[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 14.10.2005

KOM(2005) 493 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Rapport om utvärderingen av IDA II-programmet

1. INLEDNING

Programmet IDA (informationsutbyte mellan förvaltningar) startade 1995 till följd av ett gemenskapsbeslut som bidrog till att upprätta en IT-infrastruktur, fastställa gemensamma format och integrera affärsprocesser i hela EU. Genom två inbördes relaterade gemenskapsbeslut inleddes 1999 programmets andra fas, dvs. IDA II. Programmet förvaltades av GD Näringsliv och syftet var att stödja ett snabbt elektroniskt informationsutbyte mellan medlemsstaternas förvaltningar. Programmets uppdrag var att samordna inrättandet av transeuropeiska telematiknät för den offentliga förvaltningen i de deltagande länderna.

Med en årlig budget på ungefär 24 miljoner euro satsade man inom IDA II på att uppmuntra användningen av informationsteknologi på olika politikområden och främja driftskompatibilitet mellan de nationella infrastrukturerna. Till en början arbetade man inom programmet främst med backofficetjänster, men mot slutet av programperioden under 2004 inriktades verksamheten mer mot att utveckla tjänster för företag och allmänheten.

Vid den slutliga utvärderingen av programmet, som krävdes enligt programmets rättsliga grund, var man mycket positiv till vad som uppnåtts i fråga om relevans och effektivitet. I utvärderingen uppmärksammades också en del brister som borde åtgärdas inför IDABC-programmet, som tog vid efter IDA II den 1 januari 2005.

Syftet med detta dokument är att till Europaparlamentet och rådet rapportera om slutsatserna av utvärderingen av IDA II och hur dessa har beaktats i IDABC.

2. BAKGRUND

Den andra fasen av IDA-programmet (IDA II) inleddes genom antagandet av Europaparlamentets och rådets beslut nr 1719/1999/EG[1] och 1720/1999/EG[2] av den 12 juli 1999 (nedan kallade riktlinjebeslutet och beslutet om driftskompatibilitet).

Eftersom man ansåg att förvaltningarna i EU behövde utnyttja de nya tekniska möjligheterna maximalt inriktades IDA II på säkerställande av driftskompatibilitet. Syftet med IDA II var inte bara att maximera flexibiliteten och minimera kostnaderna för informationsutbyte, utan också att effektivisera myndigheternas online-tjänster till medborgare och företag i hela Europa.

Halvvägs genom programperioden ändrades IDA II-besluten genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 2046/2002/EG[3] och 2045/2002/EG[4] i syfte att ta hänsyn till rekommendationerna från halvtidsutvärderingen av programmet. Ändringarna innehöll hänvisningar till slutsatserna och rekommendationerna från två möten på hög nivå som ägde rum 2001, nämligen ministerkonferensen om e-förvaltning anordnad av kommissionen och det belgiska ordförandeskapet och IDA-konferensen ” e-Government in the service of European citizens and enterprises ” som hölls i Sandhamn i Sverige under det svenska ordförandeskapet. Ändringarna innehöll också hänvisningar till kartläggningen och utvecklingen av europeiska e-förvaltningstjänster till medborgare och företag.

Kravet att göra en slutlig utvärdering av IDA II fastställs i artikel 9 respektive 13 i de två besluten om upprättandet av programmet. Enligt dessa artiklar ska kommissionen också överlämna en rapport om utvärderingen till Europaparlamentet och rådet. Kommissionen inledde följaktligen utvärderingen av IDA II i december 2003 och avslutade den i november 2004.

Kommissionen lät göra utvärderingen med hjälp av oberoende experter från ett konsultföretag. Företrädare för olika berörda parter inom IDA och medlemsstaterna deltog i möten med projektledningen för utvärderingen och framförde sina synpunkter på metodologi och slutsatser.

Den fullständiga rapporten finns på webbadressen http://europa.eu.int/idabc/en/document/3536/5588

3. GRANSKNING AV RESULTATEN

3.1. Projektets genomförande

Under perioden 1999–2004 utvidgades Europas politiska agenda avsevärt och detta avspeglas också i IDA II:s utveckling. Exempel på initiativ som är förknippade med en bredare politik och som påverkat IDA-finansierad verksamhet är bl.a. åtgärder till följd av BSE-skandalerna för att förbättra veterinärkontroller och djurhälsan genom informationssystem, samt skyddet av den marina miljön och räddningstjänsten efter naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människan, som när tankfartygen Prestige och Erika sjönk 1999 och 2002. Dessa politiska frågor läggs till de traditionella EU-frågorna som sysselsättning och social trygghet eller transport. Den senaste tidens oro för den allmänna säkerheten har drivit på utvecklingen av informationssystem på det området där man, även om de inte finansierades genom programmet, på många sätt använde sig av IDA:s horisontella åtgärder.

Totalt har IDA II finansierat projekt av gemensamt intresse på nitton olika politikområden. För många av dessa projekt finns ingående information på IDA II:s webbplats http://europa.eu.int/idabc/en/chapter/550. Bland de viktigare informationssystem som fått stöd genom IDA II finns Eures – portalen för rörlighet i arbetslivet, utbildningsportalen Ploteus, flodsimuleringssystemet Lisflood för översvämningsprognoser, Euphin – EU:s informationsnätverk för folkhälsa, Solvit-systemet för problemlösning för den inre marknaden, telematikprogrammet DSIS för insamling av statistik, Safeseanet för sjösäkerhet samt Care – gemenskapsdatabasen för trafikolyckor. Även om EU:s utvidgning 2004 med tio nya medlemsstater inte ledde till några nya informationssystem gjordes stora ansträngningar för att utvidga de befintliga projekten till att omfatta dessa länder.

I projekt angående tekniska krav för datautbyte, s.k. horisontella insatser och åtgärder, låg tyngdpunkten inom IDA II på att skapa grundläggande infrastrukturer för datautbyte med betoning på kommunikationernas säkerhet. Avgörande för dessa initiativ har varit Testa-nätverket för säkra kommunikationer mellan offentliga förvaltningar i EU, ett nätverk som i allt större utsträckning också används för bilateral eller multilateral datakommunikation inom EU. Mot slutet av IDA II:s programperiod hade alla medlemsstater anslutit sig till Testa och nätverket var nära att få säkerhetsackredititering. Andra aktiviteter som syftade till att bygga upp en europeisk infrastruktur för datautbyte över gränserna inleddes både när det gäller överföringsverktyg, applikationsservrar, meddelandebaserade mellanprogram och tillhandahållande av elektroniska certifikat och när det gäller innehållet, t.ex. stöd till maskinöversättning.

I en andra grupp av horisontella insatser och åtgärder fanns ett antal tillämpningar med särskild inriktning på den offentliga sektorn, t.ex. Circa – ett grupprogram som är särskilt användbart för kommittéers och expertgruppers arbete i en mångspråkig miljö för genomförandet av EU-politiken, IPM-verktyget för interaktiv politik eller Portal toolkit (verktygslåda för portalen) som är särskilt lämpat för publicering av information på flera språk. Mot slutet av programperioden etablerade sig mobilitetsportalen, senare omdöpt till Ditt Europa, som en konsoliderad plattform för information till medborgare och företag om förutsättningarna för ökad rörlighet i Europa.

Den tredje breda gruppen av åtgärder inom IDA II innehöll riktlinjer och rekommendationer som avspeglade ett ökande krav på förbättrad driftskompatibilitet mellan nationella IT-infrastrukturer och IT-strategier och deras motsvarigheter i andra EU-länder och att de skulle vara öppna och tillgängliga för medborgare och företag. Centralt för dessa var den europeiska kompatibilitetsramen och riktlinjerna för systemarkitekturen, med hjälp av vilka rekommendationer utarbetats för en effektivare och mer verksam kommunikation mellan offentliga förvaltningar. Dessutom intresserade man sig inom IDA II tidigt för öppna program och försökte uppmuntra användningen inom den offentliga sektorn i de fall de var till nytta. Andra riktlinjer, som kraven på elektroniska dokumenthanteringssystem (MoReq) och hantering av metadata inom e-förvaltningen (MIReG) samt rekommendationerna om öppna dokumentformat, tog upp samverkan mellan den offentliga sektorn och det övriga samhället. Nämnas bör också det viktiga arbete som gjordes genom IDA II för att främja ett enhetligt europeiskt system för elektronisk upphandling. Upplysningar om dessa och andra horisontella insatser och åtgärder finns på webbadressen http://europa.eu.int/idabc/en/chapter/556

3.2. Samordning av EU:s IT-politik inom den offentliga sektorn

Eftersom IDA II i hög grad var ett projektorienterat program blev en samordning mellan gemenskapen och nationella intressenter i sig ett viktigt inslag. I centrum för denna samordning stod ledningskommittén och dess tekniska arbetsgrupp och en mängd expertgrupper inom en rad ämnen som videokonferenser, datanätverk, informationssäkerhet, driftskompatibilitet för IT-system, öppna programvaror, mellanprogram och tekniker för katalogtjänst, metadata-avtal, e-upphandling och portalinnehåll, för att nämna några få. Bara under 2004 hölls trettio sådana expertmöten, vilka bidrog till en samsyn om hur IT-systemen för e-förvaltningen skulle genomföras.

3.3. Statistiska uppgifter

Under programmets gång har totalt 107 projekt fått någon form av ekonomiskt stöd från IDA II. Av dessa var 62 projekt av gemensamt intresse (s.k. PCI), det vill säga sådana som har att göra med krav enligt lagstiftningen inom särskilda politikområden.

Hälsa och jordbruk var de sektorer som stod för de flesta projekt av gemensamt intresse, även om jordbrukssektorn inte toppade i budgetavseende. De största stöden gick till hälso- och miljösektorn och projekt på initiativ av EU-organ.

I tabellen nedan visas hur stöden fördelats efter politikområde.

Sektor | % av IDA:s finansiering av PCI | Antal projekt |

Jordbruk | 4,9 % | 9 |

Konkurrens | 0,2 % | 1 |

Utbildning | 1,7 % | 2 |

Sysselsättning | 1,3 % | 2 |

Näringsliv | 3,1 % | 1 |

Miljö | 13,7 % | 5 |

Inre marknaden | 1,3 % | 5 |

Fiske | 2,3 % | 1 |

Hälsa | 21,9 % | 11 |

Humanitärt bistånd | 0,5 % | 2 |

Rättsliga och inrikes frågor | 0,9 % | 3 |

Regionalpolitik | 0,9 % | 1 |

Statistik | 10,9 % | 5 |

Översättning | 2,2 % | 1 |

Transport och energi | 1,5 % | 5 |

EU-organ | 20,0 % | 4 |

Interinstitutionella frågor | 12,2 % | 1 |

Tekniska föreskrifter | 0,5 % | 1 |

Handel | 0,0 % | 1 |

I denna tabell tas inte IT-system upp. Även om området inte fick något direkt ekonomiskt stöd kunde man dra nytta av IDA II genom att använda de infrastrukturer och lösningar som programmet erbjöd. Exempel på det var Eurodac för asylärenden, räddningstjänstsystemet Prociv-Net och FIU-Net för bekämpning av ekonomiskt bedrägeri.

När det gäller horisontella insatser och åtgärder (s.k. HAM) antog man inom programmet ett klassifikationssystem som skiljde på tekniska lösningar, affärs- och organisationslösningar, spridning av goda metoder samt programledning. Mest omfattande och genomarbetat var området för de tekniska lösningarna som också stod för det högsta budgetanslaget inom HAM-kategorin.

I tabellen nedan visas hur stöden fördelats efter kategori.

HAM-kategori | % av IDA:s finansiering av HAM | Antal projekt |

Tekniska lösningar | 69,91 % | 25 |

Affärslösningar/ organisationslösningar | 18,28 % | 9 |

Utbyte/Spridning av goda metoder | 7,73 % | 4 |

Programledning | 4,38 % | 7 |

3.4. Budgetuppgifter

Budgetanslagen (i miljoner euro) var under programmets löptid:

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

23,44 | 24,36 | 24,00 | 24,00 | 24,92 | 26,50 |

Den faktiska finansieringen var (i miljoner euro avrundat till närmaste 10 000-tal):

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

21,31 | 20,15 | 19,85 | 19,68 | 17,33 | 22,55 |

Av ovanstående utbetalningar gick cirka 52 % till projekt av gemensamt intresse och 48 % till horisontella åtgärder.

4. BEDÖMNING AV EFFEKT OCH GENOMFÖRANDE

I överensstämmelse med meddelandet om utvärdering av normer och god praxis[5] inriktades utvärderingen på följande fem frågor:

1. Relevans

I vilken utsträckning svarade IDA II mot de behov, problem och frågor som ingick i målet för programmet?

2. Genomslagskraft

Hur bra var IDA II på att nå effekter som överensstämde med de mål som angavs i riktlinjebeslutet och beslutet om driftskompatibilitet?

3. Effektivitet

Hur effektivt omvandlades IDA II:s resurser och input till effekt och verkan?

4. Nytta

Vilken nytta fick målgruppen av det som åstadkommits genom IDA II?

5. Hållbarhet

Hur hållbara var de eventuella positiva förändringar som IDA II ledde till?

4.1. Relevans

EU:s krav på datautbyte kan inte uppfyllas på ett effektivt sätt om inte de enskilda medlemsstaterna samordnar sina insatser. Det var därför nödvändigt att säkerställa en övergripande samordning för att de olika administrativa systemen i EU skulle integreras.

Arbetsprogrammet och de projekt som skulle genomföra detta utgjorde visserligen kärnan i IDA II, men de diskussioner som föregick antagandet av arbetsprogrammet och de som åtföljde genomförandet av särskilda åtgärder var en lika viktig del av programmet som själva åtgärderna. Varje år hölls närmare fyrtio expertgruppsmöten om ett stort antal ämnen, från nätverkspolitik till elektronisk upphandling, öppna dokumentformat och informationssäkerhet, och dessa forum spelade en viktig roll när det gällde att samordna nationell IT-politik och säkerställa både ett gemensamt tillvägagångssätt och medlemsstaternas deltagande/bidrag (i möjlig utsträckning).

Förutom att det skapades möjligheter för nationella experter på e-förvaltning att mötas, diskutera och besluta om riktlinjer gavs genom IDA II värdefull tillgång till information om e-förvaltningstjänster i och utanför EU genom informationsspridning, framför allt genom eGovernment Observatory.

Genom IDA II:s hela programtid har verksamheten utvidgats till nya områden för att bemöta och föregripa nya behov och krav hos programmets målgrupper. Att tillhandahålla elektroniska tjänster till medborgare och företag blev därför allt viktigare. Denna ändring i inriktning angavs dock inte tillräckligt tydligt i de strategiska målen och därför blev programmet inte till så stor nytta för målgrupperna som det hade kunnat vara. Under utvärderingen fördes det också på tal huruvida man kunde förvänta sig något större nationellt deltagande när det saknades en rättslig grund för åtgärder på en del områden som gällde medborgare och företag.

4.2. Effektivitet

Enligt utvärderingen har IDA II förbättrats avsevärt när det gäller arbetsmetoder och resultat jämfört med det föregående IDA-programmet. Det konstateras att programmet, fastän det inte hade så stor budget, ledde till många konkreta resultat.

Detta betyder dock inte att det inte finns utrymme för ännu större effektivitet inom vissa delar av programmet. En särskild fråga som togs upp var att det i allmänhet inte fanns någon tillgänglig information för programmets ledningskommitté så att den kunde övervaka projekten.

När det gäller finansieringen påpekades i utvärderingen att resurserna kunde ha varit närmare knutna till programmets prioriterade mål. Inom IDA II gjordes få försök att bevilja förmånlig finansiering till projekt som var mer i linje med programmets strategiska mål.

Slutligen skulle det ha varit en fördel för programmet om man haft ett närmare samarbete med branschen i fråga om valet av teknik. Med tanke på den snabba tekniska utvecklingen inom e-förvaltningen riskerade man inom IDA II enligt utvärderingen att fatta olämpliga tekniska beslut. Man var dock inte säkra på att sådana samråd skulle kunna genomföras på ett öppet och icke-diskriminerande sätt.

4.3. Genomslagskraft

Ett programs genomslagskraft mäts efter hur det inverkar på målgrupperna. De mål som sattes upp i riktlinjebeslutet och beslutet om driftskompatibilitet var emellertid breda mål. Ett exempel på detta är målet att uppnå driftskompatibilitet mellan förvaltningssektorer. Dessa mål var svåra att mäta och spåra inom programmet, och i utvärderingen konstateras att de troligen inte skulle gå att uppnå med de resurser som fanns tillgängliga. Målet om driftskompatibilitet var också en fråga om engagemang på alla förvaltningsnivåer.

Som ett resultat av detta lades det i utvärderingen fram ett flertal synpunkter på programmets eventuella effekt, från mycket positiva till en del mer kritiska. Utvärderingen var därför inriktad på ett indirekt mått, dvs. antagandet av horisontella insatser och åtgärder, något som gav ett blandat resultat eftersom få av dessa åtgärder fick utbredd användning i projekten av gemensamt intresse och ännu mindre i resten av EU.

Positivt är att IDA II fått maximal uppmärksamhet i de medlemsstater som gick med i EU vid utvidgningen 2004. Dessa länder hade ofta inget eget alternativ till IDA II men den nödvändiga politiska drivkraften för att engagera sig och integreras i EU. Möjligheten till stor genomslagskraft i de nya anslutande länderna var väldigt god.

4.4. Nytta

I utvärderingen konstateras att Europa har blivit avsevärt bättre på datautbyte under IDA:s och IDA II:s programtid. Många sektorer har nätverk som möjliggör gemensamt utnyttjande av data, vilket var ett önskat resultat av IDA-programmen. Inte alla fördelar kan anses komma från IDA II, men så skulle det heller inte vara möjligt för enbart IDA att uppfylla de mål som satts upp genom 1999 års IDA II-beslut. Vad IDA har gjort är att påbörja och underlätta skapandet av en infrastruktur som målgrupperna i EU kan dra stor nytta av.

Det område som enligt utvärdering tycks ha utvecklats längst är det kostnadseffektiva informationsutbytet i EU, medan tillhandahållandet av e-förvaltningstjänster till medborgare och företag är det som utvecklats minst. Detta är inte så förvånande eftersom det är relativt kort tid sedan besluten ändrades 2002, då medborgare och företag inkluderades som målgrupp för IDA II.

I utvärderingen antyddes också att IDA:s allmänna tjänster inte är så utbredda ens inom IDA-finansierade projekt. Detta försämrar den nytta man kan ha av programmet. Även om källkoderna till vissa lösningar som Portal toolkit och Circa gjordes tillgängliga för andra förvaltningar, var de flesta lösningar som skapades inom något av projekten inte tillgängliga för återanvändning i andra projekt eller som öppna källor.

4.5. Hållbarhet

Hållbarhet när det gäller IDA II innebär mer än bara en garanti för att de enskilda projekten är hållbara. Det bör istället ses som en leverans av hållbara effekter för målgrupperna. För att uppnå detta var det nödvändigt att följa upp hur bra projekten uppfyller målen och att se till att dessa mål anpassade sig efter målgruppens skiftande behov.

Erfarenheterna har visat att det är lättare att få en hållbar finansiering om målen uppfylls. Det var därför viktigt att IDA-programmen som helhet var inriktade på att möta målgruppens behov. Relevans och hållbarhet är nära förbundna med varandra.

I den inledande fasen av IDA II lades det inte så stor vikt vid hållbarhet. Under de senaste två åren däremot har man gjort stora ansträngningar för att säkerställa IDA II-projektens hållbarhet, även om man inte lyckades utveckla någon allmän lösning.

5. REKOMMENDATIONER

Utvärderingen av IDA II resulterade i ett antal rekommendationer. Flera av dessa kunde inte beaktas i IDA II men har delvis införlivats i den rättsliga grund till IDABC som antogs i april 2004[6] för att säkerställa en uppföljning av IDA II. Rekommendationerna är också vägledande för genomförandet av IDABC.

5.1. Behovet av en strategisk ram

Den kanske enskilt viktigaste rekommendationen från utvärderingen var att programmets verksamhet bör utvecklas inom en strategisk ram som

- utgår från en problemanalys om driftskompatibilitet och datautbyte i EU, med Lissabonstrategin och behovet av handlingsplanen eEurope 2005 i åtanke,

- grundar sig på en intressentanalys som kartlägger de inblandade och deras motivation och engagemang för att delta,

- upprättar en strategisk definition av mål för att lösa problemet,

- bedömer effekten av de olika genomförandemöjligheterna,

- prioriterar de åtgärder som bäst kommer att bidra till att programmets mål uppnås, samt

- upprättar en genomförandeplan som överför de strategiska målen till specifika PCI- och HAM-insatser.

Dessa rekommendationer kom för sent för IDA II men en strategisk ram håller på att upprättas för IDABC-programmet.

- Kommissionen gjorde en omfattande intressentundersökning inför IDABC i syfte att kartlägga vilka e-förvaltningstjänster till medborgare och företag som skulle prioriteras. Kommissionen anordnade också en öppen inbjudan att lämna konferensbidrag och skickade ut inbjudningar till en konferens tidigt 2005 för att vidare kunna diskutera vilken inriktning IDABC skulle ta. Detta ledde till att sju prioriterade områden för tjänster över gränserna kunde identifieras.

- I och med att den första europeiska kompatibilitetsramen offentliggjordes mot slutet av 2004 upprättades en begreppsram för IDABC:s framtida verksamhet till stöd för bättre elektroniska kommunikationer för den offentliga sektorn i EU. Begreppen teknisk, semantisk och organisatorisk driftskompatibilitet som härmed etablerades har sedan blivit vedertagna och har bidragit till att peka ut vilka områden som medlemsstaterna och kommissionen bör inrikta sig på. I början av 2005 kompletterades det här dokumentet med ett utkast till den tekniska systemarkitekturen för gränsöverskridande e-förvaltningstjänster.

5.2. Åtgärder för att förbättra programmets hållbarhet

Frågan om finansieringskälla efter att projektet genomförts hade inte lösts genom IDA II och är fortfarande en öppen fråga för IDABC. De två programmen utesluter finansiering av operationer inom ramen för projekt av gemensamt intresse och för IDABC begränsas finansieringen generellt till fyra år.

När det gäller projekt av gemensamt intresse föreslås i utvärderingen att IDA inte bör bevilja bidrag utan en riktig ekonomisk garanti från respektive GD eller EU-organ för fortlöpande finansiering av projektet efter att det genomförts. För horisontella åtgärder och insatser rekommenderas att man på förhand kommer överens om och fastställer indikatorer för projektets mål/genomförande som ska uppnås inom en specifik tidrymd. Fortlöpande finansiering bör knytas till att man når dessa mål. De projekt som inte når målen bör inte beviljas fortlöpande finansiering.

Dessa rekommendationer löser troligen inte problemet med hållbarhet eftersom det är praktiskt taget omöjligt att ge några garantier för framtida finansiering och eftersom ett projekts framgång inte kommer att skapa finansieringskällor som är oberoende av IDABC:s budget. Kommissionen kommer därför att utvärdera möjligheterna till långtidsfinansiering samt hanteringen av strategiska infrastrukturkomponenter och sedan lägga fram förslag till lösning.

5.3. Återanvändning av tekniska lösningar

I utvärderingen rekommenderas att återanvändningen av tekniska lösningar bör stå högt upp på kommissionens dagordning över IT-effektivitet. Det föreslogs dels att ett tydligt förfarande bör anges för vilket allmänna verktyg och tjänster krävs, dels hur de berörda parternas deltagande skulle tillförsäkras. Lösningar som skapas inom projekt av gemensamt intresse bör också göras tillgängliga genom en allmän öppen källa, om tillämpligt.

Att återanvända allmänna delar har varit en kärna i IDA II, men återanvändning av lösningar som utvecklats genom projekt av gemensamt intresse har inte tidigare varit ett mål. För att beakta rekommendationen om en mer effektiv användning av IDABC-finansierade IT-lösningar kommer kommissionen att vidta åtgärder för att förbättra samordningen mellan olika projekt av gemensamt intresse och öka medvetenheten om tillgängliga lösningar, oavsett om dessa är horisontella åtgärder eller lösningar utvecklade genom projekt i andra sektorer. En övergripande strategisk ram kommer också att bidra till att styra projekten mot de produkter som man vet att IDABC kan leverera.

6. SAMMANFATTNING

Även om man i slututvärderingen påpekat en del svagheter i IDA II är man mycket nöjd med vad som åstadkommits under programmets fem år. Till största delen har de förbättringar som föreslagits redan genomförts, eller håller på att genomföras, i programmet IDABC som från den 1 januari 2005 tar vid efter IDA II. Det kanske viktigaste är att man genom utvärderingen förstärkte en typ av programledning som försöker fastställa mätbara mål och koppla enskilda verksamheter till dessa mål.

[1] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1719/1999/EG av den 12 juli 1999 om en rad riktlinjer, innefattande fastställande av projekt av gemensamt intresse, för transeuropeiska nät för elektroniskt datautbyte mellan förvaltningar (IDA), EGT L 203, 3.8.1999, s. 1.

[2] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1720/1999/EG av den 12 juli 1999 om att anta en rad insatser och åtgärder för att säkerställa driftskompatibilitet och tillträde till transeuropeiska nät för elektroniskt datautbyte mellan förvaltningar (IDA), EGT L 203, 3.8.1999, s. 9.

[3] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2046/2002/EG av den 21 oktober 2002 om ändring av beslut nr 1719/1999/EG, EGT L 316, 20.11.2002, s. 4.

[4] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2045/2002/EG av den 21 oktober 2002 om ändring av beslut nr 1720/1999/EG, EGT L 316, 20.11.2002, s. 1.

[5] K(2002) 5267, 23.12.2002.

[6] Europaparlamentets och rådets beslut 2004/387/EG av den 21 april 2004 om interoperabelt tillhandahållande av alleuropeiska e-förvaltningstjänster för offentliga förvaltningar, företag och medborgare (IDABC), EUT L 181, 18.5.2004, s. 25.