KOMMISSIONENS RAPPORT till den budgetansvariga myndigheten om garantier som berör den allmänna budgeten - Per den 30 juni 2003 [SEK(2004) 33]

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Del 1: Transaktioner sedan rapporten per den 31 december 2002, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

2. Transaktioner sedan rapporten per den 31 december 2002

3. Riskläget

3.1. Utestående belopp per 30 juni 2003 (tabell 1)

3.2. Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats fram till den 30 juni 2003

3.3. Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

4.2. Intervention från garantifonden

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land (tabell 2)

6. Garantifonden per 30 juni 2003

7. Relativ soliditet

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i tredje land som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

2. Kandidatländerna

2.1. Bulgarien

2.2. Rumänien

2.3. Turkiet

3. Västra Balkan

3.1. Bosnien och Hercegovina

3.2. F. d. jugoslaviska republiken Makedonien

3.3. Serbien och Montenegro

4. De nya oberoende staterna

4.1. Armenien

4.2. Vitryssland

4.3. Georgien

4.4. Moldavien

4.5. Tadzjikistan

4.6. Ukraina

5. Andra tredje land

5.1. Algeriet

5.2 Argentina

5.3 Brasilien

5.4 Jordanien

Förkortningar

Del 1: Transaktioner sedan rapporten per den 31 december 2002, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten [1]

[1] MED "BILAGAN" AVSES I DENNA RAPPORT DEN BILAGA MED DETALJERADE TABELLER OCH FÖRKLARANDE NOTER TILL DENNA RAPPORT SOM INGÅR I KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT.

1. INLEDNING: TRANSAKTIONERNAS NATUR

De risker som täcks av garantier som belastar gemenskapens budget avser flera slag av låne- och garantitransaktioner som kan delas in i två kategorier: transaktioner med makroekonomiska mål och transaktioner med mikroekonomiska mål.

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

Den första kategorin rör sig framför allt om betalningsbalanslån till medlemsstater eller tredje land. Lånen beviljas med stöd av väl definierade ekonomiska villkor och åtaganden.

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

Här rör det sig om lån för finansiering av projekt, där återbetalningstiden vanligen är lång och återbetalning sker med hjälp av de medel som projektet i fråga är avsett att generera. I allmänhet är det företag, finansinstitut eller tredjeländer som beviljas dessa lån som utöver gemenskapsgarantin omfattas av sedvanliga bankgarantier.

Här avses Euratomlån till medlemsstater och lån till medlemsstater inom ramen för de nya gemenskapsinstrumenten [2], samt Euratomlån och EIB-lån till länder utanför gemenskapen (länderna i Medelhavsområdet, Central- och Östeuropa, utvecklingsländer i Asien och Latinamerika samt Sydafrika).

[2] INGA UTBETALNINGAR HAR GJORTS SEDAN 1995.

2. TRANSAKTIONER SEDAN RAPPORTEN PER DEN 31 DECEMBER 2002

Vad gäller makroekonomiskt stöd till tredje land antog rådet inte något nytt beslut under perioden. Däremot gjordes låneutbetalningar enligt tidigare beslut till förmån för Serbien och Montenegro (10 miljoner euro) och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (10 miljoner euro). Ett annat lån som beviljats Rumänien (50 miljoner euro) kommer att betalas ut i juli 2003.

För Euratoms del antogs inget nytt rådsbeslut under perioden, men en delbetalning av ett lån genomfördes enligt ett befintligt beslut till förmån för Bulgarien (Kosloduj, 25 miljoner euro).

3. RISKLÄGET

De risker som påverkar gemenskapens budget kan bedömas med två olika metoder:

- Den metod som ofta används av banker och som utgår från verksamhetens totala utestående lånebelopp en viss dag (se tabell A1 i bilagan).

- Den i budgetarbete vanligare metoden, som består i en beräkning av det största belopp som gemenskapen kan behöva betala ut under budgetåret vid betalningsinställelse från alla gäldenärer.

Denna andra metod har i sin tur tillämpats på två olika sätt, nämligen

- med hänvisning till endast faktiska utbetalningar på dagen för rapporten utifrån antagandet att det inte finns några förtida återbetalningar (se tabell A2 i bilagan, som visar den lägre gränsen för den maximirisk som kan belasta gemenskapens budget), och

- i ett längre perspektiv mot bakgrund av alla de transaktioner som beslutats av rådet eller föreslagits av kommissionen för bedömning av effekten på framtida budgetar utifrån antagandet att kommissionens förslag godtas och att inga förtida återbetalningar sker (se tabell A3 i bilagan, som visar den övre gränsen för den maximirisk som belastar gemenskapens budget).

Den senare metoden ger en uppfattning om den framtida omfattningen av de risker som är förknippade med förslagen. Den förutsätter emellertid ett antal antaganden när det gäller utbetalningsdatum, villkor för återbetalning (se bilagan), räntesatser [3] och växelkurser [4].

[3] I tabell A3 har en årlig räntesats på 5,49 % tillämpats på nya transaktioner.

[4] De kurser som tillämpats på lån i andra valutor än euro är de som gällde den 30 juni 2003.

Resultaten framgår av tabellerna A1-A3 i bilagan, där beräkningar av risker i samband med lån till länder inom och utom gemenskapen redovisas separat.

Totalbeloppen i tabellerna innefattar risker av skilda slag: t.ex. för lån till en enda stat i samband med makroekonomiskt stöd och projektlån mot säkerhet från låntagarna när det gäller Europeiska investeringsbankens verksamhet och gemenskapens nya instrument (GNI).

I följande analys görs en åtskillnad mellan total risk, risker som hänför sig till medlemsstaterna och risker som gäller tredje land.

3.1. Utestående belopp per den 30 juni 2003

Det totala riskbeloppet per den 30 juni 2003 uppgick till 15 067 miljoner euro, jämfört med 15 216 miljoner euro per den 31 december 2002. Se tabell A1 i bilagan.

De transaktioner som påverkat det utestående beloppet sedan föregående rapport framgår av nedanstående tabell.

>Plats för tabell>

* Alla garanterade lån (medlemsstater, tredje land) tillsammans.

Det utestående belopp som avser verksamheter i medlemsstaterna var 32 miljoner euro per den 30 juni 2003 jämfört med 39 miljoner euro per den 31 december 2002.

Det utestående belopp som avser tredje land var 15 035 miljoner euro per den 30 juni 2003 jämfört med 15 177 miljoner euro per den 31 december 2002.

3.2 Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år: belopp som har utbetalats till och med den 30 juni 2003

- Den totala risken för 2003 uppgår till 984 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner som avser medlemsstaterna uppgår till 8 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner gentemot tredje land uppgår till 976 miljoner euro.

Situationen beskrivs i tabell A2 i bilagan.

3.3 Maximal teoretisk risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år

Den maximala teoretiska risken för 2003 uppgår till 1 106 miljoner euro. Från och med 2004 kommer den att öka för att 2011 uppgå till 3 709 miljoner euro.

- Utvecklingen av den maximala teoretiska risk som avser medlemsstaterna är identisk med den som redovisas i tabell A2.

- För länderna utanför gemenskapen uppgår den till 1 092 miljoner euro 2003. Fr.o.m 2004 kommer den att öka för att uppgå till 3 709 miljoner euro år 2011.

Den maximala teoretiska risken per år framgår av tabell A3 i bilagan.

4. UTNYTTJANDET AV DE GARANTIER SOM BELASTAR BUDGETEN

4.1. Användningen av de likvida medlen

Kommissionen utnyttjar sina likvida medel enligt artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel. Genom detta förfarande kan förseningar av kommissionens betalningar och resulterande kostnader undvikas i de fall då en låntagares återbetalning är försenad.

4.2. Intervention från garantifonden

Genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 (ändrad genom rådets förordning nr 1149/99 av den 25 maj 1999) upprättades en garantifond för åtgärder avseende tredje land. Om låntagaren överskrider en förfallodag för en betalning av ett lån som beviljats av gemenskapen, skall garantifonden täcka underskottet inom tre månader efter förfallodagen. Om låntagaren underlåter att återbetala ett EIB-lån som garanteras av gemenskapen, skall gemenskapen vidta åtgärder inom tre månader från mottagandet av EIB:s begäran om aktivering av garantin. Kommissionen kommer därefter att godkänna att banken lyfter motsvarande belopp från garantifonden.

Dröjsmålsränta mellan den dag då de likvida medlen görs tillgängliga och datum för fondens intervention skall belasta garantifonden och återföras till de likvida medlen.

5. ANALYS AV GEMENSKAPENS TEORETISKA KAPACITET ATT BEVILJA LÅN OCH GARANTIER TILL TREDJE LAND

Systemet med garantifonden innebär i praktiken en begränsning av unionens utlånings- och garanti kapacitet gentemot tredje land, eftersom de medel som är disponibla för avsättningarna till fonden begränsas till det belopp som anges för garantireserven i budgetplanen [5]. Vid varje givet tillfälle motsvarar utlåningskapaciteten det utrymme som står till förfogande under taket för garantireserven. Detta utrymme är lika med reservens totala storlek minus den beräknade summan av avsättningarna till fonden för de transaktioner som redan godkänts eller som är under förberedelse.

[5] Årsbeloppet i budgetplanen för perioden 2000-2006 är 200 miljoner euro i 1999 års priser.

Tabell A4 i bilagan innehåller en beräkning av gemenskapens utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 2003-2006 enligt garantifondssystemet. Beräkningssättet beskrivs närmare i bilagan som också innehåller hänvisningar till rättsakter.

Mot bakgrund av de beslut som fattats av rådet eller kommissionen samt de beslut som föreslagits och är under förberedande (se tabell A4 i bilagan) väntas 168,48 miljoner euro ur reserven utnyttjas under 2003, vilket gör att 48,52 miljoner euro är disponibla vid årets utgång.

Om hänsyn tas till hur garantireserven påverkas av avsättningarna till garantifonden i samband med de lån som beviljats, föreslagits eller är under förberedande för 2002 kommer den återstående årliga utlåningskapaciteten att bli

- 539,11 miljoner euro för lån som till 100 % garanteras genom gemenskapens budget, eller

- 829,40 miljoner euro för lån som garanteras till 65 % (i enlighet med rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999).

Per den 30 juni 2003 uppgick de utestående lånen och lånegarantierna till tredje land till totalt 17 542 miljoner euro.

Tabell 2: Utestående lån och lånegarantitransaktioner till tredje land per den 30 juni 2003

// miljoner euro

1. Utestående kapital, in- och utlåning, makroekonomiskt stöd och Euratom // 1 478

2. Utestående belopp, EIB // 13 557

3. Utestående belopp för uteblivna betalningar // 0

4. Dröjsmålsräntor // 2 360

Obetald till betalning förfallen ränta* // 147

TOTALT // 17 542

* Obetald till betalning förfallen ränta enligt förordningen om inrättandet av garantifonden.

6. GARANTIFONDEN PER DEN 30 JUNI 2003

Garantifondens behållning uppgick per den 30 juni 2003 till 1 679,65 miljoner euro.

Förhållandet mellan fondens tillgångar och de utestående beloppen uppgår enligt förordningens definition till 11,1 %, vilket är mer än de 9 % som fastställs som målbelopp i förordning nr 1149/1999 om ändring av förordning (EG) nr 2728/94 om fondens inrättande. Om fondens behållning vid årets slut överskrider målbeloppet, skall överskottet återbetalas och överföras till en särskild post i inkomstberäkningen i Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Under första halvåret 2003 ägde följande transaktioner rum:

- Den 22 februari 2003 anmäldes till fonden att betalning uteblivit på ett lån till Argentina till ett belopp av 2 528 800,19 US-dollar (motsvarande 2 359 615,74 euro).

- EIB underrättade kommissionen om förseningar i betalningen av ett annat lån till Argentina uppgående till 2 529 527,79 US-dollar, som skulle kunna leda till att fonden togs i anspråk under andra halvåret 23003.

- Nettoavkastningen på fondens investerade tillgångar uppgick till 32,7 miljoner euro.

- 2003 års första utbetalning från reserven (145,67 milj. euro) och av fondens överskott per den 31 december 2002 (263,33 milj. euro) kommer att verkställas under andra halvåret 2003. Det återstående kontantöverskottet på 117,66 milj. euro kommer att föras över från fonden till kommissionens budget.

7. RELATIV SOLIDITET

Kvoten mellan fondens behållning per den 30 juni 2003 (1 679,65 milj. euro) och den maximala årliga risken för lån till tredje land (definierad som det totala belopp som förfaller till betalning) under 2003, som framgår av tabell A3 i bilagan (1 106 milj. euro), uppgår till 152%. Detta innebär att fonden om det mest ogynnsamma scenariot förverkligas skulle kunna täcka alla åtaganden under mer än ett år.

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i tredje land som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

Siffrorna i del 1 av rapporten visar de kvantitativa aspekterna på den risk som belastar den allmänna budgeten. Dessa uppgifter behöver emellertid kompletteras med en bedömning av de kvalitativa aspekterna, som påverkas av transaktionerna och låntagarnas situation. I detta avsnitt analyseras de händelser som inträffat den senaste tiden och som kan påverka landrisken.

Liksom i tidigare rapporter innehåller bedömningen av landrisken i del 2 en tabell med riskindikatorer (se bilagorna) för varje tredje land som mottagit makroekonomiskt stöd från EG och som fortfarande har utestående skulder till EG och Euratom. Riskbedömningen omfattar dessutom andra tredje länder som vardera svarar för minst 2 % av den totala utestående skulden till EG (främst genom lånegarantier i anslutning till EIB-projekt) och som antingen definieras som "kraftigt skuldsatta" enligt Världsbankens kriterier eller har betydande obalanser i sin utlandsskuld eller skuldsituation.

Som ett komplement till detta ges skriftliga analyser för samtliga undersökta länder för att ta hänsyn till nya uppgifter som kan påverka riskbedömningen.

Sammanfattningsvis täcker analysen av länderna 48,6 % av den totala utestående skuld där EG står som långivare eller garant via sin budget, vilket därför gör riskbedömningen meningsfull.

2. KANDIDATLÄNDERNA

En stabil tillväxttakt och minskad inflation förbättrar utsikterna till ekonomisk stabilisering i alla kandidat länder.

2.1. Bulgarien

Trots Bulgariens svåra ekonomiska situation råder fortsatt hög tillväxt och stabilitet. Den reala BNP-tillväxten var 4,8 % under 2002 och med 4,1 % under första halvåret 2003. Tillväxten främjas av stark inhemsk efterfrågan som härrör från privat konsumtion och privata investeringar till följd av att sysselsättningen, nettoinkomsterna och bankernas utlåning ökat. Inflationen sjunker på grund av att livsmedels priserna är låga liksom importpriserna (på grund av dollarns depreciering). Arbetslösheten har sjunkit snabbt till 13,2 % av arbetskraften fram till juli 2003, vilket är mer än fyra procent enheter lägre än för ett år sedan, tack vare att jobb skapats både inom den privata sektorn och inom ramen för offentliga syssel sättnings program. Privatiserings programmet utvecklas långsammare än väntat, och betydande svårigheter är förenade med försäljningen av telekom- och tobaks monopolen.

Sedelfondssystemet (1 euro = BGN 1,95583) bevaras och täcks fortfarande väl av goda valutareserver. Detta har inte lett till mycket sämre konkurrenskraft gentemot utlandet då den stigande reala växelkursen i stor utsträckning har uppvägts av en ökad produktivitetstillväxt.

Underskottet i bytesbalansen var lägre än under föregående år, bl.a. på grund av ökade turistintäkter, lägre räntebetalningar och större löpande transfereringar men ökade på nytt under första halvåret 2003 till följd av större underskott i handels- och transfererings balanserna. Nettoinflödet av utländska direktinvesteringar täckte inte helt underskottet i betalnings balansen under 2002, eftersom deras omfattning inte var större än ungefär den som 2003 uppnåddes redan under första halvåret. Centralbankens reserver i utländsk valuta fortsätter att öka och motsvarar nästan sex månaders import av varor och tjänster exklusive faktorinkomster.

Disciplinen i de offentliga finanserna har upprätthållits, vilket bidrar till interna och extern stabilisering. Liksom tidigare år hade den offentliga sektorn under 2002 ett underskott (i likvida medel) på motsvarade 0,7 % av BNP. Under första halvåret 2003 ackumulerades ett överskott (i likvida medel) i de offentliga finanserna på cirka 1,8 % av BNP. Den offentliga skulden minskade snabbt från drygt 100 % av BNP 1997 till 56% av BNP i slutet av 2002. Utlandsskulden har minskat till klart under 70 % av BNP. Regeringen bedriver en aktiv skuldförvaltning i syfte att minska riskerna genom att successivt övergå från en denominering i US-dollar till en denominering i euro, från korta till långa löptider, från obligationer med rörlig ränta till obligationer med bunden ränta och från utländsk till inhemsk finansiering. Detta har resulterat i något förbättrad kreditvärdighet för landet.

2.2 Rumänien

Under första halvåret 2003 var de makroekonomiska tendenserna fortsatt positiva med stabil tillväxt och avtagande inflation. De makroekonomiska riskerna ökade dock när underskotten i utlandsbalansen åter började öka efter snabba ökningar av reallönerna och en låneboom.

Trots att den internationella situationen blivit mindre gynnsam förblev den ekonomiska tillväxten stabil. Efter en ökning med 4,9 % 2002 steg BNP med 4,3 % på årsbasis under första halvåret 2003. I motsats till 2002, när nettoexporten bidrog positivt till den ekonomiska expansionen, blev dock återhämtningen alltmer obalanserad under 2003. Kraftigt ökande nettolöner och exploderande konsumentkrediter satte fart på tillväxten av hushållens konsumtion som ökade till 7,4 % på årsbasis under andra kvartalet. Eftersom investeringsutgifterna också fortsatte att öka i samma takt - med 7,9 % - förblev importtillväxten stabil och låg på 12,1 %. Exporttillväxten låg på 5,4 % på årsbasis under andra kvartalet men vände sedan snabbt nedåt, vilket ledde till att nettoexportens bidrag till tillväxten åter blev negativt.

Följden av detta blev att till skillnad från 2002, då den ekonomiska tillväxten åtföljdes av ökad inhemsk och extern stabilitet, fortsatte visserligen inflationen att sjunka under 2003 (ned till 14,2 % på årsbasis i augusti), men underskottet i betalningsbalansen började öka efter att ha sjunkit snabbt till 3,4 % av BNP under 2002. Med början under andra kvartalet 2003 ökade nämligen det underskott i betalnings balansen som ackumulerats under de senaste tolv månaderna till cirka 4,1 % av BNP, till följd av stigande kostnader för varuimporten och för utlandsbetalningar som inte avsåg arbetsinkomster.

Rumänien hade dock fortsatt framgång med sin upplåning på de internationella finansmarknaderna eftersom dess statsskuldväxlar vid upprepade tillfällen gavs högre kreditvärdighet. Efter att ha stigit till 14,9 miljarder euro (eller 34,4 % av BNP) i slutet av 2002 sjönk utlands skuldsättningen till 14,4 miljarder euro under de fem första månaderna 2003, men orsaken till detta var endast att euron steg i värde. I juli 2003 ökade också skuldsättningen på grund av en ny sjuårig obligations emission på 700 miljoner euro. Till stor del tack vare denna ökade reserverna i utländsk valuta till 6,6 miljarder euro i augusti 2003, efter att ha försämrats något under första halvåret 2003, och täckte över fyra månaders import.

För att åtgärda den försvagade bytesbalansen accepterade myndigheterna i slutet av augusti, i samband med den senaste översynen av stand-by-avtalet med IMF, att strama åt politiken genom att höja räntor och energipriser.

Det är för tidigt att bedöma effekterna av dessa åtgärder, men en försiktig politik för de offentliga utgifterna och lönerna tillsammans med fortsatt minskning av underskottet i de halvoffentliga finanserna kommer att krävas för att vidmakthålla övergången till ökad makroekonomisk stabilitet.

2.3 Turkiet

Under andra kvartalet 2003 avtog den reala BNP-tillväxten och hamnade på 3,9 %, mot 8,1 % under första kvartalet. Trots det ökade den reala produktionen med i genomsnitt 5,8 % jämfört med samma tid föregående år. Drivkraften för den ekonomiska tillväxten är dock fortfarande huvudsakligen export och lagerökningar, medan den privata konsumtionens bidrag fortfarande är begränsat. Till följd av importintensiva lagerökningar är tillväxten av importen ganska stark, vilket leder till snabbt ökande obalanser i förhållande till utlandet. Hittills har effekterna av krisen i grannlandet Irak förblivit mycket begränsade. Särskilt när det gäller finansmarknaderna kan detta ses som ett tecken på ökat förtroende på marknaderna och förbättrad motståndskraft mot chocker för den turkiska ekonomin. Den starka turkiska liran bidrar till underskottet i bytesbalansen genom att minska kostnaderna för varuimporten samtidigt som den lägger hinder i vägen för den turkiska exportens konkurrenskraft. Hittills har de turkiska exportörerna lyckats behålla sina marknadsandelar och vinstmarginaler genom ökad produktivitet och återhållsamhet i lönebildningen.

Inflationstrycket har fortsatt att minska och nådde i augusti en nivå på 25 % för konsumentpriserna under en tolvmånaders period. Med hänsyn till utvecklingen under de senaste månaderna vara möjligt att uppnå. Den imponerande minskningen av inflationstrycket bygger dock till stor del på en svag inhemsk efterfrågan, som hindrar prisökningarna från att slå igenom på konsumentpriserna för baslivsmedel och på den turkiska valutans styrka, som ger sjunkande priser på importvaror, t.ex oljeprodukter.

De offentliga finanserna följer i stort IMF:s mål som för perioden 2003-2004 inriktas på ett offentligt primärt överskott motsvarande 6,5 % av BNP. Efter vissa avvikelser från huvud inriktningen för de offentliga finanserna och ökade kostnader för socialförsäkringarna under första halvåret anmälde regeringen i juli ytterligare åtgärder (motsvarande cirka 0,75 % av BNP) för att säkerställa det primära överskott som satts upp som mål. Mot bakgrund av att de primära överskotten är betydande, tillväxten stark och räntorna väntas sjunka antas skuldkvoten komma att minska markant under den närmaste framtiden. I april 2003 anmälde de turkiska myndigheterna för år 2002 ett underskott i de offentliga finanserna på 10 % av BNP och en skuldkvot på 95 % av BNP. För 2003 väntar sig de turkiska myndigheterna ett underskott på 7,2 % av BNP och en skuldkvot på 86,3 % av BNP.

3. Västra Balkan

Offentlig skuld och utlandsskuld ligger fortfarande på höga nivåer i alla länder utom f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, där den största risken fortfarande är de fortsatta etniska motsättningarna.

3.1 Bosnien och Hercegovina

Under det pågående IMF-programmet (som fortskrider helt enligt planerna) har Bosnien och Hercegovina bevarat sin makroekonomiska stabilitet och låga inflation och fortsatt sitt arbete med konsolideringen av de offentliga finanserna. Prognosen för 2003 har dock justerats ned till 3,3 % av real BNP-tillväxt, från nästan 4 % under 2003, vilket beror på negativ extern påverkan. Medan det offentliga biståndet minskar, står Bosnien och Hercegovina fortfarande inför uppgiften att skapa hållbar, inhemskt genererad ekonomisk tillväxt. Genom att strikt följa sedelfonds systemet har man kunnat hålla inflationen under kontroll, och den har under de tre första månaderna 2003 i genomsnitt legat på 0,5 %.

Myndigheterna i Bosnien och Hercegovina har dessutom redan i maj utsett ledamöterna i den nya styrelsen för centralbanken, innan dessa tillträder i augusti, vilket säkerställer kontinuiteten för denna framgångsrika myndighet.

Även om de offentliga utgifterna fortfarande är stora, väntas en nedgång till 53 % av BNP under 2003 (mot 56 % under 2002). Efter det att förbättrade intäkter kunnat noteras för 2002 och det beräknade konsoliderade offentliga underskottet justerats ned till 9,6 % av BNP (4,3 % efter bidrag), siktar myndigheterna på en nivå på 6,4 % av BNP för 2003 (2,2 % efter bidrag). Om man lägger samman extern och intern skuldsättning (frusna tillgodohavanden i utländsk valuta och inhemska eftersläpande betalningar) uppgår den totala offentliga skuldsättningen till 80 % av BNP, och en ytterligare risk kan ligga i krav på krigsskadestånd.

Till skillnad mot tidigare skattningar visade översynen av uppgifterna under 2002 på en uttalad ökning av underskottet i bytesbalansen (20 % av BNP exklusive offentliga transfereringar), som till större delen förklaras av effekterna på importen av en låneboom och förbättrade gränskontroller. Positivt var att en större del av kapitalbalansen finansierades genom utländska direkt investeringar som näst intill fördubblades. Under första kvartalet 2003 kan en viss förbättring konstateras, och underskottet i bytesbalansen har minskats med 5,5 % i förhållande till första kvartalet 2002. Den försämrade situationen när det gäller bytesbalans underskottet har börjat få märkbara effekter på de offentliga bruttoreserverna, som under första kvartalet 2003 hade minskat, så att de inte längre täckte mer än 3,5 månaders import (mot 4,7 månader i slutet av 2002).

Utlandsskulden uppgick till 47 % av BNP i slutet av 2002 (en nedjustering från 52 % enligt prognosen) och väntas minska något på medellång sikt. Kvoten skuldtjänst på utlandsskulden/export, som började öka under 2002 (8,5 %), kommer att fortsätta i denna riktning under 2003 (9,3 %), till större delen på grund av återbetalningar till IMF och Världsbanken, innan den åter vänder ner under de följande åren. Bosnien och Hercegovina har inte betygsatts av kreditvärderingsinstituten. Enligt Europeiska utvecklingsbankens övergångsindikatorer, som skall ge en bild av hur reformarbetet framskrider i central- och östeuropeiska länder, ligger Bosnien och Hercegovina långt ner på listan, även om vissa framsteg har gjorts.

Sammanfattningsvis har Bosnien och Hercegovina under första halvåret 2003 kunnat sköta sin skuldtjänst vad gäller utlandsskulden, men betalningsbalansen och situationen för utlandsskulden har varit fortsatt sårbara på grund av stora underskott mot utlandet, minskande utländskt bistånd och hög intern och extern skuldsättning inom den offentliga sektorn.

3.2 F. d. jugoslaviska republiken Makedonien

Den ekonomiska statistiken för de första månaderna 2003 innehåller vissa positiva inslag efter en måttlig årstillväxt på 0,7 % under 2002. Enligt preliminära inofficiella skattningar uppgick BNP-tillväxten till 2,2 % under första kvartalet 2003. Såväl den reala BNP-tillväxten som den genomsnittliga inflationen väntas uppgå till cirka 3 % i slutet av året. I april 2003 godkände IMF:s verkställande styrelse ett nytt fjortonmånaders stand-by-avtal uppgående till 20 miljoner SDR (cirka 25 miljoner euro) med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Enligt den budget för 2003 som överenskommits med IMF skall underskottet i de offentliga finanserna uppgå till 2 % av BNP, en betydande justering på mer än 3 % jämfört med 2002. Genomförandet av centralregeringens budget var tillfredsställande under de första fem månaderna 2003, och ett överskott på 0,1 % av BNP noterades i stället för ett prognostiserat underskott på 1,2 %.

Utrikeshandeln ökade med 27 % under de första fem månaderna 2003 i förhållande till samma period föregående år. Ökningen av importen var klart större än vad som prognostiserats, vilket bidrog till ett ökat negativt saldo i handelsbalansen på nästan 400 miljoner US-dollar under de första fem månaderna 2003. Bytesbalansunderskottet för 2003 blir enligt prognoserna cirka 7 % av BNP. Betydande utländskt ekonomiskt bistånd på över 130 miljoner US-dollar väntas för att hjälpa till att förbättra betalningsbalansen.

Under första halvåret hade reserverna i utländsk valuta hållits på en nivå motsvarande fyra månaders import, vilket motsvarar målet i IMF-programmet. Utlandsskulden uppgick till nästan 40 % av BNP i slutet av 2002, vilket är en ganska måttlig nivå jämfört med andra länder i regionen, och den väntas sjunka med cirka tre procentenheter under 2003.

På kort sikt förefaller det inte finnas några mer betydande risker, förutom en väntad ökning av de offentliga utgifterna under andra halvåret som skulle kunna öka kassaflödena inom ekonomin och utöva visst tryck på den fasta växelkursen, om dessa flöden riktas mot utländska varör. På medellång sikt är de huvudsakliga riskerna fortfarande kopplade till den fortsatta etniska spänningen i landet.

Sammanfattningsvis har landets riskprofil förbättrats under första halvåret 2003 tack vare undertecknandet av det nya IMF-avtalet, som har gett sunda medelfristiga makroekonomiska ramar för landet och möjliggjort aktivering av fruset utlandsbistånd. Detta har fått genomslag i de viktigaste institutens bedömning av kreditvärdigheten.

3.3 Serbien och Montenegro

Under första halvåret 2003 var den makroekonomiska politiken i Serbien och Montenegro fortfarande inriktad på att bevara makroekonomisk stabilitet i enlighet med det nu gällande IMF-programmet, ett treårigt utvidgat avtal som godkändes i maj 2003. Strukturreformerna har fortsatt, om än i något lägre takt än under det föregående året, särskilt när det gäller omstruktureringen av de större företagen. En real BNP-tillväxt på 4 % väntas i prognoserna för 2003.

Den faktiska externa utvecklingen hittills under år 2003 ger ett blandat intryck. Bytesbalansen föreföll ha förbättrats något, huvudsakligen på grund av minskad importefterfrågan, men kapital balansen belastades under första kvartalet, vilket orsakades av flera faktorer, t.ex. återköpet av aktier i det serbiska telekombolaget från Telecom Italia, vissa förseningar av det externa biståndet och en tillfällig allmän nedgång i förtroendet efter mordet på den serbiske premiärministern i mars. Detta ledde till en tillfällig förlust av reserver i utländsk valuta, som mer än väl kompenserades under andra kvartalet. Under hela första halvåret 2003 ökade centralbankens reserver med cirka 250 miljoner US-dollar. Dinarens växelkurs sjönk med 5-6 % mot euron men förblev i stort sett oförändrad i reala termer i överensstämmelse med myndigheternas syfte att utnyttja växelkurspolitiken för att hålla tillbaka inflations förväntningarna med beaktande av exportföretagens konkurrens kraft.

Sammanfattningsvis förefaller landets utsikter i internationella sammanhang, och särskilt utsikterna till inflöde av privat kapital, även utländska direktinvesteringar, vara mer osäkra efter mordet på premiärminister Djinjic i mars 2003. Mot den bakgrunden har IMF reviderat sina prognoser för betalnings balansen under innevarande år i samband med den andra översynen av IMF-programmet som styrelsen lyckades avsluta i slutet av juli 2003. De reviderade prognoserna tyder på ytterligare behov när det gäller betalnings balansen, vilket bl.a. är en följd av att nettoinflödet av utländska direktinvesteringar blivit lägre än vad som tidigare prognostiserats (623 miljoner US-dollar i stället för 731 miljoner).

Efter det att en överenskommelse om skuldomläggning träffats med Parisklubben i november 2001 ger de offentliga fordrings ägarna betydande skuldlättnader, medan förhandlingarna med de privata fordrings ägarna inom Londonklubben ännu inte har avslutats. Utlandsskulden uppgick till 11,8 miljarder US-dollar eller 76 % av BNP (i slutet av 2002), och landet är fortfarande ett av de mest skuldsatta i regionen, särskilt i förhållande till sin export.

Skuldtjänståtagandena väntas öka betydligt från cirka 183 miljoner US-dollar 2002 (5,7 % av exporten av varor och tjänster) till 466 miljoner US-dollar (10,7 %) 2003 och 761 miljoner US-dollar (14,8 %) 2004.

Denna kvot kommer att försämras ytterligare under resten av årtiondet, till följd av att anstånden enligt omstruktureringen av skulden löper ut eller genom ett ökat utnyttjande av kortfristiga skulder.

4. De nya oberoende staterna

Med undantag av Ukraina är hållbar skuldsättning en central fråga i regionen, vilket kräver att strukturreformerna utvecklas vidare.

4.1 Armenien

Den armeniska ekonomins starka tillväxt fortsatte också under första halvåret 2003, med en real årlig BNP-tillväxt på 14,8 %. Under 2002 uppnådde den reala BNP-tillväxten 12,9 %. Den ekonomiska tillväxten genereras av diamantslipnings-, byggnads-, gruvdrifts- och metallsektorerna. Den byggboom som nu råder finansieras till stor del genom privata transfereringar från utlandet, medan gruv- och metall sektorerna har tagit emot utländska direktinvesteringar. Centralbankens mål är att hålla inflationen under 3 %. I mitten av 2003 ökade dock konsument prisindex med 4 % på årsbasis på grund av tillfälliga brister i livsmedels försörjningen och ökade priser på offentliga tjänster.

Under 2002 lyckades regeringen minska underskottet i de offentliga finanserna betydligt. Underskottet i de offentliga finanserna under 2002 var lägre än väntat, nämligen 0,6 % av BNP (en minskning från ett underskott på 3,8 % under 2001 på åtagandebasis). Utgifterna var lägre än budgeterat och målen för skatteintäkterna uppnåddes med god marginal. Till följd av såväl en stark tillväxt av den inhemska efterfrågan som en bättre skatteförvaltning blev momsen den viktigaste faktor som bidrog till en förbättrad kvot skatteintäkter/BNP (en ökning från 14,4 % 2001 till 14,6 % 2002). Enligt preliminära uppgifter fortsatte skatteintäkterna att öka under första halvåret 2003 med nominellt cirka 12 %.

Underskottet i bytesbalansen minskade ytterligare under 2002 till cirka 6,5 % av BNP (9,5 % under 2001). Under första halvåret 2003 växte importutgifterna snabbare än exportintäkterna, men på grund av de prognostiserade offentliga och privata transfereringarna väntas underskottet öka endast mycket måttligt jämfört med det föregående året. Armenien anslöt sig formellt till WTO i februari 2003.

Armeniens offentliga och offentligt garanterade låneportfölj var 1,03 miljarder US-dollar i slutet av mars 2003, vilket i nominella termer inte innebar någon förändring jämfört med situationen i slutet av 2002, när utlandsskulden motsvarade 43,3 % av BNP. Närmare 80 % av låneavtalen har förmånliga villkor. Utlandsskuldens nettonuvärde beräknas ha minskat från 129 % av exporten 2001 till cirka 120 % 2002. Skuldtjänsten motsvarade cirka 10 % av exporten av varor och tjänster. Enligt prognoserna kommer nettonuvärdet av utlandsskulden att minskas till 91 % av exportvärdet 2003 till följd av det överenskomna utbytet av skulder mot aktiekapital med Ryssland när detta äger rum. Centralbankens internationella bruttoreserver ökade under 2002 och befinner sig på en tillfredsställande nivå som motsvarar cirka 4,5 månaders import.

4.2 Vitryssland

Den klara avmattning av den ekonomiska tillväxten som konstaterats under de senaste åren (från över 10 % på årsbasis för fem år sedan till cirka 3,5 % under tolvmånadersperioden till och med juni 2003) visar på de inneboende begränsningarna i den vitryska ekonomiska modellen. Det är ett faktum att Vitryssland, som hade högst tillväxt i Oberoende staters samvälde under slutet av 90-talet, sedan 2001 har släpat efter flera länder som hade liknande ekonomiska villkor under sovjettiden.

Vitrysslands förmåga att vidmakthålla också en svag ekonomisk tillväxt beror på dess bestående kopplingar till Ryssland, eftersom detta land tar emot en betydande del av Vitrysslands export av tillverkade varor. Det alltför stora beroendet av den ryska marknaden har dock skapat snabbt föränderliga villkor för de vitryska tillverkarna, vilket kunde konstateras efter raset för den ryska rubeln i augusti 1998, när en plötslig nedgång i den ryska efterfrågan på vitryska tillverkade varor orsakade en kraftig minskning av den vitryska tillväxten.

Den vitryska statligt inriktade ekonomiska modellen syftar till att behålla en noggrann administrativ kontroll över landets politik och ekonomi och förhindra social oro. Regeringen sörjer för hög sysselsättning, omfattande subventioner och ökande reallöner. Det är dock endast genom ett snabbt tillhandahållande av billiga lån till jordbruk, byggnad och utvalda tillverkningsföretag som en ekonomisk kollaps har kunnat förhindras. Detta har uppnåtts genom att man gjort avkall på den vitryska centralbankens oberoende och tvingat affärsbankerna att tillhandahålla lågräntelån till priset av en kraftigt stigande inflation, bristsituationer på flera områden och ett sammanbrott för den nationella valutan. Den höga inflationen är en direkt konsekvens av den expansiva penningpolitik som krävs för att upprätthålla föråldrade och ineffektiva strukturer. Även om förvaltningen är medveten om farorna med inflationen och följderna av ett otillräckligt inflöde av utländsk valuta, har man varit ovillig att överge den ekonomiska modell som är grunden för att man skall kunna utöva politisk kontroll och försvara sin fortsatta legitimitet. Denna inställning har gång på gång blockerat varje initiativ till IMF-finansiering.

Trots detta har regeringen sedan början av 2000 motvilligt insett behovet att förenhetliga valutans olika växelkurser. Den har vidare ersatt centralbankens alla halvoffentliga transaktioner med subventioner genom den offentliga budgeten och har lovat släppa på trycket på affärsbankerna att ge lån till nyckelsektorer. Regeringens liberalisering av växelkursen och den föreslagna valutaunionen med Ryssland skulle kunna innebära en stor förbättring, om detta underbyggs med betydande strukturreformer. De vitryska myndigheterna har i ökad utsträckning vänt sig till Ryssland, när de varit oförmögna till detta och i desperat behov av utländsk valuta för att dämpa inflationen. Ryssland har gett lån för att bidra till stabiliseringen av den vitryska rubeln och kommer sannolikt att fortsätta med detta inför den planerade valutaunionen mellan de två länderna. Sedan slutet av 2001 har regeringen förhandlat om försäljning av petrokemiföretag till ryska firmor - i hopp om att detta skulle kunna bidra med de ytterligare medel som krävs för bibehållen ekonomisk tillväxt och låg arbetslöshet, utan att den nuvarande politiken behöver ändras. Landets finanspolitiska läge är en ljuspunkt mot en i övrigt mörk ekonomisk bakgrund, vilket förklarar vissa förbättringar av landets kreditvärdighet.

4.3 Georgien

Preliminära uppgifter för första halvåret 2003 visar på en real BNP-tillväxt på 8,6 % på årsbasis, vilket är en större ökning än väntat (den reala BNP-tillväxten 2002 blev 5,4 %).

Byggandet av en ny oljeledning från Azerbajdzjan till Turkiet genom Georgien påverkar den georgiska ekonomin starkt under 2003 och 2004. Detta får spridningseffekter på andra ekonomiska sektorer, särskilt transporter och andra tjänster. På senare tid har relativt stark tillväxt även noterats inom industriproduktion och jordbruk. Störningar i energiförsörjningen fortsätter dock att drabba produktionen. Tack vare god skörd och relativt stram penningpolitik har konsumentprisökningarna sjunkit något under första halvåret 2003 jämfört med 2002 när den genomsnittliga inflationstakten var 5,6 %.

Vissa åtgärder vidtogs under 2002 för att förbättra skatteuppbörden men första halvåret 2003 hade genomförandet fortfarande inte kommit långt.

Regeringens förslag till en mer omfattande reform av skattelagen har blockerats av parlamentet. Efter överoptimistiska förväntningar om intäkter från annat än skatter, särskilt privatiseringsintäkter och bidrag, är regeringen starkt pressad att hålla tillbaka utgifterna under 2003. För att åter få tillgång till IMF-finansiering anmodades regeringen i mars 2003 att inom de offentliga finanserna vidta justeringsåtgärder motsvarande cirka 1,5 % av BNP. Då dessa åtgärder inte godkändes av parlamentet, har genomförandet av Georgiens PRGF-överenskommelse med IMF i praktiken stoppats.

Georgiens underskott i bytesbalansen beräknades under 2002 uppgå till cirka 7 % av BNP. På grund av att importen snabbt ökat under byggandet av oljeledningen Baku-Tbilisi-Ceyhan och av en parallell gasledning, väntas 2003-2004 en försämring av underskottet i bytesbalansen på mellan 12-17 % av BNP. Utländska direktinvesteringar kommer att täcka ökningen av underskottet. Centralbankens internationella bruttoreserver ökade under 2002, men motsvarar fortfarande inte mer än 1,7 månaders import.

Georgiens offentliga och offentligt garanterade utlandsskuld uppgår till 1,75 miljarder US-dollar (cirka 52 % av BNP) och dess nettonuvärde motsvarar över 300 % av de statliga intäkterna. På grund av den väntade ökningen av skuldtjänsten från och med 2003 väntas Georgien ansöka om ytterligare omläggning av landets bilaterala skulder. Då överenskommelsen med IMF inte fungerar, kommer Georgien inte att kunna vända sig till Parisklubben och begära en förlängning av konsolideringsperioden så den innefattar lån som förfaller till betalning under 2003, såsom ursprungligen stadgades i avtalet med Parisklubbens långivare i mars 2001. Skuldstabilitet förblir därför ett allvarligt bekymmer på kort och medellång sikt.

4.4 Moldavien

En allmänt sund politik väntas sörja för relativt stark tillväxt på cirka 4-5 % och stävja betydande pris- och valutainstabilitet. Reformerna fortsätter dock i fortsatt långsam takt och ekonomin har fortfarande en smal bas. Detta innebär betydande risker som förvärras av Moldaviens strukturellt höga underskott i bytesbalansen. Även om oljepriserna relativt snabbt sjunker under 2004 och exportpriserna för drycker och livsmedel under 2003-2004 kumulativt ökar med 4 %, väntas Moldavien under kommande år få ett årligt underskott i handelsbalansen på omkring 25 % av BNP samt ett årligt underskott i bytesbalansen på mellan 7 % och 8 % av BNP.

Riskerna till följd av Moldaviens smala exportbas uppvägs i viss mån av transfereringar (främst tekniskt stöd och humanitärt bistånd), som sannolikt även i fortsättningen kommer att uppvisa ett stort överskott, och av det fortsatt stora inflödet av faktorinkomster (som bokförs som inkomst och inte som transfereringar). Detta har avgörande betydelse för Moldavien, som kommer att fortsätta ansträngningarna att få tillgång till extern finansiering eller dra till sig investeringar. Inflödet av utländska direktinvesteringar kommer att förbli lågt och Eurobondmarknaden inte att vara tillgänglig.

Regeringen kommer knappast att inkräkta på de förbättringar av de offentliga finanserna som åstadkommits sedan 1999, men de begränsade finansieringsmöjligheterna gör att dess handlingsutrymme är litet. Den har under 2003 misslyckats med att säkerställa finansiering från IMF och Världsbanken, undantaget små medel för specifika projekt, och dess privatiseringsmål på 685 miljoner lei (48 miljoner US-dollar) är fortfarande orealistiskt. Med otillräcklig finansiering och betydande skuldtjänstkrav har regeringen därför tvingats revidera sin budget för 2003 för att kunna sikta mot ett överskott. Regeringens inhemska upplåning kommer sannolikt att öka kraftigt, eftersom parlamentet redan har godkänt att regeringen lånar upp nästan 600 miljoner lei hos landets centralbank.

Under 2004 kommer knappast problemen med budgetplanering och budgetgenomförande att minska, vilket beror på den offentliga förvaltningens svaghet, på att parlamentet kan driva igenom populistiska åtgärder samt på ytterligare försenat inflöde av multilateral och bilateral finansiering. Särskilt stor är skuldtjänstbördan första kvartalet 2004, vilket kan bli mycket problematiskt.

4.5 Tadzjikistan

Tadzjikistan hade en hög ekonomisk tillväxt även under första halvåret 2003, då den reala BNP-tillväxten enligt preliminära uppgifter uppgick till 8,5 % på årsbasis. För år 2002 blev tillväxttakten 9,1 %. Aluminiumsektorn dominerar fortfarande industrin med cirka 60 % av den totala industriproduktionen, men under första halvåret 2003 har även den lätta industrin visat tecken på återhämtning. Relativt stark tillväxt noteras fortfarande inom jordbrukssektorn där bomullsproduktionen är ledande. De ihållande konsumentprisökningarna uppvisar ett årsgenomsnitt på 15 % som delvis beror på yttre faktorer (sträng vinter, energipriser) men kan också härledas till tillfälliga misstag i penningpolitiken.

De offentliga finanserna för 2002 blev bättre än väntat, eftersom myndigheterna i stället för utgiftshöjningar överförde större intäkter än väntat till avbetalning av statsskulden. Därför var de offentliga finanserna nästan i balans, med ett litet underskott på 0,1 % (exklusive offentliga investeringsprojekt på cirka 2,5 % av BNP). Hög ekonomisk tillväxt och bättre skatteuppbörd gjorde att kvoten skatteintäkter/BNP ökade från 14,1 % under 2001 till 14,7 % under 2002. Under 2003 har skatteintäkterna hittills överskridit målen och regeringen fortsätter sin försiktiga finanspolitik för att skapa utrymme för angelägna höjningar av social- och sjukvårdsutgifterna, i enlighet med det i fjol antagna programmet för minskning av fattigdomen.

Ställningen i bytesbalansen förbättrades 2002 då underskottet minskade till cirka 2,8 % av BNP (7,2 % 2001). Exklusive transfereringar uppskattas underskottet i bytesbalansen till cirka 18 % av BNP. Under 2003 kommer underskottet sannolikt att öka igen, delvis beroende på väntade minskningar av humanitärt bistånd och andra transfereringar. Försämringarna uppvägs dock av en återhämtning för exportpriserna på bomull och aluminium i förening med ökade exportvolymer.

Avtalen med Ryssland och Uzbekistan om omläggning av bilaterala skulder bidrog till att Tadzjikistans utlandsskuld minskade från 1 017 miljoner US-dollar i slutet av 2001 (98 % av BNP) till 976 miljoner US-dollar i slutet av förra året (82 % av BNP). Skuldtjänsten utgjorde en stor belastning för landet och motsvarade över 40 % av skatteintäkterna och cirka 23 % av exporten. Centralbankens internationella bruttoreserver uppgick till 96 miljoner US-dollar i slutet av 2002 och ökade inte i samma takt som importökningarna. I början av 2003 motsvarade reserverna därför bara 1,8 månaders import.

4.6 Ukraina

Ukrainas BNP-tillväxt ökade från 4,1 % 2002 till 7,5 % första halvåret 2003 (på årsbasis), vilket med råge överträffade förväntningarna. Enligt prognoserna skall BNP öka med 5-6 % under hela prognosperioden. Denna höga tillväxttakt, i förening med den dåliga skördens priseffekter, har åter ökat inflationstrycket (efter förra årets oväntade deflation). Inflationen väntas dock hamna under tio procent 2003. Som en följd av den oväntat snabba tillväxten utvecklades de offentliga finanserna bättre än budgeterat under årets första halvår (ett bokfört konsoliderat kassaöverskott i de offentliga finanserna på omkring 1 % av BNP på årsbasis). Före juni månads utgång 2003 måste regeringen dock återbetala betydande momsbelopp, beräknade till cirka 2,5 miljarder US-dollar.

Som mål för 2004 har myndigheterna informellt kommit överens med IMF om ett konsoliderat budgetunderskott på 1,4 % av BNP.

Betalningsbalansen är fortfarande relativt god. Bytesbalansen fortsätter att uppvisa ett stort överskott. Detta väntas uppgå till cirka 8 % av BNP 2003 men minska under perioden 2004-2006, till följd av att den inhemska efterfrågan gradvis ersätter nettoexporten som viktigaste tillväxtfaktor. Valutan hryvnja har varit anmärkningsvärt stabil i nominella termer och den reala växelkursen är fortsatt konkurrenskraftig. Statens reserver i utländsk valuta har fortsatt att öka och motsvarade 3¼ månaders import i augusti 2003. I december 2002 fick Ukraina återigen tillgång till de internationella kapitalmarknaderna och emitterade eurobonds till ett värde av 350 miljoner US-dollar, som i början av juni 2003 följdes av en emission på 800 miljoner US-dollar av tioåriga eurobonds. Andrahandsmarknadens avkastningsdifferens på Ukrainas eurobonds har minskat avsevärt sedan mitten av 2001 och Ukrainas kreditvärdering håller på att höjas internationellt.

Landets största ekonomiska utmaning är fortfarande att få framgångsrika strukturreformer till stånd men dessa gick betydligt långsammare under 2001-2002. Sedan början av 2003 har positiva åtgärder vidtagits, inbegripet skattereform och antagandet av ny pensionslagstiftning, medan utvecklingen på andra områden, särskilt energisektorn, fortfarande är föga uppmuntrande.

Ukraina förhandlar för närvarande om ett förebyggande stand-by-avtal med IMF och avser att i förtid lösa alla sina IMF-lån. Med Europeiska kommissionen diskuterar landet också de eventuella politiska villkoren för utbetalning av nytt makroekonomiskt stöd på högst 110 miljoner euro, som rådet godkände i juli 2002.

5. Andra tredje länder

Dessa ekonomier fortsätter att vara mycket sårbara för chocker utifrån, trots vissa fundamentala förbättringar.

5.1 Algeriet

Jordbävningen den 21 maj väntas under 2003 inte få någon större direkt påverkan på tillväxten, de offentliga finanserna och bytesbalansen. Med stöd av fortsatt expansiv finanspolitik och relativt höga oljepriser väntas tillväxten öka till cirka 6 % av BNP. Det algeriska parlamentet har godkänt en tilläggsbudget som tillåter en utgiftsökning på 3,5 % av BNP för bostadsbyggande och hjälp till den drabbade befolkningen.

Tilläggsbudgeten väntas få stimulanseffekter på andra sektorer än petroleumrelaterad produktion och jordbruksproduktion och klart vända den negativa tillväxten p.g.a. kapitalförstöringen i samband med jordbävningen. De offentliga finanserna var nästan i balans 2002 men väntas genom de ökade offentliga utgifterna få ett underskott på 0,4 % av BNP under 2003 (ett underskott på 1,2 % av BNP 2004).

I stort sett fortsatte Algeriets bytesbalans att stärkas under 2003. Höga priser på olja och andra petroleumrelaterad produkter, i förening med fortsatt relativt försiktig makroekonomisk politik, har ökat valutareserven till 27 miljarder US-dollar i juni 2003. Dessutom väntas Algeriet även under 2003 få ett betydande överskott i bytesbalansen (8,1 % av BNP) och minska sin utlandsskuld till cirka 21,4 miljarder US-dollar (cirka 35 % av BNP) i slutet av året, samtidigt som skuldtjänstkvoten sjunker under 20 %.

IMF pekar emellertid på Algeriets fortsatta ekonomiska och finansiella sårbarhet vid fortsatt sjunkande oljepriser, vilken har ökat till följd av finansieringsbehoven i samband med återuppbyggnaden efter jordbävningen. Oljeintäkterna står för närvarande för 95 % av exportinkomsterna och för 60 % av budgetinkomsterna.

Sjunker oljepriserna från och med 2004 till under 15 US-dollar per fat, kommer den officiella valutareserven i slutet av 2008 att motsvara mindre än 4 månaders import. Generellt fortsätter dock landets kreditvärdighet att förbättras.

5.2 Argentina

Argentina fortsätter återhämtningen efter den värsta ekonomiska och finansiella krisen i landets historia. Myndigheterna och IMF justerade nyligen upp sina prognoser om BNP-tillväxten under 2003 till 6 % respektive 4,75 %, vilket kan jämföras med en BNP-nedgång på nära 11 % i fjol. Arbetslösheten är dock fortfarande hög och ligger på cirka 18 %. Inflationen har fortsatt att sjunka och konsumentprisindex ökade med bara 2,5 % under de första sju månaderna 2003.

Under första halvåret 2003 utvecklades de offentliga finanserna bättre än väntat, till följd av mycket framgångsrik uppbörd av inkomstskatt, moms och handelsskatt samt fortsatt stram utgiftskontroll. Därmed kunde Argentina överträffa IMF:s ekonomiska mål på både federal nivå och provinsnivå. Trenderna motsvarar programmålet för år 2003 om ett konsoliderat primärt överskott på drygt 2,5 % av BNP.

Trots meddelandet i april 2003 om att corralón skall upphöra (kvarvarande uttagsrestriktioner), har de privata banktillgodohavandena fortsatt att öka. Samtidigt har växelkursen fluktuerat inom ett relativt litet intervall under huvuddelen av perioden, efter den starka återhämtningen mellan juni 2002 och juni 2003. Bytesbalansen har fortfarande ett betryggande överskott, som dock krymper genom den inhemska efterfrågans återhämtning. IMF prognosticerar nu ett överskott i bytesbalansen på 6,3 % av BNP för år 2003, vilket innebär en nedgång efter förra årets 9,5 % av BNP.

Sedan IMF godkände ett tillfälligt stand by-avtal i januari har strukturreformerna inte uppvisat någon uppmuntrande utveckling, delvis beroende på att den tidigare regeringen var en övergångsregering. Medan viss utveckling har skett beträffande inlösen av andra betalningsmedel på federal nivå och provinsnivå och reformen av skatteförvaltningen, har utvecklingen på andra områden varit begränsad, särskilt vad gäller banksystemet, avgiftsjusteringen för allmännyttiga tjänster och diskussionerna med privata obligationsinnehavare om omstrukturering av skulden. Dessutom tog regeringen i juli ett steg tillbaka på detta område genom att införa viss kontroll av kapital.

I september 2003 skall IMF-styrelsen godkänna ett nytt 3-årigt stand by-avtal för Argentina som effektivt skulle finansiera landets återbetalningar till IMF under aktuell period. Det nya avtalet väntas bli godkänt efter mer än en månads svåra förhandlingar, där Argentina vid ett tillfälle underlåtit att återbetala 2,9 miljarder US-dollar till IMF. Eftersom Argentina fortfarande har en mycket ofördelaktig skuldtjänstprofil och det är osäkert hur landet kommer att konsolidera de offentliga finanserna under kommande år, är risken fortfarande hög att landet försummar betalningar, något som återspeglas i sämre kreditvärdighet.

5.3 Brasilien

Efter kaoset i samband med presidentvalet i oktober förra året började Brasiliens ekonomiska nyckeltal förbättras i slutet av året, vilket fortsatte under första halvåret 2003. Den nya administrationens ortodoxa och ansvarsfulla politik har utan tvekan bidragit till förbättringen.

Växelkursen står nu betydligt starkare, avkastningsdifferensen på Brasiliens eurobonds har minskat betydligt och landets tillgång till internationellt kapital har förbättrats, på så sätt att regeringen lyckats placera några obligationsemissioner och ingå avtal om ett Brady Bond-utbyte.

Inflationen är sjunkande och väntas för närvarande hamna under 10 % i slutet av 2003. Centralbanken har de senaste månaderna därför ganska kraftfullt kunnat sänka räntorna. Budgetmålen enligt IMF-programmet överträffades första halvåret 2003, vilket gör det möjligt att uppnå målet för 2003 om ett primärt överskott på 4,25 % av BNP.

Den fortfarande konkurrenskraftiga växelkursen fortsätter att främja exporttillväxten. Fast trots starka exportframgångar är BNP-tillväxten trög till följd av den fortsatt svaga inhemska efterfrågan. BNP-tillväxten väntas bli 1,5 % i år (samma ökning som i fjol). Bytesbalansen fortsätter att förbättras så att ett litet överskott bokförs första halvåret i år. Detta kan jämföras med ett underskott på 4,5 % av BNP 2001. Samtidigt har dock de utländska direktinvesteringarna sjunkit dramatiskt, vilket är en effekt av externa faktorer och att Brasiliens privatiseringsprogram i stort sett fullbordats.

Trots att Brasiliens ekonomiska situation förbättrats, är landet fortfarande sårbart för finansiell turbulens. Brasiliens kreditrisk förblir relativt hög på grund av betungande skuldtjänst, svag ekonomisk tillväxt, marknadens fortsatta tvivel på regeringens politiska förmåga att genomföra sina planerade strukturreformer (främst pensioner och skattereform) samt risken för spridning av den nu visserligen mindre akuta argentinska ekonomiska krisen.

5.4 Jordanien

Tillväxten var fram till 2003 stark och uppgick under 2002 till 5 %. Kriget i Irak påverkade dock tillväxten negativt under första kvartalet 2003 men den väntas uppgå till 3 % för året som helhet. Inflationen var fortsatt blygsam under första halvåret 2003 och periodens KPI-inflation väntas hamna på cirka 2 %. Den starka exporttillväxten fortsatte 2003, trots konflikten i Irak (en viktig handelspartner), och turismen verkar ha hämtat sig ganska snabbt efter konflikten. Bytesbalansen kommer att visa fortsatt överskott, särskilt beroende på ytterligare bistånd, vilket har gjort att reserverna i slutet av juli 2003 uppgick till över 4,5 miljarder US-dollar eller mer än 10 månaders import.

Jordaniens sårbarhet i förhållande till omvärlden har på senare år minskat till följd av mer avvägd politik och framgångsrika strukturreformer, inbegripet privatisering. Detta visar sig i förbättrade ekonomiska nyckeltal och större reserver, vilket ökat Jordaniens motståndskraft mot externa chocker. Även om dess skuldsättning fortfarande kan betecknas som hög, kommer fortsatt sund politik och reformer att förbättra utlandsbalansen och skuldsituationen under 2003 och framöver. Utlandsskulden minskade från 95 % av BNP 1998 till cirka 80 % 2003 och myndigheterna försöker till 2007 få ned skulden under 60 % av BNP, genom att använda privatiseringsintäkter och öka de offentliga intäkterna för att minska underskotten. Viktigt är att skuldtjänstkvoten också har minskat väsentligt från cirka 34 % för tio år sedan till 21 % 2003, vilket minskar risken för betalningsförsummelser gentemot utlandet.

Inte desto mindre är Jordaniens utlandsskuld fortfarande mycket hög med nästan samtliga skulder till utlandet denominerade i utländska valutor, vilket visar att utländska långivare är ovilliga att utsätta sig för devalveringsrisker. Dessa faktorer gör i förening med den besvärliga regionala kontexten att Jordaniens kreditvärdighet bara graderas som riskfylld.

Förkortningar

EG // Europeiska gemenskapen

EIB // Europeiska investeringsbanken

EU // Europeiska unionen

EUR // Euro

PRGF // Poverty Reduction and Growth Facility

BNP // Bruttonationalprodukt

IMF // Internationella valutafonden