SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 12.10.2011 
SEK(2011) 1154 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYS 
Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020 
{KOM(2011) 625} 
{KOM(2011) 626} {KOM(2011) 627} 
{KOM(2011) 628} 
{KOM(2011) 629} 
{SEK(2011) 1153} 
 
 
SV 2   SV Jordbruket i allmänhet står vid ett vägskäl och förekommer på tidningarnas förstasidor − 
EU:s jordbruk och dess gemensamma jordbrukspolitik utgör inget undantag. 
Utmaningarna som jordbrukspolitiken ställs in för, vilka konsekvens er den får och vilka 
lösningar som väljs varierar över hela värl den, men ett gemensamt tema framträder 
alltmer − hållbarhet utgör lösningens kärna. Dä rför bör det övergripande målet för den 
framtida gemensamma jordbrukspolitiken va ra en hållbar konkurrensstrategi för att 
uppnå en lönsam livsmedelsproduktion, tillsamma ns med en hållbar förvaltning av EU:s 
markbaserade naturresurser. 
Tidigare reformer av den gemensamma jo rdbrukspolitiken har mest inriktats på 
inneboende problem, som stora överskott, handel savtal och livsmedelssäkerhetskriser. De 
har tjänat sitt syfte väl och gagnat EU, både  inom unionen och internationellt, men idag 
genereras de utmaningar som EU:s jordbruk st år inför av faktorer utanför dess kontroll 
och det behövs därför bredare politiska åtgärder. 
Den framtida gemensamma jordbrukspolitiken ska inte länge vara en politik som hanterar 
verksamheten inom ett litet, men väsentligt  segment av EU:s ekonomi, utan en politik 
som påverkar mer än halva EU-territoriet och alla EU-konsumenter och som dessutom är 
av strategisk betydelse för livsmedelsförs örjningen, miljön, klimatförändringarna och den 
territoriella balansen. Den gemensamma jo rdbrukspolitiken skulle därmed i större 
utsträckning kunna bidra till Europa 2020- strategin. Vad en sådan ändring av 
jordbrukspolitiken skulle innebära är den centrala frågan i denna rapport.  
1. PROBLEMFORMULERING  
Under de senaste två decennierna har den gemensamma jordbrukspolitiken genomgått en 
remarkabel reformprocess som i synnerhet avspeglar föränderliga samhällsfrågor som miljön, livsmedelskvalitet och -försörjning, territoriell balans, så väl som EU-ekonomins 
framväxande behov. Denna reformprocess ha r lett fram till att den gemensamma 
jordbrukspolitiken idag utgör det ramverk inom vilket det är möjligt att hantera utmaningar som konkurrenskraft och hållbarhet inom jordbruket och inom landsbygdsområden i hela EU-territoriet. De tta ramverk vilar på två kompletterande 
pelare.
1 
Pelare I omfattar instrument som kan hä nföras till jordbruksmarknadens och 
livsmedelskedjans funkti onssätt (rådets förordning (EG) nr 1234/2007) samt 
direktstödets funktionssätt (rådets föror dning (EG) nr 73/2009) och som förutsätter 
föreskrivna verksamhetskrav samt god jo rdbrukshävd och goda miljöförhållanden.2 
Tillsammans utgör dessa åtgärder en grundval för de stöd som beviljas jordbrukare inom 
EU och de bildar utgångspunkten för att uppr ätthålla ett hållbart jordbruk i hela EU. 
Åtgärder inom ramen för pelare I är obligat oriska för medlemsstaterna och, med endast 
några få undantag, finns ingen medfinan siering. Det innebär att en gemensam 
                                                 
1 Instrumenten för den gemensamma jordbrukspolitiken och deras utveckling beskrivs i en serie 
resuméer av jordbrukspolitiken från GD Jordbruk som återfinns på 
http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/perspec/app-briefs/index_en.htm.  
2 I enlighet med bilagorna II och III till förordning (EG) nr 73/2009. 
 
SV 3   SV marknadspolitik kan tillämpas på den inre marknaden och övervakas med hjälp av ett 
integrerat administrations- och kontrollsystem. 
Pelare II – landsbygdsutvecklingspolitiken (rådets förordning (EG) nr 1698/2005) – 
omfattar åtgärder som syftar till att förbä ttra jordbrukssektorns konkurrenskraft, leverera 
särskilda kollektiva nyttigheter på miljöområdet och främja både diversifiering av den ekonomiska verksamheten samt livskvaliteten på landsbygden. Dessa åt gärder görs i stor 
utsträckning på frivillig basis,  är av avtalskaraktär, medfinansierade och vidtas inom ett 
strategiskt ramverk som kopplar  jordbrukspolitiska åtgärder  till europeiska, nationella, 
regionala och lokala behov. 
Det ovanstående ramverket har kunnat möta de utmaningar som EU:s jordbrukspolitik 
ställts inför de senaste två decennierna. Me n för att denna jordbrukspolitik ska förbli 
aktuell måste det överliggande ramverket kunna hantera de stora utmaningar som EU-
jordbruket förväntas ställas infö r under det nuvarande decenniet − problem som rör 
ekonomin, miljön och klimatförändringarna, samt territoriella aspekter av 
jordbrukspolitiken. 
På den ekonomiska fronten ställs jordbr uket idag inför en global försämring av 
handelsförhållandena. Det har varit särskilt tydlig t under de senaste åren. Under perioden 
2004−2010 har den genomsnittliga prisnivån för jordbruksprodukter på världsmarknaden 
ökat med 50 % från motsvarande nivå under perioden 1986 −2003. Detta kan jämföras 
med energipriserna och priserna på gödni ngsmedel som har gjort ett hopp med 220 % 
respektive 150 %. Samtidigt har prisvariat ionerna aldrig varit så stora som under de 
senaste tre decennierna. 
Högre stabila prisnivåer skulle ge sektor n tydliga marknadssignaler. Men de stora 
prisvariationerna, nedgången i faktorprodukt iviteten (mark, energi, gödningsmedel och 
arbetskraft), den ojämna och asymmetriska överförin gen av prisförändringar i 
livsmedelskedjan och jordbr ukets sjunkande andel av me rvärdet i leveranskedjan 
förväntas sätta ännu större tryck på jordbruke t inom EU att öka sin lönsamhet och kräva 
större investeringar i metoder som leder till en hållbar jordbrukssektor. 
På miljöfronten hänförs de huvudsakliga dr ivkrafter som påverkar det miljömässigt 
hållbara jordbruket till intens ifiering av produktionen i vi ssa områden med nedläggning 
och för låg markförvaltning i andra, såväl som förändrad e mönster för markanvändning 
och ändrade metoder inom jord- och skogs bruk. Den gemensamma jordbrukspolitiken 
har stor betydelse för att upprät thålla ett hållbart jordbruk i he la EU-territoriet och för att 
främja miljö- och klimatvänliga metoder. 
Ett miljövänligt, hållbart jordbruk är beroende  av en rad beslut från jordbrukarens sida; 
om denne ska producera och i så fall vad so m ska produceras och hur, samtidigt som 
marknadspriserna inte avspeglar jordbrukets produktionsförhållanden  och i många är fall 
leveransen av kollektiva nytti gheter på miljöområdet otillr äcklig. Frågan har synnerlig 
betydelse eftersom det moderna jordbruket i stor utsträckning bela star miljön. I motsats 
till detta är vissa jordbrukssystem och -m etoder särskilt fördelaktiga för miljön och 
klimatmålen, däribland extensiv djuruppfödni ng och blandade system, traditionella 
system med fleråriga grö dor och ekologiskt jordbruk. 
 
SV 4   SV Den gemensamma jordbrukspolitiken bör ta sig an dessa utmaningar genom att bättre 
integrera målen med andra politiska område n inom EU och anpass a sina åtgärder i 
enlighet med dessa. Enligt EU:s strategi fö r biologisk mångfald fram till 2020 krävs att 
biologisk mångfald integreras ytterligare i centrala sektor er som jord- och skogsbruket 
för att EU:s ambitiösa huvudmål ska uppfyllas. I Europa 2020-strategin anges att minskade utsläpp av växthusgaser är ett av EU:s fem huvudm ål. I klimat- och 
energipaketet åtog sig EU också att öka utnyttja ndet av förnybar energi  så att den svarar 
för 20 % av EU:s totala  energiförbrukning under 2020. 
När det gäller de sociala utmaningarna repr esenterar bassektorn fortfarande 4,9 % av 
mervärdet (och ännu mer om den besläktade  (livsmedels-)industrin inberäknas) och 
15,7 % av sysselsättningen i huvudsakliga landsbygdsområden. Det är här jordbruket kan 
ha en särskilt betydande roll, inte bara dire kt, men även indirekt – genom att generera 
ytterligare ekonomiska verksamheter med st arka multiplikatoreffekter, särskilt inom 
sektorerna livsmedelsberedning, hotell- oc h cateringverksamhet samt handel. Dessa 
sektorer har i sin tur ännu större kopplingar till den övriga landsbygdsekonomin och kan 
därmed bland annat bistå avlägset be lägna landsbygdsområden som har den mest 
begränsade tillgången till allmänservice som skolor, primär hälsovård och banker. 
1.1. Den gemensamma jordbrukspol itikens mervärde till EU 
Den gemensamma jordbrukspolitikens mervärde ligger i dess förmåga att 
– effektivt möta transnationella mål och gränsöverskridande utmaningar, som att 
begränsa klimatförändringarna, främja bi ologisk mångfald och bidra till ekonomisk 
och social sammanhållning, utveckla den inre  marknaden och EU:s handelspolitik via 
en gemensam uppsättning regler, principer och mål, 
– se till att medlemsstaternas budgetresurser används mer effektivt i förhållande till 
samexisterande nationell politik (jämfört med en samlad gemensam politik skulle 
exempelvis 27 olika länders nationella po litik ha varit mer kostnadskrävande och 
säkerligen mindre effektiv då den skulle ge upphov till olika in terventionsnivåer, en 
stor risk för snedvridni ng av konkurrenskraften), 
– bistå utvecklingen av ett europeiskt jor dbruk som är konkurrenskraftigt och välavvägt 
både ur miljösynpunkt och ur territoriell s ynpunkt och som ger ett positivt bidrag till 
livsmedelskedjans och handelns konkur renskraft inom EU samt ökar 
sammanhållningen mellan landsbygdsområ den genom att uppmuntra initiativ som 
gynnar deras ekonomiska och sociala tillväxt. 
2. D
E POLITISKA HUVUDMÅLEN MED REFORMEN AV DEN GEMENSAMMA 
JORDBRUKSPOLITIKEN  
För att den gemensamma jordbrukspolitiken  ska kunna hantera utmaningarna som rör 
ekonomin, miljön, klimatförändringarna och territoriell balans måste det rådande 
ramverket för denna politik anpassas till följande inriktningar: 
(1) Inrikta åtgärderna inom den gemens amma jordbrukspolitiken på att öka 
jordbrukssektorns produktivitet  och konkurrenskraft genom att  
 
SV 5   SV - förbättra rådgivningssystemets funk tionssätt och skapa nätverk (mellan 
jordbrukare, rådgivare, forskare, livs medelsaktörer, konsumenter osv.) för 
att skapa och överföra kunskap samt gynna innovativa tillvägagångssätt i 
samband med att anslag beviljas till projekt som gäller landsbygdsutvecklingsåtgärder, 
- uppmuntra gemensamma insatser bland jordbrukare för att främja ett 
effektivt utnyttjande av resurser, pr oduktutveckling och saluföring, vilket 
ökar deras konkurrenskraft, 
- ge incitament för att använda riskhanteringsinstrument och aktiva 
förebyggande strategier. 
(2) Förbättra den gemensamma jordbrukspolitikens prestanda ur miljö- och 
klimatförändringssynpunkt genom att 
- öka antalet jordbruksområden som utnyttjar jordbruksmetoder som är 
gynnsamma för klimatet och miljön oc h uppmuntra medlemsstaterna och 
jordbrukarna att införa mer avancerade miljövänliga åtgärder för jordbruket. 
(3) Öka jordbrukspolitikens ändamålsenlighet och effektivitet genom att 
- anpassa direktstödet så att det bättre avspeglar syftet med inkomststödet 
samt miljöprestandan, 
- minska skillnaderna i direktstödsnivåerna mellan medlemsstater och 
mellan jordbrukare. 
3. 
POLITISKA ALTERNATIV  
Efter en bred offentlig debatt och flera stäl lningstaganden på egna initiativ från EU-
institutioner och särskilda medlemsstater har tre sammanhängande politiska scenarier (anpassning, integration och omfokusering) fo rmulerats. Dessa är avsedda att vara till 
gagn för beslutsprocessen genom att den sammanhängande helheten av möjliga politiska utvecklingar undersöks enligt en holistisk  strategi som också observerar möjliga 
interaktioner och synergieffekter mellan de po litiska interventionern as huvudinriktningar, 
samtidigt som varje del utvärderas för sig i särskilda bilagor. 
• Anpassningsscenariot bygger på en anpassning av den gemensamma 
jordbrukspolitiken. Detta görs emellertid på ett begränsat sätt genom att man betonar de delar av denna politik som är välfungerande  idag samtidigt som de större bristerna 
åtgärdas, dvs. utan att göra några grundläggande ändringar av politiken. 
• Syftet med integrationsscenariot är a tt inrikta stöden från den gemensamma 
jordbrukspolitiken så att de uppnår de politiska  målen på ett bättre sätt, särskilt genom 
att bättre integrera bidragen från politikens olik a delar, vilket betyder att det införs nya 
delar i det politiska ramverket liksom att det görs väsentliga ändringar i politikens 
struktur. 
 
SV 6   SV • I omfokuseringsscenariot be gränsas fokus för den geme nsamma jordbrukspolitikens 
politiska intervention till miljö- och klimatförändringsaspekter, samtidigt som det 
förutsätts att produktionskapaciteten ka n upprätthållas utan stöd genom att man 
förlitar sig på marknadssignaler. Målet att bidra till landsbygdens livskraft och 
territoriell balans skulle  då uppfyllas genom gemenskapens övriga politik. 
Dessa scenarier är övergripande strategier som var och en hant erar de tre breda politiska 
målen för den framtida gemensamma jordbruks politiken som behandlas i det föregående 
avsnittet. De lägger dock olika vikt vid de  tre olika målen och är  i viss utsträckning 
grundade på olika strategi er när det gäller behovet av politisk intervention. 
Genom att göra det hanterar dessa scenarier på  olika sätt den väsent liga risk som uppstår 
vid avsaknaden av politisk intervention, mar knadsstörningar, och den risk som uppstår 
vid felaktigt riktade politiska interventioner,  politiskt misslyckande. Den senare risken 
utgjorde grundvalen för att förkasta andr a politiska scenarier som togs upp under det 
offentliga samrådet. 
När det gäller analysen av effekterna av dessa  scenarier görs en jämförelse med status 
quo, vilket varken hanterar de politiska br ister som anges i problemformuleringen eller 
det hypotetiska scenariot som inte inbegriper någon politisk intervention alls utan förväntas leda till avsevärda inkomst- och miljöproblem.
3 
Scenarierna presenteras utifrå n de förutsatta förändringarn a i de tre huvudinriktningarna 
av politisk intervention, nämligen markna dsåtgärder (rådets förordning (EG) nr 
1234/2007), direktstöd (rådets förord ning (EG) nr 73/2009) samt 
landsbygdsutvecklingspolitik (rådet s förordning (EG) nr 1698/2005). 
Tabell 1 Översikt av de politiska huvudalte rnativen med avseende på scenario och 
politiskt instrument  
 Marknadsinstrument 
(Rådets förordning 
(EG) nr 1234/2007)  Direktstöd 
(Rådets förordning (EG) 
nr 73/2009)  Landsbygdsutveckling 
(Rådets förordning (EG) nr 
1698/2005)  
Anpassning 
Betonar den 
gemensamma jordbrukspolitikens framsteg och hanterar de 
största bristerna
 Harmonisering och 
förenkling av befintliga instrument 
Förbättra samarbetet 
mellan jordbrukare inom 
konkurrensreglerna.
 Omfördelning; ökad 
omfattning av tvärvillkor
 Måttlig budgetökning; ska användas för konkurrenskraft/innovation eller miljö
 
Integration: 
Riktar stödet från 
den gemensamma jordbrukspolitiken Harmonisering och 
förenkling av 
befintliga instrument 
Fokus på Omfördelning; ny 
struktur för direktstödet; 
miljöanpassning 
Ökad omfattning av Omfördelning mellan 
medlemsstater 
Innovation, klimatförändring 
och miljö som vägledande 
                                                 
3 http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/external/scenar2020ii/index_en.htm 
 
SV 7   SV till dess mål på ett 
bättre sätt  livsmedelskedjan och förbättrad 
förhandlingsposition 
för jordbrukarna (3 delalternativ)
 tvärvillkor; införande av stödtak; system för 
småbrukare; system för 
unga jordbrukare
 principer 
Förstärkt strategisk 
målinriktning och gemensam
t strategiskt ramverk med andra fonder
 
Omfokusering: 
Begränsar 
omfattningen av den gemensamma 
jordbrukspolitiken
s interventioner till miljöaspekter
 Avskaffas  Utfasas  Kraftigt ökad finansiering, fokus på klimatförändring och miljö
 
 
4. UTVÄRDERING AV KONSEKVENSERNA AV OLIKA POLITISKA ALTERNATIV  
Anpassningsscenariot  förutsätter en fortsatt tillämpning av principerna i det rådande 
politiska ramverket som är  baserat på marknadsorientering. Det förväntas ge 
jordbrukarna, påverkade av marknadssignalerna, möjlighet att utnyttja de tillgängliga 
politiska instrumenten bättre för att öka  sin konkurrenskraft, samtidigt som en 
omfördelning av direktstöd mellan medlemsst aterna skulle skydda jordbrukarna mot 
alltför stora inkomstvariationer på ett mer effektivt och rättvist sätt i hela EU. Omfördelning av direktstöd i nom medlemsstaterna (den re gionala modellen) skulle 
medge ett större stöd för mer miljövänliga jordbruksområden och begränsa risken för att mark överges, men ett ökat ekonomiskt tryck s kulle medföra intensifierad produktion i de 
mest bördiga regionerna. En fortsatt hant ering av mer omfattande landsbygdsproblem 
skulle pågå genom landsbygdsutvecklingsåtgärd er, men jordbrukets roll inom ekonomin, 
sysselsättningen och ti llväxten eller på landsbygden skulle minska. 
Integrationsscenariot  innebär ett mer omfattande politiskt  ramverk som inriktas på stöd 
för konkurrenskraft, hållbar utveckling och inn ovation inom sektorn oc h syftar till att 
gynna förhållanden under vilka jordbrukare, bå de enskilt och kollektivt, skulle kunna 
klara ekonomiska och miljöbetingade utmaningar bättre. Direktstöd skulle ge en stabil inkomst och förutom att leda till en omfördelning som är mer välavvägd, effektiv och rättvis också vara aktivt riktat mot vissa  stödmottagare (småbrukare, jordbrukare i 
regioner med naturliga begränsningar, sektor er i riskzonen, nya jordbrukare osv.). En 
miljöanpassningskomponent skulle också främja vissa grundläggande metoder som är bra för miljön i hela EU, framför allt att fokus era på både de jordbrukare, ofta mycket 
konkurrenskraftiga, som har övergett sådana me toder och de som överväger att överge 
dem på grund av rådande ekonomiska problem. 
I omfokuseringsscenariot  skulle en utfasning av dire ktstöd leda till en kraftig 
omstrukturering i sektorn och större kap italintensiva jordbruk. Intensifiering av 
produktionen i de mest bördiga regionern a och övergivande av mark i mindre 
fördelaktiga områden skulle innebära ne gativa miljökonsekvenser . En fokusering av 
politiken på miljöåtgärder av typen landsbygdsutveckling skulle mildra dessa problem, 
 
SV 8   SV men skulle inte bidra till att främja jordbrukets hållbarhet i hela EU. Utfasning av 
direktstöd skulle leda till att många jordbruks företag misslyckas och skulle öka trycket på 
landsbygdens förmåga att överleva med högre arbetslöshet och avflyttning. 
4.1. Administrativ belastning  
Vissa komponenter i en ny mode ll för direktstöd, som införa nde av tak för direktstöd, 
definitionen av ”aktiva jordbrukare” och ”miljö anpassningen” skulle potentiellt kunna bli 
betungande på grund av ytterligare kontrollk rav. Å andra sidan skulle systemet för 
småbrukare minska de administrativa krav so m ansökan om och bevilj ande av direktstöd 
skulle innebära för sådana stödmottagare. 
Borttagning av den nuvarande överlappningen mellan miljövänliga åtgärder inom ramen 
för särskilt stöd i pelare I och inom rame n för landsbygdsutveckling samt en enhetlig 
lösning för kopplat stöd skulle  leda till förenkling. Men det skulle vara betungande för 
kommissionen att införa en eventu ell godkännandeprocess, särskilt för 
kommissionsenheterna. 
Att förbättra inriktningen av stöden ti ll aktiva jordbrukare skulle kräva noggrann 
avvägning av definitioner i samarbete med medlemsstaterna och val av de kriterier på nationell nivå som ska föras in registret för det integr erade administrations- och 
kontrollsystemet. Det skulle innebära ett av sevärt administrativt arbete för dem och 
säkerligen för jordbrukare so m måste visa att de är stödb erättigade. De skulle behöva 
ange kompletterande detaljerad e uppgifter och troligen skic ka in åtföljande handlingar 
tillsammans med ansökan. 
4.2. Internationell dimension 
Den gemensamma jordbrukspolitikens grad visa reformer har minskat politikens 
snedvridande konsekvenser för den internat ionella marknaden väsentligt. Alla de 
analyserade scenarierna skulle ha minimala effekter på den globala marknaden (även på 
utvecklingsländer). Det är det sammanlagda resultatet av tidigare reformer inom den gemensamma jordbrukspolitiken samt de nuvarande och förväntade framtida 
prisnivåerna på världsmarknaden som har gjor t att EU får acceptera de priser som sätts 
av andra på jordbruksmarknaden. 
4.3. Jämförelse av alternativ 
Alla tre alternativen syftar till att få ett mer konkurrenskraftigt, hållbart och återhämtande 
jordbruk i livskraftiga lands bygdsområden och strävar efter att anpassa den gemensamma 
jordbrukspolitiken bättre till Eu ropa 2020, särskilt när det gäller resursutnyttjande. Därför 
kommer det att vara nödvändigt att öka jordbruksproduktiviteten genom forskning och 
kunskapsöverföring samt att i allmänhet fr ämja samarbetsstrategier. Härav följer 
betydelsen av innovation, inklusive det kom mande europeiska i nnovationspartnerskapet 
för produktivitet och hållbarhet inom jo rdbruket, som en grundläggande nödvändig 
förutsättning som skär tvärsöver alla poli tiska alternativ. Detta  övergripande element 
förekommer i alla tre alternativen och ingå r därför inte i nedanstående jämförelse. 
Ur budgetsynpunkt är det helt tydligt att det är omfokuseringsalternativet som slutligen 
skulle ta den minsta delen av EU-budgeten i anspråk, eftersom direktstöden skulle fasas 
ut. Det här alternativet prioriterar mar knadsorientering och därmed en påskyndad 
 
SV 9   SV strukturanpassning i sektorn mot större lönsamhe t för företag. Det här alternativet skulle 
också exponera sektorn för större risker när de t gäller stabilitet på marknaden i frånvaro 
av lämpliga säkerhetsnät och riskhanteringsverktyg samt risken för nedskärning av 
utgifter för innovation på grund av trycket på  jordbruksinkomsterna. Strukturanpassning i 
enlighet med omfokuseringsalternativet skulle  ske på bekostnad av samhället och miljön. 
Inkomsten skulle sjunka med 25 % och produkti onen skulle vara koncentrerad till de 
mest vinstgivande områdena och sektorerna. 
Även om utgifterna för bättre riktade miljöåtgärder under landsbygdsutvecklingen 
fördubblades, skulle det inte kunna åstadkomma en hållbar markförvaltning över hela EU-territoriet, eftersom politiken skulle förl ora hävstångseffekten i form av direktstöd 
kopplade till kraven på tvärvillkor. Dessutom skulle de negativa sociala konsekvenserna, 
särskilt i områden och sektorer som är mest be roende av direktstöd (t .ex. stora fältgrödor 
och mjölkjordbruk, vidsträckta gårdar med nötdj ur, får och getter), vara av den arten att 
dem temporära användningen av axel 1-åtgä rder som ska stödja omstrukturering inte 
skulle kunna kompensera förlusterna från utfasn ingen av direktstöden.  Frånvaron av axel 
3-åtgärder skulle hota samhällssystemet på landsbygden, särskilt i diversifierade 
landsbygdsekonomier, vilket sätter den territoriella balansen på  spel. Dessa resultat är 
inte nya, utan återspeglar liknande resultat fr ån de två prospektiva Scenar 2020-studierna. 
Anpassningsalternative t, som befinner sig på motsatta sidan av spektrumet, är det 
alternativ som ger störst möjligheter till  kontinuitet i politiken, i och med att det 
föreskriver begränsade men konkreta förb ättringar när det gäller jordbrukets 
konkurrenskraft och miljöprestanda. Förbättrin garna ska göras genom omfördelning av 
direktstöden, större omfattn ing av tvärvillkor, förenk ling och harmonisering av 
marknadsinstrument och stöd till samarbetss trategier, samt geno m kanalisering av 
ytterligare resurser till nya utmaningar inom ramen för landsbygdsutveckling. Den nya 
huvudkomponenten i anpassningsalternativet är omfördelning av direktstöd mellan 
medlemsstater och inom medlemsstater, för vilk a olika alternativ har analyserats. Frågan 
är hur man ska garantera en rättvisare fördelni ng och ett bättre riktat stöd i linje med de 
politiska målen och samtidigt undvika stor a störningar. Konvergens mot schablonbelopp 
skulle särskilt gynna medlemsstater som för nä rvarande befinner sig väsentligt under EU-
genomsnittet. 
Att gå i riktning mot en regional modell (ti llsammans med inkluderandet av mark för 
vilken stödrättigheter inte aktiverats) skulle bättre balansera stödet mellan olika jordbrukstyper, särskilt i medlemsstater so m för närvarande använder en historisk 
modell, huvudsakligen mot mer extensiva produktionssystem. I själva verket skulle 
betande djur, vin och trädgå rdsodling gynnas av en sådan strategi, medan fältgrödor, 
blandade jordbruk och mjöl kjordbruk skulle förlora på en sådan omfördelning. 
Man betvivlar emellertid att anpassningsalternativet skulle räcka till för att möta 
framtidens stora klimat- och miljöutmaningar på lämpligt sätt, vilket också skulle påverka jordbrukets håll barhet på lång sikt. 
Integrationsalternativet  för den gemensamma jordbrukspoli tiken tar ett steg vidare mot 
behovet av miljöanpassning genom att införa en miljöanpassningskomponent i direktstöden. Utmaningen ligger i hur en såda n miljöanpassning ska utformas för att nå 
avsevärda fördelar ur miljö- och klimat förändringssynpunkt och säkra en hållbar 
användning av naturresurser utan  att undergräva den territori ella balansen genom hela 
 
SV 10   SV EU, liksom jordbrukssektorns långsiktiga konkurrenskraft och utan att komplicera 
förvaltningen av direktstöden i onödan. 
Analysen visar att det är möjligt även om en viss administrativ belastning inte kan 
undvikas. De negativa konsekvenserna för den resulterande inkomsten förblir i 
genomsnitt måttlig (men varierar avsevärt mellan medlemsstater, regioner och jordbrukssystem). De negativa konsekvenserna skulle förvärras med en mer ambitiös åtgärd för diversifiering av gröda, men sku lle mildras om det infördes mer ambitiösa 
bestämmelser för ekologiska fokusområden, på grund av marknadspåverkan. 
Miljöanpassningskomponenten skulle också frigöra medel inom landsbygdsutveckling 
som skulle kunna användas till mer sofistik erade åtgärder som är fokuserade på ett 
miljövänligt jordbruk och på klimatet. Den kombinerade effekten av miljöåtgärder och åtgärder för mindre gynnade områden i båda pe larna skulle således avsevärt höja den 
gemensamma jordbrukspolitikens bidrag till främ jande av kollektiva nyttigheter, men på 
bekostnad av ytterligare administrativ bela stning för att hantera en mer komplicerad 
struktur och undvika dupliceri ng av åtgärder. Förutsatt att den rätta balansen uppnås vid 
utformningen av åtgärder och medlemsstat ernas genomförande av dem är det här 
alternativet som bäst skyddar de n territoriella balansen geno m att hantera jordbrukets och 
landsbygdens långsiktiga hållbarhet. 
En kraftig förändring av landsbygdsutvecklingspolitiken ingår också i 
integrationsalternativet. Följden av detta skul le bli en mer effektiv politik som levererar 
resultat i linje med Europa 2020-prioritering arna inom ett gemensamt ramverk med andra 
EU-medel, förutsatt att möjligheterna utnyttjas  väl av medlemsstaterna och regionerna på 
programnivå och att den närmare samordningen med de andra fonderna inte tar bort synergieffekterna med pelare I. Fördelninge n av stöden till landsbygdsutveckling skulle 
också avspegla de politiska målen bättre, samtidigt som den nuvarande fördelningen 
beaktas.  
Slutligen kan stödet, om det riktas bättre med hjälp av olika komponenter i direktstödet (i 
synnerhet införande av övre tak, systemet för småbrukare och den bättre definitionen av 
”aktiva jordbrukare”), uppnå högre effektiv itet när det gäller inkomststöd och 
tillhandahållande av kollektiva nyttigheter på miljöområdet. För livsmedelskedjan behöver man hitta en balans mellan att förbä ttra jordbrukarnas förh andlingsposition och 
säkerställa konkurrenskraft och ökad prestanda längs hela kedjan.  
Integrationsalternativet skulle maximera EU-mervärdet
 genom att på det bästa sättet 
upprätthålla ett hållbart jordbruk i hela EU , hantera viktiga gränsöverskridande frågor 
som klimatförändringar och stärka solidaritet en mellan medlemsstaternas; detta skulle 
följas av anpassning och därefter omfokusering.  
Uttryckt i kostnadseffektivitet  skulle integrationsalternativet få ut mesta möjliga av 
budgeten genom att maximera EU-mer värdet. Å andra sidan skulle 
anpassningsalternativet ställa lika betyde lsefulla krav på EU-budgeten utan samma 
ambition ur resultatsynpunkt, medan omfokus eringsalternativet skulle spara 
budgetmedel, men samtidigt minska omfattningen av EU-åtgärderna och därmed EU-mervärdet.  
 
SV 11   SV Tabell 1: Jämförelse av alternativ en med avseende på EU-mervärde och 
kostnadseffektivitet  
 Anpassning  Integration  Omfokusering  
Livskraftig livsmedelsproduktion ++ +++ + 
Hållbar förvaltning av 
naturresurser och klimatåtgärder + +++ ++ 
Balanserad territoriell utveckling ++ +++ + 
EU-mervärde ++ +++ + 
Kostnadseffektivitet + ++ + 
På grundval av ovanstående jämförelse är inte grationsalternativet de t bästa alternativet, 
följt av anpassningsalternativet och sist omfokuseringsalternativet. Denna utvärdering sammanfaller med de synpunkter som framförts i det offentliga samrådet (se bilaga 9). 
Eftersom anpassningsalternativet möjligen  inte är tillräckligt målinriktat och 
omfokuseringsalternativet är alltför riskfyllt ve rkar integrationsalternativet uppnå den 
rätta balansen för att styra den gemensam ma jordbrukspolitiken mot Europa 2020-målen 
och denna balans behöver också uppnås vid ge nomförandet av altern ativets olika delar. 
5. 
ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING AV KOSTNADER , FÖRDELAR OCH 
UPPNÅENDE AV ÖNSKADE EFFEKTER  
I framtiden kommer det att vara betydelsefullt att stärka övervakningen och 
utvärderingen inom den gemensamma jordbr ukspolitiken, inklusive nya komponenter vid 
utformningen av den politik som införts i pela re I, såsom miljöanpassning. Det framtida 
övervaknings- och utvärderingssystemet fö r landsbygdsutveckling bör också avspegla det 
förstärkta strategiska tillvägagångssättet me d gemensamma indikatorer som är baserade 
på mål och prioriteringar samt underlätta  användning av utvärderingen som ett 
förvaltningsverktyg genom hela programperioden. 
Dessutom bör övervakning och utvärdering för båda pelarna föras samman i ett 
gemensamt ramverk för mätning av den geme nsamma jordbrukspolitik ens resultat i sin 
helhet inom Europa 2020. Därför pågår en  process för att ta fram en gemensam 
uppsättning indikatorer som är kopplade till de politiska målen och som skulle bestå av  
– måluppfyllelseindikatorer koppl ade till allmänna mål, 
– resultatindikatorer koppl ade särskilda mål, 
– utfallsindikatorer kopplade till utgifter inom ramen för olika instrument. 
För att hantera databrister, till exempel för hållbarhetsindikatorer, planeras också för 
lanseringen av ett pilotprojekt som ska sk apa en process som, genom överlappning av 
befintliga databrister hos indikatorer på jordbruksnivå, skulle möjliggöra bättre 
övervakning och utvärdering av genomförda reformer.