P6_TA(2005)0270

Informations- och kommunikationsstrategi för euron och EMU

Europaparlamentets resolution om en informations- och kommunikationsstrategi för euron och Ekonomiska och monetära unionen (2005/2078(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om en informations- och kommunikationsstrategi för euron och Ekonomiska och monetära unionen (KOM(2004)0552),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och Europeiska centralbanken - Första rapporten om de praktiska förberedelserna inför den framtida utvidgningen av euroområdet (KOM(2004)0748),

- med beaktande av sin ståndpunkt av den 16 juni 2000 [1] om vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron,

- med beaktande av sin resolution av den 6 juli 2000 [2] om informations- och kommunikationsstrategin för Ekonomiska och monetära unionen (EMU) och euron fram till 2002,

- med beaktande av sin resolution av den 4 juli 2001 om hur de ekonomiska aktörernas förberedelser inför övergången till euron kan underlättas [3],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor (A6-0197/2005), och av följande skäl:

A. Sex år efter starten betraktas projektet att skapa EMU och införa euron överlag som en stor framgång.

B. Detta förstärks av eurons starka ställning på internationella finansmarknader, den ständigt ökande faktureringen i euro vid handelstransaktioner och det växande antalet centralbanker som går över till att ha sina valutareserver i euro i stället för i dollar.

C. På detta stadium är det inte möjligt att på allvar ifrågasätta fördelarna med en gemensam valuta och dess kompletterande instrument - en gemensam penningpolitik och förbättrad samordning av den ekonomiska politiken - med tanke på billigare finansiering på grund av historiskt sett låga räntesatser, ökad jämförbarhet mellan priser vilket på medellång sikt ger lägre priser, eliminering av växelkursrisker inom euroområdet, förenkling av handel och resor inom EU och tryck på medlemsstaterna att tillämpa en finanspolitik med inriktning på stabilitet.

D. Icke desto mindre säger sig en viss del av den europeiska allmänheten ha en negativ uppfattning om euron, i synnerhet i de medlemsstater där den nationella valutan har bundits till en hög växelkurs gentemot euron. Eurobarometerundersökningar visar att denna tendens är på uppåtgående; stödet för valutan i euroområdet var 68 procent just före övergången, 75 procent just efter och 66 procent första halvåret 2004. De negativa resultaten i folkomröstningarna i Sverige och Danmark är också belägg för allmänhetens motstånd mot den gemensamma valutan i Europa, och opinionsundersökningar i de nya medlemsstaterna visar också på en något skeptisk inställning till att införa euron, något som framför allt beror på bristen på relevant information.

E. Dessa uppfattningar har till stor del förstärkts av vissa misstag under övergången till euron, trots att denna politiskt och tekniskt var en fördelaktig och mycket framgångsrik åtgärd, vars följder för inflationen bara var 0,2 procent. Tillräcklig uppmärksamhet riktades dock inte på konsekvenserna av övergången för den genomsnittlige konsumenten som såg priser på dagligvaror och tjänster höjas och för små och medelstora företag som var otillräckligt informerade och som inte försågs med tillräcklig mängd kontanter. Sett i backspegeln var det klart och tydligt ett misstag att avsluta informationskampanjerna om euron så tidigt efter att sedlar och mynt införts.

F. Vid sidan av de kvantitativa uppgifterna från Eurobarometern skulle det vara värdefullt med kvalitativa uppgifter om medborgarnas djupare motiv för sin inställning till euron. Det är endast med hjälp av djupintervjuer som de verkliga orsakerna till att vissa grupper av människor tar avstånd till euron och är skeptiska till EMU, kan utforskas och ligga till grund för riktade informationsstrategier. Urvalet av de (euroskeptiska) befolkningsgrupperna bör beslutas av medlemsstaten i fråga och av dess kommunikationsansvariga på nationell nivå.

G. Privata företags erfarenheter och kommunikationsvetenskapliga rön om så kallad "after sales-marknadsföring" skulle kunna anföras som en bekräftelse på värdet av kommunikation även efter införandet av euron. Det är viktigt att inte bara att vinna folks förtroende före och fram till införandet av euron utan också att genom kommunikativa budskap och evenemang även efter införandet av euron bekräfta detta förtroende hos de redan övertygade om att de fattade ett riktigt beslut och har format rätt åsikt.

H. Det behövs en samstämmig, ambitiös och långsiktig kommunikationsstrategi om euron och EMU för att stödja den gemensamma valutan, undvika tidigare misstag och förbereda de nya deltagarna för en friktionsfri övergång. Kommissionen och Europeiska centralbanken (ECB) bär, under Europaparlamentets demokratiska kontroll och tillsammans med medlemsstaternas finansmyndigheter, huvudansvaret för att göra denna strategi till en framgång.

I. Något högre inflation i de nya medlemsstaterna än i euroområdet är oundviklig på medellång och lång sikt, oavsett om euron införs eller ej, på grund av de betydande och kvarstående skillnaderna i prisnivå och det komplexa fenomen som består i att komma ifatt.

J. Inom ramen för den europeiska demokratiska processen måste all information och kommunikation om EU-frågor av effektivitetsskäl ingå i EU:s övergripande ramstrategi för informations- och kommunikationsfrågor och sålunda på ett samstämmigt sätt visa medborgarna hur EU åstadkommer förbättringar i deras vardagsliv.

1. Europaparlamentet välkomnar EMU:s fördelar såsom prisstabilitet, reducerade transaktionskostnader, större pristransparens inom euroområdet, minskad volatilitet på internationella valutamarknader och skydd mot externa chocker, historiskt låga räntenivåer, låga bolåneräntor och enklare resande. Europaparlamentet stöder euron som en mäktig symbol för den europeiska integrationen och som ett medel för att föra de europeiska medborgarna närmare de ideal unionen bygger på.

2. Europaparlamentet konstaterar eurons tydliga impopularitet bland vissa medborgare och anser att detta strider mot det faktum att euron mycket väl kan vara det framgångsrikaste europeiska projekt som någonsin lanserats. Parlamentet anser att den gemensamma valutan fortfarande är en prioritering inom ramen för EU:s kommunikationsstrategi och att det är nödvändigt att fortsätta att popularisera och i detalj förklara fördelarna med euron och EMU: prisstabilitet, låga bolåneräntor, enklare resande, skydd mot valutakursfluktuationer och externa chocker. Parlamentet anser vidare att särskild tonvikt skall läggas vid att regelbundet informera europeiska medborgare, konsumenter och små och medelstora företag, som inte har tillräcklig kapacitet att omedelbart anpassa sig till transaktioner i euro.

3. Europaparlamentet anser att kampanjen för euron och EMU skall rikta in sig på små städer och avlägsna regioner där möjligheterna att informera allmänheten fortfarande är begränsade. Parlamentet anser vidare att dubbel prisangivelse (i nationell valuta och i euro) bör bibehållas, förutsatt att varje medlemsstat så önskar, tills medborgarna - särskilt i dylika regioner - helt har vant sig vid systemet.

4. Europaparlamentet anser att det är avgörande att viktiga beslutsfattare - fullt medvetna om sitt politiska ansvar - vidareutvecklar den gemensamma penningpolitiken och en förstärkt ekonomisk samordning, eftersom europrojektets framgång kommer att bidra till unionens framsteg i stort. Eurons popularitet är också viktig vad beträffar den eventuella ratificeringen av konstitutionsfördraget.

5. Europaparlamentet stöder en stramare samordning av den ekonomiska politiken mellan medlemsstater och en återhållsam budgetpolitik inom ramen för en reformerad men kraftfull stabilitets- och tillväxtpakt. Parlamentet anser att den reviderade stabilitets- och tillväxtpakten, i den form den i princip antogs av Europeiska rådets möte i Bryssel den 22 och 23 mars 2005, och relevanta gemenskapsbestämmelser om särskilda ämnen kommer, genom att de enhetligt genomförs i medlemsstaterna, att bidra till medlemsstaternas långsiktiga ekonomiska stabilitet och till deras anpassning till Lissabonstrategins mål. Europaparlamentet betonar att den låga ekonomiska tillväxten efter införandet av euron inte orsakats av valutabytet utan på grund av att de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken inte genomförts ordentligt samt av det faktum att Lissabonöverenskommelsen inte fullbordats och att strukturreformer uteblivit.

6. Europaparlamentet välkomnar kommissionens senaste rapport om sin kommunikationsstrategi för euron men konstaterar att den, med tanke på den utbredda misstron, är överdrivet optimistisk. Parlamentet uppmanar kommissionen att följa de viktigaste målen för sin kommunikation och att i detalj redogöra för vilka åtgärder som är nödvändiga för att uppnå dem. Parlamentet betonar värdet av att mera intensivt tilllämpa modern marknadsföringsteknik när man skall framhäva bilden av EMU hos allmänheten och av euron och dess fördelar som ett tilltalande "paket".

7. Europaparlamentet håller med kommissionen om att informationskampanjen måste anpassas till kulturen, språket och den rådande folkopinionen och det som berör medborgarna i olika medlemsstater och till huruvida landet redan befinner sig i euroområdet eller kommer att ansluta sig på kort eller medellång sikt, eller önskar stanna utanför.

8. Europaparlamentet fortsätter att stödja Princeprogrammet och begär en ökning av de medel som finns tillgängliga för det. Parlamentet anser att den interinstitutionella dialogen om euron kan förbättras med hjälp av Interinstitutionella gruppen för information. Parlamentet varnar för att principen om samfinansiering som ligger till grund för Princeprogrammet kan leda till betydande problem och förseningar i samband med införandet av euron i de nya medlemsstaterna, som saknar de nödvändiga budgetmedlen.

9. Europaparlamentet betonar behovet att beakta de frågor som bekymrar medborgarna i de tre gamla länder i EU-15 som inte gått över till euron - Danmark, Sverige och Förenade kungariket - och uppmanar kommissionen att hjälpa regeringarna i de medlemsstaterna i deras strävan att vinna över en skeptisk allmänhet, om dessa regeringar så önskar.

10. Europaparlamentet anser att den nyligen genomförda utvidgningen av EU kommer att medföra viktiga utmaningar för EMU och den gemensamma valutan. Parlamentet anser att kommissionen måste koncentrera sina ansträngningar på att hjälpa de nya medlemsstaterna att förbereda sina medborgare på införandet av euron genom att genomföra en intensiv informationskampanj, att övervaka genomförandet där en sådan kampanj redan inletts och producera regelbundna rapporter om genomförandet av de nationella handlingsplanerna för införandet av euron.

11. Europaparlamentet konstaterar att den obligatoriska dubbla prismärkningen från och med åtminstone tre månader före införandet av euron och upp till tolv månader efter införandet å ena sidan minskar befolkningens farhågor för de eurorelaterade prishöjningar och å andra sidan innebär ett visst tryck på handelsföretagen och tjänsteleverantörerna att inte utnyttja övergången till euron som en förevändning för prisökningar. Obligatorisk dubbel prismärkning på nationell basis eller frivillig genom handelskammares uppförandekoder eller genom överenskommelser mellan näringslivets och arbetsmarknadens parter har visat sig vara bra för de första tolv länderna i euroområdet.

12. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att beakta den rädsla för prisökningar som allmänheten givit uttryck för i de nya medlemsstaterna. Erfarenheterna med det missbruk och de fall av överdriven avrundning uppåt som konstaterats i de nuvarande euroländerna bör utnyttjas i de länder som i framtiden kommer att ansluta sig till euroområdet så att sådant beteende kan förebyggas. Skillnaden mellan årlig inflation och prisökningar på grund av införandet av euron bör förklaras för medborgarna i alla medlemsstater.

13. Europaparlamentet konstaterar att fler finansiella transaktioner sker med hjälp av kontanter än med hjälp av elektroniska betalningsmedel i de nya medlemsstaterna jämfört med i de gamla. Parlamentet uppmanar kommissionen, medlemsstaterna och de nationella centralbankerna att ta hänsyn till detta när man förbereder övergången i de nya medlemsstaterna. Europaparlamentet uppmanar dem att utnyttja övergången till att öka antalet elektroniska betalningar och kortbetalningar. Parlamentet anser att en kort period då de nationella valutorna och euron är i omlopp samtidigt är det bästa alternativet för en framgångsrik övergång i de nya medlemsstaterna.

14. Europaparlamentet anser att bästa metoder och de kunskaper som förvärvades i samband med den föregående övergången kommer att komma till nytta vid de nya medlemsstaternas övergång och vid den stundande utvidgningen och förberedelserna av de nya kandidatländerna.

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fästa större uppmärksamhet vid förfaranden för samråd med arbetsmarknadens parter för att allmänhetens och huvudsakligen sociala och ekonomiska organisationers behov skall kunna beaktas.

16. Europaparlamentet begär ytterligare anslag för inrättandet av nationella forum om euron i varje ny medlemsstat, under överinsyn av finansministern och i nära samarbete med de nationella centralbankerna, ett system som har visat sig användbart vid andra tillfällen. Parlamentet anser att EU bör stödja ett "vänlandssystem" där de gamla medlemsstaterna kan hjälpa till med att sprida god praxis och förmedla expertkunskaper, på finansministerienivå och i centralbankerna. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utarbeta särskilda rapporter på grundval av bästa praxis och uppmuntra nationella, regionala och lokala myndigheter att inrätta lokala rapporteringscentra där vem som helst kan rapportera missbruk såsom omotiverade prisökningar.

17. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att erkänna vikten av att Europaparlamentet, de nationella parlamenten och regionala och lokala myndigheter spelar en aktiv roll i samband med planeringen och genomförandet av kommunikationsstrategin i anslutning till euron och EMU. Parlamentet anser att dessa institutioners insatser kommer att skapa en mer demokratisk dialog om kommunikationsstrategin, vilken bättre kan införliva sådana frågor som är angelägna för den stora allmänheten.

18. Europaparlamentet uppmanar ECB att varje år, antingen i sin årsrapport eller i en särskild rapport, genomföra en kvantitativ analys - som skall debatteras i Europaparlamentet - om de fördelar som euron har medfört för vanliga medborgare, med konkreta exempel på hur användningen av euron har påverkat människors dagliga liv positivt.

19. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att genomföra särskilda opinionsundersökningar med små och medelstora företag i hela gemenskapen för att bedöma hur pass accepterad valutan är inom sektorn. Europaparlamentet betonar att det är viktigt att automatoperatörer blir delaktiga i kommunikationsoch övergångsstrategier, eftersom de spelar en viktig roll för acceptansen av de nya mynten och sedlarna i medborgarnas liv.

20. Europaparlamentet uppmanar banksektorn att ha uttagsautomater som kan förse kunderna med fler sedlar i mindre valörer, eftersom de flesta kontantbetalningar i genomsnitt inte uppgår till mer än mellan 15 och 20 euro. Detta skulle minska den mängd kontanter butiksinnehavare har i sina kassaapparater och därigenom minska risken för rån. Detta skulle dessutom minska risken för kunderna att få förfalskade sedlar när de får växel tillbaka.

21. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att offentliggöra en analys, som skall debatteras i Europaparlamentet, om överskottet av 500-eurosedlar i omlopp. Utgivningen av dessa sedlar har under 2005 fördubblats till 190 miljoner sedlar på grund av den ökade efterfrågan från ekonomiska aktörer inom euroområdet. Parlamentet förstår fördelarna med 500-eurosedlar som förmögenhetsplacering, men varnar för de risker som kan vara förknippade med en sedel med ett så högt värde när det gäller penningtvätt och brottslighet.

22. Europaparlamentet konstaterar att andelen elektroniska transaktioner i handeln ökar och frågar sig därför om det är relevant att behålla 500-eurosedlarna, vilka ursprungligen motiverades med hänsyn till konsumenternas vanor i vissa medlemsstater.

23. Europaparlamentet uppmanar enträget ECB att offentliggöra hur de olika centralbankernas efterfrågan på 500-eurosedlar fördelar sig.

24. Europaparlamentet beklagar att kostnaderna för gränsöverskridande detaljistbetalningar i euro fortfarande är så höga även om förordning (EG) nr 2560/2001 om gränsöverskridande betalningar i euro [4] inneburit faktiska minskningar av avgifterna för standardiserade gränsöverskridande överföringar i euro, och stöder tanken på ett gemensamt europeiskt betalningsområde. Parlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram heltäckande lagstiftning på detta område och gripa detta tillfälle att harmonisera elektroniska betalningssystem i EU för att sänka kostnaderna, som vanligtvis bärs av konsumenter och små och medelstora företag. Parlamentet betonar att systemets effektivitet hänger på konsumenternas förtroende, vilket beror på hur deras rättigheter erkänns.

25. Europaparlamentet välkomnar ECB:s arbete med en andra generation sedlar. Parlamentet anser att euron på grund av sin spridning är särskilt sårbar för förfalskning och uppmanar ECB att vara mycket vaksamt och ta hänsyn till de aktuella erfarenheterna när den nya generationen sedlar utformas. Parlamentet anser att det är mycket viktigt att Europol och medlemsstaternas polisstyrkor prioriterar denna fråga.

26. Europaparlamentet anser att den interinstitutionella dialogen om euron kan förbättras genom Interinstitutionella gruppen för information. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fortsätta att skicka de kvartalsvisa skriftliga uppdateringarna av Princeprogrammet till parlamentet.

27. Europaparlamentet önskar, som det också uttryckt i sin resolution av den 12 maj 2005 om genomförandet av Europeiska unionens informations- och kommunikationsstrategi [5], fördjupa det interinstitutionella samarbetet på detta område genom att varje år anordna en omfattande debatt på grundval av en rapport från kommissionen, med deltagande från rådet samt de utskott som har ett allmänt eller specifikt ansvar i frågan.

28. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.

[1] EGT C 67, 1.3.2001, s. 324.

[2] EGT C 121, 24.4.2001, s. 459.

[3] EGT C 65 E, 14.3.2002, s.162.

[4] EGT L 344, 28.12.2001, s.13.

[5] Antagna texter från detta datum, P6_TA(2005)0183.

--------------------------------------------------