[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 9.4.2008

SEK(2008) 443

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

som åtföljer Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION om inrättandet av ett europeiskt system för meritöverföring inom yrkesutbildning SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYS [SEK(2008) 442 KOM(2008) 180 slutlig]

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYS OM INRÄTTANDET AV ETT EUROPEISKT SYSTEM FÖR MERITÖVERFÖRING INOM YRKESUTBILDNING

Ett av de viktigaste hindren för att skapa större intresse för rörlighet inom grundläggande utbildning och vidareutbildning är svårigheterna med att identifiera och validera läranderesultat som förvärvats under en vistelse utomlands. Dessutom kan bristen på system som ger medborgarna möjligheter att överföra sina läranderesultat från ett lärandesammanhang till ett annat och få dem erkända också skapa hinder för de lärandes rörlighet och för tillgången till livslångt lärande.

I denna konsekvensanalys anförs de olika möjligheter som kommissionen har övervägt för att finna lösningar på dessa frågor och säkerställa införandet av det europeiska systemet för meritöverföring inom yrkesutbildningen (ECVET)[1]. I konsekvensanalysen framhävs det mervärde som ett europeiskt meritöverföringssystem för yrkesutbildning skulle ge genom att skapa bättre möjligheter för livslångt lärande och minska hindren för rörlighet i Europa.

Utbildning utgör en integrerad del av Lissabonstrategin, som är EU:s reformprogram och syftar till att vi ska kunna anta de utmaningar som kunskapssamhället och ekonomin medför. Närmare bestämt betyder detta att utveckling av arbetstagarnas kunskap, kvalifikationer och kompetens genom olika sorters utbildning är avgörande för om Lissabonmålen för konkurrenskraft, tillväxt, sysselsättning och social samhörighet ska kunna nås eller inte.

Vid halvtidsöversynen av Lissabonstrategin 2005 drogs slutsatsen att man vid den tidpunkten ännu inte hade kunnat möta dessa utmaningar. Särskilt i fråga om det område som detta dokument rör finns det fortfarande stora hinder för uppnåendet av livslångt lärande och rörlighet för såväl lärande som arbetstagare. Vi behöver därför utarbeta redskap och samarbetsmekanismer som kan öka deltagandet i livslångt lärande och göra det lättare att överföra kvalifikationer mellan institutioner, system och länder. En förutsättning för att denna strategi ska lyckas är ökad tydlighet när det gäller kvalifikationer och det är också en förutsättning för utvecklingen av den kunskap, de kvalifikationer och den kompetens som Europas medborgare behöver.

Det europeiska systemet för meritöverföring för yrkesutbildning vänder sig till medborgarna och ska underlätta erkännandet av läranderesultat i en process där det livslånga lärandet är gränsöverskridande. De tekniska specifikationerna i ECVET bygger på redan befintlig praxis i några medlemsstater. Handlingsplanen ska omfatta följande:

- Beskrivning av kvalifikationen med hjälp av utbildningsmoduler (kunskap, färdigheter och kompetens), som kan överföras och ackumuleras.

- Utarbetande och säkerställande av tydlighet i en process för överföring och ackumulering av läranderesultat, som ger möjlighet att ackumulera utbildningsmoduler som förvärvas och utvärderas i ett lärandesammanhang och därefter överföra dem till ett annat lärandesammanhang.

- Inrättande av partnerskap mellan behöriga institutioner för att skapa en miljö där ömsesidigt förtroende kan utvecklas, och för att skapa en ram för ECVET-meritöverföring som en del av ett framtida utbildningsområde utan gränser.

- Tilldelning av ECVET-poäng till kvalifikationen och till modulerna som en nödvändig och kompletterande informationskälla. Denna tilldelning bygger på ett gemensamt europeiskt avtal.

För att ECVET ska kunna användas överförs utbildningsmoduler – eller delar av moduler – som förvärvats och utvärderats i ett lärandesammanhang till ett annat lärandesammanhang. I detta nya lärandesammanhang valideras och erkänns de av den behöriga institutionen som en del av kraven för den kvalifikation som den berörda personen vill förvärva. Utbildningsmoduler kan därefter ackumuleras för att de lärande ska uppnå denna kvalifikation enligt nationella, sektorspecifika eller regionala bestämmelser.

Som anges i konsekvensanalysen och i förslaget till rekommendation är ECVET ett redskap som ska främja tydlighet, jämförbarhet, överföring och ackumulering av läranderesultat mellan olika lärandesammanhang. I ECVET finns det inte några mål eller krav om uppdelning av kvalifikationer och det syftar inte heller till en harmonisering av kvalifikationer och yrkesutbildningssystem. Avsikten med ECVET är således att komplettera och stärka befintliga rörlighetsinstrument, exempelvis Europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS), Europass och Europeiska referensramen för kvalifikationer (EQF). På en annan nivå förväntas ECVET kunna bidra till en reform av de nationella yrkesutbildningssystemen och till genomförandet av ett verkligt livslångt lärande.

Målet med ECVET är alltså att skapa mervärde inom rörlighet och livslångt lärande.

Det föreslagna ECVET utgör en integrerad del av handlingsprogrammet Utbildning 2010, som ska bidra till uppnåendet av Lissabonmålen när det gäller utbildningsaspekterna. Kommissionen utarbetade ett utkast till ECVET efter upprepade uppmaningar från medlemsstaterna, arbetsmarknadsparterna och andra berörda parter.

Det första alternativ som övervägdes var att inte använda sig av någon rättsakt, dvs. att Europeiska unionen skulle avstå från att göra en insats. Detta skulle betyda att man fortsätter på grundval av en europeisk situation med stor mångfald, där vissa länder har nationella system för meritöverföring, men inte andra. Det skulle inte finnas någon referenspunkt som kunde tillhandahålla information om den senaste utvecklingen när det gäller överföring och erkännande av läranderesultat som uppnåtts genom rörlighet. Detta skulle försvåra en uppföljning av det förstärkta samarbete som inleddes genom rådets beslut och förklaring från 2002, som syftade till utarbetandet av ett meritsystem på europeisk nivå. Det skulle betyda att kommissionen inte svarade på medlemsstaternas uppmaning att ta fram ett meritsystem som kan användas inom yrkesutbildning. En sådan lösning skulle emellertid vara oacceptabel för många berörda parter och skulle inte vara förenlig med det tydliga mandat som medlemsstaterna har gett kommissionen.

Ett andra alternativ är ett meddelande från kommissionen. Ett meddelande från kommissionen är dock inte någon rättsakt, vilket innebär att varken medlemsstaterna eller Europaparlamentet skulle medverka vid dess antagande. Detta alternativ skulle därför inte skapa det politiska engagemang som krävs för att skapa och effektivt genomföra ett fungerande ECVET.

Ett tredje alternativ är en rekommendation från kommissionen enligt artikel 150 i fördraget, vilken rör yrkesutbildning. Även om det rör sig om en rättsakt skulle en rekommendation från kommissionen inte ha en starkare verkan än den föregående möjligheten, då medlemsstaterna och Europaparlamentet inte skulle vara involverade i det formella antagandet. Därmed skulle den inte framkalla den grad av politiskt engagemang som krävs för ett effektivt genomförande av ECVET.

Det fjärde alternativ som övervägts är att inrätta ECVET via en rättsakt i form av en rekommendation från Europaparlamentet och rådet enligt artiklarna 149 och 150 i fördraget. Där skulle det rekommenderas att medlemsstaterna använder ECVET på frivillig basis som ett medel för att främja tydlighet, jämförbarhet, överföring och ackumulering av läranderesultat mellan olika lärandesammanhang i hela Europa. Kommissionens utkast till ECVET har utarbetats med hänsyn till processen för utarbetandet av ECVET – samarbetet mellan kommissionen, medlemsstaterna, EES och kandidatländerna samt de europeiska arbetsmarknadsparterna – och den omfattande processen med samråd med lämpliga organ och aktörer på europeisk nivå inom yrkesutbildning.

Ett femte alternativ skulle vara att inrätta ECVET via en rättsakt som utgörs av Europaparlamentets och rådets beslut enligt artiklarna 149 och 150 i fördraget. Detta alternativ skulle dock bli ett beslut där man fastställer principer och förpliktelser för de medlemsstater som knyter sina nationella system till ECVET, medan det finns en bred enighet bland de berörda parterna (medlemsstaterna, arbetsmarknadsparterna, sektorerna och andra) om att ECVET bör vara helt frivilligt.

Kommissionen har vägt de olika för- och nackdelarna med ovanstående alternativ mot varandra, och har valt att föreslå alternativ 4, som i samarbete med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter ger möjlighet att finna lämpliga lösningar på de problem som har kartlagts på området. Detta alternativ är också det som bäst motsvarar medlemsstaternas och de berörda parternas förväntningar. Det ger den bästa grundvalen för ett framgångsrikt genomförande av ett fungerande ECVET. Den europeiska dimensionen kan också medföra ett verkligt mervärde för medborgarna inom livslångt lärande och rörlighet, genom att läranderesultat kan ackumuleras och överföras mellan olika lärandesammanhang.

Hur framgångsrikt ECVET lyckas genomföra målen kommer att övervakas och utvärderas löpande. Om Europaparlamentet och rådet antar ECVET innebär detta inte att det permanentas i sitt ursprungliga skick, utan systemet kommer att ses över löpande och fungera som en grund för ytterligare utveckling. Kommissionen skulle övervaka genomförandet av ECVET och rapportera fyra år efter dess antagande till Europaparlamentet och rådet om vilka erfarenheter som gjorts, samt överväga framtidsutsikterna, däribland om rättsakten måste ses över. Rapporten kommer bl.a. att baseras på resultaten av en extern utvärdering.

[1] En indikativ tabell med specifik terminologi relaterad till ECVET finns i slutet av IA.