Tillkännagivande enligt artikel 19.3 i rådets förordning nr 17(1) beträffande ärende COMP/E-3/37.921 - Viking Cable

(2001/C 247/04)

(Text av betydelse för EES)

I. Anmälan

Kommissionen mottog den 11 juli 2000 en anmälan enligt artiklarna 2 och 4 i förordning nr 17 rörande tre avtal som slutits mellan PreussenElektra (nuvarande E.ON Energie), Statkraft, Statnett och Viking Cable AS. Avtalen för upprättandet av ett samriskföretag, Viking Cable AS, som skall anlägga och driva en ny undervattenskabel för överföring av högspänningsström mellan Norge och Tyskland.

II. Parterna

E.ON Energie är verksamt inom produktion, överföring, distribution av och handel med elkraft. Sedan sammanslagningen av VEBA och VIAG är E.ON Energie det största dotterbolaget inom E.ON AG-gruppen, som har sitt säte i Tyskland.

Statkraft SF är ett statsägt norskt företag som är verksamt inom produktion, leverans av och handel med elektricitet.

Statnett SF är ett statsägt norskt företag som ansvarar för driften av det nationella nätet.

Viking Cable AS är ett samsriksföretag som ägs och drivs av Statnett och E.ON Energie. Det har som målsättning att anlägga, förvalta, finansiera, underhålla och driva Viking Cable och att transportera elektricitet genom det. Företaget kommer inte att ägna sig åt handel med elektricitet.

III. Avtalen

Tre avtal har anmälts:

i) Det allmänna avtal av den 5 maj 1993 som slutits mellan E.ON Energie och Statkraft om fasta leveranser av elkraft från Statkraft till E.ON Energie och ett ömsesidigt utbyte av elkraft mellan parterna via Viking Cable.

ii) Det aktieägaravtal av den 5 maj 1993 som slutits mellan E.ON Energie och Statkraft om villkoren för Viking Cable AS' verksamhet.

iii) Det huvudavtal av den 25 augusti 1993 mellan Statkraft och Statnett genom vilket Statkraft överlåter alla sina rättigheter och skyldigheter enligt aktieägaravtalet till Statnett. Överlåtelsen skedde sedan det norska Stortinget tillkännagett principen om att Statnett skall äga och driva alla nya internationella förbindelseledningar.

IV. Syftet med avtalen

Viking Cable AS upprättades för att anlägga en ny högspänningskabel (interconnector) under vattnet mellan Norge och Tyskland. Statnett kommer att äga den ena hälften av samsriskföretaget och E.ON Energie den andra. Den nya kabeln kommer att ha en överföringskapacitet på 600 MW och beräknas kunna tas i drift i slutet av 2004. Genom avtalen möjliggörs ett utbyte av elkraft mellan Norge, som har ett system som bygger pä vattenkraft, och Tyskland, som har ett huvudsakligen värmebaserat elkraftssystem. Det främsta syftet är att exportera elektricitet från Norge till Tyskland genom fasta leveranser. Genom att bygga den nya kabeln vill E.ON Energie undvika att behöva anlägga ett nytt kraftverk i Tyskland.

Elkraften kommer att levereras i form av fasta leveranser från Statkraft till E.ON Energie och genom ett kortfristigt utbyte mellan de båda företagen. Den fasta leveransen kommer att omfatta en maximal kapacitet och produktion på 600 MW respektive 1200 GWh per år i 25 år efter det att kabeln tagits i bruk. I den utsträckning överföringskapaciteten inte tas i anspråk av fasta leveranser av elkraft kommer den att användas för kortfrista utbyten via NordPools spotbörs i Norge. Sådana kortfristiga utbyten, med en varaktighet på en dag eller mindre, kommer att sättas igång automatiskt när det uppstår en viss prisskillnad mellan NordPools spotpris och E.ON Energies marginalproduktionskostnad. Partern har för avsikt att basera prisskillnaden pä riktpriset på någon av de två tyska elbörserna (Leipzigs elkraftsbörs och elbörsen i Frankfurt am Main) snarare än på marginalkostnaden för E.ON Energie, när elbörserna väl blivit så pass etablerade att de kan tillhandahålla ett spotpris som respekteras. Avkastningen från de kortfristiga utbytena kommer att delas lika mellan E.ON Energie och Statkraft.

I avtalen fastsälls att Statkraft och E.ON Energie skall ha ensamrätten till att använda Viking Cable under en period av 25 år.

V. Marknaden

Parterna kommer att använda den nya kabeln för överföring av elektricitet mellan Norge och Tyskland. Det finns för närvarande inga andra direkta länkar för överföring av elektricitet utan endast ledningar som går genom grannländerna.

I dag kan överföring av elektricitet mellan Norge och Tyskland ske via ett antal ledningar, däribland Skagerackkabeln mellan Norge och västra Danmark, Konti-Skan mellan Sverige och västra Danmark, Kontek mellan östra Danmark och Tyskland, Baltic Cable mellean Tyskland och Sverige och SwePol mellan Sverige och Polen.

Vissa av dessa ledningar år dock helt eller delvis blockerade av långfristiga avtal om företrädesrätt. Andra ledningar kan visa sig inte vara affärsmässigt livsdugliga på grund av transportavgifter, geografiskt läge och överbelastningar av nätverket. Vad beträffar Skagerackkabeln, som förenar Norge och Danmark, gjordes dess fulla överföringskapacitet på 1000 MW tillgänglig på NordPools elbörs från och med den 1 januari 2001. I syfte att fördela den knappa kapaciteten i det dansk-tyska nätverket hålls det auktioner på daglig, månatlig och årlig basis. E.ON Energie har en långfristig företrädesrätt på 300 MW vid den dansk-tyska gränsen för kraftverket EV3, som är beläget i Danmark. De ansvariga nätverksoperatörerna är skyldiga att tillämpa öppna och icke-diskriminerande kriterier när de ger tredje man tillgång till sina nätverk. De ansvariga nätverksoperatörerna, E.ON Netz och Eltra, har uttryckt sin avsikt att utöka den befintliga ledningskapaciteten vid den dansk/tyska gränsen innan Viking Cable tas i bruk.

E.ON Netz har dessutom uttryckt sin avsikt att utöka sitt nätverk i norra Tyskland innan Viking Cable tas i bruk för att minska risken för överbelastning.

För närvarande skulle man kunna ifrågasätta huruvida alla de ledningar som nämnts ovan är delar av en och samma produktmarknad och geografiska marknad. Eftersom de anmälda avtalen dock inte kommer att få några följder som strider mot konkurrensreglerna på någon transmissionsmarknad eller någon annan möjlig marknad, t.ex. leverantörsmarknaderna i Tyskland och Norge, krävs det inte någon exakt definition av marknaden i detta fall.

VI. Parternas argument

Det krävs mycket kapital för att anlägga och driva undervattenskablar över långa avstånd på djupt vatten. Avtal om utbyte av elkraft måste därför vara långfristiga för att säkra investeringar. För att försäkra sig om att investeringen i överföringskapacitet via den nya kabeln är genomförbar krävs det enligt de anmälande parterna en långfristig överenskommelse med samma tidslängd som livslängden på ett vanligt kraftverk, dvs. ungeför 25 år. För att avtalen om utbyte av elkraft skall kunna uppfyllas krävs dessutom att den fulla överföringskapaciteten för Viking Cable finns tillgänglig för parterna på begäran.

Enligt parterna kan inte överföringskapacitet göras tillgänglig för tredje man. Det enda sättet på vilket tredje man kommer att ha tillgång till ekektricitet som förts över via kabeln är via NordPool där det kortfristiga utbytet kommer att ske på den norska sidan. E.ON Energie kommer att specificera en daglig plan för fasta leveranser av elkraft och för volymerna för kortfristigt utbyte. När de kortfristiga volymerna väl fastställts och meddelats NordPools spotbörs kl. 12.00 dagen före handeln, kan de inte ändras. Om det finns kvar tillgänglig kapacitet sedan de kortfristiga volymerna fastställts, kan E.ON Energie ändra (renominera) den fasta volymen elkraft med mycket kort varsel, till och med på leveransdagen. Denna höga grad av flexibilitet kan endast säkerställas om E.ON Energie och Statkraft har hela överföringskapaciteten till sitt förfogande.

VII. Kommissionens avsikt

Upprättandet av Viking Cable kommer att leda till att kapaciteten för överföring av elektricitet mellan Tyskland och Norge ökar. Det kräver också betydande investeringar av de anmälande parterna. Kommissionen är av den preliminära uppfattningen att de anmälda avtalen inte kommer att begränsa konkurrensen på det sätt som avses i artikel 81 och att de inte heller kommer att strida emot artikel 82 i EG-fördraget. Kommissionen har följaktligen för avsikt att inta en välvillig inställning till avtalen. Innan kommissionen gör detta uppmanar den övriga berörda parter att inom en månad efter det att detta tillkännagivande offentliggjorts sända in sina synpunkter per fax (32-2) 295 01 28 eller per post med referensnummer E-3/37.921 till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Direktorat E - Enhet E-3

Rue Joseph II/Jozef II-straat 70 B - 1000 Bryssel.

(1) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.