Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (framlagt av kommissionen enligt artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. INLEDNING

Detta förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv skall reglera reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring, med undantag av sådan reklam och sponsring i TV som redan omfattas av gemenskapslagstiftning. I den utsträckning som behövs för att fullborda den inre marknaden skall det också reglera bestämmelser om tobaksreklam via informationssamhällets tjänster och sådan gratisutdelning av tobaksvaror som kan undergräva dessa bestämmelser.

Förslaget skall ersätta direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998, som har upphävts av Europeiska gemenskapernas domstol [1].

[1] Mål C-376/98 av den 5 oktober 2000, Tyskland mot parlamentet och rådet.

Förslaget beaktar också lagstiftningen i medlemsstaterna och utvecklingen av de internationella reglerna på detta område. Det syftar till en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar för att undanröja hinder för den inre marknadens funktion, med målet att garantera fri rörlighet för varor och tjänster enligt bestämmelserna i direktivet.

I förslaget behandlas inte sådana frågor som indirekt reklam, övervakning av tobaksbolagens utgifter för reklam eller försäljningsautomater. Dessa frågor kommer att behandlas i ett förslag till rådets rekommendation grundat på artiklarna 152 och 153 i fördraget som kommissionen för närvarande förbereder.

2. BAKGRUND

En reglering av tobaksreklam och tobakssponsring i medlemsstaterna är berättigad med hänsyn till det samband som finns mellan konsumtion och marknadsföring av tobak. Att förhindra tobakskonsumtion är en folkhälsoprioritering i medlemsstaterna, och många har valt att begränsa och reglera marknadsföringen av tobak för att minska den beroendeframkallande produktens attraktionskraft. Genom detta har de skillnader som därmed uppstått mellan de nationella lagarna och författningarna resulterat i att de ekonomiska aktörerna behandlas olika på den inre marknaden.

3. RÄTTSLIG GRUND

Detta förslag grundas på artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i fördraget, med utgångspunkt i en hög skyddsnivå när det gäller folkhälsa. Hänsyn tas också till de folkhälsofrågor som medlemsstaterna har uppmärksammat kommissionen på (artikel 95.8).

Vid utarbetandet av detta förslag har kommissionen tagit vederbörlig hänsyn till EG-domstolens utslag enligt ovan. Denna dom upphävde direktiv 98/43/EG om tobaksreklam samtidigt som den klargjorde villkoren för antagande av direktiv med artikel 95 i EG-fördraget [2] som rättslig grund.

[2] Se punkterna 98, 100, 111 och 117 i domen.

4. ÖVERSIKT AV NATIONELL LAGSTIFTNING

De flesta medlemsstaterna har antagit lagstiftning för att reglera tobaksreklam och tobaksrelaterad sponsring. Andra håller på att utarbeta förslag till lagstiftning på detta område. Den nationella lagstiftnings räckvidd varierar i stor utsträckning. Alla medlemsstater har dock införlivat direktiv 89/552/EEG, som innehåller ett förbud mot TV-reklam för tobaksvaror (artiklarna 13 och 17).

Vid en jämförelse av nationell lagstiftning om reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring kan tre olika kategorier av länder särskiljas.

4.1 Begränsade restriktioner mot tobaksreklam

4.1.1 Luxemburg [3]

[3] Lag av den 24 mars 1989 om restriktioner för tobaksreklam och förbud mot rökning på vissa platser. Règlement grand-ducal d'exécution av den 6 mars 1995.

Reklam är tillåten enbart på försäljningsställen och i tidningar samt under vissa förutsättningar på affischer. Innehållet i reklamen är underkastat restriktioner och hälsovarningar är obligatoriska.

4.1.2 Sverige [4]

[4] Tobakslag (1993:581) utfärdad i Stockholm den 3 juni 1993.

All marknadsföring av tobaksvaror måste vara måttfull. Det är t.ex. inte tillåtet att annonsera utomhus på offentliga platser eller inomhus där huvudsakligen personer under 20 år vistas. Samma måttfullhetskrav gäller även för gratisutdelning och sponsring. Kommersiella annonser i tidningar, TV och radio är förbjudna om de är avsedda att marknadsföra tobaksvaror till konsumenter.

Ett förbud mot indirekt reklam planeras. Detta kräver dock ett tillägg till tryckfrihetsförordningen.

4.1.3 Spanien [5]

[5] Nationell lagstiftning: Lag nr 34/1988 om reklam, lag nr 25/1994.

Tobaksreklam är förbjuden bara i TV och på platser där tobak inte får säljas eller brukas. Personer eller företag får inte sponsra TV-program om deras huvudsakliga verksamhet består i att tillverka eller sälja sådana produkter som det är förbjudet att göra reklam för. Några autonoma regioner går ännu längre och förbjuder till exempel reklam i program eller publikationer som riktar sig till minderåriga, reklam utomhus eller gratisutdelning (till minderåriga eller till alla).

4.1.4 Grekland [6]

[6] Två ministerbeslut av den 29 maj 1989 om tobaksreklam.

Direkt och indirekt tobaksreklam är förbjuden i TV och radio. I andra medier - biofilm eller tidningar - får tobaksreklam förekomma bara om den är försedd med en hälsovarning. Reklam för tobaksvaror är förbjuden på hälso- och sjukvårdsinrättningar, skolor, fritidsgårdar och idrottsanläggningar.

4.1.5 Tyskland [7]

[7] Lag av den 9 september 1997, ändrad den 20 juli 2000.

Tobaksreklam i TV och radio är förbjuden. För andra medier gäller restriktioner beträffande innehållet i reklamen: den får inte innehålla påståenden eller beskrivningar som skulle kunna ge intryck av att tobaksbruk är ofarligt för hälsan; den får inte riktas till ungdomar; den får inte tillråda rökning; den får inte presentera tobaksvaror som naturprodukter. Det är också förbjudet att marknadsföra tobaksvaror med vilseledande eller bedrägliga metoder.

4.1.6 Österrike [8]

[8] Tobakslag (BGBl. 431/1995).

Tobaksreklam är förbjuden i vissa fall, nämligen i TV och radio, på bioföreställningar som är öppna för ungdom, inom synhåll för skolor och fritidsgårdar, eller när den särskilt vänder sig till ungdomar. Vissa restriktioner finns när det gäller reklam för vissa cigaretter (utan filter...) eller innehållet i denna reklam (när den visar rökande ungdomar som modeller eller använder serietidningar...). Gratisutdelning av tobaksvaror är förbjuden. Det är också förbjudet att till barn och ungdomar dela ut varor som har anknytning till tobaksvaror och att dela ut reklamartiklar avsedda för barn. Reklam för tobaksvaror får heller inte kombineras med reklam för andra varor. Reklam genom affischer, tryckta medier eller biofilm måste vara försedd med en hälsovarning. Restriktionerna får inte kringgås genom indirekt reklam för tobaksvaror genom förpackningar som liknar tobaksvaror. Sponsring är tillåten när den följer ovannämnda restriktioner.

4.2 Totalförbud mot tobaksreklam

4.2.1 Frankrike [9]

[9] Lag nr 91-32 av den 10 januari 1991 om kontroll av missbruk av tobak och alkohol (Loi Evin).

Frankrike har regler som grundar sig på ett totalt förbud mot (direkt och indirekt) reklam för tobaksvaror, även om vissa undantag medges (reklam på försäljningsställen, under strikta villkor). Förbudet gäller även sponsring och gratisutdelning. På varje tobaksprodukts förpackning finns en hälsovarning.

4.2.2 Italien [10]

[10] Lag nr 52 av den 22 februari 1983, D. M. nr 425 av den 30 november 1991.

All direkt och indirekt reklam för tobaksvaror och andra varor (som är försedda med en symbol för tobaksvaror) som syftar eller leder till marknadsföring av tobak är förbjuden. Tobaksförpackningen skall vara försedd med en hälsovarning. Det finns dock inga regler för sponsring av evenemang till förmån för tobaksvaror.

4.2.3 Portugal [11]

[11] Dekret nr 421/80 av den 30 september 1980, dekret nr 226/83 av den 23 maj 1983, ändrat genom dekret nr 330/90 av den 23 oktober 1990 (reklambestämmelse) och genom dekret nr 275/98 av den 9 september 1998.

I Portugal gäller ett totalförbud mot all reklam för tobaksvaror i alla medier som omfattas av den portugisiska statens domsrätt (utom vid vissa idrottsevenemang fram till 2001). Personer eller företag vars huvudsakliga verksamhet består i tillverkning eller försäljning av tobaksvaror får inte sponsra TV-program.

4.2.4 Finland [12]

[12] Lag om åtgärder för inskränkande av tobaksrökning, 693/1976 (ändringar sedan 1976).

Direkt och indirekt reklam för tobak, tobaksprodukter, tobaksimitationer och rökdon är förbjuden. Med indirekt reklam avses även marknadsföring av tobaksvaror genom reklam för andra varor med hjälp av en symbol som kan identifieras med en tobaksprodukt. Det är förbjudet att associera tobak med försäljning av andra varor eller tillhandahållande av tjänster. Denna lag gäller inte reklam i utländska tryckta publikationer, vars huvudsakliga ändamål inte är att göra reklam för tobak.

4.3 Pågående lagändringar

4.3.1 Förenade kungariket [13]

[13] Förslag till lag om tobaksreklam och marknadsföring av tobak av den 14 december 2000 (Lagförslag 6).

I lagförslaget om tobaksreklam och marknadsföring av tobak förbjuds sådan reklam och marknadsföring som syftar eller leder till att en tobaksprodukt främjas. Det inkluderar reklam i tidningar eller elektroniska medier, gratisutdelning, utnyttjande av tobaksmärken för andra varor ("brandsharing") och sponsring (om den syftar eller leder till att en tobaksprodukt marknadsförs). De huvudsakliga undantagen utgörs av reklam på försäljningsställen, meddelanden som tobaksbranschen utformat för personer inom branschen samt annonsering i publikationer för vilka Förenade kungariket inte utgör den viktigaste marknaden. Tobakshandlare får göra mer omfattande reklam utanför och inne i sina butiker.

4.3.2 Irland

Nuvarande situation: Lagen om tobaksvaror (reglering av reklam, sponsring och marknadsföring), 1978 (nr 27, 1978). Ytterligare föreskrifter antogs 1991, 1996 och 2000.

Reklam i elektroniska och tryckta medier är förbjuden (med mycket begränsade undantag), liksom sponsring som innebär reklam för tobaksvaror.

Nytt lagförslag: All reklam för tobaksvaror, för tillverkarens namn eller varumärkesprofil skall förbjudas, inklusive reklam på försäljningsställen. Att sälja, distribuera och utarbeta material som innehåller tobaksreklam kommer att bli straffbart. All sponsring kommer att förbjudas, även sådan som inte direkt innebär reklam.

4.3.3 Nederländerna

Nuvarande situation: Tobaksindustrin har egna regler för all slags marknadsföring av tobak (utom för tobaksreklam i radio och TV och tobaksbolags sponsring av TV-program, eftersom sådan reklam och sponsring är förbjuden enligt tobakslagen och medielagen). Några viktiga bestämmelser är restriktionerna när det gäller tobaksreklam på biografer samt utdelning av gratisprover och reklam till förmån för ungdomar.

Lagförslag: Regeringen har gjort en ny ändring i det lagförslag som lagts fram för parlamentet om att förstärka tobakslagen (Kamerstukken II, 1998-1999, 26 472, nr 1-7). All direkt och indirekt marknadsföring, reklam och sponsring till förmån för tobak skall förbjudas så snart som möjligt (med undantag av begränsad annonsering på försäljningsställen). Undantag görs när det gäller vid vilken tidpunkt bestämmelserna skall börja tillämpas på sponsring och reklam i pressen.

4.3.4 Danmark [14]

[14] Lagförslag nr L 134, framlagt den 13 december 2000 (Förslag till lag om förbud mot tobaksreklam), planeras träda i kraft den 1 juli 2001.

All reklam för tobaksvaror är förbjuden. De viktigaste undantagen gäller följande: meddelanden till specialister inom branschen; reklam på försäljningsställen (enligt stränga villkor); reklam i publikationer som ges ut i andra länder, om inte huvudsyftet är att göra reklam för tobak i Danmark; användning av ett namn som före den 13 december 2000 har använts både för tobaksvaror och för andra varor för att göra reklam för dessa andra varor på ett sådant sätt att det tydligt skiljer sig från hur namnet återges på en tobaksvara; användning av ett välkänt namn på tobaksvaror för att göra reklam för andra varor och tjänster när de andra varorna och tjänsterna marknadsförs bara inom ett begränsat geografiskt område. Sponsring till förmån för tobaksvaror är förbjuden liksom all distribution som syftar till att främja försäljning av tobaksvaror.

4.3.5 Belgien [15]

[15] Lag av den 10 december 1997 om tobaksreklam.

Både direkt och indirekt tobakssponsring och tobaksreklam är förbjuden (gratisutdelning och reklam för märkesdiversifierade produkter betraktas som indirekt reklam). Undantag gäller för försäljningsställen och publikationer som trycks utomlands om Belgien inte är huvudmarknaden.

Genom beslut i Cour d'arbitrage (beslut nr 102/99 av den 30 september 1999) upphävdes bestämmelserna om sponsring av internationella evenemang och om indirekt reklam. Andra domstolsmål väntar fortfarande på avgöranden.

5. INTERNATIONELLA REKOMMENDATIONER OCH KONVENTIONER

Bestämmelserna i detta förslag är förenliga med de rekommendationer som lämnats av kommissionens rådgivande kommitté för förebyggande av cancer [16] och av Världshälsoförsamlingen (World Health Assembly) inom WHO [17]. I de föreslagna bestämmelserna beaktas också det yttrande om en socialt ansvarsmedveten tobakspolitik inom gemenskapen som kommissionens konsumentkommitté antog den 14 juni 1998.

[16] KOM(96) 609 slutlig - bilaga.

[17] Tobacco or Health, a status report, WHO, Genève, 1997, s. 49.

Uppmärksamheten riktas särskilt mot det arbete för att förebygga rökning som görs inom Världshälsoorganisationen (WHO). Vid det 52:a mötet i Världshälsoförsamlingen (World Health Assembly) den 24 maj 1999 beslutade man att inrätta ett mellanstatligt förhandlingsorgan för att utarbeta och förhandla fram WHO:s ramkonvention om tobaksreglering med eventuella tillhörande protokoll, med möjlighet till medverkan av regionala organisationer för ekonomisk integration. Kommissionen deltar i dessa förhandlingar på grundval av ett mandat som rådet beviljade i oktober 1999. Det första förhandlingsmötet har redan ägt rum och det andra hölls den 29 april-5 maj 2001.

I samband med förhandlingarna om denna konvention kommer man att lägga vikt vid att utarbeta bestämmelser som reglerar tobaksreklam, sponsring och andra former av marknadsföring. Detta kommer att påverka gemenskapens nuvarande regelverk.

I Världsbankens rapport om bekämpning av tobakskonsumtion [18] dras slutsatsen att förbud mot reklam och marknadsföring är effektiva bara om de är övergripande och omfattar alla medier och all användning av varumärkesnamn och logotyper.

[18] Curbing the Epidemic, World Bank, Washington, 1999.

6. UTVECKLING AV GEMENSKAPSREGLERNA

Tobaksreklam och tobakssponsring i TV är helt förbjuden enligt den ändrade lydelsen av rådets direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. Enligt detta direktiv är all TV-reklam för cigaretter och andra tobaksvaror förbjuden (artikel 13). Det föreskrivs även att TV-program inte får sponsras av tobakstillverkare (artikel 17).

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror upphävdes av EG-domstolen den 5 oktober 2000 genom mål C-376/98.

7. INNEHÅLLET I DETTA FÖRSLAG

7.1 Inledning

Informationsspridningen i de femton medlemsstaterna får en alltmer transnationell karaktär. Till följd av detta kommer befolkningen i en medlemsstat alltmer i kontakt med medier i andra medlemsstater, antingen genom radio, television, film, tidningar, informationssamhällets tjänster eller affischer. Reklamen för tobaksvaror följer denna trend, särskilt beroende på dess centraliserade karaktär och det faktum att multinationella tillverkare använder sig av teman som har gemenskapstäckande - för att inte säga internationell - dragningskraft.

Reklam är en viktig ekonomisk verksamhet som vilar på de mest de grundläggande rättigheterna. Lagstiftarna i medlemsstaterna har dock känt ett behov av att begränsa dessa rättigheter för att tillvarata allmänhetens intressen och särskilt för att skydda hälsan. Dessa restriktioner, som ofta innebär ett totalförbud, gäller särskilt reklam för vissa varor, oberoende av om försäljningen är laglig eller ej. Sådana restriktionen finns i medlemsstaterna för t.ex. narkotika, vapen, läkemedel, alkohol, leksaker, etc.

7.2 Tobaksreklam och den inre marknaden

De ovan angivna skillnaderna mellan medlemsstaternas bestämmelser skapar hinder för spridningen av reklammedier, varor och tjänster. Dessa hinder är inte bara potentiella utan verkliga. Kommissionen har i detta sammanhang redan tagit emot klagomål från flera medlemsstater.

Upprättandet av den inre marknaden i enlighet med artikel 14 i fördraget förutsätter en harmonisering av nationella bestämmelser om reklam för tobaksvaror i vissa informationsmedier, även i radiosändningar.

Det är viktigt att säkerställa den fria rörligheten för varor och för de medier som gör reklam för dessa varor, och det fria tillhandahållandet av tjänster på detta område samt att förhindra att det dyker upp handelshinder på grund av att de nationella bestämmelserna om direkt reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring inte respekteras.

Med hänsyn till den nuvarande lagstiftningen i medlemsstaterna och till EG-domstolens rättspraxis [19] kan en harmonisering på detta område endast grundas på ett förbud mot reklam i tidningar och andra tryckta publikationer och mot sponsring som inbegriper mer än en medlemsstat. Om dessa bestämmelser skall kunna tillämpas och bli samstämmiga måste även reklam på Internet och gratisutdelning omfattas.

[19] Mål C-376/98 av den 5 oktober 2000.

Hälsoskyddskraven fastställs tydligt i bestämmelserna i artikel 95 i fördraget, som rör upprättandet av den inre marknaden. I artikel 95.3 föreskrivs följande: "Kommissionen skall i sina förslag enligt punkt 1 om hälsa, säkerhet samt miljö- och konsumentskydd utgå från en hög skyddsnivå...". Gemenskapens lagstiftare måste därför beakta de hälsoskyddskrav som direkt påverkar upprättandet av den inre marknaden och dess funktion.

Som framgår av översikten över den nationella lagstiftningen är många medlemsstater på väg mot allt strängare restriktioner för reklam. Även utan åtgärder från gemenskapens sida verkar det som om den naturliga utvecklingen på detta område är att de enskilda medlemsstaterna inom gemenskapen till slut kommer att stifta lagar om förbud mot all tobaksreklam. Trots denna utveckling finns det dock fortfarande betydande skillnader beträffande metoder och innehåll på nationell nivå.

Samma utveckling sker på internationell nivå, vilket framgår av de pågående förhandlingarna om Världshälsoorganisationens ramkonvention om tobaksreglering. Ett första steg mot en harmonisering på detta område, genom reglering av reklam i tidningar och sponsring över nationsgränserna, skulle därför bidra till att garantera en fri omsättning av sådana metoder och medel för reklam utan några som helst hinder. En tilläggsbestämmelse om reklam via informationssamhällets tjänster, radiosändningar och gratisutdelning tycks också krävas för att komplettera bestämmelserna för den inre marknaden och för att undvika att de kringgås.

Restriktioner för konkurrensvillkoren kan också uppstå på grund av de skilda bestämmelserna om tobaksrelaterad sponsring, särskilt när det gäller idrottsevenemang.

7.3 Tobakskonsumtionens inverkan på hälsan

I Europeiska unionen har tobakskonsumtion - särskilt cigarrettrökning - allmänt blivit en socialt acceptabel vana som särskilt bland ungdomar har fått en positiv framtoning genom reklamen. Tobakskonsumtionen är nu ett av de stora hälsoproblemen. Riskerna med rökning kan delas in i två kategorier:

7.3.1 Risker för den enskilde rökaren: hälften kommer till slut att dö av sitt missbruk om de inte kan sluta

Studier av långvarig cigarrettrökning som påbörjas i tidig vuxenålder och sedan fortgår under hela livet visar att det finns stora risker. I genomsnitt dör hälften av alla vanerökare av sitt tobaksbruk, en fjärdedel som äldre och en fjärdedel som medelålders (35-69) [20]. De som dör av tobak på äldre dagar kan mycket väl tänkas avlida av någon annan orsak några år senare, men de som dör som medelålders sänker i genomsnitt sin förväntade livslängd med 20-25 år. Men även de medelålders personer som slutar röka innan de blir sjuka undviker i stor utsträckning risken att dö av tobak, och det är ännu effektivare att sluta röka tidigare [21].

[20] Doll R, Peto R, Wheatley K, Gray R, Sutherland I. Mortality in relation to smoking: 40 years' observations on male British doctors. BMJ 1994; 309: 901-11.

[21] Peto R, Lopez AD, Boreham J, Thun M, Heath C Jr. Mortality from smoking in developed countries 1950-2000. Oxford University Press, Oxford, 1994.

7.3.2 Risker för EU-befolkningen: 0,5 miljoner dödsfall (0,4 miljoner män + 0,1 miljoner kvinnor) per år på grund av tobak

I de flesta EU-länder börjar män röka före kvinnor. Trots att antalet dödsfall på grund av tobak bland män inom EU nu har stabiliserats vid 0,4 miljoner per år, ökar tobakskonsumtionen fortfarande bland kvinnor, vilket innebär att 0,1 miljoner kvinnor dör av tobaksrökning varje år inom EU. Av dessa dödsfall medför 0,2 miljoner cancer och 0,3 miljoner andra sjukdomar. Tobak orsakar nu omkring 25 % av alla dödsfall i cancer inom EU (39 % för män och 8 % bland kvinnor - antalet dödsfall orsakade av tobak stiger dock fortfarande för kvinnor). Man kan inte undvika att dö när man är gammal, men det går att undvika att dö i medelåldern. En fjärdedel av alla dödsfall i medelåldern inom EU orsakas nu av tobak. Om den nuvarande mortalitetsutvecklingen fortsätter kommer under de kommande 40 åren 20 miljoner dödsfall inom EU att beror på tobak, hälften bland medelålders och hälften bland äldre. Endast om många vuxna som nu röker skulle sluta kan dessa siffror märkbart sänkas [22].

[22] Peto R, Darby S, Deo H, Silcocks P, Whitley E, Doll R. Smoking, smoking cessation, and lung cancer in the UK since 1950: combination of national statistics with two case-control studies. BMJ 2000; 321: 323-9.

Beträffande de subtila följderna av reklamen för en tobaksvara finns ett belysande exempel från Förenade kungariket. Två tredjedelar av de vuxna rökarna i denna medlemsstat säger att de vill sluta, men hälften av dem ansåg att det inte kan vara så farligt att röka eftersom regeringen i så fall inte skulle tillåta tobaksreklam [23]. För att ta itu med denna fråga kommer medlemsstaten nu att utarbeta förslag till lagstiftning. I en rapport som beställts av det tyska hälsovårdsministeriet dras på samma sätt slutsatsen att "uppgifterna är så entydiga att de motiverar hälsovårdsåtgärder med ett förbud mot reklam" [24].

[23] Economics & Operational Research Division. Effects of tobacco advertising on tobacco consumption (sid 21). UK Department of Health 1992.

[24] Advertising and tobacco consumption, Harewinkel and Pohl, Kiel, 1998.

Medlemsstaterna är medvetna om den här situationen och de prioriterade redan 1986 förhindrande av rökning som ett av målen i programmet Europa mot cancer. Prioriteringen har kvarstått i följande program. Vidare antog kommissionens cancerspecialistkommitté en rekommendation i Helsingfors i oktober 1996, som ingick i bilagan till meddelandet från kommissionen om gemenskapens nuvarande och dess planerade roll när det gäller bekämpning av tobak och rökning [25]. Detta prioriterade mål avspeglades också i kommissionens rapport till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om de framsteg som gjorts när det gäller skyddet mot tobakskonsumtionens skadliga inverkan på folkhälsan [26].

[25] KOM(96) 609 slutlig.

[26] KOM(1999) 407 slutlig.

7.4 Reklamens inverkan på tobakskonsumtionen

Reklamen verkar vara en av de faktorer som gör att marknaden för tobaksvaror expanderar. De många ord och bilder som försöker marknadsföra konsumtion av tobaksvaror skyler över alla antydningar om att tobak kan vara skadlig och uppmuntrar ungdomar till att anamma ett i deras tycke acceptabelt socialt beteendemönster.

Trots att det inte är allmänt accepterat att reklamen är den enda och direkta faktor som gör att människor prövar på att röka eller blir beroende av tobak, så kvarstår dock det faktum att den har en avgörande betydelse i marknadsföring av tobaksvaror. Det verkar i de flesta fall som att vanan att röka förvärvas i barndomen eller under uppväxtåren. Cirka 60 % av rökarna började vid 13 års ålder och mer än 90 % innan de fyllde 20 år. Med hänsyn till att bara ungefär 10 % av de nuvarande rökarna började röka som vuxna, är det bland ungdomar som det största antalet nya rökare rekryteras [27]. Produktens vanebildande karaktär skiljer den från andra konsumentvaror som marknadsförs på samma intensiva sätt till allmänheten.

[27] Tye, J.B., Warner, K.E., and Glanz, S.A., "Tobacco advertising and consumption: evidence of a causal relationship". World Smoking and Health. 1988, s. 6-13.

Enligt tobaksindustrin är syftet med reklamen helt enkelt att övertala rökare att byta märke, så att konkurrensen ökar mellan de olika varorna på marknaden [28]. All reklam syftar per definition till att öka de berörda produkternas marknadsandelar. Olika undersökningar visar emellertid att rökare är mycket trogna sitt tobaksmärke och att cigaretter tillhör de varor som har den högsta märkeslojaliteten [29].

[28] Tye, J.B., Warner, K.E., and Glanz, S.A., "Tobacco advertising and consumption: evidence of a causal relationship". Public Health Policy. 1988, s. 492-508.

[29] Agence FCB/Autres produits. Kapferer et Laurent, 1983.

Allestädes närvarande tobaksreklam påverkar medvetenheten i alla befolkningsgrupper: barn och vuxna, rökare och icke-rökare och inte minst de rökare som skulle vilja sluta. Särskilt när det gäller barn, som ofta kommer i kontakt med cigarrettrökning i mycket tidig ålder, är det rimligt att anta att de kan bli vanerökare enbart på grund av den reklam för märkeslojalitet som de har utsatts för. Om reklamen inte hade någon effekt på den verkliga konsumtionen skulle tobakskonsumtionen utan tvivel snabbt sjunka till följd av befolkningsutvecklingen och rökarnas förtida död i tobaksrelaterade sjukdomar.

Framhävandet av reklamens betydelse för tobaksvaror utesluter inte andra faktorer kan bidra till att ungdomar lockas att börja röka, t.ex. hur vänner, lärare, föräldrar, släktingar och kända personer och andra förebilder uppträder. Det är dock ett faktum att tobaksreklamen arbetar på att frammana en bild av trivsel, äventyr och personlighetskult, den griper med andra ord tag i fantasin.

Reklambudgeten för tobaksvaror i de femton medlemsstaterna överstiger inte 3 % av den totala reklambudgeten för alla varor eller tjänster.

I Norge gäller sedan 1975 ett totalförbud mot tobaksreklam. Under de åtta år som föregick införandet av förbudet ökade försäljningen av annonser av alla slag med 3,9 % medan den ökade med 5,6 % under de åtta åren efter det att förbudet hade trätt i kraft. Detta exempel visar att ett förbud mot reklam inte försämrar tidningarnas ekonomi.

8. ÖVERSYN OCH RAPPORTERING

Framsteg görs naturligtvis hela tiden när det gäller vetenskapliga data om tobak och tobakskonsumtion. De tekniska aspekterna av reklamen för sådana varor måste ses över, bl.a. när det gäller definitionen av informationssamhällets tjänster, efterlevnaden av restriktioner mot tobaksreklam genom informationssamhällets tjänster och metoderna för indirekt reklam, samtidigt som man säkerställer en hög folkhälsoskyddsnivå och tar hänsyn till nya vetenskapliga rön, konsumentskydd och konsumentupplysning. Utvecklingen av lagstiftningen i medlemsstaterna behöver också ses över. Det är därför viktigt med ett förfarande för översyn för att se till att den inre marknaden fungerar på ett smidigt sätt.

För att garantera insyn och en snabb förmedling av information föreslås därför att kommissionen rapporterar till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om hur detta förslag till direktiv tillämpas, och vid behov lämnar nya förslag för att anpassa direktivet till utvecklingen när det gäller reklam för tobaksvaror. Härvid skall kommissionen beakta eventuell ny utveckling som grundar sig på vetenskapliga fakta och samtidigt utgå från en hög folkhälsoskyddsnivå (artikel 95).

9. PÅFÖLJDER VID ÖVERTRÄDELSER AV GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN FÖR DEN INRE MARKNADEN

I kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om påföljdernas betydelse för genomförandet av gemenskapslagstiftningen för den inre marknaden [30] av den 3 maj 1995 fastställs grundläggande riktlinjer för påföljder när det gäller den inre marknaden. Detta meddelande följdes av rådets resolution av den 29 juni 1995 om enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsrätten och om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av dennas bestämmelser om den inre marknaden [31]. Efter den intensiva aktivitet som krävdes för att upprätta den inre marknaden är det nu viktigt att fokusera på att de införda gemensamma reglerna skall fungera effektivt. Det gäller särskilt att säkerställa att gemenskapsåtgärderna faktiskt genomförs.

[30] KOM(95) 162 slutlig.

[31] EGT C 188, 22.7.1995, s. 1.

En standardbestämmelse har därför införts för att säkerställa att medlemsstaterna vidtar lämpliga och effektiva åtgärder för att kontrollera genomförandet av de bestämmelser som antas med stöd av detta direktiv i överensstämmelse med nationell lagstiftning. Det finns också bestämmelser om ingripande av personer eller organisationer som har ett berättigat intresse av att förhindra verksamhet som strider mot bestämmelserna i detta direktiv.

10. SLUTSATSER

Detta förslag till direktiv skall reglera reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring, utom sådan reklam och sponsring i TV som redan omfattas av annan gemenskapslagstiftning. Syftet är att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar för att undanröja hinder i den inre marknadens funktion med sikte på att säkerställa fri rörlighet för varor och tjänster enligt bestämmelserna i direktivet. I förslaget föreskrivs slutligen ett förfarande för rapportering i syfte att beakta ny vetenskaplig utveckling som påverkar upprättandet av den inre marknaden och dess funktion.

2001/0119 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [32],

[32] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [33],

[33] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [34],

[34] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [35], och

[35] Europaparlamentets yttrande om [...].

av följande skäl:

1. Medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring skiljer sig åt. Sådan reklam och sponsring passerar i vissa fall medlemsstaternas gränser eller inbegriper evenemang som anordnas på internationell nivå och som utgör verksamhet som omfattas av artikel 49 i fördraget. Skillnaderna i nationell lagstiftning kan leda till ökade hinder för den fria rörligheten mellan medlemsstaterna för de varor och tjänster som stöder sådan reklam och sponsring. När det gäller reklam i tidningar har vissa hinder redan påträffats. När det gäller sponsring kan snedvridningen av konkurrensvillkoren komma att öka, vilket redan har noterats i samband med att vissa idrotts- och kulturevenemang har anordnats.

2. Dessa hinder bör undanröjas, och i detta syfte bör i vissa fall de bestämmelser som gäller reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring tillnärmas. Det behöver särskilt anges i vilken utsträckning tobaksreklam kan tillåtas i vissa typer av publikationer.

3. Enligt artikel 95.3 i fördraget skall kommissionen i sina förslag som rör upprättandet av den inre marknaden och dess funktion utgå från en hög hälsoskyddsnivå. Även Europaparlamentet och rådet strävar inom ramen för sina befogenheter efter att uppnå detta mål. Den lagstiftning i medlemsstaterna som skall tillnärmas är avsedd att skydda folkhälsan genom att den reglerar marknadsföringen av tobak, som är en beroendeframkallande produkt som orsakar över en halv miljon dödsfall om året inom gemenskapen, och genom att den förhindrar att ungdomar till följd av marknadsföringen börjar röka vid låg ålder och blir beroende.

4. Omsättningen av publikationer som tidskrifter, dagstidningar och veckotidningar på den inre marknaden är utsatt för en betydande risk för hinder i den fria rörligheten, till följd av de lagar och andra författningar i medlemsstaterna som förbjuder eller reglerar tobaksreklam i dessa medier. För att säkerställa fri omsättning av alla sådana medier på den inre marknaden, måste tobaksreklamen på den inre marknaden begränsas till de veckotidningar och tidskrifter som inte är avsedda för allmänheten, till exempel branschtidningar och publikationer som ges ut och trycks i tredje land och som inte i första hand är avsedda för gemenskapens marknad.

5. Medlemsstaternas lagar och andra författningar om vissa typer av sponsring av tobaksvaror med verkan över nationsgränserna leder till en betydande risk för snedvridning av konkurrensvillkoren för denna verksamhet på den inre marknaden. För att undvika denna snedvridning bör sådan sponsring förbjudas bara för den verksamhet eller de evenemang som har en verkan över nationsgränserna, utan någon reglering av sponsring på rent nationell nivå, vilket i annat fall kan vara ett sätt att kringgå de restriktioner som gäller för direkt reklam.

6. Informationssamhällets tjänster används i allt större utsträckning som metod för att göra reklam för tobaksvaror i takt med att allmänheten i ökad utsträckning utnyttjar och får tillgång till sådana tjänster. Dessa tjänster, liksom radiosändningar, som också kan överföras genom informationssamhällets tjänster, är särskilt attraktiva och tillgängliga för unga konsumenter. Tobaksreklam i dessa båda medier är i sig transnationell och bör därför regleras på gemenskapsnivå.

7. Gratisutdelning av tobaksvaror omfattas av restriktioner i flera medlemsstater, eftersom detta så ofta kan leda till beroende. Gratisutdelning har förekommit i samband med sponsring av evenemang som har effekter över nationsgränserna och bör därför förbjudas.

8. Internationellt tillämpliga standarder för reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring håller på att förhandlas fram i samband med utarbetandet av Världshälsoorganisationens (WHO) ramkonvention om tobaksreglering. Genom dessa förhandlingar skall det införas bindande internationella regler, som kompletterar bestämmelserna i detta direktiv.

9. Genomförandet av detta direktiv i medlemsstaterna och kartläggningen av ytterligare hinder för den inre marknadens smidiga funktion bör ses över. I detta syfte bör kommissionen ges möjlighet att upprätta en rapport, som vid behov åtföljs av de förslag som krävs. Det bör skapas en möjlighet inom ramen för de relevanta gemenskapsprogrammen att studera hur detta direktiv inverkar på folkhälsan.

10. Medlemsstaterna bör vidta lämpliga och effektiva åtgärder för att säkerställa kontrollen av genomförandet av de bestämmelser som antas med stöd av detta direktiv i enlighet med nationell lagstiftning, i överensstämmelse med kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om påföljdernas betydelse för genomförandet av gemenskapslagstiftningen för den inre marknaden [36] och med rådets resolution av den 29 juni 1995 om enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsrätten och om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av dennas bestämmelser om den inre marknaden [37]. Dessa åtgärder bör innefatta bestämmelser enligt vilka personer eller organisationer som har ett berättigat intresse av att förhindra verksamhet som strider mot detta direktiv har rätt att ingripa.

[36] KOM(95) 162 slutlig.

[37] EGT C 188, 22.7.1995, s. 1.

11. De påföljder som föreskrivs i detta direktiv bör inte påverka andra påföljder eller rättsliga åtgärder som anges i nationell lagstiftning.

12. Reklam för humanläkemedel omfattas av rådets direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföring av humanläkemedel [38]. Reklam för produkter som är avsedda för tobaksavvänjning omfattas inte av det här direktivet.

[38] EGT L 113, 30.4.1992, s. 13.

13. Detta direktiv bör inte påverka bestämmelserna i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television [39], enligt vilket all TV-reklam för cigaretter och andra tobaksvaror är förbjuden. I direktiv 89/552/EEG föreskrivs att TV-program inte får sponsras av fysiska eller juridiska personer, vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av produkter eller tillhandahållande av tjänster för vilka reklam är förbjuden enligt direktivet. Även teleshopping med tobaksprodukter är förbjuden enligt direktiv 89/552/EEG.

[39] EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet ändrat genom direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).

14. Reklamens transnationella karaktär behandlas i rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam [40]. Direktiv 2001/37/EG av den X.X.2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror [41] innehåller bestämmelser om vilseledande produktbeskrivningar på tobaksvarors förpackningar, vilka också har effekter över nationsgränserna.

[40] EGT L 250, 19.9.1984, s. 17. Direktivet ändrat genom direktiv 97/55/EG (EGT L 290. 23.10.1997, s. 18).

[41] EGT L

15. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror [42] ogiltigförklarades av domstolen i mål C-376/98, Förbundsrepubliken Tyskland mot Europaparlamentet och Europeiska unionens råd [43]. Hänvisningar till direktiv 98/43/EG bör därför tolkas som hänvisningar till det här direktivet.

[42] EGT L 213, 30.7.1998, s. 9.

[43] REG 2000, s. I-8419.

16. I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen är det nödvändigt och lämpligt för att förverkliga det grundläggande målet med en väl fungerande inre marknad att reglera reklam för tobaksvaror och tobaksrelaterad sponsring. Detta direktiv inskränker sig till det som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget.

17. Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Detta direktiv avser särskilt att säkerställa respekten för den grundläggande yttrandefriheten.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Tillämpningsområde

Detta direktiv skall tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för tobaksvaror och marknadsföring av dessa varor

a) i tidningar och andra tryckta publikationer,

b) i radiosändningar,

c) i informationssamhällets tjänster, och

d) genom tobaksrelaterad sponsring, inklusive gratisutdelning av tobaksvaror.

Avsikten är att säkerställa fri rörlighet för berörda medier och därmed förknippade tjänster samt att undanröja hinder för den inre marknadens funktion.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv skall följande definitioner gälla:

a) tobaksvaror: alla produkter som är avsedda att rökas, snusas, sugas på eller tuggas om de är tillverkade, även delvis, av tobak,

b) reklam: varje form av kommersiellt meddelande som syftar till, eller som direkt eller indirekt leder till, marknadsföring av tobaksvaror,

c) sponsring: varje form av offentligt eller privat bidrag till ett evenemang, en verksamhet eller en enskild person som syftar till, eller som direkt eller indirekt leder till marknadsföring av en tobaksvara,

d) informationssamhällets tjänster: tjänster enligt definitionen i artikel 1.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG [44].

[44] EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

Artikel 3

Reklam i tryckta medier och i informationssamhällets tjänster

1. Reklam i tidningar och andra tryckta publikationer får bara ske i publikationer som uteslutande är avsedda för personer som är yrkesverksamma inom tobaksbranschen samt i publikationer som ges ut och trycks i tredje land, när dessa publikationer inte i första hand är avsedda för gemenskapens marknad.

Övrig reklam i tidningar och andra tryckta publikationer skall vara förbjuden.

2. Reklam som inte tillåts i tidningar och andra tryckta publikationer är inte heller tillåten i informationssamhällets tjänster.

Artikel 4

Radioreklam och sponsring

1. Alla former av radioreklam för tobaksvaror skall vara förbjudna.

2. Radioprogram får inte sponsras av företag vars huvudsakliga verksamhet är tillverkning eller försäljning av tobaksvaror.

Artikel 5

Sponsring av evenemang

1. Sponsring av evenemang och verksamhet som inbegriper eller äger rum i flera medlemsstater eller som på något annat sätt ger effekter över nationsgränserna skall vara förbjuden.

2. All gratisutdelning av tobaksvaror i samband med sponsring av sådana evenemang som avses i punkt 1, som syftar till, eller som direkt eller indirekt leder till marknadsföring av sådana varor skall vara förbjuden.

Artikel 6

Rapport

Kommissionen skall senast fem år efter det att direktivet har trätt i kraft lämna en rapport om genomförandet av detta direktiv till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén. Rapporten skall åtföljas av de förslag till ändringar av direktivet som kommissionen anser är nödvändiga.

Artikel 7

Efterlevnad av bestämmelserna

Medlemsstaterna skall föreskriva påföljder för överträdelser av nationella bestämmelser som har utfärdats med tillämpning av detta direktiv och skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den dag som anges i artikel 10 och alla senare ändringar som gäller dem så snart som möjligt.

Dessa föreskrifter skall innehålla bestämmelser som säkerställer att personer eller organisationer som enligt nationell lagstiftning kan styrka att de har ett berättigat intresse av att förhindra reklam, tobaksrelaterad sponsring eller andra frågor som är oförenliga med det här direktivet, kan vidta rättsliga åtgärder mot sådan reklam eller anmäla sådan reklam till ett administrativt organ som har behörighet antingen att yttra sig över klagomål eller att inleda lämpliga rättsliga förfaranden.

Artikel 8

Fri omsättning av varor och tjänster

Medlemsstaterna får inte förbjuda eller begränsa sådan fri omsättning av varor eller tjänster som följer bestämmelserna i detta direktiv.

Artikel 9

Hänvisning till direktiv 98/43/EG

Hänvisningar till direktiv 98/43/EG skall tolkas som hänvisningar till det här direktivet.

Artikel 10

Genomförande

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 juli 2005. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 11

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 12

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

KONSEKVENSANALYS FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAGEN, SÄRSKILT FÖR DE SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAGEN

1. FÖRSLAGETS TITEL

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (Text av betydelse för EES).

2. DOKUMENTETS REFERENSNUMMER

KOM(2001) 283 slutlig, 30.5.2001

3. FÖRSLAGET

Med beaktande av subsidiaritetsprincipen är syftet med detta förslag till direktiv att behandla ekonomisk verksamhet som gäller tobaksreklam i vissa medier och tobaksrelaterad sponsring, som för närvarande regleras i olika utsträckning i medlemsstaterna. Utan inre gränskontroller är det svårt att effektivt tillämpa de nationella lagar om reklam för tobaksvaror i tidningar och om tobaksrelaterad sponsring som antagits för att skydda folkhälsan på grund av tobaksvarornas vanebildande karaktär, vilket skiljer dem från andra konsumentvaror. Denna fråga har gränsöverskridande aspekter, som inte kan regleras på ett tillfredsställande sätt genom åtgärder av medlemsstaterna. Dessutom skulle en åtgärd som vidtas av en enda medlemsstat eller avsaknaden av en gemenskapsåtgärd strida mot kraven i artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i fördraget. Antagandet av bestämmelser mot tobaksreklam och tobaksrelaterad sponsring på nationell nivå skulle fullföljas och kompletteras genom antagande av gemenskapsåtgärder som tillägg till de som redan antagits genom direktiv 89/552/EEG om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. Det skulle finnas en parallellitet mellan gemenskapsåtgärder för olika slags media som används för spridning av tobaksreklam. Dessa åtgärder skulle säkerställa att reklam med indirekta metoder, gratisutdelning och utnyttjande av informationssamhällets tjänster inte skulle kunna användas för att motverka en reglering av de mera direkta formerna av reklam.

De föreslagna åtgärderna går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i fördraget, särskilt i artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95 i detta, och de följer fullt ut de principer som fastställs i det protokoll om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna som är bilagt fördraget.

4 KONSEKVENSER FÖR FÖRETAGEN

4.1 Vilka kommer att påverkas av förslaget-

- De ekonomiska sektorer som i första hand kommer att påverkas av förslaget är tillverkare av tobaksvaror och tobakshandlare. I andra hand berörs tidnings- och publikationssektorn och i tredje hand påverkas de sektorer som anordnar internationella evenemang med stöd av tobaksrelaterad sponsring. De som använder vissa märkesnamn för tobak och andra benämningar blir tvungna att se till att reklam för tobaksvaror inte sammanblandas med reklam för andra varor och tjänster.

- Beträffande storleken på företagen så berörs i huvudsak de storskaliga cigarettillverkare som är huvudannonsörerna. När det gäller andra varor än cigaretter är det reklamen för sektorn som omfattar tobak för rullning av egna cigaretter som kommer att påverkas mest. När det gäller frågan om sponsring så kommer den mest berörda sektorn att bli cigarettillverkarna. Sektorerna för sport- och kulturevenemang som organiseras på internationell nivå kommer också att beröras.

- Det finns inga särskilda geografiska områden inom gemenskapen där sådana företag förekommer.

4.2 Vilka åtgärder kommer företagen att bli tvungna att vidta för att uppfylla bestämmelserna i förslaget-

Företagen måste upphöra med reklam för tobaksvaror i tidningar och andra publikationer. Sponsring, enligt dess definition i detta direktiv, måste också förändras.

4.3 Vilka ekonomiska effekter är det sannolikt att förslaget får-

- Sysselsättning: Det föreslagna direktivet kommer att inverka positivt på sysselsättningen, eftersom de gällande bestämmelserna i medlemsstaterna om investeringar i reklam och sponsring av tobaksvaror kommer att ersättas med enhetliga bestämmelser för hela gemenskapen. För marknadsaktörerna kommer direktivet att innebära ökad tydlighet och säkerhet. Följande uttalande i en rapport från Världsbanken från 1999 bör också noteras:

"Åtgärder för begränsning av tobaksbruket skulle ha liten eller ingen effekt på den totala sysselsättningen, förutom i ett fåtal länder som har tobaksodling."

I nationella utvärderingar av bestämmelser om tobaksreklam och sponsring kommer man till en liknande slutsats. I ett nytt danskt lagförslag "ville inte tobaksindustrin lämna information om de ekonomiska konsekvenserna som lagförslaget skulle få för sektorn". De föreslagna åtgärderna anses dock inte få några administrativa konsekvenser för företagarna. När det gäller det aktuella lagförslaget om tobaksreklam i Förenade kungariket uppskattas det att tobakskonsumtionen "till slut kommer att minska med 2,5 %".

Tobaksindustrin har i alla händelser i tidigare uttalanden förnekat det finns ett samband mellan tobakskonsumtion och reklam och sponsring av deras varor, som enligt deras uppfattning är avsedd att marknadsföra ett märke mot ett annat och "att öka försäljningen till etablerade rökare och stödja dem i deras fortsatta val".

- Investeringar och skapandet av nya företag: Icke tillämpligt.

- Företagens konkurrenskraft: En harmonisering av bestämmelserna för hela den inre marknaden bedöms ha en positiv effekt för de ekonomiska aktörerna inom reklamsektorn. På samma sätt kommer en avsaknad av snedvridning av marknaden för tobaksrelaterad sponsring att vara till fördel för företagens konkurrenskraft.

4.4 Innehåller förslaget bestämmelser som tar hänsyn till de små och medelstora företages särskilda situation (lägre eller andra krav etc.)-

Nej. Sådana bestämmelser har inte heller övervägts i den nationella lagstiftning som skall harmoniseras.

5. SAMRÅD

Detta förslag ersätter direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998, som upphävdes av EG-domstolen med hänvisning till den rättsliga grunden (mål C-376/98). Förslaget innehåller i sig delar av den tidigare rättsakten. Kommissionens avdelningar har vidare genomfört samråd med många berörda parter inom tobaksbranschen och partihandeln för tobak samt med arbetstagarrepresentanter, förlagsbranschen och företrädare för folkhälsointressen.

Kommissionen fick 28 svar. I två av dessa åtog man sig att lämna synpunkter så snart förslaget har offentliggjorts.

Parterna i det första samråd som hölls bestod av sju icke-statliga organisationer (t.ex. konsumentorganisationer och folkhälsoorgan). Alla dessa gav ett starkt stöd till kommissionens initiativ. Den epidemiska utbredningen av tobakskonsumtionen ses som ett av de största hoten mot folkhälsan i de europeiska länderna som gör det nödvändigt att vidta samordnade åtgärder på europeiska nivå. Restriktioner i fråga om tobaksreklam anses vara ytterst brådskande för att man skall kunna ta itu med detta folkhälsoproblem. Skyddet av konsumenternas hälsa bör ingå i bestämmelserna i det nya direktivet så att det får samma betydelse som handels- och investeringsfrågor eller ännu högre betydelse.

Enligt dessa organisationers uppfattning bör det införas ett allmänt förbund mot reklam, marknadsföring, gratisutdelning och sponsring av tobak och tobaksvaror. De organ som rådfrågats anser att ett sådant förbud bör avse alla kommersiella meddelanden, inklusive elektroniska medier, såsom Internet, eller mobiltelefoner. Problemet med att definiera reklam tas upp: För att förbudet skall ha någon verkan måste det inbegripa indirekt reklam. Att använda märkesnamn för tobaksvaror för andra varor betraktas som indirekt reklam, eftersom varor är mindre viktiga än märken när metoder marknadsförs. Det behövs en allomfattande definition av reklam om förbudet skall bli effektivt.

Medlemsstaterna bör dessutom ha rätt att bibehålla eller anta restriktivare bestämmelser eller förbud om de anse att detta är lämpligt för att skydda sina medborgares hälsa. De organ som medverkade i samrådet vidhöll också behovet av att införa ett övervakningssystem, t.ex. genom att inrätta en expertkommitté för översyn i syfte att se till att direktivet genomförs på ett korrekt sätt.

Beträffande folkhälsoaspekten i det nya förslaget till direktiv har kommissionen fått särskilt starkt stöd från WHO:s regionalkontor i Europa, som understryker att ett förbud mot tobaksreklam och tobakssponsring är bland de mest brådskande åtgärder som måste vidtas i medlemsstaterna. Detta initiativet kommer att bidra till Världshälsoorganisationens åtgärder på området. Samma uppfattning framfördes även av WHO:s huvudkontor i Genève, som också ansåg att det behövdes ett restriktivt förhållningssätt när det gäller gränsöverskridande reklam och sponsring, i enlighet med WHO:s ramkonvention om tobaksreglering, som det för närvarande förhandlas om.

En annan kategori av svar kom från några tobakstillverkare och reklamgrupper. De flesta är också av den uppfattningen att Europeiska unionens åtgärder skall syfta till att förbättra förutsättningarna för att upprätta den inre marknaden och få den att fungera. Man påminde om EG-domstolens beslut om det tidigare direktivet om tobaksreklam och ansåg att detta beslut måste beaktas vid utarbetandet av bestämmelserna i det nya direktivet. De företag som deltog i samrådet anser i allmänhet inte att ett reklamförbud är ett sätt att undanröja hinder för handel med tobaksvaror. Det betonas ofta att reklam, beroende på kulturella och språkliga faktorer, är avsedd för en enda marknad och att den kommer in sent bland konkurrensmetoderna på de marknader där prisdifferentieringen är begränsad. Ett generellt reklamförbud för tobaksvaror ses därför inte som någon generell förbättring av förutsättningarna för att den inre marknaden skall fungera, och särskilt inte för handeln med de berörda varorna.

Beträffande märkesdiversifiering anser de berörda företagen att reklam för märkesdiversifierade varor måste särskiljas från reklam för modermärket, eftersom det förra inte marknadsför en tobaksvara utan bara de varor som annonseras. De anser inte att detta kan betraktas som indirekt reklam när märket tydligt skiljer sig från tobaksmärket.

För det mesta betraktas emellertid vissa restriktioner för tobaksreklam och sponsring som acceptabla. Av folkhälsoskäl är de rådfrågade företagen och organisationerna fullt medvetna om behovet av att begränsa reklam och sponsring när det gäller minderåriga eftersom de betraktas som mer utsatta än vuxna rökare.

Detta är särskilt fallet för ett viktigt multinationellt företag som också anser att det behövs ramlagstiftning som skulle tillvarata dess möjlighet att kommunicera med vuxna rökare. Företaget stöder allmänt sett införandet av restriktioner för marknadsföring av tobak och tobaksreklam som skulle tillåta "sanningsenlig och förnuftig kommunikation med vuxna rökare medan det skulle begränsa möjligheten att utsätta ungdomar för tobaksreklam". Föreskrifterna skulle därför förbjuda reklam på Internet (utom där det är möjligt att endast ge vuxna tillträde till en webbplats) och i publikationer som huvudsakligen vänder sig till en ung publik. Samma företag stöder ett förbud mot gratisutdelning av tobaksvaror. Det stöder också förbud mot sponsring, även vid världsmästerskap, förutsatt att det inte förhindrar sponsring av sociala eller kulturella evenemang och att företagets namn används på ett sätt som tydligt skiljer det från det namn som används för en tobaksvara. Lagstiftningen bör dessutom begränsa tobakstillverkarnas användning av ett namn på en tobaksvara för andra varor än tobak eller andra varor och tjänster. Den här stora aktören framhåller till slut behovet av att upprätta övervakning från regeringshåll av marknadsföring av tobak, för att se till att bestämmelserna följs och att de verkställs på ett opartiskt sätt gentemot alla tobakstillverkare.

En lista över de intressenter som deltagit i samrådet bifogas:

Advertising Information Group // Bryssel

Agio Sigarenfabrieken N.V. // Duizel

Altadis - European Tobacco Company // Paris

ASH - Action on Smoking and Health // London

Association of European Cancer Leagues // Helsingfors

Association of Greek Tobacco Industries // Aten

British American Tobacco // London

British Medical Association // London

Confederation of European Community Cigarette Manufacturers Ltd // Bryssel

Confederation of Netherlands Industry and Employers VNO - NCW // Haag

Deutsches Krebsforschungszentrum // Heidelberg

EAAA - European Association of Advertising Agencies // Bryssel

EAT - European Advertising Tripartite // Bryssel

EuroCommerce // Bryssel

Europäischer Tabakwaren-Großhandels-Verband // Köln

European Cigar Manufacturers Association // Eindhoven

European Committee of Food, Catering and Allied Workers' Unions within the IUF // Bryssel

European Federation of Trade Unions in the Food, Agriculture and Tourism sectors and allied Branches // Bryssel

European Network for Smoking Prevention (ENSP) // Bryssel

European Network on Young People and Tobacco // Helsingfors

European Smoking Tobacco Association // Bryssel

Fedetab a.s.b.l. // Bryssel

Fondation Luxembourgeoise contre le Cancer // Luxemburg

Gallaher Group Plc // Surrey

Groupement des Industries Européennes du Tabac // Paris

Heintz van Landewyck // Luxemburg

Imperial Tobacco Ltd // Bristol

International Agency for Research on Cancer // Lyon

JT International SA // Bryssel

Oliver Twist // Odense

Philip Morris // Bryssel

Reemtsma Cigarettenfabriken // Hamburg

RJ Reynolds Internationel // Genève

SEITA // Paris Cedex

Swedish Match // Stockholm

TABACALERA S.A. // Bryssel

U.E.N. Ass. des Droits des Non-Fumeurs // Luxemburg

Union Internationale contre le Cancer // Genève

Världshälsoorganisationen (WHO) // Genève

Världshälsoorganisationen, Regionalkontor i Europa // Köpenhamn

World Wide Brands Inc // Köln

Zentralverband der deutschen Werbewirtschaft ZAW // Bonn

Zino Davidoff S.A. // Bryssel