SV Europeiska unionens officiella tidning C 271/11

Regionkommitténs yttrande – För en heltäckande strategi för EU:s städer

2014/C 271/03

Föredragande : Bas VERKERK (NL–ALDE), borgmästare i Delft Referenser :

I. POLITISKA REKOMMENDATIONER

Inledning

1. Städerna är viktiga ekonomiska motorer i EU, idealiska centrum för personlig och samhällelig utveckling och har stor potential när det gäller miljöeffektivitet. Städernas och stadsområdenas engagemang är viktigt för genomförandet av Europa 2020-strategin och för EU:s ekonomiska, sociala och territoriella utveckling (1).

2. Städernas viktiga plats i det europeiska samhället utgör bakgrunden till medlemsstaternas och kommissionens initiativ att utarbeta en strategi för EU:s städer. Även i FN-sammanhang erkänns städernas betydelse. Just nu håller FN på att utarbeta sin nya strategi för städerna, som ska antas vid den tredje konferensen om stadsutveckling, Habitat III-konferensen, år 2016. Strategin för EU:s städer kan bidra till denna.

3. EU-fördraget innehåller flera hänvisningar som EU kan åberopa som rättslig grund för att, som tillägg till medlemsstaternas primära behörighet när det gäller stadspolitik, stödja den nationella, regionala och lokala stadspolitiken, t.ex. hänvisningarna till ekonomisk, social och territoriell sammanhållning (artikel 3), till lokalt självstyre (artikel 4) och till subsidiaritetsprincipens lokala dimension (artikel 5). För närvarande finns det emellertid ingen heltäckande framtidsinriktad strategi för städer på EU-nivå, trots att Europaparlamentet 2011 efterlyste ett program för städer i Europa (2) och trots den mellanstatliga process som är knuten till Leipzigstadgan och Toledoförklaringen. Eftersom det saknas en övergripande strategi för städer brister det på EU-nivå i samstämmigheten mellan de olika politiska initiativen och stödprogrammen, och de politiska initiativen ger inte alltid de konkreta resultat som önskas.

4. Tidigare erfarenheter visar också att det inte finns någon garanti för att den urbana dimensionen kommer att stå kvar på den europeiska dagordningen (3). Kommissionen offentliggjorde redan 1997 ett meddelande om ett program för städer inom Europeiska unionen (4), men trots en lång rad förklaringar och åtgärder har detta program tjugo år senare ännu inte sett dagens ljus. EU måste se till att städerna och stadsområdena utvecklar sin fulla styrka och potential som motorer för ekonomisk tillväxt, sysselsättning och social integration. Det är nu dags för en verklig europeisk strategi för städerna. Med Leipzigstadgan har man lagt en god grund för detta. En europeisk strategi för städer ska innehålla samtliga ekonomiska, sociala och miljömässiga perspektiv på hållbar statsutveckling.

5. ReK uppmanar kommissionen att i samband med det planerade meddelandet med anledning av det stadsforum som anordnades den 17–18 februari 2014 lägga fram en vitbok om en heltäckande strategi för städerna. Denna vitbok ska göra det möjligt att strukturellt förankra den urbana dimensionen i all relevant EU-politik och EU-lagstiftning i syfte att undvika nuvarande överlappningar och inkonsekvenser. Kommittén kommer själv i anslutning till arbetet på vitboken att fortsätta diskussionen om EU:s strategi för städerna för att ge kommissionen konkreta synpunkter och för att hålla kvar diskussionen om strategin för städerna på den europeiska dagordningen. ReK framhåller att det krävs en hållbar och helhetsinriktad strategi för stadsområden som bygger på idéerna och förslagen i kommitténs övriga yttranden som kompletterar föreliggande yttrande, dvs. de som berör det sjunde miljöhandlingsprogrammets fokus på hållbara städer (5) och paketet för rörlighet i städer (6).

6. Med en EU-strategi för städerna tas nämligen vederbörlig hänsyn till städernas roll när det gäller att förverkliga EU:s politiska mål och stärka EU:s internationella konkurrenskraft. När man utarbetar en EU-strategi för städerna får man samtidigt inte glömma växelverkan mellan städerna och landsbygden och den stora inverkan på den allmänna territoriella utvecklingen. Det är därför viktigt att skapa stark samverkan mellan EU-strategin för städerna och Europa 2020-strategins territoriella dimension.

Städernas styrka och deras utmaningar

7. Städerna har genom övergången från tjänsteekonomi till kunskapsekonomi och den fortgående digitaliseringen av samhället blivit EU:s ekonomiska pelare och motorer för sysselsättningen. Innovation och nya former av ekonomisk verksamhet finner ofta sitt ursprung i städerna. Städerna är också en grogrund för konst, kultur och kreativitet, som ger städerna och deras invånare deras identitet. Därmed utgör städerna en viktig styrka i konkurrensen mellan EU och övriga delar av världen.

8. I EU bor för närvarande ungefär 68 % av befolkningen i stadsområden (7). Vid sidan av de två stora världsstäderna Paris och London kännetecknas EU av en unik polycentrisk struktur med stora, medelstora och små städer. Cirka 200 miljoner människor bor i städer med upp till 1 00 000 invånare, som ofta fyller en viktig regional funktion i fråga om tjänster och infrastruktur samt en förbättrad livskvalitet och territoriell balans. EU:s strategi för städerna får därför inte begränsas till de största städerna i Europa, utan måste också gälla små och medelstora städer och stadsområden. Mot denna bakgrund är det glädjande att EU:s tre kommande ordförandeskapsländer – Italien, Lettland och Luxemburg – kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt små och medelstora städer i EU och deras roll i samband med gemensam territoriell utveckling.

9. För invånarna är dagens stad och de kringliggande landsbygdsområdena dock mycket mer än ett administrativt område. Invånarna i städerna och på landsbygden rör sig i stora tätortsområden i ett daily urban system på väg till de områden där de arbetar och till funktionella områden (i städerna eller i städernas utkanter). För att underlätta för sina invånare bildar myndigheterna i städerna nätverk med grannkommunerna för att hantera trafik och transporter, stadsplanering, grönområden och ekonomi på en passande nivå. Samarbetet mellan stadsområden och den omgivande landsbygden är avgörande i detta avseende. I detta sammanhang spelar stadsnära områden och landsbygdsområden en viktig roll, eftersom de förser de närliggande städerna med livsmedel, energi, utrymme, rekreation och natur, och dessutom erbjuder skydd mot faror såsom skogsbränder och översvämningar. Dessutom får man inte glömma att dessa stadsområden i vissa fall kan omfatta områden som ligger i mer än en medlemsstat. Särskild uppmärksamhet måste ägnas de specifika problemen i gränsöverskridande stadsområden.

10. Tätorterna eller de funktionella regionerna behöver andra styrformer och en långsiktig strategi för att uppnå god sammanhållning och konkreta resultat, exempelvis integrerade transportsystem (8). Dessa långsiktiga strategier, som i ett antal medlemsstater redan utarbetas i samarbete mellan de lokala och regionala myndigheterna, utgör grunden för ett integrerat områdesinriktat tillvägagångssätt som säkerställer områdets territoriella sammanhållning och möjliggör konkreta och mätbara resultat. Under perioden 2014–2020 kommer integrerade territoriella investeringar att göra det möjligt att använda resurser från olika prioriterade områden eller program, vilket kommer att ha en stimulerande verkan i flera medlemsstater, stärka sammanhållningen mellan städer och omgivande kommuner som hänger samman genom funktionella band, skapa synergieffekter och möjliggöra en mer ambitiös finansiering av projekt. Detta kommer i slutändan att göra det möjligt att lösa gemensamma problem över de enskilda kommunernas administrativa gränser. Kommissionen beskriver denna utveckling i sin studie ”Morgondagens städer” och tillstår att man i sin politik också över gränserna måste ta större hänsyn till funktionella regioner i form av tätorter och storstäder (9).

11. Genom att fungera på en större nivå som gör det möjligt att teckna lån (”borrowing size”) utnyttjar städerna tillsammans fördelarna av att ingå i ett större sammanhang, t.ex. större innovationsförmåga, bättre koppling mellan utbildning och arbetsmarknad och ett mindre ekologiskt fotavtryck, samtidigt som nackdelarna, t.ex. miljöförstöring, dålig tillgänglighet, social utestängning och kriminalitet, begränsas (10). Större är dock inte alltid bättre. Det är därför lika viktigt att se till att lokalsamhällena är aktivt representerade i det kommunala beslutsfattandet, till exempel vid diskussioner om samarbete med grannmyndigheter.

12. Trots detta är samhällsproblemen särskilt tydliga i stadsområden. Många europeiska politiska initiativ påverkar därför – avsiktligt och oavsiktligt – stadspolitiken. I detta sammanhang efterlyser kommittén en mer omfattande översikt över samtliga kommissionsinitiativ med en urban dimension med utgångspunkt i bakgrundsdokumentet till stadsforumet ”CITIES – Morgondagens städer: investera i Europa” i februari 2014 (11).

13. Städerna tar sitt ansvar när det handlar om att dra nytta av de möjligheter som ges och övervinna de hinder som uppstår. De europeiska städerna kan i detta sammanhang lämna ett väsentligt bidrag till genomförandet av Europa 2020-strategin. De samhälleliga utmaningar som strategin fokuserar på utgör också städernas och regionernas politiska dagordning. I detta sammanhang står invånarnas intressen i centrum. Städerna i EU står i dag inför olika utmaningar och problem. I vissa städer minskar invånarantalet på grund av utflyttning och åldrande, vilket leder till problem med servicenivån, medan befolkningen i andra städer växer, vilket innebär att trycket på tjänsterna ökar och andra problem såsom (ungdoms)arbetslöshet, social utestängning, fattigdom, bostäder till överkomliga priser, trafikstockningar och miljöförstöring förvärras. Ett vanligt problem, som förvärrats av recessionen, är att gapet blir allt större mellan en ökande efterfrågan på lokala tjänster och stagnerande eller minskade ekonomiska resurser. Strategin för städerna måste uppmärksamma alla dessa problem och utmaningar.

14. EU:s agenda för städer bör överge den nuvarande stadsmodellen, som är fragmenterad, segregerad och exkluderande, och försöka få till stånd en ny modell som är sammanhängande, komplex och inkluderande. Denna nya metod innebär att man övergripande fokuserar på en blandning av olika människor och funktioner för att generera ekonomisk verksamhet och arbetstillfällen och att man eftersträvar balans mellan de miljömässiga, ekonomiska och sociala aspekterna av stadsutveckling.

Städerna som drivkraft och plattform

15. Förhållandet mellan myndigheter och samhälle håller på att förändras i grunden. Medborgarna blir alltmer handlingskraftiga, de ställer allt högre krav och tack vare samhällets digitalisering klarar de sig i högre grad själva (det nya medborgarskapet). För det andra tar dessa medborgare i allt högre grad sitt sociala ansvar. Allt fler företag erbjuder livscykelbaserade produkter (”vagga till vagga”), motarbetar slöseri med råvaror och ger människor som halkat efter en chans på arbetsmarknaden. Myndigheterna i städerna vill i allt högre grad stärka sitt samarbete på olika nivåer inom ramen för ”quadruple helix” (som uppstått på grundval av triple helix-modellen) – samarbetet mellan myndigheter, näringsliv, kunskapscentrum och samhällsorganisationer – för att lösa olika samhällsproblem. De lokala myndigheterna spelar här ofta en ledande roll och erbjuder i egenskap av ”launching customer” eller drivkraft en plattform dit andra parter kan komma med lösningar. Städerna fungerar på så vis som platser (levande laboratorier) där man i samarbete med partner genomför de projekt som är bäst lämpade med tanke på de lokala förhållandena. Städer där det finns universitet och högskolor spelar en särskilt viktig roll när det gäller att uppmuntra företagande och koppla samman de tekniska möjligheterna och de stora samhällsfrågorna. Stadsområdena har därför blivit pilotprojektområden för EU-politiken.

16. Som en del av samhället har myndigheterna ett ansvar när det gäller att föra upp stora samhällsfrågor som den ekonomiska krisen, den demografiska utvecklingen och klimatproblemen på dagordningen. Klassiska former för styrning, organisation och ekonomi erbjuder inte längre någon lösning på dessa problem. Med hänsyn till utmaningarnas omfattning, krympande budgetar och sakernas komplexitet kan myndigheterna inte längre hantera allt själva.

17. I ett samhälle som i allt högre grad präglas av deltagande måste de lokala myndigheterna i sitt beslutsfattande lämna utrymme för gemensamt organiserade lokala initiativ av medborgare, företag och samhällsinstitutioner på stads- eller kvartersnivå. Det är alltså ett större antal aktörer och inte längre enbart den kommunala administrationen som svarar för stadens organisation. I detta nya samhälle är utmaningen att låta alla medborgare medverka, främst ungdomar och migranter, för att undvika att det uppstår en klyfta. Att fungera som instrument för social integration och skapa förutsättningar för invånarnas emancipation är två av den moderna stadens viktigaste funktioner.

18. Lokala initiativ gör att städerna och stadsområdena tillhandahåller alltmer skräddarsydda tjänster. Detta leder emellertid till en rad olika strategier i Europa. EU:s politik och lagstiftning måste ta hänsyn till de nya förhållanden som råder på lokal nivå och till de olika strategier för att ta itu med samhällsutmaningar som detta leder till, och man bör försöka sammanställa denna nya goda praxis och underlätta för hela EU att ta del av den.

19. Hittills har EU tillämpat en allmän lagstiftning och enhetliga tidsramar för att genomföra sina politiska mål. EU måste i fortsättningen ta större hänsyn till huruvida initiativen kan genomföras på lokal och regional nivå när man utarbetar sin politik och stå öppet för synpunkter från lokala och regionala myndigheter vid genomförandet av konsekvensbedömningar liksom vid utarbetandet av ny politik (nedifrån och upp-principen). Med hänsyn tagen till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna bör alla konsekvensbedömningar av nya förslag omfatta en kritisk granskning av konsekvenserna för städerna. Det är det enda sättet att redan på förhand bedöma och garantera genomförbarheten av EU:s politik och lagstiftning på lokal nivå.

För en heltäckande strategi för EU:s städer

20. För att ge diskussionen om den urbana dimensionen en strukturell förankring på EU-nivå föreslår kommittén att det stadsforum som anordnades den 17–18 februari 2014 ska upprepas vartannat år. Kommittén uppmanar dessutom kommissionen att inom sin organisation utse en ansvarig för stadspolitik med befogenhet att tillsammans med kommissionens avdelningsövergripande arbetsgrupp för stadspolitik kontrollera den urbana dimensionen i alla förslag och initiativ och möjliggöra ett heltäckande tillvägagångssätt. Denna arbetsgrupp skulle också göra det lättare för städerna att bidra till utformningen av ny EU-politik som påverkar stadsområden. Kommittén skulle kunna utse en företrädare för stadspolitik inom sin organisation för att kontrollera förslagens urbana dimension.

21. Kommittén stöder inrättandet av en arbetsgrupp där medlemsstaterna verkar för att nå fram till en gemensam vision för de europeiska städerna, där städernas ställning i Europa 2020-strategin beaktas, och en presentation av denna vision 2016. Medlemsstaterna uppmanas att i detta sammanhang ha ett nära samarbete med kommittén och sammanslutningarna av lokala myndigheter. Denna gemensamma vision kan utgöra en viktig grund för det fortsatta arbetet med att utforma strategin för städerna både på EU-nivå och på nationell, regional och lokal nivå.

22. Regionkommittén upprepar sin uppmaning till kommissionen att utarbeta en vitbok om en heltäckande strategi för städerna (12) innan uppföljaren till Europa 2020-strategin och EU-budgeten efter 2020 läggs fram. Vitbokens mål är att skapa en mer heltäckande strategi för de delar av EU:s politik och lagstiftning som berör städerna och stadsområdena och att göra städerna och de lokala och regionala myndigheterna mer delaktiga i utarbetandet av denna politik, samt att lägga fram rekommendationer om vilka delar av EU:s finansieringsprogram som kan understödja städernas utveckling. Grundvalen för detta är en förnyad styrning. Vitboken ska i slutändan leda till en verklig horisontell förankring av den urbana dimensionen i EU:s beslutsprocess, inte till en särskild EU-strategi eller ett särskilt EU-program. Vitboken bör utarbetas av nästa kommission i nära samarbete med städerna för att på så sätt framhålla behovet av en ny styrning av EU:s politik för städerna.

23. I vitboken bör följande frågor behandlas:

a) En ny metod för en mer heltäckande strategi för politikens utformning

24. Regionkommittén konstaterar att EU framför allt är beroende av levande och dynamiska städer för att säkerställa sin internationella konkurrenskraft. EU:s politik och lagstiftning kan bidra till att skapa de rätta förutsättningarna för detta. Cirka 70 % av EU:s politik och lagstiftning genomförs på lokal och regional nivå och detta kräver överordnad samstämmighet. Kommittén konstaterar dock att bestämmelser på EU-nivå i vissa fall får motsatt verkan. Ett gott exempel på detta återfinns i kommitténs yttrande ”Översynen av EU:s politik i fråga om luftkvalitet och utsläpp” (13). Enligt detta är det viktigt att man inom ramen för strategin för att förbättra luftkvaliteten harmoniserar ambitionsnivån mellan EU:s olika miljödirektiv och synkroniserar tidsfristerna för genomförandet om man vill uppnå önskade resultat.

25. Bristerna i politiken på EU-nivå när det gäller att hantera problemen vid källan leder till problematiska situationer. Vissa städer kan inte uppnå önskade normer, men samtidigt finns det en risk för att städerna via den nationella lagstiftningen i sina medlemsstater får betala EU-böterna för att EU-normerna inte uppfylls. Kommittén uppmanar kommissionen att ta fram en metod för att utarbeta en mer heltäckande politik för att skapa en samstämmig politik och lagstiftning, med utgångspunkt i en mer solid och deltagandebaserad territoriell konsekvensbedömning som involverar de lokala och regionala myndigheterna, så att EU kan skapa de rätta förutsättningarna för att städerna och stadsområdena ska kunna genomföra EU-politiken.

26. För att strategin verkligen ska bli heltäckande bör vitboken innehålla en tydlig definition av heltäckande hållbar stadsutveckling samt ta upp klara mål som EU vill uppnå på detta område. Det handlar om horisontella mål som ska uppnås genom de olika politikområdena.

27. Den integrerade strategin inom stadspolitiken förutsätter att man tar hänsyn till politiken för fysisk planering, eftersom stadsområdena sträcker sig över kommungränserna.

28. I det sammanhanget vill Regionkommittén erinra om sin ståndpunkt, att man bör använda territoriella konsekvensanalyser som ett instrument för att få till stånd en mer heltäckande politisk strategi och därmed främja den territoriella sammanhållningen (14). Kommittén definierar territoriell sammanhållning som ett tredimensionellt begrepp: en balanserad territoriell utveckling, territoriell integration och territoriellt styre. Kommittén beklagar att kommissionen begränsar den territoriella konsekvensanalysen till det första av dessa tre områden, eftersom just den andra dimensionen främjar en helhetsstrategi när det gäller politik och lagstiftning. Den kommande översynen av kommissionens egna riktlinjer för konsekvensbedömningar är emellertid en unik möjlighet att införliva den urbana dimensionen i kommissionens interna processer för utformning av politiken.

29. Vi anser att vitboken om en integrerad stadspolitik även bör ta upp frågan om upprustning av nedgångna stadsområden och återuppbyggnad och renovering av städer, liksom energieffektivitet i samband med byggnation.

30. Det europeiska innovationspartnerskapet ”Smarta städer och samhällen” är ett bra exempel på en mer heltäckande strategi på EU-nivå. Innovationspartnerskapet inrättades för att via offentliga/privata initiativ hitta innovationer för städerna i skärningspunkten mellan rörlighet i städerna, energieffektivitet samt informations- och kommunikationsteknik. Innovationspartnerskapet gör det möjligt att omsätta den makroekonomiska politiken på EU-nivå i städerna. I detta sammanhang är det emellertid viktigt att städerna får möjlighet att fastställa dagordningen och att de ges en stark ledande roll som stöder dem i deras funktion som drivkraft.

b) En urban dimension i de europeiska fonderna

31. Goda förebilder såsom det europeiska innovationspartnerskapet ”Smarta städer och samhällen” står i bjärt kontrast mot städernas medverkan i strukturfondsprogrammen 2007–2013. Under den nya programperioden 2014–2020 ägnar man via ett antal initiativ särskild uppmärksamhet åt sammanhållningspolitikens urbana dimension (kravet på att avsätta 5 % av Erufs anslag till stadsutveckling och att inrätta ett EU-nätverk för stadsutveckling samt medel för innovativa åtgärder på området hållbar stadsutveckling). Kravet på ökad koncentration kan dock leda till att en stads utveckling inte betraktas ur ett helhetsperspektiv. Det krävs bättre samordning inom kommissionen för att främja en djupare förståelse av den urbana dimensionens sektoriella politikområden (miljö, energiinfrastruktur, rörlighet) inom kommissionens samtliga tjänstegrenar.

32. Regionkommittén återupprepar sitt stöd för kommissionens engagemang för en heltäckande stadsutveckling i den nya sammanhållningspolitiken (15). Kommittén ställer sig även positiv till att man stärker partnerskapsprincipen i det nya sammanhållningspaketet och publicerar en europeisk uppförandekod för partnerskap. Regionkommittén kommer emellertid att fortsätta att vara vaksam vid det konkreta genomförandet av kommissionens förslag i anslutning till genomförandet av de nya operativa programmen för Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Europeiska socialfonden (ESF), särskilt när det gäller städernas deltagande i förvaltningen och styrningen av programmen.

33. Regionkommittén vill uppmana kommissionen att tillsammans med kommittén övervaka och om möjligt främja städernas förankring i de nya strukturfondsprogrammen. Eventuella lärdomar kan bidra till viktiga politiska rekommendationer för utformningen av sammanhållningspolitiken efter 2020 samt av andra EU-program som kan främja genomförandet av EU:s mål på lokal nivå.

34. Städer deltar också i andra EU-stödprogram, t.ex. Life, Horisont 2020 och Intelligent energi – Europa, men i dessa program saknas ett tematiskt fokus på stadsfrågor och synergieffekter med ESI-programmen. Särskild hänsyn till synergieffekterna mellan EU:s stödprogram skulle medföra positiva effekter i städerna.

c) En plattform för utbyte av bra metoder

35. Med skapandet av nätverk för lokala myndigheter på EU-nivå tillmötesgår kommissionen behovet av utbyte mellan städerna av exempel på bra metoder i olika frågor. Även Urbact-programmet för territoriellt samarbete, ett EU-initiativ för främjande av hållbar stadsutveckling, tillgodoser detta behov. Dessutom främjar konkurrensprogrammet ”Ett Europa för medborgarna” ett tematiskt nätverkande mellan kommunerna i frågor av gemensamt intresse som ett viktigt sätt att underlätta utbyte av bästa praxis. Utöver de medfinansierade programmen via strukturfonderna och EU:s konkurrensprogram, finns det även andra program för kunskapsutbyte mellan städerna (t.ex. Civitas, borgmästaravtalet, Mayors Adapt, initiativet smarta städer och samhällen, referensramen för hållbara europeiska städer samt ManagEnergy). Kommittén konstaterar att initiativen för utbyte av kunskap och erfarenheter blir allt fler och alltmer olika. För att få till stånd en mer heltäckande strategi uppmanar kommittén kommissionen att konsolidera EU:s olika stödprogram och stödja nätverken, så att lokalsamhällena får bättre möjligheter att förstå dem och delta i dem mer effektivt än vad som är fallet i dag.

36. För att städer och stadsområden ska kunna bedömas på ett lämpligare sätt än enbart genom BNP-indikatorn måste det finnas tillräckliga data för kunskapsutbyte om och riktmärkning av stadspolitiken, helst på nivån för funktionella regioner. Ett stort problem i detta sammanhang är att Eurostats Nuts-indelning inte ger någon bra bild av verkligheten i städerna och kommunerna. I detta syfte bör Eurostat tillhandahålla och sammanställa mer detaljerade lokala uppgifter och insatser samt fortsätta med Urban Audit (kartläggningen av läget i städerna) och liknande undersökningar. Alternativt bör man fastställa homogena kriterier för avgränsning av storstadsområden. Konkreta instrument bör tas fram för att mäta vilka framsteg som görs med en heltäckande strategi för städerna på EU-nivå och vilken inverkan den får. I detta sammanhang uppmanar kommittén kommissionen att utarbeta ett nytt övervakningsinstrument för utveckling av EU:s strategi för städerna.

d) Nya styresformer

37. Det är dags för nya styresformer som i ett tidigt stadium (t.ex. genom ReK, nätverk av städer som t.ex. Eurocities eller borgmästaravtalet) stärker städernas ställning i hela den europeiska beslutsprocessen. Genom att göra städerna, kommunerna och regionerna mer delaktiga i samtliga faser av beslutsprocessen kan EU bättre reagera på de förändringar som städerna för närvarande genomgår. På så sätt kan man bättre bedöma och förebygga de effekter som politiska initiativ och lagstiftning får för städerna och risken att EU:s politik blir inkonsekvent och helt enkelt inte avspeglar verkligheten. Enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 1303/2013 om EU:s strukturfonder ska dessutom ”principen om flernivåstyre” beaktas under hela utarbetandet och genomförandet av EU:s program inom sammanhållningspolitiken.

38. Principen om flernivåstyre är mycket viktig, men den principen bör anpassas till det nya förhållandet mellan myndigheterna och samhället. Detta bör kombineras med att städerna och de lokala och regionala myndigheterna får en större roll i utformningen av EU-politiken. I detta sammanhang kommer de europeiska kommunernas undertecknande av stadgan om flernivåstyre i Europa att medverka till att de olika förvaltningsnivåerna samverkar (lokal, regional, nationell och europeisk) för att utforma en effektiv offentlig politik, genom tillämpning av en rad principer, t.ex. deltagande, samarbete, insyn, allmängiltighet och samstämmighet, som alla är förutsättningar för en framgångsrik offentlig politik i allmänhetens intresse.

39. Kommissionen bör på ett strukturellt sätt involvera företrädarna för städerna och de lokala och regionala myndigheterna i utarbetandet av politiken (t.ex. genom deltagande i expertgrupper) så att man på grundval av praktiska erfarenheter och konkreta uppgifter uppnår en bättre samordning av EU-politikens urbana dimension. Överenskommelserna om detta skulle kunna fastställas i ett nytt mellaninstitutionellt avtal mellan den nya kommissionen och Regionkommittén.

Kommittén och strategin för städerna

40. Den urbana dimensionen i EU-politiken och utarbetandet av en EU-strategi för städerna har stor betydelse för kommittén. Kommittén kommer i egenskap av språkrör för de lokala och regionala myndigheterna i EU att på nära håll följa utarbetandet av vitboken och internt och externt fortsätta att föra debatten om strategin för städerna. Detta yttrande är kommitténs första bidrag på vägen mot en verklig heltäckande strategi för EU:s städer.

Bryssel den 25 juni 2014 Regionkommitténs ordförande Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Europeiska kommissionen: Morgondagens städer – Utmaningar, visioner, vägar framåt (oktober 2011).

(2) Europaparlamentets resolution av den 23 juni 2011 om programmet för städer i Europa och dess framtid i sammanhållningspolitiken (2010/2158(INI)).

(3) Hans Verdonk, ”Urban policies in Europe”, i: Leo van den Berg, Luis de Carvalho och Jan van der Meer, ”Cities as Engines of Sustainable Competitiveness: Looking Back at Two Decades of Urban Policies”, Rotterdam, 2014.

(4) COM(1997) 0197 final.

(5) COR-2013-07987.

(6) COR-2014-00090.

(7) Eurostat: City Statistics – Urban Audit, Luxemburg 2013.

(8) CDR2994/2013.

(9) Europeiska kommissionen: Morgondagens städer – Utmaningar, visioner, vägar framåt (oktober 2011).

(10) European Metropolitan Network Institute (EMI): A strategic knowledge and research agenda on polycentric metropolitan areas (Haag, 2012).

(11) Europeiska kommissionen: Issue paper for discussion in the forum ”CITIES – Cities of tomorrow: Investing in Europe”, Bryssel den 17–18 februari 2014. Se även en utförlig översikt över alla EU-finansierade program och initiativ som rör stadspolitik på GD Regional- och stadspolitiks webbplats: http://ec.europa.eu/regional_policy/urban/portal/index_en.cfm?smenu_mapping_id=10.

(12) CdR RESOL-V-009.

(13) CdR 329/2011 fin.

(14) CdR 29/2013 fin.

(15) CdR 5/2012 fin.