A4-0254/96

Resolution om kommissionens rapport om situationen den 30 juni 1995 vad gäller garantier som berör den allmänna budgeten (KOM(95)0625 - C4-0064/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens rapport till rådet om situationen den 30 juni 1995 vad gäller garantier som berör den allmänna budgeten (KOM(95)0625 - C4-0064/96)

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet om begränsningar som garantiförordningen medför för gemenskapens lån och lånegarantier till förmån för tredje land (KOM(95)0404),

- med beaktande av betänkandet från budgetutskottet och yttrandet från budgetkontrollutskottet (A4-0254/96), och med beaktande av följande:

A. Kommissionens rapport till rådet om situationen den 30 juni 1995 vad gäller garantier som berör den allmänna budgeten är den nionde rapporten i sitt slag som har sitt ursprung i en begäran som Europaparlamentet gjorde i sin resolution av den 15 maj 1991 om förslaget till tilläggs- och ändringsbudget nr 1 för budgetåret 1991 såsom ändrat av rådet (( EGT nr C 158, 17.6.1991, s. 89.)), om att den budgetansvariga myndigheten skall informeras två gånger om året.

B. Kommissionens rapport täcker både in- och utlåningsverksamhet inom och utanför gemenskapen.

C. Europeiska rådet enades vid sitt möte i Cannes om att öka ramarna för gemenskapens in- och utlåningsverksamhet i syfte att stärka ekonomiska band och handelsförbindelser.

D. Gemenskapens in- och utlåningsverksamhet förefaller för närvarande att stagnera på grund av begränsningar som garantiförordningen medför.

E. Lånegarantier och täckningsgrad för in- och återutlåningsverksamhet blir en allt viktigare fråga för gemenskapens allmänna budget, eftersom ett ökat antal länder i före detta Sovjetunionen - som ofta drabbas av inhemska konflikter och allvarliga ekonomiska och sociala problem - kräver makroekonomiskt stöd, där lån som garanterats av gemenskapen i allt större utsträckning riskerar att inte återbetalas på utsatt tid.

F. Det är absolut nödvändigt att utnyttja garantifonden i händelse av betalningsförsummelser för att skydda gemenskapens allmänna budget mot överföringar från andra budgetposter i enlighet med artikel 12 i rådets förordning (EEG, Euratom) 1552/89 av den 29 maj 1989 om tillämpning av beslut 88/376/EEG (Euratom) om gemenskapernas system med egna medel (( EGT nr L 155, 7.6.1989, s. 1.)) och för att undvika ökat risktagande med avseende på lån i den allmänna budgeten.

G. Kommissionens rapport är huvudsakligen av beskrivande karaktär med avseende på situationen och garantiförfarandena, och den saknar en analys av framtida möjligheter och utveckling.

H. Situationen vad gäller garantier kan endast bedömas på ett fullständigt sätt då det sker med hänsyn tagen till situationen för garantifonden.

I. Det är absolut nödvändigt att i utvärderingen av situationen vad gäller garantier inbegripa en utvärdering av garantiförordningen, såsom visats av kommissionen i tidigare nämnda meddelande.

J. Garantifonden började fungera först i oktober 1994, och betalningar för lån från garantireserven till garantifonden avser endast transaktioner som det fattats beslut om efter den 1 januari 1993.

K. Ett antal låneramar skall förnyas i slutet av 1996 och början av 1997 för lån som godkänts före den 1 januari 1993; avsättningen till garantifonden kommer att kräva medel utöver garantireservens tak.

L. Europeiska rådet efterlyste vid sitt möte i Cannes en utökning av gemenskapens ut- och inlåningsverksamhet för att bidra till utvecklingen i utvecklingsländer och stärka de ekonomiska banden och handelsförbindelserna mellan dessa länder och gemenskapen.

M. Nuvarande begränsningar som garantireserven medför kommer varken att tillåta att ut- och inlåningsverksamheten utökas eller att nuvarande låneramar bibehålls.

N. Situationen vad gäller garantifonden kan påverkas genom förändring av en eller flera av följande fyra variabler: omfattningen av in- och utlåningsverksamheten (1), storleken på garantireserven i den allmänna budgeten (2), täckningsgraden för låneverksamhet i den allmänna budgeten (3), och inbetalningssatsen till garantifonden för utbetalade lån (4).

O. Medlemsstaterna, den budgetansvariga myndigheten eller EIB kan motsätta sig ändringar av någon av de fyra variablerna, och ett sätt att komma till rätta med den kritiska situationen skulle kunna vara att kombinera åtgärder som ändrar flera av garantiförordningens beståndsdelar.

P. Rådet har anmodat kommissionen att lägga fram ett förslag före utgången av 1996 för att komma till rätta med situationen.

1. Parlamentet noterar att kommissionen, i enlighet med den begäran som gjordes i samband med omröstningen om tilläggs- och ändringsbudget nr 1/1991, har lagt fram den nionde rapporten om garantier som berör den allmänna budgeten, i detta sammanhang med avseende på situationen den 30 juni 1995,

2. noterar de uppgifter som finns och den situation som beskrivs i rapporten vad gäller in- och utlåningsverksamheten inom och utanför gemenskapen,

3. beklagar att kommissionen endast har lagt fram en beskrivande bedömning utan analys och hänsyn tagen till framtida möjligheter och utveckling,

4. påminner kommissionen om att situationen för garantiförordningen - enligt kommissionens egen analys i ett annat meddelande - är synnerligen kritisk,

5. hade i samband med en utvärdering av garantisituationen, och i synnerhet när det gäller lån utanför gemenskapen, förväntat att denna skulle göras med hänsyn tagen till garantiförordningen,

6. konstaterar att rapporten om garantisituationen inte nämner de begränsningar som garantireserven medför för lån till tredje land, och att rapporten därmed innebär att vilseledande uppgifter presenteras,

7. påminner kommissionen och rådet om att de under mer än ett års tid borde ha känt till att gemenskapens in- och utlåningsverksamhet 1997 kommer att stå inför en situation där inte ens nuvarande låneramar kan bibehållas med hänsyn till garantireservens omfattning i den finansiella flerårsplanen,

8. noterar att Europeiska rådet vid toppmötet i Cannes enades om en utökning av gemenskapens in- och utlåningsverksamhet till förmån för tredje land,

9. stöder i princip detta förslag om att utöka in- och utlåningsverksamheten till förmån för tredje land, eftersom detta kommer att stärka de ekonomiska banden och handelsförbindelserna samt ligger i både mottagarländernas och gemenskapens intresse,

10. påminner kommissionen och rådet om att ett genomförande av slutsatserna från rådets möte i Cannes kräver en ändring av garantiförordningen, antingen av den totala lånevolymen, garantireservens omfattning i budgetplanen, täckningsgraden för lån eller inbetalningssatsen till garantifonden,

11. förklarar att ändringar av garantiförordningen varken får ske ensidigt till priset av att risktagandet i den allmänna budgeten ökar eller till priset av långsammare inbetalningar till garantifonden,

12. kräver att den budgetansvariga myndigheten hörs och att detta förfarande blir obligatoriskt och bindande innan någon garanti ur gemenskapens budget beviljas; under detta tillfälle skall fullständiga upplysningar om låntagarens ekonomiska situation läggas fram,

13. uppmanar kommissionen att ompröva den mekanism genom vilken den informerar den budgetansvariga myndigheten om betalningsstörningar i samband med garanterade lån och fästa särskild uppmärksamhet vid frågan om huruvida förtrolighet är nödvändigt, nyttigt eller realistiskt,

14. anmodar kommissionen och rådet att föreslå en revidering av garantiförordningen, som skall innefatta en lämplig balans mellan en ökning av garantireserven genom en revidering av budgetplanen och en flexibel användning av garantifondens täckningsgrad och inbetalningssats; kräver att det i överensstämmelse därmed sker en anpassning av volymen i in- och utlåningsverksamheten,

15. anmodar kommissionen och rådet att från början inbegripa Europaparlamentet i sina överläggningar för att finna en lösning på problemen med garantiförordningen,

16. beklagar att kommissionen i sitt nyligen framlagda förslag om en revidering av budgetplanen har underlåtit att inkludera en revidering av garantireserven,

17. uppmanar kommissionen att lägga fram sin rapport om en revidering av garantiförordningen - vilket skall ske före utgången av 1996 - i god tid före denna tidpunkt och så snart som möjligt, eftersom beslut om lån måste fattas vid årsskiftet 1996/97 och det eventuellt kan vara för sent för att vidta nödvändiga åtgärder för ändring av de avgörande variablerna för garantiförordningen,

18. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaterna.