RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land under 2003

Förkortningar

BNP // Bruttonationalprodukt

EG // Europeiska gemenskapen

EU // Europeiska unionen

FOREX // Valutahandel

IMF // Internationella valutafonden

KPI // Konsumentprisindex

PRGF // Facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt (tidigare ESAF)

WTO // Världshandelsorganisationen

I. INLEDNING

Denna rapport innehåller en bedömning av den ekonomiska situationen, framstegen i reformarbetet och framtidsutsikterna för de länder som fick makroekonomiskt stöd under 2003, med särskild tonvikt på uppfyllandet av de villkor i fråga om ekonomiska och strukturmässiga reformer som är förbundna med stödet.

I kapitel II ges en översiktlig tillbakablick över Europeiska gemenskapens makroekonomiska stöd till tredje land, en sammanfattning av 2003 års transaktioner samt en analys av hur bördorna fördelas inom det internationella givarsamfundet.

I de efterföljande kapitlen diskuteras den ekonomiska situationen i de länder för vilka antingen nya makroekonomiska stöd beslutats av rådet eller utbetalningar inom ramen för tidigare beslutade stöd gjorts eller återstår att betala under 2003.

I linje med rekommendationerna i revisionsrättens särskilda rapport från mars 2002 uppmärksammas särskilt relevanta aspekter av övergångsprocessen och genomförandet av strukturreformerna i de stödmottagande länderna. Framsteg i detta hänseende visar också i vilken utsträckning de motsvarande villkoren i fråga om den ekonomiska politiken, som är förbundna med Europeiska gemenskapens makroekonomiska stöd, har uppfyllts.

När det gäller revisionsrättens rekommendation om att förbättra övervakningen av kvaliteten på den ekonomiska förvaltningen i de stödmottagande länderna planerar kommissionen dessutom att genomföra operativa bedömningar av dessa länders finansiella flöden samt kontroller i samband med det makroekonomiska stödet. I detta sammanhang valdes en revisionsbyrå ut efter en öppen anbudsinfordran, och ett ramavtal undertecknades med denna byrå under 2003.

Dessutom kommer externa konsulter att genomföra noggranna efterhandsutvärderingar för att mäta hur effektiva åtgärderna för makroekonomiskt stöd har varit i de aktuella länderna.

Denna rapport läggs fram i enlighet med rådets beslut om makroekonomiskt stöd eller exceptionellt finansiellt stöd till tredje land och bygger på de rapporter som lagts fram under tidigare år [1].

[1] Se följande rapporter från kommissionen till rådet och Europaparlamentet med titeln "Rapport om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land": KOM(1992) 400 av den 16 september 1992. KOM(1994) 229 av den 7 juni 1994. KOM(1995) 572 av den 27 november 1995. KOM(1996) 695 av den 8 januari 1997. KOM(1998) 3 av den 13 januari 1998. KOM(1999) 580 av den 15 november 1999. KOM(2000) 682 av den 27 oktober 2000. KOM(2001) 288 av den 1 juni 2001. KOM(2002) 352 av den 11 juli 2002. KOM(2003) 444 av den 24 juli 2003.

I bilaga 1 återfinns en fullständig förteckning över de makroekonomiska stöd och motsvarande utbetalningar som rådet beslutat om t.o.m. slutet av 2003. Bilaga 2 innehåller en översikt över det makroekonomiska stödet från bilaterala och multilaterala givare till mottagare av makroekonomiskt stöd från Europeiska gemenskapen. I bilaga 3 presenteras slutligen några valda makroekonomiska indikatorer i de stödmottagande länderna.

II. ÖVERSIKT

1. Bakgrund

Makroekonomiskt stöd avser stöd till mottagarländernas politiska och ekonomiska reformer och genomförs i samband med stödprogram från IMF och Världsbanken. Stödet omfattar ett antal principer som bekräftas i rådets slutsatser från den 8 oktober 2002 och ges bara undantagsvis och som komplement till stödet från internationella finansinstitut och skall dessutom vara förbundna med vissa makroekonomiska villkor. Mottagarländerna har genom gemenskapens makroekonomiska stöd framför allt fått hjälp med att få till stånd ekonomiska reformer och strukturförändringar. I nära samarbete med IMF och Världsbanken har stödet använts för att främja åtgärder som skräddarsytts för att passa det enskilda landets behov med det överordnade målet att stabilisera den finansiella situationen och införa marknadsekonomi. Kommissionen genomför denna typ av stöd i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

2. Makroekonomiskt stöd 2003

Redan under tidigare år förstärktes det makroekonomiska stödet till Balkanländerna genom åtta olika transaktioner som rådet beslutade att bevilja f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Kosovo, Montenegro, Bosnien, Serbien och Montenegro för perioden 2000-2003. Denna trend bekräftades 2003 då Serbien och Montenegro beviljades ytterligare makroekonomiskt stöd. Detta gör Balkanländerna till de största mottagarna av makroekonomiskt stöd där nya beslut uppgår till ett maximalt belopp på 708 miljoner euro för perioden 2000-2003.

A) Nya beslut

a. Den 25 november 2003 beslutade rådet att bevilja Serbien och Montenegro ytterligare makroekonomiskt stöd på upp till 70 miljoner euro, vilket utgjordes av en lånedel på upp till 25 miljoner euro och en bidragsdel på upp till 45 miljoner euro. I och med detta ökade det maximala belopp som beviljats genom rådets beslut (2002/882/EG) till 200 miljoner euro (varav 120 miljoner euro i stöd).

b. Den 23 december 2003 antog kommissionen ett förslag om att bevilja Albanien makroekonomiskt stöd på upp till 25 miljoner euro (en lånedel på upp till 9 miljoner euro och en bidragsdel på upp till 16 miljoner euro). Rådet väntas anta detta förslag under andra kvartalet 2004.

c. När det gäller de nya oberoende staterna fattade rådet inga beslut under 2003.

B) Utbetalningar

Utbetalningarna av makroekonomiskt stöd uppgick till totalt 203 miljoner euro, varav 85 miljoner var bidrag och 118 miljoner var lån.

Bidragsdelen utgjordes av 7 miljoner euro till Tadzjikistan, 25 miljoner euro till Bosnien (varav 15 miljoner betalades ut på grundval av förfaranden som inletts under 2002, men slutförts i början av 2003), 18 miljoner euro till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och 35 miljoner euro till Serbien och Montenegro.

Utbetalningarna av lån bestod av 50 miljoner euro till Rumänien, 28 miljoner euro till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och 40 miljoner euro till Serbien och Montenegro

C) Återbetalningar och stöd som inte utbetalats

Några av de åtgärder för makroekonomiskt stöd som beslutades under första hälften av 1990-talet har inte betalats ut fullständigt enligt de ursprungliga planerna. Detta beror antingen på förbättrade externa ekonomiska villkor (Ungern, de baltiska länderna, Slovakien och Algeriet) eller på ett svårt ekonomiskt eller politiskt klimat (Albanien och Vitryssland). I sådana fall finns utbetalning av resterande delar inte längre med i programplaneringen. När det gäller åtgärder som antagits senare har genomförandet i vissa fall försenats på grund av att reformprocessen har avmattats (Rumänien och Georgien). När det gäller Moldavien och Ukraina har nya omständigheter lett till att kommissionen har övervägt villkoren för de befintliga stödåtgärderna och ändrat dem under 2002 enligt vad som angivits i den förra rapporten. En liknande strategi har även föreslagits för Albanien.

Den sista kolumnen i bilaga 1 innehåller närmare uppgifter om ej utbetalda, utestående, uppskjutna eller annullerade belopp.

3. Utvecklingstendenser och geografisk fördelning vad gäller makroekonomiskt stöd

Gemenskapens makroekonomiska stöd avser att främja makroekonomisk stabilisering i mottagarländerna och minska deras betalningsbalansproblem (och budgetproblem). Det har också en mycket stor betydelse när det gäller att främja strukturreformer. I och med att allt fler länder i gemenskapens närhet stod inför betalningsbalansproblem och inledde ambitiösa reformprogram har antalet länder till vilka gemenskapen kunde erbjuda sådant stöd ökat under årens lopp. Detta innebar att stödets geografiska fördelning förändrades jämfört med de första åren, då de flesta av mottagarländerna låg i Central- och Östeuropa. Till följd av konflikterna på västra Balkan, särskilt konflikten i Kosovo under 1999 och de politiska förändringarna i Serbien och Montenegro (dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien) uppstod genom de beslut som rådet antog under perioden 1999-2003 en tydlig trend mot en relativ ökning av det makroekonomiska stödet till Balkanländerna.

De fem beslut om makroekonomiskt stöd som antogs under perioden 2002-2003 avsåg traditionellt stöd för att stärka betalningsbalansen. Fyra av dem inbegrep bidrag.

Ett utmärkande drag för de beslut som antogs under perioden 2000-2003 var den stora bidragsandelen som uppgick till 42 % av det totala beloppet, jämfört med 6 % under perioden 1990-1999. De nya proportionerna mellan bidrag och lån i stödpaketen avspeglar EU-institutionernas bedömning av den relativa graden av fattigdom i mottagarländerna och deras begränsade förmåga att betala ränta och amorteringar. I likhet med vad som noterades 2000 och 2001 syftar det makroekonomiska stödet inte enbart till att främja makroekonomisk stabilisering utan också till att stödja mottagarländernas program för strukturreformer. Det makroekonomiska stödet har på ett effektivt sätt genomgående kombinerats med stöd från Phare-/Ispa-, Tacis- eller Cardsprogrammen i syfte att stärka de institutioner som behövs för att strukturreformerna skall bli framgångsrika.

Av tabellerna 1 och 2 samt figurerna 1a och 2a framgår tydligt att gemenskapens makroekonomiska stöd är av exceptionell karaktär. De flesta åtgärder för makroekonomiskt stöd beslutades och genomfördes under åren omedelbart efter de politiska och ekonomiska omvälvningarna i länderna i Central- och Östeuropa. De svängningar i stödbeloppen som noterats sedan dess återspeglar beslut som fattats från fall till fall efter en bedömning av de potentiella mottagarländernas makroekonomiska situation och återstående externa finansieringsbehov. Av figur 1a för beslutade nettotransaktioner under hela perioden från 1990 till 2003 (totalt cirka 6 miljarder euro) och figur 2a för faktiskt utbetalda belopp (totalt mer än 5 miljarder euro) framgår att stödet till stor del koncentrerats till de central- och östeuropeiska länder som ansökt om EU-medlemskap (omkring 55 % av det samlade makroekonomiska stödet under de senaste 14 åren). Stödet till dessa länder minskades dock successivt parallellt med deras framsteg när det gäller makroekonomiska anpassningar och reformer. Under senare tid har makroekonomiskt stöd främst lämnats till västra Balkan (63,5 % av transaktionerna under 1999-2002 och 83 % under 2000-2003) och till vissa låginkomstländer bland de nya oberoende staterna. Att beloppen till Medelhavsländerna är relativt låga (12 % av de samlade belopp som godkänts, men inga nya godkännanden sedan 1996) bör ses mot bakgrund av att det finns andra former av makroekonomiskt bistånd som gjorts tillgängliga för dessa länder (särskilt strukturanpassningsstöden inom Meda).

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

4. Fördelning av bördan

Inom ramen för samordningen mellan givare av stöd till de central- och östeuropeiska länderna och västra Balkan har Europeiska kommissionen i samarbete med Världsbanken, där det är lämpligt, anordnat givarkonferenser för att bedöma mottagarländernas behov av extern finansiering och eventuellt stöd från internationella finansinstitut och bilaterala givare - däribland Europeiska gemenskapen. Ett liknande tillvägagångssätt har använts för andra potentiella mottagarländer, genom möten med rådgivande gruppen på initiativ av Världsbanken.

I bilaga 2 sammanfattas de belopp som olika bidragsgivare ställt till förfogande för att täcka det återstående externa finansieringsbehov som mottagare av makroekonomiskt stöd från EG har. Närmare uppgifter per mottagarland för 2003 ges i bilaga 2.1.

Ända från början har gemenskapens makroekonomiska stöd varierat kraftigt i absoluta tal, i likhet med omfattningen på det ekonomiska stödet från det internationella samfundet (se bilaga 2 och liknande tabeller i tidigare rapporter om makroekonomiskt stöd).

Under 1990 var gemenskapsstödet betydande jämfört med stödet från internationella finansinstitut. Gemenskapen spelade verkligen en nyckelroll, både som en stor långivare och som samordnare av G24-ländernas bilaterala stöd till de central- och östeuropeiska länderna. Allteftersom de internationella finansinstituten kunde ställa mer resurser till förfogande med hjälp av nya instrument ökade deras andel av finansieringspaketen emellertid väsentligt under perioden, med undantag för 2000 och 2001.

Samtidigt har utländska långivare, både offentliga och privata, bidragit genom skuldlättnader och avskrivning av skulder som inleddes 1991 och blev mest betydelsefulla under 1994, 1995 och 2001. Bland de länder som mottog makroekonomiskt stöd från gemenskapen omfattades följande av skuldlättnader och liknande åtgärder: Algeriet 1991 och 1994, Bulgarien 1991, 1994 och 1997, Moldavien 1996, Ukraina 1994, 1995 och 1999 samt f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Bosnien och Hercegovina och Albanien 1999. Under 2000 förekom inga skuldlättnader för de länder som tog emot makroekonomiskt stöd från gemenskapen. Under 2001 beviljades Serbien och Montenegro (dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien) en avsevärd skuldlättnad som överenskommits med Parisklubben. År 2002 var skuldlättnaderna mer begränsade och omfattade Ukraina men även Serbien och Montenegro, genom en överenskommelse med Parisklubben. År 2003 omfattades åter Serbien och Montenegro av uppskjutna räntebetalningar på upp till 61 miljoner US-dollar efter beslut av både Paris- och Londonklubben.

III. Armenien

1. Sammanfattning

Den armeniska ekonomin fortsatte att växa med rekordfart under 2003 och stimulerades främst av byggnads- och tillverkningssektorerna. Den reala BNP-tillväxten uppgick till 13,9 %, trots att jordbruksproduktionen drabbades av dåliga väderförhållanden. Till följd av akut brist på vissa livsmedelsprodukter tilltog inflationen under årets andra hälft (en årlig genomsnittlig inflation på 4,7 % 2003, jämfört med 1,1 % 2002). I februari 2003 anslöt sig Armenien till WTO. Trots ett öppet handelssystem har Armenien inte kunna utnyttja de ökade handelsmöjligheterna fullt ut på grund av landets isolerade geografiska läge, höga transportkostnader och bristfälliga tullförfaranden.

Det har skett gradvisa framsteg i strukturreformerna, särskilt inom den finansiella sektorn. I november antog regeringen en strategi mot korruption tillsammans med en handlingsplan för perioden 2004-2006.

Armenien har på ett tillfredsställande sätt genomfört det ekonomiska program som understöds av IMF. IMF:s styrelse slutförde den tredje och fjärde översynen av det treåriga stödet inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt (PRGF) i april respektive november. Efter ett besök som kommissionens tjänstemän gjorde i december 2003 konstaterade kommissionen att Armenien även hade gjort tillfredsställande framsteg för att uppfylla de särskilda villkoren för utbetalning av den femte bidragsdelen på 5,5 miljoner euro i form av exceptionellt finansiellt stöd.

2. Makroekonomisk utveckling

Den reala BNP-tillväxten ökade under 2003 och steg till en ny rekordhög nivå på 13,9 % (12,9 % 2002). Den ekonomiska tillväxten genererades främst av byggnads- och tillverkningssektorerna. Förutom diamantförädlingsindustrin, som redan har uppvisat en snabb tillväxt de senaste åren, har industriproduktionen även understötts av nya investeringar inom gruvdrifts-, metall- och textilindustrin det senaste året. Industrisektorn som helhet uppvisade en tillväxt på 14,9 %. Byggnadssektorn gynnades av privat extern finansiering från den amerikansk-armeniska stiftelsen Lincy, genom vilken investeringar i bostäder, vägar och kulturminnesplatser finansierades (motsvarande 2-3 % av BNP under både 2002 och 2003). Jordbruksproduktionen drabbades av frost i början av säsongen vilket begränsade tillväxttakten till 4 %. Den officiella arbetslösheten uppgick till cirka 10 %, dvs. i stort sett samma nivå som 2002, trots fortsatt stark ekonomisk tillväxt.

Finanspolitiken är fortsatt försiktig och regeringen har lyckats minska mängden inhemska eftersläpande betalningar till en försumbar nivå under 2003. Skatteintäkternas andel av BNP ligger fortfarande på en relativt låg nivå. Under 2003 uppfylldes målet för skatteintäkterna i nominella termer men skatteintäkterna som andel av BNP uppskattas ha minskat till 14,3 %, delvis på grund av den stora ökningen av bidragsfinansierad ekonomisk verksamhet som inte beskattas. Underskottet i de offentliga finanserna beräknas uppgå till 2-2,5 % av BNP under 2003-2004. Liksom under tidigare år täcks budgetunderskottet främst genom extern finansiering på förmånliga villkor.

Den årliga genomsnittliga inflationen ökade till 4,7 % under 2003 (jämfört med 1,1 % 2002), vilket översteg Armeniens centralbanks mål att hålla inflationen på under 3 %. Detta berodde främst på snabba prisökningar på vissa livsmedel, t.ex. bröd, under året. I december 2003 var inflationstakten på årsbasis 8,6 %. I nominella termer har den armeniska valutan (dram) legat relativt stabilt gentemot den amerikanska dollarn, medan den minskat i värde gentemot euron. I reala faktiska termer beräknas dramens värde ha apprecierat mycket lite under 2003, efter att ha sjunkit i värde 2002.

Bytesbalansen har gradvis förbättrats under de senaste åren på grund av privata och offentliga transfereringar. Handelsbalansen försämrades under 2003 på grund av en stark importefterfrågan i samband med byggboomen och högre importpriser på råmaterial och livsmedel. Trots att den försämrade handelsbalansen delvis uppvägs av ökade privata transfereringar beräknas underskottet i bytesbalansen ha ökat från 6,6 % av BNP 2002 till 7,5 % 2003. Centralbankens bruttovalutareserver (526 miljoner US-dollar i slutet av 2003) ligger på en tillfredsställande hög nivå som motsvarar cirka fyra månaders import.

Avtalet med Ryssland om utbyte av skulder mot aktieinnehav (94 miljoner US-dollar) bromsade upp ökningen av utlandsskulden i nominella termer under 2003. Mätt i US-dollar låg utlandsskulden kvar på en stabil nivå på cirka 1 020 miljoner i nominella termer, medan skuldens andel av BNP har minskat till under 40 %.

Armenien betalade även tillbaka sin utestående skuld till Turkmenistan in natura (11 miljoner US-dollar). Å andra sidan har den robusta exporttillväxten, främst för slipade diamanter, inneburit att utlandsskuldens nettonuvärde har minskat från cirka 130 % av exporten i slutet av 2002 till cirka 94 % 2003. Armenien har på ett tillfredsställande sätt genomfört det ekonomiska program som understöds av IMF. I april 2003 slutförde IMF:s styrelse den tredje översynen av det treåriga stödet inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt (PRGF). Den fjärde översynen slutfördes i november 2003, vilket innebär att totalt 50 miljoner SDR (72 miljoner US-dollar) har betalats ut inom ramen för PRGF. I mars 2003 godkände Världsbanken ett femte strukturanpassningslån (SAC5) på 30,2 miljoner SDR, som betalades ut till Armenien i två delar under året.

3. Strukturreformer

I augusti 2003 antog regeringen ett strategidokument för att minska fattigdomen, som senare godkändes av IMF och Världsbanken som en grund för framtida finansiering på förmånliga villkor. De prioriteringar som fastställs i strategidokumentet (hälsa, utbildning och social välfärd) återspeglades i stora drag i den utgiftsstrategi på medellång sikt för perioden 2004-2006 som regeringen antog i oktober 2003. I april 2003 ändrades lagen om budgetsystemet för att denna utgiftsstrategi regelbundet skulle kunna integreras i den årliga budgetprocessen. Den förväntade lägre externa finansieringsnivån under de kommande åren måste kompenseras genom finanspolitisk konsolidering i form av högre skatteintäkter, samtidigt som en sund utgiftspolitik som prioriterar sociala utgifter och infrastrukturutgifter bibehålls. Efter den senaste decentraliseringen och organisatoriska reformen uppstår en betydande del av utgifterna inom hälso- och utbildningssektorerna i de icke-kommersiella företag som bildats den senaste tiden, inklusive sjukhus och skolor, vilket emellertid leder till frågor om insynen och effektiviteten i dessa företags utgifter. Regeringen väntas införa lämpliga rapporteringsformer och omfattande revisioner för dessa företag under 2004.

I maj 2003 inrättade Armeniens centralbank modaliteterna för ett system för insättningsgaranti till vilket bankerna började lämna sina bidrag i juli. Fonden för insättningsgaranti för fysiska personer kommer att fungera fullständigt 2005. I juli 2003 ökades kapitaltäckningskravet för befintliga banker till motsvarande 5 miljoner US-dollar. Antalet banker har minskat till 20 (alla privatägda) genom likvidation, omstrukturering, fusioner och förvärv. De inhemska lånens andel av BNP är fortsatt låg på ungefär 10 %.

Under 2003 privatiserades totalt 124 företag (en ökning från 93 under 2002) vilket totalt sett innebär att mer än 9 000 företag har privatiserats sedan landet blev självständigt (av dessa var cirka 7 200 små företag). De mål som fastställts i privatiseringsprogrammet för perioden 2001-2003 för medelstora och små företag har emellertid ännu inte uppnåtts. Å andra sidan ökar likvideringsförfarandena för olönsamma statliga företag.

Sedan eldistributionsbolaget privatiserades 2002 har avgiftsuppbörden för överföring och distribution av el förbättrats väsentligt från 90 % till 98 % för inhemska räkningar, och de tekniska och andra förlusterna har minskats avsevärt. Alla större åtgärder inom energisektorn det senaste året har motiverats med regeringens behov att betala utestående skulder. Dessa åtgärder omfattade två kraftverk som överläts i rysk ägo och ett förvaltningsavtal för kärnkraftverket i Medzamor.

I november 2003 antog regeringen efter en lång förberedelse en strategi mot korruption och en handlingsplan för genomförande för perioden 2004-2006.

Även om givarsamfundets första reaktioner var relativt positiva uppmuntras regeringen att ytterligare utvidga tillämpningsområdet för strategin och se till att det civila samhället effektivt deltar i övervakningen av genomförandet av strategin.

I februari 2003 anslöt sig Armenien till WTO. Trots ett öppet handelssystem har Armenien inte kunna utnyttja de ökade handelsmöjligheterna fullt ut på grund av landets isolerade geografiska läge, höga transportkostnader och bristfälliga tullförfaranden.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Armenien har beviljats exceptionellt finansiellt stöd från Europeiska gemenskapen som består av ett lån på 28 miljoner euro (som utbetalades 1998) och ett totalt bidrag på upp till 30 miljoner euro. Under perioden 1998-2003 gjordes fyra delutbetalningar på totalt 23 miljoner euro inom ramen för stödet. Genom tidiga återbetalningar hade Armenien minskat det utestående beloppet av sin skuld till gemenskapen till 9 miljoner euro i slutet av december 2003.

Vid ett besök i Jerevan i juli 2002 träffade kommissionens tjänstemän en överenskommelse med de armeniska myndigheterna om de särskilda villkor som skulle vara förbundna med utbetalningen av den femte bidragsdelen på upp till 5,5 miljoner euro. Efter diskussioner med de armeniska myndigheterna i Jerevan genomförde kommissionen i december 2003 en översyn av uppfyllandet av villkoren i syfte att betala ut denna bidragsdel. Kommissionen konstaterade att Armeniens makroekonomiska utveckling hade varit tillfredsställande under 2002 och 2003. Regeringen har framgångsrikt genomfört det ekonomiska program man kommit överens om med IMF, vilket bekräftas i den fjärde översyn som IMF:s styrelse slutförde i november 2003. När det gäller strukturreformerna ansåg kommissionen att tio av de totalt elva särskilda villkoren var uppfyllda. På grundval av de särskilda omständigheter som hänger samman med den rekordhöga ekonomiska tillväxten under 2003 och de skattepolitiska åtgärder som planeras för 2004 beviljades ett undantag på ett villkor som rörde skatteintäkternas andel av BNP. Sammantaget var villkoren för utbetalning av den femte bidragsdelen därför uppfyllda på ett tillfredsställande sätt och kommissionen ansåg att bidraget på 5,5 miljoner euro skulle kunna betalas ut så snart Armenien hade minskat sin skuld till gemenskapen genom en tidig återbetalning på 7 miljoner euro som man kommit överens om.

När det gäller rekommendationerna i revisionsrättens särskilda rapport nr 1/2002 om makroekonomiskt stöd till tredje land, samt villkoren i den nya budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, genomförde kommissionen en granskning av kvaliteten på förvaltningen av de offentliga finanserna i förhållande till detta stöd på grundval av information från IMF, Världsbanken och de nationella myndigheterna. På grundval av denna översyn införs vissa ytterligare rapporteringskrav i samförstånd med de armeniska myndigheterna i syfte att förbättra övervakningen av stödet. Kommissionen har för avsikt att införa dessa krav i listan över villkoren för utbetalning av den sjätte bidragsdelen inom ramen för programmet.

Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. Avreglering av priser

Inga reglerade priser förekommer utanför försörjningssektorn. Andelen reglerade priser uppgår till cirka 8,5 % av KPI.

2. Avreglering av handeln

Liberal handelspolitik. Enkla och relativt öppna importbestämmelser med låga genomsnittliga tullar. Inga kvantitativa restriktioner. Anslutning till WTO genomförd i februari 2003.

3. Växelkurssystem

Flytande växelkurs för dramen. Begränsade offentliga interventioner. Interbankmarknaden dominerar för utländsk valuta. Inga begränsningar i fråga om betalningar och överföringar i samband med internationella löpande transaktioner i enlighet med artikel VIII i IMF:s stadgar.

4. Utländska direktinvesteringar

Liberal politik gentemot utländska direktinvesteringar. Inga begränsningar för hemtagning av vinster och kapital. Nettoinflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 4,6% av BNP 2002.

5. Penningpolitik

Låg inflation har upprätthållits tack vare centralbankens försiktiga penningpolitik.

6. Den offentliga sektorns finanser

De totala offentliga intäkterna inklusive bidrag beräknades till cirka 18,5 % av BNP 2003, skatteintäkterna till cirka 14,5 % av BNP. De totala utgifterna beräknades till cirka 20,5 % av BNP. Utgiftsramar på medellång sikt har utvecklats och håller på att införlivas i den årliga budgetprocessen.

7. Privatisering och företagsomstrukturering

Inom ramen för det treåriga privatiseringsprogrammet (2001-2003) som innefattade mer än 900 medelstora och stora företag privatiserades endast omkring entredjedel. Åtgärder håller på att vidtas för att påskynda likvideringen av olönsamma statliga företag.

8. Reformering av den finansiella sektorn

Kapitaltäckningskravet för befintliga banker ökades till 2 miljoner US-dollar i juli 2003 och kommer att öka till 5 miljoner US-dollar 2005, vilket är det krav som tillämpas för nya banker. Antalet banker minskade till 20 (jämfört med 30 under 2001) genom fusioner och förvärv, omstruktureringar och likvidering.

IV. Bosnien och Hercegovina

1. Sammanfattning

Under 2003 upprätthöll Bosnien och Hercegovina den makroekonomiska stabiliteten och den låga inflationen och fortsatte arbetet med konsolideringen av de offentliga finanserna. De senaste beräkningarna pekar på en svagare real BNP-tillväxt på 3,5 % (en minskning jämfört med 5,5 % 2002), vilken beror på negativa yttre förutsättningar och torka, men vilken även är en följd av bristen på inhemskt genererad ekonomisk tillväxt. Betalningsbalansen är fortfarande svag, med ett fortsatt högt underskott i bytesbalansen, särskilt mot bakgrund av det minskande utländska biståndet.

I den genomförbarhetsstudie som kommissionen antog i november fastställs 16 prioriterade åtgärdsområden inom vilka Bosnien och Hercegovina måste göra betydande framsteg under 2004 innan ytterligare åtgärder kan vidtas i fråga om förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal. I detta sammanhang åtog sig myndigheterna att göra betydande framsteg redan i mitten av 2004, vilket väsentligt skulle kunna stimulera reformprogrammet. På det ekonomiska området varierar de prioriterade områdena från reform av de offentliga finanserna, till en konsekvent handelspolitik och ansträngningar för att skapa ett enda ekonomiskt område. Under 2003 fortsatte IMF-programmet enligt planerna, och den andra respektive tredje översynen slutfördes i juni 2003. Programmet förlängdes nyligen till slutet av februari 2004 då det förväntas ha slutförts på ett tillfredsställande sätt.

Genomförandet av rådets beslut från november 2002 att bevilja Bosnien och Hercegovina ytterligare makroekonomiskt stöd på upp till 60 miljoner euro (en lånedel på upp till 20 miljoner euro och en bidragsdel på upp till 40 miljoner euro) fortsätter. Den första bidragsdelen på 15 miljoner euro betalades ut i februari 2003 efter det att IMF:s översyn visat ett positivt resultat. Efter att tillfredsställande framsteg gjorts för att uppfylla villkoren betalade kommissionen ut den andra bidragsdelen på 10 miljoner euro i december, och lånedelen på 10 miljoner euro i januari 2004.

2. Makroekonomisk utveckling

På grund av negativa yttre förutsättningar (svag tillväxt i Europa) och torka minskade den reala BNP-tillväxten till 3,5 % 2003 från 5,5 % 2002. Enligt officiell statistik minskade industriproduktionen från januari till september 2003 med i genomsnitt 0,3 % i federationen Bosnien och Hercegovina och med 2,4 % i Republika Srpska. Den officiella arbetslösheten låg 2003 kvar på runt 40 % i båda entiteterna, även om inofficiella beräkningar pekar på en faktisk nivå på runt 20 %.

Genom att strikt följa sedelfondssystemet har man kunnat hålla inflationen under kontroll. Under de första nio månaderna 2003 låg den genomsnittliga inflationen på 0,6 %, och den förväntas ligga kvar runt noll under hela året. Genom att den konvertibla marken (marka) har varit knuten till euron till en fast kurs sedan euron infördes som valuta i januari 1999 har växelkursen för den konvertibla marken varit stabil. Landets valutareserver ligger på en fortsatt acceptabel nivå och motsvarar 4,5 månaders import (4,6 månader i slutet av 2002)

Även om de offentliga utgifterna fortfarande är stora, beräknas de ha minskat till 47 % av BNP under 2003 jämfört med 51 % 2002. Efter det att förbättrade intäkter noterats för 2002 och det beräknade konsoliderade offentliga underskottet justerats ned till 7,1 % av BNP (2,2 % efter bidrag) siktar myndigheterna på en nivå på 6,4 % av BNP för 2003 (2,2 % efter bidrag). Till följd av fortsatt goda intäktsresultat samt nedskärningar på utgiftssidan (främst skuldtjänsten), har denna nivå nåtts med marginal och det offentliga underskottet beräknas nu till 3,4 % av BNP (med ett svagt överskott efter bidrag)

Inom ramen för IMF-programmet antog myndigheterna i mitten av december en omfattande plan för den offentliga inhemska skuldsättningen som beräknas uppgå till cirka 70 % av BNP. I denna plan förutses kontantbetalningar för 4 % av fordringarna, utgivning av långfristiga obligationer för 31 % av fordringarna och avskrivning av de återstående 35 procenten.

När det gäller utrikesaffärerna fortsätter både bytes- och handelsbalansen att uppvisa stora underskott. Till följd av en viss åtstramning i penningpolitiken för att motverka effekterna av en låneboom beräknas underskottet i bytesbalansen ha minskat något till strax under 18 % av BNP (jämfört med 18,5 % 2002). Ansträngningarna för att förbättra investeringsklimatet fortsätter. De åtgärder som vidtogs för större öppenhet och färre administrativa hinder (främst genom det s.k. Bulldozerkommittén, som leds av den höge representanten) ledde i stort sett till en fördubbling av de utländska direktinvesteringarna i Bosnien och Hercegovina under 2002 (till cirka 244 miljoner euro) och denna positiva trend beräknas ha fortsatt under 2003, med utländska direktinvesteringar på cirka 280 miljoner euro.

Utlandsskulden, som uppgår till cirka 2,3 miljarder euro, nådde 45 % av BNP i slutet av 2002 (en nedjustering från 52 % enligt prognosen) och väntas minska ytterligare under 2003 (till cirka 37 %). Skuldtjänstens andel av exporten av varor och tjänster, som började öka under 2002 (8,5 %), till större delen på grund av återbetalningar till IMF och Världsbanken, väntas ligga kvar på denna nivå under 2003 innan den åter vänder ned under de följande åren.

3. Strukturreformer

I november 2003 slutförde kommissionen en genomförbarhetsstudie i syfte att inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal. I denna studie identifierades 16 prioriterade åtgärdsområden inom vilka Bosnien och Hercegovina måste göra betydande framsteg under 2004 innan kommissionen kan rekommendera rådet att inleda förhandlingarna. I detta sammanhang åtog sig myndigheterna att göra betydande framsteg redan i mitten av 2004, vilket skulle kunna ge betydande stimulans till reformprogrammet. På det ekonomiska området varierar de prioriterade åtgärdsområdena från reform av de offentliga finanserna till en konsekvent handelspolitik och ansträngningar för att utveckla ett enda ekonomiskt område. I december 2003 antog Bosnien och Hercegovina dessutom en utvecklingsstrategi på medellång sikt.

Reformen av de offentliga finanserna fortsätter i oavbruten takt. Genomförandet av det finansförvaltningssystem som infördes i båda entiteterna och staten i början av 2002 sker planenligt, med ytterligare utvidgningar planerade till att omfatta myndigheter under entitetsnivå (kantoner och kommuner). Alla budgetanvändare omfattas nu av systemet och ett enda konto för statskassan används, i stället för de 60 som tidigare användes.

En omfattande reform av skatte- och tullförvaltningarna är på gång. Den kommitté för indirekt beskattning som den höge representanten inrättade i februari 2003 utarbetade ett utkast till lag om en enda myndighet för indirekt beskattning, som regeringen och parlamentet antog under året. Denna myndighet kommer att ansvara för uppbörden av indirekta skatter på statlig nivå genom att inrätta en enhetlig tullförvaltning, förbereda för införandet av mervärdesskatt på statlig nivå och genom dess styrelse även engagera staten i utformningen av skattepolitiken. Utvecklingen på detta område övervakas också mycket noga inom ramen för de prioriterade åtgärdsområden som fastställdes i genomförbarhetsstudien.

Privatiseringen av små och medelstora företag är praktiskt taget slutförd i båda entiteterna. Däremot har privatiseringen av de stora strategiska företagen (gruvor, raffinaderier, tobaksindustrin, bildelar), som skulle kunna locka utländska investerare, gått långsammare. Bristande politisk vilja, socialt hänsynstagande, problem med företagsstyre, omfattande skuldsättning samt korruption är alla exempel faktorer som avskräckt potentiella (utländska) investerare. Mot slutet av 2003 försökte myndigheterna blåsa liv i processen och drog igång en kampanj för att vinna allmänhetens stöd. Sedan i december har ett antal anbudsförfaranden inletts, och ytterligare framsteg förväntas i början av 2004.

Mer allmänt när det gäller företagsklimatet lyckades den s.k. Bulldozerkommittén, som den höga representanten inrättade i november 2002 för att undanröja administrativa hinder för att starta upp och bedriva verksamheter, i maj 2003 framgångsrikt driva igenom antagandet av 50 ekonomiska reformer, och en andra omgång reformförslag håller på att utarbetas. Under 2003 antog entitetsregeringarna en fullt harmoniserad konkurslagstiftning, som i slutet av 2003 fortfarande låg kvar i parlamentet för behandling. Företagsklimatet är dock fortsatt osäkert för utländska investerare på grund av höga risker, kostsam handelspraxis och bristande insyn i politiken.

Privatiseringen av bankerna har slutförts i båda entiteterna och det utländska kapitalet inom banksektorn är betydande. Banktillsynen förstärktes genom ett upprätthållande av de befintliga reglerna för tillsyn (t.ex. ökade kapitaltäckningskrav). Inom ramen för IMF-programmet har myndigheterna dessutom genomfört ytterligare reformer av den rättsliga ramen för banksektorn (främst i fråga om riskexponering, likviditet och primärkapital), vilket för sektorn närmare internationella standarder. En stor andel banker uppfyller nu de villkor som fastställts av den statliga byrån för insättningsgaranti.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

I november 2002 godkände rådet makroekonomiskt stöd från gemenskapen på upp till 60 miljoner euro till Bosnien och Hercegovina (beslut 2002/883/EG), som innehåller en lånedel på upp till 20 miljoner euro och en bidragsdel på upp till 40 miljoner euro sedan genomförandet av ett första makroekonomiskt stöd avslutades i december 2001 (beslut 1999/325/EG). Detta nya stöd beviljades till stöd för ett omfattande program för ekonomiska reformer och strukturreformer i samband med IMF:s stand-by-avtal som godkändes i augusti 2002. I likhet med det första stödpaketet är genomförandet av detta stöd kopplat till vissa framsteg i fråga om den ekonomiska politiken.

Efter undertecknandet av ett samförståndsavtal i slutet av december 2002 och det positiva resultatet av IMF:s första översyn, betalades den första bidragsdelen på 15 miljoner euro ut i februari 2003. Av detta belopp gjordes 25 % tillgängligt direkt för staten (3,75 miljoner euro) medan en tredjedel av resten fördelades till Republika Srpska och två tredjedelar till Federationen Bosnien och Hercegovina i enlighet med tidigare makroekonomiska stöd.

I början av juni 2003 besökte tjänstemän från kommissionen Bosnien och Hercegovina och ett kompletterande samförståndsavtal undertecknades med myndigheterna i slutet av juli. I detta kompletterande samförståndsavtal fastställdes den andra delen till 20 miljoner euro (10 miljoner euro i bidrag och 10 miljoner euro i lån) samt ett antal villkor för den ekonomiska politiken som måste uppfyllas för att den tredje delen skall betalas ut. I avtalet identifierades dessutom områden inom vilka ytterligare framsteg krävdes för att uppfylla de villkor för den ekonomiska politiken som gällde för den andra delen, dvs. att entiteterna skulle anta harmoniserad lagstiftning för konkurser och likvidation, ett statligt beslut om upprättandet av ett konkurrensorgan och framsteg på området för försäkringslagstiftning. I juni slutförde IMF samtidigt med framgång sin andra respektive tredje översyn, och programmet fortsätter enligt planerna. Mot bakgrund av i) att tillfredsställande framsteg gjorts i fråga om ovannämnda utestående villkor i det kompletterande samförståndsavtalet, ii) att myndigheterna i Bosnien och Hercegovina ratificerat låneavtalet (i början av december), och iii) att Bosnien och Hercegovina antagit en rad bestämmelser (om inspektion, bekämpning av bedrägerier, revisioner och återtagande av medel vid bedrägeri eller korruption) för att beakta skyldigheterna enligt den nya budgetförordningen, inledde kommissionen utbetalningsförfaranden i december 2003. Den andra bidragsdelen på 10 miljoner euro betalades därför ut i december, och lånedelen på 10 miljoner euro i januari 2004.

Av bidragsdelen på 10 miljoner euro gjordes 50 % tillgängligt direkt för staten (5 miljoner euro) medan resten fördelades i form av en tredjedel till Republika Srpska och två tredjedelar till Federationen Bosnien och Hercegovina.

Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats, med undantag för ett fåtal utvalda offentliga tjänster.

2. Avreglering av handeln

Nätverket av regionala frihandelsavtal i sydöstra Europa har fullbordats och Bosnien och Hercegovina tillämpar redan sådana med Kroatien (1 januari 2001), f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (1 juli 2002) och Serbien och Montenegro (1 juni 2002). WTO-anslutningen går långsamt framåt och förväntas ske under 2004.

3. Växelkurssystem

Sedan juni 1998 har Bosnien och Hercegovina inrättat ett sedelfondssystem och valutan, den konvertibla marken (marka) är knuten till euron enligt kursen 1,96 konvertibla mark.

4. Utländska direktinvesteringar

Ansträngningarna för att förbättra företagsklimatet fortsätter. Förutom byrån för att främja utländska investeringar inrättade den höge representanten en s.k. Bulldozerkommitté i slutet av 2002 för att undanröja administrativa hinder för att bedriva och starta verksamheter. I maj 2003 lyckades den driva igenom antagandet av 50 ekonomiska reformer och en andra omgång reformförslag håller på att utarbetas. Företagsklimatet är dock fortsatt osäkert för utländska investerare på grund av höga risker och bristande insyn i politiken.

5. Penningpolitik

Bosnien och Hercegovinas centralbank ansvarar för att driva sedelfondssystemet. Det är förbjudet för centralbanken och andra banker att låna ut pengar till regeringen.

6. Den offentliga sektorns finanser

De statliga utgifternas andel av BNP minskar, även om den var fortsatt mycket hög under 2003 med cirka 47 %. Av denna andel går 39 % till löner, och de offentliga utgifterna associeras ofta med betydande ineffektivitet. Betydande konsolidering av de offentliga finanserna har emellertid uppnåtts med tiden, vid sidan av harmonisering av skatterna mellan entiteterna. Omfattande reformer av tull- och skatteförvaltningarna är på gång (inkl. införandet av mervärdesskatt), även detta tack vare trycket från det internationella samfundet.

7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringen av små och medelstora företag är praktiskt taget slutförd i båda entiteterna. Däremot har privatiseringen av de stora "strategiska" företagen, som skulle kunna locka utländska investerare, gått långsammare.

8. Reformering av den finansiella sektorn

Privatiseringen av bankerna är slutförd och det utländska kapitalet inom banksektorn är betydande. Banktillsynen förstärktes genom ett upprätthållande av de befintliga reglerna för tillsyn (t.ex. ökade kapitaltäckningskrav). Inom ramen för IMF-programmet har myndigheterna ändrat reglerna om bankers valutariskexponering i linje med internationell praxis.

V. F.d. Jugoslaviska Republiken Makedonien

1. Sammanfattning

Den reala BNP-tillväxten i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien uppgick till 3 % under 2003, vilket i stort sett överensstämmer med de ursprungliga prognoserna. Underskottet i de offentliga finanserna (1,5 % av BNP) förbättrades avsevärt med mer än fyra procentenheter jämfört med året innan. Underskottet i handelsbalansen minskade under 2003 till cirka 17 % av BNP från mer än 20 % av BNP 2002. Underskottet i bytesbalansen (före bidrag) beräknades under 2003 till 8,3 % av BNP. Den penningpolitiska situationen och växelkurserna har varit fortsatt stabila. I oktober 2003 godkände IMF:s styrelse den första översynen av det stand-by-avtal som löper över 14 månader och som godkändes i april 2003.

Genomförandet av strukturreformerna tog ny fart under 2003. Myndigheterna gjorde vissa framsteg i avvecklingen av stora förlustföretag och reformen av statsförvaltningen samt förvaltningen av de offentliga finanserna. I september 2003 godkände parlamentet en lag om inrättande av en byrå för främjande av företagande. Företagsklimatet är emellertid fortsatt dåligt och bankernas utlåningsverksamhet hämmas i synnerhet av oförmågan att effektivt genomföra kontrakt samt fordringsägarnas rättigheter, vilket påverkar investeringarna och den ekonomiska utvecklingen.

Kommissionen slutförde utbetalningen av det makroekonomiska stöd från gemenskapen som rådet beslutade om i november 1999 (80 miljoner euro), och som ökades med 18 miljoner euro i december 2001. Den tredje delutbetalningen av detta stöd (10 miljoner euro i bidrag och 10 miljoner euro i lån) genomfördes maj-juni 2003 sedan IMF:s nya stand-by-avtal godkänts. Den fjärde och sista delutbetalningen (18 miljoner euro i lån och 8 miljoner euro i bidrag) genomfördes i december 2003. Detta skedde efter det att villkoren för den ekonomiska politiken som fastställdes i det kompletterande samförståndsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien uppfyllts. Myndigheterna undertecknade detta i september 2002.

2. Makroekonomisk utveckling

(1) Under 2003 nådde den reala BNP-tillväxten i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien 3 %, vilket i stort sett överensstämmer med de ursprungliga prognoserna och vilket är en förbättring jämfört med 2001-2002 (-4,5 % respektive +0,7 %). Enligt preliminära uppgifter ökade industriproduktionen med 4,7 % jämfört med 2002. Detta uppsving i den ekonomiska aktiviteten har emellertid inte varit tillräckligt för att möjliggöra en återhämtning till den nivå av BNP som registrerades 2000 före krisen, och var fortsatt otillräcklig för att kraftigt förbättra levnadsstandarden. Under 2003 ökade antalet officiellt arbetslösa från 32 % föregående år till 37 % av arbetsstyrkan. Med hänsyn till den informella ekonomin är de faktiska arbetslöshetssiffrorna förmodligen lägre än de officiella uppgifterna.

(2) Den låga inflationen fortsatte under 2003, och konsumentpriserna ökade med i genomsnitt 1,2 %, vilket var långt under prognosen på 3,0 %. Tillsammans med en nedgång i livsmedelspriserna, som tog fart under 2002, kan den nedåtgående trenden förklaras med dollarns värdeminskning, eftersom den makedonska dinaren i realiteten fortsätter att vara kopplad till euron (cirka 61 dinarer per euro). Under 2003 föll genomsnittsräntan på centralbankens värdepapper, vilket är det viktigaste instrumentet för att kontrollera likviditeten, från 14,7 % i januari till cirka 6 % i slutet av året. Affärsbankerna tog emellertid inte helt ut denna minskning på sina kunder. I december låg de genomsnittliga utlåningsräntorna kvar på en fortsatt hög nivå på 14,6 % jämfört med en genomsnittlig inlåningsränta på cirka 7 %.

(3) Under 2003 förbättrades de offentliga finanserna avsevärt jämfört med året innan. Underskottet i de offentliga finanserna uppgick till cirka 1,5 % av BNP, jämfört med 5,7 % 2002. Den betydande justeringen av de offentliga finanserna på 4 % av BNP jämfört med året innan berodde på den betydande åtstramningen av utgifterna från 41 % av BNP till 36 % av BNP. Detta berodde på en minskning eller ett avlägsnande av vissa betydande tillfälliga utgifter under 2002 - t.ex. säkerhetsrelaterade utgifter och engångsersättningar till sparare som deltagit i pyramidspelet TAT - samt det otillräckliga genomförandet av budgeterade kapitalutgifter. De totala offentliga intäkterna (34,5 % av BNP) överensstämde med prognoserna, tack vare resultaten för uppbörden av sociala avgifter, som var bättre än väntat, tullavgifter och andra intäkter förutom skatter, som kompenserat för lägre momsintäkter än beräknat.

När det gäller utrikesaffärerna minskade det totala handelsutbytet angett i nominella termer (euro) något under 2003. Exporten var i stort sett fortsatt stabil jämfört med 2002, medan importen minskade med 5 %. Underskottet i handelsbalansen uppgick till över 700 miljoner euro eller 17,2 % av BNP, dvs. ett lägre belopp jämfört med 2002 mätt i euro och som andel av BNP, men ett högre belopp mätt i dollar till följd av växelkurseffekter. Under 2003 beräknades underskottet i bytesbalansen (före bidrag) till 8,3 % av BNP, eller 6,2 % av BNP med hänsyn till stödet från utländska givare (2,1 % av BNP). Under 2003 låg valutareserverna kvar på en nivå motsvarande cirka fyra månaders import, vilket motsvarar målet i IMF-programmet. Utlandsskulden minskade kraftigt till 33 % av BNP i slutet av 2003 - en relativt blygsam nivå jämfört med andra länder i regionen.

Ett sedan länge emotsett stand-by-avtal med Internationella valutafonden på 20 miljoner SDR (cirka 25 miljoner euro) godkändes den 30 april 2003, vilket gjorde det möjligt för andra utländska givare att betala ut betydande ekonomiskt stöd. Den första översynen av stand-by-avtalet slutfördes med framgång i oktober 2003.

3. Strukturreformer

Avregleringen av priserna är nu i stort sett avslutad, förutom inom de flesta offentliga försörjningsföretag och för vissa produkter som t.ex. olja och biprodukter från oljeindustrin.

Privatiseringen av små och medelstora företag är nästan slutförd. Vid september månads slut 2003 hade 1 683 företag privatiserats, medan 81 statliga företag återstod att sälja av de företag som ingick i det privatiseringsprogram som inleddes 1993. Den handlingsplan som inleddes 2000 för att omstrukturera, likvidera eller privatisera 40 stora förlustföretag har äntligen slutförts. Myndigheterna riktar nu in sig på en ny prioritering: utveckling inom den privata sektorn. I september 2003 godkände parlamentet en lag om inrättande av en byrå för främjande av företagande. Det allmänt dåliga företagsklimatet och särskilt problem i samband med ett effektivt genomförande av kontrakt och fordringsägares rättigheter hämmar emellertid bankernas utlåningsverksamhet, vilket i sin tur påverkar investeringarna och den ekonomiska utvecklingen.

Under 2003 gjorde myndigheterna dessutom framsteg i fråga om reform av den offentliga förvaltningen och förvaltningen av de offentliga finanserna, inledde funktionella översyner i de flesta av de administrativa enheterna, utvecklade generalsekretariatet, inrättade ett enda konto för statskassan, förbättrade förvaltningen av mervärdesskatten och antog en plan för utvecklingen av en statspappersmarknad. I slutet av december 2003 antog regeringen dessutom efter långa diskussioner en lag om de lokala myndigheternas finanser, som skall godkännas av parlamentet. Det finns emellertid fortfarande stort handlingsutrymme för förbättringar på detta omfattande område, vilket omfattar genomförande av den funktionella översynen, ökad lönespridning inom statsförvaltningen, ökad kontroll av utgifter utanför budgeten, införande av revisioner inom hela förvaltningen, och en faktisk utveckling av en statspappersmarknad. Genomförande av finanspolitisk decentralisering och särskilt förstärkning av de lokala enheternas förmåga att förvalta utgifter och uppbära intäkter är en fortsatt stor utmaning.

Den finansiella sektorn domineras av banksektorn, medan finansinstituten utom bankerna spelar en mycket begränsad roll. Stabiliteten inom banksektorn har förbättrats de senaste åren. De tre största bankerna, som står för omkring två tredjedelar av de totala skulderna och tillgångarna, har relativt försiktiga och sunda bankförfaranden. I IMF:s rapport om bedömning av stabiliteten i det finansiella systemet, som publicerades i december 2003, konstateras emellertid att det finansiella systemet fortfarande är sårbart för svag företagsstyrning i mindre banker och även för svagheter i bankernas balansräkningar, vilket återspeglas i den stora andelen nödlidande lån (16 % av de totala portföljtillgångarna i mitten av 2003). Under 2003 sattes sex banker under utökad tillsyn av centralbanken, men återverkningarna på den finansiella stabiliteten i hela systemet var relativt begränsade, med tanke på dessa bankers ringa storlek.

I april 2001 undertecknade f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som första land ett stabiliserings- och associeringsavtal med gemenskapen i april 2001, vilket åtföljdes av ett interimsavtal om handel och handelsrelaterade frågor i juni 2001. Ratificeringsförfarandet för stabiliserings- och associeringsavtalet har slutförts under 2003 och avtalet träder i kraft den 1 april 2004. Den 4 april 2003 blev f.d. jugoslaviska republiken Makedonien den 146:e medlemmen i Världshandelsorganisationen. Landet har redan slutfört det nätverk av frihandelsavtal med grannländer som främjas av stabilitetspakten.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Den 8 november 1999 beslutade rådet att bevilja f.d. jugoslaviska republiken Makedonien ett andra makroekonomiskt stöd på upp till 80 miljoner euro (upp till 50 miljoner euro i lån och upp till 30 miljoner euro i bidrag). Detta rådsbeslut reviderades den 10 december 2001 med effekten att stödet förlängdes fram till slutet av 2003 och bidragsinslaget ökades med 18 miljoner euro (till ett sammanlagt bidragsbelopp på 48 miljoner euro av ett totalt stöd på 98 miljoner euro).

En första delutbetalning på 30 miljoner euro (20 miljoner euro i bidrag och 10 miljoner euro i lån) hade redan genomförts i december 2000-januari 2001. I januari 2002 utbetalades undantagsvis en andra del på 22 miljoner euro (inkl. 10 miljoner euro i bidrag) inom ramen för ett IMF-lett program, till följd av det svåra politiska och ekonomiska läget i landet under efterdyningarna av de etniska konflikterna våren 2001.

Under 2003 slutförde kommissionen utbetalningen av det makroekonomiska stöd som man beslutade om 1999 och vilket utvidgades 2001, och genomförde den tredje respektive fjärde delen. Den tredje delutbetalningen på 20 miljoner euro (10 miljoner euro i bidrag och 10 miljoner euro i lån) genomfördes i maj-juni 2003 sedan IMF:s nya stand-by-avtal godkänts (se ovan). Den fjärde och sista delutbetalningen på 26 miljoner euro (18 miljoner i lån och 8 miljoner i bidrag) genomfördes i december mot bakgrund av i) ett tillfredsställande uppfyllande av de villkor för den ekonomiska politiken som fastställdes i det kompletterande samförståndsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som myndigheterna undertecknade i september 2002, och ii) att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien antagit en rad bestämmelser (om inspektion, bekämpning av bedrägerier, revisioner och återtagande av medel vid bedrägeri eller korruption) för att beakta skyldigheterna enligt den nya budgetförordningen.

Villkoren för den fjärde och sista delutbetalningen omfattar framsteg när det gäller reformen av den offentliga förvaltningen, förvaltning av de offentliga utgifterna och finanserna, omstrukturering av företag och utveckling av den privata sektorn samt reformen av den finansiella sektorn.

Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. Avreglering av priser

Avregleringen av priserna är nu i stort sett avslutad, förutom för de flesta offentliga försörjningsföretag och för vissa produkter som t.ex. olja och biprodukter från oljeindustrin.

2. Avreglering av handeln

Efter undertecknandet av stabiliserings- och associeringsavtalet trädde interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor med EU i kraft i juni 2001. Detta innebär att fler gemenskapsprodukter får tillträde till marknaden och medför successiva minskningar av tullavgifterna för de flesta viktiga produkter. Den 4 april 2003 blev f.d. jugoslaviska republiken Makedonien den 146:e medlemmen av WTO. Landet har slutfört det nätverk av frihandelsavtal med grannländer som främjas av stabilitetspakten.

3. Växelkurssystem

Valutan (dinar) har sedan början av 1994 i realiteten varit kopplad till den tyska marken och är sedan den 1 januari 2002 kopplad till euron. Sedan devalveringen i juli 1997 ligger växelkursen på omkring 61 dinarer per euro.

4. Utländska direktinvesteringar

Det krävs fortfarande regeringens godkännande för vissa typer av utländska direktinvesteringar och avsaknaden av en väl fungerande fastighetsmarknad motverkar också inflödet. Inflöden av utländska direktinvesteringar, som under senare år har fluktuerat starkt och i hög grad varit kopplade till ett fåtal stora transaktioner, minskade till mindre än 2 % av BNP 2002 och 2003.

5. Penningpolitik

Centralbanken är oberoende i förhållande till regeringen enligt lag. Centralbanken får inte låna ut pengar till regeringen, med undantag för icke-förnybara endagslån. Det viktigaste lagstadgade målet för penningpolitiken är prisstabilitet, medan bindning av valutan är centralbankens medelfristiga mål.

6. Den offentliga sektorns finanser

Mervärdeskatt infördes i april 2000 och utgör en betydande inkomstkälla. Under 2003 ändrade myndigheterna budgetlagen och lagen om offentlig upphandling och slog ihop olika budgetanvändares konton till ett enda konto för statskassan, som nu är i bruk. Interna kontroller och revisioner finns inom finansministeriet, men de måste förstärkas och utvidgas till hela den offentliga förvaltningen.

7. Privatisering och företagsomstrukturering

Det privatiseringsprogram som inleddes 1993 har nästan slutförts och nästan 1 700 små och medelstora företag har privatiserats. Företag och organisationer som bedriver verksamhet av särskilt nationellt intresse, allmännyttiga tjänster och försörjningstjänster omfattas inte av programmet. Under 2001 såldes det nationella telekommunikationsbolaget till det ungerska företaget Matav. Under 2003 slutfördes äntligen likvideringen av 40 stora förlustföretag som identifierades i handlingsplanen 2000.

8. Reformering av den finansiella sektorn

Banklagen från år 2000 utgör den rättsliga ramen för en moderniserad och förstärkt banksektor. Den finansiella sektorn domineras av banksektorn, medan finansinstituten utom bankerna spelar en mycket begränsad roll. Banksektorn är till stor del privatiserad och starkt koncentrerad: de tre största bankerna står för omkring två tredjedelar av de totala skulderna och tillgångarna.

VI. Georgien

1. Sammanfattning

Den ekonomiska tillväxten i Georgien påverkades inte av den politiska osäkerheten i samband med parlamentsvalen, som så småningom ledde till president Sjevardnadzes avgång i november 2003. Den reala BNP-tillväxten på 8,6 % var den största sedan 1997. En stabil tillväxttakt noterades inom flera sektorer, vilket omfattade byggnads-, jordbruks- och tillverkningssektorerna. Den genomsnittliga inflationen minskade till 4,8 %. Till följd av den starka importefterfrågan i samband med byggandet av oljeledningen på sträckan Baku-Tbilisi-Ceyhan, minskade underskottet i bytesbalansen till uppskattningsvis 10 %. När det gäller strukturreformerna noterades en viss positiv utveckling 2003, främst inom den finansiella sektorn och i fråga om privatiseringarna, men den nya regeringens största utmaningar ligger fortfarande inom energisektorn, förvaltningen av de offentliga finanserna och reformen av statsförvaltningen

På grund av misslyckanden med de offentliga finanserna fick Georgien inte återuppta utlåningen från IMF och i september 2003 stoppades utbetalningarna inom ramen för PRGF-överenskommelsen. Det regimskifte som följde på allmänhetens protester i november skapade en möjlighet att återuppta förbindelserna med IMF och diskussioner om en efterföljande överenskommelse inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt pågår. Under dessa omständigheter utbetalades inte något bidrag till Georgien inom ramen för gemenskapens exceptionella finansiella stöd under 2003.

2. Makroekonomisk utveckling

Den reala BNP-tillväxten ökade till 8,6 % under 2003, vilket var den hösta tillväxttakten sedan 1997 och främst berodde på stark tillväxtutveckling inom byggnads- och jordbrukssektorerna. Byggandet av oljeledningen på sträckan Baku-Tbilisi-Ceyhan inleddes på georgiskt territorium i april och arbetet fortsätter fram till 2005. Jordbrukssektorn är det största ekonomiska sektorn (20 % av BNP) och de gynnsamma väderförhållandena under 2003 bidrog till att jordbruksproduktionen ökade med cirka 10 %. Förutom jordbruks- och byggnadssektorerna har även utvinningssektorn (aluminium, legeringar, koppar, guld och metallskrot) och tillverkningssektorn (vin, gödningsmedel, mineralvatten) upplevt en stark tillväxt. Industriproduktionen ökade under 2003 med 10,6 %. Den officiella arbetslösheten minskade något under årets lopp och uppgick under de första nio månaderna till i genomsnitt 11,8 %.

En stor del av den ekonomiska aktiviteten är fortsatt oregistrerad och smugglingen är mycket omfattande. De stabila tillväxttakter som konstaterats inom flera ekonomiska sektorer omsattes därför inte i en förbättrad uppbörd av skatteintäkter som förväntat. Vid tidpunkten för valen i november 2003 och omedelbart efter innan den nya regimen installerats, stoppades så gott som uppbörden av skatt, särskilt mervärdesskatt. Den autonoma provinsen Adjara fortsatte dessutom att hålla inne med intäkter som uppbars på dess territorium till den centrala regeringens budget. Räknat på åtaganden förväntas ett underskott på cirka 3 % av BNP 2003 (2 % under 2002) i de offentliga finanserna, medan underskottet räknat på kassabehållningen faktiskt är något lägre jämfört med 2002 till följd av en nettoackumulering av eftersläpande betalningar. Den politiska osäkerheten ledde till ytterligare problem med avseende på förvaltningen av de offentliga finanserna i november och december, men givarbidrag gjordes tillgängliga för regeringen för vissa omedelbara behov. Budgetförslaget för 2004, som överlämnades till parlamentet i oktober 2003, återkallades för ändringar av den nya regeringen. Parametrarna för det finanspolitiska paketet diskuteras med IMF i början av 2004.

Georgiens centralbank har fortsatt att föra en konsekvent försiktig penningpolitik. De gynnsamma förhållandena inom jordbrukssektorn bidrog till att den genomsnittliga inflationen minskade från 5,6 % 2002 till 4,8 % 2003. Mellan november och december ökade emellertid inflationen på årsbasis till 7 %. Detta berodde främst på den politiska osäkerhet som följde på valen. Valutan (lari) var fortsatt relativt stabil gentemot US-dollarn (även under november och december) medan den sjönk gentemot euron. I reala faktiska termer beräknas larin ha sjunkit något under 2003.

Underskottet i bytesbalansen ökade snabbt under 2003 till cirka 10 % av BNP (6 % 2002), främst till följd av kapitalimporten i samband med byggandet av oljeledningen BTC. Denna import finansieras genom utländska direktinvesteringar i oljeledningen. Centralbankens bruttovalutareserver minskade till cirka 190 miljoner US-dollar i slutet av 2003, vilket motsvarar 1,5 månaders import (exklusive oljeledningsrelaterad import). Mätt i US-dollar fortsatte Georgiens utlandsskuld att öka under 2003 och nådde cirka 1,85 miljarder US-dollar, medan den nominella utlandsskulden som andel av BNP minskade till 48 %. Eftersom Georgiens överenskommelse med IMF ställdes in i september 2003 kunde landet inte vända sig till sina bilaterala långivare i Parisklubben och begära en omläggning av de lån som förfaller till betalning under 2003, såsom ursprungligen föreskrivs i avtalet med Parisklubbens långivare 2001. I avvaktan på omläggningen har Georgien därför rent tekniskt brustit i uppfyllelse av sin bilaterala skuldtjänst med totalt cirka 50 miljoner US-dollar i inställda avbetalningar på skulden till Parisklubbens långivare under 2003.

3. Strukturreformer

I juni 2003 antog regeringen Georgiens program för att utveckla ekonomin och minska fattigdomen, som senare godkändes av IMF och Världsbanken som en grund för framtida finansiering på förmånliga villkor. Utarbetandet av programmet var inte kopplat till budgetplaneringsprocessen, och följaktligen måste utgiftsramar på medellång sikt utvecklas. Framsteg i de pågående reformerna med avseende på utarbetandet av budgeten och förvaltningen av de offentliga finanserna på grundval av den nya budgetlag som antogs i april 2003 är nödvändiga för att underlätta genomförandet av programmet för att utveckla ekonomin och minska fattigdomen. Efter regimskiftet sedan president Sjevardnadzes avgång förväntas den nya regeringen nu ta itu med frågan om att potentiellt förbättra detta program där detta är nödvändigt.

I augusti 2003 godkände parlamentet en ny skattelagstiftning som innefattar en kraftig ökning av momsbegränsningen, införandet av en skatt för små företag och undanröjandet av ett antal okynnesskatter. Den omedelbara effekten av dessa reformer ansågs vara neutrala i fråga om den totala intäktsuppbörden. System för återbetalning av mervärdesskatt har också setts över nyligen. Olika intressegrupper fortsätter att skyddas genom en mängd olika undantag för inkomstskatt för företag och mervärdesskatt. Att bekämpa den omfattande skatteflykten i fråga om bränsleskatt och importavgifter skulle dessutom kunna medföra betydande budgetintäkter.

Vissa framsteg gjordes på området för privatisering av storskaliga företag under 2003, främst i fråga om Azotis kemikalieanläggning och Zestafoni Ferro Alloys anläggning. Koncessioner för vissa delar av hamnen i Poti slutfördes och förvaltningskontrakt tilldelades inom områdena för flygplanstillverkning, elöverföring och elleveranser samt för eldistribution (United Distribution Company). Den större roll som privata operatörer nu spelar inom energisektorn återspeglades ännu inte i avgiftsuppbörden som låg kvar på cirka 70 % i huvudstaden och långt under denna siffra i andra regioner. För att förbättra förvaltningen av statliga företag inrättades en byrå för företagsförvaltning under finansministeriet.

I överenskommelse med IMF har regeringen initierat omfattande revisioner av tre större statliga företag, men regelbundna revisioner har ännu inte blivit ett krav för alla statliga företag.

Georgiens centralbank har gjort framsteg när det gäller att förstärka tillsynen och regleringen av banksystemet, bl.a. genom att 2003 ha antagit nya analytiska ramar för att hjälpa konkursmässiga banker och lämpliga kriterier för förvaltare och ägare av banker. Lagstiftning om bekämpning av penningtvätt antogs 2003, men detta ansågs inte tillräckligt för att fullt ut uppfylla internationella standarder.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Efter att tjänstemän från kommissionen besökt Tbilisi i december 2002 ingicks ett avtal, med förbehåll för godkännande, med de georgiska myndigheterna om utbetalning av den fjärde bidragsdelen inom ramen för gemenskapens exceptionella finansiella stöd på 6,5 miljoner euro. Som villkor för utbetalningen satte kommissionen emellertid att resultatet av IMF-styrelsens tredje översyn av Georgiens treåriga överenskommelse inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt skulle vara positivt. Under första halvåret 2003 fick Georgien allt större problem med att uppfylla de strukturella villkoren inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt, främst till följd av misslyckanden inom finanspolitiken. I september 2003 stod det klart att myndigheterna inte skulle få parlamentets stöd för en reviderad budget för 2003, som skulle ha täppt till det växande hålet i de offentliga finanserna. Till följd av detta slutförde inte IMF den tredje översynen inom ramen för PRGF, och den treåriga överenskommelsen löpte ut i januari 2004. Under dessa omständigheter gjordes inte någon utbetalning till Georgien inom ramen för gemenskapens exceptionella finansiella stöd under 2003.

Genom det regimskifte som följde på parlamentsvalen i november 2003 och president Sjevardnadzes avgång uppstod en möjlighet att återuppta förbindelserna med IMF, och Georgiens nya regering håller på att diskutera en efterföljande överenskommelse inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt. Gemenskapens exceptionella finansiella stöd till Georgien kan inte återupptas förrän IMF:s styrelse antagit ett nytt finansieringsavtal.

Gemenskapens exceptionella finansiella stöd har erbjudits Georgien i form av ett lån på 110 miljoner euro (utbetalades i juli 1998), och ett totalt bidragsbelopp på upp till 65 miljoner euro kommer enligt planerna att betalas ut i flera delutbetalningar. På grund av de ojämna framsteg som myndigheterna gjort i uppfyllandet av villkoret för successiva utbetalningar av bidrag betalades endast tre bidragsdelar på totalt 25 miljoner euro ut i stöd under perioden 1998-2003. Genom att göra tidiga återbetalningar hade Georgien minskat det utestående beloppet av sin skuld till gemenskapen till 92 miljoner euro i slutet av december 2003 (oförändrat från slutet av 2002).

Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. Avreglering av priser

Inga reglerade priser förekommer utanför försörjningssektorn. Andelen reglerade priser uppgår till cirka 3 % av KPI.

2. Avreglering av handeln

Liberal handelspolitik. Georgien har varit medlem i WTO sedan juni 2002. På grundval av de marginaler som tilläts vid anslutningen till WTO har Georgien ökat antalet tullnivåer och den högsta tillåtna tulltaxan, vilket lett till att den vägda genomsnittliga tullavgiften har stigit till cirka 11,3 %. Icke-tarriffära handelshinder tillåts endast av miljö-, säkerhets- och hälsoskäl.

3. Växelkurssystem

Flytande växelkurs för larin. Begränsade offentliga interventioner. Interbankmarknaden dominerar för utländsk valuta. Inga begränsningar i fråga om betalningar och överföringar i samband med internationella löpande transaktioner i enlighet med artikel VIII i IMF:s stadgar.

4. Utländska direktinvesteringar

Lagstiftningen är på det hela taget adekvat. Inga begränsningar för hemtagning av vinster och kapital. Nettoinflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 3,9% av BNP 2002.

5. Penningpolitik

En försiktig penningpolitik har bidragit till att inflationen stabiliserats på en låg nivå. Ekonomin är fortfarande i hög grad dollarberoende (över 80 % av bankernas tillgångar och utlåning är i utländsk valuta).

6. Den offentliga sektorns finanser

De totala offentliga intäkterna (inkl. bidrag) uppskattades till 15,6 % av BNP 2003, skatteintäkterna till cirka 14,4 % av BNP och de totala utgifterna samt nettoupplåningen till cirka 18,4 % av BNP. Flera förbättringar av budgetsystemet håller på att införas inom ramen för den nya budgetlag som antogs i april 2003 och som trädde i kraft den 1 januari 2004 (denna är emellertid inte ännu en organisk lag).

7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringen av små och medelstora företag är så gott som fullbordad. Vissa framsteg i privatiseringen av stora statliga företag 2003 efter att denna stått still. Ministeriet för statlig egendomsförvaltning upplöstes 2003, och den nya fördelning av uppgifter mellan finansministeriet och det nya organet för företagsförvaltning förväntas påskynda en omstrukturering av de återstående statliga företagen.

8. Reformering av den finansiella sektorn

Flera åtgärder har vidtagits för att stärka reglering och övervakning inom banksektorn de senaste åren. Det finns för närvarande 25 verksamma banker. Ytterligare konsolidering uppmuntras inom sektorn genom en gradvis ökning av kaptaltäckningskravet till motsvarande 5 miljoner euro.

VII. Moldavien

1. Sammanfattning

Det uppsving som började 2000 fortsatte under 2003 då BNP-tillväxten nådde 6,3 % på årbasis, trots en skarp väderrelaterad produktionsnedgång inom den viktiga jordbrukssektorn (-14,1 % för året). En ökande export och stora volymer av översändelser från moldavier som arbetar utomlands fortsätter att stimulera ekonomins expansion. Den inhemska efterfrågan är stark och industriproduktionen fortsätter att återhämta sig.

Vid sidan om den kraftigt ökade exporten var importutvecklingen ännu mer uttalad, vilket ledde till att Moldaviens stora underskott i handelsbalansen ökade ytterligare. Till följd av detta steg även underskottet i bytesbalansen och nådde cirka 8 % av BNP.

Inflationen ökade kraftigt mot bakgrund av fortsatt tillväxt i penningmängden: konsumentprisindex steg med 15,7 %, jämfört med 4,4 % 2002.

Finanspolitiken var fortsatt stram 2003, men planerna för 2004 tyder på en uppmjukning. På grund av optimistiska budgetprognoser finns det risk för att ett finansiellt underskott uppstår. Den offentliga skuldkvoten i förhållande till BNP har minskat kraftigt till cirka 52 % tack vare omstruktureringar och avskrivningar av skulder under 2002, men bördan av skuldtjänsten är fortsatt hög (den befintliga skuldtjänsten skulle absorbera mer än en tredjedel av regeringens intäkter). Beroendet av kapitalflöden från multilaterala och bilaterala kreditgivare kommer därför att bli fortsatt stort på medellång sikt. Moldavien har fortsatt att ackumulera eftersläpande betalningar under 2003, främst till den ryska gasleverantören Gazprom och till Ryssland. Under 2003 försökte Moldavien utan framgång nå en överenskommelse med Parisklubben om en omstrukturering av skulden.

Efter en lovande start i början av 1990-talet har strukturreformerna tappat fart. Övergången till marknadsekonomi är långt från avslutad. Även om det gjorts framsteg inom landreformen har framstegen inom privatiseringen av viktiga ekonomiska sektorer varit begränsade (EBRD uppskattar att 50 % av ekonomin fortfarande kontrolleras av staten). Privatiseringen försvåras kraftigt av landets ogynnsamma företagsklimat och av en alltför omfattande statlig inblandning.

Moldavien tog inte emot något makroekonomiskt stöd från gemenskapen under 2003. Utbetalningar inom ramen för det bidrag på 15 miljoner euro som godkändes i december 2002 kunde inte inledas på grund av att inget fungerande finansieringsavtal ingåtts med IMF.

2. Makroekonomisk utveckling

Moldaviens ekonomiska återhämtning fortsatte under året med en real BNP-tillväxt på 6,3 % på årsbasis 2003. Genom en stark industriell tillväxt (+14 % på årsbasis) fortsätter den ekonomiska expansionen att stimuleras, och den sporras av den fortsatta efterfrågan från Ryssland och Ukraina samt en ökande inhemsk efterfrågan.

Efter att ha sjunkit 2002, då tillväxttakten i konsumentprisindexet (KPI) föll till 5 % i årsgenomsnitt, noterades en kraftigt ökad inflation under 2003. KPI steg med 12 % i årsgenomsnitt, främst till följd av en snabb ökning av penningmängden som understöddes av till stor del osteriliserade interventioner på valutamarknaden. Moldaviens centralbank har nu angett att den tänker föra en stramare penningpolitik, mot bakgrund av att de räntehöjningar som genomfördes under 2003 visade sig vara otillräckliga för att förhindra att inflationstryck uppstod.

Mot bakgrund av tydliga begränsningar för underskottsfinansiering uppvisade statens kassabalans ett överskott på 0,5 % av BNP under de tre första kvartalen 2003. Detta resultat uppnåddes emellertid inte bara tack vare en robust uppbörd av mervärdesskatt och tullavgifter utan även till största delen genom en ackumulering av externa eftersläpande betalningar på 0,6 % av BNP. Trots löneökningar inom den offentliga sektorn förutser regeringens budgetplaner för 2004 oförändrade utgifter i förhållande till BNP, medan skattesänkningar kommer att leda till intäktsminskningar. För 2004 väntas därför ett likviditetsunderskott på cirka 0,75 % av BNP, vilket innebär en uppmjukning av finanspolitiken på över 1 % av BNP. Enligt IMF skulle den nuvarande budgetpolitiken kunna leda till ytterligare ackumulering av nya eftersläpande betalningar (det "flytande" finansiella underskottet, exklusive betalningar av eftersläpande betalningar, skulle kunna nå 2 % av BNP).

Moldaviens sammanlagda offentliga utlandsskuld uppgår för närvarande till cirka 52 % (även om den ej offentligt garanterade låneporföljen är mycket högre). Denna nivå är avsevärt lägre än 1999, vilket återspeglar en rad omställningar som har minskat värdet på den utestående skulden. Skuldtjänsten är emellertid en fortsatt svår och utmanande uppgift: under 2003 uppgår de betalningar som förfaller till mer än 36 % av statens intäkter. Moldavien har varken betalat tillbaka sin skuld till Gazprom, den ryska gasleverantören, som sköts upp 2001, eller till ett antal andra bilaterala kreditgivare som sköts upp efter augusti 2003. Under de tre första kvartalen 2003 har landet samlat på sig nya externa eftersläpande betalningar som uppgår till 1,3 % av BNP. Med tanke på de låga reserverna av utländsk valuta (mindre än två månaders import) och det höga strukturella underskottet i bytesbalansen, som har förvärrats med tiden och 2003 uppgick till cirka 8 % av BNP, väntas landet förbli beroende av ytterligare stöd från internationella finansinstitut och bilaterala givare. Stora offentliga transfereringar (främst tekniskt stöd och humanitärt bistånd) och en hög volym av överföringar från utlandet kan endast i viss utsträckning minska det ständigt höga underskottet i handelsbalansen.

3. Strukturreformer

Trots att strukturreformerna i Moldavien fick en bra start i början av 1990-talet (vilket ledde till en tidig anslutning till WTO), har det faktum att reformansträngningarna sedan dess mattats av och ett dåligt genomförande av lagarna medfört ett till stora delar fortsatt otillfredsställande affärsklimat. Korruption och ett allmänt otillfredsställande regelverk utgör kraftiga hinder för tillväxt inom den privata sektorn. Dessutom äger eller kontrollerar staten fortfarande en stor del av ekonomin (50 % enligt EBRD:s rapport om övergångsprocessen). Under 2002 omfattade regeringens privatiseringsplan 450 företag, av vilka 22 av de största skulle privatiseras individuellt (två eldistributörer, Moldtelecom, tobaksmonopolet, åtta vinproducenter och ett antal fabriker). Privatiseringsprocessen har emellertid varit en besvikelse och ligger långt efter målet.

Deloitte & Touche, som fungerar som regeringens rådgivare när det gäller privatiseringen av eldistributörerna, rekommenderade att privatiseringen skulle skjutas upp på grund av ogynnsamma marknadsvillkor. Dessutom har privatiseringen av tobaksmonopolet skjutits upp tills dess att denna sektor har avreglerats. Den största privatiseringen hittills är försäljningen av halva landets eldistributionsnät till spanska Union Fenosa 1998, som stöddes av EBRD. Efter oenigheter med regeringen om elpriserna påstår den spanske investeraren att regeringen och näringslivet har försökt hindra dess verksamhet. Detta har avskräckt privata utländska investerare, vilket visat sig i minskade inflöden av utländska direktinvesteringar. Moldaviens största investerare är fortfarande offentliga organ som EBRD och den USA-stödda Western Newly Independent States Enterprise Fund (WNISEF, företagsfonden för de västliga nya oberoende staterna) som ofta måste gå in när västerländska privata investerare drar sig ur.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Under 1990-talet tillhandahöll gemenskapen två makroekonomiska stödpaket värda 45 miljoner euro respektive 15 miljoner euro till Moldavien. Hittills har Moldavien ytterst noggrant uppfyllt sina externa finansiella skyldigheter till gemenskapen.

Den 19 december 2002 antog rådet ett beslut om att bevilja ett nytt makroekonomiskt stöd till Moldavien. Detta nya stöd i form av ett bidrag på 15 miljoner euro ersatte och annullerade det lån på motsvarande belopp som rådet godkände år 2000 men som aldrig betalades ut på grund av att inget fungerande finansieringsavtal ingåtts med IMF. I mars 2003 besökte kommissionens tjänstemän Chisinau för att diskutera de villkor för den ekonomiska politiken som skulle gälla för den första bidragsutbetalningen. Dessa diskussioner kunde emellertid inte slutföras förrän 2003, på grund av att inget fungerande finansieringsavtal ingåtts med IMF.

Moldaviens treåriga överenskommelse inom ramen för PRGF, som IMF:s styrelse godkände i december 2000 avvek från målen i början av 2003. Programmet upphörde till slut i december 2003 på grund av brister - och till och med tillbakagång - i genomförandet av de strukturreformer man kommit överens om. Samtidigt var genomförandet av de makroekonomiska målen inom ramen för PRGF-programmet i stort sett tillfredsställande. På grund av de svaga resultaten i fråga om strukturreformerna gjordes dessutom i stort sett inga utbetalningar inom ramen för Världsbankens strukturanpassningslån (SAC III) som löpte ut i september 2003.

Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats.

2. Avreglering av handeln

En relativt liberal internationell handelspolitik på papperet, men formella eller informella restriktioner för vissa viktiga varor existerar (främst solrosfrön och metallskrot). Moldavien blev medlem i WTO i juni 2000.

3. Växelkurssystem

Valutan (lei) är konvertibel för bytesbalanstransaktioner. Flytande växelkurs.

4. Utländska direktinvesteringar

Inga begränsningar för hemtagning av vinster och kapital eller för innehav av bankkonton i utländsk valuta. Adekvat övergripande lagstiftning, men genomförandet är ofta problematiskt, vilket leder till ett försvagat affärsklimat. Trend mot ökad statlig inblandning i utländska investeringar, främst inom energisektorn. Minskande utländska direktinvesteringar.

5. Penningpolitik

Kraftig penningmängdstillväxt, främst till följd av ackumulering av osteriliserade utländska valutareserver, har lett till en kraftigt ökad inflationstakt. Höjningar av styrräntor har i stort sett inte lyckats bromsa inflationen. Centralbanken har antytt att den tänker föra en stramare penningpolitik.

6. Den offentliga sektorns finanser

Regeringen har försökt att öka intäkterna och stärka budgetdisciplinen. Uppbörden av skatter och tullar har förbättrats, men tullreformen är fortfarande en prioritet. 2003 noterades ett litet överskott i likviditetsbudgeten som emellertid främst berodde på en ackumulering av betalningseftersläpningar. Myndigheterna planerar ett likviditetsunderskott på 0,7 % av BNP 2004. Budgetplanerna förefaller emellertid vara optimistiska och det finns risk för att ett finansiellt underskott på upp till 2 % av BNP skulle kunna uppstå (exklusive återbetalning av eftersläpande betalningar). Utlandsskulden uppgår till cirka 52 % av BNP. Skuldtjänsten skulle under 2004 absorbera över en tredjedel av statens intäkter.

7. Privatisering och företagsomstrukturering

Strukturreformerna har tappat fart. Övergången till marknadsekonomi är långt från avslutad. Privatiseringen av viktiga ekonomiska sektorer försenades och försvåras för närvarande av ogynnsamma förhållanden på marknaden.

8. Reformering av den finansiella sektorn

Den finansiella sektorn är i relativt gott skick, men det krävs ytterligare förbättringar för att främja sparandet och investeringar. Trots att andelen nödlidande lån har minskat måste detta fortfarande övervakas för att förhindra att det uppstår sårbara områden med tanke på den snabba kredittillväxten.

VIII. RUMÄNIEN

1. Sammanfattning

De makroekonomiska trenderna var fortsatt positiva under 2003, med stabil investeringstillväxt och ökad hushållskonsumtion i kombination med ytterligare avtagande inflation. Underskottet i bytesbalansen ökade emellertid väsentligt till följd av en plötslig ökning av varuimporten vilket fick myndigheterna att tillkännage en stramare finanspolitik och en närmare övervakning av den externa utvecklingen 2004.

Den makroekonomiska politiken, som består av en relativt försiktig finanspolitik och en penningpolitik som syftar till att minska inflationen samtidigt som den externa konkurrenskraften bevaras, låg till grund för denna allmänt positiva trend och bidrog positivt till att ytterligare minska inflationen.

När det gäller genomförandet av strukturreformerna har framsteg gjorts inom ett antal områden, främst vad gäller privatisering av statliga företag, åtgärder för att kontrollera den totala lönekostnaden inom den offentliga sektorn och anpassning av prisnivån och prisstrukturen inom energisektorn.

Hur man stärker företagens finansiella disciplin är fortfarande en olöst nyckelfråga. Åtgärderna bör inriktas på de grundläggande orsakerna till de ihållande betalningseftersläpningarna till bugeten och offentliga försörjningsföretag. Trots olika initiativ för att förbättra företagsklimatet måste effektiviteten i statsförvaltningen och rättsväsendet dessutom förbättras avsevärt för att man skall kunna skapa likvärdiga konkurrensvillkor på marknaden och se till att företag utan hinder kan komma in på och lämna marknaden.

Rumänien kan anses som en fungerande marknadsekonomi när de goda framsteg som gjorts har fortsatt på ett stabilt sätt. Vidare krävs ett kraftfullt och långsiktigt genomförande av strukturreformprogrammet så att Rumänien kan klara konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen inom en nära framtid.

I januari 2002 ingick rådet en principöverenskommelse om att ställa 100 miljoner euro till Rumäniens förfogande i två delar enligt rådets beslut 99/732/EG, under förutsättning att det befintliga stand-by-avtalet genomförs på ett tillfredsställande sätt och att landets strukturanpassningsprocess framskrider planenligt. Villkoren för utbetalning av den första delen på 50 miljoner euro uppfylldes under första hälften av 2003 och utbetalningen gjordes den 17 juli 2003.

2. Makroekonomisk utveckling

Sedan 2001 har Rumänien genomgått en hållbar ekonomisk återhämtning, med robust ekonomisk tillväxt, kraftigt minskad inflation och större öppenhet och konkurrens inom ekonomin. Mot bakgrund av de turbulenta åren i Rumänien under andra hälften av 1990-talet, som kännetecknades av fortsatta misslyckanden med att stabilisera ekonomin, en utdragen mellanperiod med konjunkturnedgång och en ljummen inställning till avreglering av priser och marknader, är detta en enastående bedrift.

Under 2003 stod den ekonomiska återhämtning som pågått i fyra år i Rumänien emot den ekonomiska nedgången inom EU och tillväxten var kraftig. Enligt preliminära uppgifter uppgick den reala BNP-tillväxten till 4,8 % 2003. Tillväxten var emellertid allt mer obalanserad och drevs uteslutande av inhemsk efterfrågan. Särskilt ökade hushållens konsumtion kraftigt mot bakgrund av exploderande konsumentkrediter och kraftig ökande löner. Däremot expanderade statens konsumtion endast obetydligt. Detta i kombination med kraftigt ökade skatteintäkter och ytterligare räntebesparingar ledde till att målet för underskottet i de offentliga finanserna för 2003 endast underskreds obetydligt.

Den privata sektorns investeringar fortsatte att öka i snabb takt, vilket pekar på ett utbyte av Rumäniens realkapitalstock samt fortsatt kraftig importtillväxt. Samtidigt minskade exporttillväxten under 2003 och den föreföll ha avtagit betydligt jämfört med de starka exportresultat som noterats sedan 2000. Detta avspeglades även i industriproduktionen som ökade i betydligt långsammare takt under 2003 jämfört med åren innan. Detta ledde till en kraftigt försämrad handelsbalans, och nettoexporten, som bidragit positivt till tillväxten under 2002, vände och blev mycket negativ under 2003.

Underskottet i bytesbalansen ökade betydligt under 2003 till närmare 6 % av BNP. Även om underskottet inte nödvändigtvis är djupt rotat strukturellt sett, måste det övervakas mycket noga. Politiskt sett bedrivs en relativt försiktig finanspolitik och en penningpolitik som syftar till att minska inflationen samtidigt som den externa konkurrenskraften bevaras. Den förda politiken är även i fortsättningen riktig även om det kan krävas anpassningar mot bakgrund av den externa utvecklingen. En mer restriktiv finanspolitik än vad som ursprungligen planerades har tillkännagivits för 2004, och den 1 februari infördes åtgärder inom banksystemet som syftar till att begränsa kredittillväxten till en takt som överensstämmer med målet att hålla underskottet i bytesbalansen på hållbara nivåer.

Under 2003 fortsatte inflationen att följa en nedåtgående trend. Den genomsnittliga konsumentprisinflationen nådde 15,3 %. I december hade inflationstakten minskat till 14,1 % på årsbasis, trots de höjningar av energipriserna som gjorts under året, vilket gjorde det möjligt för regeringen att uppfylla sitt mål för året. Efter att ha ökat under årets första hälft på grund av en kraftig uppgång i minimilönerna, dämpades takten i den reala lönetillväxten mot slutet av året, vilket ledde till genomsnittliga löneökningar på närmare 9 % under 2003.

Arbetslöshetsnivån (harmoniserad nivå som baseras på arbetskraftsundersökningar) uppgick till 6,6 % 2003. Den har legat relativt stabilt på runt 7 % sedan 1999. Under 2003 uppgick den officiella arbetslöshetsnivån till i genomsnitt 7,6 %, och den har minskat sedan 1999. Förändrade metoder och nya definitioner av kriterier för att omfattas av trygghetsnät begränsar emellertid en tidsmässig jämförelse för båda måtten. Den av allt att döma låga arbetslösheten kan emellertid också bero på behovet av en ytterligare djupare ekonomisk omstrukturering.

Inflödet av utländska direktinvesteringar översteg 1 miljard euro 2003, vilket tyder på en måttlig ökning jämfört med åren innan. Denna förbättring motsvarade emellertid inte den försämrade takten i bytesbalansen. Rumänien har hittills inte upplevt något kraftig ökning av inflödena av utländska direktinvesteringar, och under 2003 noterades inte någon kraftig förändring av dessa inflöden. Sedan 1999 har det årliga nettoinflödet legat kvar på runt 2,5 % av BNP och räknat per capita är inflödena till Rumänien fortfarande bland de lägsta jämfört med de övergångsekonomier som hunnit längre. Fortsatt tillväxt, förbättrad makroekonomisk stabilitet och framsteg i fråga om fungerande marknadsmekanismerna pekar emellertid på potentiellt ökande inflöden framöver.

Till följd av en stark efterfrågan på valutamarknaden (FOREX) och centralbankens ansträngningar för att begränsa nedåttrycket på den rumänska valutan (lei) minskade Rumäniens officiella valutareserv mot slutet av 2003. Valutareserven låg dock fortsatt kvar på en tillfredsställande nivå på motsvarande 3,7 månaders import av varor och tjänster. Som ett tecken på den positiva makroekonomiska utvecklingen har dessutom de externa finansieringsvillkoren förbättrats. Ökad tillväxt, förbättrade utsikter i fråga om reformer och fortsatt samarbete med IMF gjorde det möjligt för Rumänien att tillgodose sina externa finansieringsbehov under 2003. I december 2003 höjde flera kreditvärderingsinstitut den rumänska statens kreditbetyg, både för inhemsk upplåning och upplåning i utländsk valuta. Utlandsskulden steg ytterligare under 2003, men skulden i förhållanden till BNP var fortsatt relativt låg på cirka 20,5 % av BNP i slutet av 2003.

En stor del av de framsteg som gjorts de senaste åren beror på ett förnyat åtagande från Rumänien att uppnå hållbar makroekonomisk stabilitet i ekonomin och gå vidare med ekonomiska reformer. Dessa åtgärder har förankrats i förhandlingsprocessen för Rumäniens anslutning till EU och uppfyllandet av de ekonomiska kriterierna från Köpenhamn samt i överenskommelser med internationella finansinstitut. I oktober 2003 avslutade Rumänien framgångsrikt den slutliga översynen av ett IMF-avtal för första gången någonsin under den postkommunistiska perioden.

3. Strukturreformer

Under 2003 gjorde Rumänien stora framsteg i fråga om privatiseringarna, vilket, genom införandet av kraftiga budgetbegränsningar och en exponering av företagen för marknadsmekanismer, har stärkt utträdesmekanismerna och därmed förbättrat den effektiva konkurrensen. Under privatiseringsorganet APAPS:s ledning har privatiseringen gått framåt inom industrisektorn, med en försäljning av en majoritet av de större statliga företagen. Förberedelserna av de första stegen mot privatiseringar inom sektorn för offentliga försörjningsföretag har avslutats, om än något långsammare än vad som ursprungligen planerades. Uppsägningar i vissa av de största statliga företagen genomfördes för att förbättra företagens ekonomiska resultat och privatiseringsutsikter.

De initiativ som tagits för en mer effektiv fördelning av resurser har också förstärkts tack vare åtgärderna för att stärka företagens finansiella disciplin och förbättra de institutionella ramarna för marknadsekonomin. Anhopningen av eftersläpande betalningar är emellertid ett av de fortsatt större olösta problemen i den rumänska ekonomin. Under 2002 och 2003 fortsatte anhopningen av betalningseftersläpningar till budgeten och energisektorn. När det gäller ett antal statliga företag under bevakning ökade anhopningen av eftersläpande betalningar till staten från 4 % av BNP vid årets slut 2001 till 4,5 % vid årets slut 2002 och den fortsatte att öka under första halvåret 2003. Denna ökning skedde trots olika omläggnings- och avskrivningsöverenskommelser i samband med omstrukturering och privatisering av företag.

Energisektorns funktion är ett särskilt problem på både makro- och mikronivå. Trots vissa framsteg var den allmänna utvecklingen mot förnyade reformer inom energisektorn ojämn. Komplicerade frågor, t.ex. företagens anhopning av eftersläpande betalningar, prissättningsstrategierna och värderingen av tidigare miljöförpliktelser, dämpar privatiseringstakten. Inom företagssektorn har ihållande problem iakttagits när det gäller att införa betalningsdisciplin på slutanvändarna av energi, och eftersläpande betalningar har hopats på alla nivåer. För en kärna av statliga företag har dessutom budgeten fortsatt att överta betalningar av energiräkningar fram till privatisering. Inom bostadssektorn lägger tre fjärdedelar av hushållen som använder fjärrvärme över 10 % av sin inkomst på värmeräkningar, och trots omfattande transfereringar till låginkomsttagare väljer flera hushåll att inte betala sina värmeräkningar.

Den senaste tiden har emellertid åtgärder vidtagits för att utarbeta en trovärdig strategi för sektorn på medellång sikt. Myndigheterna har gradvis ökat upprätthållandet av betalningsskyldigheter och börjat stänga av energianvändare med ständigt eftersläpande betalningar, vilket har ökat avgiftsuppbörden. Dessutom har anpassningen av energiavgifterna gradvis ökat för att se till att de täcker kostnaderna och skapa en tillräcklig marginal för långsiktiga investeringar. Nya metoder för prissättning har utvecklats och förväntas införas med början 2005. Förberedelserna för planerade försäljningar av de offentliga elbolagen har gått framåt, om än i långsammare takt än vad som ursprungligen planerades. Förhandlingar om privatisering av två eldistributörer samt två större gasdistributörer pågår. Dessutom har myndigheterna inlett privatiseringsprocessen för ytterligare två eldistributörer. Intresseanmälningar har erhållits för det nationella oljebolaget.

Förberedelsearbetet för försäljningen av produktionsanläggningar för värme- och vattenkraft har inletts. Den omstrukturering av företagen som görs inom ramen för privatiseringen underlättar också ett öppnade av energimarknaden för konkurrens. Sådana preliminära åtgärder som en uppdelning i produktion, distribution och transport har vidtagits, och regeringen har tillkännagivit att man avser öppna upp både marknaden för gas och elektricitet med 40 % från 2004.

Efter många förseningar har Rumänien gjort betydande framsteg när det gäller att skapa en fastare grund för banksystemet, och i dag förefaller finanssektorn i allmänhet vara tillräckligt kapitaliserad, likvid och välövervakad. Under 2003 låg kapitaltäckningsgraden kvar på en stabil nivå på över 20 %, medan de osäkra lånen uppgick till mindre än 10 % av den totala utlåningen. Ränteskillnaden mellan in- och utlåningsräntan ligger emellertid fortfarande kvar på 10-15 %, vilket tyder på avsevärda kostnader för finansiell förmedling och begränsad konkurrens inom sektorn.

Trots detta återstår flera sårbara områden. Under 2003 ökade utlåningen till företagssektorn och den privata sektorn med tvåsiffriga tal. I synnerhet ökade konsumenterna sina lån i takt med att bankerna började rikta in sig på köpare av bilar och fastigheter. Till följd av den senaste tidens kraftiga kredittillväxt finns det en risk för att de förbättringar som behövs inom förmedlingsexpertis, samt inom ramverket för lagstiftning och tillsyn, inte kan genomföras i samma takt. Delvis som en åtgärd för att minimera tillsynsriskerna och de makroekonomiska risker som härrör från låneboomen har Rumäniens centralbank höjt styrräntan flera gånger den senaste tiden, till 21,25 % i februari 2004, jämfört med 17,4 % i april 2003, då banken för första gången lade om sin politik med progressivt sänkta räntor.

Efter ett antal misslyckade anbudsförfaranden lyckades regeringen i september 2003 sälja en fjärdedel av den största banken (BCR) till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och Internationella finansieringsbolaget (IFC). Genom denna försäljning har statens ägarandel i banken minskat till under 50 %. Eftersom BCR ensam innehar ungefär en tredjedel av Rumäniens totala banktillgångar anses en framgångsrik ytterligare privatisering och omstrukturering vara avgörande för att öka dynamiken på finansmarknaderna.

Den finansiella sektorn utom bankerna ligger fortfarande i sin linda. Myndigheterna har emellertid utarbetat den rättsliga ramen för att införa ett pensionssystem som bygger på tre pelare, som med tiden skulle kunna fördjupa värdepappersmarknaderna och ytterligare utveckla försäkringssektorn. De huvudsakliga inslagen i den planerade pensionsreformen är inrättandet av ett obligatoriskt system under den andra pelaren till vilket både arbetsgivare och arbetstagare bidrar, samt ett frivilligt yrkespensionssystem under den tredje pelaren. Syftet med reformen är att med tiden lätta bördan på den otillräckligt finansierade första pelaren. Reformen kommer att införlivas i en treårig handlingsplan som stöds av Världsbanken och förväntas vara genomförd fullt ut 2007.

Företags- och investeringsklimatet fortsätter att hämmas av bristande effektivitet inom statsförvaltningen och rättsväsendet. Komplicerade administrativa förfaranden hämmar fortfarande in- och utträde på marknaden. Ansträngningarna för att förbättra investeringsklimatet har emellertid förstärkts under 2003. Försök som genomfördes för att minska byråkratin omfattade införande av ett one-stop-kontor för registrering och godkännande av företag, samt införande av ett förfarande för tyst godkännande för utfärdande och förnyande av merparten av de tillstånd som utfärdas av den offentliga förvaltningen. Andra åtgärder är t.ex. ändringar i konkurslagstiftningen, som redan har lett till en ökning av både antalet nya konkursärenden och avslutande av dessa ärenden.

När det gäller skattepolitiken antogs under 2003 en ny skattelag och genomförandebestämmelser för denna, vilket bör garantera ökad insyn och stabilitet i skattelagstiftningen. Dessutom reformerades systemet för mervärdesskatt, bl.a. genom införande av sänkt mervärdesskatt i enlighet med befintlig EG-lagstiftning och genom upphävande av vissa undantag.

Olika administrativa åtgärder för att förbättra skatteförvaltningen har också vidtagits under 2003, t.ex. inrättandet av en stor enhet för skatteuppbörd i Bukarest. Under 2004 kommer dessutom ett antal lokala skattekontor att göras om till "excellence units" och under 2004 kommer myndigheterna dessutom att upprätta en enhetlig uppbörd, revision och tillämpning av hälso- pensions- och arbetslöshetsavgifter. Regeringen har nyligen tillkännagivit att man under 2004 kommer att ändra den personliga inkomstskatten från ett progressivt system med skattesatser från 18 % till 40 % till en enhetssats på 23 %. Genom att avlägsna de högre skattesatserna och förenkla systemet hoppas regeringen kunna minska skatteflykten och skapa fler arbetstillfällen på den officiella marknaden.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Sedan 1991 har EU stött Rumäniens omställningsprocess genom fyra makroekonomiska stöd, av vilka det senaste godkändes i november 1999 när EU:s ministerråd beviljade Rumänien ett betalningsbalanslån på upp till 200 miljoner euro, inom ramen för ett stand-by-avtal på 400 miljoner SDR (rådets beslut 99/732/EG). Efter den första delutbetalningen på 100 miljoner euro i juni 2000 avvek dock IMF-programmet från planen och upphörde slutligen att gälla. Några ytterligare utbetalningar av makroekonomiskt gemenskapsstöd kunde därför inte göras.

I oktober 2001 godkände dock IMF:s styrelse ett nytt 18-månaders stand-by-avtal om 300 miljoner SDR (cirka 383 miljoner US-dollar). Under 2002 avslutades också långdragna förhandlingar med Världsbanken om ett andra anpassningslån för den privata sektorn (PSAL) på 300 miljoner US-dollar. Framstegen för IMF-programmet har varit blandade och i slutet av 2002 försenades den tredje översynen. Trots detta, vilket typiskt beror på misslyckanden i fråga om lönepolitiken och privatiseringarna, och trots en förlängning av progr