EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 15.9.2020 COM(2020) 561 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN om tillämpningen av förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar under 2019







Innehållsförteckning Inledning I.Agendan för ökad öppenhet II.Tillgång till handlingar 1.Register och webbplatser 2.Samarbete med övriga institutioner som omfattas av förordning (EG) nr 1049/2001 3.Analys av ansökningarna om tillgång till handlingar 3.1.Antalet ansökningar (se bilagan – tabellerna 3 och 4). 3.2.Andelen ansökningar per generaldirektorat/avdelning vid kommissionen (se bilagan – tabell 5) 3.3.De sökandes samhälls- och yrkeskategori (bilagan – tabell 6) 3.4.De sökandes geografiska ursprung (bilagan – tabell 7) 4.Tillämpning av undantagen från rätten att få tillgång till handlingar 4.1.Typ av tillgång som beviljas (bilagan – tabellerna 8 och 9) 4.2.Undantag från rätten att få tillgång till handlingar (bilagan – tabell 10) 4.2.1.Ursprungligt skede 4.2.2.Bekräftande skede 5.Klagomål till Europeiska ombudsmannen 6.Rättslig prövning 6.1.Domstolen

6.1.1.Förtydligande av vissa materiella regler 6.1.2.Förtydligande av vissa processuella regler 6.2.Tribunalen 6.2.1.Förtydligande av vissa materiella regler 6.2.2.Förtydligande av vissa processuella regler 6.3.Anhängiggjorda mål mot Europeiska kommissionen under 2019 Slutsatser Inledning År 2019 innebar en övergångsperiod för de europeiska institutionerna med Europaparlamentsvalet, en ny strategisk agenda från Europeiska rådet för 2019–2024 och en ny EU-kommission. Under 2019 vidtog Europeiska kommissionen ytterligare åtgärder för att visa sitt starka engagemang för ökad öppenhet och ansvarsskyldighet och för att stärka allmänhetens förtroende för EU:s institutioner. I juli 2019 lade Ursula von der Leyen fram sina politiska riktlinjer för kommissionen 2019–2024 i dokumentet En ambitiösare union – Min agenda för Europa. En av de sex övergripande ambitionerna för Europa är det prioriterade området ”En ny satsning på demokrati”. Detta omfattar ett behov av större öppenhet, särskilt när det gäller lagstiftningsprocessen. Under plenarsammanträdet i Strasbourg den 27 november 2019 röstade en stor majoritet av ledamöterna i Europaparlamentet för von der Leyen-kommissionen. Den nya kommissionen tillträdde den 1 december 2019. En av de vägledande principerna för den nya kommissionens arbete blev öppenhet, kollegialt ansvar och effektivitet. I ett meddelande om kommissionens arbetsmetoder nämns uttryckligen allmänhetens rätt att få tillgång till handlingar i enlighet med förordning (EG) nr 1049/2001 . En hörnsten i kommissionens åtagande när det gäller öppenhet är att säkerställa att allmänhetens rätt till tillgång till institutionernas handlingar tillgodoses . Denna rättighet fastställs i artikel 42 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i artikel 15.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och i förordning (EG) nr 1049/2001. Den speglar den princip om öppenhet i institutionernas verksamhet som fastställs både i artikel 1 i fördraget om Europeiska unionen och i artikel 298 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I förordning (EG) nr 1049/2001 konkretiseras den princip om öppenhet som uttrycks i EU-fördragen. I skäl 2 i den förordningen anges att ”[ö]ppenhet ger medborgarna bättre möjligheter att delta i beslutsförfarandet och garanterar att förvaltningen åtnjuter större legitimitet och är effektivare och har ett större ansvar gentemot medborgarna i ett demokratiskt system […]”. I artikel 17.1 i förordning (EG) nr 1049/2001 föreskrivs även att varje institution årligen ska offentliggöra en rapport om genomförandet av förordningen för föregående år.

Denna årsrapport för 2019 inleds med korta redogörelser för kommissionens initiativ för ökad öppenhet (se avsnitt I). Därefter beskrivs viktiga tendenser och inslag när det gäller de ansökningar om tillgång till handlingar som lämnats in inom ramen för förordning (EG) nr 1049/2001 samt de besked som lämnats av institutionen. I rapporten granskas dessutom avgöranden från Europeiska unionens domstol och Europeiska ombudsmannens slutsatser om kommissionens tillämpning av förordningen (se avsnitt II).



I.Agendan för ökad öppenhet Europeiska unionen utgörs av medborgarna och den arbetar för deras bästa. Att uppmuntra fler människor att engagera sig i Europeiska unionen och det unionen står för är en av Europeiska kommissionens högsta prioriteringar. Kommissionen är fast besluten att ge allmänheten större insyn i beslutsförfarandet och utforskar därför ständigt nya metoder och åtgärder som kan öka öppenheten. Under 2019 vidtog kommissionen riktade åtgärder för att stärka insynen i sin kärnverksamhet, från lagstiftningsarbete och genomförande av politik till kontakter med intressenter och lobbyister. Bättre lagstiftning Bättre lagstiftning utgjorde kärnan i Europeiska kommissionens beslutsfattande under hela 2019. I början av 2019 fortsatte kommissionen med genomgången av agendan för bättre lagstiftning från 2015 för att kunna bedöma både dess positiva och problematiska aspekter. Den 15 april 2019 antog kommissionskollegiet meddelandet Bättre lagstiftning: genomgång och vägen framåt där man sammanfattade resultaten av genomgången. Det offentliga samrådet visade att kunskaperna om möjligheterna att delta i kommissionens beslutsfattande fortfarande var ganska svaga. Slutsatsen i meddelandet var att det allmänt anses att bättre lagstiftning måste fortsätta som ett naturligt inslag i kommissionens arbetsmetoder. Det bekräftades också att den långsiktiga strävan är att nå fram till ännu fler förbättringar i framtiden. Ett viktigt mål för Europeiska kommissionen har varit att främja allmänhetens och det civila samhällets delaktighet i beslutsfattandet. Kommissionen har därför satsat stort på att tillhandahålla verktyg som möjliggör denna delaktighet och ger intressenter tillfälle att bidra under hela den politiska beslutsprocessen. Antalet offentliga samråd som översätts till alla EU-språk fortsatte att öka under 2019. Under året gjordes dessutom över 800 000 besök på portalen Kom med synpunkter, som utgör en samlad webbaserad ingång där berörda parter kan få information om kommissionens beslutsfattande och kan lämna kommentarer, synpunkter och annan information. Det genomsnittliga antalet synpunkter och svar på offentliga samråd varierar stort, men tendensen är ökande. Sammanfattningsvis har Europeiska kommissionens satsning på principen om bättre lagstiftning i beslutsförfarandet varit framgångsrik. Samråd och öppenhet är de två områden där berörda parter anser att Europeiska kommissionen har gjort störst framsteg sedan 2015. I meddelandet konstateras att bättre lagstiftning alltmer har blivit en naturlig del av kommissionens institutionella kultur och att det är en utveckling som stöds allmänt av de berörda parterna, som vill bli ännu mer delaktiga i institutionens beslutsfattande på ett mer meningsfullt sätt. Parallellt med denna utveckling har kommissionen fortsatt att arbeta tillsammans med Europaparlamentet och rådet för att inrätta en gemensam lagstiftningsportal som ska lanseras så snart som möjligt, i enlighet med åtagandet i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning från 2016. Portalen kommer att innehålla en databas med information som omfattar hela lagstiftningsprocessen på ett sätt som är lättillgängligt för en allmänhet utan någon specialistbakgrund. Slutligen välkomnade Europeiska kommissionen de initiativ som lades fram under det finländska EU-ordförandeskapet under det andra halvåret 2019 och som syftade till att främja insyn i lagstiftningsarbetet och ett proaktivt offentliggörande av vissa dokument om förhandlingarna. Det europeiska medborgarinitiativet Det europeiska medborgarinitiativet är en rättighet enligt artikel 11.4 i fördraget om Europeiska unionen samt i artikel 24 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Det europeiska medborgarinitiativet har utformats för att öka allmänhetens deltagande i det demokratiska livet i EU. Det ger dem möjlighet att direkt begära att Europeiska kommissionen lägger fram förslag till unionsrättsakter för att tillämpa fördragen. Förordningen om det europeiska medborgarinitiativet antogs av Europaparlamentet och rådet och offentliggjordes den 17 maj 2019. Förordningen innebär flera strukturella och tekniska förbättringar som ska göra det europeiska medborgarinitiativet mer användarvänligt och lättillgängligt, mindre byråkratiskt och lättare att använda för både dem som organiserar och för dem som stöder initiativen. Det ska göra det möjligt för allmänheten EU att i större utsträckning delta i unionens demokratiska process. Dessutom vill man med det nya regleringsinstrumentet stärka uppföljningen av europeiska medborgarinitiativ som ett verktyg för att främja demokratisk debatt inom Europeiska unionen. Etiska regler och öppenhet för Europeiska kommissioners ledamöter

Kommissionens ordförande uppgav i sina politiska riktlinjer att hon kommer att stödja inrättandet av ett oberoende etikorgan som ska vara gemensamt för alla EU-institutioner och att hon kommer att diskutera och samarbeta nära med de övriga institutionerna för att detta ska ske. Den 24 juni 2019 offentliggjorde Europeiska kommissionen sin första årliga rapport om tillämpningen av den nya uppförandekoden för dess ledamöter under 2018, i enlighet med artikel 13.4 i koden. I rapporten sammanfattas bland annat de huvudsakliga förändringar som införts i och med den nya uppförandekoden och som bidrar till att uppnå de höga etiska krav och den öppenhet som förväntas av Europeiska kommissionens ledamöter. Dessutom utfärdade Europeiska kommissionen i februari 2019 detaljerade och praktiska riktlinjer om etiska normer för kommissionsledamöter som deltog i kampanjer inför valet till Europaparlamentet i maj. Kommissionen beslutade, med stöd från Europaparlamentet, att kommissionsledamöter får delta aktivt i den politiska kampanjen utan att göra uppehåll från sitt uppdrag på kommissionen under hela perioden, förutsatt att de följer specifika etiska regler. Dessutom uppdaterade Europeiska kommissionen under 2019 regelbundet informationen om nuvarande och före detta kommissionsledamöters etiska uppförande på Europaportalen genom att ladda upp kommissionens beslut och mötesprotokoll om godkänd verksamhet för före detta kommissionsledamöter. Öppenhetsregistret Öppenhet när det gäller intressebevakning är avgörande för att allmänheten ska kunna följa intresseföreträdarnas verksamhet och potentiella inverkan på EU:s lagstiftningsprocess. Öppenhetsregistret inrättades 2011 och ger insyn i de olika intressen som eftersträvas, däribland av vem och med vilken nivå av resurser. Registret möjliggör därför en ökad offentlig granskning och ger allmänheten, media och intressenter möjlighet att följa intresseföreträdarnas verksamhet och potentiella inflytande. Mot denna bakgrund lämnade Europeiska kommissionen under 2016 in ett förslag om att göra det nuvarande öppenhetsregistret obligatoriskt . Förslaget omfattar undertecknandet av ett nytt interinstitutionellt avtal som omfattar Europaparlamentet, kommissionen och, för första gången, Europeiska unionens råd. Interinstitutionella förhandlingar om detta förslag pågår fortfarande. Under 2019 förde förhandlarna från de tre institutionerna flera diskussioner om förslaget till ett obligatoriskt öppenhetsregister. Syftet med diskussionerna var att undersöka huruvida registrering i förhand kan göras till en förutsättning för samverkan med intresseföreträdare, vilket i praktiken innebär att det blir obligatoriskt för lobbyister att registrera sig. Även om det finns skillnader mellan de olika institutionernas tillvägagångssätt, kartlade de tre institutionerna vilka åtgärder som hade vidtagits för ett framtida inrättande av ett gemensamt register. Europeiska kommissionen har fortsatt att uppmana Europaparlamentet och rådet att undersöka alternativ som gör det möjligt för dem att tillämpa regeln ”ingen registrering, inget möte”. De tre institutionerna upprepade att deras gemensamma mål är att förbättra den nuvarande situationen och kom överens om att fortsätta diskussionerna. Under tiden har öppenhetsregistret stadigt vuxit. Det innehöll den 31 december 2019 inte mindre än 11 899 registrerade intresseföreträdare, däribland 1 592 nya registreringar. Den uppdaterade personuppgiftspolicyn för registrerade intresseföreträdare, möten med intressegrupper samt hanteringen av anmärkningar och klagomål publicerades på öppenhetsregistrets webbplats. Mot denna bakgrund utgjorde det öppenhetsregister som upprätthålls av Europaparlamentet och Europeiska kommissionen en mall för offentliga förvaltningar i Europa under 2019. Öppenhet i förhandlingarna om brexit Under 2019 fortsatte kommissionen att sträva efter maximal öppenhet kring de historiska förhandlingarna om Förenade kungarikets utträde ur EU. Institutionen offentliggjorde systematiskt alla utkast till förhandlingspositioner, EU:s ståndpunktsdokument, presentationsbilder, dagordningar för förhandlingsrundorna samt både utkastet till utträdesavtal och det slutliga utträdesavtalet. Sammantaget offentliggjorde kommissionen på eget initiativ fler än 120 handlingar rörande brexit mellan 2017 och 2019. Därutöver svarade institutionen på 10 397 brev från enskilda och behandlade cirka hundra ansökningar om tillgång till handlingar. Majoriteten av ansökningarna bifölls och handlingar såsom fullständiga listor på möten med intressenter med tillhörande protokoll lämnades ut. Europeiska kommissionen är fast besluten att upprätthålla denna väldigt höga nivå av öppenhet när det gäller genomförandet av utträdesavtalet och under hela de kommande förhandlingarna om de framtida relationerna mellan EU och Förenade kungariket. Handelspolitik Handelspolitiken påverkar allmänheten i EU. För att säkerställa att EU:s politik speglar samhällets värderingar och intressen i helhet tar Europeiska kommissionen hänsyn till alla synpunkter som förs fram. Handelspolitiken utformas följaktligen med hänsyn till de synpunkter som allmänheten för fram före, under och efter förhandlingsprocessen. Öppenhet och kontakter med allmänheten förblev en viktig del av handelspolitiken under 2019, i syfte att säkerställa demokrati, ansvarsskyldighet och allmänhetens förtroende. Kommissionen har fortsatt att systematiskt offentliggöra information under alla steg i handelsförhandlingarna, såsom förslag till rådet om utkast till förhandlingsdirektiv för förmånshandelsavtal, rapporter om förhandlingsrundor, EU:s ursprungliga förhandlingsförslag, bedömningar av konsekvenserna för hållbar utveckling och färdigförhandlade avtalstexter så snart dessa föreligger i en godkänd konsoliderad version. Europeiska kommissionen har även aktivt uppmanat olika aktörer att komma med synpunkter som kan hjälpa den att utforma en handelspolitik som i alla skeden är faktabaserad. Under 2019 höll kommissionen tre offentliga samråd rörande handel.

De åtgärder som beskrivs ovan bygger på den proaktiva öppenhetsstrategi som Europeiska kommissionen redan tillämpar. Programmet Ett Europa för medborgarna Programmet Ett Europa för medborgarna gäller under perioden 2014–2020 och är viktigt för att uppmuntra människor i EU att hålla sig mer uppdaterade, delta i debatten och spela en viktigare roll i EU:s utveckling. Under 2019 anordnade Europeiska kommissionen flera initiativ och åtgärder inom ramen för programmet. Slutsats Kommissionen fortsatte 2019 att offentliggöra olika slags information och handlingar på ett proaktivt och användarvänligt sätt. Samtidigt strävade kommissionen efter att utforska nya verktyg som utformats för att öka insynen i dess övergripande verksamhet och att involvera allmänheten i den demokratiska processen. De ovan nämnda initiativen och åtgärderna är endast några exempel på kommissionens satsning på ökad öppenhet i ordets vidare bemärkelse.



II.Tillgång till handlingar Den rätt att få tillgång till handlingar som fastställs i artikel 15.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och genomförs genom förordning (EG) nr 1049/2001 var en av hörnstenarna i kommissionens agenda för ökad öppenhet även under 2019. Allmänhetens rätt till tillgång till institutionernas handlingar har att göra med institutionernas demokratiska natur. I förordning (EG) nr 1049/2001 speglas den avsikt som uttrycks i artikel 1 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen, som markerar ”en ny fas i processen för att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken, där besluten ska fattas så öppet och så nära medborgarna som möjligt”. Detta mål anges även i artikel 10 i fördraget om Europeiska unionen. Vidare fastställs det i artikel 298 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt att unionens institutioner, organ och byråer när de fullgör sina uppgifter ska stödja sig på en öppen, effektiv och oberoende europeisk administration. Mot denna bakgrund beviljade kommissionen 2019 tillgång till ett stort antal handlingar som den förfogar över, till följd av ansökningar som lämnats in enligt förordningen. Förutom att kommissionen beviljade tillgång till handlingar offentliggjorde den även proaktivt en stor mängd information och dokumentation i sina olika register och på olika webbsidor. I denna rapport ges en översikt över hur kommissionen tillämpade förordningen under 2019. Den grundas på statistiska uppgifter som sammanfattas i bilagan . Statistiken gäller antalet ansökningar som togs emot under 2019 och de besked som lämnats om dessa. Dessutom ingår mer exakta uppgifter för tidigare år, eftersom de registrerade uppgifterna senare har korrigerats. Liksom under tidigare år visar inte statistiken antalet begärda eller (delvis) utlämnade handlingar, vilka var betydligt fler. En ansökan kan visserligen gälla tillgång till en enda handling, men det är vanligare att ansökan gäller tillgång till flera handlingar eller till och med hela akter i ett visst ämne eller förfarande. Kort sagt visar statistiken att de begärda handlingarna lämnades ut helt eller delvis i nära 78 % av de 7 445 ärendena i det ursprungliga skedet, och att en mer omfattande eller till och med fullständig tillgång beviljades i 53,4 % av de 296 ärenden som omprövades i det bekräftande skedet. Uppgifterna bekräftar inte bara att kommissionen vinnlägger sig om öppenhet utan även hur viktig rätten att få tillgång till handlingar är som en del av institutionens övergripande öppenhetspolicy. Resurser Vid Europeiska kommissionen behandlas ursprungliga ansökningar om tillgång till handlingar av dess olika generaldirektorat och avdelningar. Varje generaldirektorat och avdelning utser minst en jurist som fungerar som samordnare för tillgången till handlingar. Beroende på avdelningens storlek och antalet ansökningar som tas emot bistås samordnarna vanligtvis av stödpersonal och har i uppdrag att samordna utkasten till besked vid de enheterna som ansvarar för de berörda politikområdena. Bekräftande ansökningar handläggs av generalsekretariatet i syfte att säkerställa en oberoende administrativ omprövning av de besked som lämnas i det ursprungliga skedet. En särskild arbetsgrupp vid generalsekretariatets enhet för öppenhet, dokumenthantering och tillgång till handlingar arbetar särskilt med att säkerställa samordningen och ett enhetligt genomförande av de utförliga bestämmelserna för tillämpningen av förordning (EG) nr 1049/2001. Gruppen består av flera handläggare och av administrativ stödpersonal. Utöver ansvaret för omprövning av ursprungliga besked tillhandahåller enheten allmän vägledning, utbildning och rådgivning till alla kommissionens generaldirektorat och avdelningar avseende genomförandet av förordningen, i nära samarbete med rättstjänsten. Enheten förvaltar också it-systemet GestDem som kommissionen använder för handläggning av ursprungliga och bekräftande ansökningar om tillgång till handlingar och utvecklar i samarbete med generalsekretariatets enhet för digitala lösningar och processeffektivitet ett nytt system kallat EASE (”Electronic AccesS to European Commission Documents”). Syftet med EASE-projektet är att skapa en enda kontaktpunkt, i form av en elektronisk och helt integrerad it-lösning för inlämning och handläggning av ansökningar om tillgång till kommissionens handlingar. I grunden är målet att ge allmänheten större insyn i EU:s beslutsförfarande och att skapa ett mer kostnadseffektivt system än det nuvarande systemet GestDem.

Under den första halvan av 2019 fortsatte projektgruppen att samla in och definiera det nya systemets affärsbehov, bland annat genom att anordna workshoppar med de ansvariga för tillgången till handlingar på generaldirektoraten. Dessutom har affärsfallet och projektplanen – två viktiga projektförvaltningsdokument som förklarar projektets mål, affärsbehov och funktioner i det framtida systemet samt dess tidsram och målsättningar – planerats och godkänts. Den andra halvan av 2019 avsattes till affärsanalysen av ärendehanteringssystemet (som slutfördes under början av 2020), däribland intervjuer med användare från olika kommissionsavdelningar. Därutöver började projektgruppen, tillsammans med generaldirektoratet för informationsteknik, att arbeta med den studie om artificiell intelligens som syftar till att identifiera användningsfall där AI-teknik skulle kunna underlätta hanteringen av ansökningar om tillgång till handlingar. Projektet, som är planerat att starta i början av 2021, består av två delar: 1.En ny onlineportal där enskilda kan i) lämna in och få en översikt av sina ansökningar om tillgång till kommissionens handlingar, ii) kommunicera med kommissionen samt iii) söka efter tidigare offentliggjorda handlingar. 2.Ett nytt ärendehanteringssystem där kommissionens anställda kan registrera, beteckna och hantera ansökningarna om tillgång till handlingar. Portalen kommer att ersätta it-systemet GestDem som för närvarande används för detta syfte. Sammanfattningsvis ska EASE-projektet skapa ökad öppenhet och ge allmänheten större insyn i EU:s beslutsförfarande. Trots de betydande it-framsteg som väntas visar det stadigt ökande antalet nya ansökningar om tillgång till handlingar och de ökande kraven på öppenhet att Europeiska kommissionen måste tilldelas tillräckliga personalresurser. Detta är en förutsättning för att ansökningarna om tillgång till handlingar ska kunna handläggas korrekt och inom de fastställda tidsfristerna och för att man ska uppnå bästa resultat för enskilda. 1.Register och webbplatser Under 2019 fördes 18 337 nya handlingar in i kommissionens register över handlingar (se bilagan – tabell 1) i kategorierna C, COM, JOIN, OJ, PV, SEC eller SWD . Under 2019 uppgick antalet besök på sidan om tillgång till handlingar på webbplatsen Europa till 6 642 och antalet besökta sidor till 10 112 (se bilagan – tabell 2). Båda plattformarna förblir användbara sökverktyg som gör det möjligt för enskilda att mer aktivt och i större utsträckning delta i kommissionens beslutsförfarande och som främjar policyn om tillgång till handlingar. 2.Samarbete med övriga institutioner som omfattas av förordning (EG) nr 1049/2001 Enligt artikel 15.1 i förordning (EG) nr 1049/2001 ska institutionerna utveckla goda förvaltningsrutiner för att underlätta utövandet av den rätt till tillgång till handlingar som garanteras genom förordningen. I artikel 15.2 fastställs det att institutionerna ska inrätta en interinstitutionell kommitté som ska undersöka de bästa rutinerna, ta upp eventuella meningsskiljaktigheter och diskutera den framtida utvecklingen i fråga om allmänhetens tillgång till handlingar. I enlighet med dessa två bestämmelser fortsatte Europaparlamentet, Europeiska unionens råd och kommissionen under 2019 att anordna regelbundna tekniska möten på administrativ nivå. Vid dessa möten delar institutionerna med sig av erfarenheter, utvecklar bästa rutiner och säkerställer en konsekvent tillämpning av förordning (EG) nr 1049/2001 mot bakgrund av EU-domstolens rättspraxis. Därutöver deltog Europeiska kommissionen den 24 september 2019 i ett expertseminarium som anordnades av det finländska EU-ordförandeskapet om den framtida utvecklingen av EU:s öppenhet (”The Future of EU Transparency”). Under seminariet fördes inkluderande diskussioner om den framtida utvecklingen av öppenheten, inte bara med experter från EU:s institutioner och organ utan även från civilsamhället och den akademiska världen. Inom ramen för denna gemensamma diskussion om konkreta åtgärder för att öka öppenheten under den kommande mandatperioden gjorde Europeiska kommissionen en kartläggning av rättspraxisen när det gäller tillgång till handlingar och en utvärdering av huruvida förordning (EG) nr 1049/2001 motsvarar de krav som ställs idag. Seminariet avslutades med ett erkännande av de betydande framsteg som gjorts gällande öppenhet i EU och av det framtida arbete som kvarstår. 3.Analys av ansökningarna om tillgång till handlingar 3.1.Antalet ansökningar (se bilagan – tabellerna 3 och 4). §Ursprungliga ansökningar Såsom framgår av diagrammet nedan mottogs 7 445 ursprungliga ansökningar under 2019. Denna siffra visar en kraftig ökning på nära 7,7 % jämfört med 2018 och på 11 % jämfört med 2014. Kommissionen lämnade 8 449 ursprungliga besked jämfört med 7 257 under 2018, dvs. en ökning på nära 16,4 %.

Av dessa ursprungliga besked lämnades 7 612 på grundval av förordning (EG) nr 1049/2001 (jämfört med 6 117 under 2018). Detta är en ökning på cirka 24,4 % på ett år. En och samma ansökan kan dock avse flera handlingar och därmed ge upphov till flera olika besked. I vissa fall kan flera ansökningar grupperas tillsammans och då endast föranleda ett besked. Uppgifterna i databasen om antalet lämnade besked omfattar alla former av uppföljning från kommissionen: -Besked som lämnas enligt förordning (EG) nr 1049/2001 (även när inga handlingar finns). -Besked som lämnas med stöd av andra rättsliga bestämmelser (till exempel på grund av ansökans innehåll eller den sökandes status). -Besked om ärenden som avslutats på grund av att de sökande inte har lämnat de förtydliganden som efterfrågats eller uppfyllt de förfarandemässiga kraven. §Bekräftande ansökningar Under 2019 inkom 334 bekräftande ansökningar där kommissionen ombads ompröva ursprungliga besked i vilka ansökan om tillgång helt eller delvis avslagits. Detta är en ökning på 5 % jämfört med 2018. Uppgifterna bekräftar den stadiga uppåtgående tendens som observerats sedan 2016. Europeiska kommissionen utfärdade 319 besked, varav 296 grundades på förordning (EG) nr 1049/2001. Antalet har endast ökat med cirka 2,8 % från 288 besked, men jämfört med 2014 kan man se en mer markant ökning på cirka 8,8 %, såsom framgår av diagrammet nedan. 3.2.Andelen ansökningar per generaldirektorat/avdelning vid kommissionen (se bilagan – tabell 5) §Ursprungliga ansökningar Under 2019 mottog generalsekretariatet den högsta andelen ursprungliga ansökningar (8,6 %). Strax därefter följde generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet, som stod för 8,4 % av de ursprungliga ansökningarna. Trots en svag minskning jämfört med föregående år (när detta generaldirektorat mottog den högsta andelen ursprungliga ansökningar, nämligen 11 %) visar siffran att intresset för hälsorelaterade frågor fortfarande är stort bland de sökande. Det följdes av generaldirektoratet för inre marknaden, industri, entreprenörskap samt små och medelstora företag (6,9 %), generaldirektoratet för handel (6 %), generaldirektoratet för konkurrens (5,7 %), generaldirektoratet för transport och rörlighet (4,7 %), generaldirektoratet för migration och inrikes frågor(4,3 %), rättstjänsten (4,1 %) och generaldirektoratet för skatter och tullunionen (4 %). De övriga avdelningarna vid kommissionen står var och en för mindre än 4 % av alla ursprungliga ansökningar. §Bekräftande ansökningar Största delen av de bekräftande ansökningar som togs emot av generalsekretariatet under 2019 härrörde från ursprungliga besked från generaldirektoratet för handel (10,2 %). Därefter följde generaldirektoratet för konkurrens, som trots det upplevde en nettominskning av de bekräftande ansökningar som lämnats in i förhållande till dess ursprungliga besked under de senaste tre åren (8,7 % under 2019 jämfört med 13,8 % under 2018 och 19,7 % under 2017). Detta generaldirektorat följdes av generalsekretariatet (7,2 %) och generaldirektoratet för kommunikationsnät, innehåll och teknik (6,3 %). Andelen bekräftande ansökningar till generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet minskade till 2,7 %, jämfört med 7,9 % under 2018. De ursprungliga beskeden från generaldirektoratet för migration och inrikes frågor samt generaldirektoratet för inre marknaden, industri, entreprenörskap samt små och medelstora företag stod för 6 % respektive 5,4 % av alla bekräftande ansökningar. De ursprungliga besked som lämnades av de övriga avdelningarna inom kommissionen gav var och en upphov till mindre än 5 % av de bekräftande ansökningarna med begäran om omprövning.

3.3.De sökandes samhälls- och yrkeskategori (bilagan – tabell 6) De sökande kan på ansökningsformuläret på webbplatsen Europa ange vilken av följande nio samhälls- och yrkeskategorier de tillhör: enskild, akademisk institution, jurist, journalist, icke-statlig organisation, företag, ledamot av Europaparlamentet, lokal/regional myndighet eller medlemsstat. För statistiska ändamål omfattar kategorin ”enskilda” sökande som anger ”enskild” som kategori, men den utgör även ett standardalternativ som omfattar dem som inte anger någon samhälls- och yrkeskategori. §Ursprungliga ansökningar Under 2019 kom de flesta ursprungliga ansökningarna från enskilda, precis som under tidigare år. Denna kategori sökande lämnade in cirka 51,1 % av alla ansökningar. Jämfört med 2018, då näst flest ansökningar lämnades in av företag, kom nu akademiska institutioner och tankesmedjor på andra plats och stod (liksom 2017) för 12,2 % av de ursprungliga ansökningarna. Företag följde dock tätt efter med cirka 10,4 % av de ursprungliga ansökningarna. Jurister och journalister (9,4 % respektive 8,1 %) utgör liksom under tidigare år stora kategorier av sökande. Av övriga kategorier av sökande är icke-statliga organisationer den enda som står för mer än 5 % av de ursprungliga ansökningarna. Långt färre ansökningar inkom från de övriga kategorierna, som var och en stod för mindre än 2 % av de ursprungliga ansökningarna. §Bekräftande ansökningar Majoriteten av de bekräftande ansökningarna under 2019 kom från enskilda, som stod för 51,5 % av dessa ansökningar (jämfört med 36,2 % under 2018 och 24,7 % under 2017). På andra plats kom jurister, som lämnade in av 14,4 % av de bekräftande ansökningarna. Tredjeplatsen innehas av icke-statliga organisationer som lämnade in 12,6 % av de bekräftande ansökningarna, tätt följda av journalister som stod för cirka 11,1 % av de bekräftande ansökningarna. Långt efter dem hamnade akademiska institutioner och tankesmedjor (4,8 %) samt företag (4,5 %), medan de övriga kategorierna var och en stod för mindre än 1 % av de ursprungliga ansökningarna. 3.4.De sökandes geografiska ursprung (bilagan – tabell 7) §Ursprungliga ansökningar När det gäller den geografiska fördelningen av ursprungliga ansökningar under 2019 kan man konstatera att ansökningarna från Belgien (31 %), Tyskland (11,9 %) och Frankrike (8 %) tillsammans står för mer än hälften av de ansökningar som mottagits av kommissionen. Medan den största andelen ursprungliga ansökningar historiskt sett har kommit från Belgien och Tyskland, så hamnade ett tidigare väldigt aktivt ansökningsland, nämligen Förenade kungariket, nu på fjärde plats. En stadig, betydande minskning av antalet ansökningar från det landet har noterats sedan 2017. Under 2019 kom endast 7,8 % av de ursprungliga ansökningarna från Förenade kungariket, jämfört med 9,2 % under 2018 och 15,2 % under 2017. På femte plats ligger Spanien med 5,9 % av de ursprungliga ansökningarna, tätt följt av Italien (5,5 %) och Nederländerna (5 %). De återstående 21 medlemsstaterna stod vardera för mindre än 3 % av ansökningarna. Även sökande som är bosatta eller har sitt företagssäte i tredjeländer fortsatte att utöva sin rätt till tillgång till handlingar. De ursprungliga ansökningarna från dessa sökande uppgick till cirka 6,6 % under 2019 jämfört med 5,3 % under 2018 och nästan 5 % under 2017, vilket bekräftar den svaga men stadiga ökning som konstaterats under tidigare år. §Bekräftande ansökningar Liksom under tidigare år kom den absolut största andelen bekräftande ansökningar från sökande i Belgien (trots att andelen 33,2 % motsvarade en nettominskning jämfört med 45,9 % under 2018), följt av Tyskland (14,1 %), Spanien (12,9 %) och Förenade kungariket (9 %).

De enda övriga medlemsstater som stod för mer än 4 % av ansökningarna var Frankrike och Italien (5,1 % vardera) samt Nederländerna (4,2 %). De återstående 21 medlemsstaterna stod vardera för 3 % eller mindre av ansökningarna. Slutligen visade antalet bekräftande ansökningar från sökande som är bosatta eller har sitt företagssäte i tredjeländer – knappt 1,5 % av alla ansökningar – att den svaga minskning som setts under de senaste två åren fortsätter (deras andel var 2,2 % under 2018 och 3,6 % under 2017). 4.Tillämpning av undantagen från rätten att få tillgång till handlingar Den rätt att få tillgång till handlingar som föreskrivs i förordning (EG) nr 1049/2001 är föremål för ett antal särskilda undantag, som anges i artikel 4 i den förordningen. Alla avslag, oavsett om ansökningen avslås helt eller delvis, måste motiveras med minst ett av dessa undantag. 4.1.Typ av tillgång som beviljas (bilagan – tabellerna 8 och 9) §Ursprungligt skede Under 2019 beviljades helt eller delvis tillgång till handlingar i över 77,6 % av ärendena i det ursprungliga skedet (vilket är en liten minskning sedan 2018, då siffran uppgick till 80,2 %). Andelen helt positiva besked minskade något, från 59,4 % under 2018 till 52,8 % under 2019. Andelen delvis positiva besked ökade dock något i enlighet med den svaga men stadigt uppåtgående tendens som observerats sedan 2017 (från 20,3 % under 2017 till 20,8 % under 2018 och 24,8 % under 2019). Parallellt fortsatte andelen ansökningar som helt avslagits att minska svagt, i enlighet med den tendens som observerats sedan 2016. Endast 12,9 % av det totala antalet ursprungliga ansökningar avslogs helt (jämfört med 15,8 % under 2018 och 18 % respektive 19 % under 2017 och 2016). Vidare sågs under 2019 en tydlig ökning av antalet ärenden där de begärda handlingarna antingen inte fanns alls eller inte fanns hos den berörda institutionen (9,5 % av de ursprungliga ansökningarna jämfört med 3,9 % under 2018). §Bekräftande skede Av de ursprungliga besked som bestreds i en bekräftande ansökning godkändes 30,1 % helt i det bekräftande skedet under 2019 (jämfört med 41,7 % under 2018 och 52,9 % under 2017). I 53,4 % av ärendena ändrades det ursprungliga beskedet helt eller delvis (jämfört med cirka 40,6 % 2018). 4.2.Undantag från rätten att få tillgång till handlingar (bilagan – tabell 10) 4.2.1.Ursprungligt skede Även under 2019 var skyddet för den enskildes privatliv och integritet den vanligaste anledningen till att kommissionen (helt eller delvis) gav avslag på ansökningar i det ursprungliga skedet. Detta undantag angavs som skäl för inte mindre än 41,1 % av alla avslag, jämfört med 34,5 % under 2018 och nära 31,4 % under 2017. Liksom under tidigare år berodde många av dessa avslag på att namnen på tjänstemän eller företrädare för tredje part som förekom i handlingarna måste maskeras i enlighet med tillämplig lagstiftning om dataskydd. Det näst vanligaste undantag som angavs som skäl gäller skyddet för affärsintressen. Detta undantag tillämpades vid mer än 15 % av (de hela eller delvisa) avslagen. Det tredje vanligaste undantaget var inte längre det undantag som syftar till att skydda det pågående beslutsförfarandet utan i stället det undantag som rör skyddet av syftet med inspektioner, utredningar och revisioner, som stod för 13,4 % av avslagen.

Det undantag som syftar till att skydda det pågående beslutsförfarandet angavs som skäl i 10,2 % av avslagen. Den relativa tillämpningen av det undantag som rör skydd för allmän säkerhet har stadigt ökat en aning (från 5,4 % under 2017 till närmare 8,8 % under 2018 och 9,2 % under 2019). Förutom när det gäller det undantag som rör skydd för internationella förbindelser som angavs som skäl för 5,3 % av avslagen, tillämpade kommissionen vart och ett av de övriga undantagen som fastställs i förordning (EG) nr 1049/2001 i färre än 4 % av de ansökningar om tillgång till de begärda handlingarna som helt eller delvis avslogs i det ursprungliga skedet. 4.2.2.Bekräftande skede Trots att tillämpningen av skyddet för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner i viss mån har minskat utgjorde detta undantag 2019 – liksom under tidigare år – det huvudsakliga skälet till att ett (helt eller delvis) avslag på en ansökan om tillgång bekräftades. Detta undantag angavs som skäl i 24,3 % av ärendena (jämfört med 30,6 % under 2018 och närmare 35 % under 2017). Undantaget för skydd för den enskildes privatliv och integritet kom på andra plats (22,2 %, jämfört med 25 % under 2018 och närmare 26,1 % under 2017). Undantaget för skydd för det allmänna samhällsintresset i fråga om internationella förbindelser hamnade på tredje plats 2019 med 18,4 % (jämfört med 5,6 % under 2018 och närmare 4 % under 2017). Undantaget för skydd för affärsintressen fortsatte att tillämpas mer sällan (12,1 % under 2019 jämfört med 12,5 % under 2018 och 13,2 % under 2017) och kom därmed på fjärde plats. Detta undantag har sedan 2016 tillämpats allt mer sällan (då det angavs som skäl för 15,9 % av alla bekräftande avslag). Undantaget för skydd för institutionens pågående beslutsförfarande kom på femte plats och tillämpades i 8,4 % av alla ärenden. Detta bekräftar den tendens som konstaterades redan i föregående rapport, nämligen att detta undantag verkar tillämpas allt mindre (användningen av det har redan minskat från 10,8 % under 2018, cirka 12,2 % under 2017 och 20,2 % under 2016). Undantagen för skydd av samhällsintresset i fråga om allmän säkerhet och rättsliga förfaranden och juridisk rådgivning kommer näst i listan över de undantag som tillämpades mest av kommissionen (5 % respektive 4,6 %). 5.Klagomål till Europeiska ombudsmannen Under 2019 avslutade ombudsmannen behandlingen av 42 klagomål rörande kommissionens handläggning av ansökningar om tillgång till handlingar . I jämförelse har Europeiska ombudsmannen under de tre senaste åren avslutat behandlingen av klagomål i ett färre antal ärenden (29 under 2018, 25 under 2017 och 21 under 2016). I endast sex av ärendena fann Europeiska ombudsmannen att missförhållanden hade förekommit. Under 2019 inledde Europeiska ombudsmannen 32 nya utredningar i vilka tillgången till handlingar utgjorde den främsta delen av klagomålet eller en del av det, jämfört med 29 under 2018, 25 under 2017 och 12 under 2016. Denna statistik bekräftar att antalet nya utredningar har ökat märkbart sedan 2017 och visar att Europeiska ombudsmannen lägger allt större vikt vid detta särskilda verksamhetsområde. Att Europeiska ombudsmannen lägger stor vikt vid detta illustreras även av att ett påskyndat förfarandet för klagomål som rör tillgång till handlingar infördes 2018. I enlighet med detta förfarande åtar sig ombudsmannen att inom fem arbetsdagar fatta beslut om huruvida en utredning ska inledas eller inte och att komma med ett avgörande vad gäller tillgången till handlingar inom 40 dagar efter mottagande av klagomålen. Om Europeiska ombudsmannen konstaterar att Europeiska kommissionen hade begått ett fel när ansökan om tillgång till de begärda handlingarna nekades kan hon rekommendera att kommissionen ger antingen fullständig eller delvis tillgång till de berörda handlingarna. Dessa rekommendationer är inte juridiskt bindande för institutionen. Men om kommissionen underlåter att följa ombudsmannens rekommendationer kan ombudsmannen hänvisa frågan till Europaparlamentet med en särskild rapport.

Slutligen står den svaga ökningen av antalet klagomål och utredningar bara för en väldigt liten andel av det totala antalet ansökningar om tillgång till handlingar som handläggs av Europeiska kommissionen. 6.Rättslig prövning Under 2019 vidareutvecklade Europeiska unionens domstol inom ramen för olika rättsliga förfaranden den redan omfattande rättspraxisen vad gäller tillgång till EU-institutionernas handlingar. Den nya rättspraxisen bekräftade i stor utsträckning Europeiska kommissionens tillämpning av förordning (EG) nr 1049/2001 och kommer att utgöra vägledning även i fortsättningen. 6.1.Domstolen Under 2019 meddelade domstolen inte mindre än fem domar om överklaganden av allmänhetens rätt att få tillgång till handlingar enligt förordning (EG) nr 1049/2001, där kommissionen var part i målet, jämfört med en under 2018. I dessa fem domar klargjorde domstolen allt från processuella frågor till mer materiella frågor till följd av genomförandet av förordning (EG) nr 1049/2001. 6.1.1.Förtydligande av vissa materiella regler Av de fem domar som meddelades av domstolen under 2019 om tillämpningen av förordning (EG) nr 1049/2001 gällde två tillämpningen av den allmänna presumtionen om sekretess när det gäller handlingar som rör ett ärende om statligt stöd. Domstolen bekräftade att utlämnandet av handlingar i ett administrativt ärende som rör kontroll av statligt stöd i princip undergräver skyddet för syftet med inspektioner, utredningar och revisioner i enlighet med artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001. Kommissionen får tillämpa en allmän presumtion om sekretess av det enda skälet att de begärda handlingarna utgör en del av ett administrativt ärende om statligt stöd. De handlingar som därmed skyddas omfattas inte av skyldigheten att helt eller delvis lämna ut deras innehåll. Denna allmänna presumtion är tillämplig oavsett i) antalet handlingar som begärs, ii) om den sökande specifikt identifierade den eller de berörda handlingarna eller iii) om handlingarna redan existerade innan den berörda undersökningen av statligt stöd formellt inleddes. Den nämnda allmänna presumtionen kan dock brytas och utesluter inte möjligheten att vissa av de specifika handlingar som ingår i kommissionens ärende om statligt stöd kan utlämnas. Bevisbördan ligger på den sökande, oavsett om det är svårt att lägga fram de bevis som skulle krävas för att bryta presumtionen. Det faktum att de begärda handlingarna direkt och konkret berör den sökande är inte tillräckligt för att bryta den nämnda allmänna presumtionen. Domstolen bekräftade vidare att handlingar som rör EU pilot-förfaranden också omfattas av en allmän presumtion om sekretess på grund av deras koppling till överträdelseförfaranden, som de föregår, förbereder eller undviker. Att domstolen i de ovannämnda målen bekräftat att allmän presumtion gäller utesluter inte den berörda partens rätt att påvisa att det förekommer ett övervägande allmänintresse som berättigar utlämnandet av de begärda handlingarna. Domstolen klargjorde att ett sådant intresse inte kan fastställas på grundval av att handlingarna skulle göra det möjligt för den sökande att lägga fram mer övertygande argument i talan om ogiltigförklaring, att förbereda ett rättsligt förfarande eller att lägga fram bevis i förfaranden vid de nationella domstolarna eller att göra det möjligt för den sökande att utöva sin rätt till försvar inom ramen för ett överträdelseförfarande som gäller statligt stöd. Var och en av dessa grunder utgör därmed privata intressen. Slutligen erinrade domstolen om sin fasta rättspraxis, enligt vilken tillgången till handlingar inte behöver vara lika omfattande när det gäller kommissionens administrativa verksamhet som när det gäller dess lagstiftande verksamhet. 6.1.2.Förtydligande av vissa processuella regler För det första bekräftade domstolen presumtionen om lagenlighet vad gäller institutionens förklaring att de begärda handlingarna inte finns. Domstolen framhöll att en sådan presumtion i) även gäller en förklaring av allmän natur (som inte rör specifika och identifierade handlingar) och ii) att den inte kan brytas enbart utifrån påståendet att den påstådda avsaknaden av handlingar uttryckligen skulle strida mot korrekta administrativa förfaranden. För det andra framhöll domstolen att en sökande i princip inte kan behålla ett intresse av att yrka ogiltigförklaring av ett bestritt men inte formellt tillbakadraget beslut efter att de begärda handlingarna lämnats ut, även om ett rättsligt förfarande har inletts. För att ett sådant berättigat intresse av att få saken prövad fortsatt ska föreligga krävs att den åberopade rättsstridigheten kan upprepas i framtiden, oberoende av de faktiska omständigheterna i det aktuella målet, och det måste därför bedömas konkret. 6.2.Tribunalen

Under 2019 meddelade tribunalen nio domar som gällde rätten att få tillgång till handlingar enligt förordning (EG) nr 1049/2001 och som involverade kommissionen. Europeiska kommissionen var part i alla de berörda målen. I fyra av de nio domarna avslogs talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut. I två av dessa domar bekräftade tribunalen Europeiska kommissionens beslut och ogillade talan i sin helhet, medan den i de andra två domarna fastslog att det var uppenbart att talan inte kunde tas upp till prövning. När det gäller de övriga fem domarna beslutade tribunalen att tre av målen mot Europeiska kommissionen skulle avskrivas efter det att de sökande beslutat att återkalla talan. Därutöver godkände tribunalen i ett mål rättelse av den talan som felaktigt inletts mot Europeiska kommissionen i stället för mot Genomförandeorganet för forskning och fastslog i ett annat mål att anledning saknas att döma i saken. I den rättspraxis som utvecklades under 2019 fick tribunalen möjlighet att klargöra såväl processuella aspekter som materiella regler vid tillämpningen av förordning (EG) nr 1049/2001. 6.2.1.Förtydligande av vissa materiella regler Under 2019 rörde tribunalens förtydliganden av vissa materiella regler framför allt tillämpningen av undantaget om skydd för syftet med utredningar, vilket fastställs i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1049/2001. §Föranmälan av statligt stöd som skyddas enligt en allmän presumtion För det första godtog tribunalen utvidgningen av den allmänna presumtionen om sekretess till att gälla de handlingar som utväxlas vid en skriftväxling som sker i samband med föranmälan i ett förfarande rörande statligt stöd, eftersom det säkerställer ett gott samarbete mellan medlemsländerna i en situation där ömsesidigt förtroende råder och därmed att en eventuell efterföljande preliminär granskning eller till och med ett formellt granskningsförfarande kan fungera korrekt. Tribunalen underströk i det hänseendet att skriftväxling i samband med föranmälan sker på medlemsländernas initiativ och i grunden bygger på det förtroende som kommissionen byggt upp med medlemsstaterna. Dessutom ger föranmälningar inte upphov till ett beslut i sig, utan till ett meddelande som inte är bindande utan som endast återger den uppfattning som kommissionen har bildat sig och som kan komma att ändras beroende på de uppgifter som erhålls senare. Enligt fast rättspraxis måste en institution när den grundar sitt beslut på ett undantag från rätten till tillgång enligt artikel 4.2 i förordning (EG) nr 1049/2001 i princip förklara hur tillgången till handlingen konkret och faktiskt skulle skada det intresse som skyddas av det undantaget. Tribunalen upprepade dock att när institutionen får grunda sig på en allmän presumtion för sekretess krävs det inte att alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen. Det räcker att det av motiveringen klart och tydligt framgår hur institutionen har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utföra sin prövning. Tribunalen underströk vidare att institutionens tillämpning av en allmän presumtion om sekretess för att neka tillgång till handlingar som utväxlas vid en skriftväxling som sker i samband med föranmälan i ett förfarande rörande statligt stöd varken bryter mot artikel 42 eller mot artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. När det gäller den senare bestämmelsen är det värt att notera att tribunalen följde Europeiska kommissionens uppfattning genom att konstatera att syftet med förordning (EG) nr 1049/2001 är att reglera frågor som rör allmänhetens tillgång till handlingar som finns hos unionsinstitutioner, och inte frågor som rör de bevis som parterna ska lägga fram under en rättegång, oavsett om tvisten är anhängig vid unionsdomstolen eller vid nationell domstol. §Skydd av avslutade ärenden om statligt stöd som omfattas av en allmän presumtion on sekretess Vidare bekräftade tribunalen att presumtionen om sekretess är tillämplig i ärenden som rör statligt stöd även om de är avslutade när en rättslig prövning av beslutet i sak pågår. Tribunalen följde därmed fast rättspraxis som tar hänsyn till det faktum att det är möjligt för Europeiska kommissionen att beroende på resultatet av det rättsliga förfarandet återuppta utredningen i syfte att eventuellt anta ett ytterligare beslut. §Begreppet övervägande allmänintresse Tribunalen fick också möjlighet att klargöra gränserna för begreppet ”övervägande allmänintresse” enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001. Detta begrepp spelar en avgörande roll i samband med förordningen, då det kan väga tyngre än vissa av de undantag som ligger till grund för avslaget på ansökan om tillgång till handlingar. Tribunalen upprepade i detta hänseende att den sökandes rätt till försvar inte kan räknas som ett övervägande allmänintresse enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001. På samma sätt kan det intresse som en person kan göra gällande för att få tillgång till en eller flera handling(ar) som rör honom eller henne personligen inte beaktas i egenskap av ett övervägande allmänintresse enligt artikel 4.2 i förordning (EG) nr 1049/2001, eftersom syftet med denna förordning är att ge allmänheten rätt att få tillgång till institutionernas handlingar och inte att fastställa regler för att skydda det intresse som en individ kan ha av att få tillgång till ett eller flera av dem. 6.2.2.Förtydligande av vissa processuella regler Under 2019 behandlade tribunalen även flera processuella frågor rörande talan om ogiltigförklaring av de beslut som Europeiska kommissionen antagit inom ramen för förordning (EG) nr 1049/2001.

§Obligatorisk tidsfrist enligt artikel 263 i EUF-fördraget När det gäller processuella regler underströk tribunalen först att den tidsfrist på två månader som fastställs i artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt för att väcka talan om ogiltigförklaring av institutionens beslut är bindande. Tidsfristen på två månader utgör därmed tvingande rätt och är inte något som parterna eller domstolen kan råda över. Den tidsfrist som föreskrivs i artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt syftar till att garantera rättssäkerhet och undvika särbehandling och godtycke i rättskipningen. Den kan endast bli föremål för undantag om det förekommer oförutsebara omständigheter eller force majeure såsom föreskrivs i artikel 45 i stadgan för Europeiska unionens domstol. En talan om ogiltigförklaring av ett bekräftande beslut från Europeiska kommissionen som lämnas in utanför den tidsfrist på två månader som fastställs i artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt utan att något av de ovannämnda undantagen föreligger, måste följaktligen avslås eftersom det är uppenbart att den inte kan tas upp till prövning.



§Det bekräftande beslutets rättsverkan För det andra påminde tribunalen om att man i princip enbart kan väcka talan enligt artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt mot det beslut som antagits av generalsekreteraren på Europeiska kommissionens vägnar. Denna hållning stämmer överens med fast rättspraxis enligt vilken man i princip inte kan väcka talan mot ett ursprungligt besked enligt artikel 7.1 i förordningen annat än under särskilda omständigheter, som att beskedet är behäftat med ett fel, till exempel att den sökande inte har underrättats om de rättsmedel som finns, eller om beskedet utgör institutionens slutgiltiga ståndpunkt. Det beslut som utfärdas i det bekräftande skedet i enlighet med artikel 8.1 i förordning (EG) nr 1049/2001 utgör ett rättsligt beslut som retroaktivt (ex tunc) helt och hållet ersätter den tidigare ståndpunkten i institutionens ursprungliga besked. Det är alltså endast detta beslut som kan få sådan rättsverkan som kan påverka den sökandes intressen och som därför kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring enligt artikel 263 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. §Konsekvenser av det faktiska tillbakadraget av det överklagande beslutet För det tredje bekräftade tribunalen att ändamålet med talan om ogiltigförklaring av ett beslut från kommissionen förfaller och att det inte finns anledning att döma i saken om den sökande har fått den begärda informationen i och med ett senare beslut från institutionen vilket återkallar det överklagade beslutet. §Rättelse av formfel i talan om ogiltigförklaring Slutligen godtog tribunalen den rättelse som hade begärts av en sökande som felaktigt väckt talan mot Europeiska kommissionen i stället för mot Genomförandeorganet för forskning. Tribunalen konstaterade att det i enlighet med fast rättspraxis är möjligt att rätta formfel rörande den angivna svaranden efter det att talan väckts, om parten otvetydigt kan identifieras. Därmed godtog tribunalen att den part mot vilken talan om ogiltigförklaring väcktes ska anses vara Genomförandeorganet för forskning. I det här fallet ansåg tribunalen att rubriken på det överklagade beslutet eventuellt kunde vara vilseledande vad gäller Genomförandeorganets ställning som separat juridisk person, eftersom det i rubriken på beslutet stod med versaler att avsändaren var ”Europeiska kommissionens Genomförandeorgan för forskning”. Talan om ogiltigförklaring rättades i enlighet med detta och tribunalen ansåg att talan mot Genomförandeorganet för forskning kunde tas upp till prövning. 6.3.Anhängiggjorda mål mot Europeiska kommissionen under 2019 Under 2019 anhängiggjordes tolv nya mål vid tribunalen, i vilka talan väcktes mot Europeiska kommissionen i enlighet med förordning (EG) nr 1049/2001. Tre av målen antingen ogillades, drogs tillbaka eller fortsattes mot en annan part redan 2019. Parallellt lämnades två överklaganden in till domstolen gällande domar som meddelats av tribunalen i mål där kommissionen var part. Båda överklagandena avslogs såsom uppenbart ogrundade genom två beslut som meddelades under 2019. Europeiska kommissionen följde uppmärksamt utvecklingen av rättspraxis i Europeiska unionens domstol under 2019. Kommissionen välkomnade särskilt det faktum att Europeiska unionens domstol i domarna i samtliga ovannämnda mål under 2019 bekräftade att dess administrativa förfaranden följer förordning (EG) nr 1049/2001. Alla de åtta mål som avgjordes av domstolen och tribunalen under 2019 ledde till att talan om ogiltigförklaring mot Europeiska kommissionens beslut ogillades, och institutionens ståndpunkt förblev därmed gällande.