 
överensstämmelse med pågående projekt, stödja anpassning, omskolning och 
omplacering av dem vars traditionella sysselsättning kan komma att försvinna i det 
framväxande informationssamhället. Utarbetandet av politiken på detta område bör 
kunna bygga på två olika typer av åtgärder. 
Övervakning av sysselsättningsförändringarna inom tele­
kommunikationssektorn på grundval av pågående undersökningar, samt 
utarbetande av lämpliga förslag mot bakgrund av de trender som kunnat 
fastställas. 
Undersökningar av den aktuella utvecklingen vad gäller sättet att arbeta, 
organisation av arbete och behovet av anpassning mot bakgrund av ny 
teknik och nationell sysselsättnings- och sociallagstiftning i medlemsstaterna. 
77 
~' Enligt OECD:s undersökningar leder de snabba förändringarna inom telekommunikationssektorn till 
klyflor i prestationsförmågan mellan de länder där en liberalisering redan har skett och övriga länder. Den 
traditionella källan till direkt sysselsättning, den stora allmänna operatören, tappar i betydelse av ett antal 
orsaker, framför allt tekniska förbättringar. 
Del kan verka paradoxalt att sysselsättningen minskar hos de stora operatörer som lägger grunderna för 
informationssamhället. Mänga sektorer i ekonomin blir dock allt mer beroende av telekommunikation, och de 
traditionella mätmetoderna visar inte omfattningen av ny sysselsättning med anknytning till 
telekommunikation. 
Den nya lekniken möjliggör väsentliga produktivitetsförbättringar. En lägre moderniseriiigstakl i den 
traditionella telekommunikationssektorn kan tillfälligt säkerställa viss sysselsättning, men till priset av 
minskade möjligheter till ny sysselsättning inom andra sektorer i ekonomin, särskilt de nya informations- eller 
innehällsrelaterade sektorerna, som är mer sysselsältningsintensiva. 
Dessutom ökar både kommunikationskostnaderna för alla användare och kostnaderna för tillhandahållande av 
allmänt tillgängliga tjänster om dessa produktivitets-förbättringar inte utnyttjas. OECD hävdar därför att 
libcraliscringstakten bör ökas. 
43 
Arbetet28 på bägge områdena skall utföras i nära samarbete med arbetsmarknadens 
parter. Denna samråds- och diskussionsprocess stärks avsevärt inom unionen genom 
inrättandet av det forum för informations-samhället som först efterlystes i 
Bangemanngruppens rapport 1994 och av den kvalificerade grupp av experter på 
sociala frågor som inrättades av kommissionär Flynn. Båda dessa grupper kommer 
att på ett väsentligt sätt bidra till diskussionen om de större sociala och samhälleliga 
aspekterna av informationssamhället, och gruppen av experter på sociala frågor har 
särskilt i uppdrag att behandla effekterna på och den förändrade karaktären hos 
sysselsättningen i den framväxande telekommunikationsomgivningen samt skall 
också ägna sig åt frågor som hänger samman med utbildning, hälsovård och 
samman-hållning inom unionen. 
Samtidigt bör noteras att en betydande verksamhet under ett antal år har pågått på 
europeisk nivå för att främja användning av ny teknik och nya tjänster på t.ex 
utbildningsområdet. Slutförandet av liberaliseringsprocessen kommer troligen att ha 
stor betydelse för säkerställandet av bred åtkomst till sådan verksamhet till rimliga 
priser. 
På utbildningsområdet har kommissionen stött utvecklingen av öppen inlärning på 
distans (ODL), en metod som kan utnyttja de möjligheter som erbjuds av avancerad 
telekommunikation. Utöver offentliggörande av en rapport29 och ett memorandum30 
om öppen inlärning på distans, har kommissionen uppmuntrat arbete till förmån för 
denna metod på Europeisk nivå inom ramen för en rad gemenskapsprogram31. Vad 
gäller främjande av utbildning med hjälp av ny teknik erbjuder gemenskapens nya 
utbildnings- och yrkesutbildningsprogram (SOKRATES och LEONARDO) 
möjlighet till utveckling och användning av ODL på europeisk nivå, och ytterligare 
möjligheter erbjuds inom gemenskapens fjärde ramprogram för forskning och 
utveckling. 
Kommissionen har genom stöd till möten, konferenser och seminarier också gett 
ekonomiskt eller organisatoriskt stöd till idéer hos programutvecklare, leverantörer 
och användare av ODL för utveckling av sådana metoder. Dessutom inrättade 
kommissionen i början av 1995 som ett led i uppföljningen av kommissionens 
åtgärdsplan för informationssamhället en arbetsgrupp för multimediaprogramvara 
7X 
- Pågående eller slutförda undersökningar gäller bl.a. de allmänna ekonomiska effekterna av 
informationssamhället, den framtida organisationen av arbete, undersökning av sysselsättningstrender med 
anknytning till användningen av avancerad kommunikation, effekten pä sysselsättningen av liberalisering 
inom telekommunikations-sektorn, de juridiska, praktiska och tekniska frågorna i samband med telearbetc, 
informationssamhällets effekter pä den regionala utvecklingen i unionen, effekterna av tclcmatik i 
tätortsområden samt undersökningar av informationssamhällets och telekommunikationens effekter pa 
utbildnings- och miljöområdet. 
29 SEK(91 ) 897 slutlig. 24.5.1991. 
30 KOM(91) 388 slutlig 12.12.1991. 
31 Exempel finns inom ERASMUS. COMETT. DELTA. EUROTECHNET. FORCE, LINGUA. TEMPUS. 
EUROFORM. NOW och HORIZON 
44 
för 
utbildning, som skulle undersöka och rapportera om situationen inom och utanför 
Europa vad gäller produktion och användning av nya läromedel. 
V.8 Det internationella programmet 
Kommissionen konstaterar ett klart samförstånd om att multilaterala lösningar måste 
prioriteras inom ramen för de pågående förhandlingarna i VHO om grundläggande 
telekommunikation, i syfte att nå det övergripande målet jämförbar och effektiv 
tillgång till marknader i tredje land, och framför allt avskaffande av restriktioner på 
ägande för nätoperatörer och tjänsteproducenter inom EU. En sådan hållning ansågs 
vara att föredra framför bilaterala initiativ mellan enskilda medlemsstater och tredje 
land. 
Vid samrådet bekräftades att det fram till dess att resultaten av VHO-
förhandlingarna är klara kommer att förbli viktigt för unionen att förbehålla sig 
rätten att bibehålla marknadsförhållanden som är likvärdiga med dem som för 
närvarande råder på marknader i tredje land vad gäller tillträde till marknaden för 
eller licensiering av medborgare utanför EU eller EES eller företag som kontrolleras 
av sådana medborgare. Syftet med att eftersträva sådana villkor skulle vara att med 
hjälp av förhandlingar främja öppna marknader i tredje land för europeiska 
nätoperatörer och tjänsteproducenter. 
Dessutom kommer pågående åtgärder för att främja utarbetande av gemensamma 
europeiska ståndpunkter i internationella forum som behandlar nummer och 
frekvenstilldelning att fullföljas. 
Hänsyn måste också tas till det globala synsätt som nu tillämpas på en rad 
regleringsfrågor inom ramen för diskussionerna om informations-samhället inom 
G7, där många nationer anses stå inför liknande regleringsmässiga och samhälleliga 
problem. Efter det framgångsrika mötet i Bryssel i februari har man enats om en rad 
projekt till stöd för denna diskussion och för samarbete på internationell nivå. 
Unionen kommer att leda fyra av de elva projekt man enades om i Bryssel. Dessa 
projekt gäller i) upprättande av en global on-line multimediaöversikt av alla projekt 
och undersökningar med anknytning till utvecklingen av ett global 
informationssamhälle, ii) globala hälsovårds-tillämpningar på området för 
telemedicin, iii) den globala marknaden för små och medelstora företag, särskilt med 
anknytning till elektroniskt datautbyte (EDI) och i v) system för maritim information 
för att öka miljöskyddet och konkurrenskraften hos industrin 
Ytterligare diskussioner på global nivå och utvärdering av projekt kommer att 
fortsätta senare i år vid ett möte i Halifax i Kanada, och på unionsnivå behandlas 
frågan om hur de medlemsstater som inte är medlemmar i G7 kan engageras. 
V.9 Mot informationssamhället 
4S 
9.1 Andra aspekter av regelverket för informationssamhället 
Vid samrådet uttrycktes stöd för behovet av fortsatta åtgärder inom unionen på ett 
antal angränsande områden, åtgärder som kommer att ha direkt påverkan på 
liberaliseringsprocessens hastighet och framgång i Europa, och som mer allmänt 
kommer att vara till stöd vid 
utarbetandet av regler som bidrar till skapandet av informations-samhället. Ett 
sådant regelverk som utarbetas genom sammanhängande åtgärder på nationell nivå, 
unionsnivå och internationell nivå måste vara förenligt med subsidiaritetsprincipen 
och tillräckligt flexibelt för att kunna möta de nya och varierande krav som kan 
uppstå. Ett sådant regelverk bör säkerställa att nya tjänster, t.ex. inlärning på 
distans, telemedicin, teleshopping, fritidstjänster och video på beställning omfattas 
av dess räckvidd, så att utveckling av sådana tjänster främjas. På grund av den 
osäkerhet (ekonomisk, teknisk och social) som påverkar utvecklingen av nya 
tjänster, kan ytterligare undersökningar och breda samråd krävas innan fasta regler 
kan fastställas. 
Under alla omständigheter måste det allmänna regelverk som kommer att växa fram 
med avseende på andra regleringsmässiga aspekter av informationssamhället vara 
fast förankrat i fördragets grundläggande principer, så att förverkligandet av den 
inre marknaden kan fullföljas Utöver de områden som särskilt nämndes vid 
samrådet (se nedan), pågår arbetet med att upprätta detta regelverk genom 
utarbetandet av 
en grönbok om kommersiell kommunikation, 
en grönbok om juridiskt skydd av krypterade signaler, 
det kommande samrådet om ägande av media, och 
ett meddelande om behovet av en mekanism på den inre marknaden för 
säkerställande av att nya nationella förslag är öppna och överensstämmer 
med den inre marknadens principer. 
Följande områden behandlades vid samrådet: 
Dataskydd och personlig integritet 
Vid samrådet framkom tydliga förväntningar från operatörer, tjänste-producenter, 
användare och hushållskonsumenter om ett snabbt fastställande av gemensamma 
regler för dataskydd och skydd av den personliga integriteten inom Europeiska 
unionen. Samtidigt betonades vikten av att regelverket står i proportion till de mål 
som efter-strävas och av att varken förnyelsen eller utarbetandet av global 
kommunikation bromsas. 
I detta sammanhang anser kommissionen att det nu är av största vikt att snarast anta 
de föreliggande förslagen till både ett allmänt direktiv och ett särskilt 
46 
telekommunikationsdirektiv om dataskydd och skydd av den personliga integriteten. 
Skyddet av den immateriella äganderätten 
Ett tillräckligt skydd av den immateriella äganderätten sågs vid samrådet som en 
nödvändig förutsättning för att locka investerare till det europeiska 
informationssamhället och för att på ett rättvist sätt belöna förnyelse. Det problem 
som sektorn ansåg viktigast var att leverantörer av både traditionell 
telekommunikation och av nya tjänster samt av innehåll bör ha möjlighet att utöva 
tillräcklig kontroll över spridningen av sina produkter i en digital omgivning. 
I detta sammanhang stöddes kommissionen förslag till direktiv om databaser, och 
samtidigt ansågs det att den befintliga upphovs-rättsliga ramen kommer att vara av 
vikt för att tillhandahålla ett lämpligt system för skydd av framtida digitala arbeten. 
Kommissionen kommer att ytterligare undersöka dessa frågor i sin grönbok om 
immateriell äganderätt i informationssamhället. 
Politik inom den audio-visuella sektorn och mediakoncentration 
Vid samrådet uttrycktes stöd för utarbetande och anpassning av en politik pä dessa 
områden med hänsyn till de framväxande telekommunikations- och 
kommunikationsomgivningarna. 
Medan det i vissa synpunkter betonades att det är önskvärt med en gemensam 
hållning för att behandla konkurrensfrågor som uppstår till följd av vertikal 
integration eller sammanslagning av delägare från tidigare åtskilda sektorer av 
ekonomin, betonades i andra de unika frågor som uppkommer inom ramen för 
politiken inom den audio-visuella sektorn. Dessa gäller den grundläggande 
yttrandefriheten (både i kommersiell och politisk mening) och frågan om 
informationskällornas mångfald. Kommissionen behandlar dessa frågor bl.a. i sitt 
meddelande om tjänster i informationssamhället: Skapandet av ett regelverk av den 
17 mars 1995, SEK(95) 444. 
V. 9.2 Regelverkels framlida utveckling 
Syftet med grönbokens samråd om regelverkets framlid var inte att ge svar pä 
frågorna om den framtida utvecklingen ulan snarare alt skapa debatt Dessutom gör 
den audio-visuella sektorns begränsade deltagande i samrädsförlärandet att det är 
svårt att dra några slutsatser om konvergensens konsekvenser för den framtida 
hållningen i reglerings-frågor. Kommissionen anser emellertid att vissa principer kan 
identifieras som kommer att utgöra ett stöd för de framtida diskussionerna, i första 
hand vad gäller utvecklingen av regelverket för telekommunikation och i andra hand 
vad gäller den framtida hållningen i regleringsfrågor i ett informationssamhälle där 
konvergens har ägt rum. 
a) Den framtida utvecklingen av regelverket för telekommunikation efter I99H 
Vid samrådet framkom ett antal faktorer som kan tjäna som vägledning för den 
47 
framtida utvecklingen av regelverket för telekommunikation: 
Ett effektivt genomförande av det framtida regelsystemet måste garanteras. 
Detta kommer i ökande grad att vara beroende av oberoende och effektiva 
regler på lämplig nivå. 
Reglerna kommer att ha fortsatt betydelse även efter 1998 för att säkerställa 
att konkurrens effektivt kan införas och för att garantera särskilda 
allmännyttiga mål, t.ex. tillhandahållande av allmänt tillgängliga tjänster. 
Samtidigt måste regelverket utvecklas för att spegla graden av konkurrens, 
så att reglerna successivt kan avvecklas för att tillåta marknadskrafterna att 
verka. 
När effektiv konkurrens införs kommer taxorna att i ökande omfattning 
bestämmas av marknadskrafterna, och de kommer att spegla både efterfråge-
och kostnadsförhållanden. Reglerna kan därför i större utsträckning inriktas 
på områden där flaskhalsar 
och marknadsdominans föreligger För att göra det möjligt för de nuvarande 
operatörerna att pä ett effektivt sätt reagera på marknadskrafterna, bör 
processen för ombalansering av taxor påskyndas Sådan ombalansering 
måste emellertid ske parallellt med åtgärder för att främja en smidig 
övergång för vissa användargrupper (t.ex användare med låga inkomster 
eller särskilda behov) till större kostnadsmedvetenhet, framför allt vad gäller 
åtkomst och kostnad för lokalsamtal. För att säker-ställa ett tillräckligt 
skydd för dessa konsumenter måste tcle-operatörerna kunna erbjuda ilexibla 
taxor, t.ex. taxesystem som riktar sig till särskilda användargrupper 
Genomtänkta system för pristak kan vara till hjälp vid 
ombalanseringsprocessen och samtidigt säkerställa tillräckligt skydd för 
konsumenterna. Ett lämpligt övervakningssystem bör inrättas under 
övergångsperioden. 
Alla regler på nationell och europeisk nivå måste stå i proportion till det mål 
som eftersträvas. I princip kan nuvarande asymmetrier på ett säkert sätt 
avskaffas när effektiv konkurrens införs. Det slutliga målet måste vara att 
skapa en miljö där alla användare kan erhålla vilka tjänster som helst frän alla 
operatörer med hjälp av vilken teknik som helst. 
Sektorn kan utvecklas utan en strukturell förhandsuppdelning men med 
förbehåll för tillämpning av gemenskapsrätten, särskilt konkurrensreglerna. 
b) Den framtida utvecklingen av ett sammanhängande regelverk for en 
konvergerad omgivning 
Även om grönboken i första hand inriktades på omgivningen för 
telekommunikation, behandlades i synpunkterna frågan om den framtida hållningen 
för att stödja utvecklingen mot en fullständigt konvergerad omgivning. Framför allt 
betonades behovet av ett sammanhängande synsätt både inom unionen och inom den 
48 
nationella politiken, i stället för en rad olika inriktningar inom de olika sektorerna 
som inför var och en av de övriga sektorerna framställs som ett fullbordat faktum. 1 
detta avseende bör grönbokens grundläggande hållning upprepas, nämligen den att 
syftet inte är att utsträcka regleringen på området för telekommunikation till att 
även omfatta sektorn för radio- och TV-sändning eller andra sektorer. Samtidigt kan 
ett antal grundläggande principer identifieras utifrån synpunkterna, som kan vara till 
hjälp vid fastställandet av en sammanhängande hållning till reglering i den framtida 
debatten om reglering för att uppnå konvergens: 
Det är lämpligt att göra en tydlig åtskillnad mellan "transport" (den 
infrastruktur för kommunikation som kan användas för leverans av 
traditionell telekommunikation och nya tjänster eller program) och 
"innehåll". 
Reglerna bör vara neutrala i förhållande till tekniken 
Säkerhetsåtgärder kan komma att behövas vad gäller både "transport" och 
"innehåll", men målen för reglerna kommer troligen att vara mycket olika. 
Syftet måste emellertid vara att åstadkomma en sammanhängande 
regelstruktur som kan utgöra ett stöd för informationssamhällets behov. 
Det kan vara lämpligt att utveckla en gemensam ståndpunkt i fråga om 
allmännyttiga tjänster (allmänt tillgängliga tjänster inom 
telekommunikationssektorn och skyldighet att driva offentliga kanaler för 
radio- och TV-sändning inom den sektorn). 
Tekniska framsteg suddar ut skillnaderna mellan telekommunikation och 
radio- och TV-sändning, och konstgjorda regleringsmässiga 
hinder bör undvikas. Kommissionen undersöker för närvarande dessa frågor 
och kommer att hålla omfattande samråd inom den audio-visuella sektorn 
och närliggande sektorer, bl.a. inom ramen för en grönbok om nya audio-
visuella tjänster 
V. 10 Genomförande 
Vid samrådet om grönboken om infrastruktur bekräftades att en balans måste 
upprätthållas mellan de två kompletterande områdena harmonisering och 
liberalisering samt att regelverkets framtida utveckling måste fortsätta att spegla 
denna balans som hittills har utgjort kärnan i gemenskapens politik pä 
telekommunikationsområdet 
Pä grund av den pressade tidsplanen för en fullständig liberalisering är det väsentligt 
att kommissionen, rådet och Europaparlamentet samarbetar nära och påskyndar 
arbetet med att slutföra det framtida regelverket. Det kommer att vara 
medlemsstaternas och deras nationella reglerande myndigheters ansvar att 
säkerställa att överföring och genomförande av detta regelverk sker i tid samt 
49 
kommissionens ansvar att säkerställa fullgörandet av liberaliseringsprocessen. 
Vad gäller det eventuella inrättande av en särskild europeisk reglerande myndighet 
för telekommunikation som skulle ansvara för licensiering av framför allt 
transeuropeiska telenät och -tjänster och även andra regleringsområden, vilket 
förespråkades i ett antal av de synpunkter som mottogs, är det ännu för tidigt för att 
dra några definitiva slutsatser. Vid samrådet föreslogs att en sådan myndighet skulle 
kunna ansvara för områden som harmonisering av licenser, nummer, frekvenser och 
sammankoppling. Kommissionen genomför för närvarande undersökningar om 
frågan, och dessa bör kunna ge en grund för vidare analys i ett senare skede. 
Vid varje bedömning av denna institutionella fråga bör det avgörande kriteriet vara 
huruvida inrättandet av en sådan myndighet väsentligen skulle öka regelverkets 
effektivitet 
50 
VI TIDSPLAN FÖR ÅTGÄRDERNA 
I rådets resolutioner 93/C213/02 och 94/C379/03 krävs att kommissionen före den 
1 januari 1996 skall utarbeta förslag till det framtida regelverket för liberaliserad 
telekommunikation. Mot bakgrund av de prioriteringar som anges ovan kan följande 
tidsplan för åtgärderna nu upprättas, i vilken hänsyn tas till den nödvändiga balansen 
mellan de kompletterande områdena liberalisering och harmonisering. 
Datum Liberalisering Harmonisering 
Före den 31 juli Utkast till ändring av kommissionens Gemensam ståndpunkt om för-slag till 
1995 direktiv 90/388/EEG vad gäller mobil Europaparlamentets och rådets direktiv 
och personlig kommunikation om ONP-telefoni 
Utkast till ändring av kommissionens 
direktiv 90/388/EEG vad gäller full­
ständig liberalisering av infrastruktur för 
tele-kommunikation och av tele-tjänster 
från och med den I januari 1998 
Före den 1 Antagande av ändring av kommissionens Antagande av förslaget till 
januari 1996 direktiv 90/388/EEG vad gäller Europaparlamentets och rådets direktiv 
kabeltevenät om ONP-telefoni 
Antagande av ändring av kommissionens Förslag till ändring av rådets direktiv 
direktiv 90/388/EEG vad gäller mobil 90/387/EEG (ramdirektiv om ONP) och 
och personlig kommunikation av rådets direktiv 92/44/EEG (direktiv 
om ONP för förhyrda förbindelser) 
Antagande av ändring av kommissionens Förslag till Europa-parlamentets och 
direktiv 90/388/EEG vad gäller full- rådets direktiv om tillämpning av 
ständig liberalisering av infrastruktur för principen om tillhanda-hållande av 
tele-kommunikation och av tele-tjänster öppna nät på sammankoppling mellan 
från och med den 1 januari 1998 allmänna telenät och -tjänster 
Vid behov, förslag till lämpliga Anpassning av de nuvarande förslagen 
bestämmelser för att ge ytterligare kraft på området för licensiering 
åt de principer som fastställs i fördraget 
(t.ex. artiklarna 85 och 86), särskilt vad 
gäller sammankoppling och åtkomst 
Förslag till rådets beslut om samordnad 
licensiering av satellittjänster (PCS) 
I inom liuropeiska unionen 
51 
Datum Liberalisering Harmonisering 
Meddelande till Europa-parlamentet och 
rådet om förberedelserna för liberali­
serad telekommunikation, med särskild 
tonvikt på frågan om allmänt tillgängliga 
tjänster 
Meddelande till Europa-parlamentet och 
rådet om nummerupplysning och 
katalogtjänster 
Före den 1 Antagande av eventuella åtgärder som Europaparlamentets och rådets 
januari 1997 krävs för att ge ytterligare kraft åt de antagande av de bestämmelser som 
principer som fastställs i fördraget, avses ovan 
särskilt i artiklarna 85 och 86 
Före den 1 Fullgörande av medlems-staternas Fullgörande av medlems-staternas 
januari 1998 genomförande av de genomförande av de 
liberaliseringsbestämmelser som avses harmoniseringsbestämmelser som avses 
ovan i enlighet med tillämpliga ovan i enlighet med tillämpliga 
tidsplaner tidsplaner 
52 
VII SLUTSATSER 
Vid samrådet om del I och II i grönboken om infrastruktur gavs samtliga berörda 
inom telekommunikationssektorn möjlighet att lämna synpunkter på den specifika 
frågan om liberalisering av infrastruktur, och mer allmänt om den övergripande 
hållning i fråga om reglering av nät och tjänster som kommissionen föreslår till stöd 
för övergången till fullständigt liberaliserad telekommunikation. Detta samråd 
utgjorde fortsättningen pä den process av öppna samråd som inleddes genom 1992 
års översyn av teletjänster och fortsatte med 1994 års grönbok om mobil och 
personlig kommunikation. 
Samrådet var inriktat på de viktigaste regleringsmässiga frågorna vad gäller allmänt 
tillgängliga tjänster, sammankoppling och licensiering, och ett starkt stöd uttrycktes 
för ett snabbt utarbetande av regler på dessa områden. Kommissionens förslag till 
åtgärder har angivits ovan 
Parallellt med dessa regleringsmässiga prioriteringar kommer kommissionen i 
överensstämmelse med de åsikter som uttrycktes vid samrådet att fortsätta arbetet 
med de frågor som gäller syssel-sättningen och de sociala och samhälleliga 
förändringar som informationssamhället medför. I detta avseende behandlades i 
grönboken och vid samrådet en rad frågor som går utanför den egentliga frågan om 
reglering av telekommunikation, nämligen 
sysselsättningen, 
de sociala och samhälleliga effekterna av en' konkurrensutsatt marknad för 
teletjänster, och 
samspelet mellan politiken på telekommunikationsområdet och unionens 
politik på närliggande områden, t.ex. immateriell äganderätt, politik inom 
den audio-visuella sektorn och dataskydd. 
Under alla omständigheter är det av yttersta vikt att lösa sådana frågor inom andra 
av gemenskapens politikområden och att utnyttja t.ex. den expertis som finns i 
gruppen av experter på sociala frågor och i andra forum, om allmänhetens 
förtroende för liberalisering av telekommunikation och för informationssamhället 
skall bibehållas 
Kommissionen anser att det vid samrådet uppnåddes ett tydligt samförstånd om de 
viktigaste förslag som läggs fram i grönboken och att samrådet därför utgör ett 
väsentligt bidrag till de åtgärder som kommissionen kommer att föreslå under andra 
halvåret i år 
Kommissionen har på grundval av samrådet utarbetat denna rapport, som den nu 
överlämnar till Europaparlamentet och rådet 
53 
BILAGA 
FÖRTECKNING ÖVER DELTAGARE VID SAMRÅDET OM 
1995 ÅRS GRÖNBOK OM LIBERALISERING AV 
INFRASTRUKTUR FÖR TELEKOMMUNIKATION OCH AV 
KABELTEVENÄT 
54 
FORTECKNING OVER SAMMANTRÄDEN 
Ruiidabordssamtal med ordförandena för nätoperatörerna den 10 
februari 1995. 
54 företag för fast, mobil och alternativ infrastruktur var representerade. 
Allmänt samrådsmöte den 20-21 februari 1995 
Omkring 125 organisationer deltog. 
Möte med fackföreningarna den 14 mars 1995 
Möte med den tillfälliga kvalificerade kommittén av nationella 
reglerande myndigheter den 16 mars 1995 
33 
FÖRTECKNING OVER DELTAGARE SOM LÄMNAT 
SKRIFTLIGA SYNPUNKTER 
National Regulatory Authorities 
Austrian National Regulatory Authorities (AU) 
Bundesministerium fur Post- und Telekommunikation (D) 
Department of Trade and Industry (UK) 
General Directorate of Posts and Telecommunications (ICE) 
Institute belge des services postaux et des télécommunications (BE) 
Instituto das Comunicacöes de Portugal (PO) 
Ministère des Technologies de l'Information et de la Poste 
Ministerio de Obras Publicas Transportes (ES) 
Ministry of Transport and Communications (FI) 
Ministerie van Verkeer en Waterstraat (NL) 
Ministry of Transport and Communications (N) 
National Post and Telecom Agency (SW) 
Joint Committee of Telecommunication:* 
Associations 
Association of Private European Cable Operators 
Association of Finnish Telephone Companies (ATC) 
Association Française des Utilisateurs du Téléphone et des Télécommunications (AFUTT) 
Bureau Européen des Unions de Consommateurs 
The Cable Communications Association 
Conseil National du Patronat Français 
Danish Bankers Association 
Danish Chamber of Commerce 
Danish Insurance Association 
Danish Shippers' Council (ETU) 
Dansk Dataförening 
Dansk Industri (Dl) 
Deutsche Industrie und Handlestag 
Deutsche Postgewerkschaft 
ECCA 
ECTEL (the European Telecomminications and Professional Electronics Industry) 
Eurobit 
European Public Telecommunications Network Operators Association (ETNO) 
EU Committee of the American Chamber of Commerce 
European Association of Advertising Agencies 
European Broadcasting Union 
Euiopean Council of Telecommunications Users Association (ECTUA) 
European Conference of Data Protection Commissioners 
European IT Industry Round Table (EITIRT) 
EVUA - European Virtual Private Network Users Association 
Federation Belges des Coopératives (FEBECOOP) 
Federation of the Electronics Industry (FEI) 
French Consumer and User Associations : (joint submission of ASSECO CFDT, AFOC, ANC, 
56 
AFUTT, LEO, Lagrange, ORGECO, CSF, UNAF, CNAFAL, Familles Rurales, CNAPFS, CGI, 
UFCS, J. Lucas) 
Föreningen af Teknikumingengeniarer 
Gewerkschaft der Post- und Femmeldebediensteten 
International Chamber of Commerce 
IT Association of Denmark 
Landbrugsraadet 
Mediaraad 
Motion Picture Association 
Office of the United States Trade Representative 
UNICE 
Verband der Telekommunikationsnetz und Mehrwertdiensteanbieter (VTM) 
Vereniging van exploitanten en machtiginghouders van centrale antenne inrichtingen (VECAI) 
World Travel & Tourism Council 
Individual Organisations 
ARD 
Airtouch 
AT&T 
BBC 
Belgacom 
BellSouth Europe 
Bouygues Telecom 
British Telecom 
Cable & Wireless pic 
Cellnet 
Chr.F.Rovsing A/S (CFR-AS) 
Club informatique des grandes entreprises françaises 
CNI-Communications Network International GmbH 
Colin Long, Coudert Brothers 
Communication Media Services S.A. 
Compagnie Générale des Eaux 
Datsa Belgium 
Debitel 
Deutsche Sparkassen und Giroverband 
Deutsche Telekom 
Energis 
Enertel 
E-Plus Mobilfunk 
EURIM 
France Telecom 
Fundesco 
Hermes Europe Hitrail B.V. 
Kingston Communications 
Mannesmann Mobilfunk 
Marconi (Companhia Poiluguesa Radio) 
Mercury Communications 
Mercury one2one 
MFS Communications 
National Research and Development Centre for Welfare and Health (NAWH) (FIN) 
Netcologne GmbH 
Netcom GSM 
Nokia 
OTE 
Orange 
57 
Österreichische Post 
Post et Télécommunications (LUX) 
Post & Telekom (AU) 
Portugal Telecom 
PTT Telecom 
Raadgevond Comité voor de Telecomnuinicatic (RC'I ) 
Reuters 
Sociélé Française du Radiotéléphone (SFR) 
Sonofon GSM 
Stet 
TeleDanmark 
Telecom Eireann 
Telecom Finland 
Telefonica 
Telekommunikations Gesellschaft fur Betrieb 
und Dienstleistungen mbH 
TK Netzkooperation 
Telenor 
Telenor Mobil 
Thyssen Telecoms AG 
Torch Telecom 
Telia 
Unisource 
Dr Rolf H. Weber 
Prof.Dr. Paul J.J. Welfens 
58 

ii i 
ISSN 1024-4506 
KOM(95) 158 slutlig 
DOKUMENT 
SV 15 
Katalognummer : CB-CO-95-195-SV-C 
ISBN 92-77-88661-7 
Byrän för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer <£~^ 
L-2985 Luxemburg J >