MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET INTERNETS DOMÄNNAMNSSYSTEM - SKAPANDE AV TOPPDOMÄNEN .EU -

1. Inledning

Kommissionen har sedan en tid tillbaka mottagit önskemål och initiativ till stöd för en ny europeisk toppdomän på Internet. En sådan europeisk identitetsindikator för leverantörer av tjänster och information på Internet ses som en värdefull drivkraft för den elektroniska handeln och för Europas övergång till informationssamhället.

Europeiska rådet i Lissabon betonade behovet av att företag och medborgare har tillgång till en kommunikationsinfrastruktur av världsklass till en överkomlig kostnad och till ett stort utbud av tjänster. Inrättandet av toppdomännamnet .EU, som syftar till att tillgodose behoven i fråga om elektronisk handel, utbildning, offentliga tjänster, bibliotek samt vetenskapliga och kulturella institutioner till förmån för slutanvändarna, skulle utgöra ett komplement till övrig europeisk politik på området.

Domännamnet .EU är en del av initiativet eEurope som kommissionen nyligen lanserade.

I februari 2000 initierade kommissionen ett offentligt samråd på grundval av ett dokument där de olika möjligheterna beskrivs och ställde i detta sammahang en rad frågor om huruvida och hur den föreslagna toppdomänen .EU skall inrättas.

Syftet med det här meddelandet är därför att informera rådet och Europaparlamentet om

* de viktigaste resultaten av det offentliga samrådet,

* de slutsatser som kommissionen har dragit, och

* vad som nu görs för att genomföra förslaget.

Kommissionen uppmanar också rådet och Europaparlamentet att ställa sig bakom dessa åtgärder och att stödja de åtgärder som har vidtagits för att domännamnet .EU skall kunna införas i det globala domännamnssystemet.

2. Resultat av det offentliga samrådet om skapandet av toppdomänen .EU

Kommissionen mottog mer än 90 svar inom ramen för det offentliga samrådet. I de allra flesta av dessa uttrycktes ett starkt stöd för initiativet att skapa toppdomänen .EU. Samtidigt togs många detaljfrågor och policyfrågor upp, liksom förslag till en lång rad olika lösningar. Kommissionen har noggrant övervägt dessa utförliga svar och kommer tillsammans med företrädare för branschen och användarna att fortsätta att undersöka olika sätt och metoder att upprätta ett föredömligt system som svarar mot målen för det föreslagna registret och tar hänsyn till alla de betänkligheter som uttryckts. Kommissionen noterar att vissa av dessa frågor är aktuella inom andra områden såsom informationssamhället och elektronisk handel i vilket fall som helst, och att de redan har uppmärksammats på lämpligt sätt.

Reaktionerna på samrådet avsåg i huvudsak följande politiska frågor:

(1) Mervärdet av en toppdomän för EU

(2) Registerorganisationens sammansättning

(3) Europeiska unionens roll

(4) Registreringspolicy

(5) Jurisdiktion

(6) Förhållandet till register för nationella toppdomäner i medlemsstaterna

(7) Territoriellt tillämpningsområde och förhållandet till tredje land

Svaren visade, kort sagt, på ett starkt stöd för själva idén men gav också upphov till en rad frågor om och kommentarer till detaljerna för det faktiska genomförandet. I bilaga I till meddelandet anges det huvudsakliga innehållet i de svar som mottagits. En mer utförlig genomgång finns på Internet. [1]

[1] Se: http://www.ispo.cec.be/eif/InternetPoliciesSite/DotEU/responses.html.

2.1 Domänen .EU:s mervärde i förhållande till befintlig registreringspolitik

Kommissionen anser att skapandet av domänen .EU på allvar skulle kunna sätta fart på e-ekonomin och e-handeln i Europa vid en tidpunkt då den gemensamma valutan snart är ett faktum. Den befintliga generiska toppdomänen .COM är redan överutnyttjad. Med domänen .EU skulle domännamnssystemet utvidgas och samtrafikförmågan hos och driftskompatibiliteten mellan europeiska bolag, organisationer och privatpersoner öka. Användare som vill verka på hela den inre marknaden skulle få en europeisk identifikation som kan igenkännas globalt. Registrering i flera olika medlemsstater skulle inte heller vara nödvändigt. Indirekt skulle det också öka de europeiska användarnas förtroende för Internet eftersom EU:s lagstiftning och bestämmelser om data- och konsumentskydd skulle gälla.

I en rad inkomna kommentarer framfördes dessutom argumentet att domännamnet .EU bör ha egenskaper som gör att detta initiativ tydligt skiljer sig från generiska toppdomäner å ena sidan och landsdomäner å den andra. Det vanligaste förslaget är att kontrollera att en domännamnsinnehavare verkligen existerar som juridisk person (exempelvis genom hänvisning till momsregistrering eller någon annan officiell källa) och att uppgifter finns tillgängliga om vem innehavaren är. Denna aspekt framhävs också av innehavare av immateriell äganderätt och varumärken som en nödvändig förutsättning för att skydda deras rättigheter. Andra föreslår att det skapas domäner som är reserverade för en industrisektor eller för auktoriserade utövare av ett yrke.

Man får dock inte glömma att domännamnregistrering är en automatisk, datoriserad process som i ett förhållandevis framgångsrikt register kan inbegripa hantering av tusentals ansökningar varje dag. Därför måste en politik som gynnar distinkta egenskaper för den framtida toppdomänen i praktiken genomföras till en rimlig kostnad.

2.2 Registerorganisationens sammansättning

Det stora flertalet av svaren stödjer kommissionens förslag att en icke-vinstdrivande instans bör förvalta registerorganisationen i allmänhetens intresse. Frågan om registrets eventuella policyrelaterade funktioner behandlas skiljt från frågan om att sköta registrets databas. I flera inlägg nämns möjligheten att registret ges en rent driftsmässig och teknisk funktion, medan policyaspekterna överlåts på en separat instans.

Registratorfunktionen, dvs. att hantera förfrågningar och registreringar av namn på innehavarnas och andra berörda parters vägnar, bör utföras av ett antal organisationer som är verksamma i alla delar av Europeiska unionen på konkurrensbaserade kommersiella villkor. Antalet organisationer och reglerna för ackreditering och drift återstår att fastställa.

Ett brett spektrum av berörda parter från den privata och den offentliga sektorn arbetar redan tillsammans för att skapa en lämplig registerorganisation. Dessa inbegriper företrädare för Internetleverantörer (ISP), befintliga register och registratorer, teleoperatörer, standardiseringsorgan samt bransch- och användarsammanslutningar, inbegripet innehavare av immateriella äganderätter. Kommissionen underlättar och deltar aktivt i denna process för att bidra till fastställandet av de lämpligaste strukturerna och, därefter, de ramåtgärder som EU:s institutioner bör vidta.

2.3 Europeiska unionens roll

Kommissionen anser att domänen .EU skall tas i bruk i domännamnssystemet på liknande sätt som de befintliga landsdomänerna. I maj 1999 begärde kommissionen att ISO:s Maintenance Agency skulle tillåta att det reserverade kodelementet EU utvidgas till att omfatta Internettillämpningar. Organet hade inget att invända mot en sådan utvidgning, som medför att kodelementet kan användas som landsdomänbeteckning, vilket är förenligt med normal praxis i fråga om tillämpningen av ISO:s förteckning över reserverade kodelement.

Under mellantiden har ICANN:s rådgivande kommitté GAC (Government Advisory Committee) beslutat om riktlinjer för förhållandet mellan regeringar och offentliga myndigheter, de nationella toppdomänregistren och ICANN, som innebär att högsta politiska instans för en nationell toppdomän är den berörda regeringen eller offentliga myndigheten. På samma sätt kommer Europeiska unionen att vara högsta politiska instans när det gäller domänen .EU. Enligt GAC:s riktlinjer för verksamheten skall registret förvalta landsdomänerna i Internetsamfundets intresse, för berörda offentliga myndigheters (inbegripet regeringars) räkning, vilka har den slutgiltiga allmänpolitiska befogenheten över sina landsdomäner i överensstämmelse med Internets universella konnektivitet.

Ett betydande antal svar var för, eller t.o.m. välkomnade, EU:s deltagande på detta sätt som en garanti för att driften av registret är förenlig med EU:s lagstiftning och politik. Denna åsikt om Europeiska unionens roll delas inte av andra, som anser att domänen .EU bör vara en generisk toppdomän i likhet med .COM etc. Kommissionen förespråkar emellertid möjligheten att skapa ytterligare mervärde genom europeisk tillsyn över den nya domänen.

Kommissionen tänker sig därför att på Europeiska unionens vägnar delta i arbetet med att utforma en övergripande politik för domänen .EU. Kommissionen kommer tillsammans med företrädare för lämpliga intressen hos leverantörer och användare av Internettjänster att underlätta skapandet av en lämplig struktur som gör det möjligt att fastställa breda politiska riktlinjer.

Den organisation som skall förvalta registreringen av domännamn under .EU (registret) skulle vara oberoende av den politiska strukturen. Kommissionen tänker sig att utse organisationen antingen efter ett samförståndsförslag från Europas Internetaktörer eller, om det blir nödvändigt, efter en värdering av resultaten av en offentlig infordran av intresseanmälningar. Registerorganisationen bör vara en icke-vinstdrivande instans.

Som angivits i samrådsdokumentet, skulle registret tilldelas EU-koden genom kontrakt för en begränsad tidsperiod, med möjlighet till förlängning. Europeiska unionen skulle behålla alla rättigheter till koden "EU"; andra säkerhetsbestämmelser, inbegripet rättigheter till registrets databas, skulle antas i enlighet med ICANN:s och GAC:s [2] nuvarande riktlinjer för förhållandena mellan offentliga myndigheter och de befintliga landsdomänregistren [3]. Kontraktet med registret skulle friskriva Europeiska unionen från allt rättsligt och kommersiellt ansvar för driften av registret.

[2] Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN). Den mellanstatliga rådgivande kommittén (Governmental Advisory Committee - GAC).

[3] För principer för delegering och förvaltning av landsdomäner se:

Nyligen vunna erfarenheter har visat att driften av Internets domännamnssystem (DNS), och i synnerhet det sätt på vilket registren fungerar, kan ge upphov till frågor som omfattas av gemenskapens lagstiftning och politik. Exempel på sådana områden är konkurrens, immaterialrätt och dataskydd.

2.4 Huvudsaklig registreringspolicy

Gensvaret på det offentliga samrådet speglar ett brett spektrum av åsikter när det gäller formen för domännamn under .EU (huvuddomäner). De flesta antog att ett system med underdomäner skulle krävas; några förespråkade ett fåtal underdomäner medan andra skulle föredra ett stort antal domäner för att göra det möjligt att skilja på liknande namn inom olika sektorer.

Det kommer dessutom att behövas en policy för namn som uteslutande får användas av dem som har bevisad rätt till dem. En förteckning över sådana namn skulle kunna innefatta vissa varumärken och kända namn som erkänts enligt en sådan ordning som för närvarande övervägs av WIPO och EU:s byrå för harmonisering inom den inre marknaden (OHIM). Andra förslag är t.ex. att reservera geografiska ord och namn på platser (regioner, städer och mindre samhällen); dessa skulle bara användas av de lokala och regionala samhällen de avser.

Kommissionen kommer att fortsätta att behandla dessa och angränsande frågor vid kommande förberedande möten med företrädare för branschen.

I meddelandet om organisation och förvaltning av Internet [4] redovisar kommissionen bland annat att den avser att utarbeta ett förslag om uppförandekod eller annat lämpligt instrument som skulle begränsa omfattningen av det nuvarande missbruket i fråga om oegentlig och spekulativ registrering av domännamn.

[4] KOM(2000) 202, 11 april 2000.

Kommissionen har inlett nödvändigt samråd med alla berörda parter - och kommer att fortsätta detta - i syfte att anta uppförandekoden så att den kan tillämpas av den nya registerorganisationen och av andra toppdomänsregister som är verksamma i Europeiska unionen.

2.5 Jurisdiktionsområde

I en del svar tas frågan upp om vad som händer vid en tvist mellan registret, registratorerna, domännamnsinnehavarna och andra tredje parter om de är underställda olika medlemsstaters lagstiftning.

Kommissionen noterar att sådana ärenden i allmänhet regleras av bestämmelserna i Brysselkonventionen och kommer att övervaka de praktiska problem som uppstår på detta område och vid behov utarbeta nödvändiga förslag.

Det bör understrykas att alla de nuvarande registreringarna under de befintliga generiska toppdomänerna, vilka det finns allt fler av i alla medlemsstater, medför att domännamnsinnehavare omfattas av jurisdiktionsområden utanför gemenskapen. Kommissionen anser därför att situationen i det avseendet kan förbättras för nya innehavare av domännamn under .EU genom att det nya registret inrättas.

2.6 Register för nationella toppdomäner

Resultaten av samrådet bekräftar behovet av att nå enighet om rollerna för .EU-registret respektive landsdomänregistren i medlemsstaterna. Det står också klart att detta är möjligt. Sammanslutningen av landsdomänregister, CENTR [5], har beslutat sig för att delta till fullo i arbetet med att upprätta registret i detta syfte.

[5] Council of European TLD Registries (Rådet för europeiska landsdomäner).

Det råder också enighet om att de nationella registren skulle kunna verka som registratorer inom .EU-registret om de så önskar, men att de inte bör åtnjuta någon exklusiv eller privilegierad ställning på detta område.

2.7 Territoriellt tillämpningsområde

Samrådet tenderar att bekräfta kommissionens åsikt att det territoriella tillämpningsområdet för och rätten till registrering i .EU-registret bör omfatta grupper och enskilda inom Europeiska unionen i enlighet med bestämmelserna i EG-fördraget.

Det finns emellertid en stor efterfrågan hos företrädare för och grupper i andra europeiska länder på tillträde till det nya registret. Detta gäller bland annat medlemsstaterna i EES och EFTA, kandidatländerna och andra europeiska länder som är medlemmar av CEPT [6].

[6] Conférence Européenne des Postes et Télécommunications (Europeiska post- och telesammanslutningen).

Kommissionen anser att man bör överväga att eventuellt utvidga kriterierna för rätt till registrering i .EU-registret efter det att registret har tagits i drift.

3. Tillvägagångssätt

3.1 ICANN och det amerikanska handelsdepartementet (DoC)

ICANN upprättades på grundval av vitboken från juni 1998 som ett icke-vinstdrivande privat bolag som gradvis skulle ta över efter det amerikanska handelsdepartement och svara för det administrativa arbetet med systemet med namngivning och adressering på Internet. I samband med de avtal som ingicks i oktober/november 1999 har det amerikanska handelsdepartementet samtidigt behållit en hög grad av kontroll över ICANN. Kommissionen har uppmärksammat rådet och Europaparlamentet på dessa aspekter i sitt meddelande om organisation och förvaltning av Internet, som antogs den 11 april 2000 [7]

[7] KOM(2000) 202.

The Internet Assigned Numbers Authority, IANA, har tidigare förvaltat DNS-roten och rotservrarna för domännamn. Övergångsprocessen för ICANN har inneburit att man har överlåtit en del av dessa uppgifter genom ett kontrakt mellan ICANN och Förenta staternas regering, som undertecknades den 9 februari 2000. Detta kontrakt ger emellertid ännu inga befogenheter till ICANN att auktorisera ändringar, tillägg eller borttagande i rotzonsfilen eller tillhörande information som innebär delegering eller vidaredelegering av toppdomäner. Det amerikanska handelsdepartementet utför fortfarande dessa uppgifter under övergångsfasen, vilken definieras som "DNS-projektet" ("DNS Project") genom ett samförståndsavtal (MoU) som handelsdepartementet och ICANN undertecknade den 25 november 1998.

3.2 Åtgärder som skall vidtas

Förenta staternas regering och ICANN-organisationen har informerats om att Europeiska unionen avser att använda tvåbokstavskoden "EU" för en toppdomän på Internet, och att kommissionen är den berörda offentliga myndighet som slutgiltigt ansvarar för att fastställa principerna för dess förvaltning och administration. Kommissionen har därför begärt att domännamnet skall erkännas formellt och införas i domännamnssystemet.

Kommissionen står i kontakt med Förenta staternas regering och ICANN:s styrelse och personal och har informerat dem om resultaten av det offentliga samrådet och den uppföljning som kommissionen nu föreslår i detta meddelande.

Kommissionen kommer under tiden att fortsätta att samråda med berörda parter från den privata och offentliga sektorn och med användarsammanslutningar i Europa i syfte att underlätta utarbetandet av riktlinjer för registreringspolicyn för .EU, bland annat förhållningsregler eller annat lämpligt instrument som kan begränsa utrymmet för missbruk i samband med registreringen av domännamn. Kommissionen kommer även att ta upp frågan om den rättsliga ramen för driften av den instans som skall ansvara för registret.

Kommissionen kommer att övervaka registreringspolicyn för och förvaltningen av .EU-registret på Europeiska unionens vägnar och rapportera regelbundet till rådet och Europaparlamentet om hur dessa uppgifter utförs.

4. Slutsatser och rekommenderade åtgärder

4.1 Slutsatser

Mot bakgrund av resultaten av samrådsarbetet anser kommissionen att domännamnet .EU skulle vara en betydande tillgång för utvecklingen av den elektroniska handeln och informationssamhället i Europa.

4.2 Åtgärder

Rådet och Europaparlamentet ombeds att notera kommissionens förslag till riktlinjer enligt detta meddelande och att kommissionen kommer att begära att de amerikanska myndigheterna och ICANN vidtar lämpliga åtgärder för delegering av domännamnet .EU.

Kommissionen kommer dessutom att vidta följande åtgärder:

(1) Den kommer att fortsätta samrådet med berörda parter inom den privata och offentliga sektorn och användarsammanslutningar i Europa för att fastställa en lämplig struktur för driften av registret och för registreringspolicyn.

På grundval av detta samråd kommer kommissionen att dra slutsatser om den rättsliga ramen för hur systemet skall skötas, däribland hur den instans som skall ansvara för förvaltningen av .EU-registret skall utses och vilka riktlinjer som skall gälla för dess registreringspolicy, som kommer att omfatta åtgärder för att motverka att registrering av namn sker på ett spekulativt eller oegentligt sätt. Dessa slutsatser kommer att vara föremål för ytterligare ett meddelande till Europaparlamentet och rådet.

(2) Den kommer att se till att ansvaret hos EU:s offentliga myndigheter när det gäller ekonomin i stort, utvecklingen av infomationssamhället i Europa och egenskaperna hos domännamnet .EU som offentlig resurs på ett effektivt sätt kopplas till den policyn för den icke-vinstdrivande instans som förvaltar domännamnet.

(3) Den kommer att rapportera till rådet och Europaparlamentet om resultaten av dessa åtgärder och driva en dialog om dessa frågor samt upprätthålla kontakterna med Förenta staternas regering och ICANN.

__________________

Bilaga 1: Sammanfattning och utvärdering av gensvaret på det offentliga samrådet

BILAGA TILL MEDDELANDET

Analys av synpunkterna på kommissionens arbetsdokument - (KOM(2000) 153) - 2 februari 2000

1. Inledning

Arbetsdokumentet om inrättande av toppdomänen .EU på Internet offentliggjordes den 2 februari 2000 på kommissionens webbplatser http://www.ispo.cec.be och http://europea.eu.int. Kommissionens avsikt var att initiera ett offentligt samråd om intresset för toppdomänen .EU och hur den skall upprättas.

Följande sex frågor föreslogs som vägledning för synpunkterna:

(1) Registerorganisationens utformning: registret.

(2) Förfarande för beslut om registreringspolicy för .EU-registret och huvudkriterier för denna policy.

(3) Riktlinjer för tvistlösning och varumärken.

(4) Skydd av namn och varumärken i domännamnssystemet (DNS).

(5) Bidrag till utvecklingen av elektronisk handel i Europa.

(6) Förhållandet mellan det föreslagna .EU-registret och de nationella landsdomän registren i medlemsstaterna.

När tidsfristen löpte ut den 17 mars 2000 hade 92 svar mottagits. Av dessa kom 6 från nationella förvaltningar, 28 från organisationer som företräder olika branschintressen (inbegripet åtta som avsåg varumärken och immateriella rättigheter) och ytterligare 28 från företag (inbegripet åtta telekommunikationsföretag). Resterande svar kom från användare, ingenjörer, rådgivare m.fl. som arbetar med Internet-tillämpningar, bland annat domännamnregistrering. Av svaren kom 76 från källor i Europeiska unionen och återstoden från internationella organisationer och andra identifierade länder (CH, NO, JP) eller oidentifierade källor.

2. Punkter där meningarna sammanföll respektive gick i sär

Det överväldigande flertalet av svaren var för upprättandet av en .EU-domän, men det förekom vissa tvivel, frågeställningar, förutsättningar och meningsskiljaktigheter, vilka tas upp nedan. Kommissionen noterar det stöd som uttrycks i synnerhet av förvaltningarna i flera medlemsstater, av CENTR-gruppen, som företräder de nationella landsdomänregistren, och av EuroISPA och andra behöriga företrädare för Internetbranschen.

Enighet förelåg också när det gällde uppfattningen att en icke-vinstdrivande organisation skall sköta domänsystemet, men meningarna gick isär om vilka aktörer som skall delta i den.

För det tredje var enigheten stor bland de flesta synpunktslämnare i fråga om WIPO:s rekommenderade riktlinjer för varumärken och tvistlösning.

Det område där meningarna gick mest isär var registeringspolicyn, där preferenserna gick från principen "först till kvarn..." som gäller för .COM etc. till önskemål om mer rättvisa lösningar och mervärdeslösningar. Man var mest angelägen om att undvika fenomenet med spekulativ registrering av namn under ett nytt domänsystem. Ett betydande antal synpunktslämnare vill att domänen .EU ges mervärde genom kontroll av namninnehavare eller liknande förtroendeskapande åtgärder.

3. Behovet av domänen .eu

I ungefär 90 % av svaren var man för upprättandet av domänen .EU och i många svar uppmanades kommissionen att handla snabbt och att undvika sådana förfarandemässiga teknikaliteter som förknippats med privatiseringen av .COM. Nästan hälften av svaren innehöll utförliga råd avseende inrättandet av ett register och registreringspolicy. Många berörda parter anser att det behövs ett toppdomänsregister i Europa som uttrycker en europeisk identitet och främjar gränsöverskridande verksamhet av både kommersiell och icke-kommersiell natur. Många ser domänen .EU som en bättre lösning på dagens behoven än .COM, som redan är överutnyttjad, eller andra befintliga generiska toppdomäner eller registrering i flera nationella toppdomäner.

Bland dem som hade reservationer återfinns en minoritet av varumärkesorganen och telefonbolagen. De oroades över svårigheten att undvika cybersquatting och eventuell förvirring på marknaderna med avseende på befintliga och framtida generiska toppdomäner och landsdomäner. Andra ansåg att .EU under alla omständigheter kommer att ses som en global domän som konkurrerar direkt med .COM etc., och att kommissionens arbetsdokument inte tillräckligt tydligt redogör för det mervärde som .EU ger i förhållande till andra befintliga och framtida toppdomäner. En annan åsikt var att vidareutvecklade programvaror och abonnentförteckningar kan komma att ersätta domännamnssystemet och därmed leda till att .EU inte längre behövs. Vissa oroades över att upprättandet av .EU skulle uppmuntra andra regioner i världen att på ett liknande sätt begära sina egna regionala toppdomäner, vilket skulle ge dem som sysslar med cybersquatting ytterligare utrymme.

Frågan om att skapa ytterligare mervärde för .EU intresserade även många synpunktslämnare som starkt förespråkar en sådan domän (se nedan). Andra råder kommissionen att under alla omständigheter få .EU godkänd som en globalt konkurrenskraftig toppdomän som konkurrerar med de generiska toppdomänerna.

4. Registerorganisationens utformning

Nästan alla synpunktslämnare sade sig föredra att .EU sköts av någon form av icke-vinstdrivande organisation inom den privata sektorn, som verkar i allmänhetens intresse. Det alternativ som i första hand föreslås är att Europeiska unionen själv förvaltar informationscentret och registret, men andra påpekar att en sådan direktförvaltning kanske inte blir tillräckligt lyhörd för ändrade behov. Andra förslag inbegriper förvaltning av registret genom landsdomänerna (åtminstone i början), men vissa hävdar att landsdomänerna hittills har varit för restriktiva. Det är få som föreslår en fullständig kommersiell privatisering, med utauktionering eller annan distribution, inbegripet ett gemensamt samarbetssystem som sköts av ett nätverk av distribuerade registratorer. Åsikterna varierade likaså från stöd för en stark central kontroll över registreringen till att en central administration kanske inte behövs.

4.1 Tillsyns- och policyorgan

När det gäller närmare uppgifter om en övergripande tillsyn av riktlinjerna, ansåg vissa att ett nytt europeiskt Internetsamfund borde upprättas, med hjälp av befintliga organ såsom RIPE [8] eller Byrån för harmonisering inom den inre marknaden. [9] De flesta synpunktslämnare förutsatte emellertid att denna allmänna politik kommer att utvecklas genom samarbete mellan kommissionen, (de EU-institutioner som har den slutliga befogenheten), landsdomänerna i medlemsstaterna och andra berörda intressen i EU. Vissa påpekar att tillsyns- och policyorganet bör vara åtskilt från driften av registret och bör ta emot och lösa klagomål avseende registrets genomförande av allmänna principer. Vissa föreslår att policyövervakningen inte behöver någon rättslig ram, medan andra förutsätter att en formell struktur upprättas.

[8] Réseaux IP Européens (RIPE), Amsterdam..

[9] Byrån för harmonisering inom den inre marknaden, (OHIM), Alicante.

4.2 Registret

Med de undantag som anges ovan till stöd för decentralisering eller frihet från kontroll, ansågs det allmänt att ett centralt register kommer att behövas för att upprätta och upprätthålla systemet, maskinvaran, programvaran och den centrala databasen eller det gemensamma registersystemet. En föreslagen variant innefattade några geografiskt fördelade funktioner under registratorernas kontroll. OHIM har också föreslagits som registrator. Vissa synpunktslämnare vill ge landsdomänerna mandat att ta sig an hela uppgiften med register och registrator, medan andra föredrar att tillstånd ges till andra, såsom ICANN:s ackrediterade registratorer. Det noterades att CENTR-gruppen, som företräder nationella register, för tillfället inte anser det lämpligt att ta på sig denna roll.

4.3 Registratorer eller agenter

Frågan om vem som bör ackrediteras för registreringen av namn gav upphov till en rad olika förslag; från direkt registrering hos det centrala registret till ackreditering av ett mycket stort antal agenter med Förenade kungarikets landsdomänmodell (Nominet) som förebild. Vissa synpunktslämnare ville fördela ansvaret för registrering i underdomäner till specialiserade registratorer. Andra ansåg att allt bör lämnas öppet för registrering genom alla registratorer, utom för vissa regerings- eller institutionskategorier.

Det anses allmänt att registratorer registrerar namn bäst om det råder öppen konkurrens på kommersiell basis, dvs. att taxorna för slutanvändarna varieras efter det att de har fastställts individuellt av varje registrator. Ett förslag går ut på att registratorer bör ha möjlighet att erbjuda en "one-stop shop" för landsdomännamn och .EU-namn.

4.4 Geografisk täckning

Det stora flertalet av synpunktslämnarna som tar upp denna fråga föreslår att .EU skall begränsas till Europeiska unionens territorium, och att de som registrerar sig måste bevisa att de är etablerade i någon av medlemsstaterna. Vissa, inbegripet regeringar och institutioner från berörda länder och andra som pekar på behovet av att inte diskriminera närstående handelsparter, yrkar emellertid på en utvidgning till EES, kandidatländerna eller CEPT-länderna. Andra påpekar att .EU i praktiken bör vara en global toppdomän och att den bör behandlas som en sådan genom att alla som önskar det kan registrera sig.

5. Registreringspolicy

5.1 Allmänt

Flera synpunktslämnare påpekade att breda principer för registreringspolicyn bör upprättas innan man fattar beslut om registrets form och struktur. Vissa anser att endast en allmän policy behöver upprättas medan det detaljerade genomförandet överlämnas till enskilda register i en konkurrensutsatt miljö. Rent allmänt efterfrågas enkla, snabba och flexibla förfaranden.

5.2 Huvuddomäner eller en "platt" .EU-domän-

De allra flesta svar som handlade om vilka namn som skall finnas under .EU, var för upprättandet av ett system med underdomäner, som i regel representerar olika ekonomiska sektorer eller yrkessektorer. Vissa påpekade emellertid att de kategorier som skall erbjudas måste utformas med stor omsorg, så att ett och samma användarföretag inte skall behöva registrera sig i flera kategorier, och för att tydligt skilja kategorierna åt, vilket gynnar dem som registrerar sig och nätanvändare. Ett par exempel av typen namn.hotel.eu eller namn.aero.eu ges och önskemål framförs om att huvuddomäner (SLD - Second Level Domains) bör vara språkligt meningsfulla för så många européer som möjligt. Vissa förespråkar upprättande av referensverktyg såsom flerspråkiga förteckningar över domännamn. Vissa anser att landsspecifika huvuddomäner såsom .FR.EU är ett alternativ, trots att denna kategori utesluts specifikt i kommissionens arbetsdokument. Andra menar att denna geografiska underuppdelning lätt skulle kunna förväxlas med befintliga register.

Ett minoritet menar att .EU inte bör delas upp ytterligare för att den skall vara enkel, tydlig och lätt att skydda i varumärkeshänseende, och på grund av att .EU-registren inte kommer att kunna konkurrera med de generiska toppdomänerna om restriktioner införs. Några få föreslår enbart allmänna huvuddomäner, såsom namn.com.eu (eller namn.gmbh.eu). Vissa synpunktslämnare vill att varje medborgare automatiskt får rätt till ett personligt domännamn under .EU (namn.pp.eu). Med en geografisk tilläggsdel, ett serienummer eller till och med ett slumpnummer skulle man kunna skilja på de fall där personnamn eller företagsnamn är de samma.

5.3 Förebyggande av cybersquatting och warehousing

Många synpunktslämnare oroas över bruket att köpa upp domännamn och därmed utesluta andra från att använda dem (cybersquatting och warehousing), vilket kan bli resultatet av en policy där principen "först-till-kvarn..." råder utan restriktioner. Vissa vill att man antar en särskild lagstiftning för cybersquatting, exempelvis ett europeiskt direktiv, för att undvika ett lappverk av nationella lagförslag. Andra förslag till hur man skall undvika detta problem är användning av många andranivånamn som motsvarar ekonomiska sektorer, som ovan, begränsning av domännamnen till ett namn per registrerad företagsadress och indragning av namn som har registrerats men som inte har använts. Det påpekas dessutom att man genom relativt höga avgifter och regler om betalning i förväg kan motverka stora volymer av spekulativ registrering.

Ett antal synpunktslämnare vill endast tillåta registrering av ett namn till vilket den sökande har laglig rätt, som ett varumärke, registrerat företagsnamn eller person namn. Vissa av dessa restriktioner är emellertid lätta att kringgå, exempelvis genom att man bildar fiktiva företag.

5.4 Mervärdet av .EU

Många synpunktslämnare anser att mervärde bör ges åt .EU-namnen, exempelvis genom en kvalitetsgaranti för kundernas förtroende för och insyn i systemet. Detta skulle åtminstone vara en garanti för att en kommersiell namninnehavare verkligen existerar (exempelvis genom momsregistrering). Kontrollerbar information om kommersiella domännamnsägare (men varumärkessammanslutningar pekar på svårigheten att skilja mellan kommersiell och icke-kommersiell användning av en webbplats) skulle således kunna utgöra en utvidgning av eller ett tillägg till befintliga grundläggande referensuppgifter om domännamn, registrator, innehavare och kontakter. Vissa synpunktslämnare går längre och föreslår en uppförandekod för innehavare av .EU-namn, eller vill reservera särskilda domäner för auktoriserade yrkesutövare.

Andra synpunktslämnare kräver att särskilda användningsområden begränsas till fastställda huvuddomäner (exempelvis så att webbplatser med sex eller annat innehåll märks på ett tydligt sätt och så att man kan lita på att registreringarna i huvuddomänerna motsvarar märkningen av dem). Varumärkesintressen utfärdar emellertid en varning mot att skapa en ny typ av kommersiell varumärkesprofilering och kommersiellt skydd med hjälp av .EU-namn.

5.5 Registreringsuppgifter

Många synpunktslämnare, i synnerhet de som berörs av varumärkesskydd och immateriella rättigheter, insisterar på registreringssystemet skall vara helt öppet, med gratis, permanent tillgång till registret och till fullständiga och aktuella uppgifter om domännamnsinnehavare genom ett Whois-system. Vissa synpunktslämnare preciserar hur detta krav kan uppfyllas utan att man bryter mot bestämmelserna i lagstiftningen om dataskydd.

6. Bestämmelser om tvistlösning och varumärken

Ett antal svar från varumärkesintressen innehåller detaljerade beskrivningar av bestämmelser för att förhindra konflikter och förfaranden för att lösa meningsskiljaktigheter. I allmänhet förordas WIPO-förfaranden. Vissa användare anser dock att dessa förfaranden gynnar varumärkesinnehavarna för mycket. Förfarandena för enhetlig alternativ tvistlösning (the Uniform Alternative Dispute Resolution - UADR), som har initierats av ICANN, i synnerhet WIPO:s skiljedomsexpertis, lovordas och iakttagelse av de globala bestämmelserna förordas. Vissa föreslår ett särskilt europeiskt forum men det påpekas också att systemen bör vara globalt kompatibla eftersom domännamnen i sig är globala.

Mot bakgrund av hur den europeiska varumärkeslagstiftningen ser ut anser de flesta att OHIM i Alicante skulle vara väl lämpat för politisk utformning och besvärs hantering, i den mån som tillräckliga resurser ställs till förfogande. Andra håller inte med om detta på grund av att OHIM:s prioriteringar ligger på annat håll eller att OHIM först måste skaffa sig erfarenhet. Vissa påpekar att förfarandena för alternativ tvistlösning inte bör förhindra att domstolar används. Det föreslås också att nationella rättsliga system skall godta elektroniska framställningar och fram ställningar på andra språk, på grund av angelägenhetsgraden.

Ett förslag går ut på att en särskild kategori med huvuddomäner upprättas för varumärkesinnehavare och innehavare av andra rättigheter, och man anser att detta bör undersökas ytterligare.

7. Skydd av namn och varumärken

De flesta synpunktslämnare godtar att förteckningar över otillåtna namn bör upprättas så att man kan sålla bort ansökningar om namn som inte finns tillgängliga för registrering som domännamn, och de påpekar att berömda och välkända namn (och namn som är förvirrande lika) bör sållas bort. Andra vill lägga till offentliga institutioner, industrigrenar och alla platsnamn i denna förteckning. Vissa förespråkar att man utesluter alla generiska ord, för att undvika att vissa intressen lägger beslag på dem, och anser att dessa generiska ord, om de används, bör bli huvuddomäner under .EU. Ett annat förslag går emellertid ut på att berömda namn får registreras mot erläggande av en stor avgift och ett offentligt tillkännagivande.

8. Bidrag till utvecklingen av elektronisk handel i Europa

Den vanligaste åsikten var att ett .EU-namn skulle få mervärde om det associerades med en "märkning" eller ett kvalitetsintyg. En sådan märkning skulle förutsätta att kontrollerbara uppgifter finns tillgängliga om namninnehavare och om eventuell koppling till organisationer som utfärdar intyg om yrkesmässig kompetens eller produktkvalitet. Ett system med huvuddomäner som indelas efter ekonomisk sektor föreslogs också på grund av dess fördelar i fråga om mångfald och skala jämfört med de befintliga domänerna. En flerspråkig förteckning över huvuddomäner föreslogs återigen.

Ledningen för .EU-domänen bör enligt vissa inbegripa företrädare för näringslivet och användarna.

9. Om förhållandet mellan det föreslagna .EU-registret och de nationella toppdomänerna i medlemsstaterna

Medan vissa synpunktslämnare föredrog att inte ge landsdomänerna någon privilegierad roll, höll de flesta med om att .EU är ett komplement och att de nationella registren bör delta till fullo i arbetet med att upprätta .EU och att utforma konsekventa bestämmelser. CENTR-gruppen, som företräder dessa register, stödjer aktivt .EU-initiativet, och bekräftar att den nya enheten bör integreras med de befintliga domänerna på ett harmoniskt sätt.