Sjuttonde årsrapporten om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten (1999) /* KOM/2000/0092 slutlig */





SJUTTONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLL AV TILLÄMPNINGEN AV GEMENSKAPSRÄTTEN (1999) FÖRORD SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1. FÖRORD 1.1. Statistisk översikt för 1999. 1.2. Genomförandet av direktiven under 1999. 1.3. Grafisk presentation av samtliga de överträdelseförfaranden som kommissionen inlett eller drivit mot varje medlemsstat under 1999. 1.4. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (utvecklingen under 1999). 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. INRE MARKNADEN 2.1.1. Allmän strategi för den inre marknaden. 2.1.2. Fri rörlighet för personer och unionsmedborgarskap 2.1.2.1. Inresa och bosättning 2.1.2.2. Rösträtt och valbarhet 2.1.2.3. Särskilt reglerad yrkesverksamhet 2.1.2.4. Självständiga handelsagenter 2.1.3. Fri rörlighet för varor 2.1.3.1. Artiklarna 28 och följande i EG-fördraget (f.d. artiklarna 30 och följande i EG-fördraget) 2.1.3.2. De förebyggande bestämmelserna i direktiv 98/34/EG (tidigare 83/189/EEG) 2.1.3.3. Harmoniserad lagstiftning 2.1.3.3.1. Livsmedel 2.1.3.3.2. Läkemedel 2.1.3.3.3. Kemiska produkter 2.1.3.3.4. Motorfordon, traktorer och motorcyklar 2.1.3.3.5. Byggprodukter 2.1.3.3.6. Producentkapitalvaror 2.1.3.3.7. Kosmetiska produkter 2.1.3.3.8. Textilprodukter och skor 2.1.3.3.9 Produktansvar 2.1.3.4. Särskilda system för fri rörlighet 2.1.3.5. Tullunionen 2.1.4. Frihet att tillhandahålla tjänster och etableringsrätt 2.1.4.1. Artiklarna 43 och följande samt artiklarna 49 och följande 2.1.4.2. Finansiella tjänster 2.1.4.3. Affärskommunikation 2.1.4.4. Media 2.1.5. Fri rörlighet för kapital 2.1.6. Företagsvillkor 2.1.6.1. Bolagsrätt 2.1.6.2. Immateriell äganderätt 2.1.6.3. Skydd av personuppgifter 2.1.6.4. Offentlig upphandling 2.1.6.5. Direkt beskattning 2.1.6.6. Mervärdesskatt 2.1.6.7. Andra indirekta skatter 2.2. KONKURRENSPOLITIK 2.2.1. Offentliga företag 2.2.2. Monopol 2.3. FÖRETAGSPOLITIK, HANDEL, TURISM OCH SOCIAL EKONOMI 2.4 UTBILDNING OCH UNGDOMSFRÅGOR 2.5 SOCIALPOLITIK 2.5.1. Arbetskraftens fria rörlighet 2.5.2. Jämställdhet mellan könen 2.5.3. Arbetsvillkor 2.5.4. Arbetsmiljö 2.6 REGIONALPOLITIK OCH SAMMANHÅLLNING 2.7. BUDGETFRÅGOR 2.7.1. Allmänt 2.7.2. Felaktig tillämpning 2.7.2.1. Förfaranden som pågår sedan tidigare 2.7.2.2. Nya förfaranden 2.8 ENERGI 2.8.1. Inledning 2.8.2. Inre marknaden för el och naturgas 2.8.3. Energieffektivitet 2.8.4. Kolväten 2.9 TRANSPORTER 2.9.1. Vägtransporter 2.9.2. Kombinerade transporter 2.9.3. Transporter på inre vattenvägar 2.9.4. Järnvägstransporter 2.9.5. Sjötransporter 2.9.6. Luftfart 2.10 TELEKOMMUNIKATIONER 2.11 INFORMATION, KOMMUNIKATION, KULTUR OCH AUDIOVISUELLA MEDIER 2.12 MILJÖ 2.12.1. Rätt att ta del av information 2.12.2. Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensbeskrivning) 2.12.3. Luft 2.12.4. Vatten 2.12.5. Naturskydd 2.12.6. Buller 2.12.7. Kemi och bioteknik 2.12.8. Avfall 2.12.9. Miljö och industri 2.12.10. Strålskydd 2.13 JORDBRUK 2.13.1. Fri rörlighet för jordbruksprodukter 2.13.2. Marknader 2.13.3. Harmonisering 2.13.4. Tillämpning av direktiv 98/34/EG (tekniska standarder och föreskrifter) inom jordbruksområdet 2.14 FISKE 2.14.1. Resurser 2.14.2. Tillstånd att föra flagg/fiskelicenser 2.15 KONSUMENTSKYDD 2.15.1. Genomförande av tillämpliga direktiv. 2.15.2. Säkerhet och hälsa 2.15.3. Skydd av konsumenternas ekonomiska intressen 2.16 GEMENSKAPERNAS PERSONAL 2.17 STATISTIK Rapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning utarbetas årligen av Europeiska kommissionen på begäran av Europaparlamentet (resolution av den 9 februari 1983) och medlemsstaterna (punkt 2 i förklaring nr 19 som utgör bilaga till det fördrag som undertecknades i Maastricht den 7 februari 1992). Rapporten är även ett svar på önskemål från Europeiska rådet och rådet i dess olika sammansättningar. 1. FÖRORD En av kommissionens primära uppgifter enligt artikel 211 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen är att kontrollera hur gemenskapsrätten tillämpas. Denna uppgift utför kommissionen bland annat genom de överträdelseförfaranden som anges i artiklarna 226 och 228, dvs. genom att avge motiverade yttranden och väcka talan vid domstolen, och det är detta som är föremålet för denna rapport. Resultatet av kommissionens åtgärder under året presenteras enligt följande: - En statistisk översikt som visar de olika etapperna i kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning samt utvecklingen i förhållande till förra året (punkt 1.1). - En lägesrapport när det gäller medlemsstaternas genomförande av gemenskapsdirektiven, vilket är en viktig del av tillämpningen av gemenskapsrätten (punkt 1.2). - En grafisk presentation för varje medlemsstat av samtliga de överträdelseförfaranden som kommissionen inlett eller drivit under året (punkt 1.3). - En översikt över tililämpningen av de sanktioner som avses i artikel 228 i EG-fördraget (punkt 1.4). 1.1. Statistisk översikt för 1999. De statistiska uppgifterna för 1999 avseende kontrollen av hur gemenskapsrätten tillämpas visar både på den vikt som medborgarna tillmäter denna kontroll och på kommissionens fasta och orubbliga föresats att utföra sin uppgift som gemenskapsrättens väktare: - Antalet klagomål som kommissionen har mottagit har fortsatt att öka under 1999, från 1128 under 1998 till 1305 under 1999, alltså en ökning med 16 % jämfört med 1998. Vidare har kommissionen mycket aktivt granskat överträdelser och tagit upp 288 ärenden på eget initiativ, varav 16 med anledning av parlamentsfrågor och 10 efter framställningar. Ett stort antal av dessa fall rör bristande överensstämmelse mellan de nationella genomförandebestämmelserna och direktiven eller brister i tillämpningen av direktiven: -1075 formella underrättelser har gjorts under 1999, vilket uttrycker en viss stabilitet jämfört med 1998 då 1101 stycken gjordes. Det kan framhållas att antalet formella underrättelser för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser har ökat från 615 under 1998 till 706 under 1999, medan antalet formella underrättelser för bristande överensstämmelse med eller bristande tillämpning av direktiven har minskat från 486 under 1998 till 369 under 1999. Det är inte självklart att det finns ett orsakssamband, i alla fall inte något påvisat sådant. Kommissionen försöker att systematisera kontrollen av den nationella lagstiftningens överensstämmelse med gemenskapsrätten för att kunna agera så fort som möjligt när det gäller klagomålen från enskilda. En sådan systematisk kontroll kommer att underlättas av den formella underrättelsens ökade betydelse i överträdelseförfarandena, vilket är ett resultat av de olika förbättringar när det gäller arbetsordningen i överträdelseförfaranden som kommissionen har genomfört sedan 1996. Den formella underrättelsen bör vara en "anmodan att lämna upplysningar" och inte kommissionens rättsliga bedömning, som ju fastställs i det motiverade yttrandet. - Antalet motiverade yttranden som avgavs 1999 var 460, vilket utgör en minskning med 32 %, om man man jämför med de 675 motiverade yttranden som avgavs 1998. Denna minskning beror framför allt på att arbetsrytmen i denna fas av handläggningen av överträdelseförfarandena under 1999 återgick till det normala, efter den stora ansträngning som gjordes 1998 för att arbeta i kapp förseningarna i verkställandet av denna typ av kommissionsbeslut. - I 178 ärenden har talan väckts vid domstolen under 1999, vilket är en ökning jämfört med 1998 då siffran var 123. Antalet beslut om att väcka talan är lågt jämfört med antalet formella underrättelser (16,5 %), vilket visar att det administrativa förfarandet är effektivt. Att antalet anhängiggöranden ökat i absoluta tal visar i sin tur på att handläggningstiden av överträdelseförfarandena minskar. - Handläggningstiden har minskat ytterligare under 1999: 529 av de 722 formella underrättelser som riktades till medlemsstaterna under detta år rörde överträdelseförfaranden som inleddes under 1999, alltså 73 % jämfört med 48 % under 1998. Den minskade handläggningstiden är också märkbar när det gäller de motiverade yttrandena: 26 % av de motiverade yttranden som avgavs under 1999 rörde förfaranden som inletts under 1999. Motsvarande siffra var 19 % för 1998. - Avskrivningsbesluten har samtidigt minskat något (3,2 %) från 1961 under 1998 till 1900 under 1999, vilket dock fortfarande vittnar om ett stort antal avslutade fall när det gäller tillämpningen av gemenskapsrätten. - Kommissionens politik för ökad öppenhet har fortsatt under 1999 och 221 pressmeddelanden har publicerats i samband med överträdelseförfaranden. Man skall dessutom komma ihåg att ett flertal olika överträdelseförfaranden brukar tas upp i varje pressmeddelande. Av dessa siffror framgår klart och tydligt att effektiviteten generellt ökat ytterligare när det gäller handläggningen av överträdelseförfarandena, vilket troligen är ett resultat av de senaste administrativa reformerna som kommissionen har genomfört på detta område. 1.2. Genomförandet av direktiven under 1999. Av tabellen nedan framgår situationen när det gäller anmälan av nationella genomförandebestämmelser för samtliga tillämpliga direktiv per den 31 december 1999. Den 31 december 1999 hade medlemsstaterna i genomsnitt anmält 94,53 % av de nationella genomförandebestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av direktiven. Denna siffra är något lägre än för 1998 då andelen var 95,70 %. Situationen när det gäller genomförandet visar att det krävs nya ansträngningar från medlemsstaterna. Även om en genomsnittlig eftersläpning på 6 % när det gäller genomförandet av tillämpliga direktiv inte är särskilt mycket i absoluta tal, får det stora konsekvenser för hur det gemensamma ekonomiska området fungerar och det utgör uppenbara överträdelser, som är mer eller mindre allvarliga i olika medlemsstater. Följaktligen ser sig kommissionen tvungen att härmed uppmana medlemsstaterna att genomföra gemenskapsdirektiven på ett bättre sätt. >Plats för tabell> I förhållande till situationen i slutet av 1998 kan man av uppgifterna för 1999 utläsa att vissa framsteg har gjorts, bland annat i en medlemsstat (Italien), vars ansträngningar under 1999 när det gäller att genomföra direktiv har gjort att landet klättrat fem placeringar i listan över genomförandegraden av direktiven. I den andra änden har vi Grekland, där andelen genomförda direktiv fortfarande är oroväckande låg (från 93,82 % under 1998 till 92,02 % under 1999). I alla andra medlemsstater kan små försämringar konstateras. I tabellen i slutet av del 1 i bilaga IV i denna rapport ges en mer detaljerad framställning, per medlemsstat och sektor, av den genomförandegrad som uppnåtts under 1999. 1.3. Grafisk presentation av samtliga de överträdelseförfaranden som kommissionen inlett eller drivit mot varje medlemsstat under 1999. De tre tabeller som följer visar antalet överträdelseförfaranden som pågick den 31 december 1999, i de stadierna formell underrättelse, motiverat yttrande och talan vid domstolen. En och samma medlemsstat utmärker sig i alla tre tabellerna och det är ganska långt till det näst sämsta resultatet. Det kan vidare konstateras att det rör sig om samma medlemsstat mot vilken flest antal klagomål har riktats under 1999 (225 av 1 305, alltså 17 % av samtliga klagomål). Tabellerna visar också att tre medlemsstater (Frankrike, Italien och Grekland) ligger sämst till i alla tre skedena av förfarandet, medan de övriga medlemsstaternas andel minskar ju längre framskridet förfarandet är, vilket kan tyda på att gemenskapsrätten tillämpas effektivare innan kommissionen väcker talan vid domstolen. >Hänvisning till> >Hänvisning till> >Hänvisning till> 1.4. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (utvecklingen under 1999). Under 1999 har kommissionen vid fyra tillfällen beslutat att väcka talan en andra gång i samma ärende med yrkande om vitesföreläggande mot Belgien, Grekland, Frankrike och Luxemburg. Samtliga fyra beslut rör det sociala området (medan denna typ av beslut under 1998 främst rörde miljöområdet). Talan har väckts vid domstolen i ett av dessa ärenden (Frankrike: nattarbete för kvinnor). Den 31 december 1999 höll de övriga tre anhängiggörandena på att förberedas. Den 31 december 1999 handlades fyra andra ärenden av domstolen, tre rörde Grekland och ett Frankrike. Slutligen kunde kommissionen under 1999 avskriva fyra ärenden (rörande Grekland, Frankrike, Italien och Luxemburg) i vilka beslut att väcka talan vid domstolen med yrkande om vitesföreläggande hade fattats utan att talan ännu hade väckts. Dessa uppgifter bekräftar att det sanktionssystem som infördes genom Maastrichtfördraget i huvudsak har en avskräckande verkan. Domstolen har faktiskt hittills inte behövt utdöma vite för underlåtenhet att följa domstolens domar, eftersom medlemsstaterna vanligtvis åtgärdar överträdelsen så snart talan väckts för andra gången eller till och med innan kommissionen fattar beslut om att göra det. >Plats för tabell> 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. INRE MARKNADEN 2.1.1. Allmän strategi för den inre marknaden. I sitt meddelande av den 18 februari 1999 [1] lade kommissionen fram en utvärdering av genomförandet av sitt handlingsprogram [2] som löpte ut den 31 december 1998. Av resultaten att döma blev det en succé: i de flesta fall men inte i alla hade man kommit så långt som var planerat. Tre av de fyra lagförslag som ansågs vara de viktigaste för att förverkliga den rättsliga ramen antogs. Diskussionerna om lagstiftningen tog ny fart. Kommissionen och medlemsstaterna har stimulerats av handlingsplanen och har gjort framsteg som innebär en mer effektiv tillämpning av lagstiftningen och en kvalitetshöjning av den rättsliga ramen. [1] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet Utvärdering av handlingsplanen för den inre marknaden, juni 1997 - december 1998 KOM (99) 74 av den 18 februari 1999. [2] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet, Strategin för den inre marknaden CSE (97) 1 slutlig av den 4 juni 1997. I november 1999 visade resultattavlan för den inre marknaden hur långt medlemsstaterna hunnit i genomförandet av de direktiv som rör den inre marknaden. Andelen direktiv som ännu inte har genomförts i en eller flera medlemsstater har minskat med hälften på två år och ligger nu runt 12 %. Genomsnittssiffran för underlåtenheten att genomföra direktiven per medlemsstat minskar även den markant: endast fem medlemsstater uppvisar fortfarande ett underskott när det gäller genomförande som är högre än fem procent. I sitt meddelande av den 24 november [3] lade kommissionen fram sin "Strategi för den inre marknaden" i vilken fastställs de strategiska målen för den inre marknaden för de fem kommande åren (2000-2004): förbättra medborgarnas livskvalitet, öka effektiviteten på gemenskapens marknader för varor och kapital, förbättra företagens miljö och tillämpa regelverket för den inre marknaden i en föränderlig värld. En rad operativa mål har också fastställts, där vart och ett har en särskild politisk dimension som bidrar till att ett eller flera strategiska mål förverkligas. De prioriteringar på kort sikt som skall göras för att förverkliga dessa operativa mål kallas "målinriktade åtgärder". [3] Handlingsplan för den inre marknaden. Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet: Strategi för den inre marknaden" - KOM (1999) 624 slutlig av den 24 november 1999. Bland de målinriktade åtgärder som syftar till att förbättra effektiviteten i den rättsliga ramen kan nämnas medlemsstaternas minskning av underskottet när det gäller genomförandet till mindre än 1,5% till slutet av 2000 och inledandet av ett pilotprojekt som ger gemenskapsstöd till nationella initiativ när det gäller administrativt samarbete. Detta pilotprojekt ersätter utbytesprogrammet för tjänstemän Karolus som löpte ut i slutet av 1999. Förenkling och förbättring av lagstiftningen kvarstår bland de främsta politiska prioriteringarna. Kommissionen lade den 25 februari [4] fram rekommendationer som utarbetats under den tredje fasen av initiativet SLIM. Dessa rör lagstiftningen när det gäller försäkringar, samordningsbestämmelser inom socialförsäkringen och direktivet om elektromagnetisk kompatibilitet. Grupperna i fas 4 i initiativet SLIM har avslutat sitt arbete och har gett rekommendationer som syftar till en förenkling av gemenskapslagstiftningen när det gäller bolagsrätt, klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen och lagstiftning om konsumentförpackningar. Samråd har ägt rum med den företagspanel som inrättades 1998 inom ramen för ett pilotprojekt om förslag till direktiv om avfall från elektrisk och elektronisk utrustning. [4] Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: Resultat av den tredje fasen av SLIM och uppföljning av rekommendationerna från de första och andra faserna" - KOM(1999) 88 av den 25 februari 1999. Dialogen med medborgarna och företagen inleddes efter Europeiska rådets möte i Cardiff, och genom den får målgrupperna information per telefon och Internet om hur de kan ta till vara sina rättigheter enligt gemenskapsrätten. Det blir även möjligt med feedback om de problem man har stött på i frågan i syfte att dra konkreta slutsatser för att förbättra funktionen av den inre marknaden. Kommissionens informationstjänst för företag ((http://europa.eu.int/business), som togs i bruk i december 1998 som ett led i dialogen med företagen, ger direkt tillgång till ett brett spektrum av användbar information om hur man bedriver affärsverksamhet på den inre marknaden. 2.1.2. Fri rörlighet för personer och unionsmedborgarskap 2.1.2.1. Inresa och bosättning Den 17 mars 1999 lade kommissionen fram för rådet och Europaparlamentet en rapport om tillämpningen av direktiven 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (rätt till bosättning) [5]. Rapporten innehåller en utvärdering om tillämpningen av de tre direktiven om rätt till bosättning för studerande, ålderspensionärer och icke yrkesverksamma. [5] KOM(1999) 127 slutlig Den 19 juli lade kommissionen fram för rådet och Europaparlamentet ett meddelande om särskilda bestämmelser om förflyttning och vistelse för unionsmedborgare som är berättigade på grund av allmän ordning, säkerhet eller hälsa (direktiv 64/221/EEG) [6]. Genom denna rekommendation har kommissionen fäst uppmärksamheten vid några av de främsta svårigheter som uppstår vid genomförandet av direktivet och har gett riktlinjer och information om hur dessa svårigheter skall lösas. [6] KOM(1999) 372 slutlig 2.1.2.2. Rösträtt och valbarhet Alla medlemsstater har nu genomfört direktiv 94/80/EG, eftersom Belgien den 27 januari 1999 antog genomförandelagen för detta direktiv. Kommissionen riktade den 30 juli 1999 ett motiverat yttrande till Tyskland om bristande genomförande av direktiv 93/109/EG. I den tyska genomförandelagstiftningen för direktivet krävs att unionsmedborgare som är bosatta i Tyskland skall be att få bli inskrivna i röstlängden för varje val till Europaparlamentet, vilket utgör en överträdelse av artikel 9.4 i direktivet. Kommissionen riktade den 30 juli två motiverade yttranden till Tyskland om bristande genomförande av direktiv 94/80/EG i delstaterna Bayern och Sachsen. Enligt de genomförandebestämmelser för direktivet som dessa båda delstater har antagit krävs att unionsmedborgarna ber att få bli inskrivna i röstlängden för varje kommunalval, vilket utgör en överträdelse av artikel 8.3 i direktivet. Kommissionen riktade den 11 augusti 1999 ett motiverat yttrande till Grekland om bristande genomförande av direktiv 94/80/EG. Kommissionen tar upp flera punkter som gäller bristande överensstämmelse mellan den grekiska lagstiftningen och direktivet, bl.a. krav på kunskaper i grekiska och krav på att man skall ha varit bosatt under minst två år för att få rösta. 2.1.2.3. Särskilt reglerad yrkesverksamhet Domstolens praxis Inom ramen för förhandsavgörandet i mål C-234/97 "Mme Fernández de Bobadilla mot Musée du Prado" [7] har domstolen preciserat begreppet "reglerat yrke" enligt rådets direktiv 89/48/EEG och 92/51/EEG i den generella ordningen för erkännande av utbildningsbevis. Av domen framkommer bl.a. att bestämmelserna i ett kollektivavtal som generellt reglerar tillträde till ett yrke eller till utövandet av det kan utgöras av lagar, författningar eller administrativa bestämmelser som reglerar ett yrke enligt artikel 1 d i direktiv 89/48/EEG och artikel 1 f i direktiv 92/51/EEG och detta särskilt när denna situation uppkommer genom en gemensam administrativ politik som definierats på nationell nivå. [7] Dom av den 8 juli 1999, ännu ej publicerad. Domstolens domar som inte har följts Inom ramen för det överträdelseförfarande som inletts på grundval av artikel 228 i EG-fördraget (underlåtenhet att följa domstolens dom), bör det påpekas att de förfaranden som gäller fritt tillhandahållande av tjänster av turistguider i Italien och Frankrike (domar meddelade den 26 februari 1991 i målen C-180/89 [8] och C-154/89 [9]) har båda avskrivits. Italien har antagit och anmält till kommissionen de nationella bestämmelserna för att följa domen ovan. När det gäller Frankrike har förslaget till lag som tidigare anmälts till kommissionen antagits. [8] Dom av den 26 februari 1991, Rec. 1991 s. I-709. [9] Dom av den 26 februari 1991, Rec. 1991 s. I-709. Kommissionen beslutade att väcka talan för andra gången, i förening med ett vitesyrkande, i ärendet om underlåtenhet från Greklands sida att anmäla genomförandebestämmelser för rådets direktiv 89/48/EEG (första generella ordningen för erkännande av examensbevis) (se domstolens dom av den 23 mars 1995 i mål C-365/93). [10] [10] Dom av den 23 mars 1995, REG 1995, s. I-0499. När det gäller övriga domar som ännu inte har verkställts måste man nämna domen av den 22 mars 1994 (mål C-375/92 [11]) mot Spanien om fritt tillhandahållande av turistguider. Efter granskning, i samarbete med de spanska myndigheterna, av de lagar om utövandet av yrket som har antagits av de autonoma gemenskaperna visar det sig att vissa ytterligare ändringar måste göras i vissa regionala texter. Kommissionen avvaktar att dessa ändrade texter skall antas. [11] Dom av den 22 mars 1994, Rec. 1994 s. 0923. Pågående mål i domstolen Kommissionen har väckt talan i följande ärenden: - Mot Spanien, när det gäller villkoren för att förvärva spanska utbildningsbevis för specialistläkare (artikel 8 i direktiv 93/16/EEG om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis). - Mot Frankrike, när det gäller underlåtenhet att erkänna de meriter som undervattensdykare har erhållit i de övriga medlemsstaterna, trots att detta yrke regleras i direktiv 92/51/EEG som kompletterar den generella ordningen för erkännande av utbildningsbevis. - Mot Italien, när det gäller tillhandahållande av advokattjänster och etablering av dessa: å ena sidan är det förbjudet i den italienska lagstiftningen om att tillhandahålla tjänster för att öppna ett kontor i Italien, vilket strider mot domstolens dom i mål C-55/94 "Gebhard" [12]; å andra sidan är genomförandet av rådets direktiv 89/48/EEG (första generella ordningen för erkännande av utbildningsbevis) ofullständigt när det gäller advokatyrket. [12] Dom av den 30 november 1995, REG 1995 s. I-4165. Dessutom bör man påpeka att i mål C-98/259 mot Tyskland, när det gäller tillträde till tandläkaryrket (rådets direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG) och särskilt inskrivning av unionsmedborgare i socialförsäkringsregistret, har kommissionen återkallat talan till följd av att Tyskland anmält lagbestämmelser som gör att det inte längre föreligger någon överträdelse. Nationella genomförandebestämmelser Kommissionen har beslutat att väcka talan mot Grekland när det gäller underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för kommissionens direktiv 97/38/EG som ändrar rådets direktiv 92/51/EEG. Förfaranden inleddes 1999 mot medlemsstaterna om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för kommissionens direktiv 98/21/EG och 98/63/EG om uppdatering av förteckningar av medicinska specialiteter av rådets direktiv 93/16/EEG om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis. Efter anmälan av genomförandebestämmelser har de förfaranden som inletts mot Tyskland, Grekland, Spanien, Italien, Luxemburg, Österrike, Finland och Förenade kungariket för direktiv 98/21/EG, samt de förfaranden som inletts mot Belgien, Frankrike, Italien, Österrike och Sverige för direktiv 98/63/EG avskrivits. När det gäller direktiv 98/21/EG har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen mot Irland, Nederländerna och Portugal. När det gäller direktiv 98/63/EG har ett motiverat yttrande riktats till Spanien, Irland, Nederländerna och Portugal. År 1999 har även förfaranden inletts och avskrivits när det gäller Österrike om rådets direktiv 78/686/EEG och 78/687/EEG (ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för tandläkare och samordning av deras utbildning). Österrike åtnjöt en undantagsfrist fram till den 31 december 1998. Bristande överensstämmelse och tillämpning av direktiv Ett tjugotal klagomål framfördes under 1999 till kommissionen om begränsningar som strider mot artiklarna 43 och 49 i fördraget och de direktiv som skall underlätta ömsesidigt erkännande av examensbevis för yrkesändamål. Vissa gav upphov till överträdelseförfaranden, andra kunde avskrivas såsom ogrundade. Överträdelseförfaranden om bristande genomförande eller tillämpning av direktiv gick vidare mot vissa medlemsstater. Därför har det förfarande som inletts mot Spanien när det gäller utbildningslängden för sjuksköterskor som ansvarar för allmän vård. Man håller fortfarande på att behandla de spanska myndigheternas svar på det motiverade yttrandet. År 1999 riktade kommissionen ett motiverat yttrande till Belgien när det gäller de villkor som skall uppfyllas för att tillhandahålla arkitekttjänster: det förfarande som finns i Belgien är bl.a. alltför trögt, tungrott och kostsamt, vilket strider mot rådets direktiv 85/384/EEG (ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis för arkitekter). Dessutom finns det en oproportionerlig tillämpning av regeln om oförenlighet mellan arkitekt och byggnadsentreprenör. Kommissionen har riktat ett motiverat yttrande till Österrike när det gäller villkoren för tillhandahållande av tjänster av läkare som är anslutna till socialförsäkringssystemet, detta på grund av den diskriminerande karaktären i det bonussystem som inrättats i delstaterna (detta system gynnar de medborgare som är födda i den berörda delstaten samt deras barn). Slutligen när det gäller det förfarande som inletts mot Spanien när det gäller villkoren för erkännande av utbildningsbevis för tandläkare som erhållits i länderna i Latinamerika (förfarande som nämns i föregående rapporter), så har man ännu inte väckt talan om det vid EG-domstolen. De omförhandlingar som har inletts av de spanska myndigheterna för att ändra bestämmelserna i internationella avtal om erkännande av examensbevis fortsätter. Dialog med de nationella myndigheterna I syfte att stärka det administrativa samarbetet och bidra med snabba lösningar till de uppkomna problemen, upprätthöll kommissionen under 1999 regelbundna kontakter med de nationella myndigheterna, både inom samordningsgruppen för rådets direktiv 89/48/EEG och 92/51/EEG (den generella ordningen för erkännande av examensbevis) och inom tjänstemannakommittéerna (särskilt folkhälsa). 2.1.2.4. Självständiga handelsagenter När det gäller det överträdelseförfarande som inletts mot Italien för ofullständigt genomförande av direktiv 86/653/EEG, som nämns i föregående rapport, ändrade Italien sin lagstiftning den 15 april 1999 i en riktning som överensstämmer med kommissionens anmärkningar. Följaktligen har målet avskrivits. 2.1.3. Fri rörlighet för varor 2.1.3.1. Artiklarna 28 och följande i EG-fördraget (f.d. artiklarna 30 och följande i EG-fördraget) Antalet ärenden gällande statliga åtgärder som kan utgöra handelshinder är fortfarande betydande, även om de enligt statistiken hållit sig på samma nivå de senaste åren. År 1999 uppgick kommissionens nya ärenden till 257, varav ungefär ett hundratal rör samma mål (dioxinkrisen). Den 31 december 1999 hade 345 överträdelseärenden ännu inte avslutats. Utvecklingen av antalet mål när det gäller "fri rörlighet för varor" var även under 1999 lika komplex som under de senaste verksamhetsåren. Ärendenas innehållsliga och juridiska komplexitet gör att kommissionen även fortsättningsvis lägger tyngdpunkten på problemlösningsmodeller som bygger på intimt samarbete med de nationella myndigheterna. Med denna utgångspunkt prioriterar kommissionen "paketmöten" där öppna och informella diskussioner kan leda till snabba lösningar när det gäller de handelshinder som påtalats av aktörerna. Under 1998 har möten ägt rum med alla medlemsstater utom Luxemburg och Nederländerna. I allmänhet har man funnit lösningar till ett flertal problem under mötena. Av det sammantagna antalet granskade ärenden löstes mer än 50 % antingen under mötena eller genom att medlemsstaten i fråga vidtog en åtgärd till följd av ett åtagande som gjordes under mötet. När det gäller tvistiga ärenden utgör deras andel endast omkring 15% av de diskuterade ärendena fastän de ökat under året. Metoden att en gång per år samla ordförandena för de nationella delegationer som deltar i "paketmötena" tillämpades under 1999. Detta möte ägde rum i februari. Vid detta möte samt vid de olika mötena under 1999 lades tonvikten på behovet av att förbättra tillämpningen av det ömsesidiga erkännandet, eftersom en stor del av de ärenden för vilka kommissionen nyligen har väckt talan lätt skulle kunna lösas genom en sådan förbättring (problem med ömsesidigt erkännande av rengöringsmedel med klor, stålprofiler, gummiprodukter osv). I detta hänseende har "paketmötena" tjänat som ram för seminarier om ömsesidigt erkännande till de nationella myndigheterna, såväl till centrala som regionala, som har hand om tillämpningen. Bland de sektorer där kommissionens insats har varit mest efterfrågad under 1999, kommer livsmedelssektorn på första plats på grund av många klagomål från belgiska operatörer som drabbats av de restriktioner som de övriga medlemsstaterna har infört på deras produkter till följd av dioxinkrisen. Eftersom denna situation är helt och hållet konjunkturbetonad, ligger motorfordon trots allt främst när det gäller antalet ärenden. Under 1998 lyckades kommissionen lösa de problem som den stött på i Frankrike, Portugal och i Tyskland. Under 1999 kom turen till Spanien. Behöriga nationella myndigheter har för närvarande förenklat registreringsförfarandet för bilar och motorcyklar som importeras av privatpersoner. Saluförande av näringstillskott och livsmedelsprodukter som är berikade med vitaminer och näringsämnen är andra sektorer där kommissionen ofta får ta emot klagomål från marknadsaktörerna. Parallellimport av besprutningsmedel och läkemedel samt kriterier för att fastställa priserna för de sistnämnda utgör andra områden där kommissionens ingripande även fortsättningsvis efterfrågas av operatörer inom gemenskapen. År 1999 väckte kommissionen talan i följande mål vid EG-domstolen: - Mot Frankrike, när det gäller anbud om saluförande av vitaminberikade livsmedel och kosttillskott för ett långdraget och kostsamt tillståndsförfarande; mot Tyskland och Österrike när det gäller systematisk klassificering av vitaminberikade kosttillskott som läkemedel när en viss fastställd kvot har överskridits; och mot Belgien, när det gäller skyldigheten att ge ett identifikationsnummer per produktenhet på kosttillskott (näringsämnen). - Mot Frankrike, när det gäller underlåtenhet att föra in en erkännandeklausul i bestämmelserna om gummiprodukter och när det gäller underlåtenheten att genom bestämmelser om ädla metaller erkänna kontrollstämplar och 999 årgångar som används i de övriga medlemsstaterna. År 1999 beslutade kommissionen att väcka talan vid domstolen i följande ärenden: - Mot Italien och Spanien, när det gäller förbud mot saluförande av choklad som innehåller andra fetter än kakaosmör. Dessutom har kommissionen under detta år riktat motiverade yttranden till Österrike (import av läkemedel, hälsoangivelser på livsmedel), till Frankrike (parallellimport av läkemedel), Italien (import och export av obehandlat guld) och till Grekland (krav på märkning av kakelplattor, prissättning av icke-alkoholhaltiga drycker, registrering av importerade lastbilar). När det gäller EG-domstolens rättspraxis, med beaktande av deras band med de överträdelseärenden som behandlats av kommissionen, förtjänar några förhandsavgöranden att nämnas, nämligen: - Domen av den 3 juni 1999, C-33/97 "Colim NV" [13], i vilken domstolen ansåg att en medlemsstat inte genom ett språkligt krav kan utesluta saluförandet av en produkt som lagligen saluförs i en annan medlemsstat och där konsumenterna helt och fullt kan bli informerade genom de delar som förekommer i märkningen (t.ex. teckningar, symboler eller piktogram). [13] Ännu ej publicerad i REG. - Domen av den 11 mars 1999, C-100/96 "British Agrochemicals" [14], där domstolen har klargjort att ett växtskyddsmedel, som tidigare importerats från en annan medlemsstat i gemenskapen eller från EES och för vilken det fanns ett tillstånd om utsläppande på marknaden i denna stat och som kan anses identisk med en produkt i en medlemsstat som har importtillstånd för utsläppande på marknaden som utfärdats i enlighet med gemenskapsrätten, inte skall vara föremål för ett tillståndsförfarande. [14] REG 1998, s. I-1095. Slutligen hälsar kommissionen med tillfredsställelse det gradvisa införandet av åtgärder som ökar insynen, vilket är ett resultat av Europaparlamentets och rådets beslut 3052/95/EG. I kraft av detta beslut skall medlemsstaterna till kommissionen anmäla nationella bestämmelser som utgör undantag från principen om fri rörlighet för varor. Under 1999 har endast 26 nationella genomförandebestämmelser anmälts. Flertalet rör saluförandet av medicinsk utrustning och elektriska apparater. 2.1.3.2. De förebyggande bestämmelserna i direktiv 98/34/EG (tidigare 83/189/EEG) [15] [15] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter för tjänster i informationssamhället (EGT L 204, s. 37). Genom detta direktiv kodifieras och upphävs direktiv 83/189/EEG och dess senare ändringar. Det ändrades genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998 genom vilket informationsförfarandet utsträcktes till bestämmelser om tjänster i informationssamhället (EGT L 217, 5.8.1998, s. 18). Det informationsförfarande som införs genom direktiv 98/34/EEG är av grundläggande betydelse för att förebygga handelshinder och skapa ett informationsutbyte. Enligt detta direktiv är medlemsstaterna skyldiga att för kommissionen och för de övriga medlemsstaterna lägga fram förslag till tekniska förordningar för kontroll innan de antas definitivt enligt bestämmelserna för den inre marknaden. Detta förfarande, som tidigare endast gällde varor har sedan den 5 augusti 1999 utvidgats till att gälla tjänster i informationssamhället. Direktiv 98/48/EEG, om ändring av direktiv 98/34/EG, syftar till att säkerställa en stabil, öppen och konsekvent författningsram genom att man på de nationella lagstiftningsinitiativen om tjänster i informationssamhället tillämpar det samrådsförfarande mellan kommissionen och medlemsstaterna som redan använts med framgång när det gäller varor. År 1999 fick kommissionen 591 förslag till tekniska förordningar (varav 13 handlade om bestämmelser om tjänster i informationssamhället) som granskats av kommissionens enheter. Siffran var 900 1997 [16] och 604 1998 [17]. Dessa siffror visar att medlemsstaterna fortsätter att anta en mängd tekniska föreskrifter trots att den inre marknaden nu är fullbordad. Den inre marknadens fortsatta existens och de fördelar som den ger de ekonomiska aktörerna äventyras genom dessa regleringar. [16] Statistiken över föreskrifter som anmäldes 1997 publicerades i EGT C 281, 10.9.1998, s.7. [17] Statistiken över föreskrifter som anmäldes 1998 publicerades i EGT C 228, 11.8.1999, s.7. Bland de 591 anmälningarna 1999, var 44 [18] föremål för ett utförligt yttrande från kommissionen enligt vilket den planerade bestämmelsen måste ändras så att oberättigade hinder för den fria rörligheten för varor och tjänster i informationssamhället som eventuellt skulle kunna uppstå undanröjs. Medlemsstaterna har å sin sida avgett 97 [19] detaljerade yttranden. En anmälan [20] var föremål för ett senareläggande med ett år, eftersom den rörde en fråga som omfattades av ett förslag till direktiv som lagts fram för rådet [21] [18] Siffra per den 31 december 1999. Perioden för att avge detaljerade yttranden gällande förslag till bestämmelser som anmälts 1999 löper ut den 31 mars 2000. [19] Siffran per den 31 december 1999. Perioden för att avge detaljerade yttranden gällan förslag till bestämmelser som anmälts 1999 löper ut den 31 mars 2000. [20] Siffra per den 31 december 1999. Perioden för att avge detaljerade yttranden gällande förslag till bestämmelser som anmälts 1999 löper ut den 31 mars 2000. [21] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om elektronisk handel på den inre marknaden. Sedan 1989 har kommissionen sett till att anmälningsskyldigheten respekteras genom en genomgång av medlemsstaternas officiella publikationer. Om kommissionen konstaterar en kränkning av direktiv 98/34/EG, inleds överträdelseförfarande enligt artikel 226 i EG-fördraget mot medlemsstaten i fråga för att man skall komma till rätta med situationen. I slutet av 1998 handlades ett femtontal förfaranden av denna typ. Den 11 maj 1999, i mål C-425/97 till C-427/97 (Albers) blev EG-domstolen tvungen att, inom ramen för ett förhandsavgörande, klargöra räckvidden av det undantag som gäller anmälningskyldigheten av genomförandebestämmelser till rättsakter: en bestämmelse i vilken bl.a. förbjuds att ge ett givet ämne till nötkreatur, som genomförts för att fullgöra skyldigheterna i ett EG-direktiv, är en teknisk bestämmelse om den är av obligatorisk karaktär, men den medlemsstat som har antagit den är, enligt artikel 10 i direktivet, befriad från skyldigheten att anmäla den till kommissionen. Dessutom har domstolen den 3 juni 1999, i mål C-33/97 (Colim) gjort preciseringar när det gäller begreppet teknisk bestämmelse och de villkor för att en bestämmelse som ersätter en teknisk bestämmelse skall anmälas. Man kan varken anse som "förslag" till teknisk bestämmelse eller följaktligen vara skyldig att anmäla en nationell bestämmelse som återger eller ersätter, utan att lägga till nya eller kompletterande specifikationer, tekniska bestämmelser och om dessa bestämmelser fastställts efter ikraftträdandet av direktiv 83/189/EEG, som i vederbörlig ordning anmälts till kommissionen. Dessutom har domstolen i denna dom sagt att språkliga krav som rör märkning, bruksanvisning och garantisedel, även om de inte utgör tekniska bestämmelser enligt direktivet, kan medföra hinder för handeln inom gemenskapen. 2.1.3.3. Harmoniserad lagstiftning Frågor gällande jordbruksprodukter återfinns i punkt 2.13.2. 2.1.3.3.1. Livsmedel Inom livsmedelssektorn antar medlemsstaterna generellt genomförandebestämmelser för direktiv utan att i alla fall följa tidsfristerna. Ett stort antal genomförandebestämmelser anmäldes till kommissionen under 1999. Därför har fyra överträdelser för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser kunnat avskrivas före slutet av året. Under 1999 sände kommissionen formella underrättelser i 47 ärenden. Dessutom har 15 motiverade yttranden avgetts och kommissionen beslutade att väcka talan vid domstolen i tre fall. När det gäller fallen med bristande tillämpning av direktiv och förordningar om livsmedel har kommissionen beslutat att sända ett formell underrättelse och avskrivit två ärenden. Samtidigt har fyra ärenden om klagomål framförts och de handläggs för närvarande. 2.1.3.3.2. Läkemedel Under 1999 anmälde medlemsstaterna praktiskt taget alla återstående oanmälda genomförandebestämmelser till kommissionen. Hittills har fjorton medlemsstater av femton genomfört alla direktiv som är tillämpliga inom läkemedelssektorn. Endast Frankrike skall fortfarande slutföra genomförandet. Som tidigare år återstår vissa allmänna problem även vad gäller medlemsstaternas tolkning och tillämpning. Dessa fall rör huvudsakligen olika medlemsstaters tolkning av termen "läkemedel", vilket ibland lett till hinder för varors fria rörlighet samt även klagomål om att berörda nationella myndigheter inte följer bestämmelserna i direktiv 89/105/EEG om insyn. Överträdelseförfaranden pågår också om medlemsstaternas genomförande och tillämpning av artikel 4.8 a i-iii i direktiv 65/65/EEG samt deras handläggning av och förnyade tillstånd till "gamla" läkemedel. Kommissionen beaktar noggrant dessa problem och klagomål. Man bör påpeka att ett kodifieringsprojekt av läkemedelslagstiftningen (människor och djur) redan har kommit mycket långt (kommissionen lade 1999 fram ett officiellt förslag till rådet och Europaparlamentet) och att denna kodifiering kommer att förbättra tydligheten i lagstiftningen och slutligen effektiviteten i tillämpningen. 2.1.3.3.3. Kemiska produkter När det gäller den kemiska sektorn har 40 överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser avskrivits under 1999 när det gäller klassificering, märkning och förpackning av farliga preparat (direktiv 96/65/), begränsning av saluförandet av farliga ämnen och preparat (direktiven 91/338, 94/60, 96/55, 97/10, 97/16, 97/56 och 97/64) och gödsel (direktiven 93/69, 96/28, 97/63 och 98/3). Efter att kommissionen avgett sex motiverade yttranden om de direktiv för vilka genomförandefristen löpte ut under 1998 (97/56, 97/64 och 98/3), har medlemsstaterna genomfört dem. Det återstår totalt nio överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser. För flertalet har talan väckts vid EG-domstolen. De rör särskilt begränsning av utsläppande på marknaden av farliga ämnen (direktiv 97/56), men även klassificering, märkning och förpackning av farliga preparat (direktiv 96/65), gödsel (direktiv 98/3) och explosiva varor (direktiv 93/15). Genomförandefristerna för tre direktiv om goda laboratoriemetoder löpte ut i september 1999 (direktiven 99/662, 99/11, 99/12). Elva medlemsstater hade inte genomfört dessa direktiv i tid. Två förfaranden om bristande genomförande pågår när det gäller direktiv 93/15/EEG om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk. 2.1.3.3.4. Motorfordon, traktorer och motorcyklar När det gäller motorfordon fortsätter genomförandet av EG-direktiven i allmänhet inom tidsfristen. För de övriga förseningarna i genomförandet räcker det normalt med att inleda överträdelseförfaranden om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för att genomförandet skall ske inom en ganska kort period. Likväl, kanske på grund av den avsevärda ökningen av antalet direktiv om anpassning av tidigare direktiv till den tekniska utvecklingen, försämrades situationen 1999, eftersom flera medlemsstater inte kunde genomföra direktiven inom tidsfristerna. Förseningar i genomförandet noterades även när det gällde direktiv 98/69/EG (kallat "Auto-Oil"-direktivet), som utformats bl.a. för att se till att gränsvärdena för utsläpp av föroreningar för vissa kategorier motorfordon sänks. Kommissionens direktiv 98/38/EG, 98/39/EG, 98/40/EG och 98/89/EG om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv om jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul hade fortfarande i slutet av 1999 inte genomförts av sex, fem, fyra respektive nio medlemsstater. Motsvarande siffror (inom parentes) i händelse av underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för rådets direktiv om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv om motorfordon är följande: kommissionens direktiv 98/77/EG (4), 98/90/EG (5), 1999/0007/EG (6), 1999/0014/EG (7), 1999/0015/EG (7), 1999/0016/EG (7), 1999/0017/EG (7) och 1999/0018/EG (7). När det gäller anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv om två- eller trehjuliga motorfordon, hade kommissionens direktiv 1999/0023/EG, 1999/0024/EG, 1999/0025/EG och 1999/0026/EG i slutet av 1999 ännu inte genomförts av sju, sju, sju respektive åtta medlemsstater. Nio medlemsstater hade ännu inte genomfört direktiv 98/69/EG om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon i slutet av 1999. Som anges i den sextonde årsrapporten (för 1998) skulle genomförandet av direktiv 97/24/EG om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon göras senast den 18 december 1998. Enligt detta direktiv blev typgodkännande av två- eller trehjuliga motorfordon obligatoriskt fr.o.m. den 17 juni 1999. I slutet av 1999 hade två medlemsstater fortfarande inte genomfört detta direktiv och överträdelseförfarandena för underlåtenhet att lämna hithörande information hade kommit till det stadiet att talan väckts vid EG-domstolen. När det gäller direktiv 98/14/EG om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon hade alla medlemsstater utom en genomfört det före slutet av 1999. Vid denna tidpunkt hade två medlemsstater fortfarande inte i tid genomfört direktiv 97/54/EEG om konstruktionsmässiga maximihastigheten för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul. Följaktligen har två förfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget inletts. 2.1.3.3.5. Byggprodukter Ett överträdelseförfarande har inletts avseende Österrikes införlivande av direktiv 89/106/EEG då vissa paragrafer i den österrikiska lagstiftningen inte överensstämmer med direktivet. En begäran om information har sänts till de österrikiska myndigheterna så att de kan klargöra sin ståndpunkt. Inom ramen för ett överträdelseförfarande mot Grekland om kontroll av kvaliteten på vissa importerade stålprodukter, kan det svar på det motiverade yttrandet, som hade riktats till de grekiska myndigheterna den 4 december 1998, inte anses tillfredsställande och kommissionen beslutade i december 1999 att tillåta kontakter med de grekiska myndigheterna innan talan väcktes vid EG-domstolen. 2.1.3.3.6. Producentkapitalvaror Mekanisk verkstadsindustri, elektroteknik, personlig skyddsutrustning, anordningar för förbränning av gasformiga bränslen, konsumentförpackningar, föreskriven mätteknik, medicinska bestämmelser och fritidsbåtar. År 1999 hade alla medlemsstater föreskrivit nationella genomförandebestämmelser för direktiv 94/25/EG om fritidsbåtar. Under 1999 gjordes avsevärda framsteg när det gäller införlivandet av direktiven om de tidigare nämnda områdena. Större delen av de direktiv för vilka tidsfristen gick ut den 31 december 1998 har igenomförts i medlemsstaternas inhemska lagstiftning. Detta gäller främst direktiven 93/42/EEG, 94/9/EG och 97/53/EG som omnämndes i den sextonde årsrapporten 1997. Problem återstår dock för två direktiv som kommer att omnämnas nedan. Många framsteg har också kunnat konstateras vad gäller bristande tillämpning av direktiv eller fall då nationell lagstiftning inte överensstämmer med direktiven. Svårigheter kvarstår dock, bl.a. när det gäller direktiven 98/37/EG (maskiner) och 89/686/EEG (personlig skyddsutrustning). Kommissionen behandlade 78 fall av överträdelser under loppet av 1998 och av dessa registrerades 24 under 1998. I slutet av 1999 återstod 37, bland vilka återfanns 9 fall av underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser och 28 ärenden av annan art. Talan har väckts vid domstolen en gång mot Italien för bristande tillämpning av direktiv 73/23/EEG. För fallen av underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser är situationen följande: När det gäller Europaparlamentets och rådets direktiv 95/16/EG om hissar har talan väckts vid domstolen mot Frankrike. Italien och Luxemburg mot vilka talan hade väckts vid domstolen 1999 anmälde nationella genomförandebestämmelser under 1999. Slutligen, när det gäller Europaparlamentets och rådets direktiv 97/23/EG om tryckbärande anordningar, beslutade kommissionen 1999 att rikta ett motiverat yttrande till Tyskland, Irland, Italien och till Luxemburg. Verkställandet av detta beslut ägde rum 1999 när det gäller Luxemburg. 2.1.3.3.7. Kosmetiska produkter Under 1998 har kommissionen kunnat konstatera att framsteg gjorts vad gäller genomförandet av gemenskapens regelverk för kosmetiska produkter. När det gäller fall av underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser av EG-direktiv har kommissionen kunnat avskriva många överträdelseförfaranden som inletts mot medlemsstater till följd av anmälan från vissa av dem av genomförandebestämmelser till direktiven 97/45/EG, 97/18/EG och 98/16/EEG. Kommissionen beklagar att direktiv 97/18/EG, om att skjuta upp det datum efter vilket det skall vara förbjudet att i djurförsök utprova beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar, som skulle ha varit genomfört i nationell lagstiftning den 31 december 1997 för att tillförsäkra de ekonomiska aktörerna ett visst mått av rättssäkerhet och ännu inte genomförts i vissa medlemsstater. När det gäller rådets direktiv 93/35/EEG som för sjätte gången ändrar rådets direktiv 76/768/EEG, är det bara Frankrike som fortfarande skall avsluta genomförandet av tillämpningsbestämmelser genom att publicera dem. Slutligen har elva medlemsstater redan anmält till kommissionen de nationella genomförandebestämmelserna för kommissionens tjugotredje direktiv 98/62/EG om anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiv 76/768/EEG, som skulle vara genomfört i den nationella lagstiftningen senast den 30 juni 1999. När det gäller andra fall av överträdelser än underlåtenhet att anmäla nationella bestämmelser, har dessa varit föremål för en noggrann granskning från kommissionens sida och de utbyten som har ägt rum mellan de nationella myndigheterna gör det möjligt att få fram tillfredsställande lösningar. 2.1.3.3.8. Textilprodukter och skor Den 1 juni 1998 löpte tidsfristerna ut för att genomföra direktiv 97/37/EG om anpassning av bilaga I och II till Europaparlamentets och rådets direktiv 96/74/EG om benämningar på textilier till den tekniska utvecklingen. År 1999 avslutades genomförandet i alla medlemsstater. De överträdelseförfaranden som inletts under 1998 mot Italien, Belgien och Luxemburg avskrevs. Ett överträdelseförfarande inleddes mot Luxemburg, eftersom landet inte anmält några nationella genomförandebestämmelser för Europaparlamentets och rådets direktiv 94/11/EG av den 23 mars 1994 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar beträffande märkning av material som används i huvudbeståndsdelarna av skodon som saluförs i detaljistledet. Förfarandet om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser mot Luxemburg avskrevs 1999. 2.1.3.3.9 Produktansvar Kommissionen har inlett tre förfaranden om fördragsbrott för bristande överensstämmelse i de nationella genomförandebestämmelserna. Till följd av att en österrikisk lag om ändring av genomförandebestämmelserna antagits och att överträdelsen därmed upphört, har detta förfarande kunnat avskrivas. Kommissionen beslutade i december 1999 att väcka talan vid domstolen när det gäller målen mot Frankrike och Grekland. Direktiv 1999/34/EG syftar till att utvidga reglerna om strikt ansvar till jordbruksråvaror. Medlemsstaterna skulle ha satt i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 4 december 2000. Ett förhandsavgörande som för första gången rör tolkningen av direktiv 85/374/EEG pågår vid domstolen (C-203/99). Det rör myndigheternas ansvar för ett sjukhus i Danmark där en patient inte kunnat få ett organ för transplantation för att detta var skadat. 2.1.3.4. Särskilda system för fri rörlighet Kulturföremål Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Österrike för bristande genomförande och anmälan av datum för genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 96/100/EEG av den 17 februari om ändring av bilagan i direktiv 93/7/EEG [22]. [22] EGT L 60, 1.3.1997, s. 59. Förutom detta undantag har alla medlemsstater [23] meddelat bestämmelserna för genomförandet av rådets direktiv 93/7/EEG av den 15 mars 1993 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium, och direktiv 96/100/EEG ovan. Kommissionen har följaktligen i samarbete med medlemsstaterna gjort en analys av tillämpningen av dessa direktiv den rapport som den skall lägga fram för parlamentet, rådet och för Ekonomiska och sociala kommittén. [23] EGT L 74, 27.3.1993, s.74. Snabbt ingripande när det gäller allvarliga hinder för fri rörlighet för varor. Rådets förordning (EG) nr 2679/98 av den 7 december 1998 om inre marknadens funktion när det gäller fri rörlighet för varor i medlemsstaterna trädde i kraft i början av 1999 [24]. [24] EGTL 337, 12.12.1998, s. 1. Det varningssystem som föreskrivs i artikel 3 i förordningen har med framgång använts flera gånger. De berörda medlemsstaterna har på ett tillfredsställande sätt efterkommit den begäran om information som kommissionen gjort och man har inte kunnat konstatera några hinder enligt förordningen. De berörda fallen gällde - hinder på de belgiska vägarna till följd av de belgiska vägtransportföretagens anspråk i juni 1999, - hinder på de belgiska vägarna till följd av protestaktioner från de belgiska jordbrukarna när det gäller dioxinkrisen i juni 1999 och - de europeiska vägtransportföretagens aktionsdag i oktober 1999. 2.1.3.5. Tullunionen När det gäller tull har kommissionens verksamhet huvudsakligen bestått av administration av de tullinstrument som behövs för att genomföra unionens gemensamma politik (handelspolitik, jordbrukspolitik, miljö, folkhälsa...) inom ramen för de befogenheter som kommissionen tilldelats för att kontrollera de yttre gränserna, som säkerställer säkerheten för de europeiska medborgarna och företagens handelslojalitet samt genom att stödja sig på förverkligandet av den inre marknaden och den ekonomiska och monetära unionen. Denna administrativa funktion i tullunionen berättigar insatsen från generaldirektoratet TAXUD som bl.a. syftar till en integrerad tullnomenklatur, till att administrera databaser om tariffsystem och ursprungsregler, till att inrätta ett system för utbyte av information om kontroll inom ramen för bekämpningen av bedrägeri och oegentligheter. Dessa insatser gör det möjligt för gemenskapen att organisera en aktiv handelspolitik såväl när det gäller preferenser som kontrollen av ursprungsregler eller administration av bestämmelser om antidumpning. Kontrollen av tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna förblir på så sätt en viktig del i kommissionens politik. I detta avseende finns det anledning att påpeka att ett motiverat yttrande har riktats till Sverige för att man inte har följt artiklarna 76 i gemenskapens tullkodex samt 254 och följande i tillämpningsbestämmelserna. Enligt artikel 76.1, stycke a "slutet", i kodexen, för att så långt möjligt underlätta och se till att operationerna löper smidigt och respektera formaliteter och förfaranden, tillåter tullmyndigheterna, på de villkor som fastställts av kommittén för tullkodexen, att vissa dokument inte bifogas till tulldeklarationen, vilket normalt behövs för att möjliggöra tillämpningen av de bestämmelser som reglerar det tullsystem för vilket varorna deklareras. De villkor som fastställts genom nämnda kommittés förfarande anges i artikel 254 och följande i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 [25] om fastställande av vissa tillämpningsbestämmelser i gemenskapens tullkodex. I enlighet med dessa villkor, särskilt de i artiklarna 255 till 257 i förordningen, beviljar tullmyndigheterna en frist för att man skall hinna visa upp de dokument som saknas, om vissa villkor är helt uppfyllda. De svenska tullmyndigheterna tillämpar dock inte bestämmelserna ovan. I det fall importören inte kan visa upp ett av de dokument som krävs, t.ex. ursprungscertifikat som ger förmånsbehandling, utkräver de svenska myndigheterna omedelbart hela beloppet för rätt till import, med reservation för återbetalning av ovannämnda belopp när dokumentet visas upp. [25] EGTL 253, 11.10.1993, s. 1. Ett annat motiverat yttrande har under referensåret riktats till Grekland, eftersom å ena sidan den struktur och organisation av de grekiska hamnarna i en frizon som leder till tullkontroller är oförenliga med flera bestämmelser i gemenskapens tullkodex och dess tillämpningsbestämmelser, och, å andra sidan, kravet i andra situationer på formaliteter och kontroller som rör bilar visar sig oförenliga med direktiv 77/388/EEG [26] och 92/12/EEG [27] när det gäller mervärdesskatt. [26] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. [27] EGT L 76 , 23.3.1992, s. 1. Två förfaranden som inletts tidigare har kunnat avskrivas efter det att de berörda medlemsstaterna följt kommissionens ståndpunkt. Det handlar för det första om Belgien som har ett cirkulär i vilket föreskrivs att en exportdeklaration kan företes enligt exportörens val på det tullkontor som huvudsakligen är behörigt i Belgien eller på det belgiska tullkontoret där varorna lämnar landet, trots att det i artikel 161.5 i gemenskapens tullkodex krävs att exportdeklarationen skall lämnas till det tullkontor som är behörigt att övervaka den plats där exportören har sitt säte, eller på den plats där varorna förpackas eller lastas för exporttransporten. Det andra förfarandet rör Portugal, som har vidtagit åtgärder för att följa domstolens dom av den 17 juni 1997 i mål C-164/95 om klassificering enligt tulltaxan av riven ost som vid import på grund av förpacknings- och konserveringsmetod är i agglomererad form och efter uppackning och exponering i rumstemperatur, sönderdelas i oregelbundna korn [28]. [28] REG. 1997, s. I-3441 2.1.4. Frihet att tillhandahålla tjänster och etableringsrätt 2.1.4.1. Artiklarna 43 och följande samt artiklarna 49 och följande I vissa bestämmelser i den tyska lagstiftningen om patentombuds utövande av yrket föreskrivs att de som varken är bosatta eller etablerade i Tyskland kan delta i ett förfarande vid patentverket endast om de företräds av ett patentombud eller en advokat från landet. Dessutom kan ett patentombud företräda en patentsökande vid patentverket endast om ombudet har ett hemvist hos en kollega som är etablerad i Tyskland. Sådana krav innebär problem beträffande förenligheten med principen om friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 49 i EG-fördraget, och har föranlett ett motiverat yttrande till de tyska myndigheterna. Enligt fransk lagstiftning om patentansökningar och om patentombuds yrkesutövning kan endast patentombud som är inskrivna i det franska registret företräda sina klienter inför det nationella institutet för industriella rättigheter under förutsättning att de har klarat ett kompetenstest. Dessutom skall alla patentombud ha ett kontor i landet. Sådana krav innebär problem beträffande förenligheten med principen om friheten att tillhandahålla tjänster som föreskrivs i artikel 49 i EG-fördraget och utvecklas vidare i direktiv 89/48/EEG [29] om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, vilket har föranlett ett motiverat yttrande till de franska myndigheterna. [29] Op cit. Vidare har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen avseende en italiensk lag om förteckningar över tillstånd för speditörer. Enligt den lagen måste alla fysiska eller juridiska personer som utövar speditionsverksamhet föras in i ett särskilt register vid behörig handelskammare på orten. Registreringskravet strider mot artikel 49 eftersom det hindrar ekonomiska aktörer som inte är etablerade i Italien från att utöva tillfällig verksamhet där. Enligt Portugals bestämmelser om flygfototjänster ges tillstånd till utländska organisationer eller enskilda bara i särskilt motiverade fall. Den allmänna säkerheten utgör inte ett skäl till en sådan diskriminering på grund av nationalitet, vilket motiverar beslutet att väcka talan vid domstolen. När det gäller tillhandahållande av tillfällig arbetskraft inom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen beträffande två nationella lagar. Dels gäller det den italienska lagens förbud mot all verksamhet över gränserna för företag för uthyrning av arbetskraft och kravet att företagets huvudkontor skall vara placerat på italienskt territorium. Dels gäller det den tyska lag enligt vilken det är tillåtet att ställa arbetstagare till förfogande mellan två företag inom byggbranschen, men om det gäller tillhandahållande över nationsgränserna är detta förbjudet. När det gäller privata säkerhetstjänster, väckte kommissionen talan vid domstolen mot Belgien beträffande kravet på att företagets etableringsort skall vara på belgiskt territorium. I sina slutsatser av den 16 september 1999 (C-355/98) följde generaladvokaten kommissions ståndpunkt. Kommissionen har väckt talan vid domstolen beträffande den italienska lagstiftningen för samma sektor, i vilken det föreskrivs krav på medborgarskap för att utöva allt avlönat eller oavlönat arbete. 2.1.4.2. Finansiella tjänster Dialog med de nationella myndigheterna För att stärka det administrativa samarbetet och snabbt lösa problem hade kommissionen under 1998 regelbundna kontakter med de nationella myndigheterna, dels inom ramen för de institutionella kommittéerna (rådgivande kommittén för banklagstiftning, försäkringskommittén, kontaktkommittén för fondföretag), dels inom ramen för de särskilda tolkningsgrupperna (för bankfrågor, för försäkringsfrågor, för direktivet om kraven på eget kapital och så vidare) och dessutom även inom högnivågrupper (High level Security Superiors Committee för värdepappersfrågor). Klagomål och konstaterade överträdelser Inom banksektorn blev överträdelse av artiklarna 43 och 49 i EG-fördraget och av direktiven föremål för fem överträdelseförfaranden under 1999. Två ärenden rör Italien. Det ena ärendet gäller misstänkt diskriminering på grund av nationalitet vid betalning av skattekrediter till banker. Ett motiverat yttrande har riktats till denna medlemsstat för att få reda på vilka kriterier som använts vid upprättandet av den förteckning som har legat till grund för betalningen av dessa skattekrediter. Det andra ärendet rör lagstiftningen om källskatten på låneräntor. Kommissionen gör en förundersökning för att avgöra om den italienska lagen skiljer på om kreditinstitutet är beläget i Italien eller en annan medlemsstat. En skrivelse har skickats till de italienska myndigheterna för att få närmare upplysningar. En formell underrättelse har skickats till de grekiska myndigheterna. Dessa myndigheter beviljar en statlig lånegaranti till företag i vissa mindre gynnade regioner i Grekland. Av den information kommissionen har fått framgår det att denna garanti endast beviljas kreditinstitut som är etablerade i Grekland. Lån som beviljas av kreditinstitut med säte i en annan medlemsstat i unionen, genom fritt tillhandahållande av tjänster, kan inte ta del av denna garanti. Två förmodade överträdelser gäller Frankrike. I det första fallet har kommissionen sänt en begäran om information till denna medlemsstat eftersom den inte verkar tillåta vare sig franska kreditinstitut eller andra medlemsstaters filialer att gottgöra sina kunders checkkonton. Det andra fallet rör de franska myndigheternas underlåtelse att följa domstolens dom i målet Ambry [30] (se "Mål i domstolen"). [30] Dom av den 1 december 1998, mål C-410/96, REG. 1998 s. I-7875. På försäkringsområdet pågår förfarandet mot Spanien om överensstämmelse med bestämmelserna i EG-fördraget om fritt tillhandahållande av tjänster (artikel 49) när det gäller kravet på förhandstillstånd för att få verka på spanskt territorium som försäkringsagent. Det pågår även ett förfarande mot Tyskland som gäller förbud mot att lägga samman sjukförsäkring med andra försäkringsgrenar, vilket bedöms som oförenligt med bestämmelserna i det tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring. Slutligen har ärendet "Champalimaud" lett till att ett förfarande har inletts mot Portugal, till följd av att landets myndigheter har motsatt sig avtalet om att en spansk bankkoncern förvärvar ett kvalificerat innehav i den portugisiska koncernen. Detta ärende håller på att avslutas. Inom värdepapperssektorn har kommissionen, i de båda förfaranden som 1998 inletts mot Italien (artiklarna 49 och 56) och mot Frankrike (artiklarna 43, 49 och 56), riktat ett motiverat yttrande till dessa båda medlemsstater [31]. I båda fallen invänder kommissionen mot att nationella skattebestämmelser får effekten att de inhemska aktiemarknaderna gynnas på bekostnad av de övriga marknaderna i Europeiska unionen. I Italien rör det sig om skattelättnader för dem som för första gången börsnoteras på den italienska marknaden. I Frankrike är det fråga om skattebefrielse för livförsäkringsavtal som gäller i minst åtta år om de delvis tecknas i gemensamma placeringsfonder, vars tillgångar till minst 50 % består av franska aktier, varav minst 5 % icke börsnoterade eller börsnoterade på den nya marknaden. [31] IP/99/755 av den 15 oktober 1999. Nationella genomförandebestämmelser Underlåtenhet att anmäla På bankområdet har alla överträdelseförfaranden för underlåtenhet att genomföra bankdirektiven, bl.a. de som rör rådets direktiv 95/26/EG, avslutats. Alla medlemsstater har nu genomfört och anmält nationella genomförandebestämmelser för bankdirektiven. När det gäller försäkringar har kommissionen avslutat de båda förfarandena om genomförandet i nationell rätt av tredje livförsäkringsdirektivet (92/96/EEG) och tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring (92/49/EEG) [32], samt förfarandet om ofullständigt genomförande av rådets direktiv 91/371/EEG (det så kallade Accord Suisse-direktivet) [33], efter det att anmälan om nationella genomförandebestämmelser har inkommit. [32] Se dom av den 18 december 1997 i mål C-361/95, Kommissionen mot. Spanien, REG. 1997 s. I-7351 (om ofullständigt genomförande av direktiv 92/49/EEG). [33] Se dom av den 18 décembre 1997 i mål C-360/95, Kommissionen mot. Spanien, REG. 1997 s. I-7337. Genomförandet av det tredje direktivet om livförsäkring och det tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring är nu nästan avslutat. Kommissionens enheter ägnar sig nu åt problemen med bristande överensstämmelse samt åt uppföljning av hur direktiven tillämpas i praktiken. När det gäller värdepapper har kommissionen riktat ett motiverat yttrande till Österrike, Frankrike, Luxemburg [34] och Portugal [35] för underlåtenhet att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG om system för ersättning till investerare. Eftersom inget svar på det motiverade yttrandet har inkommit från Luxemburg, har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen. [34] IP/99/601 av den 30 juli 1999. [35] IP/00/9 av den 11 januari 2000. På området betalningssystem har två direktiv trätt i kraft under 1999: direktiv 97/5/EG om gränsöverskridande betalningar och direktiv 98/26/EG om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper. Syftet med direktiv 97/5/EG är att förkorta tidsåtgången för gränsöverskridande betalningar av mindre belopp (upp till 50 000 euro) och göra dem mindre kostsamma. Bankerna måste följa bestämmelser om insyn och öppenhet före och efter betalningar och regler för genomförandet av utbetalningar införs (tidsåtgång, förbud mot dubbla avgifter, återbetalning av betalningar som inte mottagaren inte fått). Direktivet trädde i kraft den 14 augusti 1999. Den 31 december 1999 hade nio medlemsstater (Danmark, Spanien, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Finland, Sverige och Förenade kungariket) genomfört direktivet och anmält sina nationella genomförandebestämmelser till kommissionen. Belgien, Tyskland, Grekland, Frankrike, Italien och Portugal har ännu inte genomfört direktivet. Överträdelseförfaranden har inletts genom en skrivelse av den 16 november 1999. Syftet med direktiv 98/26/EG är att minska den risk som är knuten till deltagande i betalningssystem och värdepappersavvecklingssystem. Det är av yttersta vikt att minska denna risk för att system för betalning av stora belopp, t.ex. Target, skall fungera bra och för att rent allmänt förbättra betalningssystemens och värdepappersavvecklingssystemens effektivitet. Direktivet omfattar bestämmelser om kompensation, säkerhet och hinder mot retroaktiv verkan av insolvensförfaranden när det gäller dessa system. Genomförandet av direktiv 98/26/EG (som trädde i kraft den 11 december 1999) i nationell lagstiftning har fram till den 31 december 1999 anmälts av fem medlemsstater (Belgien, Spanien, Portugal, Österrike och Finland). Inget överträdelseförfarande har ännu inletts mot de övriga medlemsstaterna. Mål i domstolen På bankområdet har kommissionen väckt talan i domstolen mot Österrike, som fortfarande tillåter anonyma konton, vilket inte anses förenligt med det krav på att identifiera kunderna när konto öppnas som fastställs i artikel 3.1 i rådets direktiv 91/308/EEG om penningtvätt. Enligt kommissionen kan kontonas anonyma karaktär underlätta penningtvätt. Det bör betonas att kommissionen givetvis inte vill häva banksekretessen i medlemsstaten. De österrikiska myndigheterna har angett att de avser att ändra lagstiftningen. När det gäller förhandsavgöranden har domstolen avgjort målet Ambry [36]. För att få administrativt tillstånd att utöva resebyråverksamhet krävs enligt fransk rätt att en ekonomisk säkerhet ställs, som kan tas i anspråk direkt på begäran. Om säkerheten ställs av en institution i någon annan medlemsstat än Frankrike, krävs enligt fransk rätt ett avtal med en fransk bank eller ett franskt försäkringsbolag. Domstolen ansåg att ett sådant krav utgör en omotiverad begränsning av principen om fritt tillhandahållande av tjänster. Eftersom de franska myndigheterna inte tycks ha tagit något initiativ till att ändra sin lagstiftning i det avseendet, har kommissionen sänt en formell underrättelse samt ett motiverat yttrande till de franska myndigheterna. Nästa steg blir att väcka talan vid domstolen. [36] Dom av den 1 december 1998, mål C-410/96, REG. 1998 s. I-7875. I målet Trummer [37], beslutade domstolen att "en skyldighet att uttrycka inteckningar, vilka ställts som säkerhet för en skuld som skall betalas i en annan medlemsstats valuta, i den nationella valutan" utgör en restriktion för kapitalrörelser. Österrike har därefter vidtagit de åtgärder som krävs för att ändra sin lagstiftning. Sverige tycks dock ha en liknande lagstiftning. Kommissionen har därför sänt en formell underrättelse till denna medlemsstat. [37] Dom av den 16 mars 1999, mål. C-222/97, REG. 1999 s. 1661. På försäkringsområdet har överträdelser mot artiklarna 43 och 49 i EG-fördraget och mot direktiven lett till ett avgörande i domstolen 1999. Domstolen konstaterar att Frankrike inte har anmält de åtgärder som krävs för att anpassa le code de la mutualité till kraven i gemenskapsrätten [38]. Två andra mål är anhängiga inför domstolen: den 27 oktober äger förhandling rum i det mål som skall klargöra att tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring [39] är tillämpligt på den typ av obligatoriska arbetsförsäkringar som gäller i Belgien, som inte skulle ha genomfört det nämnda direktivet på rätt sätt [40]. Den 28 oktober presenterade generaladvokaten, S. Alber, sina slutsatser i ett annat mål mot Frankrike [41]. Enligt dessa slutsatser bör den systematiska begäran om fiches signalétiques (signalement) eller fiches de commercialisation betraktas som ett oproportionerligt hinder som är oförenligt med bestämmelserna i försäkringsdirektiven [42]. [38] Dom av den 16 december 1999, i mål C-239/98, Kommissionen mot Frankrike (ännu inte publicerad i REG). [39] Direktiv 92/49/EEG (EGT L 228, 11 augusti 1992, s. 1-23). [40] Mål C-206/98, pågår. [41] Mål C-296/98, pågår. [42] Direktiv 92/49/EEG (op cit.) och 92/96/EEG (EGT L 360, 9 december 1992, s. 1-27). När det gäller investeringstjänster inom värdepappersområdet (rådets direktiv 93/22/EEG), har det förfarande som inletts mot Spanien kunnat avslutas, eftersom dess genomförandelag har anmälts. Däremot i förfarandet mot Luxemburg [43] avkunnade domstolen den 3 juni 1999 en dom om fördragsbrott [44]. [43] Mål C-417/97. [44] Ännu inte publicerad i REG. 2.1.4.3. Affärskommunikation Kommissionen fortsatte att undersöka de pågående överträdelseförfarandena. En dialog inleddes med de franska myndigheterna om tolkningen av den så kallade Evin-lagen, som förbjuder TV-reklam för alkoholdrycker vid sportevenemang i utlandet. År 1997 avgavs ett motiverat yttrande. Kommissionen sände även ett motiverat yttrande till Tyskland, vars lagstiftning om bonusgåvor och rabatter anses strida mot artikel 49 i fördraget. Förfarandet inleddes med anledning av ett klagomål från en aktör som tillhandahåller varor och tjänster via en klubb med säte i en annan medlemsstat. 2.1.4.4. Media Kommissionen har riktat ett motiverat yttrande till Belgien som gäller hinder för fritt tillhandahållande av tjänster på grund av den beskattning av parabolantenner som tillämpas i många kommuner. 2.1.5. Fri rörlighet för kapital Situationen när det gäller fri rörlighet för kapital och betalningar inom Europeiska unionen och i tredje land är i stort sett tillfredsställande. Ytterligare framsteg gjordes under året när vissa begränsningar för direktinvesteringar (Förenade kungariket och Irland) och för investeringar i pensionsfonder (Belgien och Finland) avskaffades, medan viss diskriminering när det gäller tillträde till kapitalmarknader, som främst grundade sig på emissionsvalutan, försvann på ett naturligt sätt när den gemensamma valutan infördes (Frankrike och Tyskland). De nya överträdelseförfarandena, som till största delen inletts till följd av klagomål från ekonomiska aktörer, gäller främst restriktioner för beviljande av gränsöverskridande hypotekslån och köp av fast egendom, samt speciella avgifter som medlemsstaterna har infört för vissa privatiserade tillgångar. Olika överträdelseförfaranden inleddes till följd av kommissionens meddelande om vissa juridiska aspekter på gemenskapsinterna investeringar (EGT C 220/15, 19.7.1997), och till följd av svaren på ett frågeformulär som sänts ut för att få information om medlemsstaternas praxis på området. Inom den kategori av överträdelser som gäller bibehållande av fördelar för medlemsstaterna i privatiserade tillgångar skickades ett motiverat yttrande i två fall (Förenade kungariket och Spanien), medan fyra andra fall ledde till ett beslut om att väcka talan vid domstolen (Frankrike, Italien och Belgien vid två tillfällen). Dessutom har överträdelser av liknande slag redan tidigare anhängiggjorts vid domstolen och man avvaktar ett avgörande. Man hade även beslutat att hänskjuta ett ärende till domstolen som gällde restriktioner för förvärv av fast egendom i Grekland, men eftersom det har gjorts en ändring av lagen bör detta mål kunna avskrivas inom kort. 2.1.6. Företagsvillkor 2.1.6.1. Bolagsrätt Efter domstolens avgörande av den 29 september 1998 (mål C-191/98), i vilket det konstaterades att Tyskland inte uppfyllt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 68/151/EEG (bolagsregister) och 78/660/EEG (årsbokslut), har de tyska myndigheterna utarbetat de tillämpningsföreskrifter som behövs. Dessa antogs av Bundestag i december 1999 och bör ha antagits av Bundesrat i början av 2000. Kommissionen har vidare inlett en undersökning av de bestämmelser som antogs i Förenade kungariket i oktober 1999, för att genomföra direktiven 78/660/EEG, 83/349/EEG, 90/604/EEG och 90/605/EEG i Gibraltar. 2.1.6.2. Immateriell äganderätt Industriell äganderätt På området för industriell äganderätt finns för närvarande tre direktiv i kraft, nämligen rådets direktiv 89/104/EEG om varumärken, Europaparlamentets och rådets direktiv 98/44/EG om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar och 98/71/EG om mönsterskydd. Enligt varumärkesdirektivet ger varumärkesregistrering innehavaren ensamrätt och rätt att hindra tredje man från att utan medgivande använda märket i näringsverksamhet. Tillnärmningen av medlemsstaternas nationella varumärkeslagstiftningar är inte fullständig, utan begränsas till vissa frågor med direkt påverkan på hur den inre marknaden fungerar. I andra frågor än de som harmoniserats behåller medlemsstaterna full frihet att fastställa vilket system som är bäst lämpat för deras rättstraditioner. I princip gäller direktivet enbart varumärkesrättens innehåll i fråga om registrerade varumärken och avser inga övriga bestämmelser om harmonisering av förfaranden. Harmoniseringsområdet är begränsat och direktivet tillämpas enbart på registrerade varumärken (varumärkesskydd på grund av inarbetning bestämmer medlemsstaterna själva fritt om), alla typer av varumärkesregistrering som förekommer i nationell lagstiftning (varumärken som avser varor eller tjänster, icke-kollektiva märken, kollektivmärken, garanti- eller kontrollmärken, utan att detta innebär att medlemsstaterna måste införa dessa olika varumärkeskategorier i sin lagstiftning), samt varumärken som registrerats internationellt, med rättsverkan i någon medlemsstat. Fristen för att genomföra direktivet förlängdes till och med den 31 december 1992. Alla medlemsstater, även de nya, har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktivet. Skulle de nationella lagarna om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar utvecklas i olika riktningar inom gemenskapen kan det hindra både industriell utveckling av sådana uppfinningar och att den inre marknaden fungerar väl. Därför bör gemenskapen anta lagstiftning på området. Men det torde inte bli nödvändigt att skapa en ny särskild lagstiftning som ersätter de nationella patentlagstiftningarna. Gemenskapen bör endast fastställa principer för att skilja på uppfinningar och upptäckter och kunna avgöra patenterbarheten hos vissa substanser av mänskligt ursprung, omfattningen av de biotekniska uppfinningarnas patenträttsliga skydd, möjligheten att använda ett system med inlämning av prover för att komplettera den skriftliga patentbeskrivningen, och möjligheten att införa tvångslicenser som inte ger ensamrätt vid fall av beroende mellan växtsorter och uppfinningar. Medlemsstaterna skall senast den 30 juli 2000 ha infört de lagar, bestämmelser och författningar som krävs för att följa direktiv 98/44/EEG. Tillnärmningen av medlemsstaternas mönsterskyddslagstiftning är liksom tillnärmningen av varumärkeslagstiftningarna inte fullständig utan begränsas till vissa frågor som direkt påverkar hur den inre marknaden fungerar. Sådana frågor är till exempel lika villkor för beviljande av mönsterskyddsregistrering, en enhetlig definition av begreppet mönster och av kraven på nyhet och särprägel, samt ett likvärdigt skydd i alla medlemsstater. I andra frågor än de som harmoniserats behåller medlemsstaterna full frihet att fastställa vilket system som är bäst lämpat för deras rättstraditioner. Medlemsstaterna skall senast den 28 oktober 2001 ha infört de bestämmelser som krävs för att följa direktivet. Upphovsrätt och närstående rättigheter Immaterialrätten har länge ansetts vara ett område där medlemsstaterna har svårigheter att genomföra gemenskapslagstiftningen och ofta gör det för sent. Situationen har dock förbättrats väsentligt, särskilt under det gångna året. Alla medlemsstater utom Irland har nu anmält nationella genomförandebestämmelser för de direktiv som trädde i kraft den 1 januari 1997. Direktivet om databaser skulle genomföras senast den 1 januari 1998 men bara nio medlemsstater har anmält nationella genomförandebestämmelser. Kommissionen kommer att fortsätta arbeta för att alla medlemsstater skall införliva direktiven med nationell rätt och kommer även att kontrollera att bestämmelserna tillämpas korrekt, eftersom en stor del av rättstvisterna gäller tillämpningen. Alla medlemsstater har nu anmält nationella genomförandebestämmelser för rådets direktiv 87/54/EEG om rättsligt skydd för kretsmönster i halvledarprodukter, rådets direktiv 91/250/EEG om rättsligt skydd för datorprogram och rådets direktiv 93/98/EEG om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter. Överträdelseförfaranden inleddes och motiverade yttranden riktades till Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Portugal som inte anmält några nationella genomförandebestämmelser för Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG om rättsligt skydd för databaser. Till följd av ett motiverat yttrande har Italien och Nederländerna anmält nationella genomförandebestämmelser och har således rättat sig efter gemenskapsrätten under referensperioden. Överträdelseförfarandena som gäller dem har därmed kunnat avslutas. Däremot har man beslutat att väcka talan vid domstolen när det gäller Grekland (C-1999/484), Irland (C-1999/370), Luxemburg (C-1999/348) och Portugal (C-1999/506). Överträdelseförfaranden inleddes och motiverade yttranden riktades till Belgien som inte ratificerat den senaste Bernkonventionen (Parisfördraget 1971) och Romkonventionen (1961), till Portugal som inte ratificerat Romkonventionen (1961) och till Irland som inte ratificerat Bernkonventionen (Parisfördraget 1971). Efter anmälan av deras anslutningsakter gällande dessa konventioner har de förfaranden som inletts mot Belgien och Portugal kunnat avslutas. Däremot har man beslutat att väcka talan vid domstolen (C-2000/013) när det gäller Irland för underlåtenhet att ratificera Bernkonventionen (Parisfördraget 1971). Ett överträdelseförfarande inleddes och ett motiverat yttrande riktades till Italien för bristande överensstämmelse med rådets direktiv 93/98/EEG om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter. Två överträdelseförfaranden inleddes och en formell underrättelse riktades till, å ena sidan, Förenade kungariket för bristande överensstämmelse med rådets direktiv 92/100/EEG om uthyrnings- och utlåningsrättigheter och vissa upphovsrätten närstående rättigheter inom det immaterialrättsliga område och, å andra sidan, Danmark för diskriminering av icke inhemska förvaltningsbolag Slutligen avgjorde domstolen två mål den 12 oktober 1999 och den 25 november 1999 mot Irland. Ärendena gäller underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv 92/100/EEG respektive direktiv 93/83/EEG om satellitsändningar och vidaresändning via kabel. 2.1.6.3. Skydd av personuppgifter Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995, om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EGCE om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet trädde i kraft den 25 oktober 1998. Fem medlemsstater har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 95/46/EG. De antagna bestämmelserna undersöks för att kontrollera om genomförandet är fullständigt och korrekt. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot alla medlemsstater som inte har anmält genomförandet. För direktiv 97/66/EG, se punkt 2.10 Telekommunikationer. 2.1.6.4. Offentlig upphandling För att den inre marknaden skall kunna fullbordas inom ett så viktigt område i den europeiska ekonomin som offentlig upphandling, måste gemenskapsdirektiven på det området först genomföras på ett korrekt sätt. Flera antagna direktiv om offentlig upphandling hade ännu 1999 inte genomförts. För direktiv 97/52/EG och direktiv 98/04/EG som gäller de klassiska direktiven [45] respektive speciella sektorer [46] och som omfattar vissa regler i Avtalet om offentlig upphandling har överträdelseförfaranden inletts mot Tyskland, Österrike, Belgien, Spanien, Frankrike, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Portugal och Förenade kungariket. [45] Direktiv 93/36/EEG, 93/37/EEG och 92/50/EEG gäller upphandling av varor, bygg- och anläggningsarbeten respektive tjänster. [46] Direktiv 93/38/EEG gäller upphandling för verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna. Undersökningen av de nationella bestämmelser som anmälts om samtliga direktiv om offentlig upphandling har lett till totalt 18 överträdelseförfaranden för bristande överensstämmelse, varav sju befinner sig på stadiet motiverat yttrande. Dessa ärenden rör ibland principfrågor. Även när direktiven har genomförts måste man ändå se till att bestämmelserna verkligen kommer att tillämpas. Kommissionen kontrollerade även att gemenskapsrättens bestämmelser tillämpas på individuella upphandlingsförfaranden, såväl via klagomål som via analys och uppföljning av fall som uppmärksammats på eget initiativ. Kommissionen behandlade under året 409 ärenden, varav 229 nya. Samtidigt kunde 104 ärenden avslutas, oftast sedan de upphandlande myndigheterna eller tillsynsmyndigheterna vidtagit åtgärder för att avhjälpa de fel som begåtts. En bidragande orsak till resultatet är de så kallade paketmötena, ett dialog- och samrådsförfarande som inrättats för att ge medlemsstaterna möjlighet att i samförstånd lösa pågående tvister på ett sätt som är förenligt med gemenskapsrätten. Nedan följer några exempel: Sedan kommissionens enheter ingripit återkallade flera upphandlande myndigheter anbudsinfordringar, särskilt när det gäller upphandling av tjänster för insamling av avfall, försäkringstjänster och restaurangtjänster. Exempelvis SACE, som är det organ som har ansvar för exportkreditförsäkringar i Italien, återkallade ett kontrakt som gällde ekonomisk förvaltning. I ett fall som rör Portugal skickade de nationella myndigheterna, efter kommissionens ingripande, ut en cirkulärskrivelse till de upphandlande myndigheterna i vilken det påpekades att det inte är tillåtet att kräva att unionsmedborgare som inte är etablerade i Portugal skall vara inskrivna i något portugisiskt yrkesregister eller någon portugisisk branschorganisation. Man påminde även om skyldigheten att innan tilldelningsförfarandet påbörjas klart och tydligt ange föremålet och villkoren för upphandlingen. År 1996 väckte kommissionen talan vid domstolen i samband med uppförandet av ett nytt administrativt centrum för delstaten Niederösterreich i Sankt Pölten, eftersom de behöriga myndigheterna inte hade offentliggjort anbudsinfordringar och därmed undanhållit kontrakten från konkurrens. Österrike bestred inte att anklagelserna om överträdelser var välgrundade och dömdes för underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiven 93/37/EEG och 89/665/EEG och artikel 28 [47]. [47] Mål C-328/96, dom av den 28 oktober 1999. Vidare har kommissionen beslutat att rikta ett motiverat yttrande till Tyskland beträffande en offentlig upphandling av tjänster för staden Braunschweig som gäller förbränning av avfall. Kontraktet tilldelades utan att ett meddelande om upphandling hade offentliggjorts och utan att detta var motiverat av tekniska skäl. Trots att de tyska myndigheterna har erkänt att man inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv 92/50/EEG, fortsätter överträdelsen eftersom kontraktet löper på 30 år och därmed fortsätter att ge effekter. Andra ärenden har anhängiggjorts eller kommer att anhängiggöras vid domstolen. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Italien för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelserna till direktiv 97/52/EG och regionen Lombardiets lag som gör det möjligt att gå utanför gemenskapsbestämmelserna om offentlig upphandling vid tilldelningen av offentliga kontrakt och koncessioner för bygg- och anläggningsarbeten för att uppföra anläggningar för avfallshantering. Kommissionen har även beslutat att väcka talan vid domstolen mot Frankrike för underlåtenhet att i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra de upphandlingar av bygg- och anläggningsarbeten som görs av enheter för subventionerade bostäder, eftersom kommissionen anser att dessa enheter normalt omfattas av gemenskapsrättens tillämpningsområde. 2.1.6.5. Direkt beskattning Kommissionen har under referensåret fått ett ökande antal klagomål på området direkt beskattning, som en följd av att andra hinder har kunnat undanröjas genom lagstiftning som antagits på gemenskapsnivå. I detta sammanhang bör man framhålla hur svårt det är att rätta till den inre marknadens brister på området direkta skatter på grund av den bestämmelse om enhällighet i rådet som krävs på detta område enligt artikel 94 i EG-fördraget. Många fall kan dock lösas redan i inledningsfasen, eftersom de ofta beror på att de klagande är ovetande om sina rättigheter och skyldigheter eller på att skattemyndigheterna inte känner till vissa aspekter i gemenskapsrätten som dock kan beaktas vid ett överklagande. Därför har kommissionen endast sänt två motiverade yttranden 1999. Det första till Tyskland, enligt artiklarna 43 och 48 i fördraget, för det landets lag om bolagsskatt (KStG) som föreskriver en differentierad skattesats på tyska bolags vinster: fördelade vinster omfattas av en bolagsskattesats på 30 %, medan skattesatsen för icke utdelade vinster är 40 %. Denna skillnad i behandling beror på att de fördelade vinsterna, dvs. utdelningen, beskattas på aktieägarens inkomst och denne kan begära en skattekredit som motsvarar bolagsskatten på utdelningen. När det gäller tyska dotterföretag till utländska företag (fasta driftsställen) utgår tysk bolagsskatt på vinster som gjorts i Tyskland, men för dem är skattesatsen alltid 40 %, oberoende av om utdelning har skett. Denna differentierade beskattning strider mot de ovan nämnda artiklarna i fördraget. Det andra motiverade yttrandet rör Grekland och gäller ett skattesystem som diskriminerar icke grekiska europeiska medborgare vid köp av fastigheter med utländsk valuta. I en grekisk lag från 1950 föreskrevs om befrielse, på vissa villkor, från skatten på överlåtelse av fast egendom, vilken är på 9 % eller 11 % beroende på egendomens värde, för grekiska medborgare som köpte fastigheter med utländsk valuta. Denna lag innehåller fortfarande en lägre skattesats, hälften, för vissa andra fall. Skattebefrielsen avskaffades 1997, men de typer av transaktioner som tidigare omfattades av skattebefrielse har lagts till i den bestämmelse som föreskriver den lägre skattesatsen. Kommissionen anser att i och med att den förmånliga skattesatsen enbart beviljas grekiska medborgare, föreligger ett brott mot en grundläggande princip i unionen, icke-diskriminering på grund av nationalitet (artikel 12 i fördraget). Denna princip, som ingår i de olika friheter som utgör grunden för den inre marknaden (artikel 14 i fördraget), anses inte ha följts för dessa friheter i olika situationer. Kommissionen har därmed konstaterat ett brott mot principen om fri rörlighet för personer (för anställda: artikel 39 i fördraget och artikel 7 i förordning 1612/68 [48], för egenföretagare: artikel 43 i fördraget) samt fri rörlighet för kapital (artikel 56 i fördraget). [48] EGT L 257, 19.10.1968, s. 2. 2.1.6.6. Mervärdesskatt När det gäller mervärdesskatt har Generaldirektoratet för skatter och tullar fortfarande som sitt främsta mål att det gemensamma systemet för mervärdesskatt, grundat på principen om ursprungsland, skall antas. Denna målsättning styr allt arbete som rör mervärdesskatt. Med tanke på den takt med vilken arbetet framskrider måste kommissionen emellertid också vidta åtgärder för att förenkla och modernisera mervärdesskattesystemet samt utföra nödvändigt harmoniseringsarbete för att lösa särskilda tekniska problem. I detta sammanhang är det av särskilt stor vikt att de bestämmelser som redan antagits respekteras, och Generaldirektoratet för skatter och tullar ser till att så tidigt som möjligt upptäcka brister i det avseendet. Under 1999 har flera nya förfaranden inletts för bristande tillämpning av bestämmelserna i sjätte momsdirektivet [49] : [49] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. - Tyskland : De tyska myndigheterna undantar den forskningsverksamhet som utförs av de statliga högskolorna från mervärdesskatt (jfr. 4 nr 21.a i USTG), vilket strider mot artikel 2.1 i sjätte momsdirektivet, dels för att dessa skolor är skattskyldiga när de utför verksamhet i vinstsyfte och inte agerar i egenskap av offentliga myndigheter, dels för att forskningsverksamhet är momspliktig och inte skattebefriad. - Frankrike : I den franska loi de finances för 1998 avskaffades den partiella avdragsrätten för mervärdesskatt (50 %) för dieselolja som används för beskattningsbar verksamhet i fordon som inte omfattas av avdragsrätten. Denna nya franska bestämmelse strider mot gemenskapsrätten, för även om Frankrike - enligt artikel 17.6 i sjätte momsdirektivet som ger medlemsstaterna rätt att behålla alla de undantag som föreskrevs i deras nationella lagstiftning när detta direktiv trädde i kraft - kunde behålla det förbud mot avdrag som redan fanns för vissa fordon, så får Frankrike inte införa ett undantag från avdragsrätten för dieselolja som används i de nämnda fordonen. - Grekland : De grekiska myndigheterna kräver att mervärdesskatt på förvärv av egendom som den skattskyldige har gjort avdrag för skall jämkas när egendomen har förstörts och ett försäkringsbolag har ersatt dess värde. Detta strider mot bestämmelserna i artikel 20.1 b i sjätte momsdirektivet, enligt vilka jämkning inte skall ske när det kan styrkas att egendomen har förstörts, gått förlorad eller stulits. - Italien : De italienska skattskyldiga som hade importerat varor från andra medlemsstater under 1992 för ett belopp som översteg 10 % av deras omsättning och som hade rätt till ett skatteavdrag på minst 100 miljoner lire, kunde inte göra avdrag för mervärdesskatten. Enligt lagen skulle de få statsobligationer som kompensation. Men enligt artikel 18.4 i sjätte momsdirektivet skall medlemsstaterna när det gäller skattekrediter antingen göra en återbetalning eller föra över det överskjutande beloppet till nästa period. Det har dock visat sig att vissa skattskyldiga fortfarande inte verkar ha fått dessa obligationer och att när skattskyldiga inte har kunnat lösa in obligationerna har den italienska staten i realiteten skjutit upp återbetalningen till de följande perioderna och inte till den påföljande perioden, dvs. en enda gång, som anges i direktivet. Kommissionen har även riktat ett motiverat yttrande till Tyskland, Spanien, Finland, Italien, Portugal, Förenade kungariket och Sverige, som inte beskattar Europeiska unionens stöd till förädlingsföretag som producerar torkat foder (detta stöd utgör en summa som betalas ut i tre delar och som gör det möjligt för företaget att få ut ett lönsamt pris inom en sektor där priset på världsmarknaden ligger under företagets självkostnadspris), trots att det föreskrivs i direktivet att stöd som är direkt kopplade till priset skall ingå i beskattningsunderlaget. Situationen leder också till en snedvridning av konkurrensen mellan förädlingsföretagen i de olika medlemsstaterna. Det bör också nämnas att talan har väckts vid domstolen när det gäller en rad fördragsbrott som kommissionen hade inlett tidigare. Fyra av dessa mål rör Frankrike. Det första gäller mervärdesskatt på avgifter för översändning av undersökningsresultat i samband med laboratorieanalyser [50], det andra gäller mervärdesskatt på varor som köpts till nedsatt pris med rabattkuponger [51], det tredje rätten till avdrag för fordon som även används i annan verksamhet än bilskola [52] och det fjärde gäller underlåtenhet att medräkna dricks i beskattningsunderlaget för vissa affärsföretag (hotell, restauranger, kaféer, frisörsalonger, etc.) [53]. En annan talan har väckts vid domstolen mot Spanien, på grund av att man där tillämpar en lägre mervärdesskattesats på motorvägsavgifter [54]. [50] Mål C-76/99. [51] Mål C-156/99. [52] Mål C-345/99. [53] Mål C-404/99. [54] Mål C-83/99. Andra överträdelseförfaranden kunde avslutas eftersom de berörda medlemsstaterna hade rättat sig efter kommissionens anmärkningar. De avslutade förfarandena gäller Spanien som har ändrat sin lagstiftning om mervärdesskatteplikten för tjänster kopplade till idrottslig eller fysisk träning enligt domstolens avgörande av den 7 maj 1988 i mål C-124/96 [55]; Tyskland som har upphävt sin kritiserade lagstiftning om avdrag av mervärdesskatt för utgifter som skattskyldiga har vid resor, tjänsteärenden eller flyttning, och slutligen Frankrike som för det första har ändrat sitt skattesystem när det gäller ersättning som hyrestagare betalar till leasingföretag vid stöld av eller skador på hyrda bilar, och för det andra har avskaffat den differentierade beskattningen när det gäller handikapphjälpmedel. Två överträdelseförfaranden som hade inletts tidigare och som gäller dels mervärdesskattebefrielse för guld i Österrike, dels den nollskattesats som tillämpas på leveranser av metallskrot i Italien har kunnat avslutas efter att ha reglerats inom ramen för rådets arbete. [55] REG 1998, s. I-1095. 2.1.6.7. Andra indirekta skatter Den 1 juli 1999 avskaffades den skattefria försäljningen mellan medlemsstaterna, dvs. försäljningen av tobaksvaror eller alkohol ombord på färjor skall hädanefter omfattas av punktskatter, med undantag för de varor som är avsedda att konsumeras ombord och som även i fortsättningen kan vara skattefria, vilket till exempel är fallet med försäljning av alkohol ombord på kryssningsfartyg. Generaldirektoratet för skatter och tullar har under 1999 även utarbetat åtgärder för genomförande av högnivågruppens rekommendationer för bekämpning av bedrägerier på området indirekta skatter, framför allt att införa ett system för tidig varning som grundar sig på den studie som gjorts om datorisering av kontrollen av flyttning av de varor som omfattas av bedrägeribekämpningen. På området punktskatter genomför kommissionen en särskilt noggrann övervakning av efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 90 i fördraget som syftar till att säkerställa att det inte sker någon diskriminering av varor som importeras från andra medlemsstater. Detta har lett till att flera nya förfaranden har inletts, såväl på området alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror som beskattning av motorfordon. När det gäller indirekta skatter på alkohol har kommissionen riktat ett motiverat yttrande till följande medlemsstater: - Österrike : Kommissionen anser att den österrikiska kommunalskatten på drycker läggs på endast för att de österrikiska kommuner skall kunna få ytterligare inkomster, utan att det finns ett särskilt syfte, t.ex. sociala hänsyn eller av miljöskäl. Kommissionen anser även att undantagen från kommunal beskattning för vin som producenterna levererar direkt till de slutliga konsumenterna skall anses diskriminera produkter från andra medlemsstater. - Grekland: De grekiska myndigheterna har infört en 50 % lägre skattesats på ouzo, medan hela skattesatsen tillämpas på liknande drycker som har importerats från andra medlemsstater. En sådan differentierad beskattning, som enbart gynnar de grekiska ouzotillverkarna, strider mot artikel 90 i fördraget. - Irland : De irländska myndigheterna tillämpar en punktskatt för öl på 15,65 irländska pund per hektoliter och slutlig alkoholhalt. För ett öl med 5 volymprocent alkohol motsvarar det ca 78 irländska pund per hektoliter. Ett vin med en jämförbar alkoholhalt åläggs däremot en punktskatt på 215 irländska pund. Eftersom det visar sig att vinproduktionen på Irland är näst intill obefintlig utgör denna åtgärd en differentierad beskattning som är oacceptabel enligt artikel 90 i fördraget. Inom samma område har två överträdelseförfaranden som inletts mot Frankrike kunnat avslutas eftersom den nationella lagstiftningen i frågan har ändrats till följd av kommissionens åtgärd. Det gäller överträdelser dels i fråga om skatter på alkoholtillverkning,