Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Insynsfrågor och det organiserade medborgarsamhällets deltagande i WTO:s millennierunda"

(1999/C 368/15)

Den 27 maj 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23 tredje stycket i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om "Insynsfrågor och det organiserade medborgarsamhällets deltagande i WTO:s millennierunda".

Sektionen för yttre förbindelser, som varit ansvarig för det förberedande arbetet i detta ärende, antog sitt yttrande den 6 oktober 1999. Föredragande var Jan Jacob van Dijk.

Vid sin 367:e plenarsession den 20-21 oktober 1999 (sammanträdet den 20 oktober 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för, 1 emot och 5 nedlagda röster.

1. Frivilligorganisationernas deltagande

1.1. Under senare år har icke-statliga organisationers och arbetsmarknadsparters intresse för internationell handel ökat kraftigt(1). Detta intresse uttrycktes redan vid förhandlingarna inför GATT-Uruguayrundan. Vid överläggningarna om det multilaterala avtalet om investeringar (MAI) nådde engagemanget en höjdpunkt. I synnerhet klagade många icke-statliga organisationer över bristen på öppenhet när det gällde frågorna som diskuterades och vilka effekter avtalet skulle få för de olika länderna och grupperna. Regeringsrepresentanternas negativa inställning under förhandlingarna ökade misstron. Dessutom hade man ett intryck av att avtalen enbart gynnade de industrialiserade länderna.

1.2. De icke-statliga organisationernas intresse för den internationella handeln präglas nu främst av misstänksamhet. Många organisationer ställer sig skeptiska till överläggningarna och fruktar att regeringarna i de länder som deltar inte tar tillräcklig hänsyn till de intressen som frivilligorganisationer och liknande grupperingar företräder eller u-ländernas intressen. Detta kom tydligast till uttryck under OECD-förhandlingarna om MAI. Brist på information och möjligheter att utöva påtryckningar visade sig vara viktiga orsaker till de icke-statliga organisationernas misstänksamhet. För att förhindra en liknande reaktion under de kommande WTO-förhandlingarna anser kommittén att man bör organisera frivilligorganisationernas deltagande på bästa sätt. I yttrandet kommer kommittén i synnerhet att behandla frivilligorganisationernas deltagande i den process som leder till nya avtal. Kommittén kommenterar inte i yttrandet frivilligorganisationernas möjligheter att delta i genomförandet av de avtal som sluts.

1.3. ESK har länge haft intresse för internationell handel. ESK har utarbetat ett flertal yttranden och yttranden på eget initiativ på området. På så sätt har man alltid velat framhålla betydelsen av den internationella handeln för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer. De mest aktuella yttrandena som ESK har utarbetat på området omfattar följande:

- Den internationella handelns världsomspännande utmaning(2).

- Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under perioden 1 januari 1999 - 31 december 2001(3).

- Förslag till rådets beslut om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar, vad beträffar frågor som hör under dess behörighet, av de avtal som är resultatet av förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO) om finansiella tjänster(4).

- Världshandelsorganisationen(5).

1.4. Kommittén uppskattar det intresse flertalet icke-statliga organisationer visar för internationell handel. Många organisationer inser nu att internationella avtal på området kan få omfattande följder.

1.4.1. ESK har tidigare avgett yttranden i ett flertal av dessa ärenden, vilket framgår av uppräkningen i punkt 1.3.

1.5. ESK anser att frivilligorganisationers deltagande i WTO är av stor betydelse. Det avtal som sluts kan få omfattande följder för vissa sektorer (t.ex. tjänstesektorn), för den fortsatta gemensamma jordbrukspolitiken, den gemensamma utvecklingspolitiken (AVS), förbindelser med tredje land och tillämpningen av internationella normer (arbetsnormer, djurskyddsnormer och miljö). Avtalen påverkar sysselsättning, konsumentintressen och inkomster.

1.6. Flera frivilligorganisationer är aktiva på alla dessa områden. Genom deras deltagande i förhandlingarna kan allmänhetens stöd stärkas. Dessutom kan de förhandlande parterna utnyttja den sakkunskap som respektive organisation besitter. Slutligen får regeringarna en inblick i intressegruppernas åsikter om den internationella handeln(6).

1.7. I detta yttrande vill ESK beskriva hur frivilligorganisationer bäst kan delta i WTO-förhandlingarna. I sammanhanget skiljer man mellan olika nivåer. I kapitel 2 behandlas den världsomfattande nivån. Hur kan WTO:s sekretariat säkerställa att frivilligorganisationer får tillräcklig information och rådgivning? I kapitel 3 diskuteras den nationella nivån. Beslut inom WTO måste bygga på samförståndslösningar. Därför är det viktigt för arbetsmarknadsparter och andra intressegrupper och icke-statliga organisationer att den påtryckningsverksamhet som är riktad till de nationella myndigheterna organiseras på bästa sätt. Inom EU råder särskilda förhållanden. EU har exklusiv behörighet när det gäller internationell handel. Av den anledningen har en viktig uppgift tilldelats EU-nivån. I kapitel 4 diskuteras detta närmare.

2. Frivilligorganisationers deltagande i WTO

2.1. Som nämnts i punkt 1.6 skall WTO:s sekretariat i synnerhet ägna sig åt att sprida information till de arbetsmarknadsparter och andra intresseorganisationer och icke-statliga organisationer som är engagerade på internationell nivå. WTO måste ge lämplig information till frivilligorganisationer. Genom öppenhet kan man undanröja och förhindra misstro och misstänksamhet.

2.2. Spridning av information kan ske på två sätt. Det mest tillgängliga sättet är att sprida information via Internet. WTO kan då lägga ut information på sin egen webbsida. Dessutom kan intresserade organisationer hållas informerade om den senaste utvecklingen via e-postabonnemang. Genom Internet kan intresserade organisationer snabbt och effektivt få information om den senaste utvecklingen.

2.3. Det andra sättet att sprida information är att anordna möten. Under dessa möten informerar sekretariatet de intresserade organisationerna om läget i förhandlingarna. De organisationer som deltar får då möjlighet att på ett tidigt stadium uttala sig om den information som ges och eventuellt ställa frågor. Det finns både för- och nackdelar med detta sätt att sprida information. Fördelen är att det finns möjlighet till växelverkan mellan parterna: Genom diskussion kan man uppnå kompromisser eller föra skilda åsikter närmare varandra. Nackdelen är den finansiella aspekten: Organisationer måste resa till Genève för att kunna få information och uttrycka sina åsikter. För många av dessa organisationer som inte har sitt säte i Genève kan reskostnaderna utgöra ett hinder för deltagande.

2.4. För att goda relationer mellan WTO och frivilligorganisationerna skall kunna uppstå är det viktig att parterna känner ömsesidigt förtroende för varandra. Därför är det viktigt att upprätta ett ständigt utbyte av information mellan parterna. Ett sådant utbyte kan dessutom bidra till en dialog mellan de olika frivilligorganisationerna. För att främja sådana goda kontakter skulle WTO kunna överväga att upprätta ett permanent forum för frivilligorganisationer. Organisationerna skulle då sammanträda regelbundet, minst en gång om året. På så sätt skulle man kunna ge sekretariatet rådgivning i de olika frågor som står på dagordningen för kommande förhandlingar och eventuellt praktiska rekommendationer om genomförandet.

2.5. De svåraste frågorna i samband med upprättandet av ett sådant forum är kostnaderna (vem som skall betala) och vilka organisationer som skall delta. Lösningen på den första frågan kommer inte att bli så svår. De organisationer som deltar måste själva betala res- och övernattningskostnader. Kommittén inser att denna lösning kommer att innebära ett problem för många organisationer. Det kommer i synnerhet att utgöra ett hinder för organisationer från mindre utvecklade länder. För att förhindra att enbart organisationer från väst deltar i dessa sammankomster bör man vid ackrediteringen av deltagare reservera utrymme för organisationer från mindre utvecklade länder.

2.5.1. Inom WTO:s sekretariat måste det finnas tillräcklig kapacitet för att på bästa sätt förbereda frivilligorganisationernas sammanträden. Denna nya policy kommer således att få vissa ekonomiska konsekvenser.

2.6. Den andra frågan, d.v.s. vilka organisationer som skall delta i forumet, är svårare att finna en lösning på. Det måste framgå tydligt att främst internationella organisationer som är representerade i alla världsdelar kan vara medlemmar i ett sådant forum. Sedan måste man undersöka för vilka organisationer ett sådant forum kan vara relevant. Det måste röra sig om intresseorganisationer som företräder en viss grupp och som troligtvis känner av följderna av de beslut som fattas inom ramen för WTO. Sekretariatet bör i detta hänseende ställa upp en lista över organisationer som uppfyller dessa två kriterier. Skulle det gälla många organisationer måste dessa sinsemellan på ett lämpligt sätt besluta om rätten att yttra sig, så att tillräckligt utrymme ges för diskussion.

3. Frivilligorganisationers deltagande på nationell nivå

3.1. Inom WTO fattas beslut av representanter från regeringarna. Det måste råda stor enighet kring de beslut som fattas. Man kan därför anta att ett effektivt sätt för frivilligorganisationer att utöva påtryckningar är att inrikta sig på de nationella regeringarna.

3.2. Nationella frivilligorganisationer bör således främst inrikta lobbyverksamheten på de nationella regeringarna. Regeringarna måste låta dessa organisationer komma till tals. I likhet med WTO kan även de upprätta ett forum för olika frivilligorganisationer. Deras viktigaste uppgift skulle då kunna vara att ge regeringen råd i de olika ärenden som står på WTO:s dagordning. Det är viktigt att regeringen informerar och rådfrågar frivilligorganisationerna i god tid.

3.2.1. De nationella rådgivande organen inom näringsliv och samhälle har ett särskilt ansvar. Inom dessa organ är ofta de viktigaste arbetsmarknadsparterna och intresseorganisationerna representerade. De kan ge råd till regeringen inför WTO-mötena. Regeringarna skulle kunna rådfråga dessa organ. Skulle regeringarna inte begära organens råd kan de alltid avge yttranden på eget initiativ.

3.3. Regeringarna måste se till att de internationella överläggningarna präglas av öppenhet. Därför bör de via Internet sprida så mycket information som möjligt om läget i förhandlingarna och utvecklingen inom WTO.

3.4. Eftersom EU har exklusiv behörighet i fråga om internationell handel är EU-nivån av stor betydelse för medlemsstaterna. Detta gäller även frivilligorganisationerna inom EU. De bör således inrikta verksamheten på såväl den nationella nivån som EU-nivån. Detta behandlas i nästa kapitel.

4. Frivilligorganisationer på EU-nivå och ESK:s roll

4.1. Mycket av det som redan sagts om den nationella nivån gäller även för EU-nivån. Europeiska kommissionen bör via sin webbsida sprida så mycket information som möjligt om utvecklingen inom WTO. Vidare bör informationssammankomster anordnas regelbundet till vilka arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper och icke-statliga organisationer kan bjudas in. Kommittén kan bistå i förberedelserna av dessa sammankomster.

4.2. Ekonomiska och sociala kommittén spelar en särskild roll. Kommittén är EU:s företrädare för arbetsmarknadsparter och andra intresseorganisationer inom EU. Man utgår därför ifrån att Europeiska kommissionen engagerar kommittén i frågor som berör just dessa områden och rådfrågar kommittén i ärenden som rör WTO, trots att kommissionen enligt fördraget inte är skyldig att rådfråga ESK(7). När det gäller internationella avtal som berör tjänstesektorn är kommissionen emellertid skyldig att rådfråga ESK(8).

4.3. Under senare år har ESK avgett många yttranden på eget initiativ i detta viktiga ärende. Härigenom har ESK visat sitt stora intresse i frågan och framhållit betydelsen av de WTO-avtal som sluts med anknytning till den sociala och ekonomiska politiken i EU.

4.4. Som framgår av punkt 1.4 får avtal om internationell handel i dagens läge mer betydande effekter än tidigare på sysselsättningen, inkomsterna, konsumentintressena och miljön. I anslutning till detta har också sårbarheten i våra samhällen ökat markant.

4.5. För kommitténs vidkommande är det därför absolut nödvändigt att ytterst noga följa förhandlingarna om en fortsatt avreglering och notera de ståndpunkter som intas av olika föreningar och frivilligorganisationer. Genom att avge yttranden i god tid till rådet, parlamentet och kommissionen kan vi hjälpa till att förbereda den europeiska förhandlingspositionen.

4.6. Kommittén föreslår i linje med detta att det inrättas en enhet inom ESK:s organisation som gör det möjligt för kommittén att bidra med sina omfattande kunskaper och erfarenheter medan förhandlingarna pågår.

Enheten bör bestå av en kärna av utrikeshandelssakkunniga som beroende på förhandlingstemat knyter till sig fackkunskaper från andra sektioner.

Uppgiften för denna enhet skulle vara att odla täta kontakter med WTO och ansvariga enheter inom kommissionen samt med berörda europeiska föreningar och frivilligorganisationer.

4.7. Med utgångspunkt i de ökade kunskaper man på så vis tillägnat sig, kommer denna enhet vid en lämplig tidpunkt före förhandlingarna att lägga fram yttranden om förhandlingsteman som förefaller speciellt betydelsefulla. I det sammanhanget kommer man att beakta ESK:s tidigare yttranden.

4.8. I vissa fall kommer det troligtvis att bli nödvändigt att anordna förberedande hearingar med berörda parter.

4.9. I detta sammanhang är det önskvärt att de ansvariga kommittéledamöterna ges möjlighet att på nära håll följa de avgörande faserna i särskilt viktiga förhandlingar.

4.10. Kommittén föreslår att enheten för WTO-frågor framför allt skall arbeta med följande teman, med utgångspunkt i planeringen i Seattle:

1. Frivilligorganisationernas roll i tvistlösning

2. Unilaterala sanktionsmetoder och kompensationsrättigheter

3. Elektronisk handel

4. WTO och sysselsättningen

5. Entreprenad

6. Förstärkning av WTO

7. Jordbruk

8. Tjänster

9. Handel och utveckling

10. Handel och miljö

11. Handel och internationella arbetsnormer

12. Konkurrens

13. Investeringar

14. Immaterialrätt

15. Avgifter

Bryssel den 20 oktober 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) I yttrandet skiljer man mellan arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer och icke-statliga organisationer.

(2) EGT C 56, 24.2.1997.

(3) EGT C 40, 15.2.1999.

(4) EGT C 407, 28.12.1998.

(5) EGT C 101, 12.4.1999.

(6) B. Reinalda, "NGO's en andere particuliere actoren in de leer der internationale betrekkingen", Internationale Spectator, 53, juli/augusti 1999, 414-118.

(7) Se artikel 133 i EG-fördraget.

(8) Artikel 52 i EG-fördraget.