[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 15.6.2005

KOM(2005) 259 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

FN-toppmötet 2005 – Att ta itu med de globala utmaningarna och se till att reformen av FN lyckas

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

FN-toppmötet 2005 – Att ta itu med de globala utmaningarna och se till att reformen av FN lyckas

FN-toppmötet i New York den 14–16 september 2005 utgör en möjlighet för det internationella samfundet att komma överens om nya, kollektiva åtgärder och åtaganden vad beträffar de stora utmaningarna i dagens värld och att stärka FN:s kapacitet och göra organisationen mer effektiv. Europeiska unionen har engagerat sig starkt för effektiv multilateralism, såsom framgår av den europeiska säkerhetsstrategin och kommissionens meddelande Europeiska unionen och Förenta nationerna: Vårt engagemang för multilateralism [1] från september 2003, och den kommer att leva upp till det internationella samfundets förväntningar på att EU skall ge ett viktigt bidrag till att FN-toppmötet blir en framgång. Europeiska unionen engagerar sig aktivt för att främja ett konkret toppmötesresultat som svarar mot dess ambition att vidta omfattande åtgärder för att understödja ett fullständigt genomförande av millenniedeklarationen och bättre rusta FN att möta det tjugoförsta århundradets utmaningar.

Kommissionens förslag av den 12 april 2005 på utvecklingsområdet och det ambitiösa åtagande som EU gjorde på grundval av dessa förslag den 24 maj 2005 utgör en viktig demonstration av EU:s engagemang för att bidra till ett lyckat toppmötesresultat. EU bidrar också till att utveckla dagordningen på andra områden, bl.a. fredsbyggande och mänskliga rättigheter. Europaparlamentets resolution av den 9 juni 2005 utgör ett mycket konstruktivt bidrag. Europeiska unionen måste också visa sitt engagemang för att sörja för ett snabbt genomförande av resultaten av toppmötet samt göra klart för sina partner hur den avser att – bl.a. genom gemenskapens politik och instrument – på ett effektivt sätt bidra till genomförandet. Kommissionen önskar i detta meddelande lägga fram handlingsorienterade förslag till EU-ståndpunkter och åtgärder från unionens sida med anknytning till toppmötet och till uppföljningen av detta på ett antal viktiga områden, på grundval av överenskomna EU-ståndpunkter.

EN HÖG AMBITIONSNIVÅ FÖR TOPPMÖTET OCH ETT FAST ENGAGEMANG FÖR ATT GENOMFÖRA RESULTATEN AV DETTA

Kommissionen förväntar sig att det skall fattas så många klara och åtgärdsorienterade beslut som möjligt vid toppmötet och att besluten skall genomföras så snart som möjligt därefter. I det utkast till slutdokument ( outcome document ) från toppmötet som ordföranden i FN:s generalförsamling Jean Ping lade fram den 3 juni 2005[2] anges det på vissa ställen att enskilda aspekter av beslut kommer att behöva utarbetas mer i detalj efter toppmötet. I så fall bör det varhelst möjligt fastställas en klar tidsram för denna process, och detta bör inte äventyra några beslut från själva toppmötet.

EU:s engagemang till stöd för åtgärder för att ta itu med de stora utmaningarna i dagens värld och till stöd för reform av FN kommer inte att upphöra i och med toppmötet. Europeiska unionen måste visa att den är fast besluten att se till att resultaten av toppmötet genomförs och följs upp. Den bör spela en tydlig ledarroll i linje med sitt engagemang för effektiv multilateralism.

I det nuvarande stadiet av förberedelserna inför toppmötet har inte alla frågor som kommer att behandlas vid toppmötet kunnat tas upp i detta meddelande: det är inriktat enbart på vissa för EU särskilt viktiga frågor där kommissionen har ett specifikt bidrag att ge. Begränsningen av antalet frågor skall därför inte uppfattas som att andra frågor på dagordningen för toppmötet är mindre viktiga för EU. I meddelandet behandlas även vissa idéer för genomförandet, vilka bör ses som exempel på hur uppföljningen av toppmötet kan tryggas.

1. UTVECKLING: ATT INFRIA UTFÄSTELSERNA OM ÖKNING AV BISTÅNDSVOLYMEN OCH FÖRBÄTTRING AV BISTÅNDETS EFFEKTIVITET OCH AV POLITIKKOHERENSEN

I det utkast till slutdokument från toppmötet som ordföranden i generalförsamlingen lagt fram finns ett antal positiva rekommendationer på utvecklingsområdet vilka utgör en god grund för ett konstruktivt utfall av septembermötet. Europeiska unionen hoppas i synnerhet att andra länder kommer att följa dess exempel att göra fasta åtaganden i fråga om nya och ambitiösa mål på området utvecklingsfinansiering (särskilt för offentligt utvecklingsbistånd, på grundval av Monterreyöverenskommelsen och Barcelonaåtagandena), om politikkoherens och om ett särskilt fokus på Afrika . EU:s nya, kollektiva åtagande att 0,56 % av BNP skall avsättas för offentligt utvecklingsbistånd senast år 2010 (vilket torde innebära 20 miljarder euro mer i offentligt utvecklingsbistånd per år från och med 2010 i förhållande till det belopp som väntas avsättas för 2006) och 0,7 % senast år 2015 (vilket torde innebära 45 miljarder euro mer per år från och med det året) är ett viktigt steg framåt för den internationella solidariteten och ett tydligt tecken på EU:s engagemang för ett framgångsrikt toppmöte. Europeiska unionen fortsätter dessutom att i samarbete med internationella finansinstitut verka för att finna lösningar på problemet med icke hållbara skuldbördor och engagerar sig för ett fullständigt genomförande av det förstärkta initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder ( Highly Indebted Poor Countries , HIPC). Det är av största betydelse att det nås enighet om räckvidden och formerna för ytterligare, multilateral skuldlättnad, så att en långsiktigt hållbar skuldsättning kan tryggas från fall till fall.

EU har utöver sina beslut om volymen av biståndet beslutat att ägna särskild uppmärksamhet åt frågan om biståndets kvalitet och verkningsfullhet och kommer att verka för större operativ komplementaritet i tillhandahållandet av biståndet och för ytterligare avbindning av biståndet. Kommissionen kommer i sitt förestående förslag till en ny EU-förklaring om utvecklingspolitiken att föreslå hur det skall kunna sörjas för att toppmötesresultaten på relevanta områden beaktas.

Med hänsyn till att EU svarar för över 50 % av det offentliga utvecklingsbiståndet i världen och Europeiska gemenskapen i sig för 10 % är det mycket angeläget att förbättra genomförandet av biståndet. Europeiska unionen bör ställa sig bakom FN-toppmötet såsom lämpligt forum för att betona vikten av förbättring av biståndets effektivitet. Kommissionen har alltsedan år 2000 varit till fullo engagerad i en förvaltningsreformprocess som väsentligt förbättrat snabbheten i och kvaliteten på tillhandahållandet av Europeiska gemenskapens externa bistånd. Denna process har kännetecknats av viktiga politiska reformer, förstärkning av strategisk programplanering och utvärdering, rationalisering av förvaltningsstrukturer, förbättring av arbetsmetoder och delegering av beslutsfattande till kommissionens delegationer. Detta har utmynnat i ett biståndsprogram som befrämjar samordning och koherens på EU-nivå.

Förstärkning av de finansiella medlen och förbättring av tillhandahållandet av biståndet är viktiga instrument som kompletterar de inhemska insatserna i utvecklingsländerna, vars huvudansvar erkänns i Monterreyöverenskommelsen. Vid sidan av dessa insatser, som bl.a. är inriktade på mobilisering av inhemska finansiella resurser för utveckling, har EU betonat vilket viktigt bidrag politiken på andra områden än bistånd kan ge till uppnåendet av millennieutvecklingsmålen. Europeiska unionen har gjort ett antal konkreta åtaganden för att förbättra politikkoherensen och stärka de utvecklingsbefrämjande åtagandena i politiken på andra områden än bistånd.

Europeiska unionen erkänner de åtta millennieutvecklingsmålens centrala betydelse för fattigdomsminskning och tillväxt i alla utvecklingsländer och bekräftar sitt engagemang för uppnåendet av alla dessa mål. EU bör till fullo befästa kopplingen mellan uppnåendet av millennieutvecklingsmålen och fullgörandet av andra befintliga åtaganden från stora internationella konferenser . Så t.ex. förtjänar en rad frågor rörande hållbar utveckling, sexuell och reproduktiv hälsa samt sysselsättning och människovärdigt arbete att på lämpligt vis återspeglas i resultaten av toppmötet.

Kommissionen föreslår att Europeiska unionen i samband med genomförandet av toppmötet ger uttryck för sin beredskap att i högre grad anpassa sin utvecklingspolitik efter de prioriteter som utvecklingsländerna i överensstämmelse med millennieutvecklingsmålen lägger fast i sina strategier för fattigdomsminskning. Detta skulle underlätta en förutsebar kompletterande finansiering och förbättra samordningen av och koherensen i unionens utvecklingssamarbete. EU bör även uppmuntra det internationella givarsamfundet att företa nödvändiga anpassningar.

Det särskilt svåra läget för Afrika och de ringa utsikterna till uppfyllande av millennieutvecklingsmålen på den kontinenten förtjänar särskild uppmärksamhet. Rådet gjorde i maj på grundval av kommissionens förslag ett antal åtaganden för att ge Afrika politisk prioritet och påskynda EU:s åtgärder på ett begränsat antal områden. Europeiska unionen har bekräftat att den kommer att utöka sitt finansiella bistånd till Afrika söder om Sahara och kollektivt stå för åtminstone 50 % av den överenskomna ökningen av resurserna för offentligt utvecklingsbistånd till kontinenten (vilket torde innebära 10 miljarder euro mer i offentligt utvecklingsbistånd per år från och med 2010 och 22 miljarder euro mer per år från och med 2015). Ökningen av stödet till Afrika innebär ytterligare investeringar från givarnas och partnerländernas sida till förmån för gott styre, sammankoppling av nät, livsmedelstrygghet, mänsklig, social och ekonomisk utveckling, grundläggande tjänster samt miljöhållbarhet. Kommissionen bekräftar att den till hösten ämnar lägga fram förslag till en vittomfattande, långsiktig EU-strategi för Afrika, i avsikt att denna skall antas av Europeiska rådet i december 2005.

Vad beträffar överförbara sjukdomar har Europeiska unionen i ett nytt europeiskt handlingsprogram som antogs av kommissionen i april 2005[3] förnyat och befäst sitt engagemang för bekämpning av hiv/aids, malaria och tuberkulos genom externa åtgärder. Detta program kommer att underlätta samordning och gemensamma åtgärder (mellan Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna) från EU:s sida. Kommissionen och medlemsstaterna kommer, så som rådet begärde i sina slutsatser om handlingsprogrammet, att utarbeta en ”färdplan” i syfte att förbättra koherensen i och samordningen av EU:s insatser för bekämpning av hiv/aids, malaria och tuberkulos genom externa åtgärder. Handlingsprogrammet och färdplanen kan även vara till hjälp vid upprättande av en koppling till FN-organens gemensamma strategi i kampen mot de tre sjukdomarna. I detta sammanhang bör EU betona vikten av att barn till hivpositiva eller aidssjuka föräldrar ägnas särskild uppmärksamhet.

Europeiska unionen bör dessutom lägga stor vikt vid att se till att resultatet av andra fasen av Världstoppmötet om informationssamhället (i Tunis i november 2005) blir framgångsrikt, med tanke på informations- och kommunikationsteknikens viktiga roll för strävandena att uppnå millennieutvecklingsmålen.

2. HANDEL OCH UTVECKLING: ATT UTNYTTJA HANDELN SOM MOTOR FÖR UTVECKLING

EU bör kraftigt betona den internationella handelns roll som motor för utveckling , med en handelspolitik som understöder andra politiska prioriteter, såsom utveckling, fattigdomsminskning, miljöskydd och människovärdigt arbete för alla. En uppmaning från toppmötets sida om ett snabbt slutförande av Dohautvecklingsrundan – senast under 2006 – på ett sätt som gör det möjligt att gripa denna möjlighet till utveckling bör därför välkomnas. Europeiska unionen bekräftade i maj 2005[4] sitt starka engagemang för att Dohautvecklingsagendan skall utmynna i ett utvecklingsfrämjande, hållbart och ambitiöst resultat som maximerar möjligheterna till utveckling och på så vis bidrar till uppnåendet av millennieutvecklingsmålen. Europeiska unionen kommer att fortsätta sina ansträngningar i detta avseende, bl.a. i samband med WTO-ministermötet i Hongkong i december 2005. Ett ambitiöst resultat skulle innebära nya möjligheter till marknadstillträde för varor och tjänster från utvecklingsländer samt starka och utvecklingsfrämjande handelsregler.

Kommissionen erinrar om åtagandet[5] att arbeta mot målet tull- och kvotfritt marknadstillträde för alla produkter från de minst utvecklade länderna ( Least Developed Countries , LDC) och anser att industriländerna vid FN-toppmötet bör göra klart att detta åtagande kommer att fullgöras.

Toppmötet bör erkänna betydelsen av kompletterande finansiella medel till stöd för utvecklingsländernas egna strategier för anpassning av handeln och integrering i det multilaterala systemet. Europeiska unionen kommer att fortsätta att bistå utvecklingsländerna att integrera handelsaspekterna i sina nationella strategier för utveckling och genomföra de erforderliga inhemska reformerna. Den kommer även att till förmån för utvecklingsländerna ytterligare förbättra sin ordning med allmänna tullförmåner och sina ursprungsregler.

Toppmötet bör även erkänna och understödja de regionala organisationernas och den regionala integrationens roll på ett stort antal områden (bl.a. handel), under förutsättning förstås att denna är förenlig med WTO-reglerna. Europeiska unionen kommer i ännu högre grad att främja regional integration som en användbar strategi för en smidig, stegvis integrering av utvecklingsländerna i världsekonomin, särskilt inom ramen för avtal om ekonomiskt partnerskap med AVS-länderna.

3. SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALA FRÅGOR: ATT BEAKTA GLOBALISERINGENS SOCIALA DIMENSION

FN-toppmötet bör bekräfta engagemanget för uppföljning av resultatet av toppmötet i Köpenhamn om social utveckling och särskilt för främjande av människovärdigt arbete för alla (och bekämpning av barnarbete), vilket bör beaktas i ett globalt partnerskap för utveckling och utgöra en del av utvecklingsländernas nationella strategier för utveckling. Främjandet av människovärdigt arbete för alla har inte bara att göra med full, produktiv sysselsättning, utan även med sådana viktiga frågor som grundläggande arbetsnormer, arbetsvillkor, jämställdhet mellan kvinnor och män, investeringar i mänskligt kapital, social trygghet, säkerhet på arbetsplatsen och social dialog. Det är nödvändigt att erkänna den betydelse ett integrerat synsätt i politikutformningen och politikkoherens har för utveckling och att i detta sammanhang främja en ömsesidigt förstärkande politik på områdena ekonomi, sysselsättning, sociala frågor och miljö på global, regional och nationell nivå.

Europeiska unionen är fast besluten att utnyttja sin politik på alla områden (bl.a. politiken på områdena handel, utveckling och yttre förbindelser) och de instrument som hör samman med denna för att främja människovärdigt arbete och bättre kunna svara på de möjligheter och utmaningar som globaliseringen innebär. Europeiska rådet betonade i december 2004, på grundval av en rapport från Världskommissionen för globaliseringens sociala dimension och förslag[6] från Europeiska kommissionen, betydelsen av att förstärka globaliseringens sociala dimension så att globaliseringen medför så stora fördelar som möjligt för alla, såväl kvinnor som män. Europeiska unionen kommer i detta syfte att samarbeta med nationella myndigheter, arbetsmarknadens parter och det civila samhället. Den kommer även att främja strävandena att skapa politikkoherens mellan de olika internationella institutionerna samt uppmuntra dialog och samarbete mellan WTO, Bretton Woods-institutionerna och Internationella arbetsorganisationen (ILO).

Europeiska unionen har vidare för avsikt att utöka sitt stöd för rättvis handel som ett instrument för hållbar utveckling och fattigdomsminskning och den fortsätter att uppmuntra europeiska företag att som ett relevant bidrag från näringslivets sida till hållbar utveckling och fattigdomsminskning ansluta sig till principerna om företagens sociala ansvar.

4. ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLDHET MELLAN KVINNOR OCH MÄN GENOM INTEGRERING AV JÄMSTÄLLDHETSPERSPEKTIVET OCH GENOM SÄRSKILDA ÅTGÄRDER

Jämställdhet är av central betydelse för utveckling och för utrotande av fattigdom, för fred och säkerhet och för de mänskliga rättigheterna och bör eftertryckligt bekräftas och befrämjas genom en kombination av integrering av ett jämställdhetsperspektiv ( gender mainstreaming ) och särskilda åtgärder i politiken och programmen på livets alla områden. Detta bör beaktas i alla partnerskap och i nationella strategier för utveckling, inbegripet i strategier för fattigdomsminskning. Det är även väsentligt att verka för en jämn könsfördelning i beslutsprocessen, bl.a. i FN-organen. Jämställdhetsperspektivet bör återspeglas till fullo i resultatet av FN-toppmötet, och det bör integreras i uppföljningen av alla större FN-konferenser på områdena ekonomi, sociala frågor och miljö. Europeiska unionen engagerade sig för detta i samband med högtidlighållandet av tioårsdagen för handlingsplanen från FN:s kvinnokonferens i Peking. EU bör verka för att toppmötet ger uttryck för sitt engagemang för att kvinnor till fullo skall kunna utöva alla mänskliga rättigheter och för sin beredskap att effektivt bekämpa handeln med kvinnor som en del av kampen mot människohandel. Behovet av att på ett bättre sätt angripa problemet med våld mot kvinnor bör särskilt betonas.

Kommissionen kommer att fortsätta att understödja initiativ till integrering av jämställdhetsperspektivet och särskilda åtgärder på alla områden av utvecklingssamarbetet. Den har för detta ändamål vidtagit omfattande åtgärder för kapacitetsuppbyggnad och utbildning. Ett utvidgat kapacitetsuppbyggnadsprogram planeras för 2007–2009, och detta kommer att inriktas på att stärka partnerländernas viktigaste aktörers kapacitet. Kommissionen understöder också särskilda jämställdhetsinitiativ som syftar till att följa utvecklingstendenser, förstärka landsdialogen och utveckla nationella strategiska planer från ett jämställdhetsperspektiv.

5. ATT SOM GRUND FÖR UTVECKLING TRYGGA MILJÖHÅLLBARHET OCH SKYDD FÖR NATURRESURSBASEN

För att toppmötet skall kunna anses ha uppnått målet för sin strävan måste det på en framträdande plats i slutsatserna från detta erkännas hur viktigt hållbar utveckling och skydd för naturresursbasen är för utveckling och utrotande av fattigdom. Uppnående av millennieutvecklingsmål nr 7 (Att trygga miljöhållbarhet) är nämligen en väsentlig förutsättning för att andra millennieutvecklingsmål (mål som har med fattigdom, hälsa och jämställdhet att göra) skall kunna uppnås.

Europeiska unionen har å sin sida spelat en ledande roll i främjandet av hållbar utveckling och infogat förbindelselänkarna mellan hållbar utveckling och utrotande av fattigdom som en del av en rad av sina strategier. Den arbetar hårt för att de globala målen för hållbar utveckling skall uppfyllas, eller i vissa fall rent av överträffas, såväl inom unionen som internationellt. Den ger sig i kast med icke hållbar konsumtion och produktion och strävar efter att bryta sambandet mellan ekonomisk tillväxt och miljöförstöring[7]. Den har även tagit fram en egen strategi för hållbar utveckling, som den för närvarande håller på att se över i syfte att stärka dess internationella aspekter.

Europeiska unionen integrerar i allt större utsträckning miljööverväganden i sin utvecklingspolitik och tillhandahåller stöd för att hjälpa utvecklingsländer som påtar sig skyldigheter inom ramen för multilaterala miljöavtal. Den kommer inom ramen för sitt fokus på Afrika att utöka sitt stöd för bekämpning av miljöförstöring. Den befrämjar mekanismer avsedda att skydda utvecklingsländerna mot farliga ämnen och farligt avfall och att göra världen fri från de skadligaste syntetiska ämnena.

Europeiska unionen kommer att fortsätta att understödja ett antal miljörelaterade initiativ och strategier till förmån för de fattiga. Den är t.ex. världens största givare av utvecklingsbistånd för vattenförsörjning och sanitet . Här bör särskilt EU:s vatteninitiativ och EU-mekanismen för vatteninvesteringar i AVS-staterna ( ACP-EU Water Facility ) nämnas: dessa instrument bygger på partnerskap och bidrar till uppnåendet av internationella mål i fråga om dricksvattenförsörjning och sanitet. På området energi har EU lanserat ett energiinitiativ för hållbar utveckling och utrotande av fattigdom och godkänt en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna ( ACP-EU Energy Facility ) vars syfte är att öka tillgången till moderna energitjänster (bl.a. genom hållbar användning av biomassa som hushållsenergi). Europeiska unionen är fast besluten att öka andelen förnybar energi i ”energimixen” och kommer att arbeta i riktning mot detta mål tillsammans med sina partner i Johannesburgkoalitionen för förnybar energi.

Bland de frågor som kommer att behandlas vid toppmötet anser kommissionen att de som tas upp nedan bör ägnas särskild uppmärksamhet.

- De globala utmaningar som klimatförändringarna medför gör det nödvändigt att alla länder samarbetar i vidast möjliga mån och att varje land på grundval av ett gemensamt men differentierat ansvar och på basis av sin förmåga deltar i verkningsfulla, kostnadseffektiva och ändamålsenliga internationella insatser. Toppmötet bör fatta beslut om samordnade globala insatser för att dämpa klimatförändringarna och begränsa de negativa konsekvenserna av dessa och om inledande, vid konferensen i Montreal i november och december 2005 om klimatförändringar, av formella diskussioner om en mer omfattande internationell ram för bekämpning – under tiden efter år 2012 – av klimatförändringar.Europeiska unionen har bekräftat sitt engagemang för Kyotoprotokollet och integrerar i allt högre grad frågan om klimatförändringar i sitt utvecklingssamarbete[8]. Den erkänner behovet av att stödja (särskilt de fattigaste och hårdast drabbade) utvecklingsländernas anpassningsansträngningar. Den har börjat utarbeta en medellångfristig och en långfristig strategi för hur kampen mot klimatförändringarna kan vinnas, inom EU och i samarbete med det internationella samfundet[9]. Till stöd för detta engagerar sig Europeiska unionen i en öppen dialog med sina internationella partner om den framtida utvecklingen av en internationell ordning för bekämpning under tiden efter år 2012 av klimatförändringar och om hur en sådan ordning kan bidra till hållbar utveckling i utvecklingsländerna.

- De mål i fråga om biologisk mångfald som sattes upp vid världstoppmötet om hållbar utveckling är långt ifrån uppnådda. Enligt FN:s millenniebedömning av ekosystem skulle det krävas aldrig förut skådade ansträngningar för att uppnå en påtaglig minskning av takten i förlusten av biologisk mångfald senast till 2010. Bevarandet av den biologiska mångfalden är en central förutsättning för att millennieutvecklingsmålen skall kunna uppnås, särskilt de som har med fattigdom, vatten, hälsa och miljö att göra. Toppmötet bör därför uppmana alla stater att såväl enskilt som kollektivt väsentligt förstärka sina ansträngningar att genomföra konventionen om biologisk mångfald och infria åtagandet från Johannesburg om att senast till 2010 ha uppnått en påtaglig minskning av takten i förlusten av biologisk mångfald.Europeiska unionen har å sin sida gjort utfästelser om att hejda förlusten av biologisk mångfald i Europa senast till 2010 och kommissionen har för avsikt att se över EU:s strategi för biologisk mångfald i syfte att detta mål skall kunna uppnås. Kommissionen kommer också att öka på de medel som är särskilt avsedda för åtgärder som har med biologisk mångfald att göra. Den kommer vidare att förstärka åtgärderna för att integrera överväganden som har med biologisk mångfald att göra i utvecklingsbiståndet.

- Ökenspridningen berör ofta de mest marginaliserade befolkningsgrupperna i vissa av de fattigaste länderna på jorden. FN:s konvention för bekämpning av ökenspridning har emellertid hittills inte lett till de avsedda resultaten. Toppmötet bör mana till större uppmärksamhet, i politiken och strategierna på olika sektorsområden, på frågan om ökenspridning, i syfte att påskynda genomförandet av konventionen. Det bör dessutom uppmana parterna i konventionen att fastställa mätbara mål på nationell och regional nivå som skall ha uppnåtts senast 2015 samt en global process för att mäta framstegen.

- Ett hållbart utnyttjande av resurserna i världshaven och en hållbar förvaltning av dessa hav, en gemensam resurs för mänskligheten, är av avgörande betydelse för hållbar utveckling. EU understöder den nyckelroll som FN spelar i förvaltningen av världshaven inom ramen för FN:s havsrättskonvention (UNCLOS) och genomförandeplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002. Kommissionen har satt igång en process för att utarbeta en grönbok som avses komma att antas under första halvåret 2006 och avses utgöra ett första steg mot en allomfattande havspolitik och behandla sådana frågor som internationell förvaltning av världshaven, havsrätt, informationsutbyte, forskning, sjösäkerhet, miljöskydd samt hållbar ekonomisk användning av världshaven och av resurserna i dessa.

6. STEGVIS FÖRBÄTTRING AV KATASTROFBEREDSKAPEN OCH AV FÖREBYGGANDET AV KATASTROFER

Utsattheten för naturkatastrofer utgör ett centralt problem och EU bör verka för att toppmötet skall göra ett åtagande om att inrätta ett världsomspännande system för tidig varning för alla naturrisker och till fullo omsätta resultatet av världskonferensen om katastrofreducering i Kobe i januari 2005 i praktiken. Det är ytterst väsentligt att katastrofberedskap och förebyggande av katastrofer beaktas i strategier som är inriktade på uppnående av millennieutvecklingsmålen, i strategidokument rörande fattigdomsminskning och i nationella strategier för hållbar utveckling.

Europeiska unionen är fast besluten att bistå offren för alla typer av naturkatastrofer (även de som är en följd av miljöförstöring och vare sig offren befinner sig i det drabbade landet eller har blivit tvungna att bege sig till ett annat land för att söka skydd) och är medveten om att 200 miljoner människor kan befinna sig i riskzonen år 2050 enbart som en följd av global uppvärmning.

Kommissionen har lagt fram ett par meddelanden[10] med förslag till åtgärder för förstärkning av EU:s kapacitet att svara på katastrofer. Den betonar att Hyogodeklarationen och Hyogoåtgärdsramen ( Hyogo Framework for Action ) bör utgöra utgångspunkten för EU:s strategi för förstärkning av förebyggande åtgärder, av system för tidig varning och av katastrofberedskap. EU bör bl.a. lägga särskild tonvikt vid att integrera katastrofriskreducering i politik för hållbar utveckling och i program i länder som drabbats av katastrofer och vid att förstärka institutioner, mekanismer och kapacitet på alla nivåer i syfte att bygga upp riskelasticitet och katastrofberedskap (såväl inom som utom EU).

7. FRED OCH KOLLEKTIV SÄKERHET: ATT FÖRBÄTTRA SYSTEMETS EFFEKTIVITET

KOMMISSIONEN ANSER ATT DET ÄR VIKTIGT ATT DET I RESULTATET FRÅN TOPPMÖTET ERKÄNNS ATT DET FINNS ETT SAMBAND MELLAN GRÄNSÖVERSKRIDANDE SÄKERHETSHOT (INBEGRIPET FATTIGDOM, VÄPNADE KONFLIKTER, VÅLD MOT CIVILBEFOLKNINGAR – i synnerhet mot kvinnor och barn, massförstörelsevapen, terrorism, organiserad brottslighet, miljöförstöring och smittsamma sjukdomar), och att det är nödvändigt med en samordnad preventiv insats mot dessa hot (inbegripet genom utvecklingsbistånd för att ta itu med de grundläggande orsakerna). Framväxandet av en ny säkerhetskonsensus bör baseras på detta erkännande.

7.1.1. Fredsbevarande insatser

Europeiska unionen har nyligen ökat sina ansträngningar för att förstärka den internationella krishanteringsförmågan, inbegripet på det fredsbevarande området. Detta erkänns till fullo i utkastet till slutdokument. Europeiska unionen är medveten om betydelsen av ett regionalt förhållningssätt när det gäller fredsbevarande insatser och har därför inrättat en fredsbevarande resurs som kan understödja de afrikanska fredsbevarande resurserna. Kommissionen kommer att fortsätta att bidra till den fortsatta utvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga.

7.1.2. Fredsbyggnadskommission

Det är av avgörande betydelse att man uppnår konsensus om att inrätta en fredsbyggnadskommission . Ett sådant organ skulle fylla en uppenbar brist i FN-systemet. EU bör stödja ett mandat som bygger på en helhetssyn på fredsbyggande, dvs. som täcker alla länkar i kedjan från fredsbevarande insatser till långsiktiga utvecklingsfrågor. I stabiliserings- och utvecklingsfasen måste det läggas stor vikt vid att befästa hållbar fred och förhindra att konflikter återkommer. Vid toppmötet bör det fattas beslut om inrättande av en fredsbyggnadskommission och om dess grundläggande mandat, dess rapporteringsskyldighet till FN:s säkerhetsråd och FN:s ekonomiska och sociala råd (Ecosoc), villkoren beträffande dess sammansättning samt en tidsfrist för när den skulle kunna börja bedriva sin verksamhet. Vid toppmötet bör det vidare fattas beslut om att inrätta ett kontor för understödjande av fredsbyggande ( Peacebuilding Support Office ) och det kan vidare fattas beslut om att inrätta en flerårig fond för fredsbyggande åtgärder (villkoren för denna skulle kunna utarbetas efter toppmötet). Kommissionen föreslår att EU stöder den tidsfrist (31 december 2005) för inrättandet av fredsbyggnadskommissionen som har föreslagits av generalförsamlingens ordförande.

EU kommer avgjort, i enlighet med den europeiska säkerhetsstrategin, att bidra aktivt till fredsbyggnadskommissionens framtida arbete med utnyttjande av de instrument som står till förfogande för Europeiska gemenskapen och de som står till förfogande inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Europeiska unionen ger redan sedan många år tillbaka ett väsentligt bidrag till fredsbyggande insatser runt om i världen, inbegripet genom de gemenskapsinstrument som står till förfogande inom ramen för dess politik för yttre förbindelser och dess utvecklingspolitik. I det följande behandlas huvudsakligen de delar som omfattas av den första pelaren.

Europeiska gemenskapen är väl lämpad att ge sig i kast med utmaningarna efter en konflikt, med hänsyn till de ekonomiska belopp som står till dess förfogande och eftersom gemenskapens insatser har en vittomfattande geografisk täckning. Detta sker genom en mångfald av strategiska ramar för det yttre biståndet, genom målinriktade ekonomiska åtgärder (katastrofbistånd, återanpassning, återuppbyggnad och utveckling) och genom särskilda program för mänskliga rättigheter, jämställdhet mellan könen, institutionsuppbyggnad, demokratisering och rättsstatsprincipen. I egenskap av förvaltare av handelspolitiken för den största handelspartnern i världen kan den dessutom ta i anspråk handelsinstrument som har spelat och kan spela en avgörande roll när det gäller att ge sig i kast med utmaningarna efter en konflikt.

Det finns åtskilliga exempel från senare år på att Europeiska gemenskapen gett omfattande stöd till fredsbyggande verksamhet på olika håll i världen, t.ex. i Afghanistan, Irak, Kosovo, Demokratiska republiken Kongo, Sudan, Elfenbenskusten och Liberia, till Afrikanska unionen och tre regionala afrikanska organisationer och i Central- och Latinamerika. Kommissionen kommer att begrunda den lärdom som dragits av denna erfarenhet och av erfarenhet och bästa praxis på andra områden och utifrån detta, i nära samarbete med FN:s höge representant/generalsekreterare, söka bidra till EU:s medverkan i överläggningarna i FN om inrättandet av fredsbyggnadskommissionen och om dess verksamhet.

Mot bakgrund av denna erfarenhet och mot bakgrund av Europeiska gemenskapens bidrag till de fredsbyggande insatserna runt om i världen bör Europeiska gemenskapen delta helt och fullt i alla möten i fredsbyggnadskommissionen .

7.1.3. Sanktioner

EU har konsekvent betonat att alla sanktioner som beslutas av FN:s säkerhetsråd bör genomföras omgående. Unionen bör uttrycka sitt stöd för alla ansträngningar som görs för att alla FN:s medlemmar faktiskt skall genomföra sanktionerna. Det bör framgå av toppmötesresultatet att målinriktade enskilda sanktioner måste bli ännu effektivare, och att ytterligare förbättringar av förfarandena för uppförande på och avförande från förteckningar allvarligt måste övervägas, så att respekten för grundläggande rättigheter tryggas. EU bör betona att hållbarheten i målinriktade enskilda sanktionsordningar, som har kommit att bli det instrument som föredras i samband med många av FN:s säkerhetsråds sanktioner, inte minst i kampen mot terrorismen, är beroende även av att de mänskliga rättigheterna respekteras och att det finns lämpliga medel för att säkerställa denna respekt på FN-nivå.

7.1.4. Handeldvapen och lätta vapen

Anhopningen och spridningen av handeldvapen och lätta vapen fortsätter att utgöra ett hot mot den internationella säkerheten, mot människors säkerhet och mot den socioekonomiska utvecklingen. Kommissionen delar uppfattningen i FN:s generalsekreterares analys[11]. Detta problem har särskilt negativa följder för freden och den hållbara utvecklingen, framför allt i Afrika. Det är därför viktigt att man vid toppmötet enas om att utveckla ett lagligt bindande internationellt instrument för att reglera märkning, spårande och olaglig förmedling av handeldvapen och lätta vapen. Konsensus om ett sådant avtal bör nås före nästa års översynskonferens om åtgärdsprogrammet. Stats- och regeringscheferna bör också förplikta sig att underlätta förhandlingarna om ett instrument angående olaglig förmedling av vapenleveranser. Vidare bör toppmötet uppmuntra till förhandlingar om ett internationellt vapenhandelsfördrag. Toppmötet bör eftersträva att åtgärder som syftar till att förstöra överskottslagren av handeldvapen och lätta vapen i högre grad integreras i processerna för demobilisering, avväpning, återanpassning och utveckling. Kommissionen betonar sitt fasta stöd för FN:s skjutvapenprotokoll. EU:s medlemsstater och Europol är i färd med att genomföra flera initiativ för att bekämpa olaglig handel med skjutvapen vilka troligtvis kommer att ha verkningar för förebyggandet av konflikter och bekämpningen av terrorism.

Landminor fortsätter att vara ett av de största hoten mot människors säkerhet i många länder, särskilt i regioner som varit utsatta för konflikter. Fortsatt stöd till minröjning och förstörelse av lager liksom till främjande av en allmän anslutning till Ottawakonventionen bör säkerställas.

7.1.5. Terrorism och organiserad brottslighet

Toppmötet bör resultera i att man ställer sig bakom och förpliktar sig att genomföra FN:s generalsekreterares förslag till en omfattande FN-strategi för kampen mot terrorism . Toppmötesdeltagarna bör också stödja ingåendet av en vittomfattande konvention om terrorism vid generalförsamlingens sextionde möte, dock senast i juni 2006 (i enlighet med vad som föreslagits av generalförsamlingens ordförande). Det är också nödvändigt att man i toppmötesresultatet erkänner behovet av att angripa de grundläggande orsakerna till terrorism och betydelsen av att de mänskliga rättigheterna respekteras till fullo i kampen mot terrorism.

För att terrorism skall kunna förebyggas och bekämpas effektivt måste vi arbeta för detta i våra egna länder och tillsammans med våra partner i världen. Utöver dialoger på politisk nivå bedriver EU också ett aktivt internationellt samarbete i fråga om tekniskt bistånd för att hjälpa olika länder att genomföra FN:s säkerhetsråds resolution 1373 och hjälper också till med att bygga upp kapacitet och främja värden som frihet, säkerhet och rättvisa, rättsstatsprincipen och ett gott styre.

Kommissionen stöder också utvecklingen av multilaterala strategier för att bekämpa organiserad brottslighet och arbetar för att säkerställa omfattande ratificering och genomförande av internationella instrument, såsom de relevanta FN-konventionerna. Den understöder vidare utvecklingen av internationella standarder och bestämmelser i andra forum, såsom Europarådet, G8, OSSE och OECD. Kommissionen och FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå (UNODC) har förstärkt sitt samarbete i kampen mot den organiserade brottsligheten och mot olaglig narkotika genom att underteckna ett samarbetsavtal[12].

Öppenhet och ett gott styre på det ekonomiska området, skatteområdet och det rättsliga området är av avgörande betydelse när det gäller att ta itu med olika frågor i samband med bekämpningen av finansiering av terrorism, organiserad brottslighet, företagsbedrägerier och ekonomiska bedrägerier, skattebedrägeri och skatteflykt, korruption och andra former av oegentligheter. EU bör därför uppmuntra sina partner att anta högsta möjliga normer för öppenhet, informationsutbyte och samarbete mellan de behöriga myndigheterna.

7.1.6. Miljö och säkerhet

Kommissionen delar uppfattningen att det på grund av det inbördes förhållandet mellan säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter är nödvändigt att behandla alla staters säkerhetsproblem och sörja för en integrerad behandling av problemens ekonomiska, ekologiska och sociala dimensioner. Sambandet mellan utnyttjande av naturresurser (såsom diamanter eller timmer) och konflikter har varit uppenbart i några av de mest brutala konflikterna på senare tid. Vid toppmötet bör miljöns betydelse för den globala säkerheten erkännas liksom att miljöförstöringen utgör ett hot mot säkerheten. FN bör till fullo integrera miljöfrågor vid programplaneringen och utarbetandet av riktlinjer för sina åtgärder inom konfliktförebyggande, humanitärt bistånd, fredsbyggande och återuppbyggnad. Dessutom anser kommissionen att större hänsyn bör tas till följande:

- Att förstärka övervakningen av knappa, illa åtgångna, värdefulla eller gränsöverskridande miljöresurser, särskilt i områden där de kan leda till konflikter eller när gemensam förvaltning av dem kan leda till förbättrade grannförbindelser.

- Att som ett led i ansträngningen att på ett mera systematiskt sätt angripa de grundläggande orsakerna till konflikter inrätta en FN-struktur som skall undersöka sambandet mellan utnyttjandet av naturresurser och konflikter.

- Att uppmuntra givarländernas regeringar till ett nära samarbete med råvaruproducerande länder som riskerar att råka i konflikt, i syfte att förbättra styret och öka öppenheten och spårbarheten inom viktiga råvarusektorer.

EU kan bidra till en förstärkt övervakning av naturresurser, framför allt genom Europeiska kommissionens och Europeiska rymdorganisationens gemensamma initiativ, vars mål är att bygga upp en europeisk kapacitet för global övervakning av miljö och säkerhet (GMES) senast 2008.

8. ATT FÖRBÄTTRA SYSTEMET FÖR FRÄMJANDE AV MÄNSKLIGA RÄTTIGHETER, DEMOKRATI OCH RÄTTSSTATLIGHET

8.1.1. Mänskliga rättigheter

EU bör till fullo understödja förslaget om att FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna (CHR) skall ersättas med ett permanent råd för de mänskliga rättigheterna , direktvalt av generalförsamlingen. Med tanke på att medlemskap i rådet skulle förutsätta en särskilt stark beslutsamhet att främja och skydda de mänskliga rättigheterna, bör potentiella medlemmar förväntas visa att de är beredda att pröva och förbättra sina egna meriter vad gäller de mänskliga rättigheterna. Detta skulle kunna omfatta en presentation i vilken ett kandidatland redogör t.ex. för sina åtaganden att ratificera och genomföra fördrag om de mänskliga rättigheterna och för annan verksamhet på nationell och internationell nivå för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna och visar att det har uppfyllt sina rapporteringsskyldigheter gentemot sådana organ som inrättats i kraft av fördrag om de mänskliga rättigheterna och har samarbetat aktivt med särskilda mekanismer inom ramen för FN.

Det är önskvärt att rådet bevarar de positiva delarna av det nuvarande systemet, bl.a. de särskilda landsförfarandena och temainriktade förfarandena. Det föreslagna systemet för kollegial granskning ( peer review ) skulle emellertid ge det nya organet en särskild, ny roll. Alla FN-medlemsstater och alla mänskliga rättigheter bör omfattas av processen. Graden av ratificering av viktiga instrument på området för de mänskliga rättigheterna varierar kraftigt, och systemet bör därför inte baseras enbart på fullgörande av sådana skyldigheter i fråga om de mänskliga rättigheterna som enskilda länder som befinner sig under prövning har ratificerat, utan bör även mäta framsteg på grundval av ett bredare urval av normer beträffande de mänskliga rättigheterna.

Det måste emellertid finnas ett tydligt perspektiv i fråga om vad en granskning skulle kunna leda till. Det skulle därvid kunna röra sig om rekommendationer om förbättringar (och eventuellt om tekniskt stöd för att uppnå sådana förbättringar), men även om kritiska bedömningar. Rådet för de mänskliga rättigheterna bör i alla händelser när som helst kunna fästa uppmärksamheten på plötsligt inträffande, väsentliga försämringar av situationen i ett visst land vad beträffar de mänskliga rättigheterna. En sådan ”larmfunktion” skulle vara en viktig uppgift för rådet. En annan viktig uppgift skulle vara att understödja och övervaka integreringen av frågor som rör de mänskliga rättigheterna i all verksamhet i andra FN-organ, inbegripet säkerhetsrådet och fredsbyggnadskommissionen.

Det är önskvärt att rådet för de mänskliga rättigheterna inrättas så snart som möjligt efter FN-toppmötet och det förväntade antagandet av närmare bestämmelser om rådets sammansättning och funktion vid det sextionde mötet i generalförsamlingen. Konsekvenserna för processen för ett slutligt fastställande av arrangemangen för rådet vid det sextionde mötet i generalförsamlingens tredje utskott och det sextioandra mötet i kommissionen för de mänskliga rättigheterna bör beaktas omgående av EU. I syfte att sörja för att länder på ett effektivt sätt deltar i processen för kollegial granskning bör det i god tid i förväg fastställas en klar och tydlig tidsplan för ländernas deltagande i granskningen. Europeiska unionen skulle på förhand kunna ta logiken för kollegial granskning – att grunda samarbetet rörande de mänskliga rättigheterna i en sund bedömning av ett enskilt lands behov, med ett aktivt engagemang från det berörda landets sida – i betraktande i sina reflektioner över möjliga åtgärder i olika situationer i ett land.

Det är oundgängligen nödvändigt att inrättandet av rådet för de mänskliga rättigheterna och den ökade betoning som skulle komma att läggas på samarbete med länder i syfte att dessa skall kunna uppfylla sina åtaganden när det gäller de mänskliga rättigheterna kompletteras med en förstärkning av kontoret för FN:s högkommissarie för de mänskliga rättigheterna (OHCHR). EU:s stöd till OHCHR bör ta sig uttryck i en konstant strävan att se till att detta organ är väl förberett för att genomföra de ändringar som tas upp i den handlingsplan som lades fram för FN:s generalsekreterare i maj 2005. Europeiska unionen bör se till att den i samband med sina insatser beaktar planens betoning av ett starkare engagemang på landsnivå, vilket passar väl ihop med EU:s egen process för att överlåta mer ansvar på insatserna på landsnivå. Detta bör utöver fortsatta insatser för att förbättra samordningen mellan givarna även omfatta en förbättring av policysamarbetet. Dessutom skulle det regelbundet kunna hållas rundabordskonferenser mellan EU-medlemsstaternas ambassader, kommissionens delegationer, FN och andra viktiga aktörer i syfte att identifiera gemensamma lokala prioriteter i fråga om de mänskliga rättigheterna för att på så sätt underlätta mer samordnade insatser. Kommissionen kommer att komplettera OHCHR:s insatser genom att tillhandahålla tekniskt stöd inriktat på att främja genomförandet av normer beträffande de mänskliga rättigheterna i hela världen.

EU bör mer generellt betona att respekten för och skyddet av de mänskliga rättigheterna – dvs. alla medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter – är av avgörande betydelse för en förbättring av människors ställning och levnadsförhållanden.

8.1.2. Demokratifond

Förslaget att inrätta en demokratifond är ett välkommet initiativ. Enligt kommissionens uppfattning bör EU förorda att fonden skall bedriva sin verksamhet på grundval av framställningar från enskilda länder. Det är emellertid viktigt att även det civila samhället understöds via fonden. Fonden bör kunna understödja alla aspekter av demokratisering, inte politiska val enbart. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt frågan om hur demokratifonden skulle kunna användas för att främja en dialog om demokratiska värden folk emellan över kulturella, religiösa och politiska skiljelinjer.

De nödvändiga åtgärderna för att fastställa arrangemangen för fondens verksamhet bör vidtas omedelbart efter FN-toppmötet, i syfte att fonden skall kunna inleda sin verksamhet i början av 2006. Kommissionen kommer att bidra med idéer till EU:s inlägg i diskussionen i FN om den föreslagna demokratifonden, och den kommer att sörja för att dess egna program och all ny FN-ledd verksamhet för att främja demokrati kompletterar varandra.

Kommissionen har, vad beträffar politiska val, sedan ett antal år tillbaka ett nära partnerskap med FN:s valstödsavdelning ( United Nations Electoral Assistance Division , UNEAD) och FN:s utvecklingsprogram (UNDP). Så t.ex. tillhandahöll kommissionen inför presidentvalet, valet till den konstituerande församlingen och det kurdiska valet i Irak i januari 2005 experter som arbetade tillsammans med den FN-grupp för tekniskt stöd som understödde den oberoende valkommissionen i Irak. Den anslog dessutom över 30 miljoner euro till en av FN förvaltad fond för stöd till genomförandet av själva valen. Även i många andra delar av världen har kommissionen arbetat nära samman med FN i frågor som har med val att göra, t.ex. i Afghanistan, Guinea-Bissau, Libanon, Nigeria och Indonesien. Kommissionen är beredd att arbeta nära tillsammans med fonden som en del av EU:s vidare samarbete till stöd för demokratisering.

8.1.3. Skyddsansvar

Europeiska unionen bör understödja principen om skyddsansvar ( responsibility to protect ) och engagera sig för att denna princip omsätts i meningsfulla åtaganden och åtgärder (bl.a. ett oinskränkt utnyttjande av Internationella brottmålsdomstolen) från länders sida. Toppmötet bör också uttala sitt stöd för principen om skyddsansvar. Om toppmötet beslutar att uppmana generalförsamlingen att fortsätta diskussionen om denna fråga, bör en sådan maning vara förbunden med ett tydligt mål och en klar tidsram (som inte bör sträcka sig längre än det sextionde mötet i generalförsamlingen).

8.1.4. Människors säkerhet

Kommissionen bekräftar sitt engagemang för att främja människors säkerhet som ett sätt att ge människor möjlighet att påverka sin situation och på ett verksamt sätt komma till rätta med olika former av otrygghet. Den kommer i detta sammanhang särskilt att stödja åtgärder som är avsedda att skydda barn som berörs av väpnade konflikter, inte minst i syfte att förhindra att barn missbrukas genom att användas som soldater.

9. HUMANITÄRT BISTÅND: ATT FÖRSTÄRKA DEN INTERNATIONELLA KAPACITETEN

På området humanitärt bistånd bör EU understödja ansträngningarna att förstärka det humanitära systemets kapacitet att på ett effektivt och rättvist sätt svara på humanitära kriser. Europeiska unionen bör noggrant studera de rekommendationer som blivit resultatet av den översyn av kapaciteten att svara på humanitära kriser ( Humanitarian Response Review ) som utförts på uppdrag av FN:s undergeneralsekreterare/samordnare för humanitära frågor, och den bör samarbeta med FN-systemet för att se till att översynen följs upp med konkreta åtgärder. Den bör vidare genom sin strategi- och programutformning och genom sina insatser på fältet bidra till att stödja FN i upprätthållandet av och skyddet för ”det humanitära utrymmet” och de humanitära principerna, till att trygga säkert tillträde till utsatta befolkningsgrupper, till att sörja för en mer koherent finansiering, till att förbättra den lokala kapaciteten i katastrofutsatta områden och till att förstärka FN:s interna samordningsroll och den humanitära samordnarens ledarroll. EU bör dessutom verka tillsammans med FN för att FN:s vägledande riktlinjer om internflykt ( Guiding Principles on Internal Displacement ) i större utsträckning skall godtas som internationella normer för skydd av internflyktingar och antas i nationell lagstiftning.

10. ATT STÄRKA FÖRENTA NATIONERNA GENOM REFORM AV INSTITUTIONSSTRUKTUREN

10.1.1. Generalförsamlingen

Europeiska unionen bör betona sitt stöd för en vitalisering av generalförsamlingen . Det finns ett behov av att återställa generalförsamlingens politiska betydelse och hävda dess roll som viktigaste universella organ för överläggningar. Toppmötesslutsatser som är inriktade på detta bör därför understödjas. Generalförsamlingens agenda bör i högre grad inriktas på beslutade globala prioriteter för FN och på de viktigaste aktuella sakfrågorna. Europeiska unionen bör även understödja ett utökat deltagande från det civila samhällets sida i FN:s arbete och ansluta sig till rekommendationerna i Cardosorapporten.

10.1.2. Ekonomiska och sociala rådet (Ecosoc)

Europeiska unionen bör ge uttryck för sitt stöd för en reform av Ecosoc i syfte att göra detta organ mer operativt. Slutsatserna från toppmötet bör betona Ecosoc:s roll när det gäller de tre dimensionerna av hållbar utveckling och understryka vikten av att varje reform av detta organ och av dess verksamhet är förenlig med och ligger i linje med reformen av generalförsamlingen och dess utskott. Ecosoc:s roll som en bro till andra institutioner och när det gäller att sörja för koherens och för samordnat genomförande och samordnad uppföljning av stora FN-konferenser och FN-toppmöten måste förstärkas på områdena utveckling och ekonomisk styrning samt i fråga om andra aspekter (ekonomiska, miljörelaterade och sociala).

10.1.3. Säkerhetsrådet

Diskussionerna mellan FN:s medlemmar om en omfattande reform av säkerhetsrådet och om hur detta kan göras mer representativt och öppet bör fortsätta. I detta sammanhang är det emellertid väsentligt att se till att diskussionerna inte hindrar framsteg på andra områden som står på dagordningen för toppmötet.

10.1.4. Rådet för de mänskliga rättigheterna

Rådet för de mänskliga rättigheterna kan så småningom komma att inrättas som ett huvudorgan enligt FN-stadgan, men med tanke på att detta kräver att stadgan revideras skulle det kunna antas en interimslösning där rådet inrättas som ett organ underordnat generalförsamlingen. EU bör se till att det inrättas mekanismer för att till fullo knyta icke-statliga organisationer till rådets arbete. Allteftersom rådets granskningssystem utvecklas skulle en framgångsrik medverkan i detta och i de särskilda mekanismerna även kunna förväntas förbättra ett lands utsikter att väljas in i rådet. Europeiska unionen bör utforska idén om en sådan koppling tillsammans med medlemmar av gruppen av västländer och med andra regionala grupper i FN och bör även sträva efter att ”föregå med gott exempel”.

10.1.5. FN:s sekretariat

Reform av FN:s sekretariat är av avgörande betydelse i genomförandet av reformen av FN. Europeiska unionen bör betona sitt stöd för FN:s generalsekreterares reformansträngningar och sitt engagemang för en översyn av FN:s maskineri för operativ verksamhet i enlighet med resultatet av toppmötet.

10.1.6. Koherensen i FN-systemet

FN:s system med organ, fonder och program har med tiden utvidgats såväl storleks- som verksamhetsmässigt, vilket har lett till betydande överlappning av mandat och åtgärder i de olika inrättningarna inom systemet. EU bör delta aktivt i insatserna för att förbättra koherensen och effektiviteten i FN-systemet, särskilt i dess verksamhet på landsnivå. En sådan förbättring av koherensen och samordningen måste också leda till ett bättre och mer systematiskt samarbete med andra partner, bl.a. Världsbanken. FN:s organ, fonder och program bör organisera sin tekniska verksamhet på landsnivå på så vis att de på ett verksamt sätt bistår utvecklingsländerna med att utveckla och genomföra de nationella strategierna för fattigdomsminskning så att millennieutvecklingsmålen kan uppnås. Den roll som FN:s utvecklingsprogram (UNDP) och FN:s utvecklingsgrupp (UNDG) spelar i fråga om att ge FN-grupperna i de olika utvecklingsländerna vägledning är av avgörande betydelse för att denna process skall kunna drivas framåt och bör förstärkas, liksom även de bofasta FN-samordnarnas samordningsroll. De styrande och verkställande instanserna i FN:s organ, fonder och program bör till fullo understödja denna process och EU bör spela en central roll i denna viktiga del av reformen av FN.

Förbättring av koherensen är av stor betydelse även när det inrättas nya FN-organ. Så t.ex. måste den nya fredsbyggnadskommissionen och det nya rådet för de mänskliga rättigheterna integreras väl i FN-systemet. Detta bör även innefatta att det upprättas effektiva förbindelser de båda nya organen emellan.

10.1.7. Miljöstyrning

Förbättring av miljöstyrningen på alla nivåer är en viktig del av fattigdomsminskning och av den globala säkerhetsagendan. Det behövs omedelbara åtgärder för att se över FN:s organs, fonders och programs mandat i syfte att ytterligare integrera miljöövervägandena i hela FN-systemet. Partnerskap mellan FN-inrättningar bör uppmuntras varhelst nödvändigt.

Toppmötet bör anta ett klart beslut om att inleda en process för uppbyggnad av en FN-miljöorganisation , omfattande en tidsram för vidare steg i processen. Organisationen bör bygga på FN:s miljöprogram (UNEP), tilldelas ett integrerat och uppdaterat mandat som grundar sig på stabila, anpassningsbara och förutsebara finansiella bidrag och vara likställt med andra FN-fackorgan. En FN-miljöorganisation (som liksom UNEP bör vara baserad i Nairobi) skulle lyfta fram miljödimensionen av hållbar utveckling på ett integrerat och koherent sätt och i detta syfte bedriva ett nära samarbete med de multilaterala organen så att alla på ett optimalt sätt utnyttjar sina komparativa fördelar.

10.1.8. Förhållandet mellan FN och regionala organisationer

Kommissionen föreslår att Europeiska unionen välkomnar FN:s generalsekreterares uppslag om att det skall ingås avtal (eller samförståndsavtal) mellan FN och regionala organisationer och anser att unionen vederbörligen bör ta ingående av ett sådant avtal (eller samförståndsavtal) med FN under övervägande i syfte att på grundval av de befintliga samarbetsformerna skapa en allmän institutionell ram för samarbetet parterna emellan. Vad beträffar förstärkning av regionala organisationers kapacitet kommer Europeiska unionen att utöka sitt stöd till Afrikanska unionens kapacitetsuppbyggnad. Den kommer att understödja genomförandet av sådana reformer som den afrikanska mekanismen för kollegial granskning ( African Peer Review Mechanism ) kommer att ge upphov till och har uppmanat kommissionen att lägga fram konkreta förslag. Europeiska unionen kommer att utöka sitt stöd till Afrikanska unionen och subregionala organisationer på området fred och säkerhet, inom ramen för den europeiska handlingsplanen för fred och säkerhet i Afrika och via den fredsbevarande resursen för Afrika ( Peace Facility for Africa ).

SLUTSATS

Förberedelserna inför FN-toppmötet intensifieras och har i och med framläggandet av ett utkast till slutdokument från mötet fått viktiga impulser. Det finns en tydlig potential för Europeiska unionen att under de kommande månaderna spela en ledande roll när det gäller att göra toppmötet till en framgång och omsätta dess resultat i praktisk handling. Många av unionens internationella partner har stora förväntningar på att den skall spela en sådan roll. Europeiska unionen bör, på grundval av sitt engagemang på utvecklingsområdet och sina regelbundna bidrag när det gäller många viktiga aspekter av diskussionen, redan på det här stadiet vara redo att se bortom toppmötet och lägga fram synpunkter på hur resultaten av mötet kan genomföras på ett effektivt sätt och på hur oavgjorda frågor snabbt kan lösas. EU bör enligt kommissionens uppfattning särskilt fortsätta att hålla en hög ambitionsnivå för toppmötet, att försöka nå ut till andra parter i reformdebatten (särskilt FN-medlemsstater och företrädare för det civila samhället) och att på bästa möjliga sätt stödja FN:s generalsekreterare, dennes medarbetare och generalförsamlingens ordförande i arbetet med att förbereda ett framgångsrikt toppmöte. Europeiska unionen har hittills visat en tydlig vilja att lägga ned stora ansträngningar på att toppmötet skall lyckas. Den bör slutföra dessa ansträngningar i hopp om att andra skall följa dess exempel.

[1] Se KOM(2003) 526, 10.9.2003. Rådet och Europeiska rådet välkomnade detta meddelande (den 8 december 2003 respektive den 12 december 2003).

[2] http://www.un.org/ga/president/59/draft_outcome.htm

[3] Se KOM(2005) 179.

[4] Vid mötet i rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 23–24 maj 2005.

[5] Vid tredje FN-konferensen om de minst utvecklade länderna (LDC III), i Bryssel i maj 2001.

[6] Se KOM(2004) 383, 18.5.2004.

[7] En integrerad produktpolitik (baserad på en livscykelsyn på produkter) och en handlingsplan för miljöteknik har tagits fram. Bland kommande initiativ kan nämnas en temainriktad strategi för hållbar användning av naturresurser och en temainriktad strategi för förebyggande och återvinning av avfall.

[8] Se kommissionens meddelande ”Klimatförändringar inom ramen för utvecklingssamarbetet” - KOM(2003) 85 - och rådets ”Handlingsplan som åtföljer EU:s strategi mot klimatförändringar inom ramen för utvecklingssamarbete – Handlingsplan 2004–2008” (Rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser), 22 november 2004).

[9] Se meddelandet ”Seger i kampen mot den globala klimatförändringen” - KOM(2005) 35 - och slutsatserna från Europeiska rådets möte den 22–23 mars 2005.

[10] Se meddelandet KOM(2005) 153: ”Förstärkning av EU:s katastrof- och krishantering i tredjeländer” och meddelandet KOM(2005) 137: ”Att förbättra gemenskapens räddningstjänstmekanism”.

[11] FN:s generalsekreterares rapport ”In Larger Freedom”, mars 2005.

[12] Skriftväxling undertecknad i januari 2005.