I meddelandet Den europeiska gröna given fastställs nolltolerans mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske som en prioritering. Denna prioritering är också ett viktigt inslag i EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 och är dessutom en viktig faktor för den globala omställningen till hållbara livsmedelssystem, vilket anges i strategin Från jord till bord. I strategin uppmanas EU att agera kraftfullt inom ramen för den gemensamma fiskeripolitikens (GFP) yttre dimension, särskilt genom insatser för att undanröja IUU-fiske i regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i samband med EU:s partnerskapsavtal om hållbart fiske (FPA) och genom att slutföra översynen av EU:s kontrollregler. Bekämpning av IUU-fiske i världen är också ett viktigt inslag i det gemensamma meddelandet Internationell världshavsförvaltning: en agenda för havens framtid från 2016. Policyn att arbeta för att undanröja IUU-fiske är dessutom relevant inom ramen för EU-strategin för sjöfartsskydd.

Såsom föreskrivs i artikel 55.1 i förordningen informerar kommissionen genom denna rapport Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske). Rapporten berör främst de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat som svar på ett frågeformulär som kommissionen skickade ut sedan det senaste meddelandet av den 1 oktober 2015, men även på annan relevant information som kommissionen har fått in från berörda parter under den aktuella perioden. Rapporten ger även en översikt över verksamheter som bidrar till att uppnå IUU-förordningens mål. Utifrån detta redogörs även för de största problemen med genomförandet.

EU har förstärkt sina åtgärder när det gäller medlemsstaternas ansvar som flaggstater genom att införa nya åtgärder för att på ett mer ändamålsenligt sätt hantera EU-flottans fiskeinsatser i vatten utanför unionens vatten. All fiskeverksamhet som unionens fiskefartyg bedriver i vatten utanför unionens vatten eller som omfattas av en regional fiskeriförvaltningsorganisations ansvarsområde måste uttryckligen godkännas av flaggmedlemsstaten, som även är ansvarig för en korrekt förvaltning av dessa fisketillstånd. Kommissionen vidarebefordrar fisketillstånden till de berörda regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna och tredjeländerna, under förutsättning att de relevanta villkoren och kriterierna för berättigande är uppfyllda. Dessutom omfattas EU-företag, även i vatten utanför unionens vatten, fortfarande av EU:s kontrollregler och de regler som fastställs i IUU-förordningen.

Under de senaste åren har dessa verktyg har visat sig vara ändamålsenliga för att bekämpa IUU-fiske.

I förordningen fastställs ett ansvar för varje land, både medlemsstater och tredjeländer, att fullgöra sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat. Förordningen har visat sig vara ett öppet och icke-diskriminerande instrument som gäller alla fartyg som bedriver kommersiellt utnyttjande av fiskeriresurser och alla EU-medborgare som bedriver fiskeverksamhet, vilken flagg det än sker under.

För att stärka genomförandet av den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske antog FAO år 2009 dessutom avtalet om hamnstatsåtgärder som ska förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, som trädde i kraft i juni 2016. Detta avtal är det första och enda rättsligt bindande instrumentet med ett direkt och primärt mål att ingripa mot IUU-fiske. Avtalet innebär inte att det inrättas några nya internationella verktyg för att bekämpa IUU-fiske, men det fastställer miniminormer för hamnstaternas utövande av sin jurisdiktion i samband med IUU-fiske. Andra relevanta bidrag från FAO under de senaste åren är bland annat de frivilliga riktlinjerna för flaggstaters prestationer från 2014 och FAO:s frivilliga riktlinjer för fångstdokumentationssystem från 2017. EU har arbetat aktivt med dessa initiativ, vilka bidrar till att ytterligare stärka den internationella fiskerätten och ger viktig vägledning i kampen mot IUU-fiske.

Kommissionen fokuserar på det arbete som för närvarande utförs av UN/Cefact (United Nations Centre for Trade Facilitation and Electronic Business) för att undersöka om det är möjligt att använda Flux-formatet för att säkerställa att tredjeländers it-system för kontroller av fiskeriprodukter är kompatibla med Catch. Kommissionen arbetar även med att inrätta ett elektroniskt system för utbyte av certifikat (EU CSW–Certex) för alla tullmyndigheter i EU inom ramen för EU:s initiativ för att skapa en miljö för en enda tullkontaktpunkt. Tanken är att Catch ska ingå i CSW–Certex.

Fler än 92 länder har informerat kommissionen om de myndigheter i respektive land som har befogenhet att intyga äktheten hos uppgifterna i de fångstcertifikat som utfärdas för produkter som exporteras till EU:s marknad (nedan kallade behöriga myndigheter). I genomsnitt cirka 200 000 fångstcertifikat och 25 000 beredningsdeklarationer för import lämnas in varje år till medlemsstaternas behöriga myndigheter. Antalet fall av vägrad import till EU-marknaden av fiskeriprodukter enligt IUU-förordningens fångstcertifieringssystem fortsatte att minska under perioden 2016–2019.

Under perioden 2016–2017 landade omkring 4 349 fiskefartyg från länder utanför EU sina fångster i EU-hamnar, och EU-medlemsstaterna inspekterade 635 av dessa fartyg.

Sedan årsslutet 2015 har sju gula kort hävts efter att de berörda länderna genomfört omfattande reformer av sina fiskerisektorer. Under samma period utfärdades nio nya gula kort, med formalisering av dialoger för att åtgärda de identifierade bristerna.

Sedan IUU-förordningen trädde i kraft har kommissionen inlett dialoger eller andra former av samarbete med över 60 länder. Till följd av de 26 dialoger som har genomförts med kommissionens aktiva stöd sedan 2012 har 15 partnerländer reformerat sina fiskeriförvaltningssystem med goda resultat genom att anpassa sina rättsliga ramar till respektive lands internationella skyldigheter som flagg-, hamn- och marknadsstater.

Ett rött kort har hävts sedan årsslutet 2015. Det berörda landet avfördes från förteckningen eftersom det genomfört omfattande reformer. Under samma period har två nya röda kort utfärdats och dialoger om de viktigaste bristerna formaliserats, varefter rådet förde upp de berörda länderna på förteckningen. I ett fall var det nödvändigt att säga upp ett partnerskapsavtal om hållbart fiske enligt artikel 38 i IUU-förordningen,

Avtalet om hamnstatsåtgärder trädde i kraft den 5 juni 2016. EU antog avtalet genom rådets beslut av den 20 juni 2011.

Avtalet om hamnstatsåtgärder är det första bindande internationella avtalet som specifikt inriktas på IUU-fiske. Dess syfte är att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske genom att förhindra fartyg som bedriver IUU-fiske att använda hamnar och landa sina fångster. Avtalet leder således till minskade incitament för sådana fartyg att fortsätta med IUU-fiske, samtidigt som fiskeriprodukter från IUU-fiske blockeras så att de inte når de nationella och internationella marknaderna.

Avtalet om hamnstatsåtgärder har nu fler än 65 parter. Detta är en verklig framgång. Flera av de nya parterna anslöt sig till och ratificerade avtalet – delvis tack vare sina IUU-dialoger med EU – genom att reformera sina rättsliga system på fiskeriområdet.

Ratificering är dock bara det första steget för att genomföra avtalet om hamnstatsåtgärder i praktiken. Avtalet föreskriver även finansieringsmekanismer för utvecklingsländer, med tekniskt bistånd och kapacitetsutveckling som tillhandahålls via FAO:s globala program för kapacitetsutveckling. EU och kommissionen tillhandahåller finansiering till stöd för programmet.

ØIUU-dialogernas inverkan på länder som EU har ingått partnerskapsavtal om hållbart fiske med

Det finns en tydlig koppling mellan den funktion som EU:s partnerskapsavtal om hållbart fiske fyller i partnerländerna och EU:s kamp mot IUU-fiske. För närvarande finns det 20 partnerskapsavtal om hållbart fiske med partnerländer i Atlantområdet, området runt Indiska oceanen och Stillahavsområdet, varav 13 har aktiva protokoll som tillåter fiskeverksamheter.

Partnerskapsavtalen om hållbart fiske stöder de politiska målen i fråga om IUU-fiske genom olika verktyg, bland annat program och utbildning om kapacitetsuppbyggnad, och genom stärkta system för övervakning, kontroll och tillsyn, inbegripet elektroniska rapporteringssystem. Detta får i sin tur positiva spridningsåtgärder i kampen mot IUU-fisket.

För att säkerställa samstämmighet med den gemensamma fiskeripolitikens yttre dimension föreslår kommissionen att eventuella gällande bilaterala fiskeavtal eller partnerskapsavtal om fiske ska sägas upp om ett tredjeland inte uppfyller sina skyldigheter att bekämpa IUU-fiske, enligt artikel 38 i IUU-förordningen.

När ett land förs upp som icke-samarbetande i bekämpningen av IUU-fiske (landet får ett rött kort) leder detta till att det gällande partnerskapsavtalet om hållbart fiske sägs upp, men kommissionen avstår dessutom på eget initiativ från att förnya protokoll till partnerskapsavtal med länder som inte har åtgärdat de brister som identifierats enligt förfarandet för gula kort.

ØStöd till länder utanför EU

IUU-dialogerna åtföljs ofta av stödprogram från olika källor.

I nära kontakt med FAO och Världsbanken främjar EU samordning mellan de olika stödgivarna för att se till att stödet kanaliseras enligt de identifierade behoven. Detta bör även bidra till att undvika överlappning av stöd.

EU och kommissionen tillhandahåller medel via FAO:s globala program för kapacitetsutveckling. Programmet är utformat för att hjälpa utvecklingsländer att genomföra avtalet om hamnstater via tekniskt bistånd och kapacitetsutveckling. Kommissionen har dessutom, ofta tillsammans med Europeiska fiskerikontrollbyrån (EFCA), tillhandahållit skräddarsydda kapacitetsutvecklingsutbildningar om fångstcertifiering samt verktyg och förfaranden för övervakning, kontroll och tillsyn till vissa tredjeländer på deras uttryckliga begäran.

För att förbättra kontrollerna av uppgifter i fångstcertifikat har kommissionen sedan 2016 även underlättat Europeiska fiskerikontrollbyråns och Europeiska sjösäkerhetsbyråns (Emsa) utveckling av nya funktioner i EFCA:s elektroniska övervakningsverktyg (IMS, Integrated Maritime Services). Syftet med dessa nya funktioner är att bidra till och öka undanröjandet av IUU-fiske världen runt (t.ex. utanför Västafrikas kust, i Nordatlanten och i Arktis). Kommissionen har också hjälpt EFCA att genomföra flera kapacitetsuppbyggnadsinsatser för fiskeriinspektörer i länder utanför EU.

EU tillhandahåller särskild utvecklingsfinansiering till Afrika, Stillahavsområdet och området runt Indiska oceanen för att stödja utveckling och förvaltning av hållbart fiske. Detta omfattar åtgärder för att hjälpa dessa länder att öka sin kapacitet för att bekämpa IUU-fiske. EU har närmare bestämt anslagit

·35 miljoner euro för AVS-länderna i Stillahavsområdet enligt det marina partnerskapsprogrammet mellan Stillahavsområdet och Europeiska unionen (Peump),

·15 miljoner euro för Västafrika enligt programmet för förbättrad regional fiskeriförvaltning i Västafrika (Pescao),

·28 miljoner euro för området runt Indiska oceanen enligt Ecofish-programmet.

Vad gäller Peump uppgår den budget som har anslagits för att motverka IUU-fiske till 3,9 miljoner euro. De berörda åtgärderna är utformade för att förbättra övervakningen och kontrollen av både havs- och kustfiske, lagstiftning, tillgång till information (insyn) och förvaltningen av havsområdet.

För Pescao uppgår det planerade beloppet för IUU-åtgärder och IUU-projekt till 7,9 miljoner euro. Bland åtgärderna inom detta projekt ingår tekniskt bistånd som Europeiska fiskerikontrollbyrån (EFCA) tillhandahåller till den subregionala fiskerikommissionen och fiskerikommittén för västra centrala Guineabukten och dess medlemsländer. Det tekniska biståndet tillhandahålls på ett samordnat sätt utifrån erfarenheter i EU-sammanhang. Under 2019 anordnade Europeiska fiskerikontrollbyrån fem utbildningstillfällen i regionen om övervakning och kontroll av fiske, inspektioner samt användning av kontrollsystem för fartyg, automatiska identifieringssystem, radiokommunikation och satellitbilder. EFCA bidrog även med stöd till en översyn av fiskerilagstiftningen i ett land och till antagandet av en handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske i ett annat land. Via Pescao anordnade den subregionala fiskerikommissionen tre gemensamma kontrollkampanjer under 2019, med deltagande av minst tre medlemsländer och med stöd av EFCA och den franska marinen. Kampanjerna ledde till 157 inspektioner, Pescao kommer att stödja införandet av regionala kontrollsystem för fartyg (VMS) i de två delregionerna, vilket avsevärt kommer att öka deras kapacitet för att bekämpa IUU-fiske.