MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om Gemensam stådpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 70/156/EEG och 80/1268/EEG med avseende på mätning av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning hos N1-fordon

1. BAKGRUND

Förslaget översändes till Europaparlamentet och rådet den:

KOM(2001)543 slutlig - 2001/0255(COD) // 24 oktober 2001

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén antog sitt yttrande den: // 20 mars 2002

Europaparlamentet yttrade sig efter den första behandlingen den: // 24 september 2002

Datum för ¨verlämnande av ändringsförslaget: // Ej tillämpligt

Den gemensamma ståndpunkten antogs den: // 9 oktober 2003

2. syfte med kommissionens förslag

Syftet med förslaget är att ändra direktiv 80/1268/EEG [1] (senast ändrat genom direktiv 1999/100/EG [2]) så att bestämmelserna om mätning av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning utvidgas till att även omfatta fordon i kategori N1 (lätta nyttofordon med en bruttovikt på högst 3,5 ton). För närvarande gäller direktivet bara fordon i kategori M1 (personbilar). Enligt direktiv 80/1268/EEG är mätning av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning bara ett av kraven för typgodkännande, och det finns inga särskilda gränsvärden för koldioxid. I förslaget görs också en liten redaktionell ändring i direktiv 70/156/EEG [3] om typgodkännande av motorfordon i EU.

[1] EGT L 375, 31.12.1980, s. 36.

[2] EGT L 334, 28.12.1999, s. 36.

[3] EGT L 42, 23.2.1970, s. 1.

3. kommentarer till den gemensamma stÅndpunkten

3.1. Kortfattade kommentarer

Europaparlamentet antog tre ändringar (endast av direktiv 80/1268/EEG) som samtliga syftar till att lätta den börda som typgodkännandet innebär för fordonstillverkare (särskilt för de små och medelstora företagen), vid sidan av de förenklingar som redan införts genom kommissionens förslag. I den gemensamma ståndpunkten, som antogs med kvalificerad majoritet, beskrivs rådets inställning till dessa ändringar samt ges ytterligare förslag till ändringar av kommissionens förslag.

3.2. Europaparlamentets ändringar

Europaparlamentets ändring 1:

Enligt kommissionens förslag skulle kravet på mätning av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning inte tillämpas på sådana fordon i kategori N1 vars motor är typgodkänd i enlighet med direktiv 88/77/EEG [4] i fråga om utsläpp och vars tillverkare producerar färre än 2 000 N1-fordon per år i hela världen. Syftet med detta är att minska den ekonomiska belastning som mätningen av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning innebär för små och medelstora företag som tillverkar denna typ av fordon.

[4] EGT L 36, 9.2.1988, s. 33.

Europaparlamentets ändring 1 minskar ytterligare det potentiella mätningsarbetet genom att tillåta att karosseribyggare som köper chassin med förmonterade motorer från en bil- eller lastbilstillverkare använder de mätningsuppgifter om bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp som tillhandahålls av denne tillverkare, förutsatt att det leveransklara fordonet fortfarande uppfyller vissa kriterier (dessa definieras i ändring 3).

Kommissionens ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 1:

Kommissionen godtog ändringen i princip.

Rådets ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 1:

Rådet har inte antagit ändring 1 direkt utan begär att kommissionen inom två år efter det att direktivet trätt i kraft gör en utvärdering och vid behov lägger fram ett förslag där frågan om karosseribyggare eller etappvis byggda fordon behandlas ytterligare.

Europaparlamentets ändring 2:

Syftet med kommissionens förslag är att bevilja undantag för de mindre tillverkare av N1-fordon (dvs. lätta nyttofordon) för vilka efterlevnaden av direktiv 80/1268/EEG skulle utgöra en ekonomisk belastning. Enligt kommissionens förslag skulle därför N1-fordon undantas från kravet på att koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning måste mätas om följande två kriterier uppfylls: a) motorn i denna typ av fordon är i fråga om utsläpp av föroreningar typgodkänd i enlighet med direktiv 88/77/EEG som ett tungt fordon och b) det totala antalet N1-fordon som tillverkas i hela världen är färre än 2 000 per år.

I stället för att kräva att både kriterium a) och kriterium b) uppfylls skulle det enligt Europaparlamentets ändring 2 vara möjligt att tillämpa antingen kriterium a) eller kriterium b) för undantag. Härigenom skulle samtliga N1-fordon med en motor som är typgodkänd i enlighet med direktiv 88/77/EEG undantas, liksom samtliga N1-fordon från tillverkare vars årsproduktion är under 2 000 fordon.

Europaparlamentets ändring 2 skulle göra det möjligt att undanta alla N1-fordon från mätningar av bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp, oavsett om de har tillverkats av en liten eller stor tillverkare, vilket skulle undergräva det främsta syftet med förslaget, nämligen att ge konsumenterna korrekta uppgifter om bränsleförbrukning och koldioxidutsläpp.

Kommissionens ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 2:

Kommissionen avslog ändring 2.

Rådets ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 2:

Rådet antog inte ändring 2 av liknande skäl som ovan.

Europaparlamentets ändring 3:

Genom Europaparlamentets ändring 3 införs flera nya kriterier (i synnerhet för N1-fordon) i förteckningen över de parametrar som skall användas för att bestämma om N1-fordonen kan sammanföras till en familj med tanke på mätning av koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning (för att minska mätningsarbetet). I ändringen fastställs också under vilka förutsättningar ett typgodkännande kan utvidgas från en typ av N1-fordon till en annan typ av N1-fordon. Ändringen består av två delar.

I den första delen ändras ett krav som redan ingår i direktiv 80/1268/EEG, så att ett typgodkännande som beviljats en fordonstyp kan utvidgas till en annan fordonstyp om de koldioxidutsläpp som uppmätts inte överskrider de värden som uppmätts för det första fordonet, och som anges i typgodkännandet, med mer än 6 %. Den gör det också möjligt att utvidga ett typgodkännande till att omfatta andra fordon inom samma fordonsfamilj. Syftet med denna ändring är att minska det totala antalet mätningar (oberoende av hur stort det företag som bär kostnaderna är) för både typgodkännande och (vilket är viktigt) för produktionsöverensstämmelse (tillverkarens skyldighet att visa att fordonstillverkningen fortsättningsvis överensstämmer med typgodkännandet). För närvarande gäller direktiv 80/1268/EEG endast för fordon i kategori M1 (personbilar) och medger att typgodkännandet utvidgas till att även omfatta fordon vars koldioxidutsläpp inte överskrider de värden som uppmätts för det första fordonet, och som anges i typgodkännandet, med mer än 4 %.

I den andra delen införs ett nytt "familjebegrepp" vilket innebär att fordon med liknande egenskaper (t.ex. utväxlingsförhållande, referensmassa och frontyta) skulle omfattas av samma typgodkännande.

Kommissionens ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 3:

Kommissionens förslag innehåller inte någon form av familjebegrepp för N1-fordon. Flera olika parametrar föreslås för grupperingen i familjer, och varje parameter inverkar på bränsleförbrukningen och koldioxidutsläppen. Alla parametrar kan ändras samtidigt så i värsta fall kan koldioxidutsläppen med lätthet överskrida den sexprocentiga ökning av koldioxidutsläppen som nämns ovan för utvidgningen av typgodkännandet från en fordonstyp till en annan.

Familjebegreppet har föreslagits i samband med ändring 1, som kommissionen kan godta i princip. Kommissionen anser emellertid att något familjebegrepp inte behöver införas eftersom möjligheten att utvidga typgodkännandet från en fordonstyp till en annan om koldioxidutsläppet inte avviker mer än 6 % från det första fordonet ger stor flexibilitet för tillverkarna i fråga om de mätningar som skall göras enligt direktivet.

Kommissionen godtog i princip den första delen av ändring 3 (utvidgning av typgodkännandet till högst 6 % större koldioxidutsläpp) eftersom det är ett skäligt undantag för lätta nyttofordon med tanke på att de har större skillnader i referensmassa än personbilar. Dock avslog kommissionen den andra delen av ändring 3 (familjebegreppet).

Rådets ståndpunkt i fråga om Europaparlamentets ändring 3:

Rådet inför i sin gemensamma ståndpunkt några aspekter från Europaparlamentets ändring 3, men med vissa skillnader.

- Typgodkännandet utvidgas från en fordonstyp till en annan om koldioxidutsläppet inte avviker mer än 6 % från det första fordonet, med fordonsparametrar som är i stort sett desamma som i ändring 3.

- En fordonsfamilj definieras enligt mer detaljerade parametrar än i ändring 3 och det fordon inom familjen som har det högsta värdet för koldioxidutsläpp skall tjäna som utgångspunkt för typgodkännandet för hela familjen. Typgodkännandet får utvidgas till att omfatta andra fordon inom samma familj om det nya fordonets bränsleförbrukning inte överstiger bränsleförbrukningen för det fordon på vilket bränsleförbrukningen och typgodkännandet för familjen är grundad.

- En fordonsfamilj definieras enligt mer detaljerade parametrar än i ändring 3 och det fordon som har det lägsta respektive högsta värdet för koldioxidutsläpp skall tjäna som utgångspunkt för typgodkännandet för hela familjen. Om dessa värden inte skiljer sig mer än 4 % från varandra (se punkt 6.5 i bilaga I till direktiv 93/116/EEG [5]), skall de koldioxidutsläpp som tillverkaren angivit för samtliga medlemmar av familjen användas som typgodkännandevärden. Om dessa värden skiljer sig mer än 4 % från varandra (se punkt 6.5 i bilaga I till direktiv 93/116/EEG), skall fordonen provas ytterligare och ett beslut om typgodkännandevärdena fattas mot bakgrund av punkt 6.5 i bilaga I till direktiv 93/116/EEG.

[5] EGT L 329, 30.12.1993, s. 39.

I detta avseende medger rådets gemensamma ståndpunkt viss flexibilitet för tillverkarna när det gäller hur de väljer att definiera fordonsfamiljer, men ställer högre krav på familjebegreppet och utvidgningen av typgodkännandet inom familjen än Europaparlamentets ändring 3. Detta banar åtminstone väg för mer exakt information till konsumenten om N1-fordons bränsleförbrukning än vad som hade varit möjligt med Europaparlamentets ändringar.

Liksom i fallet med Europaparlamentets ändring är kommissionen medveten om varför rådet har valt att utöver 6 %-gränsen även införa ett familjebegrepp. Kommissionen anser dock att detta endast kommer att göra direktivets genomslagskraft ännu osäkrare, i synnerhet när det används till stöd för eventuella framtida åtgärder som vidtas med avseende på koldioxidutsläpp från lätta nyttofordon.

3.3. Kommissionens ståndpunkt i fråga om viktigare ändringar som rådet infört

Artikel 3:

Rådet fattade inget beslut om tillämpningen av direktivet på etappvis byggda fordon och tyngre N1-fordon med en motor som i fråga om utsläpp av föroreningar är typgodkänd i enlighet med direktiv 88/77/EEG. Det uppmanar kommissionen att inom två år efter direktivets ikraftträdande bedöma möjligheten att tillämpa direktivet på ett representativt sätt på dessa fordon samt att vid behov lägga fram ett nytt förslag. Genom artikel 5.4 senareläggs emellertid tillämpningen av direktivet på etappvis byggda fordon med 12 månader.

Rådet begär dessutom att kommissionen inom två år efter det att direktivet trätt i kraft skall utvärdera hur det familjebegrepp som införts genom direktivet har fungerat i praktiken.

Enligt den initiativrätt som tillskrivs kommissionen i fördraget ankommer det på kommissionen att bestämma tidpunkt för och innehåll i de förslag som skall läggas fram. Dessutom lägger rådet i sin gemensamma ståndpunkt ansvaret för arbetet på kommissionen, när det i själva verket är så att en utvärdering av direktivets genomslag beror på den information kommissionen får från medlemsstaterna om direktivets inverkan på typgodkännandet. Detta framgår inte av artikel 3.

Kommissionen är också bekymrad över att rådet anser det nödvändigt att bevilja etappvis byggda fordon (vilka i första hand tillverkas av små och medelstora företag) ett ettårigt undantag när sådana fordon bör omfattas av det undantag för färre än 2 000 tillverkade fordon som kommissionen föreslog (och som finns kvar i den gemensamma ståndpunkten i den ändrade punkt 1 i bilaga I (räckvidd) till direktivet) eller omfattas av utvidgningen till 6 %.

Artikel 5:

Kommissionen föreslog att detta direktiv skulle gälla för typgodkännande av alla nya typer av N1-fordon från och med den 1 januari 2003. Det skulle vidare gälla från och med den 1 januari 2006 för alla fordon i kategori N1, klass I, och från och med den 1 januari 2007 för alla fordon i kategori N1, klass II och klass III. Dessa datum stämmer överens med datumen för tillämpningen av de strängare gränsvärdena för avgasutsläpp för nya fordonstyper (direktiv 70/220/EEG, ändrat genom direktiv 98/69/EG).

Rådet har senarelagt tillämpningen av detta direktiv på nya typgodkännanden och för alla fordon i klass II och III med ett år, samt har mot bakgrund av artikel 5.4 även senarelagt direktivets tillämpning på etappvis byggda fordon med 12 månader (liksom den översyn som avses i artikel 3).

Kommissionen vill än en gång poängtera att försenad tillämpning av detta direktiv troligtvis kommer att innebära att eventuella framtida åtgärder i fråga om koldioxidutsläpp från lätta nyttofordon, vare sig det rör sig om lagstiftning eller frivilliga åtgärder, också kommer att bli försenade.

4. slutsatser

I rådets gemensamma ståndpunkt tas det antingen direkt eller indirekt hänsyn till alla de tre ändringar som lagts fram av Europaparlamentet.

Vidare har rådet genom artikel 3 skjutit upp ett beslut om etappvis byggda fordon till dess att kommissionen har utvärderat direktivets genomslag i praktiken när det gäller familjebegreppet och bedömt möjligheten att tillämpa direktivet på ett representativt sätt på etappvis byggda fordon och sådana fordon som är utrustade med en motor som har typgodkänts i fråga om förorenande utsläpp i enlighet med direktiv 88/77/EEG. Kommissionen beklagar att rådet ansåg det nödvändigt att göra direktivet än mer komplext genom att utöver 6 %-gränsen för utvidgning av typgodkännanden även införa familjebegreppet.

Bortsett från att kommissionen enligt den initiativrätt som tillkommer den i fördraget kan bestämma tidpunkt för och innehåll i de förslag som skall läggas fram, är den utvärdering av detta direktivs genomslag i praktiken som skall göras enligt artikel 3 i hög grad beroende av den information kommissionen får från medlemsstaterna. Kommissionen är bekymrad över att medlemsstaternas skyldighet att lämna uppgifter till kommissionen inte nämns i artikel 3.

Kommissionen har gett sin syn på det försenade införlivandet av detta direktiv. För att lagstiftningen skall kunna fastställas och för att det skall bli möjligt att gå vidare med ytterligare åtgärder, antar kommissionen emellertid den gemensamma ståndpunkten över lag. Den uppmanar därför de bägge institutionerna att så snart som möjligt komma överens om hur direktiven 80/1268/EEG och 70/156/EEG skall ändras.