[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 6.10.2010

KOM(2010) 544 slutlig

2010/0272 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr

om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1541/98 av den 13 juli 1998 om ursprungsbevis för vissa textilprodukter enligt avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som övergått till fri omsättning i gemenskapen och om villkoren för godkännande av dessa ursprungsbevis, och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 3030/93 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land

MOTIVERING

1. Bakgrund

Syftet med förslaget

Förslaget att upphäva rådets förordning (EG) nr 1541/98 av den 13 juli 1998 om ursprungsbevis för vissa textilprodukter enligt avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som övergått till fri omsättning i gemenskapen och om villkoren för godkännande av dessa ursprungsbevis syftar till att förenkla formaliteterna för importörerna och förenhetliga importreglerna. För konsekvensens skull föreslås också en ändring av rådets förordning (EEG) nr 3030/93 av den 12 oktober 1993 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land.

Allmän bakgrund

Kraven på ursprungsbevis för textilprodukter infördes för att säkra en korrekt tillämpning av åtgärder avseende varor som omfattas av kvantitativa restriktioner och för att undvika störningar på marknaden på grund av import från Kina.

I förordning (EG) nr 154/98 fastställs villkoren för godkännande av ursprungsbevis för vissa textilprodukter från tredjeländer som omfattas av avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen och anges i bilaga I i förordning (EEG) nr 3030/93.

Under de senaste åren har EU:s importåtgärder för textilprodukter successivt minskat i antal och betydelse. De kvantitativa importrestriktionerna för varor från länder som är WTO-medlemmar avskaffades när WTO-avtalet om textil och konfektion löpte ut 2005. De särskilda skyddsbestämmelserna för import av textil- och konfektionsprodukter med ursprung i Kina som omfattades av avtalet om textil och konfektion slutade gälla den 31 december 2008, och övervakningssystemet med dubbelkontroll av importkategorier med ursprung i Kina är inte längre tillämpligt.

Vid import av textilprodukter som fortfarande omfattas av kvantitativa restriktioner, från tredjeländer som inte är medlemmar i WTO, används importtillstånd och inte ursprungsbevis.

Att lägga fram ett ursprungsbevis fyller inget syfte om övervakningssystemet gäller produktkategorier som inte omfattas av kvantitativa restriktioner. Eftersom produkterna kan importeras utan inskränkningar finns det inget skäl att begära garantier för deras ursprung.

Mot bakgrund av att EU:s handelspolitiska åtgärder inom textilsektorn är begränsade och kan förvaltas utan ursprungsbevis föreslås det därför att rådets förordning (EG) nr 1541/98 upphävs och att motsvarande bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 3030/93 samtidigt ändras.

Gällande bestämmelser

Rådets förordning (EG) nr 1541/98 av den 13 juli 1998 om ursprungsbevis för vissa textilprodukter enligt avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som övergått till fri omsättning i gemenskapen och om villkoren för godkännande av dessa ursprungsbevis.

Rådets förordning (EEG) nr 3030/93 av den 12 oktober 1993 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land.

I rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen fastställs i artikel 26 att tullmyndigheterna får begära ytterligare bevis på varornas ursprung.

Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen föreskriver att fält 34 i det administrativa enhetsdokumentet, som fylls i i enlighet med de förklarande anmärkningarna i bilaga 37, ska innehålla importerade varors ursprungsland. Denna uppgift omfattas av de normala kontrollförfarandena, inklusive möjligheten för tullmyndigheterna att vid behov begära ytterligare bevis.

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Förslaget stämmer överens med den gällande förenklingspolitiken, eftersom det syftar till att avlägsna ett rättsligt instrument som är onödigt.

2. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

Samråd med berörda parter

Ej tillämpligt.

Konsekvensanalys

Eftersom förslaget avser upphävandet av en gällande förordning finns två möjligheter: 1) Inga lagstiftande åtgärder vidtas. 2) Lagstiftning.

Det första alternativet skulle betyda att förordning (EG) nr 1541/98 fortsätter att gälla, trots att bilaterala textilavtal och kvantitativa restriktioner för textilprodukter inte längre gäller. Det skulle därmed fortsätta att krävas ett ursprungsbevis för textilprodukter vid övergången till fri omsättning, trots att det inte längre finns någon risk för att importrestriktioner kan kringgås genom att varornas ursprung ändras. En sådan lösning bidrar inte till att göra gemenskapslagstiftningen samstämmig och enkel. Det bör också observeras att företagen är mycket kritiska till de bördor som gällande regler innebär, och att de påpekar att kostnaderna för intygandet av ursprung är högre än vad som är motiverat av ett ändamålsenligt regelsystem.

Upphävs däremot förordning (EG) nr 1541/98 kommer detta att förbättra regelverket för branschen, och reglerna om textilimport kommer att anpassas till de regler som gäller för andra industriprodukter där det inte krävs några ursprungsintyg. Ursprunget kommer under alla omständigheter att anges i det administrativa enhetsdokumentet som ska läggas fram när varorna övergår till fri omsättning.

3. Rättsliga aspekter

Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Det föreslås att rådets förordning (EG) nr 1541/98 upphävs och att rådets förordning (EEG) nr 3030/93 ändras.

Rättslig grund

Artikel 207.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt utgör den rättsliga grunden för detta förslag.

Subsidiaritetsprincipen

Förslaget avser ett område där unionen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig.

Proportionalitetsprincipen

Förslaget stämmer överens med proportionalitetsprincipen, eftersom det enda sättet att upphäva rådets förordning (EG) nr 1541/98 och ändra rådets förordning (EEG) nr 3030/93 är att en förordning antas av Europaparlamentet och rådet.

Förslaget leder inte till några bördor för tullmyndigheterna.

Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: Europaparlamentets och rådets förordning.

Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: förslaget syftar till att upphäva en rådsförordning och det kan endast ske genom en förordning som antas av Europaparlamentet och rådet.

4. Budgetkonsekvenser

Förslaget har inga konsekvenser för unionens budget eftersom det inte innebär några ytterligare utgifter.

5. Övriga upplysningar

Förenklingar

Förslaget innebär att lagstiftningen förenklas och att administrativa bördor minskar.

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

Den föreslagna rättsakten berör inte EES.

Ikraftträdande

För att skapa rättslig enhetlighet bör rådets förordning (EG) nr 1541/98 träda i kraft samtidigt som motsvarande ändringar av rådets förordning (EEG) nr 3030/93.

2010/0272 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr

om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1541/98 av den 13 juli 1998 om ursprungsbevis för vissa textilprodukter enligt avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som övergått till fri omsättning i gemenskapen och om villkoren för godkännande av dessa ursprungsbevis, och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 3030/93 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. I rådets förordning (EG) nr 1541/98[1] fastställs regler för ursprungsbevis för vissa textilprodukter med ursprung i tredjeländer med vilka EU har slutit bilaterala avtal, protokoll och andra arrangemang, och för textilprodukter för vilka EU har infört ett övervakningssystem för att följa utvecklingen av importen av sådana produkter, eller för vilka EU tillämpar särskilda skyddsåtgärder.

2. Sedan förordning (EG) nr 1541/98 antogs har en rad omfattande utvecklingar ägt rum. De importåtgärder som EU tillämpar på textilprodukter i avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen har gradvis minskat i antal och omfattning, och är numera endast rester av vad de en gång varit, både i fråga om vilka rubriker i Kombinerade nomenklaturen som omfattas och vilka länder som berörs.

3. I rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen fastställs i artikel 26 att tullmyndigheterna får begära ytterligare bevis på varornas ursprung.

4. Under alla omständigheter måste fält 34 i det administrativa enhetsdokumentet, som fylls i i enlighet med de förklarande anmärkningarna i bilaga 37 till kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen[2] innehålla importerade varors ursprungsland. Denna uppgift omfattas av de normala kontrollförfarandena, inklusive möjligheten för tullmyndigheterna att vid behov begära ytterligare bevis.

5. Skyldigheten att systematiskt tillhandahålla ytterligare bevis på ursprung för de berörda textilprodukterna står inte längre i proportion till syftet att komplettera vissa importåtgärder som själva praktiskt taget inte tillämpas längre, och utgör därför en onödig börda för marknadsaktörerna.

6. Eftersom de berörda produkterna kan importeras utan begränsningar och med tanke på ovannämnda möjligheter för tullmyndigheterna att begära ytterligare information, exempelvis om tvivel uppstår i samband med importen, finns det inte längre någon anledning att bibehålla de extra administrativa krav som anges i förordning (EG) nr 1541/98.

7. Förordning (EG) nr 1541/98 bör därför upphävas.

8. Rådets förordning (EEG) nr 3030/93[3], som anger att ursprungsbevis enligt förordning (EG) nr 1541/98 kan accepteras i särskilda fall bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EG) nr 1541/98 ska upphöra att gälla.

Artikel 2

Andra meningen i artikel 1.6 första stycket i förordning (EEG) nr 3030/93 ska utgå.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] EGT L 202, 18.7.1998, s. 11.

[2] EGT L 253, 11.10.1993, s. 1.

[3] EGT L 275, 8.11.1993, s. 1.