SV Europeiska unionens officiella tidning C 117/38

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: ’Mot en temainriktad strategi för hållbar användning av naturresurser’”

(KOM(2003) 572 slutlig)

(2004/C 117/09)

Den 1 oktober 2003 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: ’Mot en temainriktad strategi för hållbar användning av naturresurser’” (KOM(2003) 572 slutlig).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 5 april 2004 (Föredragande: Lutz Ribbe).

Vid sin 408:e plenarsession den 28–29 april 2004 (sammanträdet den 28 april 2004) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 54 röster för 1 röst emot och 6 nedlagda röster.

1. Inledande kommentarer

1.1 Kommissionens dokument skall ses som ett första förberedande steg mot den strategi för hållbar användning av naturresurser som läggs fram under 2004 och som skall fastställas under år 2005. Meddelandet syftar till att initiera en diskussion med samtliga berörda parter, dvs. även delar av det civila samhället, vilken skall utmynna i ett brett förankrat strategidokument.

1.2 För att underlätta denna process har kommissionens avdelningar bland annat inrättat ett forum för berörda aktörer där intensiva diskussioner redan har kommit i gång (1).

1.3 Målet för den strategi som skall utvecklas är att ta fram och slå fast idéer för hur den ytterligare, nödvändiga minskningen av miljöpåverkan från användningen av naturresurser kan genomföras. Innerst handlar det om att göra den framtida ekonomiska tillväxten ännu mindre beroende av resursutnyttjandet.

1.4 Den strategi som skall utvecklas bör ses som en delstrategi för att konkretisera den befintliga europeiska hållbarhetsstrategin som för närvarande är under omarbetning.

1.5 Strategin skall bygga på tre strategiska komponenter: — Ytterligare kunskapsinsamling om de många gånger sammanlänkade effekterna i de utnyttjade resursernas livscykel (från utvinning via användning till avfallsfas). — Utvärdering av politiken som bl.a. skall visa att det för närvarande saknas ”mekanismer för att bedöma i vilken omfattning de politiska valen på dessa olika områden är förenliga med det övergripande målet att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och miljöpåverkan av resursanvändning”. Detta skall i framtiden genomföras inom ramen för resursstrategin. — Starkare integrering av resursrelaterade miljöfrågor i andra politikområden.

1.6 Dokumentet hänger nära samman med två andra initiativ som, liksom även denna strategi, inletts av kommissionen i samband med genomförandet av det sjätte miljöhandlingsprogrammet: utarbetandet av en strategi för förebyggande och återvinning av avfall samt den integrerade produktpolitiken. EESK antog yttranden om båda dessa initiativ redan under plenarsessionen i december 2003 (2).

1.7 Tidshorisonten för den strategi som skall utformas är 25 år.

2. Allmänna kommentarer

2.1 Kommissionen ger i dokumentet en definition av begreppet ”naturresurser”. Man avser med detta både de råvaror (förnybara och icke-förnybara) som krävs för människans verksamheter och de olika elementen i vår miljö (som vatten, mark och luft men även landskap).

2.2 Kommissionen refererar uttryckligen till världstoppmötet om miljön i Johannesburg, där deltagarna enades om att ”det övergripande syftet och de grundläggande kraven för hållbar utveckling är att skydda och förvalta naturresursbasen för ekonomisk och social utveckling” (3).

2.3 Med andra ord: Utan ett meningsfullt skydd för och hållbart utnyttjande av resurserna blir det ingen hållbar utveckling. Kommissionen ser därför den planerade strategin uttryckligen som ett (av flera) bidrag som miljöskyddet kan ge till en hållbar utveckling.

2.4 I analysen av situationen gör kommissionen en bedömning som kan förvåna många som är miljöintresserade och som torde ge upphov till många kontroversiella diskussionsämnen i samband med utvecklingen av strategin: Man ser de största problemen i samband med de förnybara resurserna (t.ex. fiskbestånd och sötvatten) och ser med betydligt större lugn på situationen för de icke-förnybara resurserna. Sådana uttalanden som: ”Dessutom visar de att det inte automatiskt uppstår brist på en resurs bara därför att den är begränsad” kräver med all säkerhet inte bara djupgående förklaringar mot bakgrund av att många av den framväxande miljörörelsens grundläggande verk på 70- och 80-talen behandlade just den hotande bristen på icke-förnybara resurser (4). Det finns dessutom en risk för att man här skickar en felaktig politisk signal som kan uppfattas som att faran skulle vara över.

2.5 På lång sikt blir sådana uttalanden naturligtvis helt grundlösa. Även om man under de senaste åren hela tiden funnit nya lager av icke förnybara resurser, och tidigare prognoser om förväntad resursknapphet (5) inte inträffat vid den tidpunkt som förutspåtts är det utan tvekan ett faktum att lagren av exempelvis olja, kol och andra icke förnybara råvaror är ändliga. Det är en försvårande omständighet att den lyckade frikoppling mellan tillväxt och resursförbrukning som redan ägt rum de senaste åren ännu inte är tillräcklig för att lösa det totala problemet. Detta är bland annat ett resultat av den globala tillväxttakten.

2.6 Kommissionens uttalanden kan därför enbart betraktas i samband med det tidsperspektiv strategin omfattar: I verkligheten kommer det under de närmaste 25 åren inte att uppstå någon allvarlig brist på icke förnybara resurser. EESK anser dock att en tidshorisont på 25 år är alldeles för kort för en hållbarhetsstrategi och för att kunna genomföra det ”faktor 10-konceptet” (6). som kommissionen tagit upp.

2.7 Därför krävs det i strategin också klara uttalanden om icke-förnybara resurser, uttalanden som sträcker sig utöver den egentliga tidshorisonten för denna strategi. Det måste nämligen redan i dag skapas förutsättningar för en hållbar politik också på detta område.

2.8 Kommissionen har utan tvivel rätt i att det ekologiska problemet med icke-förnybara resurser inte ligger i om de t.ex. fortfarande finns i jorden eller inte. Exemplen med kol, olja eller gas visar att det egentliga ekologiska problemet ligger i utnyttjandet av dessa råämnen (utvinning och i detta fall förbränning med utsläpp av koldioxid) och inte i om de finns kvar eller inte.

2.9 Ur den hållbara utvecklingens perspektiv – och det är ju den som kommissionen siktar in sig på – är frågan om tillgängligheten utan tvekan relevant. Ty även om vi skulle lyckas begränsa eller till och med helt undanröja de ekologiska konsekvenserna av resursutnyttjandet så tvingar oss ansvaret gentemot kommande generationer att inte låta exploateringen/utnyttjandet av resurser äga rum under en kort period av mänsklighetens historia.

2.10 EU förbereder för närvarande ett antal (helt nödvändiga) nya strategier samt omarbetar befintliga strategier. Det handlar bland annat om den övergripande hållbarhetsstrategin, om strategier för att förebygga och återvinna avfall, om integrerad produktpolitik, om att skydda havsmiljön, om vattenbruket, om hälsan och miljön osv. EESK stöder samtliga dessa initiativ men påpekar att det finns en risk för att inte direkt berörda parter förlorar överblicken och har svårt för att se var strategierna griper in och var i de olika strategiernas ”hierarki” de hör hemma.

2.11 Det är därför viktigt att — noggrant beskriva hur de enskilda strategierna skall kunna inordnas i det politiska sammanhanget, — framhäva kopplingarna till de andra strategierna och de aktuella politikområdena på EU-nivå och i medlemsstaterna, och — förtydliga var och hur de olika strategierna löper samman. För EESK står det bortom allt tvivel att hållbarhetsstrategin är den överordnade stategin och att resursstrategin liksom de andra strategierna är härledda från denna.

2.12 Det är avgörande att de konkreta konsekvenserna av de planerade strategierna beskrivs så omfattande som möjligt för dem som potentiellt berörs av dessa konsekvenser. Hit hör också att visa vem som har ansvaret och att klargöra vem som har befogenheter att reglera enskilda frågor på olika politiska nivåer och vad som måste fastställas. De strategier som skall presenteras bör innehålla både en detaljerad redogörelse av vilka möjligheter EU har när det gäller att använda naturresurser, och dessutom en beskrivning av det ansvar som åvilar de nationella, regionala och politiska nivåerna.

2.13 EESK ser det som en viktig uppgift att förmedla kunskaper till bredare befolkningslager.

2.14 Det måste också finnas en utförlig redovisning för hur detta kan tänkas påverka ekonomin, arbetslivet och arbetsmarknaden. Kommissionen har upprepade gånger och i flera dokument understrukit att det inte finns någon motsättning mellan att skapa sysselsättning och att värna om miljön, utan att dessa båda faktorer i stället kan komplettera varandra på ett positivt sätt. Detta måste kunna bevisas inom ramen för och med denna strategi. Företagen vill med rätta ha en planerings- och rättssäkerhet på så lång sikt som möjligt. Strategin måste innehålla upplysningar om vad företagen har att vänta sig under de närmaste åren. Det måste säkerligen också klargöras vilka ändringar av ramvillkoren som krävs för att kunna uppnå dessa samordningsvinster. Det måste utredas om man kan främja hållbart nyttjande av naturresurser genom nya skatte-och avgiftsinitiativ. När det gäller utvecklingen av ekonomiska instrument har miljöskatter och miljöavgifter använts på senare år, och miljöskattereformer är långsamt på väg, genom att vissa länder ändrar sin skattebas och minskar arbetsrelaterade skatter samtidigt som skatterna på och avgifterna för miljöförstöring, resurser och tjänster ökar (7).

3. Särskilda kommentarer från EESK

3.1 EESK välkomnar i högsta grad kommissionens dokument. En resursstrategi är absolut nödvändig för att vi skall få en ännu starkare frikoppling av resursförbrukningen (med dess miljöpåverkan) från ekonomisk tillväxt.

3.2 Strategins tidsperspektiv – 25 år – är alldeles för kort. Kommittén stöder kommissionens tanke att fokusera på de lösbara problem vi står inför på kort och medellång sikt. Detta får dock i alla händelser inte leda till att redan kända långsiktiga problem mer eller mindre negligeras.

3.3 Därför måste det finnas ett avsnitt där de långsiktiga problemen tas upp, eftersom det annars finns en risk för att hela strategin missförstås. Det är inte endast miljöproblemen som bör behandlas utan även frågan om global fysisk och politisk tillgänglighet. I detta sammanhang välkomnar EESK de delar av meddelandet som handlar om tillgänglighet på regional och europeisk nivå. Vad gäller exempelvis olja handlar problemet inte uteslutande om mängden olja: det är tillgängligheten (och därmed beroendet) som blivit ett allvarligt politiskt problem, vilket både oljekrisen på 1970-talet och vissa andra händelser på senare tid tydligt visar. De stora ekonomiska blocken verkar ha totalt olika strategier när det gäller att hantera denna problematik.

3.4 EESK anser att strategin är för starkt inriktad på det materiella utnyttjandet av resurser. Skyddstanken, den immateriella sidan, som är förbunden med resurserna kommer till korta. EESK rekommenderar dels att strategins titel utvidgas med ”skyddsbegreppet”, dels att skyddstanken värderas högre och att det därmed blir möjligt att anknyta till de diskussioner som fördes i Johannesburg (se också punkt 2.2)

3.5 Det är helt uppenbart att även t.ex. landskapet är en viktig resurs. Det gäller bl.a. Alperna, som både är ett känsligt ekosystem och en turistattraktion (8). Även ett överutnyttjande av landskapet som resurs (t.ex. genom trafiken som breder ut sig alltmer) måste inlemmas i strategin. Det är sådana konkreta exempel som väl illustrerar kopplingar till andra politikområden, t.ex. jordbrukspolitiken, och de tidigare nämnda ansvarsområdena. Mångfalden i de europeiska landskapen, som uppstått bland annat genom att man använt sig av mycket olika sätt att bedriva jordbruk, utgör en viktig del av den europeiska kultur och identitet som måste bevaras.

3.6 Kommissionen pekar med rätta på en delvis riskabel överanvändning av förnybara resurser. I fråga om den resurs som trä utgör visar kommissionen t.ex. att bara en del av den årliga tillväxten verkligen utnyttjas, vilket innebär att det finns en stor potential för ett ytterligare (miljövänligt) utnyttjande av denna råvara. Å ena sidan är detta utan tvekan riktigt, men det finns två aspekter som måste beaktas: Skogen – liksom alla ekosystem – har inte bara en materiell funktion utan också en extremt viktig immateriell betydelse, t.ex. som ekosystem eller rekreationsområde. Denna kan, liksom skogens skyddsfunktion (mot högvatten och laviner), stå i strid med en maximal avverkning. Å andra sidan är skogsresurserna mycket ojämnt fördelade. De extrema skadorna på skogen i delar av anslutningsländerna (t.ex. i Erz-, Riesen- och Isergebirge) har inte bara förstört en potentiell resurs som skulle kunna utnyttjas lokalt utan har också varit en bidragande orsak till det extrema högvattnet i Oder (1997) och Elbe (2002).

Bryssel den 28 april 2004 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Roger BRIESCH

(1) Och som också EESK deltar i.

(2) EESK:s yttrande om kommissionens meddelande ”Mot en temainriktad strategi för förebyggande och återvinning av avfall” (KOM(2003) 301 slutlig). och EESK:s yttrande om ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: Integrerad produktpolitik – Miljöpåverkan ur livscykelperspektiv” (KOM(2003) 302 slutlig), EUT80, 30.3.2004, s. 39–44.

(3) Genomförandeplanen för världstoppmötet om hållbar utveckling (WSSD), inledningen, andra stycket

(4) Jfr. Tillväxtens gränser – Romklubbens studie om läget för mänskligheten, 1972.

(5) Exempelvis Romklubbens (se fotnot 4) eller det amerikanska organet för miljökvalitet ”Global 2000 – rapport till ordföranden”, 1980.

(6) Enligt detta skall samma ekonomiska utveckling kunna ske med endast en tiondel av den nuvarande resursförbrukningen

(7) Se t.ex. den senaste skriften från Eurostat: Environmental Taxes in the European Union 1980–2001. First signs of a relative ”green tax shift” Eurostat, 2003.

(8) Se EESK:s yttrande om ”Framtiden för Europeiska unionens bergsområden”, EUT, C 061 av den 14.3.2003, s. 113–122.