Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tilldelning av koncessioner /* KOM/2011/0897 slutlig - 2011/0437 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Kommissionen tillkännagav sin föresats att anta ett lagstiftningsinitiativ om koncessioner i sitt meddelande ”Inremarknadsakten: Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för den inre marknaden” av den 13 april 2011. Beviljande av koncessioner för bygg- och anläggningsarbeten omfattas för närvarande endast av ett begränsat antal sekundärrättsliga bestämmelser, medan tjänstekoncessioner endast omfattas av de allmänna principerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget). Detta kryphål ger upphov till allvarliga snedvridningar av den inre marknaden och begränsar i synnerhet EU-företagens (inte minst små och medelstora företags) tillträde till de ekonomiska möjligheter som koncessioner erbjuder innebär. Bristen på rättssäkerhet leder dessutom till ineffektivitet. Syftet med detta initiativ är att minska osäkerheten kring tilldelning av koncessioner och därmed vara till hjälp för offentliga myndigheter och ekonomiska aktörer. Unionsrätten begränsar inte valfriheten för en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet att med egna medel utföra de uppgifter av allmänintresse som åligger den, men när en upphandlande myndighet beslutar att vända sig till enheter utanför sin organisation för att utföra sådana uppgifter måste alla ekonomiska aktörer i EU garanteras ett effektivt marknadstillträde. Med hänsyn till snäva budgetramar och ekonomiska svårigheter i många EU‑medlemsstater är det särskilt viktigt med en effektiv fördelning av offentliga medel. En lämplig rättslig ram för koncessionstilldelning skulle främja offentliga och privata investeringar i infrastrukturer och strategiska tjänster till bästa värde för pengarna. Möjligheterna med ett lagstiftningsinitiativ om koncessioner för att skapa en ändamålsenlig EU-ram för offentlig-privata partnerskap pekades ut i kommissionens meddelande från 2009 om främjande av privata och offentliga investeringar i syfte att bidra till en ekonomisk återhämtning och långsiktig strukturanpassning: utveckling av offentlig-privata partnerskap. Detta förslag till direktiv läggs fram parallellt med översynen av direktiven om offentlig upphandling[1]. Genom förslaget kommer ett separat rättsligt instrument för att reglera tilldelningen av koncessioner att antas. Syftet med detta förslag, i kombination med de två förslagen om en översyn av de befintliga direktiven om offentlig upphandling (2004/17/EG och 2004/18/EG), är att inrätta en modern rättslig ram för offentlig upphandling. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Under perioden 12 maj–9 juli 2010 genomförde kommissionen ett offentligt samråd på internet, som var öppet för allmänheten. Under perioden 5 augusti–30 september 2010 genomfördes ett ytterligare samråd, som riktade sig till näringslivet, arbetsmarknadens parter och upphandlande enheter. Resultaten av dessa samråd bekräftade att osäkerheten om rättsläget skapar problem, och att det finns hinder för företagens marknadstillträde. Samrådet visade också att lämpliga EU-åtgäder bör vidtas. Resultaten finns på http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/2010/concessions_en.htm. Dessa slutsatser har bekräftats vid ett antal bilaterala möten med företrädare för medlemsstaterna, på lokal nivå, med företag som är aktiva inom de berörda sektorerna samt med branschorganisationer. Den information som samlats in under samrådet har lagts in i konsekvensbedömningsrapporten, som granskades och godkändes av konsekvensbedömningsnämnden den 21 mars 2011. Konsekvensbedömningsnämnden rekommenderade särskilt ytterligare belägg för problemens omfattning, snedvridningarnas konsekvenser, skillnaderna i behandling mellan offentliga upphandlingskontrakt och koncessioner och en stärkning av konsekvensbedömningen och en jämförelse av de olika alternativen. Dessa rekommendationer beaktades i den nya version av konsekvensbedömningen som lämnades in. Nämndens yttrande har offentliggjorts samtidigt med detta förslag, slutversionen av konsekvensanalysen och dess sammanfattning. Rapporten bekräftade att ny lagstiftning behövs. Enligt rapporten ställs de ekonomiska aktörerna inför ojämlika villkor, som ofta leder till förlorade affärsmöjligheter. Denna situation ger upphov till kostnader och är till men för konkurrenter i andra medlemsstater och för upphandlande myndigheter och upphandlande enheter samt konsumenter. Både definitionen av koncessioner och det exakta innehållet i skyldigheterna om öppenhet och icke-diskriminering som följer av fördraget fortfarande är oklara. Det ökar bristen på rättssäkerhet, vilket i sin tur ökar risken för hävning eller förtida uppsägning av olagligt tilldelade kontrakt, och avskräcker i slutändan myndigheterna från att använda koncessioner där denna typ av kontrakt skulle kunna vara en bra lösning. Även om medlemsstaterna antar lagstiftning som skapar en rättslig ram baserad på principerna i fördraget, återstår fortfarande en risk för rättsosäkerhet när det gäller de nationella lagstiftarnas tolkning av dessa principer och stora skillnader mellan lagstiftningen i olika medlemsstater. I vissa fall har medlemsstaterna ingen lagstiftning alls på detta område, vilket har pekats ut som en av orsakerna till att koncessioner tilldelas direkt, vilket medför risker för oegentligheter eller till och med korruption. Den idealiska lösningen ansågs vara att införa ny lagstiftning som bygger på gällande bestämmelser för koncessioner för byggentreprenader, kompletterade med vissa särskilda bestämmelser. Ett mer restriktivt tillvägagångssätt vore en utvidgning av de bestämmelser som gäller för offentlig upphandling. Detta ansågs kontraproduktivt, eftersom detta skulle kunna avskräcka upphandlande myndigheter från att använda koncessioner. 3. RÄTTSLIGA ASPEKTER PÅ FÖRSLAGET · Rättslig grund Förslaget grundas på artiklarna 53.1, 62 och 114 i EUF-fördraget. · Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen gäller utom där förslaget avser ett område där unionen är ensam behörig. Medlemsstaterna kan av följande skäl inte i tillräcklig utsträckning själva uppnå målen för förslaget: Samordningen av förfaranden för offentlig upphandling över vissa tröskelvärden är ett viktigt sätt att komplettera den inre marknaden på området för offentlig upphandling genom att garantera effektiv och jämlik tillgång till koncessioner för ekonomiska aktörer på den inre marknaden. EU-omfattande upphandlingsförfaranden skapar insyn och objektivitet i offentlig upphandling, vilket leder till betydande besparingar och förbättrade resultat av upphandlingarna. Detta gynnar medlemsstaternas myndigheter, och i slutändan de europeiska skattebetalarna. Detta mål kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna eftersom det oundvikligen skulle leda till avvikande krav och eventuellt motstridiga förfarandesystem, vilket skulle öka regelsystemens komplexitet och orsaka obefogade hinder för gränsöverskridande verksamhet. De relevanta fördragsprinciperna om öppenhet och likabehandling har hittills i många medlemsstater inte tolkats, klargjorts eller genomförts på ett sätt som garanterar att koncessionskontrakt tilldelas korrekt. Den bristande rättssäkerheten och avskärmningseffekterna på marknaden kan sannolikt inte undanröjas utan ett ingripande på lämplig nivå. Ett ingripande på unionsnivå är därför nödvändigt för att undanröja de befintliga hindren för en EU-omfattande marknad för koncessioner och för att garantera att villkoren är enhetliga och likvärdiga, med slutmålet att garantera fri rörlighet för varor och tjänster i samtliga de 27 medlemsstaterna. Förslaget är sålunda förenligt med subsidiaritetsprincipen. · Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen eftersom det inte går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen att garantera att den inre marknaden fungerar väl genom begränsade regler för tilldelning av koncessioner. I konsekvensbedömningen identifierades ett antal olika lösningar som sedan analyserades för att se om de var lämpliga för att uppfylla lagstiftningens avsedda syften. Analysen visade att dessa syften inte kan uppnås genom att införa påföljder eller genom andra verktyg än lagstiftning, till exempel icke-bindande bestämmelser. Även de mest elementära bestämmelser som för närvarande gäller för koncessioner befanns vara olämpliga eftersom de inte ger tillräcklig rättssäkerhet och inte är förenliga med fördragsprinciperna. Mer detaljerad lagstiftning liknande de befintliga bestämmelserna om offentliga kontrakt ansågs emellertid gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen. · Val av regleringsform Eftersom förslaget grundas på artiklarna 53.1, 62 och 114 i EUF-fördraget skulle en förordning som gäller för upphandling av både varor och tjänster inte vara tillåten enligt fördraget. Den föreslagna regleringsformen är därför ett direktiv. Alternativ som inte medför lagstiftning har valts bort. Skälen till detta beskrivs närmare i konsekvensbedömningen. 4. Budgetkonsekvenser Förslaget påverkar inte unionens budget. 5. Ytterligare information · Översyn/ändring/tidsbegränsning Förslaget innehåller en översynsklausul om de ekonomiska effekterna på den inre marknaden till följd av tillämpningen av de tröskelvärden som fastställs i artikel 5. · Närmare redogörelse för förslaget Det föreslagna direktivet förväntas garantera öppenhet, rättvisa och rättssäkerhet vid tilldelning av koncessioner och därmed bidra till förbättrade investeringsmöjligheter, vilket till sist leder till fler entreprenader och tjänster av bättre kvalitet. Det omfattar koncessioner som tilldelats efter direktivets ikraftträdande. Denna bestämmelse är förenlig med EU-domstolens beslut om ändring av kontrakt (utan att det påverkar tillfälliga arrangemang som kan visa sig vara nödvändiga för att garantera kontinuiteten hos tillhandahållandet av en tjänst i väntan på att en ny koncession tilldelas). Ovan nämnda fördelar förväntas kunna uppnås till följd av ett antal förfarandekrav och klargöranden i fråga om tilldelning av koncessioner, med två huvudsyften: att öka rättssäkerheten och att garantera bättre tillträde till koncessionsmarknaderna för EU-företagen. Rättssäkerhet Direktivets huvudsyfte är att klargöra den rättsliga ramen för tilldelning av koncessioner, men också att entydigt fastställa ramarnas omfattning. De specifika kraven i fråga om koncessioner kommer att öka rättssäkerheten genom att å ena sidan ge upphandlande myndigheter och upphandlande enheter klara regler som integrerar fördragsprinciperna för tilldelning av koncessioner och, å andra sidan, förser ekonomiska aktörer med grundläggande säkerheter i fråga om tilldelningsförfarandena. Definition: I detta förslag till direktiv om tilldelning av koncessioner ges en mer exakt definition av koncessioner. Begreppet operativ risk och de typer av risker som ska anses utgöra operativa risker förklaras, och förslaget innehåller även en definition av begreppet väsentlig risk. Förslaget innehåller även riktlinjer för den längsta varaktigheten för koncessioner. Integration av fördragsprinciperna i sekundärlagstiftningen: Förslaget utvidgar de flesta av de skyldigheter som för närvarande gäller vid tilldelning av offentliga byggkoncessioner till att gälla för alla tjänstekoncessioner. Det omfattar också en rad konkreta och mer detaljerade krav som gäller i olika skeden i tilldelningsförfarandet på grundval av principerna i fördraget, så som det tolkas i EU-domstolens rättspraxis. Dessutom utökas sekundärlagstiftningens tillämpningsområde till att omfatta tilldelning av koncessioner i allmännyttan, som för närvarande är undantagen från sådan lagstiftning. Offentlig-offentligt samarbete: Det råder betydande rättsosäkerhet om i vilken utsträckning samarbete mellan offentliga myndigheter bör omfattas av reglerna för offentlig upphandling. Tolkningen av domstolens rättspraxis varierar mellan medlemsstaterna och även mellan de upphandlande myndigheterna. Följaktligen klargörs det i förslaget i vilka fall koncessionskontrakt som ingåtts mellan upphandlande myndigheter inte omfattas av reglerna om tilldelning av koncessioner. Dessa klargöranden vägleds av de principer som fastställts i domstolens rättspraxis. Ändringar: Ändringar av koncessioner under deras löptid har blivit en alltmer angelägen och problematisk fråga för aktörerna. Ändring av koncessioner behandlas i en särskild bestämmelse som integrerar de grundlösningar som utvecklats i rättspraxis och som ger en pragmatisk lösning på hanteringen av oförutsedda omständigheter som kräver att en koncession ändras under löptiden. Bättre tillgång till koncessionsmarknaderna Detta förslag syftar till att grundläggande förbättra de ekonomiska aktörernas tillgång till koncessionsmarknaderna. Bestämmelserna ska i första hand göra tilldelningsförfarandena mer transparenta och rättvisa genom att begränsa godtyckligheten i de upphandlande myndigheternas och de upphandlande enheternas beslut om frågor som offentliggörande i förhand eller efterhand, förfaranderelaterade säkerhetsbestämmelser och gällande kriterier för urval och tilldelning, eller för de tidsfrister som åläggs anbudsgivarna. Dessutom ska bestämmelserna ge bättre tillgång till rättshjälp för att förebygga eller åtgärda brott mot dessa bestämmelser. Offentliggörande i EUT: För att garantera insyn och likabehandling av alla ekonomiska aktörer införs genom detta förslag ett krav på obligatoriskt offentliggörande av koncessioner som uppgår till ett värde av minst 5 000 000 euro. Detta tröskelvärde, som redan gäller för byggkoncessioner, har nu utökats till att även omfatta tjänstekoncessioner med hänsyn till de offentliga samråd och undersökningar som kommissionen har genomfört under arbetet med detta förslag. Syftet med detta är att de ytterligare administrativa bördorna och kostnaderna ska stå i proportion till värdet på kontraktet och att de man ska fokusera på koncessioner av gränsöverskridande intresse. Tröskelvärdet gäller för värdet av koncessionskontrakt som ska beräknas enligt en metod som anges i kontraktet. För tjänster motsvarar värdet det uppskattade sammanlagda värdet på alla tjänster som koncessionsinnehavaren tillhandahåller under hela koncessionens löptid. I de nya bestämmelserna fastställs också minimikraven för vilka uppgifter som ska tillhandahållas de potentiella anbudsgivarna. Tidsfrister: I förslaget fastställs även en minimtidsfrist på 52 dagar för att lämna in en intresseanmälan för alla koncessionstilldelningsförfaranden, alltså samma tidsfrist som gäller för offentliga byggkoncessioner. Längre tidsfrister tillämpas på koncessioner än på offentliga kontrakt, med tanke på att koncessionskontrakt i allmänhet är komplexare till sin art. Kriterier för urval och uteslutande: I detta direktivförslag fastställs skyldigheter i fråga om de urvalskriterier som ska tillämpas av de upphandlande myndigheterna eller upphandlande enheterna vid koncessionstilldelning. Dessa regler är mindre restriktiva än de liknande bestämmelser som för närvarande gäller för offentlig upphandling. De begränsar emellertid urvalskriterierna till sådana kriterier som avser anbudsgivarnas ekonomiska, finansiella och tekniska kapacitet och möjliggör en begränsning av tillämpningsområdet för godtagbara uteslutandekriterier. Tilldelningskriterier: Enligt förslaget blir det en skyldighet att tillämpa objektiva kriterier som är kopplade till ämnet för koncessionen, garanterar att principerna för öppenhet och insyn, icke-diskriminering och likabehandling tillämpas, samt att anbud utvärderas under faktisk konkurrens som ger en allmän ekonomisk fördel för den upphandlande myndigheten eller den upphandlande enheten. Dessa kriterier ska förebygga godtyckliga beslut från den upphandlande myndighetens eller den upphandlande enhetens sida, och måste offentliggöras i förväg och förtecknas i avtagande viktordning. Medlemsstater eller upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter som så önskar kan även tillhandahålla eller tillämpa kriteriet för det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet när de tilldelar koncessioner. Förfarandegarantier: Till skillnad från direktiven om offentlig upphandling innehåller bestämmelserna i detta förslag ingen fast förteckning över tilldelningsförfaranden. Därigenom kan upphandlande myndigheter och upphandlande enheter vara mer flexibla i sina förfaranden för tilldelning av koncessioner, bland annat för att kunna följa nationella rättsliga traditioner och göra det möjligt att organisera tilldelningsförfarandet så effektivt som möjligt. Däremot fastställs det i förslaget ett antal entydiga förfaranderelaterade säkerhetsbestämmelser som ska tillämpas vid tilldelningen av koncessioner och främst vid förhandlingarna. Säkerhetsbestämmelserna ska garantera att förfarandet är rättvist och transparent. Rättsmedel: Genom detta direktiv blir det också möjligt att utvidga tillämpningsområdet för rättsmedelsdirektiven (direktiv 89/665/EEG och direktiv 92/13/EG, ändrat genom direktiv 2007/66/EG) till att omfatta alla koncessioner som överstiger tröskelvärdet. Förslaget ger en konkret möjlighet att bestrida beslut om tilldelning i domstol och innehåller även vissa rättsliga miniminormer som de upphandlande myndigheterna och upphandlande enheterna måste följa. 2011/0437 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tilldelning av koncessioner (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1, 62 och 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3], i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Avsaknaden av tydliga regler på unionsnivå för tilldelning av koncessioner ger upphov till rättslig osäkerhet, skapar hinder för ett fritt tillhandahållande av tjänster och orsakar snedvridningar i den inre marknadens funktion. Detta leder till att de ekonomiska aktörerna, särskilt små och medelstora företag, fråntas sina rättigheter på den inre marknaden och förlorar viktiga affärsmöjligheter, medan de offentliga myndigheterna kanske inte hittar det bästa sättet att använda offentliga medel så att EU-medborgarna kan dra nytta av kvalitetstjänster till bästa pris. En lämplig rättslig ram för tilldelning av koncessioner skulle garantera ett effektivt och icke-diskriminerande marknadstillträde för alla ekonomiska aktörer i unionen samt rättssäkerhet, vilket gynnar offentliga investeringar i infrastrukturer och strategiska tjänster för medborgarna. (2) Offentlig upphandling spelar en viktig roll i Europa 2020-strategin[4] som ett av de marknadsbaserade instrument som ska användas för att uppnå en smart och hållbar tillväxt för alla och för att garantera att offentliga medel utnyttjas så effektivt som möjligt. Tilldelningen av byggkoncessioner omfattas för närvarande av de grundläggande reglerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster. Tilldelning av tjänstekoncessioner av gränsöverskridande intresse omfattas av fördraget, särskilt principerna om fri rörlighet för varor, etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster samt de principer som härrör från dessa, såsom likabehandling, icke-diskriminering, ömsesidigt erkännande, proportionalitet och insyn. Det finns en risk för rättslig osäkerhet till följd av att de nationella lagstiftarna tolkar principerna i fördraget på olika sätt, vilket i sin tur leder till stora skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftningar. Denna risk har bekräftats genom EU‑domstolens omfattande rättspraxis, som dock endast delvis behandlar vissa aspekter av koncessionstilldelning. Det är därför nödvändigt att konkretisera fördragets principer på ett enhetligt sätt i medlemsstaterna samt eliminera skillnader i tolkningen av principerna på unionsnivå för att undanröja de kvarstående snedvridningarna av den inre marknaden. (3) Detta direktiv bör emellertid inte påverka medlemsstaternas eller de offentliga myndigheternas frihet att besluta om direkt tillhandahållande av entreprenader eller tjänster till allmänheten eller om att lägga ut sådana tjänster på entreprenad till tredje parter. Medlemsstaterna eller de offentliga myndigheterna bör också vara fria att fastställa egenskaperna hos den tjänst som ska tillhandahållas, inbegripet eventuella villkor för kvalitet och pris på tjänsterna för fullgörandet av de allmännyttiga målen. (4) För tjänstekoncessioner över ett visst värde är det dock lämpligt att på grundval av dessa principer föreskriva en lägsta samordningsnivå av nationella förfaranden vid tilldelning av sådana kontrakt i enlighet med fördragsprinciperna, för att garantera att offentliga upphandlingar öppnas för konkurrens och skapa rättslig säkerhet. Dessa samordningsbestämmelser bör inte gå längre än vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. Medlemsstaterna bör emellertid få komplettera och vidareutveckla dessa bestämmelser om de anser att det är nödvändigt, särskilt för att se till att principerna följs på ett bättre sätt. (5) En lägsta samordningsnivå bör även införas för tilldelning av tjänstekoncessioner och koncessioner avseende byggentreprenader på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, förutsatt att de nationella myndigheterna kan påverka företag och verk som är verksamma på dessa områden. Hänsyn bör också tas till att de marknader där de verkar är förhållandevis slutna på grund av att medlemsstaterna har beviljat särskilda rättigheter eller ensamrätt att försörja, tillhandahålla eller driva de nät som används för tjänsterna i fråga. (6) Koncessioner är avtal med ekonomiska villkor som sluts mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter som avser förvärv av byggentreprenader eller tjänster, där ersättningen för arbetet normalt utgörs av rätten att utnyttja den anläggning eller tjänst som är föremål för kontraktet. Utförandet av dessa entreprenader eller tjänster omfattas av särskilda bindande skyldigheter som fastställs av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. Dessa skyldigheter måste kunna åberopas inför domstol. Vissa statliga dokument, såsom tillstånd eller licenser där en stat eller en offentlig myndighet fastställer villkoren för utförandet av en ekonomisk verksamhet, bör emellertid inte anses utgöra koncessioner. Detsamma gäller vissa avtal som avser en ekonomisk aktörs rätt att utnyttja vissa statliga domäner eller resurser, såsom markarrendekontrakt, där staten eller en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet endast fastställer allmänna villkor för användningen, utan att förvärva särskilda byggentreprenader eller tjänster. (7) Svårigheter i tolkningen av begreppen koncession och offentlig upphandling har varit orsak till fortsatt rättsosäkerhet bland intressenterna, och har gett upphov till flera domar från EU-domstolen i denna fråga. Därför bör definitionen av koncession förtydligas, särskilt genom att hänvisa till begreppet väsentlig driftsrisk. Det viktigaste kännetecknet för en koncession, rätten att utnyttja byggentreprenader eller tjänster, innebär alltid en överföring till koncessionshavaren av en ekonomisk risk som innebär att personen eller företaget inte kommer få tillbaka de investeringar som gjorts eller de kostnader som uppstår under pågående byggentreprenad eller tjänster. Tillämpningen av särskilda upphandlingsregler för tilldelning av koncessioner skulle inte vara berättigad om den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten minskade anbudsgivarens eventuella förluster genom att garantera vissa intäkter som motsvarar eller är högre än de kostnader som uppdragstagaren måste ta på sig i samband med kontraktets utförande. Samtidigt bör det klargöras att vissa kontraktsarrangemang som betalas helt av en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet bör anses utgöra en koncession om ersättningen för de investeringar som en ekonomisk aktör har gjort eller de kostnader som har uppstått för att utföra en byggentreprenad eller tillhandahålla en tjänst beror på den faktiska efterfrågan på eller tillgången till en tjänst eller en egendom. (8) Om det finns sektorsspecifika regler som ger koncessionsinnehavaren en garanti för att de investeringar som görs och de kostnader som uppstår under fullgörandet av ett kontrakt ska jämna ut varandra, bör kontraktet inte anses utgöra en koncession i den mening som avses i detta direktiv. (9) Begreppet särskild rättighet eller ensamrätt är centralt för att fastställa tillämpningsområdet för detta direktiv, eftersom enheter som varken är upphandlande enheter i enlighet med artikel 4.1 eller offentliga företag endast omfattas av direktivets bestämmelser om de utövar en av de verksamheter som täcks av direktivet på grundval av sådana rättigheter. Det är därför lämpligt att klargöra att rättigheter som har beviljats på grundval av ett förfarande med objektiva kriterier i enlighet med unionslagstiftningen och som har offentliggjorts på lämpligt sätt inte utgör en särskild rättighet eller en ensamrätt i enlighet med detta direktiv. Denna lagstiftning bör inbegripa Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG av den 22 juni 1998 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas[5], Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el[6], Europaparlamentet och rådets direktiv 97/67/EG av den 15 december 1997 om gemensamma regler för utvecklingen av gemenskapens inre marknad för posttjänster och för förbättring av kvaliteten på tjänsterna[7], Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG av den 20 maj 1994 om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten[8] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70[9]. Den offentliga verksamheten antar alltfler former, vilket innebär att det är nödvändigt att förtydliga definitionen av begreppet upphandling. Unionens bestämmelser om koncessioner avser förvärv av byggentreprenader eller tjänster där ersättningen för arbetet utgörs av rätten att utnyttja anläggningen eller tjänsten. Begreppet förvärv bör förstås i vid mening, det vill säga att den ekonomiska aktören utnyttjar fördelarna med byggentreprenaderna eller tjänsterna i fråga, men att detta inte alltid medför en överföring av ägarskapet till den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. Enbart finansiering av en verksamhet, vilket ofta kopplas till ett krav att ersätta alla mottagna belopp som inte används för de avsedda syftena, omfattas vanligen inte av detta direktiv. (10) Det har också visat sig nödvändigt att klargöra tolkningen av begreppet enskild upphandling, som innebär att det sammanlagda värdet av alla koncessioner som ingås inom ramen för upphandlingen måste beaktas när det gäller de tröskelvärden som fastställs i detta direktiv. Upphandlingen bör offentliggöras som en helhet, men kan eventuellt delas in i delar. Begreppet enskild upphandling omfattar alla varor, byggentreprenader och tjänster som behövs för att fullgöra ett visst projekt. Indikationer på att det rör sig om ett enda projekt kan exempelvis vara att den upphandlande myndigheten dessförinnan genomfört en samlad planering och utformning, att de olika inköpta beståndsdelarna fyller en och samma ekonomiska och tekniska funktion eller att de i övrigt är logiskt förknippade med varandra. (11) För att ett verkligt öppnande av marknaden och en rättvis och balanserad tillämpning av reglerna om upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster ska säkerställas, bör de enheter som ska omfattas av direktivet definieras på ett annat sätt än genom hänvisning till deras rättsliga ställning. Det är således viktigt att se till att likabehandling upprätthålls mellan upphandlande enheter från den offentliga respektive den privata sektorn. I överensstämmelse med artikel 345 i fördraget är det också nödvändigt att se till att medlemsstaternas egendomsordning inte påverkas på något sätt. (12) Kontrakt får tilldelas av upphandlande enheter i syfte att tillgodose kraven hos flera verksamheter som eventuellt omfattas av olika rättsordningar. Det bör klargöras att den rättsordning som är tillämplig på ett enskilt kontrakt som är avsett att omfatta flera verksamheter bör omfattas av de regler som är tillämpliga på den verksamhet som den främst är avsedd för. Fastställandet av den verksamhet som koncessionen främst är avsedd för kan grundas på den analys av de krav som den särskilda koncessionen måste tillgodose och som har utförts av den upphandlande enheten i syfte att bedöma kontraktets värde och upprätta anbudshandlingarna. I vissa fall kan det emellertid vara objektivt omöjligt att fastställa vilken verksamhet som koncessionen främst är avsedd för. Det bör föreskrivas vilka regler som gäller i sådana fall. (13) Det är lämpligt att från detta direktivs tillämpning utesluta vissa tjänstekoncessioner som tilldelats ekonomiska aktörer som själva är upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter på grundval av ensamrätt som aktören åtnjuter enligt offentliggjord nationell lagstiftning eller förvaltningsbestämmelser och som tilldelats i enlighet med fördraget och unionens sektorslagstiftning om förvaltning av nätinfrastruktur som berör den verksamhet som avses i bilaga III, eftersom sådan ensamrätt gör det omöjligt att tillämpa ett konkurrensutsatt förfarande för tilldelningen. genom undantag och utan att det påverkar de rättsliga följderna av det allmänna undantaget från detta direktivs tillämpning bör koncessioner enligt artikel 8.1 omfattas av skyldigheten att offentliggöra ett meddelande om koncessionstilldelning i syfte att garantera grundläggande öppenhet och insyn, såvida inte villkoren för denna öppenhet och insyn fastställs i sektorslagstiftning. (14) Det är lämpligt att utesluta vissa tjänste- och byggentreprenadkoncessioner som tilldelats företag som är anknutna till en upphandlande enhet och som har som sin huvudsakliga verksamhet att tillhandahålla dessa tjänster eller byggentreprenader till den grupp som de tillhör snarare än att erbjuda dem på marknaden. Det är även lämpligt att utesluta vissa tjänste-, varu- och byggentreprenadkontrakt som tilldelats av en upphandlande enhet till ett samföretag, bildat av ett antal upphandlande enheter för en verksamhet som omfattas av detta direktiv, och som enheten ingår i. Det bör emellertid säkerställas att detta undantag inte ger upphov till eventuell snedvridning av konkurrensen till förmån för de företag eller samföretag som är anknutna till den upphandlande enheten. Det bör därför införas en lämplig uppsättning regler, särskilt när det gäller såväl de maximigränser inom vilka företagen får erhålla en del av sin omsättning från marknaden och över vilka de förlorar möjligheten att tilldelas koncessioner utan konkurrensutsättning, som sammansättningen av samföretag och stabiliteten i relationerna mellan samföretagen och de upphandlande enheter som de består av. (15) Detta direktiv bör inte gälla för koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter som avser utförandet av en verksamhet enligt bilaga III om den aktuella verksamheten i den medlemsstat där den utövas är direkt konkurrensutsatt på marknader med fritt tillträde och om detta fastställts genom ett förfarande som inrättats i detta syfte i enlighet med artiklarna 27 och 28 i direktiv [nuvarande direktiv 2004/17/EG]. Ett sådant förfarande bör medge rättssäkerhet för de berörda enheterna och ett ändamålsenligt beslutsförfarande, varigenom en enhetlig tillämpning av unionslagstiftningen på området kan garanteras med kort tidsfrist. (16) Detta direktiv är inte tillämpligt på upphandling som genomförs av eller för internationella organisationer. Det behöver dock klargöras i vilken utsträckning detta direktiv bör tillämpas på koncessioner som styrs av särskilda internationella regler. (17) Det råder en betydande rättslig osäkerhet när det gäller i vilken mån samarbete mellan offentliga myndigheter bör omfattas av reglerna för koncessionstilldelning. Tolkningen av EU-domstolens rättspraxis varierar mellan medlemsstaterna och även mellan upphandlande myndigheter eller vissa upphandlande enheter. Det är därför nödvändigt att klargöra i vilka fall reglerna om offentlig upphandling av koncessioner inte är tillämpliga på koncessioner som ingås mellan upphandlande myndigheter. Ett sådant klargörande bör vägledas av de principer som fastställts i domstolens relevanta rättspraxis. Enbart det faktum att båda avtalsparterna själva är upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i enlighet med artikel 4.1 första stycket utesluter inte i sig tillämpning av reglerna om tilldelning av koncessioner. Tillämpningen av reglerna för koncessionstilldelning bör dock inte inskränka upphandlande myndigheters frihet att besluta om hur de ska organisera fullgörandet av sina allmännyttiga uppgifter. Koncessioner som ingås med kontrollerade enheter eller i samarbete för gemensamt fullgörande av de medverkande upphandlande myndigheternas eller enheternas allmännyttiga uppgifter bör därför undantas från tillämpningen av reglerna förutsatt att villkoren i detta direktiv är uppfyllda. Syftet med detta direktiv är att garantera att varje undantagande av samarbete mellan offentliga myndigheter inte leder till att konkurrensen snedvrids i förhållande till privata ekonomiska aktörer. En upphandlande myndighets deltagande som anbudsgivare i ett förfarande för offentlig upphandling får inte heller leda till en snedvridning av konkurrensen. (18) För att garantera att koncessioner för byggentreprenader och tjänster över ett visst värde som tilldelas av upphandlande myndigheter och upphandlande enheter meddelas på lämpligt sätt bör det vara obligatoriskt att offentliggöra ett meddelande om tilldelning av koncession i Europeiska unionens officiella tidning innan kontrakten tilldelas. Koncessioner har ett tydligt gränsöverskridande intresse för ekonomiska aktörer som är etablerade i andra medlemsstater. Detta bör beaktas vid fastställandet av tröskelvärdena. För att beräkna värdet av en tjänstekoncession måste hänsyn tas till det uppskattade värdet av samtliga tjänster som tillhandahålls av koncessionshavaren ur en potentiell anbudsgivares synvinkel. (19) Med hänsyn till de skadliga effekterna på konkurrensen bör tilldelning av koncessioner utan föregående offentliggörande endast användas under mycket exceptionella omständigheter. Detta undantag bör begränsas till fall då det redan från början står klart att offentliggörandet inte kommer att leda till ökad konkurrens, inte minst för att det objektivt sett endast finns en ekonomisk aktör som kan fullgöra kontraktet. Endast situationer där det objektivt sett står klart att endast en ekonomisk aktör kan fullgöra kontraktet kan motivera tilldelning av en koncession utan offentliggörande till en ekonomisk aktör, där denna situation inte har skapats av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten själv med tanke på det framtida tilldelningsförfarandet och där det inte finns tillgång till några lämpliga ersättningar, vilket bör utvärderas noga. (20) En översyn av så kallade prioriterade och icke-prioriterade tjänster (”A- och B‑tjänster”) som genomförts av kommissionen visar att det inte är motiverat att begränsa den fullständiga tillämpningen av upphandlingslagstiftningen till en begränsad grupp tjänster. Därför bör detta direktiv vara tillämpligt på en rad tjänster (som leverans och försörjning av vatten), som båda visade på möjligheter till gränsöverskridande handel. (21) Mot bakgrund av den utvärdering av reformen av reglerna för offentlig upphandling som genomförts av kommissionen är det lämpligt att från den fullständiga tillämpningen av detta direktiv endast undanta sådana tjänster som har en begränsad gränsöverskridande dimension, nämligen de så kallade personliga tjänsterna, t.ex. vissa sociala tjänster, hälso- och sjukvårdstjänster samt utbildningstjänster. Dessa tjänster tillhandahålls i ett särskilt sammanhang som varierar betydligt mellan medlemsstaterna på grund av olika kulturella traditioner. Ett särskilt system bör därför införas för koncessioner för dessa tjänster för att ta hänsyn till att de började regleras först nyligen. Ett krav på offentliggörande av ett förhandsmeddelande och ett tilldelningsmeddelande för alla koncessioner av ett värde som minst uppgår till de tröskelvärden som fastställs i detta direktiv är därför ett lämpligt sätt att informera potentiella anbudsgivare om affärsmöjligheter och alla berörda parter om antal och typer av tilldelade kontrakt. Dessutom bör medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för tilldelning av koncessionskontrakt för sådana tjänster i syfte att garantera att principerna om öppenhet och insyn samt likabehandling av ekonomiska aktörer respekteras samtidigt som upphandlande myndigheter och upphandlande enheter får möjlighet att beakta den berörda tjänstens särskilda egenskaper. Medlemsstaterna bör se till att upphandlande myndigheter och upphandlande enheter kan beakta behovet av att garantera tjänsternas kvalitet, kontinuitet, åtkomst, tillgänglighet och omfattning, olika användarkategoriers specifika behov, användarnas delaktighet och befogenheter samt innovation. (22) Med hänsyn till betydelsen av det kulturella sammanhanget och dessa tjänsters känslighet, bör medlemsstaterna ges stor frihet att organisera valet av tjänsteleverantörer på det sätt som de finner lämpligast. Reglerna i detta direktiv förhindrar inte medlemsstaterna att tillämpa särskilda kvalitetskriterier vid valet av tjänsteleverantörer, exempelvis kriterierna i den frivilliga europeiska kvalitetsramen för sociala tjänster som utarbetats av Europeiska unionens kommitté för socialt skydd. Medlemsstaterna och/eller offentliga myndigheter har fortfarande frihet att tillhandahålla dessa tjänster själva eller att organisera sociala tjänster på ett sätt som inte medför slutande av offentliga koncessioner, exempelvis genom att enbart finansiera sådana tjänster eller genom att bevilja licens eller tillstånd till alla ekonomiska aktörer som uppfyller de krav som den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten uppställt i förväg, utan några gränser eller kvoter, förutsatt att systemet tryggar tillräckligt offentliggörande och överensstämmer med principerna om öppenhet och icke-diskriminering. (23) För att alla intresserade aktörer ska kunna lämna in ansökningar bör upphandlande myndigheter och upphandlande enheter vara skyldiga att respektera en minimitidsfrist för mottagande av sådana ansökningar. (24) Valet och tillämpningen av proportionerliga, icke-diskriminerande och rättvisa urvalskriterier för ekonomiska aktörer är avgörande för att de ska kunna få effektiv tillgång till de ekonomiska möjligheter som koncessioner innebär. I synnerhet kan en anbudssökandes möjlighet att lita på kapaciteten hos andra enheter vara avgörande för att små och medelstora företag ska kunna delta. Därför är det lämpligt att föreskriva att urvalskriterierna endast bör gälla den ekonomiska aktörens tekniska, finansiella och ekonomiska kapacitet, att de offentliggörs i koncessionsmeddelandet och inte kan hindra en ekonomisk aktör från att åberopa kapaciteten hos andra enheter, oberoende av hur aktören rent juridiskt hänger samman med dessa enheter, om aktören visar för den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten att de resurser som krävs finns tillgängliga. (25) För att garantera öppenhet och icke-diskriminering bör kriterierna för tilldelning av koncessioner alltid uppfylla vissa allmänna normer. De bör meddelas alla eventuella anbudsgivare i förväg, ha samband med kontraktsföremålet och får inte medföra en obegränsad valfrihet för den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. De bör garantera att effektiv konkurrens är möjlig och åtföljas av krav som gör det möjligt att i praktiken verifiera de uppgifter som anbudsgivarna lämnar. För att uppfylla dessa normer och samtidigt öka rättssäkerheten får medlemsstaterna föreskriva användning av kriteriet för det ekonomiskt mest fördelaktiga budet. (26) När en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet väljer att ge kontraktet till det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, bör de fastställa de ekonomiska kriterier och kvalitetskriterier som ska användas när de utvärderar vilket anbud som har det bästa förhållandet mellan kvalitet och pris. Fastställandet av dessa kriterier beror på föremålet för koncessionen, eftersom de bör göra det möjligt att utvärdera varje anbuds prestanda i förhållande till föremålet för koncessionen enligt definitionen i de tekniska specifikationerna samt att utvärdera förhållandet mellan kvalitet och pris för varje anbud. (27) Koncessioner är oftast långsiktiga och komplicerade arrangemang där entreprenören tar det ansvar och de risker som traditionellt tas av upphandlande myndigheter och omfattas av deras behörighet samt av upphandlande enheter. Av denna anledning bör myndigheter och upphandlande enheter ha en flexibilitetsmarginal i tilldelningsprocessen, där det även finns en möjlighet att förhandla om kontraktets innehåll med de anbudssökande. För att garantera likabehandling och insyn under hela tilldelningsförfarandet bör vissa krav fastställas på strukturering av tilldelningen, däribland av förhandlingar, informationsspridning och tillgång till skriftliga dokument. Det krävs också regler om att de ursprungliga villkoren i koncessionsmeddelandet inte får frångås för att förhindra orättvis behandling av potentiella anbudssökande. (28) De tekniska specifikationer som de upphandlande myndigheterna eller enheterna upprättar bör tillåta att upphandlingen öppnas för konkurrens. Det bör därför vara möjligt att lämna anbud med olika tekniska lösningar så att det råder tillräcklig konkurrens. Följaktligen bör de tekniska specifikationerna utformas på ett sådant sätt att man undviker att på konstlad väg begränsa konkurrensen genom krav som gynnar en viss ekonomisk aktör genom att avspegla viktiga egenskaper hos de varor, tjänster eller byggentreprenader som den aktören brukar erbjuda. Om de tekniska specifikationerna utformas som prestanda- och funktionskrav kan i allmänhet detta mål uppfyllas på bästa möjliga sätt, vilket främjar innovation. Om det hänvisas till en europeisk standard eller, om det inte finns någon sådan, till en nationell standard bör de upphandlande myndigheterna eller enheterna beakta anbud som baseras på andra likvärdiga lösningar. För att visa att en lösning är likvärdig kan anbudsgivare åläggas att tillhandahålla bevis som verifierats av tredje part. Andra lämpliga bevismedel, såsom tillverkarens tekniska dokumentation, bör dock också tillåtas om den berörda ekonomiska aktören inte har tillgång till sådana intyg eller testrapporter eller inte har möjlighet att anskaffa dem inom de aktuella tidsfristerna. (29) I tekniska specifikationer och i tilldelningskriterier bör upphandlande enheter dessutom få lov att hänvisa till en bestämd produktionsprocess, ett bestämt sätt att tillhandahålla tjänster eller en bestämd process för något annat stadium av en produkt eller tjänsts livscykel, så länge dessa är kopplade till koncessionen. För att bättre integrera sociala hänsyn i tilldelning av koncessioner kan upphandlande enheter även tillåtas att i tilldelningskriterierna ta med egenskaper som avser arbetsvillkoren. Om de upphandlande myndigheterna eller upphandlande enheterna emellertid tillämpar det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet får dessa kriterier endast avse arbetsvillkoren för de personer som direkt deltar i den berörda produktionsprocessen eller i tillhandahållandet av den berörda tjänsten. Sådana egenskaper får endast avse hälsoskydd för den personal som deltar i produktionsprocessen eller främjandet av social integration för missgynnade personer eller medlemmar i sårbara grupper bland de personer som fått i uppdrag att fullgöra kontraktet, inbegripet tillgänglighet för personer med funktionshinder. Tilldelningskriterier som omfattar sådana egenskaper bör i alla händelser begränsas till egenskaper som har omedelbara konsekvenser för personalen i deras arbetsmiljö. De bör tillämpas i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster[10] och på ett sätt som inte direkt eller indirekt diskriminerar ekonomiska aktörer från andra medlemsstater eller från tredjeländer som är parter till avtalet eller de frihandelsavtal som unionen är part till. Upphandlande myndigheter och upphandlande enheter bör, även när de tillämpar kriteriet för det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, ha rätt att som urvalskriterium använda organisation, kvalifikation och erfarenhet hos den personal som ska utföra den berörda koncessionen, eftersom detta kan påverka kvaliteten på genomförandet av koncessionen och därmed anbudets ekonomiska värde. (30) Genom att använda elektroniska informations- och kommunikationsmedel förenklas offentliggörandet av kontrakt betydligt, samtidigt som effektiviteten och insynen i förfarandena för koncessionstilldelningar ökas. Elektroniska medel bör därför bli standard för kommunikationen och informationsutbytet i förfaranden för koncessionstilldelning. Användning av elektroniska medel är tidsbesparande. Minimitidsfristerna bör därför förkortas om elektroniska medel används, dock under förutsättning att de är kompatibla med den särskilda överföringsteknik som fastställs på unionsnivå. Elektroniska informations- och kommunikationsmedel, med adekvata funktioner, kan ge upphandlande myndigheter och upphandlande enheter möjlighet att förebygga, spåra och korrigera fel som uppstår i samband med upphandlingsförfaranden. (31) Upphandlande myndigheter och upphandlande enheter från olika medlemsstater kan vara intresserade av att samarbeta och gemensamt tilldela offentliga koncessioner för att dra största möjliga nytta av de möjligheter som den inre marknaden erbjuder, till exempel i form av stordriftsfördelar samt risk- och nyttofördelning, särskilt när det gäller innovativa projekt som medför större risker än vad en ensam upphandlande myndighet eller upphandlande enhet normalt kan bära. Nya regler för att fastställa tillämplig lagstiftning för gränsöverskridande gemensam koncessionstilldelning bör därför fastställas för att underlätta gränsöverskridande gemensam tilldelning av koncessioner. Dessutom kan upphandlande myndigheter och upphandlande enheter från olika medlemsstater inrätta gemensamma rättsorgan enligt nationell lagstiftning eller unionslagstiftning. Särskilda regler bör fastställas för denna form av gemensam koncessionstilldelning. (32) Gällande lagar, förordningar och kollektivavtal rörande anställningsvillkor och arbetsmiljö, på såväl nationell nivå som unionsnivå, är tillämpliga vid fullgörandet av en koncession om dessa bestämmelser och tillämpningen av dem överensstämmer med unionsrätten. För gränsöverskridande verksamhet, det vill säga när arbetstagare från en medlemsstat utför tjänster i en annan medlemsstat i samband med fullgörandet av en koncession, fastställs i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster[11] de minimivillkor som måste uppfyllas i värdlandet gentemot de utstationerade arbetstagarna. (33) Koncessioner bör inte tilldelas ekonomiska aktörer som har deltagit i en brottslig organisation eller som befunnits skyldiga till korruption eller bedrägerier riktade mot unionens intressen eller till penningtvätt. Obetalda skatter eller socialförsäkringsavgifter bör också beivras genom obligatorisk uteslutning på unionsnivå. Vidare bör upphandlande myndigheter och upphandlande enheter också ges möjlighet att utesluta anbudssökande eller anbudsgivare som begår allvarliga överträdelser av unionslagstiftningen eller nationell lagstiftning om skydd av allmänintresset i överensstämmelse med fördraget, eller om en ekonomisk aktör visar en betydande eller ihållande försämring i fullgörandet av en tidigare koncession eller koncessioner av en liknande karaktär för samma upphandlande myndighet eller upphandlande enhet. (34) Mot bakgrund av EU-domstolens rättspraxis är det nödvändigt att klargöra under vilka omständigheter ändringar av en koncession under dess fullgörande kräver ett nytt tilldelningsförfarande. Ett nytt upphandlingsförfarande krävs om väsentliga ändringar görs av den ursprungliga koncessionen som visar att parterna har för avsikt att omförhandla väsentliga villkor för koncessionen. Detta är fallet särskilt om de ändrade villkoren skulle ha påverkat resultatet av förfarandet om de hade ingått i det ursprungliga förfarandet. En exceptionell och tillfällig förlängning av koncessionen uteslutande i syfte att garantera kontinuiteten hos tillhandahållandet av en tjänst i väntan på att en ny koncession tilldelas bör normalt sett inte ses som en väsentlig ändring av den ursprungliga koncessionen. (35) Upphandlande enheter kan ställas inför externa omständigheter som de inte hade kunnat förutse när de tilldelades koncessionen. I sådana fall behövs det en viss flexibilitet för att koncessionen ska kunna anpassas till dessa omständigheter utan ett nytt upphandlingsförfarande. Begreppet oförutsebara omständigheter avser omständigheter som inte hade kunnat förutses trots att den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten omsorgsfullt förberett den ursprungliga kontraktstilldelningen med hänsyn till de medel som den förfogade över, det berörda projektets beskaffenhet och egenskaper, god praxis på det berörda området samt behovet av att säkerställa ett lämpligt förhållande mellan de resurser som ägnas åt att förbereda kontraktstilldelningen och dess förutsebara värde. Detta kan dock inte tillämpas i de fall då en ändring leder till att den övergripande upphandlingen får en annan karaktär, exempelvis genom att de byggentreprenader, varor eller tjänster som ska upphandlas ersätts med något annat eller genom att i grunden förändra typen av upphandling, eftersom man i en sådan situation kan anta att resultatet skulle ha påverkats. (36) I överensstämmelse med principerna om likabehandling och öppenhet bör inte en utvald anbudsgivare kunna ersättas med en annan ekonomisk aktör utan att koncessionen konkurrensutsätts på nytt. Den utvalda anbudsgivare som fullgör kontraktet kan dock genomgå vissa strukturella förändringar under fullgörandet av kontraktet, exempelvis rent interna omorganisationer, sammanslagningar och förvärv eller obestånd, eller ersättas enligt en avtalsklausul som är känd för alla anbudsgivare och är förenlig med principerna om likabehandling och öppenhet. Sådana strukturella förändringar bör inte automatiskt kräva nya upphandlingsförfaranden för alla koncessioner som företaget fullgör. (37) Upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter bör genom översynsklausuler i de enskilda koncessionerna eller i koncessionskontrakten kunna föreskriva en möjlighet att införa ändringar, men dessa klausuler bör inte ge dem obegränsad frihet. I detta direktiv bör därför fastställas i vilken utsträckning ändringsmöjligheter får föreskrivas i den ursprungliga koncessionen. (38) I syfte att anpassa detta direktiv till den snabba tekniska och ekonomiska utvecklingen bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget delegeras till kommissionen med avseende på en rad icke-väsentliga bestämmelser i direktivet. De tekniska uppgifterna om och egenskaperna hos anordningar för elektronisk mottagning bör hållas uppdaterade med den tekniska utvecklingen och de administrativa behoven. Därför är det också nödvändigt att ge kommissionen befogenhet att fastställa obligatoriska tekniska standarder för elektronisk kommunikation för att se till att tekniska format, processer och meddelandetjänster i koncessionstilldelningsförfaranden som genomförs med elektroniska medel är kompatibla med hänsyn till den tekniska utvecklingen och de administrativa behoven. Förteckningarna över unionens lagstiftningsakter om gemensamma metoder för beräkning av livscykelkostnader bör snabbt anpassas för att införliva åtgärder som antagits på sektorsnivå. För att tillgodose dessa behov bör kommissionen ges befogenhet att hålla förteckningarna aktuella, inbegripet metoderna för beräkning av livscykelkostnader. (39) För att säkerställa ett lämpligt rättsskydd av anbudssökande och anbudsgivare i koncessionstilldelningsförfarandena samt effektivt tillämpa bestämmelserna i detta direktiv och principerna i fördraget, bör rådets direktiv 89/665/EEG om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten[12] och rådets direktiv 92/13/EEG om samordning av lagar och andra författningar om gemenskapsregler om upphandlingsförfaranden tillämpade av företag och verk inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna[13] också gälla för koncessioner för tjänster och byggentreprenader som tilldelas av både upphandlande myndigheter och upphandlande enheter. Direktiven 89/665/EEG och 92/13/EEG bör ändras i enlighet med detta. (40) Behandling av personuppgifter enligt detta direktiv regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[14]. (41) Enligt unionens lagstiftning om offentlig upphandling är medlemsstaterna skyldiga att löpande och systematiskt övervaka hur dessa bestämmelser genomförs och fungerar, för att garantera unionslagstiftningens effektiva och enhetliga tillämpning. Om medlemsstaterna därför utser en enda nationell myndighet för övervakning, genomförande och kontroll av offentlig upphandling kan denna myndighet ha samma befogenheter för koncessioner. Ett enda organ med övergripande uppgifter bör garantera överblicken över de viktigaste genomförandeproblemen, och föreslå lämpliga åtgärder för problem av mer strukturell art. Detta organ kan också ge direkt återkoppling om hur strategierna fungerar och om potentiella svagheter i nationell lagstiftning och praxis, och på så sätt bidra till att snabbt hitta lösningar och förbättra förfarandena för tilldelning av koncessioner. (42) Det är särskilt viktigt att kommissionen samråder med experter och andra parter under sitt förberedande arbete. När kommissionen utarbetar och upprättar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar överlämnas samtidigt, i god tid och på lämpligt sätt till Europaparlamentet och rådet. (43) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen ges genomförandebefogenheter när det gäller utformning och överföring av meddelanden samt för avsändande och offentliggörande av de uppgifter som avses i bilagorna IV–VI samt ändringar av tröskelvärdena. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av regler och allmänna principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[15]. Det rådgivande förfarandet bör användas för antagandet av dessa genomförandeakter, som inte har några konsekvenser från finansiell synpunkt eller när det gäller arten och omfattningen av de skyldigheter som följer av detta direktiv. Dessa akter har tvärtom ett rent administrativt syfte och tjänar ändamålet att underlätta tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv. (44) I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument av [den …] har medlemsstaterna åtagit sig, när det är motiverat, att till anmälan av införlivandeåtgärder bifoga ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella instrumenten för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är motiverat. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Direktiv om tilldelning av koncessioner Innehållsförteckning AVDELNING I: Definitioner, Allmänna Principer och Tillämpningsområde KAPITEL I: Definitioner, allmänna principer och tillämpningsområde AVSNITT 1: Definitioner och tillämpningsområde Artikel 1: Syfte och tillämpningsområde Artikel 2: Definitioner Artikel 3: Upphandlande myndigheter Artikel 4: Upphandlande enheter Artikel 5: Tröskelvärden Artikel 6: Metoder för beräkning av det uppskattade värdet av koncessioner Artikel 7: Allmänna principer AVSNITT II: UNDANTAG Artikel 8: Undantag som gäller koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter och upphandlande enheter Artikel 9: Särskilda undantag på telekommunikationsområdet Artikel 10: Undantag som gäller koncessioner som tilldelas av upphandlande enheter Artikel 11: Koncessioner som tilldelas anknutna företag Artikel 12: Kontrakt som tilldelas ett samföretag eller en upphandlande enhet som ingår i ett samföretag Artikel 13: Anmälan av upplysningar Artikel 14: Undantag för verksamheter som är direkt konkurrensutsatta Artikel 15: Relationer mellan offentliga myndigheter AVSNITT III: Allmänna bestämmelser Artikel 16: Varaktighet Artikel 17: Sociala tjänster och andra specifika tjänster Artikel 18: Blandade koncessioner Artikel 19: Koncessioner som omfattar flera typer av verksamheter AVSNITT IV: Särskilda situationer Artikel 20: Reserverade koncessioner Artikel 21: Forsknings- och utvecklingstjänster KAPITEL II: Principer Artikel 22: Ekonomiska aktörer Artikel 23: Nomenklatur Artikel 24: Sekretess Artikel 25: Regler för kommunikation AVDELNING II: REGLER FÖR KONCESSIONER KAPITEL I: Offentliggörande och öppenhet Artikel 26: Meddelanden om koncessioner Artikel 27: Meddelanden om tilldelning av koncessioner Artikel 28: Utformning och offentliggörande av meddelanden Artikel 29: Offentliggörande på nationell nivå Artikel 30: Elektronisk tillgänglighet för koncessionsdokument KAPITEL II: Förfarandets gång AVSNITT 1: GEMENSAMMA KONCESSIONER, TIDSFRISTER OCH TEKNISKA SPECIFIKATIONER Artikel 31: Gemensamma koncessioner för upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter från olika medlemsstater Artikel 32: Tekniska specifikationer Artikel 33: Provningsrapporter, certifiering och andra bevismedel AVSNITT II: VAL AV DELTAGARE OCH TILLDELNING AV KONCESSIONER Artikel 34: Allmänna principer Artikel 35: Rättssäkerhetsgarantier Artikel 36: Urval och kvalitativ bedömning av anbudssökande Artikel 37: Fastställande av tidsfrister Artikel 38: Sista datum för inlämnande av ansökningar om koncessioner Artikel 39: Kriterier för tilldelning av koncessioner Artikel 40: Livscykel och livscykelkostnader AVDELNING III: REGLER FÖR UTFÖRANDE AV KONCESSIONER Artikel 41: Underleverantörer Artikel 42: Ändringar av koncessioner under löptiden Artikel 43: Avslutande av koncessioner AVDELNING IV: ÄNDRINGAR AV DIREKTIVEN OM RÄTTSMEDEL PÅ OMRÅDET FÖR OFFENTLIG UPPHANDLING Artikel 44: Ändringar av direktiv 89/665/EEG Artikel 45: Ändringar av direktiv 92/13/EEG AVDELNING V: DELEGERADE BEFOGENHETER, GENOMFÖRANDEBEFOGENHETER OCH SLUTBESTÄMMELSER Artikel 46: Utövande av delegerade befogenheter Artikel 47: Skyndsamt förfarande Artikel 48: Kommittéförfarande Artikel 49: Införlivande Artikel 50: Övergångsbestämmelser Artikel 51: Översynsklausul Artikel 52: Ikraftträdande Artikel 53: Adressater BILAGOR BILAGA I: FÖRTECKNING ÖVER DE VERKSAMHETER SOM AVSES I ARTIKEL 2.5 BILAGA II: FÖRTECKNING ÖVER DEN UNIONSLAGSTIFTNING SOM AVSES I ARTIKEL 40.4 BILAGA III: VERKSAMHETER SOM UTÖVAS AV UPPHANDLANDE ENHETER I ENLIGHET MED ARTIKEL 4 BILAGA IV: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM KONCESSIONER BILAGA V: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM TILLDELNING AV KONCESSIONER BILAGA VI: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM TILLDELNING AV KONCESSIONER SOM AVSER KONCESSIONER FÖR SOCIALA TJÄNSTER OCH ANDRA SPECIFIKA TJÄNSTER (ARTIKEL 27.1) BILAGA VII: UPPLYSNINGAR SOM SKA FINNAS MED I MEDDELANDEN OM ÄNDRINGAR AV EN KONCESSION UNDER LÖPTIDEN I ENLIGHET MED ARTIKEL 42 BILAGA VIII: DEFINITION AV VISSA TEKNISKA SPECIFIKATIONER BILAGA IX: KARAKTERISTIKA FÖR OFFENTLIGGÖRANDET BILAGA X: TJÄNSTER SOM AVSES I ARTIKEL 7 BILAGA XI: FÖRTECKNING ÖVER DEN UNIONSSLAGSTIFTNING SOM AVSES I ARTIKEL 4.2 BILAGA XII: KRAV PÅ UTRUSTNING FÖR ELEKTRONISK MOTTAGNING AV ANBUD OCH ANSÖKNINGAR BILAGA XIII: INFORMATION SOM SKA FINNAS MED I FÖRHANDSMEDDELANDEN OM KONCESSIONER FÖR SOCIALA TJÄNSTER OCH ANDRA SÄRSKILDA TJÄNSTER AVDELNING I DEFINITIONER, ALLMÄNNA PRINCIPER OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE KAPITEL I Definitioner, allmänna principer och tillämpningsområde Avsnitt I Definitioner och tillämpningsområde Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde 1. I detta direktiv fastställs regler om upphandlingsförfaranden för upphandlande myndigheter och upphandlande enheter med avseende på koncessioner vars värde uppskattas till minst de tröskelvärden som fastställs i artikel 5. 2. Detta direktiv gäller för anskaffning av byggentreprenader eller tjänster, inbegripet varor som är av underordnad betydelse i förhållande till koncessionsföremålet, från ekonomiska aktörer som valts på ett av följande sätt: a) Upphandlande myndigheter, vare sig byggentreprenaderna eller tjänsterna inbegripet relaterade varor, är avsedda för ett offentligt ändamål. b) Upphandlande enheter, förutsatt att byggentreprenaderna eller tjänsterna inbegripet varor, är avsedda för utförandet av en av de verksamheter som avses i bilaga III. Artikel 2 Definitioner 1. I detta direktiv gäller följande definitioner: (1) koncession: offentliga koncessioner för byggentreprenader eller tjänster. (2) koncession för offentlig byggentreprenad: skriftliga avtal med ekonomiska villkor som sluts mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter som avser utförande av byggentreprenader, där ersättningen för arbetet endast utgörs av rätten att utnyttja anläggningen eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (3) skriftlig: varje enhet av ord eller siffror som kan läsas, återges och sedan meddelas. Denna enhet kan innehålla uppgifter som går att överföra och lagra med elektroniska medel. (4) byggkoncession: skriftliga avtal med ekonomiska villkor som sluts mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter som avser utförande av byggentreprenader, där ersättningen för arbetet endast utgörs av rätten att utnyttja anläggningen eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (5) utförande av byggentreprenad: antingen utförande eller såväl projektering som utförande av sådana byggentreprenader som avser verksamheter som omfattas av bilaga I, eller av en byggentreprenad eller utförande, oavsett form, av en byggentreprenad som tillgodoser de behov som den upphandlande myndighet som utövar ett avgörande inflytande över typen eller projekteringen av byggentreprenaden har specificerat. (6) byggentreprenad: resultatet av bygg- och anläggningsarbeten som i sig fyller en ekonomisk eller teknisk funktion. (7) tjänstekoncession: skriftliga avtal med ekonomiska villkor som sluts mellan en eller flera ekonomiska aktörer och en eller flera upphandlande myndigheter som avser tillhandahållande av andra tjänster än dem som avses i punkterna 2 och 4, där ersättningen för de tjänster som ska tillhandahållas endast utgörs av rätten att utnyttja de tjänster som är föremål för kontraktet eller av dels en sådan rätt, dels betalning. (8) Anbudssökande: en ekonomisk aktör som ansöker om att få delta i eller har inbjudits att delta i ett förfarande för koncessionstilldelning. (9) koncessionsinnehavare: en ekonomisk aktör som har tilldelats en koncession. (10) ekonomisk aktör: varje fysisk eller juridisk person, enhet eller grupp av sådana personer och/eller enheter som erbjuder sig att utföra byggentreprenader och/eller tillhandahåller byggentreprenader, levererar varor eller tillhandahåller tjänster på marknaden. (11) anbudsgivare: en ekonomisk aktör som har lämnat ett anbud. (12) elektroniska medel: medel som utnyttjar elektronik för behandling (även digital kompression) och lagring av data samt sänder, överför och mottar via kabel, radiovågor, på optisk eller någon annan elektromagnetisk väg. (13) koncessionsdokument: alla dokument som utarbetas av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten eller som denna hänvisar till för att beskriva eller fastställa innehållet i upphandlingen eller förfarandet, inbegripet meddelanden om upphandling, tekniska specifikationer, förslag till kontraktsvillkor, format för de handlingar som ska lämnas in av anbudssökande och anbudsgivare, upplysningar om allmänt tillämpliga skyldigheter samt eventuella kompletterande handlingar. (14) livscykel: alla på varandra följande och/eller inbördes sammankopplade skeden, inklusive produktion, transport, användning och underhåll, om förekomsten av en produkt, en byggentreprenad eller tillhandahållande av en tjänst, från förvärv av råvaror eller generering av resurser för avyttring, sanering och slutförande. 2. Rätten att utnyttja de byggentreprenader eller tjänster som avses i punkterna 2, 4 och 7 i första stycket ska innebära att den väsentliga driftsrisken överförs till koncessionsinnehavaren. Koncessionshavaren ska anses överta den väsentliga driftsrisken om innehavaren inte är garanterad att få tillbaka de investeringar som gjorts och de kostnader som uppstår under de pågående byggentreprenader eller tjänster som är föremål för koncessionen. Denna ekonomiska risk kan bestå av något av följande: a) Risk i samband med användning av byggentreprenaderna eller tillhandahållande av tjänsten. b) Risk i samband med tillgång till den infrastruktur som tillhandahålls av koncessionshavaren eller som används för att tillhandahålla tjänsterna till användarna. Artikel 3 Upphandlande myndigheter 1. I detta direktiv avses med upphandlande myndigheter statliga, regionala eller lokala myndigheter och offentligrättsliga organ samt sammanslutningar av en eller flera sådana myndigheter eller ett eller flera sådana organ, dock inte sådana som tilldelar en koncession för bedrivande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. 2. Med regionala myndigheter avses alla myndigheter för administrativa enheter under Nuts‑nivåerna 1 och 2 enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003[16]. 3. Med lokala myndigheter avses alla myndigheter för administrativa enheter under Nuts-nivå 3 och mindre administrativa enheter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003. 4. Med offentligrättsliga organ avses varje organ som har samtliga följande egenskaper: a) Organ som har tillkommit särskilt för att tillgodose allmännyttiga behov eller som har sådana behov som särskilt syfte och inte är av industriell eller kommersiell karaktär. b) Organet är en juridisk person. c) Ett organ vars verksamhet till största delen finansieras av statliga, regionala eller lokala myndigheter, eller av andra offentligrättsliga organ, eller vars verksamhet står under kontroll av sådana organ, eller i vars förvaltningsorgan, styrelseorgan eller kontrollorgan mer än hälften av ledamöterna utses av statliga, regionala eller lokala myndigheter, eller av andra offentligrättsliga organ. Vid tillämpningen av led a i första stycket bör ett organ som verkar på normala marknadsmässiga villkor, har ett vinstsyfte och bär de förluster som uppstår i samband med utövandet av sin verksamhet, inte anses ha grundats för att verka för det allmänna intresset och inte har industriell eller kommersiell karaktär. Artikel 4 Upphandlande enheter 1. I detta direktiv avses med upphandlande enheter (1) statliga, regionala eller lokala myndigheter, offentligrättsliga organ, samt sammanslutningar av en eller flera sådana myndigheter eller en eller flera sådana offentligrättsliga organ i den mening som avses i artikel 3.2–3.4, (2) offentliga företag i den mening som avses i punkt 2 i denna artikel, (3) enheter som inte är upphandlande myndigheter eller offentliga företag, som bedriver verksamhet på grundval av särskilda rättigheter eller ensamrätt som beviljats av en behörig myndighet i en medlemsstat, när de tilldelar en koncession för bedrivande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. 2. Med offentligt företag avses varje företag över vilket en upphandlande myndighet har ett direkt eller indirekt bestämmande inflytande till följd av ägarförhållande, finansiellt deltagande eller gällande regler. Bestämmande inflytande ska anses föreligga när en upphandlande myndighet, direkt eller indirekt, i förhållande till ett företag a) äger större delen av företagets tecknade kapital, eller b) kontrollerar majoriteten av rösterna för företagets aktier, eller c) kan utse mer än halva antalet ledamöter i företagets administrativa, styrande eller övervakande organ. 3. Med särskild rättighet eller en ensamrätt avses en rättighet som beviljats av en behörig myndighet i en medlemsstat enligt lag eller annan författning som begränsar utövandet av någon av de verksamheter som avses i bilaga III till en eller flera enheter och som väsentligt påverkar andra enheters möjligheter att bedriva samma typ av verksamhet. Rättigheter som har beviljats genom ett förfarande som offentliggjorts på lämpligt sätt och där beviljandet av dessa rättigheter har grundats på objektiva kriterier ska inte utgöra en särskild rättighet eller en ensamrätt i den mening som avses i detta direktiv. Detta omfattar: a) upphandlingsförfaranden med föregående meddelande om upphandling i enlighet med direktiv [2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller detta direktiv, eller b) förfaranden i enlighet med andra unionsrättsakter som ingår i bilaga XI och garanterar tillräcklig insyn på förhand för beviljande av tillstånd på grundval av objektiva kriterier. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 46 för att ändra förteckningen över unionens rättsakter i bilaga XI där sådana ändringar blir nödvändiga till följd av antagandet av ny unionslagstiftning eller upphävande av unionslagstiftning. Artikel 5 Tröskelvärden 1. Detta direktiv ska tillämpas på följande typer av koncessioner vars värde beräknas uppgå till minst 5 000 000 euro: a) Koncessioner som ingås av upphandlande enheter för utövande av någon av de verksamheter som avses i bilaga III. b) Koncessioner som ingås av upphandlande myndigheter. 2. Tjänstekoncessioner som uppgår till ett värde av minst 2 500 000 euro, men mindre än 5 000 000 euro, förutom sociala tjänster och andra specifika tjänster, ska omfattas av kravet på offentliggörande av ett meddelande om koncessionstilldelning i enlighet med artiklarna 27 och 28. Artikel 6 Metoder för beräkning av det uppskattade värdet av koncessioner 1. Beräkningen av det uppskattade värdet av en koncession ska grundas på det totala beloppet efter avdrag för mervärdesskatt som ska betalas enligt den upphandlande myndighetens eller enhetens egen uppskattning, inbegripet varje form av eventuell optionsrätt och eventuella klausuler om förlängning av koncessionen. 2. Det uppskattade värdet av en koncession ska beräknas som värdet på entreprenaden eller tjänsterna i sin helhet, även om de köps genom olika kontrakt om kontrakten ingår i ett och samma projekt. Indikationer på att det rör sig om ett enda projekt kan exempelvis vara att den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten dessförinnan genomfört en samlad planering och utformning, att de olika inköpta beståndsdelarna fyller en och samma ekonomiska och tekniska funktion eller att de i övrigt är logiskt förknippade med varandra. Om den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten planerar för premier eller utbetalningar till anbudssökande eller anbudsgivare ska den beakta dessa när den beräknar det uppskattade värdet av koncessionen. 3. Metoden för beräkningen av det uppskattade värdet av en koncession får inte väljas i syfte att undanta det från detta direktivs tillämpningsområde. Ett byggentreprenadprojekt eller ett projekt som består av enbart tjänster får inte delas upp för att förhindra att upphandlingen omfattas av detta direktiv, såvida inte detta är motiverat av objektiva skäl. 4. Denna uppskattning ska gälla vid den tidpunkt då meddelandet om koncessionen skickas ut eller, om ett sådant meddelande inte krävs, vid den tidpunkt då den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten inleder koncessionsförfarandet, särskilt genom att definiera väsentliga egenskaper för den avsedda koncessionen. 5. För offentliga koncessioner för byggentreprenader och byggkoncessioner är det värde som ska beaktas både kostnaden för byggentreprenaderna och det högsta uppskattade värdet av de varor och tjänster som den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten tillhandahåller koncessionsinnehavaren under förutsättning att de är nödvändiga för att utföra byggentreprenaderna. 6. Om en planerad byggentreprenad eller ett projekt för köp av tjänster kan innebära att flera koncessioner tilldelas samtidigt i form av delkontrakt, ska det uppskattade värdet av samtliga delkontrakt beaktas. 7. Om det sammanlagda värdet av delkontrakten uppgår till minst det tröskelvärde som anges i artikel 5, ska detta direktiv tillämpas på tilldelningen av varje delkontrakt. 8. Upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter får tilldela koncessioner för enskilda delar utan att tillämpa bestämmelserna om tilldelning i detta direktiv, under förutsättning att det uppskattade värdet exklusive mervärdesskatt av den berörda delen är lägre än 1 miljon euro. Det sammanlagda värdet av de delar som därigenom tilldelas utan att tillämpa detta direktiv får dock inte överskrida 20 % av det sammanlagda värdet av alla delar som den föreslagna byggentreprenaden eller den föreslagna upphandlingen av tjänster har delats upp i. 9. Värdet på tjänstekoncessioner ska vara det uppskattade sammanlagda värdet på de tjänster som ska tillhandahållas av koncessionsinnehavaren under hela löptiden för koncessionen, beräknat enligt en objektiv metod som ska anges i meddelandet om koncession eller i koncessionsdokumenten. För koncessionskontrakt ska det uppskattade koncessionsvärdet beräknas utifrån följande värde i förekommande fall: a) Försäkringstjänster: den premie som ska betalas och andra former av ersättning. b) Banktjänster och andra finansiella tjänster: arvoden, provisioner, ränta och andra former av ersättning. c) För projekteringstjänster: arvoden, provision som ska betalas och andra former av ersättning. 10. Värdet av koncessionerna ska omfatta både den beräknade avkastning som fås från tredje parter och de belopp som ska betalas av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. Artikel 7 Allmänna principer Upphandlande myndigheter och upphandlande enheter ska behandla ekonomiska aktörer på ett likvärdigt och icke-diskriminerande sätt samt förfara på ett öppet och proportionerligt sätt. Koncessionen får inte utformas i avsikt att undanta den från tillämpningsområdet för detta direktiv eller för att på ett konstgjort sätt begränsa konkurrensen. Avsnitt II Undantag Artikel 8 Undantag som gäller koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter och upphandlande enheter 1. Detta direktiv ska inte tillämpas på tjänstekoncessioner som av en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet tilldelas en ekonomisk aktör som är en upphandlande enhet, eller en sammanslutning av upphandlande enheter, på grundval av en ensamrätt som den ekonomiska aktören åtnjuter enligt gällande offentliggjorda nationella lagar eller andra författningar, och som har beviljats i enlighet med fördraget och unionens sektorslagstiftning om förvaltning av nätinfrastrukturer i samband med verksamheter som förtecknas i bilaga III. 2. Genom undantag från punkt 1 i denna artikel ska bestämmelserna i artikel 27.1 och 27.3 gälla där den sektorslagstiftning som avses i punkt 1 i denna artikel inte föreskriver sektorsspecifika regler för öppenhet och insyn. 3. Detta direktiv ska inte tillämpas på koncessioner som den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten är skyldig att tilldela eller anordna enligt upphandlingsförfaranden som fastställs i enlighet med något av följande: a) Ett internationellt avtal som i överensstämmelse med fördraget har ingåtts mellan en medlemsstat och ett eller flera tredjeländer och som omfattar byggentreprenader, varor eller tjänster för att signatärstaterna gemensamt ska genomföra eller driva ett projekt. b) Internationellt ingångna avtal om stationering av trupper och som avser företag i en medlemsstat eller ett tredjeland. c) En internationell organisations särskilda förfarande. d) Om koncessioner helt finansieras av en internationell organisation eller ett internationellt finansinstitut. Alla avtal som avses i led a i första stycket ska lämnas till kommissionen som får rådfråga den rådgivande kommitté för offentlig upphandling som avses i artikel 48. Om en koncession i en betydande utsträckning medfinansieras av en internationell organisation eller ett internationellt finansinstitut ska parterna för tillämpningen av led d första stycket enas om tillämpliga förfaranden för koncessionstilldelning, vilka ska stå i överensstämmelse med bestämmelserna i EUF-fördraget. 4. Med förbehåll för artikel 346 i fördraget ska detta direktiv inte tillämpas på tilldelning av koncessioner på försvars- och säkerhetsområdet om skyddet av en medlemsstats väsentliga säkerhetsintressen inte kan garanteras genom de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv. 5. Detta direktiv ska inte tillämpas på tjänstekoncessioner för a) förvärv eller hyra, oavsett finansieringsform, av mark, befintliga byggnader eller annan fast egendom eller rättigheter till sådan (dock ska varje form av kontrakt om koncessioner för finansiella tjänster som sluts samtidigt med, före eller efter förvärvs- eller hyreskontraktet omfattas av detta direktiv), b) förvärv, utveckling, produktion eller samproduktion av programmaterial avsett för sändning (sändning ska omfatta överföring och distribution via någon form av elektroniskt nät), som tilldelas av programföretag, och inte heller koncessioner för sändningstid som tilldelas programföretag, c) skiljemanna- och förlikningstjänster, d) finansiella tjänster i anslutning till emittering, försäljning, inköp eller överföring av värdepapper eller andra finansiella instrument i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG samt insatser som genomförs tillsammans med europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF), e) anställningskontrakt, f) lufttransporttjänster som grundas på beviljande av en operativ licens i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008[17], [18], g) kollektivtrafik i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007[19]. Sändning i en mening som avses i led b i första stycket ska omfatta all överföring och distribution via någon form av elektroniskt nät. Artikel 9 Särskilda undantag på området för elektronisk kommunikation Detta direktiv ska inte tillämpas på sådana koncessioner som huvudsakligen syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att tillhandahålla eller driva publika kommunikationsnät, eller att för allmänheten tillhandahålla en eller flera elektroniska kommunikationstjänster. I denna artikel avses med (a) publikt kommunikationsnät: elektroniskt kommunikationsnät som helt eller huvudsakligen används för att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster som är tillgängliga för allmänheten och som stöder informationsöverföring mellan nätanslutningspunkter. (b) elektroniskt kommunikationsnät: system för överföring och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringssätt, däribland satellitnät, fasta nät (kretskopplade och paketkopplade, inbegripet Internet) och markbundna mobilnät, elnätsystem i den utsträckning dessa används för signalöverföring, rundradionät samt kabel-TV-nät, oberoende av vilken typ av information som överförs. (c) nätanslutningspunkt: den fysiska punkt genom vilken en abonnent ansluts till det allmänt tillgängliga telefonnätet; för nät där man använder sig av koppling och dirigering betecknas anslutningspunkten med hjälp av en särskild nätadress. (d) elektronisk kommunikationstjänst: en tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät, däribland teletjänster och överföringstjänster i nät som används för rundradio, men inte tjänster i form av tillhandahållande av innehåll som överförts med hjälp av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster eller utövande av redaktionellt ansvar över detta innehåll. De omfattar inte de av informationssamhällets tjänster enligt definitionen i artikel 1 i direktiv 98/34/EG som inte helt eller huvudsakligen utgörs av överföring av signaler i elektroniska kommunikationsnät. Artikel 10 Undantag som gäller koncessioner som tilldelas av upphandlande enheter 1. Detta direktiv gäller inte koncessioner som en upphandlande enhet tilldelar för något annat än utövande av de typer av verksamhet som anges i bilaga III eller för utövande av sådana verksamheter i tredjeland när verksamheten bedrivs utan fysisk användning av något nät eller geografiskt område inom unionen. 2. De upphandlande enheterna ska anmäla alla verksamheter som de anser undantagna till kommissionen eller till det nationella tillsynsorganet på deras begäran. Kommissionen får, i informationssyfte, regelbundet i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra förteckningar över de verksamhetskategorier som den anser vara undantagna. I detta sammanhang ska kommissionen ta hänsyn till eventuella kommersiellt känsliga aspekter som den upphandlande enheten påpekar när den överlämnar informationen. Artikel 11 Koncessioner som tilldelas anknutna företag 1. För tillämpningen av denna artikel avses med anknutet företag alla företag vars årsräkenskaper konsolideras med den upphandlande enhetens årsräkenskaper enligt kraven i rådets sjunde direktiv 83/349/EEG[20]. 2. När det gäller enheter som inte omfattas av detta direktiv avses med anknutet företag alla företag som uppfyller något av följande villkor: a) En upphandlande enhet kan direkt eller indirekt utöva ett bestämmande inflytande över det enligt artikel 4 andra stycket i detta direktiv. b) Företaget får utöva ett bestämmande inflytande över en upphandlande enhet. c) Det är gemensamt med den upphandlande enheten underkastat ett bestämmande inflytande från ett annat företag på grund av ägarförhållanden, finansiellt deltagande eller regler som styr det. 3. Utan hinder av artikel 15 och under förutsättning att villkoren i punkt 4 är uppfyllda ska detta direktiv inte gälla följande koncessioner: a) Koncessioner som av en upphandlande enhet tilldelas ett anknutet företag. b) Koncessioner som av ett samföretag, bildat uteslutande av ett antal upphandlande enheter för att bedriva sådana verksamheter som avses i bilaga III, tilldelas ett företag som är anknutet till någon av dessa upphandlande enheter. 4. Punkt 3 ska tillämpas på a) tjänstekoncessioner under förutsättning att minst 80 % av det anknutna företagets genomsnittliga omsättning när det gäller tjänster under de föregående tre åren härrör från tillhandahållande av sådana tjänster till företag till vilka det är anknutet, b) byggkoncessioner under förutsättning att minst 80 % av det anknutna företagets genomsnittliga omsättning när det gäller byggentreprenader under de föregående tre åren härrör från leverans av sådana byggentreprenader till företag till vilka det är anknutet. 5. När ett anknutet företag inte kan uppvisa sin omsättning för de senaste tre åren beroende på tidpunkten för dess etablering eller verksamhetens påbörjande, räcker det att företaget kan påvisa att den omsättning som avses i punkt 4 led a eller b är trovärdig, särskilt genom prognoser för verksamheten. 6. Om mer än ett företag som är anknutet till den upphandlande enheten tillhandahåller samma eller liknande tjänster, varor eller byggentreprenader, ska de procenttal som avses i punkt 4 beräknas med hänsyn till den totala omsättning som härrör från tillhandahållandet av tjänster, varor respektive byggentreprenader från dessa anknutna företag. Artikel 12 Kontrakt som tilldelas ett samföretag eller en upphandlande enhet som ingår i ett samföretag Utan hinder av artikel 15 och under förutsättning att samföretaget har bildats för att utföra den aktuella verksamheten under en tid av minst tre år och det i den handling som upprättats för bildandet av samföretaget föreskrivs att de upphandlande enheter som det består av kommer att ingå i samföretaget under minst samma tid, ska detta direktiv inte gälla koncessioner som tilldelats av a) ett samföretag, bildat uteslutande av ett antal upphandlande enheter för att bedriva verksamheter enligt bilaga III, till en av dessa upphandlande enheter, eller b) en upphandlande enhet till ett sådant samföretag som enheten ingår i. Artikel 13 Upphandlande enheters anmälan av upplysningar En upphandlande enhet ska på begäran från kommissionen eller den nationella tillsynsmyndigheten lämna följande upplysningar när det gäller tillämpningen av artikel 11.2 och 11.3 samt artikel 12. a) Namnen på de berörda företagen eller samföretagen. b) De berörda koncessionernas art och värde. c) Det underlag som kommissionen eller den nationella tillsynsmyndigheten anser vara nödvändigt för att bevisa att relationerna mellan företaget eller samföretaget som tilldelas koncessionen och den upphandlande enheten motsvarar kraven i artikel 11 eller artikel 12. Artikel 14 Undantag för verksamheter som är direkt konkurrensutsatta Detta direktiv ska inte tillämpas på koncessioner som tilldelas av en upphandlande enhet om den aktuella verksamheten i den medlemsstat där koncessionerna utövas är direkt konkurrensutsatt i enlighet med artiklarna 27 och 28 i direktiv [som ersätter direktiv 2004/17/EG]. Artikel 15 Relationer mellan offentliga myndigheter 1. Koncessioner som en upphandlande myndighet eller en upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket tilldelar en annan juridisk person ska inte omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten utövar kontroll över den berörda juridiska personen motsvarande den som den utövar över sin egen förvaltning. b) Den juridiska personen utför minst 90 % av sin verksamhet för den upphandlande myndighetens eller enhetens räkning eller för andra juridiska personers räkning som den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten utövar kontroll över. c) Det finns inget privat deltagande i den juridiska enhet som står under kontroll. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket ska anses utöva kontroll över en juridisk person motsvarande den kontroll som den utövar över sin egen förvaltning i den mening som avses i led a i första stycket om enheten utövar en avgörande påverkan i fråga om såväl strategiska mål som bolagets viktiga beslut. 2. Punkt 1 gäller också om den enhet som står under kontroll är en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket, och myndigheten tilldelar ett kontrakt till den enhet som utövar kontroll över den eller till en annan juridisk person som kontrolleras av samma upphandlande myndighet, förutsatt att det inte finns något privat deltagande i den juridiska person som tilldelas den offentliga koncessionen. 3. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket som inte utövar kontroll över en juridisk person i den mening som avses i punkt 1 kan emellertid tilldela ett kontrakt utan att tillämpa bestämmelserna i detta direktiv till en juridisk person som den gemensamt utövar kontroll över tillsammans med andra upphandlande myndigheter om följande villkor är uppfyllda: a) De upphandlande myndigheterna eller enheterna i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket utövar gemensamt kontroll över den berörda juridiska personen motsvarande den som de utövar över sina egna förvaltningar. b) Minst 90 % av den juridiska personens verksamhet utförs för de upphandlande myndigheterna eller enheterna i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket eller för andra juridiska personer som samma upphandlande myndigheter utövar kontroll över. c) Det finns inget privat deltagande i den juridiska enhet som står under kontroll. För tillämpningen av led a ska upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket anses utöva gemensam kontroll över en juridisk person om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Den kontrollerade juridiska personens beslutsorgan består av representanter från samtliga deltagande upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket. b) Dessa upphandlande myndigheter utövar ett bestämmande inflytande såväl avseende den kontrollerade juridiska personens strategiska mål som avseende dess viktiga beslut. c) Den kontrollerade juridiska personen har inte något särskilt eget intresse i förhållande till de offentliga myndigheter som är anslutna till den. d) Den kontrollerade juridiska personen erhåller inga vinster förutom ersättningen av de faktiska kostnaderna för de offentliga kontrakt som ingåtts med de upphandlande myndigheterna. 4. Ett avtal som ingåtts mellan två eller flera upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter i den mening som avses i artikel 4.1 första stycket ska inte anses utgöra en koncession i den mening som avses i artikel 2.1 i detta direktiv, om följande kumulativa villkor är uppfyllda: a) Avtalet utgör ett konkret samarbete mellan deltagande upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter för gemensamt utförande av en gemensam uppgift och omfattar ömsesidiga rättigheter och skyldigheter för parterna. b) Avtalet styrs endast av faktorer som har att göra med det allmännyttiga intresset. c) De deltagande upphandlande myndigheterna eller enheterna utövar inte verksamhet på den öppna marknaden i en omfattning som överstiger 10 % av omsättningen från de verksamheter som berörs av avtalet. d) Avtalet omfattar inte andra ekonomiska överföringar mellan de upphandlande myndigheterna eller enheterna än överföringar för ersättning av de faktiska kostnaderna för varor, byggentreprenader eller tjänster. e) Det finns inget privat deltagande i någon av de berörda upphandlande myndigheterna eller enheterna. 5. Den kontroll av att det inte finns något privat deltagande som avses i punkterna 1–4 ska utföras vid tidpunkten för koncessionstilldelningen eller slutandet av avtalet. De undantag som fastställs i punkterna 1–4 ska upphöra så snart det förekommer privat deltagande, med följden att en ny upphandling måste inledas för pågående koncessioner via normala förfaranden för koncessionstilldelning. Avsnitt III Allmänna bestämmelser Artikel 16 Varaktighet Koncessionen ska bara pågå så länge som anses behövas för att koncessionshavaren ska få tillbaka de investeringar som gjorts och de kostnader som har uppstått under pågående byggentreprenader eller tjänster samt en rimlig avkastning på investerat kapital. Artikel 17 Sociala tjänster och andra specifika tjänster Koncessioner för de sociala tjänster och andra specifika tjänster som anges i bilaga X och som omfattas av detta direktiv ska omfattas av den skyldighet som anges i artiklarna 26.3 och 27.1. Artikel 18 Blandade koncessioner 1. Kontrakt som avser både tjänster och varor ska tilldelas i enlighet med detta direktiv om huvudföremålet för den berörda upphandlingen är tjänster och om de är koncessioner i den mening som avses i artikel 2.1 första stycket. 2. Koncessioner som avser både tjänster i den mening som avses i artikel 17 och andra tjänster ska tilldelas i enlighet med tillämpliga bestämmelser för den typ av tjänst som karaktäriserar huvudföremålet för det berörda kontraktet. 3. För de blandade kontrakt som avses i punkterna 1 och 2 ska huvudföremålet bestämmas genom en jämförelse av värdena för tjänsterna respektive varorna. 4. För blandade kontrakt bestående av koncessioner som omfattas av detta direktiv samt upphandling eller andra element som inte omfattas av detta direktiv eller av direktiven [ersätter direktiv 2004/17/EG och direktiv 2004/18/EG] eller direktiv 2009/81/EG, ska den del av kontraktet som utgör en koncession som omfattas av detta direktiv tilldelas i enlighet med detta direktiv. Om de olika delarna av kontraktet i fråga objektivt sett inte kan särskiljas ska dock tillämpningen av direktivet bestämmas av kontraktets huvudändamål. 5. För koncessioner som omfattas av detta direktiv samt kontrakt som omfattas av [direktiv 2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller 2009/81/EG[21] ska den del av kontraktet som utgör en koncession som omfattas av detta direktiv tilldelas i enlighet med dess bestämmelser. Om de olika delarna av kontraktet i fråga objektivt sett inte kan särskiljas ska tillämpningen av detta direktiv bestämmas av kontraktets huvudändamål. Artikel 19 Koncessioner som omfattar flera typer av verksamheter 1. För en koncession som omfattar flera typer av verksamheter gäller de regler som är tillämpliga på den verksamhet som koncessionen huvudsakligen är avsedd för. Valet mellan att tilldela en enda koncession eller att tilldela ett antal separata koncessioner får dock inte göras i syfte att undanta koncessionen från räckvidden för detta direktiv. 2. Om en av de verksamheter som den koncession som omfattas av bestämmelserna i detta direktiv är avsedd för förtecknas i bilaga III men inte de övriga och om det är omöjligt att på objektiva grunder avgöra vilken verksamhet koncessionen huvudsakligen avser, ska koncessionen tilldelas enligt de bestämmelser som är tillämpliga på koncessioner som tilldelas av de upphandlande myndigheterna. 3. Om en av de verksamheter som kontraktet eller koncessionen är avsett/avsedd för omfattas av detta direktiv och en annan varken omfattas av detta direktiv eller av [direktiv 2004/18/EG eller 2004/17/EG] eller direktiv 2009/81/EG[22] och om det är omöjligt att på objektiva grunder avgöra vilken verksamhet som kontraktet eller koncessionen huvudsakligen avser, ska kontraktet eller koncessionen tilldelas i enlighet med detta direktiv. Avsnitt IV Särskilda situationer Artikel 20 Reserverade koncessioner Medlemsstaterna får reservera deltagandet i upphandlingsförfaranden för skyddade verkstäder och ekonomiska aktörer vars främsta syfte är social och yrkesmässig integration av funktionshindrade och missgynnade arbetstagare eller föreskriva att koncessionerna ska fullgöras inom ramen för program för skyddad anställning, förutsatt att över 30 % av arbetstagarna i sådana verkstäder, eller av de ekonomiska aktörerna eller programmen funktionshindrade eller missgynnade arbetstagare. Hänvisning till denna bestämmelse ska göras i meddelandet om koncession. Artikel 21 Forsknings- och utvecklingstjänster 1. Detta direktiv ska tillämpas på tjänstekoncessioner för forsknings- och utvecklingstjänster med följande hänvisningsnummer i CPV: 73000000‑2 till 73436000‑7, förutom 73200000‑4, 73210000‑7 eller 73220000‑0, förutsatt att båda av de följande villkoren är uppfyllda: a) De är uteslutande till nytta för en upphandlande myndighet eller upphandlande enhet i dess egen verksamhet. b) Den tillhandahållna tjänsten betalas uteslutande av den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten. 2. Detta direktiv ska inte tillämpas på offentliga tjänstekontrakt för forsknings- och utvecklingstjänster med följande hänvisningsnummer i CPV: 73000000‑2 till 73436000‑7, förutom 73200000‑4, 73210000‑7 eller 73220000‑0 när något av de ovanstående villkoren inte är uppfyllt. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 46 med avseende på referensnumren i denna artikel, om ändringar av den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV) måste avspeglas i detta direktiv och de inte medför någon förändring av direktivets tillämpningsområde. KAPITEL II Principer Artikel 22 Ekonomiska aktörer 1. Ekonomiska aktörer som enligt lagstiftningen i sin etableringsstat har rätt att tillhandahålla den aktuella tjänsten får inte uteslutas endast på grund av att lagstiftningen i den medlemsstat där upphandlingen sker kräver att de ska vara antingen fysiska eller juridiska personer. 2. Juridiska personer kan emellertid åläggas att i anbudet eller i ansökan om deltagande ange namn och relevanta yrkeskvalifikationer på den personal som ska vara ansvarig för utförandet av koncessionen. 3. Grupper av ekonomiska aktörer får lämna anbud eller anmäla sig som anbudssökande. 4. Upphandlande myndigheter och upphandlande enheter får inte ställa upp särskilda krav för sådana gruppers deltagande i koncessionsförfaranden som inte gäller för enskilda anbudssökande. De upphandlande myndigheterna eller enheterna får inte kräva att sådana grupper ska anta en viss juridisk form för att få lämna ett anbud eller en anbudsansökan. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet får fastställa särskilda villkor för fullgörande av koncessionen av en grupp, förutsatt att dessa villkor är motiverade av sakliga skäl och är proportionerliga. Villkoren kan innebära att en grupp ska anta en viss juridisk form när den blivit tilldelad kontraktet, om det är nödvändigt för att kontraktet ska kunna fullgöras korrekt. Artikel 23 Nomenklatur 1. Alla hänvisningar till nomenklatur inom ramen för tilldelning av koncessioner ska göras genom användning av den gemensamma terminologin vid offentlig upphandling (Common Procurement Vocabulary, CPV) som fastställs i förordning (EG) nr 2195/2002[23]. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 46 med avseende på referensnumren som används i bilagorna I och X, om ändringar av den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV) måste avspeglas i detta direktiv och de inte medför någon förändring av direktivets tillämpningsområde. Artikel 24 Sekretess 1. Om inte annat föreskrivs i detta direktiv eller i nationell lagstiftning om tillgång till information, och utan att det påverkar upplysningsskyldigheten i fråga om ingångna kontrakt och information till anbudssökande och anbudsgivare enligt artiklarna 27 och 35 i detta direktiv, får den upphandlande myndigheten eller upphandlande enheten inte offentliggöra uppgifter som lämnats in och förklarats sekretessbelagda av de ekonomiska aktörerna, inklusive men inte begränsat till tekniska hemligheter, affärshemligheter och konfidentiella aspekter i anbuden. 2. En upphandlande myndighet eller upphandlande enhet får ställa krav på ekonomiska aktörer för att skydda den konfidentiella karaktären hos de uppgifter som den lämnar ut under koncessionstilldelningsförfarandet. Artikel 25 Regler för kommunikation 1. Förutom när användning av elektroniska medel är obligatorisk i enlighet med artiklarna 28.2 och 30 i detta direktiv får de upphandlande myndigheterna eller enheterna välja mellan följande kommunikationsmedel för all kommunikation och allt information