Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken år 2000"

(2001/C 139/14)

Den 13 juli 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken år 2000".

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 8 februari 2001. Föredragande var Heinz Putzhammer.

Vid sin 379:e plenarsession den 28 februari-1 mars 2001 (sammanträdet den 1 mars 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 81 röster för, 1 röst emot och 1 nedlagd röst.

1. Inledning: Den växande betydelsen av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén instämmer i att de allmänna riktlinjerna för medlemsländernas och gemenskapens ekonomiska politik har en grundläggande och viktig betydelse för att Europeiska unionens ekonomiska politik, vars mål är att åter uppnå full sysselsättning samtidigt som man värnar om prisstabilitet och social sammanhållning, skall vara inriktad på tillväxt och stabilitet. I de allmänna riktlinjerna finns ett klart samband mellan det tema som behandlas i riktlinjerna och de tre parallella sysselsättningspolitiska processerna från Luxemburg, Cardiff och Köln.

1.2. Riktlinjerna har i år blivit extra betydelsefulla, dels på grund av rådets rapport om samordning av den ekonomiska politiken som antogs av Europeiska rådet i Helsingfors, dels mot bakgrund av slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon, enligt vilka Europeiska rådet i framtiden varje vår skall diskutera sysselsättning, ekonomiska reformer och social sammanhållning. Vid Europeiska rådet i Lissabon fastställde unionen ett nytt strategiskt mål för nästa decennium, nämligen att gå förbi USA som världens mest dynamiska union, stärka konkurrenskraften och möjliggöra hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen. Målet skall uppnås genom övergång till informationssamhället, vilket bland annat skall ske genom att man skapar en gynnsam miljö för att starta och utveckla innovativa företag, särskilt små och medelstora företag, genom att man driver på strukturella reformer, samt genom att den inre marknaden fullbordas. I Lissabon tillkännagav stats- och regeringscheferna officiellt att EU skall ha full sysselsättning som mål, vilket Ekonomiska och sociala kommittén ser som en anledning att göra en bedömning av stats- och regeringschefernas agerande.

1.3. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar i detta sammanhang det nya förfarandet för utarbetande och förmedling av de allmänna riktlinjerna. Detta förfarande omfattar kommissionen, parlamentet, rådet i dess olika sammansättningar (för första gången går man utanför Ekofin), Europeiska rådets vårmöte, samt ett antal konsultationer med arbetsmarknadens parter. Härigenom blir det möjligt med ett omfattande, öppet, demokratiskt och samordnat förfarande i ett slags "rullande samrådssystem" på grundval av vilket Ekofin-rådet i enlighet med artikel 98 och 99 i fördraget antar de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken.

1.4. De allmänna riktlinjerna består av två huvuddelar. Den första delen innehåller allmänna ekonomiska riktlinjer, och den andra riktlinjer som är specifika för de olika länderna samt rekommendationer till medlemsstaterna. I detta yttrande behandlar Ekonomiska och sociala kommittén enbart de allmänna riktlinjer och rekommendationer som gäller för hela unionen. Dessa består i sin tur av en allmän analytisk-diagnostisk del (Avsnitt 1 (Inledning) och 2 (Viktiga prioriteringar och ekonomiska förutsättningar) och en del med ekonomiska rekommendationer.

Kommittén antog i februari andra yttranden som är av betydelse i detta sammanhang:

- Initiativyttrande om det högaktuella temat "Samordning av den ekonomiska politiken som en följd av EMU".

- Initiativyttrande om "Komparativa makroekonomiska analyser" med målet att föreslå en ram för makroekonmiska referens- och målvärden (benchmarking).

- Yttrande (remiss) om kommissionens meddelande om strukturella indikatorer.

- Initiativyttrande om "Halvtidsöversynen av de tre processer som ligger till grund för den europeiska sysselsättningsstrategin", som lades fram kort före toppmötet i Stockholm i mars 2001.

Dessutom antog utskottet nyligen ett yttrande om "Ny kunskap, nya arbetstillfällen(1)". Syftet var att lämna ett viktigt bidrag till det franska ordförandeskapets huvudmålsättning och påverka unionens arbetsprogram på detta område.

2. Viktiga prioriteringar och ekonomiska förutsättningar

2.1. I en återblick på 90-talet görs i de allmänna riktlinjerna en jämförelse mellan den ekonomiska utvecklingen i EU och USA. Den ekonomiska tillväxten i EU var betydligt lägre än i USA, och efter nästan ett decennium med relativ stagnation ligger den genomsnittliga levnadsstandarden i EU 35 procent lägre än i USA och detta trots att produktiviteten i arbetet under samma period kommit ytterligare lite närmare produktiviteten i USA (jämför illustration 1). I riktlinjerna anges stagnerade investeringar som en av de största svagheterna i EU, samtidigt som det under samma period skedde en fördubbling av realinvesteringarna i USA.

Illustration 1:

Tendenser: levnadsstandard och arbetskraftens produktivitet, EU-15 (KKS; USA = 100)

>PIC FILE= "C_2001139SV.007301.EPS">

Källa:

Kommissionen.

2.2. På försommaren 1999 är det första gången på ett decennium som man kan registrera en rejäl ekonomisk uppgång på bred bas i unionen. Mot en bakgrund av (i) stabila inre växelkursförhållanden sedan början av tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen inleddes i januari 1999, (ii) en årlig icke-inflationistisk tillväxttakt på 3 procent eller mer, och (iii) fortsatt prisstabilitet, kommer denna uppgång att leda till ökad sysselsättning. En signifikant minskning av arbetslösheten ses som allmänt möjlig om det sker en effektiv samordning och koppling mellan lämplig makroekonomisk politik och strukturreformer.

2.3. Mot denna bakgrund välkomnar Ekonomiska och sociala kommittén de fem centrala utmaningar för unionen de närmaste åren som tas upp i de allmänna riktlinjerna, nämligen att åter nå full sysselsättning, övergången till en kunskapsbaserad ekonomi, att i tid vidta åtgärder mot ett åldrande samhälle, att förbättra den sociala sammanhållningen i unionen, samt att fortsätta de reformer som skall bidra till att unionen i framtiden skall klara sig ännu bättre i den globaliserade ekonomin. När kommissionen lade fram de allmänna riktlinjerna gick det visserligen inte att förutsäga att energi- och råoljepriserna skulle stiga ytterligare, men de centrala utmaningarna förblir giltiga och går fortfarande att uppnå om än med något lägre tillväxtprognos. Det kommer att bli nödvändigt att alla makroekonomiska aktörer vidtar kompletterande samordnade ansträngningar, men i princip bör inget ändras i de grundläggande strategierna.

2.4. EU och dess medlemsstater fastställer tydliga kvantifierbara mål som skall fungera som en framtida prestationsmätare. Det rör sig om en tillväxt på 3 % eller mer, en ökning av sysselsättningsgraden från dagens 61 % till 70 % år 2010 och en ökning av antalet förvärvsarbetande kvinnor från 51 % till över 60 % under samma period. Europeiska kommissionen har gjort prognoser för utvecklingen av sysselsättningen fram till 2010, och där bekräftas att det är möjligt att uppnå dessa sysselsättningsmål i enlighet med de villkor som nämns i punkt 2.3. Målen innebär att medlemsstaterna måste genomföra omfattande ekonomiska reformer. Det finns nu betydande skillnader när det gäller sysselsättningsgrad, som mest en skillnad på 50 % (Spanien jämfört med Danmark). Dessa skillnader är tänkta att minska med hälften under de närmaste tio åren, trots att sysselsättningsgraden samtidigt också ökar i länderna med den högsta sysselsättningsgraden.

Tabell 1: Sysselsättning, befolkning i arbetsför ålder och sysselsättningsgrad till 2010

>Plats för tabell>

Källa:

EU-kommissionen, GD Sysselsättning.

2.4.1. Den europeiska BNP förväntas växa med mer än 3 % de kommande två åren, vilket är uppmuntrande. Tillsammans med unionens "kick off-effekt" kommer detta att utgöra en nödvändig grund för en självbärande ekonomisk uppgång och högre bestående tillväxt. Äntligen återupptäcker även Europa ett nästan bortglömt faktum, nämligen att bestående ekonomisk tillväxt är en väsentlig förutsättning för full sysselsättning. Detta gäller särskilt för stora ekonomiska områden som den Europeiska ekonomiska och monetära unionen.

2.4.2. En annan aspekt som har negligerats tidigare är investeringskvoten, som nu är 19 % av BNP, vilket är långt under 24 % som var genomsnittet i Europa då det rådde full sysselsättning i början på 70-talet. Investeringskvoten bli den framtida tillväxtens motor. En större inre marknad bör framför allt av sig själv kunna skapa välstånd och bör inte vara beroende av exportintäkter från tredje land. Tillsammans med privata investeringar måste offentliga investeringar utgöra en ansenlig del när det gäller att öka investeringskvoten. Enligt en rapport från kommissionen 1998 har de offentliga investeringarna minskat avsevärt under det senaste decenniet, vilket i sin tur har lett till en minskning av tillväxten med en halv till en procentenhet. Europeiska rådets beslut i Lissabon om att främja innovation, forskning och utveckling för övergången till en kunskapsbaserad ekonomi är därför vägvisande. Utvidgningen av den fysiska infrastrukturen kommer fortfarande att vara av stor betydelse.

2.4.3. Omvandlingen av den europeiska ekonomin till en kunskapsbaserad ekonomi kommer att vara den drivande kraften bakom produktivitet, tillväxt och sysselsättning. Ökade investeringar i mänskliga resurser samt i informations- och kommunikationsinfrastruktur måste ske parallellt med fortsatt liberalisering och flexibilisering av marknaden för varor och tjänster. Utbildnings- och karriärmöjligheter måste anpassas bättre för att hela potentialen hos den kunskapsbaserade ekonomin skall kunna utnyttjas. Detsamma gäller för nya former för livslångt lärande och den växelverkan mellan yrkesliv och vidareutbildning som hör samman med detta.

2.4.4. Som ett resultat av att det har skett en förskjutning i ålderspyramiden kommer det i framtiden att uppstå problem i sjukförsäkringssystemen i Europa. De kan lösas om den nuvarande arbetslösheten sänks, en målinriktad invandringspolitik för unionen ger resultat, antalet förvärvsarbetande kvinnor ökar och antalet förvärvsarbetande äldre personer i arbetsför ålder ökar. Härigenom kan man säkerställa att problemen med pensionssystemen inte vältras över på de offentliga finanserna. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar därför uttryckligen den utökade samordning som Europeiska rådet i Lissabon har krävt mellan medlemsstaterna vid den framtida utvecklingen av socialförsäkringssystemet.

2.5. Det är absolut nödvändigt att fullborda den inre marknaden, dvs. att marknaderna för varor, tjänster och kapital är integrerade över hela Europa, för att uppnå det starka ekonomiska resultat som EU strävar efter. Genom arbetet i observationsgruppen för den inre marknaden, vilket i hög grad har varit baserat på praktisk erfarenhet, har Ekonomiska och sociala kommittén lämnat sitt bidrag till att den inre marknadens fullbordan kommit mycket närmare under de senaste åren. Unionen kan dock inte isolera sig när världsekonomin globaliseras. Den gemensamma inre marknaden kompletteras av gemenskapens ekonomiska politik utåt, vars mål är en öppen världsekonomi med ett regelbaserat, rättvist handels- och investeringssystem inom Världshandelsorganisationens ramar.

3. Rekommendationer för den ekonomiska politiken

3.1. Huvudsyftet med rekommendationerna för den ekonomiska politiken är att omsätta unionens nya strategiska mål från Europeiska rådet i Lissabon för det kommande årtiondet i unionens och medlemsstaternas praktiska politik. Stats- och regeringscheferna formulerade i Lissabon formulerat målet att göra unionen till "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning(2)". Med tanke på detta ambitiösa mål motsvarar riktlinjernas rekommendationer för den ekonomiska politiken inte ESK:s förväntningar. Det är t.ex. inte alltid lätt att inse hur ett upprepande av tidigare års rekommendationer kan bringas i samklang med en ny strategi för unionen. I riktlinjerna sägs ingenting om hur man varaktigt och efter 2001 skall komma tillbaka till de höga investeringskvoterna. Vad beträffar privata investeringar sägs inte heller någonting i riktlinjerna. I fråga om offentliga investeringar gör man i rekommendationerna ingen åtskillnad mellan ett generellt konsolideringsbehov i de offentliga finanserna och behovet att öka utgifterna för investeringar. Det finns ännu en skillnad - mellan det nya strategiska målet och rekommendationerna för den ekonomiska politiken - som har sin grund i stödet till penningpolitikens roll för en hållbar och stabilitetsinriktad tillväxt.

3.2. Mot bakgrund av den aktuella oron för eurons växelkurs och värde mot omvärlden intar ESK följande position: Med hänsyn till att den europeiska ekonomiska utvecklingen uppvisar stabila grundläggande data och en tydligt utstakad stabil tillväxtkurs, är den gemensamma europeiska valutan trots hög stabilitet tydligt undervärderad mot omvärldens valutor. En tillbakablick på växelkurssambanden mellan de europeiska valutor som före EMU:s tredje etapp ännu var självständiga och USA-dollarn visar också att det i första hand inte handlar om en svag euro utan om en mycket stark dollar. Bakom detta ligger de ännu under andra kvartalet 2000 väsentliga skillnaderna i tillväxt och räntor mellan USA och EU. Man måste kräva av den Europeiska centralbanken att den bidrar till unionens ekonomiska tillväxt vid sidan av att arbeta för stabilitetsmålet. Kommittén anser att den gemensamma valutans trovärdighet i framtiden kommer att vara än mer avhängig av i vilken mån unionen kommer att klara att tala med en röst även i valutafrågor.

3.3. ESK delar kommissionens och rådets uppfattning att det nuvarande uppsvinget kan lyfta Europas ekonomi till en bärkraftig, högre och icke inflationistisk tillväxtpotential. Detta ställer krav på en penningpolitik som i enlighet med fördraget (artikel 105) upprätthåller prisstabilitet och tillväxt. Att fortsätta den hittillsvarande budgetkonsolideringspolitiken kommer på kort och medellång sikt att bidra till en ytterligare förbättring av utbud och efterfrågan, om man i samband med minskningen av budgetunderskotten, som t.ex. den offentliga sektorns skuldsättning, samtidigt ser till att uppnå en högre kvalitet i utgifterna i form av framtidsinvesteringar. Det är genom höga tillväxt- och sysselsättningstal som man snabbast och smärtfriast kan nå fram till balanserade budgetar. En balanserad budget är inte ett självändamål under alla omständigheter och ekonomiska villkor. Riktlinjerna tillerkänner arbetsmarknadens parter ett ansvarsfullt förhållande till lönepolitiken i det förflutna. Kommittén väntar sig även i framtiden en lönepolitik som står i samklang med prisstabiliteten och som rättar sig efter produktivitetstillväxten. Sekundära effekter av den pågående energipriskrisen är för tillfället inte att vänta.

3.4. I budgetpolitiken gäller det att konsekvent nå de konsolideringsmål som fastställts i medlemsstaternas aktualiserade stabilitetsprogram. Det ska då beaktas att de offentliga utgifterna skall läggas om i riktning mot investeringar i infrastruktur och utbildning. Varje nytt arbetstillfälle som skapas på detta sätt avlastar de sociala trygghetssystemen. I samband med investeringarnas kvalitet skall man beakta att dessa sker i enlighet med kraven på en omvandling till en kunskapsbaserad ekonomi, utan att samhällets "digitala klyfta" leder till en förstärkt social klyvning.

3.5. För att de offentliga finanserna skall få högre kvalitet och varaktig bärkraft anser ESK att även intäktssidan i medlemsstaternas budgetar skulle förbättras genom en effektivare skatteuppbörd. Kommittén har vid upprepade tillfällen i tidigare yttranden uppmanat till bättre samarbete i unionens skattepolitik, samt välkomnat de första försöken att bekämpa den skadliga skattekonkurrensen mellan medlemsstaterna. Här krävs det fortsatta och tydligare framsteg, liksom i det fortsatta arbetet med att avskaffa skatter som utgör hinder för inre marknaden.

3.6. För att löneutvecklingen skall kunna vara stabilitets- och (i princip) sysselsättningsfrämjande måste den rätta sig efter produktivitetstillväxten. Samtidigt får den inte behandlas som en andra rangens eller beroende variabel till de två andra stora områdena inom den makroekonomiska politiken (penning- och finanspolitiken). En stabilitets- och sysselsättningsfrämjande lönepolitik måste inom ramen för den nya tillväxtinriktade politiken få stödjande signaler från Europeiska centralbanken och från budgetpolitiken. På senare tid har det dock kommit allt fler tecken på att penningpolitiken av rädsla för en inflationsdrivande förbättring av situationen på arbetsmarknaden vill tvinga arbetsmarknadens parter till överdriven disciplin med en hård förebyggande politik, trots att det inte finns någon grund för antagandet att vi inom överskådlig tid står inför inflationsdrivande flaskhalsar på arbetsmarknadens utbudssida. Till detta har unionens gemensamma sysselsättningsstrategi bidragit kraftigt genom sina sysselsättningspolitiska riktlinjer (Luxemburgprocessen). Reallöneutvecklingens betydelse för en stark sysselsättningstillväxt, som betonas i riktlinjerna, är visserligen i princip riktig, men saknar ändå betydelse i praktiken eftersom arbetsmarknadsparterna endast kan påverka nominallöneutvecklingen när de förhandlar om lönerna. En blick på de reella enhetsarbetskostnaderna i EU visar emellertid också att det relativa priset på faktorn arbete har minskat stadigt under det senaste årtiondet och därmed i princip inte utgör något hinder för ökad sysselsättning.

Tabell 2: Arbetsproduktivitetens utveckling

>Plats för tabell>

Källa:

Kommissionen.

Tabell 3: Reala arbetsenhetskostnader i jämförelse

>Plats för tabell>

i % per år, definierat som nominala arbetsenhetskostnader minus BNP-deflator;

Källa:

Eurostat och GD Ekonomi och finans (L'économie européenne - Supplément A, Nr. 10-11/2000).

3.7. Ekonomiska och sociala kommittén stöder eftertryckligen riktlinjernas rekommendationer för utvecklingen av en kunskapsbaserad ekonomi. Det fortsatta reformbehovet för EU:s varu-, tjänste- och kapitalmarknader framgår särskilt tydligt ur Cardiffrapporten. Kommittén har redan tidigare yttrat sig flera gånger om detta. Särskilt relevant på europeisk nivå är strävandena i hela unionen att stärka samarbetet inom forskning och utveckling för att skapa ett europeiskt område för forskning och innovation. Kommittén välkomnar därför också den av europeiska rådet i Lissabon beslutade tidsplanen och ger sitt uttryckliga stöd till det för första gången under våren 2001 tillämpade övervakningsförfarandet genom den integrerade strukturrapporten. Övergången till en kunskapsbaserad ekonomi beror inte bara på framstegen på produkt- och kapitalmarknaderna. Den kommer att på ett avgörande sätt vara beroende av de människor som genomför och utformar den. Inom ramen för ett livslångt lärande måste därför extra uppmärksamhet ägnas åt de färdigheter som krävs för ett informationssamhälle. Även här är kvantitativa mål i rekommendationerna, vid sidan av de kvalitativa, riktlinjer för framtida benchmarking-processer. När det mänskliga kapitalet utvecklas måste man vara ytterst uppmärksam på att inte en del av Europas befolkning lämnas utanför den kunskapsbaserade ekonomins framsteg så att det därigenom uppstår sociala spänningar. Det är främst i fråga om den mindre kvalificerade arbetskraften som man måste göra speciella ansträngningar.

3.8. Rekommendationerna för effektiva produktmarknader (varor och tjänster) syftar i första hand på den i jämförelse med USA mindre utvecklade tjänstesektorn, där framstegen hittills skett i en otillfredsställande takt. ESK ser med intresse fram emot den aviserade strategin för att undanröja hinder inom tjänstesektorn. I övrigt ansluter sig kommittén till rekommendationerna i allmänhet och hänvisar till sina tidigare yttranden och arbeten, i synnerhet från dess observationsgrupp för inre marknaden.

3.9. En inre marknad med femton av varandra oberoende kapitalmarknader, som är underkastade respektive lands nationella regleringar, verkar med hänsyn till de långtgående framstegen på varumarknaderna nästan som en anakronism. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar därför det fullständiga genomförande av handlingsplanerna för integrering av finansmarknaderna till år 2005 som europeiska rådet i Lissabon krävde. Dessa handlingsplaner kompletterar det redan pågående genomförandet av handlingsplaner för finanstjänster och riskkapital. När pensionsfonderna marknadsintegreras måste det finnas tydliga regler för insyn och för investerar- och konsumentskydd samt en solid rättslig ram för de institutionella investerarnas verksamhet. I fråga om gränsöverskridande betalningar framför kommittén åter sina uppmaningar till förfaranden med lägre kostnader för konsumenterna. Inom bolagsrätt och bokföring krävs ordentliga ansträngningar för att uppnå enhetliga och jämförbara balansräkningar inom företagen, vilket också skulle påskynda integrationen av aktiemarknaderna. Detta förutsätter ett förstärkt samarbete mellan reglerings- och kontrollmyndigheterna på EU:s kapitalmarknader.

3.10. Kommittén välkomnar uttryckligen att riktlinjerna tar hänsyn till att det behövs en mer hållbar utveckling inom EU. Unionen måste genomföra övergången till en ny modell för hållbar utveckling, som integrerar ekologiska, ekonomiska och sociala krav inom en gemensam ram. Den rättsliga grunden för att leva upp till den förebild som en hållbar utveckling inom EU innebär blev förstärkt i Amsterdamfördraget(3). Riktlinjernas rekommendationer bygger på detta och pekar med rätta på behovet att fortsätta utveckla alternativa energikällor och av att koppla loss den ekonomiska tillväxten från miljöförstörande resursförbrukning. Att uppfylla det av EU undertecknade Kyotoprotokollet borde vara ett av de främsta målen tillsammans med de åtgärder som föreslås i riktlinjerna. ESK beklagar i detta sammanhang uttryckligen att klimatkonferensen i Haag ajournerades och uppmanar regeringarna att snabbt återuppta förhandlingarna. I frågan om en hållbar utveckling måste åtgärder från gemenskapens sida betonas mycket starkare i framtiden. Den aktuella debatten om lättnader i energiskatterna, och den ökande subventionskonkurrensen i många medlemsstater, ställer ur unionens synvinkel närmast krav på en enhetlig linje beträffande energiskatter, vilket kommissionär Monti föreslog år 1997.

3.11. Riktlinjernas rekommendationer för att stärka arbetsmarknaderna är på ett positivt sätt inspirerade av den strategi för full sysselsättning i Europa som lades fram av Europeiska rådet i Lissabon. Det är lättast att nå målet om fler och bättre arbetstillfällen och samtidigt bevara en större social sammanhållning om man tillämpar den ovan beskrivna makroekonomiska politiken. Ekonomiska och sociala kommittén anser att strukturreformer, investeringar i människorna, bekämpning av social utslagning, en målinriktad invandringspolitik i Europa kombinerad med integrationsåtgärder som ger invandrarna lika möjligheter på arbetsmarknaden, samt en modernisering av den europeiska samhällsmodellen å ena sidan, och en hållbar, förstärkt, ekonomisk tillväxt å andra sidan är ömsesidigt beroende av varandra. Skillnaderna i arbetslöshet mellan regioner och sektorer i unionen är stora, samtidigt som den totala arbetslösheten är oacceptabelt stor. Koncentrationen på de i Luxemburgprocessen behandlade sysselsättningspolitiska riktlinjerna för att stärka arbetsmarknaderna är riktig och får kommitténs uttryckliga stöd. Detta gäller i synnerhet kampen mot långtidsarbetslösheten, höjningen av sysselsättningsnivån för kvinnor och äldre i arbetsför ålder, kampen mot ungdomsarbetslösheten, övergången från passiva åtgärder till en aktiv arbetsmarknadspolitik, anpassningen av avgifts- och bidragssystemen så att de främjar sysselsättningen, främjande av företagaranda och av de små och medelstora företagen, rörlighet, modernisering av arbetsorganisationen i samarbete med arbetsmarknadens parter (riktlinje 14 i förslaget till sysselsättningspolitiska riktlinjer 2001), samt lika möjligheter för kvinnor och män. ESK anser i övrigt att en förbättrad samordning av de tre parallella processerna från Luxemburg, Cardiff och Köln kommer att få ytterligare stöd av Europeiska rådets årliga extra möte om sysselsättningsfrågor under våren.

Bryssel den 1 mars 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 14, 16.1.2001.

(2) Ordförandeskapets slutsater, Europeiska rådet i Lissabon, 23-24 mars 2000, punkt 5.

(3) De generella målen i EG-fördragets artikel 2 kräver numera att unionen skall främja "en hög nivå i fråga om miljöskydd och förbättring av miljöns kvalitet" vid sidan om "en harmonisk, väl avvägd och hållbar utveckling av näringslivet". Enligt artikel 6 skall miljöskyddskraven "integreras i utformningen och genomförandet av gemenskapens politik och verksamhet ... särskilt i syfte att främja en hållbar utveckling".