[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 21.12.2010

KOM(2010) 765 slutlig

2010/0369 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om upphävande av vissa obsoleta rådsrättsakter

MOTIVERING

Ett antal rättsakter som antagits under de senaste decennierna har inte längre någon verkan, men är fortfarande tekniskt sett i kraft. De har blivit obsoleta på grund av sin tillfälliga karaktär eller till följd av att deras innehåll har införts i nya rättsakter. Flera åtgärder knutna till nya medlemsstaters anslutning har blivit obsoleta efter deras anslutning. Europaparlamentet, rådet och kommissionen överenskom i sitt interinstitutionella avtal om bättre lagstiftning att gemenskapslagstiftningen skulle uppdateras och minskas till volymen genom att man upphäver rättsakter som inte längre tillämpas[1]. Rättsakter som inte längre är relevanta bör utgå ur regelverket, så att unionslagstiftningen blir mera överblickbar och förutsägbar.

Kommissionen har i flera omgångar tagit bort obsolet lagstiftning från gemenskapens regelverk, dels genom det traditionella upphävandeförfarandet, dels genom att förklara de berörda kommissionsrättsakterna som obsoleta. Kommissionen har även identifierat ett antal rådsrättsakter knutna till den gemensamma jordbrukspolitiken, men grundade på artikel 207 i fördraget (tidigare artikel 133), som inte längre har någon praktisk verkan. De är emellertid formellt sett fortfarande i kraft. Kommissionen har dock inte behörighet att förklara rättsakter som obsoleta om de har antagits av rådet. I rättssäkerhetens intresse föreslår kommissionen därför att rådet och Europaparlamentet upphäver de rättsakter som tas upp i detta förslag.

2010/0369 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om upphävande av vissa obsoleta rådsrättsakter

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[2],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3],

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet[4], och

av följande skäl:

1. Att göra unionslagstiftningen mer överblickbar är en viktig del av den strategi för bättre lagstiftning som unionens institutioner genomför. Därför bör de rättsakter som inte längre har faktisk verkan utgå ur den gällande lagstiftningen.

2. Följande rättsakter på området för den gemensamma handelspolitiken har blivit obsoleta, men är trots detta fortfarande formellt i kraft:

3. Rådets förordning (EEG) nr 1471/88 av den 16 maj 1988 om ordningen för import av sötpotatis och maniokstärkelse avsedda för vissa användningsområden och om ändring av förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och Gemensamma tulltaxan[5] har inte längre någon verkan, eftersom dess innehåll har införts i nya rättsakter.

4. Rådets förordning (EEG) nr 478/92 av den 25 februari 1992 om öppnande av en årlig gemenskapstullkvot för hund- och kattfoder i detaljhandelsförpackningar med KN-nummer 2309 10 11 och en årlig gemenskapstullkvot för fiskfoder med KN-nummer 2309 90 41 med ursprung i och härkomst från Färöarna[6] syftade till att öppna en tullkvot för år 1992 och har därför inte längre någon verkan.

5. Rådets förordning (EEG) nr 3125/92 av den 26 oktober 1992 om ordningen för import till gemenskapen av får- och getköttsprodukter från Bosnien-Hercegovina, Kroatien, Slovenien, Montenegro, Serbien och den före detta jugoslaviska republiken Makedoniens territorium[7] rörde en tillfällig situation och har därför inte längre någon verkan.

6. Rådets förordning (EG) nr 2184/96 av den 28 oktober 1996 om import av ris med ursprung i och som kommer från Egypten[8] syftade till att bevilja sänkta tullar till följd av ett internationellt avtal som sedan ersattes av ett annat avtal med Egypten och har därför inte längre någon verkan.

7. Rådets förordning (EG) nr 2398/96 av den 12 december 1996 om öppnande av den tullkvot för kalkonkött som har sitt ursprung i och kommer från Israel om vilken stadgas i associeringsavtalet och interimsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och staten Israel[9] har inte längre någon verkan, eftersom det grundade sig på associeringsavtalet som undertecknades 1995 och sedan ersattes av associeringsavtalet som trädde i kraft den 1 januari 2010 där nya tullkvoter föreskrivs.

8. Rådets förordning (EG) nr 1722/1999 av den 29 juli 1999 om import av kli och andra restprodukter som erhålls vid siktning, malning eller annan bearbetning av vissa spannmål med ursprung i Algeriet, Marocko och Egypten och om import av durumvete med ursprung i Marocko[10] har inte längre någon verkan, eftersom det var tänkt som ett provisoriskt instrument för perioden innan associeringsavtalen med Algeriet, Marocko och Egypten trädde i kraft, vilket därefter har skett.

9. Genom rådets förordning (EG) nr 2798/1999 av den 17 december 1999 om att fastställa allmänna regler för import till gemenskapen av olivolja med ursprung i Tunisien för perioden 1 januari-31 december 2000 och om att upphäva förordning (EG) nr 906/98[11] infördes en åtgärd som bara var tillämplig år 2000 och den har därför inte längre någon verkan.

10. Rådets förordning (EG) nr 215/2000 av den 24 januari 2000 om förlängning under 2000 av åtgärder som avses i förordning (EG) nr 1416/95 om införande av vissa koncessioner i form av gemenskapstullkvoter under 1995 för vissa bearbetade jordbruksprodukter[12] omfattade bara år 2000 och har därför inte längre någon verkan.

11. Rådets beslut 2004/910/EG av den 26 april 2004 om ingående av avtal genom skriftväxling mellan Europeiska gemenskapen och, å ena sidan, Barbados, Belize, Republiken Kongo, Fiji, Republiken Guyana, Republiken Elfenbenskusten, Jamaica, Republiken Kenya, Republiken Madagaskar, Republiken Malawi, Republiken Mauritius, Republiken Surinam, Saint Christopher och Nevis, Konungariket Swaziland, Republiken Tanzania, Republiken Trinidad och Tobago, Republiken Uganda, Republiken Zambia samt Republiken Zimbabwe, och, å andra sidan, Republiken Indien om garantipriser för rörsocker under leveransperioderna 2003/2004 och 2004/2005[13] var temporärt och har därför inte längre någon verkan.

12. Genom rådets förordning (EG) nr 1923/2004 av den 25 oktober 2004 om inrättande för Schweiziska edsförbundet av vissa medgivanden i form av gemenskapstullkvoter för vissa bearbetade jordbruksprodukter[14] infördes en åtgärd som var tillämplig från den 1 maj till den 31 december 2004 och den har därför inte längre någon verkan.

13. Rådets beslut 2007/317/EG av den 16 april 2007 om fastställande av gemenskapens ståndpunkt i Internationella spannmålsrådet beträffande förlängningen av konventionen om handel med spannmål 1995[15] har inte längre någon verkan, eftersom innehållet har införts i en senare rättsakt.

14. Följande rättsakter beträffande vissa länder har blivit obsoleta efter det att dessa länder blev medlemmar i Europeiska unionen.

15. Rådets beslut 98/658/EG av den 24 september 1998 om att anta tilläggsprotokollet till interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska kol- och stålgemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen, å ena sidan, och Republiken Slovenien, å andra sidan, och till Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Slovenien, å andra sidan[16].

16. Rådets förordning (EG) nr 278/2003 av den 6 februari 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Polen[17].

17. Rådets förordning (EG) nr 999/2003 av den 2 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Ungern och om export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Ungern[18].

18. Rådets förordning (EG) nr 1039/2003 av den 2 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Estland och om export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Estland[19].

19. Rådets förordning (EG) nr 1086/2003 av den 18 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Slovenien och för export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Slovenien[20].

20. Rådets förordning (EG) nr 1087/2003 av den 18 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Lettland och för export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Lettland[21].

21. Rådets förordning (EG) nr 1088/2003 av den 18 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Litauen och för export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Litauen[22].

22. Rådets förordning (EG) nr 1089/2003 av den 18 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Republiken Slovakien och för export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Republiken Slovakien[23].

23. Rådets förordning (EG) nr 1090/2003 av den 18 juni 2003 om fastställande av autonoma övergångsbestämmelser för import av vissa bearbetade jordbruksprodukter med ursprung i Republiken Tjeckien och för export av vissa bearbetade jordbruksprodukter till Republiken Tjeckien[24].

24. För att säkerställa säkerhet och klarhet i rättsligt avseende bör dessa obsoleta förordningar upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordningarna (EEG) nr 1471/88, (EEG) nr 478/92, (EEG) nr 3125/92, (EG) nr 2184/96, (EG) nr 2398/96, (EG) nr 1722/1999, (EG) nr 2798/1999, (EG) nr 215/2000, (EG) nr 278/2003, (EG) nr 999/2003, (EG) nr 1039/2003, (EG) nr 1086/2003, (EG) nr 1087/2003, (EG) nr 1088/2003, (EG) nr 1089/2003, (EG) nr 1090/2003 och (EG) nr 1923/2004 samt besluten 98/658/EG, 2004/910/EG och 2007/317/EG ska upphöra att gälla.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.

[2] EUT C […], […], s. […].

[3] EUT C […], […], s. […].

[4] EUT C […], […], s. […].

[5] EGT L 134, 31.5.1988, s. 1.

[6] EGT L 55, 29.2.1992, s. 2.

[7] EGT L 313, 30.10.1992, s. 3.

[8] EGT L 292, 15.11.1996, s. 1.

[9] EGT L 327, 18.12.1996, s. 7.

[10] EGT L 203, 3.8.1999, s. 16.

[11] EGT L 340, 31.12.1999, s. 1.

[12] EGT L 24, 29.1.2000, s. 9.

[13] EUT L 391, 31.12.2004, s. 1.

[14] EUT L 331, 5.11.2004, s. 9.

[15] EUT L 119, 9.5.2007, s. 30.

[16] EGT L 314, 24.11.1998, s. 6.

[17] EUT L 42, 15.2.2003, s. 1.

[18] EUT L 146, 13.6.2003, s. 10.

[19] EUT L 151, 19.6.2003, s. 1.

[20] EUT L 163, 1.7.2003, s. 1.

[21] EUT L 163, 1.7.2003, s. 19.

[22] EUT L 163, 1.7.2003, s. 38.

[23] EUT L 163, 1.7.2003, s. 56.

[24] EUT L 163, 1.7.2003, s. 73.