SV (...PICT...)|EUROPEISKA KOMMISSIONEN| Bryssel den 20.7.2010 SEK(2010) 908 ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR som åtföljer Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om rätten till information i brottmål SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN {KOM(2010) 392 slutlig} {SEK(2010) 907} ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 1. Politisk bakgrund och förfarande För att öka medlemsstaternas ömsesidiga tillit till varandras rättssystem och därigenom underlätta det ömsesidiga erkännandet av domar och avgöranden antog Europeiska rådet i november 2009 färdplanen om processuella rättigheter EUT C 295, 4.12.2009, s. 1. som innehåller en lösning i flera steg för att stärka misstänkta eller åtalade personers processuella rättigheter:[1] EUT C 295, 4.12.2009, s. 1. Åtgärder som föreslås i färdplanen:| Åtgärd A : Översättning och tolkning| Åtgärd B : Information om rättigheter och om åtal| Åtgärd C : Juridisk rådgivning och rättshjälp| Åtgärd D : Kommunikation med släktingar, arbetsgivare och konsulära myndigheter| Åtgärd E : Särskilda skyddsåtgärder för utsatta misstänkta eller åtalade personer | Konsekvensanalysen täcker åtgärd B vars syfte är att förbättra de anklagades situation genom att säkerställa att de informeras om sina rättigheter och om vad anklagelsen mot dem gäller i straffrättsliga förfaranden. Konsekvensanalysen är i stort empirisk: samråd har hållits med de berörda parterna vid ett flertal tillfällen, bl.a. vid möten i rättsforumet 2008 och 2009. Akademiska studier som lagts fram nyligen har också inlemmats i analysen. 2. Problemet: 2.1. Otillräcklig information i straffrättsliga förfaranden Att misstänkta eller åtalade personer får tillgång till information är avgörande för att rättegångarna ska bli rättvisa. Misstänkta kan inte förmodas ha tillräcklig vetskap om sina rättigheter (t.ex. rätt till juridisk rådgivning) vid gripandet för att effektivt kunna utnyttja sina rättigheter. Det är avgörande att de informeras om sina rättigheter för att de ska kunna utnyttja dem. En anklagad måste också i detalj veta vad anklagelsen gäller och vilka bevis som finns för att ha möjlighet att förbereda sitt försvar. Misstänkta eller åtalade personer erhåller inte alltid denna information. Medlemsstaterna har olika system för tillhandahållande av information, och i vissa medlemsstater tillhandahålls viss information inte alls. Till exempel saknas i fyra medlemsstater rättslig skyldighet att informera misstänkta om rätten till juridisk rådgivning, och endast i tio medlemsstater informeras misstänkta skriftligen om sina rättigheter (rättighetsinformation). Lagar och praxis rörande information om ärendet varierar avsevärt från en medlemsstat till en annan: i vissa fall tillhandahålls en skriftlig sammanfattning, och i andra fall ges den anklagades advokat tillgång till handlingarna i ärendet och tillåts göra kopior på de relevanta delarna. I tre medlemsstater ges ingen tillgång till ärendeakten, och de medlemsstater där tillgång ges skiljer sig åt avsevärt i fråga om i vilket skede av förfarandet som tillgång till handlingarna ges. 2.1.1. Negativ inverkan på de straffrättsliga förfarandena och det rättsliga samarbetet Om de anklagade inte informeras på lämpligt sätt, kan de straffrättsliga förfarandena bli orättvisa, vilket kan medföra onödiga kostnader pga. utdragna förfaranden, överklaganden och nedlagda åtal i den medlemsstat där förfarandet äger rum. Bristande information kan leda till problem och kostnader i andra medlemsstater, om en domstol i den medlemsstat där det ursprungliga straffrättsliga förfarandet äger rum söker samarbete med andra medlemsstater. EU-instrumenten för att underlätta det rättsliga samarbetet mellan medlemsstater (t.ex. den europeiska arresteringsordern) bygger på principen om ömsesidigt erkännande, dvs. domstolsbeslut är verkställiga i övriga medlemsstater utan ytterligare prövning. Ett sådant nära i stort sett automatiskt erkännande kräver tillit mellan domare och domstolar. Om denna tillit saknas kommer det ömsesidiga erkännandet inte att fungera, och följden av detta kommer att bli utdragna förfaranden och förseningar i verkställigheten av utländska domstolsbeslut med tillhörande kostnader. I ett brittiskt mål nyligen bidrog påståenden om att den anklagade hade fått otillräcklig information inom ramen för förfarandet i den medlemsstat som hade utfärdat en europeisk arresteringsorder sannolikt till att överlämnandeförfarandet tog över ett år och föranledde ett flertal överklaganden till högre instans och att en ansökan lämnades in till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (nedan kallad Europadomstolen ) med betydande kostnader som följd. 2.1.2. De nuvarande rättsliga normerna erbjuder inte adekvat skydd De normer som finns i dag är inte tillräckligt höga och verkställs inte på lämpligt sätt. Även om minimirättigheter fastställs i den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna (nedan kallad MR-konventionen ) är de berörda parterna eniga om att konventionen och dess verkställighetsmekanismer inte alltid ger tillräckligt skydd när det gäller tillhandahållande av lämplig information om rättigheter och om åtal. Det beror på att rätten till information enligt artiklarna 5 och 6 i MR-konventionen inte går tillräckligt långt och att beslut i Europadomstolen kan ta flera år och endast leder till korrigerande åtgärder i efterhand med begränsad effekt. 2.2. Återupprättande balansen i EU:s politik på rättsområdet och främjandet den fria rörligheten för EU-medborgarna genom att stärka de grundläggande rättigheterna Trots att ett antal olika åtgärder har vidtagits på EU-nivå för att garantera en hög säkerhetsnivå för medborgarna (t.ex. införandet av en europeisk arresteringsorder), har man inte lyckats enas om några bestämmelser om rättvisa rättegångar. Genom att anta färdplanen för ett stärkande av processuella rättigheter i november 2009 bekräftade rådet behovet av att vidta åtgärder för att stärka anklagades processuella rättigheter i EU. Färdplanen banar vägen för EU-åtgärder för att säkra ett skydd för de grundläggande rättigheterna som går utöver det skydd som erbjuds av MR-konventionen. Detta skulle även förläna en särskild EU-betydelse åt bestämmelserna om rätten till rättvis rättegång som fastställs i artiklarna 47 och 48 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan ) och bidra till att undanröja verkliga eller upplevda hinder för den fria rörligheten för medborgare, såsom garanteras i artikel 21.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 2.3. Nuvarande och framtida omfattning av problemet Trots att det inte finns några uppgifter tillgängliga om antalet förfaranden där klagomål framförs om bristande information uppger de berörda parterna att problemet med otillräcklig information visserligen inte är ett generellt problem, men det är akut och inte enbart begränsat till specifika medlemsstater. Det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaternas rättsliga myndigheter förväntas ligga kvar på nuvarande otillräckliga nivå, eftersom det sannolikt även i fortsättningen kommer att förekomma att medlemsstaternas myndigheter inte ger misstänkta eller åtalade personer information. Eftersom ökad rörlighet av medborgare mellan medlemsstaterna kommer att leda till ökat behov av rättsligt samarbete och eftersom ytterligare bestämmelser rörande EU:s rättsliga samarbete kommer att behöva införas och tillämpas i en nära framtid, kommer behovet av ökat ömsesidigt förtroende att bli ännu mer trängande. 2.4. EU:s befogenhet att vidta åtgärder Enligt artikel 82.2 a i EUF-fördraget får minimiregler för enskildas rättigheter i straffrättsliga förfaranden fastställas genom direktiv i den mån det är nödvändigt för att underlätta det ömsesidiga erkännandet av domar och rättsliga avgöranden samt rättsligt samarbete i sådana straffrättsliga frågor som har en gränsöverskridande dimension. Eftersom det i dag råder stora skillnader mellan medlemsstaterna ifråga om tillhandahållande av information, är det inte troligt att medlemsstaterna genom individuella initiativ skulle kunna åstadkomma en tillräckligt hög standard på tillhandahållandet av information i hela EU, utan detta kan endast åstadkommas genom åtgärder på EU-nivå. 3. Mål Allmänt:|Förbättra det rättsliga samarbetet genom att återupprätta det ömsesidiga förtroendet för att övriga medlemsstaters straffrättsliga system är rättvisa. Garantera en hög nivå på skyddet för det grundläggande rättigheterna i de straffrättsliga förfarandena, och därigenom främja fri rörlighet för EU-medborgare i hela EU:| Särskilt:|Underlätta verkställigheten av rättsliga avgöranden i brottmål genom att garantera att anklagade får tillräcklig information om sina rättigheter , helst skriftligen, så att de på ett effektivt sätt kan utöva sin rätt till försvar. |Underlätta verkställigheten av rättsliga avgöranden i brottmål genom att garantera att anklagade får tillräckligt detaljerad information om vad anklagelsen gäller , så att de på lämpligt sätt kan förbereda sitt försvar eller överklaga rättegångsförberedande beslut. | Operativt:|Informationen till misstänkta om att deras rättigheter till en rättvis rättegång ska anges på ett tydligt språk som är lättbegripligt för den anklagade, tillhandahållas vid första kontakten med polisen,omfatta de kärnrättigheter enligt MR-konventionen och stadgan som gäller gripandet, det första förhöret och under frihetsberövandet,ges på så sätt att det kan kontrolleras att information har tillhandahållits.|Informationen till anklagade om åtalet eller anklagelsen skaska vara tillräckligt detaljerad så att de på lämpligt sätt kan förbereda sitt försvar eller överklaga rättegångsförberedande beslut,ges i rätt tid och på ett sådant sätt att den anklagade förstår vad anklagelsen gäller,ges på så sätt att det kan kontrolleras att information har tillhandahållits.| 4. Alternativen och deras effekter · Ingen ändring: Detta alternativ skulle innebära att ingen åtgärd vidtas på EU-nivå. · Alternativ A för att åtgärda problemet med att anklagade inte alltid får lämplig information om sina rättigheter : Andra åtgärder än lagstiftning:Alternativ A1 : EU-täckande informationskampanj om minimirättigheterna i fråga om försvar.Alternativ A2 : Rådets rekommendation om god praxis för information till misstänkta och åtalade om deras rättigheter.Lagstiftningsåtgärder inom EU:Alternativ A3 : EU-täckande skyldighet att informera anklagade om deras rättigheter på det sätt som medlemsstaterna själva finner lämpligt .Alternativ A4 : EU-täckande skyldighet at informera frihetsberövade anklagade om deras rättigheter genom en rättighetsinformation som ska författas av medlemsstaten, innehålla en gemensam minsta uppsättning regler (rättigheter enligt MR-konventionen och EU-lagstiftningen), till vilken medlemsstaterna kan foga ytterligare rättigheter som föreskrivs i deras egen lagstiftning.Alternativ A5 : EU-täckande skyldighet att informera frihetsberövade misstänkta om deras rättigheter genom en rättighetsinformation som ska innehålla standardiserade EU-täckande formuleringar om minimirättigheter, vilka anges i en bilaga till direktivet.| Alternativ B för att åtgärda problemet att anklagade inte alltid får lämplig information om vad anklagelsen gäller utan dröjsmål, i detalj och på ett språk som de förstår: Andra åtgärder än lagstiftning:Alternativ B1 : Rådets rekommendation om god praxis och utbildning om hur anklagade ska informeras om vad anklagelsen mot dem gäller.Lagstiftningsåtgärder inom EU:Alternativ B2 : EU-täckande skyldighet att informera anklagade om vad anklagelsen gäller på det sätt som medlemsstaterna själva finner lämpligt .Alternativ B3 : EU-täckande skyldighet att informera anklagade om vad anklagelsen gäller och ge dem (eller deras advokat) tillgång till ärendeakten. | 5. Jämförelse mellan alternativen I tabell nedan görs en inbördes rankningen av alternativen i förhållande till de särskilda och operativa målen. Alternativen poängsätts efter förmåga att uppfylla de mål som fastställs i del 3. Poängen för hur väl de förväntas uppfylla målen ges samma viktning i slutpoängen. Alternativ A5 och B3 får högst poäng och föredras sålunda. Tabell 5.1 – Jämförelse av poängen för alternativen inom kategori A :|| Mål/kostnader|Ingen ändring| A1| A2 | A3| A4 | A5 | Säkerställa att anklagade får tillräcklig information för att på ett effektivt sätt utöva sina rättigheter|0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Ge information på ett tydligt språk som är lättbegripligt för den anklagade |0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Ge information vid första kontakten med polisen och inkludera de kärnrättigheter enligt MR-konventionen och stadgan som gäller gripandet, det första förhöret och under frihetsberövandet|0|√|√√|√√|√√√√|√√√√√| Säkerställa att det kan kontrolleras att information har tillhandahållits|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Öka det ömsesidiga förtroendet inom hela EU för att övriga medlemsstaters straffrättsliga system är rättvisa|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Sammanlagd poäng:|0|5|8|12|20|25| Kostnad per medlemsstat Intervall grundat på modellberäkning för de medlemsstater som mest sannolikt kommer att ådra sig kostnader för genomförandet på grund av att deras nuvarande praxis skiljer sig från den som föreslås i alternativet. På grund av avsaknad av statistiska uppgifter, tar siffrorna för operativa kostnader inte hänsyn till den nuvarande nivån på de operativa kostnaderna. Den adderade kostnaden för att genomföra alternativet kan sålunda inte beräknas exakt utan endast antas vara en fraktion av den vägledande siffra som anges här.Intervall grundat på modellberäkning för de medlemsstater som mest sannolikt kommer att ådra sig kostnader för genomförandet på grund av att deras nuvarande praxis skiljer sig från den som föreslås i alternativet. På grund av avsaknad av statistiska uppgifter, tar siffrorna för operativa kostnader inte hänsyn till den nuvarande nivån på de operativa kostnaderna. Den adderade kostnaden för att genomföra alternativet kan sålunda inte beräknas exakt utan endast antas vara en fraktion av den vägledande siffra som anges här.|-|100 000 € – 10 miljoner € (total kostnader för EU)|Engångsbelopp för införande: 0 € – 2,5 miljoner €Driftkostnad per år: 0 € – 4,6 miljoner € |Engångsbelopp för införande 0 € – 2,5 miljoner €Driftkostnad per år: 5 000 € – 4,6 miljoner €|Engångsbelopp för införande 15 000 € – 2,5 miljoner €Driftkostnad per år: 5 000 € – 4,6 miljoner €|Engångsbelopp för införande 5 000 € – 2,5 miljoner €Driftkostnad per år: 5 000 € – 4,6 miljoner €| Möjliga kostnadsbesparingar i de medlems-stater där de straffrättsliga förfarandena äger rum|-|små|små |små till medelstora|medelstora |medelstora till stora| Tabell 5.2 – Jämförelse av poängen för alternativen i kategori B|| Mål/kostnader|Ingen ändring|B1 |B2 |B3 ||| Garantera att anklagade får tillräckligt detaljerad information om vad anklagelsen gäller, så att de på lämpligt sätt kan förbereda sitt försvar eller överklaga rättegångsförberedande beslut |0|√√|√√√|√√√√√||| Ge information i rätt tid och på ett sådant sätt att den anklagade förstår vad anklagelsen gäller|0|√|√√√|√√√√||| Säkerställa att det kan kontrolleras att information har tillhandahållits|0|√|√√|√√√||| Öka det ömsesidiga förtroendet inom hela EU till att övriga medlemsstaters straffrättsliga system är rättvisa|0|√|√√√|√√√√√||| Sammanlagd poäng:|0|5|11|17||| Kostnad per medlemsstat Reservationen i fotnot 2 gäller.Reservationen i fotnot 2 gäller.|-|Engångsbelopp : 0 € – 2,6 miljoner €Operativt: 270 000 € – 21 miljoner €|Engångsbelopp : 0 € – 2,6 miljoner €Operativt: 1000 000 € – 30 miljoner €|Engångsbelopp : 9 000 € – 2,6 miljoner €Operativt: 270 000 € – 21 miljoner €||| Möjliga kostnadsbesparingar i de medlems-stater där de straffrättsliga förfarandena äger rum|-|små|små |medelstora||| 6. Det alternativ som föredras De alternativ som föredras är en kombination av alternativen A5 och B3 : Antagande av ett direktiv som förbinder medlemsstaterna att säkerställa att frihetsberövade misstänkta och åtalade personer informeras om sina rättigheter i samband med det straffrättsliga förfarandet genom en rättighetsinformation som avfattats av medlemsstaten på ett språk som de förstår och som innehåller en EU-täckande standardformulering om minimireglerna i fråga om deras rättigheter till en rättvis rättegång (dessa formuleringar anges i en bilaga till direktivet) och i förekommande fall ytterligare rättigheter som föreskrivs i medlemsstaternas egen lagstiftning, ochatt misstänkta och åtalade personer informeras om vad anklagelsen mot dem gäller, i vilket ska ingå att ge dem (eller deras advokat) tillgång till ärendeakten kostnadsfritt.| 6.1. EU-mervärde och proportionalitet för det föredragna alternativet Det alternativ som föredras skapar nya, EU-täckande enhetliga skyldigheter (användning av en rättighetsinformation och tillgång till ärendeakten). Denna harmoniserande effekt kännetecknar det föredragna alternativets effektivitet när det gäller att garantera tillhandahållandet av lämplig information och främja tillit till att övriga medlemsstaters rättegångar är rättvisa. Trots att nya skyldigheter skapas genom alternativen A5 och B3, rör de endast kärnfrågan i denna åtgärd, nämligen rätten till information. Alternativen skapar inga nya rättigheter som inte är kopplade till tillhandahållandet av information. Båda aspekterna av de föredragna alternativen är proportionerliga. Visserligen fordrar båda sannolikt att ett antal medlemsstater ändrar sina straffprocesslagar, men det finns inget annat effektivt sätt att garantera att misstänkta får uttömmande information. 6.2. Ekonomiska konsekvenser för medlemsstaterna Den främsta ekonomiska effekten av alternativ A5 är engångskostnader för införande som orsakas av införandet av system för rättighetsinformation. Dessa består främst av kostnader för utformning av rättighetsinformationsdokumenten, översätta dem och utbilda poliser och vid behov åklagare och domare. Dessa kostnader ligger sannolikt inom intervallet 10 000 euro – 2,5 miljoner euro per medlemsstat (modellberäkningar för Malta och Frankrike ger intervall på 10 600 euro – 70 000 euro respektive 655 000 euro – 2,5 miljoner euro). De faktiska kostnaderna kommer sannolikt att ligga i de nedre gränserna av dessa kostnadsintervall. Effekten av alternativ A5 på de operativa kostnaderna per medlemsstat beror främst på vilken information om rättigheter som redan tillhandahålls den misstänkta och vid vilken tidpunkt detta sker. De budgetmässiga verkningarna för medlemsstaterna som redan har system med rättighetsinformation kommer sannolikt att vara minimala. För de som i dag informerar misstänkta muntligen om deras rättigheter kommer effekten på kostnaden för varje enskilt mål att bero på hur detaljerad den muntliga information som i dag tillhandahålls är. När det gäller alternativ B3 kommer de flesta medlemsstater att få försumbara engångskostnader vid genomförandet av direktivet, eftersom de redan medger åtkomst till ärendeakten. Följaktligen förväntas engångskostnader för att ge tillgång till handlingarna i ärendet uppstå endast för de tre medlemsstater som i dag inte medger en sådan rättighet. Dessa kostnader kommer sannolikt endast att uppstå för utbildning av poliser, åklagare och domare och uppgå till mellan 9 000 euro och 2,6 miljoner euro per medlemsstat. Den exakta effekten av detta alternativ på de operationella kostnaderna kan inte förutsägas, men kommer sannolikt att vara mycket begränsad även för de tre medlemsstater som blir tvungna att införa rättigheten. 7. Övervakning och utvärdering En solid övervaknings- och utvärderingsmekanism är avgörande för att garantera att de planerade rättigheterna iakttas såväl i praktiken som i lagstiftningen. Kommissionen planerar att utföra en specifik empirisk studie, främst inriktad på uppgiftsinsamling 3–5 år efter införandet av förslaget för att vinna fördjupade kvantitativa och kvalitativa kunskaper om förslagets effektivitet. När färdplanens samtliga åtgärder väl har genomförts kommer det att vara mycket viktigt att utvärdera såväl varje enskild åtgärd i sitt sammanhang som färdplanen i stort. [1] EUT C 295, 4.12.2009, s. 1. [2] Intervall grundat på modellberäkning för de medlemsstater som mest sannolikt kommer att ådra sig kostnader för genomförandet på grund av att deras nuvarande praxis skiljer sig från den som föreslås i alternativet. På grund av avsaknad av statistiska uppgifter, tar siffrorna för operativa kostnader inte hänsyn till den nuvarande nivån på de operativa kostnaderna. Den adderade kostnaden för att genomföra alternativet kan sålunda inte beräknas exakt utan endast antas vara en fraktion av den vägledande siffra som anges här. [3] Reservationen i fotnot 2 gäller. ES (...PICT...)|COMISIÓN EUROPEA| Bruselas, 20.7.2010 SEC(2010) 908 DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN que acompaña a la Propuesta de DIRECTIVA DEL PARLEMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO relativa al derecho a la información en los procesos penales RESUMEN DE LA EVALUACIÓN DE IMPACTO {COM(2010) 392 final} {SEC(2010) 907} DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN RESUMEN DE LA EVALUACIÓN DE IMPACTO 1. Contexto y procedimento Para incrementar la confianza recíproca y mejorar así el funcionamiento del reconocimiento mutuo, en noviembre de 2009 el Consejo Europeo aprobó el plan de trabajo sobre los derechos procesales 2009/C 295/01 en el que se establece un planteamiento gradual para reforzar los derechos de los sospechosos y acusados:[1] 2009/C 295/01 Medidas previstas actualmente en el plan de trabajo:| Medida A : Traducción e interpretación| Medida B : Información sobre los derechos y las acusaciones| Medida C : Asesoramiento jurídico y asistencia jurídica gratuita| Medida D : Comunicación con parientes, empleadores y autoridades consulares| Medida E : Salvaguardias especiales para sospechosos o acusados que sean vulnerables | La presente evaluación de impacto se refiere a la medida B, cuyo objetivo es mejorar la situación de los sospechosos garantizando que reciban información tanto sobre sus derechos como sobre la causa incoada contra ellos en los procesos penales. La evaluación de impacto es empírica en sentido amplio: se consultó a las partes interesadas en diversas ocasiones, por ejemplo en las reuniones del Foro de la Justicia de 2008 y 2009. En la evaluación se han tenido también en cuenta las conclusiones de algunos estudios académicos recientes. 2. Problema 2.1. Información insuficiente en los procesos penales El acceso a la información por parte de los sospechosos y acusados es un factor clave para asegurar un proceso justo. No se puede presuponer que los sospechosos tengan conocimiento suficiente de sus derechos (por ejemplo, del derecho a recibir asesoramiento jurídico) en el momento de la detención para que puedan acogerse efectivamente a ellos. Prever el suministro de información sobre los derechos es la vía que permite acceder a todos ellos. Los acusados también deben conocer en detalle la causa incoada contra ellos y qué pruebas existen con el fin de preparar su defensa. Los sospechosos y acusados no siempre reciben esa información. Los Estados miembros tienen distintos sistemas para transmitir la información, y algunos datos no se comunican en algunos de ellos. Por ejemplo, en cuatro Estados miembros la legislación no obliga a informar a los sospechosos del derecho a recibir asesoramiento jurídico, y solo en diez Estados miembros se informa a los sospechosos de sus derechos mediante una notificación impresa (declaración de derechos). La legislación y las prácticas varían considerablemente de un Estado miembro a otro por lo que respecta a la información sobre el asunto: se puede entregar un resumen escrito o el abogado del acusado puede recibir acceso al expediente y hacer copias de las partes pertinentes. En tres Estados miembros no existe acceso al expediente e incluso en aquellos que prevén tal acceso, la fase del proceso en que se permite varía significativamente. 2.1.1. Efectos adversos sobre los procesos penales y cooperación judicial Cuando no se informa adecuadamente a los sospechosos, los procesos penales pueden ser injustos y ello puede entrañar costes innecesarios debido a la prolongación de los procedimientos, los recursos y el abandono de los procesamientos en los Estados miembros en que tienen lugar los procesos. La falta de información puede generar problemas y costes en otros Estados miembros cuando un tribunal del Estado miembro en el que tiene lugar un proceso penal original solicita la cooperación de otros Estados miembros. Los instrumentos de la UE para facilitar la cooperación judicial entre Estados miembros (como la orden de detención europea, ODE) se basan en el principio del reconocimiento mutuo, es decir, en la ejecución de las resoluciones judiciales de otros Estados miembros sin someterlas previamente a una revisión adicional. Para tal reconocimiento semiautomático es necesario que exista confianza entre los jueces y los órganos jurisdiccionales. Cuando la confianza sea insuficiente no funcionará el reconocimiento mutuo, los procesos se prolongarán, se retrasará la ejecución de las resoluciones judiciales extranjeras y se generarán costes. En un reciente caso británico, las alegaciones formuladas en el sentido de que al sospechoso no se le había proporcionado información suficiente durante el proceso en el Estado miembro que había dictado la orden de detención europea para su entrega, pueden haber contribuido a que el procedimiento de entrega durara más de un año, conllevara diversos recursos ante tribunales superiores y una instancia ante el Tribunal Europeo de Derechos Humanos con implicaciones significativas por lo que respecta a los costes. 2.1.2. Las disposiciones jurídicas vigentes no ofrecen una protección adecuada Hoy por hoy no existen normas suficientemente rigurosas y que se apliquen adecuadamente. Si bien es cierto que el Convenio Europeo de Derechos Humanos (CEDH) establece los derechos mínimos, las partes interesadas coinciden en señalar que ni el Convenio ni su mecanismo de aplicación ofrecen, en todos los casos, protección suficiente en relación con el suministro de información adecuada, en particular acerca de los derechos y las acusaciones. La razón es que los derechos a la información contemplados en los artículos 5 y 6 del CEDH no van lo suficientemente lejos, y pueden pasar años antes de que se resuelvan las peticiones elevadas al Tribunal de Derechos Humanos, dando lugar únicamente a una rectificación a posteriori de eficacia limitada. 2.2. Reajuste de la política de justicia de la UE y fomento de la libre circulación de ciudadanos mediante el fortalecimiento de los derechos fundamentales Aunque a escala de la UE se han adoptado diversas medidas que garantizan a los ciudadanos un alto nivel de seguridad (como la introducción de la orden de detención europea), hasta la fecha no se había logrado acordar ninguna medida relativa a las normas necesarias para garantizar un juicio justo. Al adoptar el plan de trabajo sobre derechos procesales en noviembre de 2009, el Consejo reconoció la necesidad de adoptar medidas urgentes para fortalecer los derechos procesales de los sospechosos en la UE. Dicho plan sienta las bases para una actuación de la UE que garantice una protección de los derechos fundamentales superior a la que se contempla en el CEDH. Ello daría también una significación específica en la legislación de la Unión a las garantías sobre un juicio justo consagradas en los artículos 47 y 48 de la Carta de los Derechos Fundamentales de la UE y contribuiría a la eliminación de los obstáculos reales o imaginarios a la libre circulación de ciudadanos, como se garantiza en el artículo 21, apartado 2, del TFUE. 2.3. Alcance actual y futuro del problema Aunque no se dispone de datos sobre el número de procesos en relación con los cuales se denuncia la falta de información, algunas partes interesadas señalan que el problema de la información insuficiente, si no es endémico, sí es agudo y no se limita a determinados Estados miembros. Se prevé que se mantenga el insuficiente nivel de confianza recíproca entre las autoridades judiciales de los Estados miembros, puesto que seguramente vuelvan a registrarse casos en que las autoridades de los Estados miembros no proporcionen información a los sospechosos o acusados . Dado que el aumento de la circulación de los ciudadanos entre los Estados miembros incrementará la necesidad de cooperación judicial y que en el futuro próximo se tendrán que ejecutar y aplicar otras medidas de cooperación judicial a escala de la UE, la necesidad de mejorar la confianza recíproca será todavía más acuciante. 2.4. Competencia de la UE para actuar En virtud del artículo 82, apartado 2, letra b), del TFUE se pueden adoptar, mediante directivas, normas mínimas relativas a los derechos de los individuos en los procesos penales, en la medida necesaria para facilitar tanto el reconocimiento mutuo de las sentencias y las resoluciones judiciales como la cooperación judicial en asuntos penales que tengan una dimensión transnacional. Como hoy por hoy existen grandes diferencias entre los Estados miembros por lo que respecta al suministro de información, es poco probable que los Estados miembros, individualmente, sean capaces de establecer una norma suficientemente elevada de suministro de información en toda la UE. Este objetivo solo se puede lograr si se actúa a nivel de la UE. 3. Objetivos General:|Mejorar la cooperación judicial restaurando la confianza recíproca entre los Estados miembros acerca del funcionamiento equitativo de los sistemas de justicia penal.Garantizar un nivel elevado de protección de los derechos fundamentales en los procedimientos penales, fomentando así la libre circulación de ciudadanos de la UE en todo su territorio.| Específico:|Facilitar la ejecución y la aplicación de las resoluciones judiciales en asuntos penales velando por que los sospechosos reciban suficiente información sobre sus derechos , preferiblemente por escrito, para que puedan ejercitar eficazmente sus derechos de defensa.|Facilitar la ejecución y la aplicación de las resoluciones judiciales en asuntos penales velando por que los acusados reciban información detallada y suficiente sobre la causa incoada contra ellos para que puedan preparar adecuadamente su defensa o impugnar las resoluciones previas a la fase de enjuiciamiento.| Operativo:|La información proporcionada a los sospechosos sobre su derecho a un juicio justo debería: ofrecerse en términos sencillos, fácilmente comprensibles por el sospechoso; suministrarse en el primer contacto con la policía;incluir los derechos básicos aplicables en virtud del CEDH y la CDFUE en caso de detención, primer interrogatorio y durante la privación de libertad;suministrarse de tal manera que sea posible verificar que la información se ha transmitido.|La información proporcionada a los acusados sobre la acusación o los cargos debería:ser lo suficientemente detallada para permitir la preparación adecuada de la defensa o impugnar las resoluciones de la fase previa al enjuiciamiento;suministrarse tempestivamente y de tal manera que el acusado comprenda la causa incoada contra él;suministrarse de tal manera que sea posible verificar que la información se ha transmitido.| 4. Opciones y su impacto · Mantenimiento del statu quo : Esta opción implicaría no tomar medidas a nivel de la UE. · Opciones A: Abordar el problema del suministro deficiente de información adecuada sobre los derechos a los sospechosos : Actuación no legislativa:Opción A1 : Campaña de información en todo el territorio de la UE sobre los derechos de defensa mínimos.Opción A2 : Recomendación del Consejo sobre buenas prácticas en lo que hace al suministro de información a sospechosos y acusados sobre sus derechos.Actuación legislativa de la UE:Opción A3 : Deber, en todo el territorio de la UE, de informar a los sospechosos acerca de sus derechos mediante los medios que elijan los Estados miembros.Opción A4 : Deber, en todo el territorio de la UE, de informar acerca de sus derechos a los sospechosos detenidos mediante una declaración de derechos, redactada por los Estados miembros, que incluya una serie de derechos mínimos comunes (derechos del CEDH y Derecho de la UE), aparte de los derechos que añadan los Estados miembros ateniéndose a sus propias legislaciones.Opción A5 : Deber, en todo el territorio de la UE, de informar acerca de sus derechos a los sospechosos detenidos mediante una declaración de derechos que incluya una enumeración normalizada de los derechos mínimos en toda la UE según lo dispuesto en el anexo de la Directiva.| Opciones B: Abordar el problema del suministro deficiente, a los acusados, de información adecuada sobre la causa incoada contra ellos (la información no siempre se suministra tempestivamente, en detalle y en términos que puedan comprender): Actuación no legislativa:Opción B1 : Recomendación del Consejo sobre buenas prácticas y formación en materia de suministro de información a los acusados sobre la causa incoada contra ellos.Actuación legislativa de la UE:Opción B2 : Deber, en todo el territorio de la UE, de informar a los acusados sobre la causa incoada contra ellos mediante los medios que elijan los Estados miembros. Opción B3 : Deber, en todo el territorio de la UE, de informar a los acusados sobre la causa incoada contra ellos, y concesión de acceso al expediente (a ellos o a sus abogados) .| 5. Comparación de las opciones En los cuadros siguientes se comparan las calificaciones relativas de las distintas opciones con los objetivos específicos y operativos. Las opciones se clasifican en función de su potencial de cumplir los objetivos definidos en la parte 3. En la suma final reciben idéntica ponderación las calificaciones relativas a la eficacia prevista a efectos de la consecución de los objetivos. Las opciones A5 y B3 muestran el mayor potencial, por lo que son las preferidas. Cuadro 5.1: Comparación de calificaciones de las opciones A :|| Objetivos/coste|statu quo| A1| A2 | A3| A4 | A5 | Garantizar que los sospechosos reciban suficiente información para poder ejercer sus derechos eficazmente|0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Proporcionar información en términos sencillos, fácilmente comprensible por el sospechoso |0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Proporcionar información en el primer contacto con la policía e incluir los derechos básicos aplicables en virtud del CEDH y la CDFUE en casos de detención, primer interrogatorio y durante la privación de libertad|0|√|√√|√√|√√√√|√√√√√| Garantizar que exista un medio para verificar que la información se ha transmitido|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Mejorar la confianza de los Estados miembros en el funcionamiento equitativo de los sistemas de justicia penal en todo el territorio de la UE|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Puntuación total:|0|5|8|12|20|25| Carga financiera para los EM Banda basada en un modelo de cálculo para los Estados miembros que incurrirán con mayor probabilidad en gastos de aplicación debido a la divergencia entre la práctica actual y la contemplada en la opción. A raíz de la indisponibilidad de datos estadísticos, las cifras sobre los costes operativos no tienen en cuenta el nivel actual de los gastos operativos, de modo que la carga financiera adicional que conlleva la aplicación de la opción de que se trate no se puede calcular con precisión, pero cabe prever que sea una fracción de la cifra indicativa aquí presentada.Banda basada en un modelo de cálculo para los Estados miembros que incurrirán con mayor probabilidad en gastos de aplicación debido a la divergencia entre la práctica actual y la contemplada en la opción. A raíz de la indisponibilidad de datos estadísticos, las cifras sobre los costes operativos no tienen en cuenta el nivel actual de los gastos operativos, de modo que la carga financiera adicional que conlleva la aplicación de la opción de que se trate no se puede calcular con precisión, pero cabe prever que sea una fracción de la cifra indicativa aquí presentada.|-|100 000 € ­ 10 millones € (costes globales para la UE)|Gastos únicos de preparación: 0 € ­ 2,5 millones €Gastos operativos anuales: 0 € ­ 4,6 millones € |Gastos únicos de preparación: 0 € ­ 2,5 millones €Gastos operativos anuales: 5 000 € ­ 4,6 millones €|Gastos únicos de preparación: 15 000 € ­ 2,5 millones €Gastos operativos anuales: 5 000 € ­ 4,6 millones €|Gastos únicos de preparación: 5 000 € ­ 2,5 millones €Gastos operativos anuales: 5 000 € ­ 4,6 millones €| Ahorro potencial de costes en los EM en los que tienen lugar procedimientos penales|-|bajo|bajo|bajo a medio |medio|medio a alto| Cuadro 5.2: Comparación de calificaciones de las opciones B :|| Objetivos/coste|statu quo|B1 |B2 |B3 ||| Garantizar que los acusados reciban información detallada suficiente sobre la causa, de modo que puedan preparar adecuadamente su defensa o impugnar las resoluciones previas a la fase de enjuiciamiento |0|√√|√√√|√√√√√||| Proporcionar información tempestivamente, de tal manera que el acusado comprenda la causa contra él|0|√|√√√|√√√√||| Garantizar que exista un medio para verificar que la información se ha transmitido|0|√|√√|√√√||| Mejorar la confianza de los Estados miembros en el funcionamiento equitativo de los sistemas de justicia penal en todo el territorio de la UE |0|√|√√√|√√√√√||| Puntuación total:|0|5|11|17||| Carga financiera para los EM Véase la advertencia de la nota a pie de página nº 2.Véase la advertencia de la nota a pie de página nº 2.|-|Gastos únicos : 0 € ­ 2,6 millones €Gastos operativos: 270 000 € ­ 21 millones €|Gastos únicos : 0 € ­ 2,6 millones €Gastos operativos: 10 00 000 € ­ 30 millones €|Gastos únicos : 9 000 € ­ 2,6 millones €Gastos operativos: 270 000 € ­ 21 millones €||| Ahorro potencial de costes en los EM en los que tienen lugar procedimientos penales|-|bajo|bajo |medio||| 6. Opción preferida La opción preferida es una combinación de las opciones A5 y B3 : Adopción de una Directiva que obliga a los Estados miembros a garantizar:que los sospechosos y acusados objeto de detención sean informados acerca de sus derechos en los procesos penales mediante una declaración de derechos redactada por los Estados miembros en una lengua que comprendan, que incluya una enumeración normalizada, en toda la UE, de los derechos mínimos en materia de juicio justo, según lo dispuesto en el anexo de la Directiva, y, cuando proceda, los derechos adicionales en virtud de las legislaciones respectivas de los Estados miembros;que los sospechosos y acusados sean informados de la causa contra ellos, información que habrá de incluir la concesión de acceso gratuito al expediente, a ellos mismos o a sus abogados.| 6.1. Valor añadido de la actuación de la UE y proporcionalidad de la opción preferida La opción preferida crea nuevos deberes uniformes, a escala de la UE (utilización de una declaración de derechos y acceso al expediente). Este efecto armonizador señala la eficacia de la opción preferida en lo que hace al suministro de información adecuada y al fomento de la confianza en la equidad de los procesos en otros Estados miembros. Si bien es cierto que las opciones A5 y B3 crean nuevos deberes, lo hacen únicamente en relación con el asunto básico de la medida que nos ocupa: el derecho a la información. No crean nuevos derechos desvinculados del suministro de formación. Ambos aspectos de la opción preferida son proporcionados: aunque es probable que uno y otro obliguen a distintos Estados miembros a modificar sus leyes de enjuiciamiento penal, no existe ningún otro medio eficaz para asegurar que los sospechosos reciban amplia información. 6.2. Impacto financiero en los Estados miembros El principal impacto financiero de la opción A5 lo constituyen los costes únicos de preparación/inicio incurridos para la introducción de los regímenes de declaraciones de derechos. Se trata, principalmente, de los costes de redactar y traducir las declaraciones y proporcionar formación a los agentes de policía y, en su caso, a los jueces y fiscales. Es probable que estos costes oscilen entre 10 000 y 2,5 millones EUR por Estado miembro (los modelos de cálculo ofrecen una banda de 10 600 a 70 000 EUR para Malta y de 655 000 a 2,5 millones EUR para Francia). Es probable que los costes reales tiendan a situarse en el extremo inferior de estas bandas. El efecto de la opción A5 sobre los costes operativos de cada Estado miembro depende fundamentalmente de la información que ya se proporcione a los sospechosos acerca de sus derechos y del tiempo que se consuma en la operación. Con toda probabilidad, las implicaciones presupuestarias serán mínimas en el caso de los Estados miembros que ya aplican regímenes de declaraciones de derechos. En relación con los Estados miembros que ya informan verbalmente a los sospechosos acerca de sus derechos, el efecto sobre los costes por caso dependerá del nivel de detalle de la información verbal que se esté proporcionando actualmente. En cuanto a la opción B3, la mayoría de los Estados miembros incurrirán en costes únicos insignificantes al aplicar la Directiva, pues ya permiten tener acceso el expediente. Así pues, sólo se prevén este tipo de costes para la introducción de acceso al expediente en el caso de los tres Estados miembros que todavía no garantizan ese derecho. Los costes guardarán relación principalmente con el suministro de formación a los agentes de policía, jueces y fiscales, y oscilarán entre 9 000 y 2,6 millones EUR por Estado miembro. Aunque no se puede prever el impacto exacto de esta opción sobre los costes operativos , es probable que sea muy limitado incluso en el caso de los tres Estados miembros que tendrán que introducir este derecho. 7. Supervisión y evaluación Prever un mecanismo sólido de supervisión y evaluación es crucial para garantizar que los derechos contemplados sean respetados, tanto en la práctica como en la legislación. La Comisión tiene previsto llevar a cabo un estudio empírico específico, en el que se hará énfasis en la recogida de datos, una vez hayan transcurrido 3-5 años desde la aplicación de la propuesta, para obtener información cuantitativa y cualitativa pormenorizada sobre la eficacia de la propuesta. Una vez establecidas todas las medidas del plan de trabajo será esencial evaluar cada una de ellas en su contexto, así como al eficiencia del plan de trabajo en su conjunto. [1] 2009/C 295/01 [2] Banda basada en un modelo de cálculo para los Estados miembros que incurrirán con mayor probabilidad en gastos de aplicación debido a la divergencia entre la práctica actual y la contemplada en la opción. A raíz de la indisponibilidad de datos estadísticos, las cifras sobre los costes operativos no tienen en cuenta el nivel actual de los gastos operativos, de modo que la carga financiera adicional que conlleva la aplicación de la opción de que se trate no se puede calcular con precisión, pero cabe prever que sea una fracción de la cifra indicativa aquí presentada. [3] Véase la advertencia de la nota a pie de página nº 2. ET (...PICT...)|EUROOPA KOMISJON| Brüssel, 20.7.2010 SEK(2010) 908 KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Lisatud dokumendile: Ettepanek: Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE {KOM(2010) 392 lõplik} {SEK(2010) 907} KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT MÕJU HINDAMISE KOKKUVÕTE 1. Poliitika taust ja menetlus Selleks et suurendada vastastikust usaldust ja tugevdada selle kaudu vastastikuse tunnustamise põhimõtte toimimist, võttis nõukogu 2009. aasta novembris vastu menetlusõiguste teekaardi, ELT C 295. mille kohaselt tuleks kahtlustatavate ja süüdistatavate õigusi tugevdada järkjärgulise lähenemisviisi kaudu.[1] ELT C 295. Teekaardis kavandatud meetmed:| meede A: kirjalik ja suuline tõlge| meede B: teave õiguste ja süüdistuse kohta| meede C: õigusabi ja õigusnõustamine| meede D: suhtlemine sugulaste, tööandjate ja konsulaarasutustega| meede E: kaitsemeetmed selliste kahtlustatavate või süüdistatavate isikute jaoks, kes kuuluvad haavatavate isikute kategooriasse | Käesolevas mõjuhinnangus analüüsitakse meedet B, mille eesmärk on parandada kahtlustatavate olukorda, tagades neile kriminaalmenetluses teabe nende õiguste ja nende vastu esitatud süüdistuste kohta. Mõjuhinnang on suurel määral empiiriline, kuna korduvalt konsulteeriti sidusrühmadega, näiteks õigusfoorumi 2008. ja 2009. aasta koosolekutel. Mõjuhinnangus võeti arvesse ka hiljutiste teadusuuringute tulemusi. 2. Probleemi olemus 2.1. Puudulik teave kriminaalmenetluses Selleks et tagada õiglane menetlus, on äärmiselt oluline anda kahtlustatavatele ja süüdistatavatele teavet. Ei saa eeldada, et kahtlustatavad on vahistamise ajal piisavalt teadlikud oma õigustest (näiteks õigusest saada õigusabi), mis võimaldaks neil oma õigusi tõhusalt kasutada. Selleks et kõiki õigusi saaks kasutada, tuleb nende kohta teavet anda. Süüdistatavad peavad teadma ka nende vastu algatatud süüdistuse üksikasju ja kogutud tõendeid, et valmistada ette oma kaitse. Sageli sellist teavet kahtlustatavatele ja süüdistatavatele ei anta. Teabe edastamise tavad erinevad liikmesriigiti, kusjuures teatavates liikmesriikides ei anta teatavat liiki teavet üldse. Näiteks ei ole neljas liikmesriigis sätestatud kohustust teavitada kahtlustatavat õigusest saada õigusabi ja ainult kümnes liikmesriigis teavitatakse teda tema õigustest kirjalikult (õiguste deklaratsiooni abil). Süüdistust käsitlevat teavet reguleeriv õigus ja asjaomased tavad erinevad liikmesriigiti märkimisväärselt: mõnes liikmesriigis esitatakse süüdistuse kirjalik kokkuvõte, teises antakse süüdistatava kaitsjale õigus tutvuda toimikuga ja teha selle asjaomastest osadest koopiaid. Kolmes liikmesriigis ei ole õigust tutvuda toimikuga ette nähtud ja isegi liikmesriikides, kus selline õigus on ette nähtud, erineb selle õiguse kasutamise võimalus menetlusetapiti märkimisväärselt. 2.1.1. Kahjulik mõju kriminaalmenetlusele ja õigusalasele koostööle Kui kahtlustatavat ei teavitata nõuetekohaselt, võib see kahjustada õiglast kriminaalmenetlust ning tuua pikaajaliste menetluste, edasikaebuste ja edutu süüdistamise tõttu menetlust teostavale liikmesriigile kaasa tarbetuid kulusid. Kui kriminaalmenetlust teostava liikmesriigi kohus soovib teha koostööd teiste liikmesriikidega, võib puuduliku teabe andmine põhjustada probleeme ja kulusid ka teistele liikmesriikidele. ELi meetmed, millega hõlbustatakse liikmesriikide vahelist õigusalast koostööd (näiteks Euroopa vahistamismäärus), tuginevad vastastikuse tunnustamise põhimõttele, st et teises liikmesriigis tehtud kohtuotsus jõustatakse ilma selle läbivaatamiseta. Selline otsuste poolautomaatne tunnustamine eeldab kohtunike ja kohtute vahelist usaldust. Kui usaldus puudub, siis vastastikust tunnustamist ei toimu, ning pikaleveninud menetluste ja teise liikmesriigi kohtuotsuse jõustamise viibimise tõttu tekivad hoopis täiendavad kulud. Ühendkuningriigi hiljutise juhtumi alusel võib väita, et kuna kahtlustatavale anti tema üleandmiseks Euroopa vahistamismääruse koostanud liikmesriigis menetluse raames puudlikku teavet, kestis üleandmismenetlus tõenäoliselt just selle tõttu üle ühe aasta, sest menetluse raames esitati kõrgematele kohtutele mitu edasikaebust ja Euroopa Inimõiguste Kohtule apellatsioonikaebus. Selline menetlus põhjustas muu hulgas ka märkimisväärseid kulusid. 2.1.2. Kehtivate õiguslike nõuetega ei ole piisav kaitse tagatud Praegu ei ole piisavalt kõrgeid ja nõuetekohaselt jõustatavaid nõudeid ette nähtud. Kuigi minimaalsed õigused on kehtestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga, on sidusrühmad seisukohal, et nimetatud konventsiooni ja selle jõustamismehhanismiga ei ole piisav kaitse, eelkõige piisav teave õiguste ja süüdistuse kohta sageli tagatud. See on tingitud asjaolust, et nimetatud konventsiooni artiklite 5 ja 6 kohane teave õiguste kohta ei ole piisavalt ulatuslik ning Euroopa Inimõiguste Kohtule esitatud apellatsioonikaebuse üle otsustamine võib võtta aastaid ja tuua endaga kaasa ainult piiratud tõhususega järelmeetmed. 2.2. ELi õiguspoliitika ja ELi kodanike vaba liikumise edendamise tasakaalustamine põhiõiguste tugevdamise kaudu Kuigi ELi tasandil on kodanike turvalisuse kõrge taseme tagamiseks võetud mitmeid meetmeid (näiteks kehtestatud Euroopa vahistamismäärus), ei ole suudetud kokku leppida meetmetes, mis on seotud õiglasele kohtupidamisele esitatavate nõuetega. Nõukogu tunnistas 2009. aasta novembris menetlusõiguste teekaarti vastu võttes vajadust võtta kiiresti meetmeid, et tugevdada kahtlustatavate menetlusõigusi ELis. Teekaardiga pandi alus ELi meetmele, millega tagatakse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist kõrgem põhiõiguste kaitstuse tase. See annaks ELi põhiõiguste harta artiklites 47 ja 48 sätestatud õiglase kohtuliku arutamise tagamisele erilise ELi mõõtme ning aitaks kõrvaldada tõkked, mis piiravad tegelikult või tajutavalt ELi toimimise lepingu artikli 21 lõikega 2 ettenähtud kodanike vaba liikumist. 2.3. Probleemi praegune ja tulevane ulatus Kuigi puuduvad andmed menetluste kohta, kus on antud puudulikku teavet, kinnitavad sidusrühmad, et kõnealune probleem ei ole küll veel juurdunud, kuid on terav ja iseloomulik rohkematele kui vaid üksikutele liikmesriikidele. Kuna on tõenäoline, et liikmesriikide ametiasutused ei hakka kahtlustatavatele ja süüdistatavatele senisest rohkem teavet andma, jääb eri liikmesriikide õigusasutuste vastastikune usaldus tõenäoliselt ka edaspidi ebapiisavaks. Kuna kodanike liikmesriikide vahelise liikumise suurenemise tõttu on õigusalast koostööd vaja teha senisest rohkem ning lähitulevikus on vaja rakendada ja kohaldada ELi õigusalase koostöö täiendavaid meetmeid, muutub vastastikuse usalduse tugevdamine veelgi olulisemaks. 2.4. ELi pädevus võtta meetmeid ELi toimimise lepingu artikli 82 lõike 2 punkti b kohaselt tohib direktiividega kehtestada miinimumeeskirju isikute õiguste kohta kriminaalmenetluses määral, mil see on vajalik kohtuotsuste ja õigusasutuste otsuste vastastikuse tunnustamise ning samuti õiguskoostöö hõlbustamiseks piiriülese mõõtmega kriminaalasjades. Kuna antav teave erineb liikmesriigiti märkimisväärselt, on ebatõenäoline, et liikmesriigid saaksid ühepoolse tegutsemise kaudu kehtestada kogu ELis piisavalt kõrged nõuded antavale teabele. Seda on võimalik saavutada üksnes ELi tasandil. 3. Eesmärgid Üldeesmärgid|Suurendada õigusalast koostööd, taastades selleks liikmesriikide vastastikuse usalduse üksteise kriminaalkohtusüsteemi õiglase toimimise vastu Tagada kriminaalmenetluses põhiõiguste kaitse kõrge tase, mille abil edendatakse ELi kodanike vaba liikumist kogu ELis| Konkreetsed eesmärgid|Hõlbustada kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste täitmist ja jõustamist, tagades selleks kahtlustatavatele piisava, võimaluse korral kirjaliku teabe nende õiguste kohta , et nad saaksid oma kaitseõigust tõhusalt kasutada |Hõlbustada kriminaalasjades tehtud kohtuotsuste täitmist ja jõustamist, tagades selleks süüdistatavatele piisavalt üksikasjaliku teabe nende vastu esitatud süüdistuse kohta , et neil oleks piisavalt võimalusi valmistada ette enda kaitse või vaidlustada kohtueelsed otsused | Tegevus-eesmärgid|Kahtlustatavatele antavat teavet nende õiguse kohta õiglasele kohtulikule arutamisele tuleks: anda selgelt, et nad saaksid sellest hõlpsasti aru; anda neile nende esmasel kokkupuutel politseiga;anda ka seoses Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni ning ELi põhiõiguste harta kohaste põhiõigustega, mida saab kasutada vahistamise, esmase ülekuulamise ja kogu kinnipidamise aja jooksul;anda viisil, mis võimaldaks teabe edastamist hiljem kontrollida.|Süüdistatavatele antavat teavet süüdistuse kohta tuleks:anda piisavalt üksikasjalikult, et neil oleks piisavalt võimalusi valmistada ette enda kaitse või vaidlustada kohtueelsed otsused;anda õigeaegselt ning sellisel viisil, et nad saaksid aru nende vastu esitatud süüdistustest;anda viisil, mis võimaldaks teabe edastamist hiljem kontrollida.| 4. Poliitikavõimalused ja nende mõju · Praeguse olukorra säilitamine: ELi tasandil meetmeid ei võetaks . · Poliitikavõimalused A : lahendada probleem, mille kohaselt ei anta kahtlustatavatele sageli piisavat teavet nende õiguste kohta Muud kui õiguslikud meetmed:poliitikavõimalus A1 : kogu ELi hõlmav teabekampaania minimaalsete kaitseõiguste kohtapoliitikavõimalus A2: nõukogu soovitus heade tavade kohta seoses kahtlustatavate ja süüdistatavate teavitamisega nende õigustestELi õiguslikud meetmed:poliitikavõimalus A3: kogu ELis kehtiv kohustus teavitada kahtlustatavaid nende õigustest liikmesriigi enda valitud vahendi abilpoliitikavõimalus A4: kogu ELis kehtiv kohustus teavitada vahi all olevaid kahtlustatavaid nende õigustest liikmesriigi koostatud õiguste deklaratsiooni abil, mis sisaldab ühiseid minimaalseid õigusi (Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni ja ELi õiguse kohased õigused) ja millele liikmesriigid lisavad nende endi õigusest tulenevad täiendavad õigusedpoliitikavõimalus A5: kogu ELis kehtiv kohustus teavitada vahi all olevaid kahtlustatavaid nende õigustest õiguste deklaratsiooni abil, mille aluseks on kogu ELis kehtiv minimaalsete õiguste standardsõnastus, mis on esitatud direktiivi lisas| Poliitikavõimalused B : lahendada probleem, mille kohaselt ei anta süüdistatavatele sageli neile arusaadavas keeles piisavat, õigeaegset ja üksikasjalikku teavet nende vastu esitatud süüdistuse kohta Muud kui õiguslikud meetmed:poliitikavõimalus B1: nõukogu soovitus heade tavade ja koolituse kohta seoses süüdistatavate teavitamisega nende vastu esitatud süüdistustestELi õiguslikud meetmed:poliitikavõimalus B2: kogu ELis kehtiv kohustus teavitada süüdistatavaid nende vastu esitatud süüdistustest liikmesriigi enda valitud vahendi abilpoliitikavõimalus B3: kogu ELis kehtiv kohustus teavitada süüdistatavaid nende vastu esitatud süüdistustest, sealhulgas anda neile (või nende kaitsjale) õigus tutvuda toimikuga | 5. Poliitikavõimaluste võrdlus Allpool olevas tabelis on esitatud erinevatele poliitikavõimalustele antud hindepunktid konkreetsete ja tegevuseesmärkide lõikes. Võimalused on rühmitatud vastavalt nende potentsiaalile saavutada 3. osas kindlaksmääratud eesmärgid. Kõikidel eesmärkide saavutamise tõhususele antud hindepunktidel on lõpptulemuses võrdne kaal. Eesmärke on kõige parem saavutada võimalustega A5 ja B3 ning seega on need eelistatud võimalused. Tabel 5.1 – poliitikavõimaluste A võrdlus|| Eesmärgid ja kulud|Praeguse olukorra säilitamine| A1| A2 | A3| A4 | A5 | Tagada kahtlustatavatele piisav teave, et nad saaksid oma õigusi tõhusalt kasutada|0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Anda teavet selgelt, et kahtlustatavad saaksid sellest hõlpsasti aru |0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Anda teavet esmasel kokku-puutel politseiga muu hulgas Euroopa inim-õiguste ja põhivabaduste kaitse konvent-siooni ning ELi põhiõiguste harta kohaste põhi-õiguste kohta, mida saab kasuta-da vahistamise, esmase ülekuula-mise ja kogu kinnipidamise aja jooksul|0|√|√√|√√|√√√√|√√√√√| Tagada mehhanismid, mis võimaldaksid teabe edastamist hiljem kontrollida|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Suurendada kogu ELis liikmes-riikide usaldust üksteise kriminaalkohtu-süsteemi õiglase toimimise vastu|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Hindepunktide kogusumma:|0|5|8|12|20|25| Liikmesriigi finantskoormus Rakenduskulusid kannavad tõenäoliselt liikmesriigid, kelle praegused tavad erinevad esitatud võimalustest. Kulude vahemiku aluseks on mudelarvutus. Statistiliste andmete puudumise tõttu ei ole tegevuskulude arvutamisel arvestatud praeguseid tegevuskulusid, mistõttu ei ole ka konkreetse võimaluse rakendamisega kaasnevaid täiendavaid kulusid võimalik täpselt välja arvutada, kuid võib eeldada, et need moodustavad ainult murdosa tabelis esitatud arvatavatest kuludest.Rakenduskulusid kannavad tõenäoliselt liikmesriigid, kelle praegused tavad erinevad esitatud võimalustest. Kulude vahemiku aluseks on mudelarvutus. Statistiliste andmete puudumise tõttu ei ole tegevuskulude arvutamisel arvestatud praeguseid tegevuskulusid, mistõttu ei ole ka konkreetse võimaluse rakendamisega kaasnevaid täiendavaid kulusid võimalik täpselt välja arvutada, kuid võib eeldada, et need moodustavad ainult murdosa tabelis esitatud arvatavatest kuludest.|-|100 000 eurot –10 miljonit eurot (kogukulu ELis)|Ühekordne rakenduskulu: kuni 2,5 miljonit eurotTegevuskulu aastas: kuni 4,6 miljonit eurot |Ühekordne rakenduskulu: kuni 2,5 miljonit eurotTegevuskulu aastas: 5 000 eurot –4,6 miljonit eurot|Ühekordne rakenduskulu: 15 000 eurot – 2,5 miljonit eurotTegevuskulu aastas: 5 000 eurot – 4,6 miljonit eurot|Ühekordne rakenduskulu: 5 000 eurot – 2,5 miljonit eurotTegevuskulu aastas: 5 000 eurot – 4,6 miljonit eurot| Võimalik kulude kokkuhoid kriminaalmenet-lust teostavas liikmesriigis|-|väike|väike |väike kuni keskmine|keskmine |keskmine kuni suur| Tabel 5.2 – poliitikavõimaluste B võrdlus|| Eesmärgid ja kulud|Praeguse olukorra säilitamine|B1 |B2 |B3 ||| Tagada süüdistatavatele piisavalt üksik-asjalik teave nende vastu esitatud süüdis-tuste kohta, et nad saaksid ette valmistada enda kaitse või vaid-lustada kohtu-eelsed otsused |0|√√|√√√|√√√√√||| Anda teavet õigeaegselt ja sellisel viisil, et süüdistatavad saaksid aru nende vastu esitatud süüdistustest|0|√|√√√|√√√√||| Tagada mehhanismid, mis võimaldaksid teabe edastamist hiljem kontrollida|0|√|√√|√√√||| Suurendada kogu ELis liikmes-riikide usaldust üksteise kriminaal-kohtusüsteemi õiglase toimimise vastu|0|√|√√√|√√√√√||| Hindepunktide kogusumma:|0|5|11|17||| Liikmesriigi finantskoormus Vt joonealune märkus 2.Vt joonealune märkus 2.|-|Ühekordne kulu: kuni 2,6 miljonit eurotTegevuskulu: 270 000 eurot –21 miljonit eurot|Ühekordne kulu: kuni 2,6 miljonit eurotTegevuskulu: 100 000 eurot – 30 miljonit eurot|Ühekordne kulu: 9 000 eurot – 2,6 miljonit eurotTegevuskulu: 270 000 eurot – 21 miljonit eurot||| Võimalik kulude kokkuhoid kriminaalmenet-lust teostavas liikmesriigis|-|väike|väike |keskmine||| 6. Eelistatud võimalus Eelistatud võimaluseks on võimaluste A5 ja B3 kombinatsioon . Vastu võetakse direktiiv, mille kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et vahi all olevaid kahtlustatavaid ja süüdistatavaid teavitatakse kriminaalmenetluses neile arusaadavas keeles nende õigustest liikmesriigis koostatud õiguste deklaratsiooni abil, mille aluseks on kogu ELis kehtiv õiglase kohtuliku arutamisega seotud minimaalsete õiguste standardsõnastus, mis on esitatud direktiivi lisas, ning millesse on vajaduse korral lisatud asjaomase liikmesriigi õigusest tulenevad täiendavad õigused;et kahtlustatavaid ja süüdistatavaid teavitatakse nende vastu esitatud süüdistustest, sealhulgas antakse neile (või nende kaitsjale) õigus tasuta tutvuda toimikuga.| 6.1. Eelistatud võimalusega kaasnev ELi lisandväärtus ja selle proportsionaalsus Eelistatud võimalusega nähakse kogu ELis ette uued ühtsed kohustused (kasutada õiguste deklaratsiooni ja näha ette õigus tutvuda toimikuga). Sellise ühtlustamisega saab eelistatud võimaluse raames tõhusalt tagada piisava teabe andmise ja suurendada usaldust teistes liikmesriikides toimuvate õiglaste menetluste vastu. Võimaluste A5 ja B3 raames kehtestatakse uusi kohustusi ainult seoses kõnealuse valdkonna peamise teemaga ehk õigusega saada teavet. Uusi õigusi, mis ei oleks seotud teabe andmisega, ette ei nähta. Eelistatud võimaluse mõlemad aspektid on proportsionaalsed: kuigi mõlemate aspektide tõttu tuleb mitmes liikmesriigis kehtivat kriminaalmenetlusõigust tõenäoliselt muuta, ei ole muul moel võimalik tagada kahtlustatavatele ulatusliku teabe andmist. 6.2. Finantsmõju liikmesriikidele Võimalusega A5 kaasneb peamiselt ühekordne rakenduskulu , mis tekib õiguste deklaratsiooni kasutuselevõtust. Selline kulu tekib eelkõige õiguste deklaratsiooni koostamisest, deklaratsioonide tõlkimisest ning politseiametnike ja vajaduse korral prokuröride ja kohtunike koolitamisest. Liikmesriigile tekkiv kulu ulatub tõenäoliselt 10 000 eurost 2,5 miljoni euroni (arvutuste kohaselt võib Maltale tekkiv kulu ulatuda 10 600 eurost 70 000 euroni ja Prantsusmaale tekkiv kulu 655 000 eurost 2,5 miljoni euroni). Tegelikud kulud jäävad tõenäoliselt siiski kulude alumisse vahemikku. Liikmesriikidele võimalusega A5 kaasnevad tegevuskulud sõltuvad peamiselt sellest, millist teavet juba praegu kahtlustatavatele antakse, ja sellele kuluvast ajast. Mõju selliste liikmesriikide eelarvele, kes juba kasutavad õiguste deklaratsiooni, peaks olema minimaalne. Ühe juhtumiga seotud kulu sõltub praegu kahtlustatavaid nende õigustest suuliselt teavitavate liikmesriikide puhul sellest, kui üksikasjalikku teavet praegu suuliselt antakse. Enamik liikmesriike on õiguse tutvuda toimikuga juba ette näinud ja seega kaasnevad võimalusega B3 neile äärmiselt väikesed ühekordsed kulud , mis tekivad direktiivi rakendamisest. Seega peaksid toimikuga tutvumist käsitleva õiguse ettenägemisega seotud ühekordsed kulud tekkima ainult kolmele liikmesriigile, kes ei ole sellist õigust veel ette näinud. Sellised kulud tekivad tõenäoliselt peamiselt politseiametnike, prokuröride ja kohtunike koolitamisest ning võivad ulatuda 9 000 eurost 2,6 miljoni euroni. Kuigi võimaluse B3 täpset mõju tegevuskuludele ei ole võimalik prognoosida, on tõenäoline, et isegi eespool osutatud kolme liikmesriigi puhul, kes peavad ette nägema õiguse tutvuda toimikuga, on tegevuskulud äärmiselt väikesed. 7. Järelevalve ja hindamine Selleks et tagada kavandatud õiguste kasutamine praktikas ja nende sätestamine õigusaktides, on vaja kehtestada jõuline järelevalve- ja hindamismehhanism. Komisjon kavatseb koostada empiirilise eriuuringu, mille raames kogutakse esimesel kolmel kuni viiel aastal andmeid ettepaneku rakendamise kohta, et saada täielikku kvantitatiivset ja kvalitatiivset teavet ettepaneku tõhususe kohta. Pärast kõikide teekaardis kirjeldatud meetmete võtmist on oluline hinnata iga meetme tõhusust ja analüüsida seda teekaardi kui terviku raames. [1] ELT C 295. [2] Rakenduskulusid kannavad tõenäoliselt liikmesriigid, kelle praegused tavad erinevad esitatud võimalustest. Kulude vahemiku aluseks on mudelarvutus. Statistiliste andmete puudumise tõttu ei ole tegevuskulude arvutamisel arvestatud praeguseid tegevuskulusid, mistõttu ei ole ka konkreetse võimaluse rakendamisega kaasnevaid täiendavaid kulusid võimalik täpselt välja arvutada, kuid võib eeldada, et need moodustavad ainult murdosa tabelis esitatud arvatavatest kuludest. [3] Vt joonealune märkus 2. FR (...PICT...)|COMMISSION EUROPÉENNE| Bruxelles, le 20.7.2010 SEC(2010) 908 DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION RÉSUMÉ DE L’ANALYSE D’IMPACT accompagnant la Proposition de Directive du Parlement européen et du Conseil relative au droit à l’information dans le cadre des procédures pénales {COM(2010) 392 final} {SEC(2010) 907} DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION RÉSUMÉ DE L’ANALYSE D’IMPACT 1. Contexte politique et procédure Pour accroître la confiance mutuelle, et ainsi améliorer le fonctionnement de la reconnaissance mutuelle, le Conseil européen a adopté, en novembre 2009, la feuille de route relative aux droits procéduraux 2009/C 295/01 , qui expose une approche progressive visant à renforcer les droits des suspects et des personnes poursuivies:[1] 2009/C 295/01 Mesures actuellement prévues dans la feuille de route:| Mesure A : traduction et interprétation| Mesure B: informations relatives aux droits et à l'accusation| Mesure C: assistance d’un conseiller juridique et aide juridictionnelle| Mesure D: communication avec les proches, les employeurs et les autorités consulaires| Mesure E: garanties particulières pour les suspects ou personnes poursuivies qui sont vulnérables | La présente analyse d’impact porte sur la mesure B, qui vise à améliorer la situation des suspects en veillant à ce qu’ils reçoivent des informations sur leurs droits et sur les charges retenues contre eux dans le cadre des procédures pénales. Elle est de nature essentiellement empirique: les parties intéressées ont été consultées à plusieurs occasions, comme lors des réunions du forum sur la justice en 2008 et en 2009. De récentes études universitaires ont également alimenté l’analyse d’impact. 2. Le problème 2.1. Insuffisance d’informations dans le cadre des procédures pénales L’accès à l’information pour les suspects et les personnes poursuivies est un facteur essentiel de l’équité de la procédure. Au moment de leur arrestation, les suspects ne peuvent être censés avoir une connaissance suffisante de leurs droits (tel le droit à l’assistance d’un conseiller juridique) pour leur permettre de les exercer effectivement. Pour qu’ils aient accès à l’ensemble de leurs droits, il convient de leur fournir des informations à ce sujet. Une personne poursuivie doit également connaître en détail les charges retenues contre elle et les preuves existantes, afin de préparer sa défense. Les suspects et les personnes poursuivies ne reçoivent pas toujours ces informations. Les États membres disposent de systèmes différents de communication des informations, certaines d’entre elles n’étant pas données du tout dans certains États membres. Par exemple, il n’existe aucune obligation légale d’informer un suspect de son droit à l’assistance d’un conseiller juridique dans quatre États membres, et les suspects sont informés de leurs droits au moyen d’une notification écrite (déclaration de droits) dans dix États membres seulement. Les législations et les pratiques varient considérablement d’un État membre à l’autre en ce qui concerne les informations sur les charges: soit un résumé écrit est donné, soit l’avocat de la personne poursuivie a accès au dossier et peut en copier les éléments principaux. Trois États membres ne donnent pas accès au dossier et, même dans ceux qui prévoient cet accès, le stade de la procédure auquel celui ci est accordé varie de manière significative. 2.1.1. Inconvénients pour les procédures pénales et la coopération judiciaire Une absence d’information adéquate des suspects peut conférer un caractère inéquitable à la procédure pénale et, partant, occasionner des frais inutiles dus à de longues procédures, à des recours et à des poursuites infructueuses dans l’État membre où la procédure se déroule. Une insuffisance d’informations peut causer des problèmes et des frais dans d’autres États membres lorsqu’une juridiction de l’État membre où se déroule la procédure pénale initiale sollicite la coopération de ces autres États membres. Les instruments du droit de l’Union destinés à faciliter la coopération judiciaire entre les États membres (comme le mandat d’arrêt européen – MAE) reposent sur le principe de la reconnaissance mutuelle, c’est à dire sur l’exécution d’une décision judiciaire dans un autre État membre sans aucun autre examen. Cette reconnaissance presque automatique nécessite de la confiance entre les juges et les juridictions. Si cette confiance fait défaut, la reconnaissance mutuelle ne fonctionnera pas; il en résultera de longues procédures et des retards dans l’exécution d’une décision judiciaire étrangère, ainsi que les frais y afférents. Dans une affaire britannique récente, c’est probablement en raison d’allégations selon lesquelles un suspect avait reçu des informations insuffisantes dans le cadre de la procédure dans l’État membre qui avait délivré un MAE en vue de la remise de cette personne, que la procédure de remise a duré plus d’un an, entraînant plusieurs recours devant des juridictions supérieures et devant la Cour européenne des droits de l’homme, avec d’importantes conséquences financières. 2.1.2. Les normes juridiques existantes n’offrent pas une protection adéquate À l’heure actuelle, il n’existe pas de normes suffisamment élevées et adéquatement appliquées. S’il est vrai que la Convention européenne des droits de l’homme (CEDH) prévoit des droits minimaux, les parties intéressées s’accordent à dire que cette convention et son mécanisme d’application n’offrent pas une protection suffisante dans tous les cas, s’agissant en particulier de la fourniture d’informations adéquates sur les droits et les charges. La raison en est que les droits à l’information prévus par les articles 5 et 6 de la CEDH ne vont pas assez loin et que les recours devant la Cour européenne des droits de l’homme peuvent prendre des années avant de faire l’objet d’une décision et peuvent seulement conduire à une réparation ex post d’une efficacité limitée. 2.2. Rééquilibrer la politique de l’Union en matière de justice et promouvoir la libre circulation des citoyens de l’Union en renforçant les droits fondamentaux Alors que différentes mesures ont été prises au niveau de l’Union pour garantir un niveau élevé de sécurité aux citoyens (comme l’introduction du MAE), aucun accord n’a encore pu être trouvé sur des normes relatives à un procès équitable. En adoptant la feuille de route relative aux droits procéduraux en novembre 2009, le Conseil a admis le besoin urgent d’agir en vue de renforcer les droits procéduraux des suspects dans l’Union. Cette feuille de route pose les jalons d’une action de l’Union visant à assurer une protection des droits fondamentaux allant au delà de celle prévue par la CEDH. Cela donnera également une signification spécifique en droit de l’Union aux garanties d’un procès équitable consacrées aux articles 47 et 48 de la charte des droits fondamentaux de l’Union et contribuera à l’élimination d’obstacles, réels ou perçus comme tels, à la libre circulation des citoyens garantie par l’article 21, paragraphe 2, TFUE. 2.3. Portée actuelle et future du problème Bien qu’aucune donnée ne soit disponible au sujet du nombre de procédures dans lesquelles un manque d’informations est dénoncé, des parties intéressées rapportent que le problème de l’insuffisance des informations, s’il n’est pas endémique, est en tout état de cause épineux et n’est pas limité à certains États membres. La confiance mutuelle entre les autorités judiciaires des États membres restera sans doute au niveau insuffisant actuel, car il arrivera probablement encore que des autorités des États membres ne fournissent pas d’informations à des suspects ou à des personnes poursuivies. Étant donné que l’augmentation de la circulation des citoyens entre les États membres entraînera un besoin accru de coopération judiciaire et que d’autres mesures de coopération judiciaire prises au niveau de l’Union devront être mises en œuvre et appliquées dans un avenir proche, la nécessité d’améliorer la confiance mutuelle se fera encore davantage ressentir. 2.4. La compétence de l’Union pour agir En vertu de l’article 82, paragraphe 2, point b), TFUE, des règles minimales concernant les droits des personnes dans la procédure pénale peuvent être adoptées par voie de directives, dans la mesure où cela est nécessaire pour faciliter la reconnaissance mutuelle des jugements et décisions judiciaires, ainsi que la coopération judiciaire dans les matières pénales ayant une dimension transfrontière. Eu égard aux différences importantes existant à l’heure actuelle entre les États membres s’agissant de la fourniture d’informations, il est peu probable qu’une action individuelle des États membres soit en mesure d’établir une norme suffisamment élevée en ce qui concerne la fourniture d’informations dans l’ensemble de l’Union; cet objectif ne peut être atteint que par une action prise au niveau de l’Union. 3. Objectifs Généraux:|Améliorer la coopération judiciaire en restaurant la confiance mutuelle entre les États membres dans le bon fonctionnement des systèmes de justice pénale Assurer un niveau élevé de protection des droits fondamentaux dans le cadre des procédures pénales, et ainsi favoriser la libre circulation des citoyens de l’Union sur tout le territoire de celle ci| Spécifiques:|Faciliter l’exécution des décisions judiciaires en matière pénale en veillant à ce que les suspects reçoivent suffisamment d’ informations sur leurs droits , de préférence par écrit, afin qu’ils puissent exercer effectivement leurs droits de la défense |Faciliter l’exécution des décisions judiciaires en matière pénale en veillant à ce que les personnes poursuivies reçoivent des informations suffisamment détaillées sur les charges retenues contre elles , afin qu’elles puissent préparer convenablement leur défense ou contester des décisions préalables au procès | Opérationnel:|Les informations fournies aux suspects sur leurs droits à un procès équitable doivent: être rédigées dans une langue claire, qui sera aisément comprise par le suspect être données lors du premier contact avec la policeinclure les droits fondamentaux prévus par la CEDH et la Charte applicables à l’arrestation et au premier interrogatoire, ainsi que pendant la détentionêtre données de manière telle qu’il soit possible de vérifier que les informations ont été communiquées|Les informations fournies aux personnes poursuivies sur les charges ou l’accusation doivent:être suffisamment détaillées pour permettre de préparer convenablement la défense ou de contester des décisions préalables au procèsêtre données en temps utile et de manière telle que la personne en question comprenne les charges retenues contre elleêtre données de manière telle qu’il soit possible de vérifier que les informations ont été communiquées| 4. Les options stratégiques et leurs effets · Maintien du statu quo: cette option n’impliquerait aucune action au niveau de l’Union. · Options stratégiques A , répondant au problème des suspects qui ne reçoivent pas toujours des informations adéquates sur leurs droits : Action non législative:Option stratégique A1 : campagne d’information dans l’ensemble de l’Union sur les normes minimales en matière de droits de la défenseOption stratégique A2 : recommandation du Conseil sur les bonnes pratiques en matière d’information des suspects et des personnes poursuivies au sujet de leurs droitsAction législative de l’Union:Option stratégique A3 : obligation, dans toute l’Union, d’informer les suspects sur leurs droits, par des moyens laissés à la libre appréciation des États membresOption stratégique A4 : obligation, dans toute l’Union, d’informer les suspects en état d’arrestation sur leurs droits, au moyen d’une déclaration de droits dont l’élaboration est laissée aux États membres, contenant un nombre minimal de droits (ceux prévus par la CEDH et par la législation de l’Union), les États membres étant libres d’ajouter d’autres droits prévus par leur propre législationOption stratégique A5 : obligation, dans toute l’Union, d’informer les suspects en état d’arrestation sur leurs droits, au moyen d’une déclaration de droits contenant des formulations des droits minimaux uniformes pour toute l’Union, exposées dans une annexe de la directive| Options stratégiques B , répondant au problème des personnes poursuivies qui ne reçoivent pas toujours des informations adéquates sur les charges retenues contre elles rapidement, en détail et dans une langue qu’elles comprennent Action non législative:Option stratégique B1 : recommandation du Conseil sur les bonnes pratiques et la formation en matière d’information des personnes poursuivies au sujet des charges retenues contre ellesAction législative de l’Union:Option stratégique B2 : obligation, dans toute l’Union, d’informer les personnes poursuivies sur leurs charges retenues contre elles, par des moyens laissés à la libre appréciation des États membresOption stratégique B3 : obligation, dans toute l’Union, d’informer les personnes poursuivies des charges retenues contre elles, notamment en leur donnant accès au dossier de l'affaire (ou en donnant cet accès à leur avocat) | 5. Comparaison des options stratégiques Les tableaux ci dessous présentent une comparaison de l’évaluation relative des options stratégiques au regard des objectifs spécifiques et opérationnels. Ces options sont classées selon leur potentiel pour atteindre les objectifs définis à la partie 3. Les évaluations de l’efficacité escomptée pour atteindre les objectifs se voient attribuer une importance égale dans la somme finale. Les options A5 et B3 démontrent le potentiel le plus élevé et sont par conséquent les options privilégiées. Tableau 5.1 – Comparaison des évaluations des options stratégiques A :|| Objectifs/coût|Statu quo| A1| A2 | A3| A4 | A5 | Veiller à ce que les suspects reçoivent suffisamment d’informations sur leurs droits pour être en mesure de les exercer efficacement|0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Fournir des informations rédigées dans une langue claire, qui sera aisément comprise par le suspect |0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Fournir des informations dès le premier contact avec la police, incluant les droits fondamentaux prévus par la CEDH et la Charte applicables à l’arrestation et au premier interrogatoire, ainsi que pendant la détention|0|√|√√|√√|√√√√|√√√√√| Mettre en place un moyen de vérifier que les informations ont été communiquées|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Améliorer la confiance des États membres dans le bon fonctionnement des systèmes de justice pénale dans l’ensemble de l’Union|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Note globale:|0|5|8|12|20|25| Charge financière par EM Fourchette basée sur un modèle de calcul pour les EM qui sont les plus susceptibles d’exposer des coûts de mise en œuvre, en raison de pratiques actuelles divergeant de celle envisagée dans l’option. Du fait de l’indisponibilité de données statistiques, les chiffres relatifs aux coûts opérationnels ne tiennent pas compte du niveau actuel de ces coûts, de sorte que la charge financière supplémentaire due à la mise en œuvre de l’option ne peut être calculée avec précision, mais constituera vraisemblablement une fraction du chiffre indicatif présenté ici.Fourchette basée sur un modèle de calcul pour les EM qui sont les plus susceptibles d’exposer des coûts de mise en œuvre, en raison de pratiques actuelles divergeant de celle envisagée dans l’option. Du fait de l’indisponibilité de données statistiques, les chiffres relatifs aux coûts opérationnels ne tiennent pas compte du niveau actuel de ces coûts, de sorte que la charge financière supplémentaire due à la mise en œuvre de l’option ne peut être calculée avec précision, mais constituera vraisemblablement une fraction du chiffre indicatif présenté ici.|-|100 000 – 10 millions € (coût total pour l’UE)|Coûts uniques de mise en place: 0 – 2,5 millions €Coûts opérationnels annuels: 0 – 4,6 millions € |Coûts uniques de mise en place: 0 – 2,5 millions €Coûts opérationnels annuels: 5 000 – 4,6 millions €|Coûts uniques de mise en place: 15 000 – 2,5 millions €Coûts opérationnels annuels: 5 000 – 4,6 millions €|Coûts uniques de mise en place: 5 000 – 2,5 millions €Coûts opérationnels annuels: 5 000 – 4,6 millions €| Économies potentielles dans l’EM où se déroule la procédure pénale|-|faibles|faibles |faibles à moyennes|moyennes |moyennes à élevées| Tableau 5.2 – Comparaison des évaluations des options stratégiques B :|| Objectifs/coût|Statu quo|B1 |B2 |B3 ||| Veiller à ce que la personne poursuivie reçoive des informations suffisamment détaillées pour lui permettre de préparer convenablement sa défense ou de contester des décisions préalables au procès |0|√√|√√√|√√√√√||| Fournir des informations en temps utile et de manière telle que la personne poursuivie comprenne les charges retenues contre elle|0|√|√√√|√√√√||| Mettre en place un moyen de vérifier que les informations ont été communiquées|0|√|√√|√√√||| Améliorer la confiance des États membres dans le bon fonctionnement des systèmes de justice pénale dans l’ensemble de l’Union|0|√|√√√|√√√√√||| Note globale:|0|5|11|17||| Charge financière par EM L’avertissement figurant à la note 2 s’applique également.L’avertissement figurant à la note 2 s’applique également.|-|Coûts uniques : 0 – 2,6 millions €Coûts opérationnels: 270 000 – 21 millions €|Coûts uniques : 0 – 2,6 millions €Coûts opérationnels: 100 000 – 30 millions €|Coûts uniques : 9 000 – 2,6 millions €Coûts opérationnels: 270 000 – 21 millions €||| Économies potentielles dans l’EM où se déroule la procédure pénale|-|faibles|faibles |moyennes||| 6. L’option privilégiée L’option privilégiée est constituée d’une combinaison des options A5 et B3 : Adoption d’une directive obligeant les États membres à faire en sorte: que les suspects et personnes poursuivies en état d’arrestation soient informés de leurs droits dans le cadre des procédures pénales au moyen d’une déclaration de droits rédigée dans un langue qu’ils comprennent, élaborée par les États membres et contenant une formulation uniforme pour toute l’Union des droits minimaux en matière de procès équitable, figurant dans une annexe de la directive, et, le cas échéant, contenant également d’autres droits prévus par les législations respectives des États membres, etque les suspects et personnes poursuivies soient informés des charges retenues contre eux, ce qui doit impliquer de leur donner gratuitement accès au dossier (ou de donner cet accès à leur avocat).| 6.1. Valeur ajoutée de l’Union et proportionnalité de l’option privilégiée L’option privilégiée crée de nouvelles obligations uniformes dans toute l’Union (utilisation d’une déclaration de droits et accès au dossier). Cet effet d’harmonisation caractérise l’efficacité de l’option privilégiée pour garantir la fourniture d’informations adéquates et favoriser la confiance dans l’équité des procédures dans les autres États membres. S’il est vrai que les options A5 et B3 créent de nouvelles obligations, elles ne le font qu’en rapport avec l’objet principal de la mesure: le droit à l’information. Elles ne créent pas de nouveaux droits sans rapport avec la fourniture d’informations. Les deux aspects de l’option privilégiée sont proportionnés: même s’ils imposeront vraisemblablement à plusieurs États membres d’apporter des modifications à leurs règles de procédure pénale, il n’existe aucun autre moyen efficace de faire en sorte que les suspects reçoivent des informations complètes. 6.2. Incidences financières pour les États membres La principale incidence financière de l’ option A5 est constituée par les coûts uniques de mise en place/lancement occasionnés par l’introduction des régimes de déclarations de droits. Il s’agit essentiellement des coûts liés à la rédaction des déclarations, à leur traduction et à la formation des policiers ainsi que, le cas échéant, des procureurs et des juges. Ces coûts devraient osciller entre 10 000 et 2,5 millions d’euros par État membre (les modèles de calcul donnent, pour Malte, une fourchette de 10 600 à 70 000 euros et, pour la France, une fourchette de 655 000 à 2,5 millions d’euros). Il est probable que les coûts réels tendront vers les valeurs inférieures de ces fourchettes. L’incidence de l’option A5 sur les coûts opérationnels par État membre dépend avant tout des informations sur les droits qui sont déjà communiquées aux suspects, ainsi que du temps que cela nécessite. Les implications budgétaires pour les États membres qui font déjà usage de régimes de déclarations de droits seront vraisemblablement minimes. Pour les États membres qui, à l’heure actuelle, informent oralement les suspects de leurs droits, l’incidence sur les coûts par affaire dépendra du niveau de détail des informations orales fournies actuellement. En ce qui concerne l’ option B3 , la plupart des États membres ne supporteront des coûts uniques négligeables que lors de la mise en œuvre de la directive, car ils donnent déjà accès au dossier. Par conséquent, des coûts uniques pour la mise en place de l’accès au dossier ne sont attendus que pour les trois États membres qui n’accordent pas ce droit à l’heure actuelle. Ces coûts devraient résulter essentiellement de la formation des policiers, des procureurs et des juges et osciller entre 9 000 et 2,6 millions d’euros par État membre. Bien qu’elle ne puisse être prédite avec précision, il est probable que l’incidence de cette option sur les coûts opérationnels sera très limitée, même pour les trois États membres qui devront introduire le droit en question. 7. Suivi et évaluation Pour s’assurer que les droits prévus soient respectés dans la pratique comme dans la législation, il importe de mettre en place un mécanisme solide de suivi et d’évaluation. La Commission prévoit d’effectuer une étude empirique spécifique centrée sur la collecte de données trois à cinq ans après la mise en œuvre de la proposition, afin d’obtenir une vision quantitative et qualitative approfondie de l’efficacité de la proposition. Lorsque toutes les mesures de la feuille de route auront été mises en place, il sera essentiel d’évaluer chaque mesure dans son contexte, ainsi que l’efficacité de la feuille de route dans son ensemble. [1] 2009/C 295/01 [2] Fourchette basée sur un modèle de calcul pour les EM qui sont les plus susceptibles d’exposer des coûts de mise en œuvre, en raison de pratiques actuelles divergeant de celle envisagée dans l’option. Du fait de l’indisponibilité de données statistiques, les chiffres relatifs aux coûts opérationnels ne tiennent pas compte du niveau actuel de ces coûts, de sorte que la charge financière supplémentaire due à la mise en œuvre de l’option ne peut être calculée avec précision, mais constituera vraisemblablement une fraction du chiffre indicatif présenté ici. [3] L’avertissement figurant à la note 2 s’applique également. HU (...PICT...)|EURÓPAI BIZOTTSÁG| Brüsszel, 20.7.2010 SEC(2010) 908 BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM amely a következő dokumentumot kíséri: Javaslat: AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a büntetőeljárás során a tájékoztatáshoz való jogról A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA {COM(2010) 392 végleges} {SEC(2010) 907} BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA 1. Politikai előzmények és eljárás A kölcsönös bizalom erősítése és ezáltal a kölcsönös elismerés működésének javítása céljából az Európai Tanács 2009 novemberében elfogadta az eljárási jogokról szóló ütemtervet 2009/C 295/01 , és ebben lépésenkénti megközelítést határozott meg a gyanúsítottak és vádlottak jogainak megerősítésére:[1] 2009/C 295/01 Az ütemterv keretében jelenleg betervezett intézkedések:| A. intézkedés : Fordítás és tolmácsolás| B. intézkedés: A jogokról és a vádakról való tájékoztatás| C. intézkedés: Jogi tanácsadás és költségmentesség| D. intézkedés: Kapcsolattartás a családtagokkal, a munkaadókkal és a konzuli hatóságokkal| E. intézkedés: A veszélyeztetett gyanúsítottakra vagy vádlottakra vonatkozó különleges biztosítékok | Ez a hatásvizsgálat a B. intézkedésre vonatkozik, amely a gyanúsítottak helyzetét kívánja javítani annak biztosításával, hogy azok a büntetőeljárásban megkapják a jogaikra és az ellenük emelt vádra vonatkozó tájékoztatást. A hatásvizsgálat jobbára empirikus: az érdekeltekkel több alkalommal – például az igazságszolgáltatás fórum 2008-as és 2009-es ülésein – is folyt konzultáció. A hatásvizsgálatban a közelmúlt tudományos kutatásait is figyelembe vették. 2. Problémameghatározás 2.1. Nem megfelelő tájékoztatás a büntetőeljárásban A gyanúsítottak és vádlottak tájékoztatáshoz való hozzáférése a tisztességes eljárás biztosításának kulcstényezője. Nem lehet feltételezni, hogy a gyanúsítottak a letartóztatáskor elegendő ismerettel rendelkeznek jogaikról (például a jogi tanácsadáshoz való jogról) ahhoz, hogy e jogaikkal ténylegesen élhessenek. A jogokra vonatkozó tájékoztatás a feltétele valamennyi jog gyakorlásának. A vádlottnak a védekezésre való felkészüléshez részletesen ismernie kell az ellene emelt vádat, és a rendelkezésre álló bizonyítékokat. A gyanúsítottak és vádlottak ezeket az információkat nem mindig kapják meg. A tájékoztatás megadására vonatkozó tagállami rendszerek eltérőek, és egyes tagállamokban bizonyos információkat egyáltalán nem adnak meg. Például 4 tagállamban nincs jogszabályi kötelezettség arra vonatkozóan, hogy a gyanúsítottat tájékoztatni kell a jogi tanácsadáshoz való jogról, és csak tíz tagállamban kapnak a gyanúsítottak erről a jogukról írásbeli tájékoztatást (a jogokról szóló levél). Tagállamonként jelentősen eltérőek a jogszabályok és a gyakorlat az ügyre vonatkozó tájékoztatás tekintetében: írásbeli összefoglaló adható vagy a vádlott védőügyvédje számára iratbetekintés engedélyezhető, és az másolatot kaphat az érintett részekről. 3 tagállamban nincs iratbetekintés, és az ilyen jogot biztosító tagállamok között is jelentős az eltérés abban, hogy erre az eljárás mely szakaszában kerülhet sor. 2.1.1. A büntetőeljárásra és az igazságügyi együttműködésre gyakorolt kedvezőtlen hatások Amennyiben a gyanúsítottak nem kapnak megfelelő tájékoztatást, ez meghiúsíthatja a tisztességes büntetőeljárást, és emiatt felesleges költségek merülhetnek fel a hosszan elhúzódó eljárások, a fellebbezések és az elejtett vádak miatt az eljárás helye szerinti tagállamban. A nem megfelelő tájékoztatás problémákat és költségeket eredményezhet más tagállamokban is, amennyiben az eredeti büntetőeljárást lefolytató tagállam bírósága együttműködést kér egy másik tagállamtól. A tagállamok közötti igazságügyi együttműködést elősegítő uniós eszközök (például az európai elfogatóparancs) a kölcsönös elismerés elvére, azaz a bírósági határozatoknak más tagállamban a határozat további vizsgálata nélküli végrehajtására hagyatkoznak. Az ilyen kvázi automatikus elismerés feltétele a bírák és a bíróságok közötti bizalom. Ilyen bizalom hiányában a kölcsönös elismerés nem működik, az eljárások hosszan elhúzódnak, a külföldi bíróságok pedig késlekednek a határozatok végrehajtásával, és ez költségekkel jár. Egy, a közelmúltban az Egyesült Királyságban zajlott ügyben arra vonatkozóan tett állítások, hogy a gyanúsított átadására európai elfogatóparancsot kiadó tagállamban a gyanúsított nem kapott megfelelő tájékoztatást, valószínűleg hozzájárultak ahhoz, hogy az átadási eljárás egy évnél is tovább tartott, több felsőbb bírósághoz fellebbeztek, az Emberi Jogok Európai Bíróságához is benyújtottak kérelmet, továbbá hogy az jelentős költségvonzattal járt. 2.1.2. A meglévő jogi követelményszint nem kínál megfelelő védelmet Jelenleg nincsenek kellően magas szintű és megfelelően érvényesített követelmények. Noha az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló európai egyezmény (EJEE) megállapítja a minimumjogokat, az érdekeltek egyetértenek abban, hogy a végrehajtási mechanizmus nem minden esetben kínál megfelelő védelmet a jogokra és különösen a vádra vonatkozó, megfelelő tájékoztatás megadásával kapcsolatban. Ez annak a ténynek tudható be, hogy a tájékoztatáshoz az EJEE 5. és 6. cikke alapján fennálló jog nem elég széles körű, és az Emberi Jogok Európai Bíróságához benyújtott kérelmekre vonatkozó döntés éveket is igénybe vehet, és csak kismértékben eredményes, utólagos jogorvoslatot adhat. 2.2. Az uniós igazságügyi szakpolitika egyensúlyának visszaállítása és az uniós polgárok szabad mozgásának az alapvető jogok megerősítése révén történő előmozdítása Miközben uniós szinten különféle intézkedéseket hoztak a polgárok magas szintű biztonságának garantálására (ilyen az európai elfogatóparancs bevezetése is), a tisztességes eljárás mércéi tekintetében korábban nem lehetett megállapodásra jutni. A Tanács az eljárásjogi ütemterv 2009. novemberi elfogadásával elismerte, hogy sürgősen intézkedésre van szükség az EU-ban a gyanúsítottak eljárási jogainak a megerősítésére. Az ütemterv az alapjogok EJEE által kínált védelmen túlmutató védelmének biztosításával megalapozza az uniós fellépést. Ez a tisztességes eljárásra vonatkozóan az EU Alapjogi Chartájának 47. és 48. cikkében megállapított garanciáknak is külön uniós jelentést fog kölcsönözni, és hozzá fog járulni a polgárok szabad mozgásának valós vagy vélt akadályai megszüntetéséhez, az EUMSz. 21. cikkének (2) bekezdésében garantáltak szerint. 2.3. A probléma jelenlegi és várható terjedelme Noha nem állnak adatok rendelkezésére azon eljárások számáról, amelyekben a tájékoztatás hiányát kifogásolták, az érdekeltek beszámolói szerint a nem megfelelő tájékoztatás égető, bár nem lokális jellegű probléma, és nem korlátozódik meghatározott tagállamokra. A tagállami igazságügyi hatóságok közötti kölcsönös bizalom várhatóan a jelenlegi, nem kielégítő szinten fog maradni, mint ahogy az is valószínű, hogy továbbra is lesznek olyan esetek, amelyekben a tagállami hatóságok nem adnak tájékoztatást a gyanúsítottaknak vagy vádlottaknak. A polgárok tagállamok közötti mozgásának fokozódása az igazságügyi együttműködés iránti igényt is fokozni fogja, és a további uniós igazságügyi együttműködési intézkedések közeljövőben történő bevezetésének és alkalmazásának szükségessége egyre sürgetőbbé fogja tenni a kölcsönös bizalom fejlesztésének szükségességét is. 2.4. Az EU fellépési hatásköre Az EUMSz. 82. cikke (2) bekezdésének b) pontja értelmében az egyének büntetőeljárási jogaira vonatkozó minimumszabályok irányelvek útján fogadhatók el, a határon átnyúló vonatkozású büntetőügyekben a bírósági ítéletek és határozatok kölcsönös elismerésének, valamint a rendőrségi és igazságügyi együttműködésnek a megkönnyítéséhez szükséges mértékig. Mivel a tagállamok között egyelőre jelentős eltérések vannak a tájékoztatás megadása tekintetében, valószínűtlen, hogy egy önálló tagállami fellépés képes lenne az egész EU-ban kellően magas szintű tájékoztatási színvonalat megteremteni; ez csak uniós szintű fellépéssel érhető el. 3. Célkitűzések Általános célkitűzések:|Az igazságügyi együttműködés javítása a tagállamok közötti, a büntető igazságszolgáltatási rendszerek tisztességes működésébe vetett kölcsönös bizalom helyreállításával. Az alapjogok magas szintű büntetőeljárási védelme, és ezzel az uniós polgárok egész EU-ban történő szabad mozgásának támogatása.| Egyedi célkitűzések:|A büntetőügyekben hozott bírósági határozatok végrehajtásának megkönnyítése annak biztosításával, hogy a gyanúsítottak jogaikról megfelelő tájékoztatást kapnak, lehetőleg írásban, annak érdekében, hogy védekezéshez való jogukat ténylegesen gyakorolhassák |A büntetőügyekben hozott bírósági határozatok végrehajtásának megkönnyítése annak biztosításával, hogy a vádlottak az ellenük emelt vádról megfelelő en részletes tájékoztatást kapnak, hogy védekezésükre megfelelően felkészülhessenek és/vagy vitathassák a tárgyalási szakot megelőzően hozott határozatokat. | Operatív célkitűzések:|A gyanúsítottaknak a tisztességes eljárással kapcsolatos jogaikról adott tájékoztatásra vonatkozó követelmények:annak világosan megfogalmazottnak kell lennie, amit a gyanúsított könnyen megért azt a rendőrséggel való első kapcsolatba kerüléskor meg kell adniannak tartalmaznia kell az EJEE és az Európai Unió Alapjogi Chartája értelmében fennálló alapvető jogokat, amelyek a letartóztatáskor, az első vallomástételkor és a fogva tartás alatt érvényesülnekazt olyan módon kell megadni, hogy a tájékoztatás átadását ellenőrizni lehessen|A vádlottaknak a vádról adott tájékoztatásra vonatkozó követelmények:annak kellően részletesnek kell lennie ahhoz, hogy a védekezésre megfelelően fel lehessen készülni vagy a tárgyalási szakot megelőzően hozott határozatokat vitatni lehessenazt időben és olyan módon kell megadni, hogy a vádlott megértse, hogy miért indult ellene eljárásazt olyan módon kell megadni, hogy a tájékoztatás átadását ellenőrizni lehessen| 4. Szakpolitikai lehetőségek és hatásaik · A jelenlegi helyzet fenntartása: ez a lehetőség uniós szinten az intézkedés hiányát jelentené. · A. szakpolitikai lehetőségek – a jogokról nem minden esetben megfelelő tájékoztatásban részesülő gyanúsítottak problémájának kezelése : Nem jogalkotási fellépés:A1. szakpolitikai lehetőség : a védelemhez való minimumjogokra vonatkozó uniós szintű tájékoztatási kampányA2. szakpolitikai lehetőség : tanácsi ajánlás a gyanúsítottak és a vádlottak jogaikról való tájékoztatásának bevált gyakorlatárólUniós jogalkotási fellépés:A3. szakpolitikai lehetőség : az egész EU-ra kiterjedő kötelezettség a gyanúsítottak jogaikról történő tájékoztatására a tagállamok által választott módonA4. szakpolitikai lehetőség : az egész Unióra kiterjedő kötelezettség a letartóztatásban levő gyanúsítottak jogaikról való tájékoztatására a tagállamok által megszövegezendő, a jogokról szóló levél révén, amely tartalmazza a minimumjogokat (az EJEE és az uniós jog szerinti jogokat), és amelyet a tagállamok kiegészíthetnek a saját jogszabályaik értelmében biztosított egyéb jogokkalA5. szakpolitikai lehetőség : az egész Unióra kiterjedő kötelezettség a letartóztatásban levő gyanúsítottak jogaikról való tájékoztatására olyan, a jogokról szóló levél révén, amely az irányelv mellékletében meghatározottak szerint tartalmazza a minimumjogok egész Unióra kiterjedő, szabványos megfogalmazását| B. szakpolitikai lehetőségek – azon vádlottak problémájának rendezése, akik nem minden esetben kapnak megfelelő, azonnali, részletes tájékoztatást az ellenük emelt vádról , az általuk értett nyelven: Nem jogalkotási fellépés:B1. szakpolitikai lehetőség : tanácsi ajánlás a gyanúsítottak és vádlottak ellenük emelt vádról való tájékoztatásának bevált gyakorlatáról és a kapcsolódó képzésrőlUniós jogalkotási fellépés:B2. szakpolitikai lehetőség : az egész EU-ra kiterjedő kötelezettség a vádlottak ellenük emelt vádról történő tájékoztatására a tagállamok által választott módonB3. szakpolitikai lehetőség : az egész EU-ra kiterjedő kötelezettség a vádlottak ellenük emelt vádról történő tájékoztatására, ideértve a számukra (vagy védőügyvédjük számára) biztosított iratbetekintést is| 5. A szakpolitikai lehetőségek összevetése Az alábbi táblázatokban a szakpolitikai lehetőségek egyedi és operatív célokhoz viszonyított besorolásának összevetése szerepel. A lehetőségeket aszerint osztályozták, hogy ezek mennyire képesek megvalósítani a 3. részben meghatározott célkitűzéseket. A végső összegzésben a célkitűzések elérésének várható eredményessége tekintetében adott besorolások azonos súllyal szerepelnek. Az A5. és a B3. lehetőség mutatja a legnagyobb potenciált, ennélfogva ezek az előnyben részesített lehetőségek. 5.1. táblázat – Az A. szakpolitikai lehetőségek besorolásának az összehasonlítása:|| Célkitűzések/költségek|A jelenlegi helyzet|A1|A2 |A3|A4 |A5 | Annak biztosítása, hogy a gyanúsítottak elegendő tájékoztatást kapjanak ahhoz, hogy jogaikat ténylegesen gyakorolhassák|0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| A tájékoztatás világosan megfogalmazott, a gyanúsított által könnyen megérthető formában történő nyújtása |0|√|√√|√√√|√√√√|√√√√√| Tájékoztatás a rendőrséggel való első kapcsolatba kerüléskor, és a tájékoztatás tartalmazza az EJEE és az Európai Unió Alapjogi Chartája értelmében fennálló alapjogokat, amelyek a letartóztatáskor, első vallomástételkor és a fogva tartás alatt érvényesülnek|0|√|√√|√√|√√√√|√√√√√| A tájékoztatás átadására vonatkozó ellenőrzési eszközök biztosítása|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| A tagállamok büntető igazságszolgáltatási rendszerek tisztességes működésébe vetett bizalmának fokozása az egész EU-ban|0|√|√|√√|√√√√|√√√√√| Összesített eredmény:|0|5|8|12|20|25| Egy tagállamra jutó pénzügyi teher A lehetőségben felvázolttól eltérő jelenlegi gyakorlat miatt végrehajtási költségek viselésével legvalószínűbben szembesülő tagállamok vonatkozásában végzett modellszámításokon alapuló tartomány. A rendelkezésre álló statisztikai adatok hiánya miatt az üzemeltetési költségekre vonatkozó adatok nem veszik figyelembe e költségek jelenlegi szintjét, így nem számítható ki pontosan a lehetőség végrehajtásával járó többletköltség, de az lehet az itt megadott indikatív számadat töredéke is.A lehetőségben felvázolttól eltérő jelenlegi gyakorlat miatt végrehajtási költségek viselésével legvalószínűbben szembesülő tagállamok vonatkozásában végzett modellszámításokon alapuló tartomány. A rendelkezésre álló statisztikai adatok hiánya miatt az üzemeltetési költségekre vonatkozó adatok nem veszik figyelembe e költségek jelenlegi szintjét, így nem számítható ki pontosan a lehetőség végrehajtásával járó többletköltség, de az lehet az itt megadott indikatív számadat töredéke is.|-|100 000 EUR – 10 millió EUR (uniós teljes költség)|Egyszeri kialakítás: 0 – 2,5 mil