Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Regionerna i den nya ekonomin - Riktlinjer för de innovativa åtgärderna inom ERUF för perioden 2000-2006"

(2001/C 221/16)

Den 24-25 januari 2001 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Regionerna i den nya ekonomin - Riktlinjer för de innovativa åtgärderna inom ERUF för perioden 2000-2006".

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 15 maj 2001. Föredragande var Gianni Vinay.

Vid sin 382:e plenarsession den 30-31 maj 2001 (sammanträdet den 30 maj 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 122 röster för, ingen emot och en nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. I detta yttrande vill Ekonomiska och sociala kommittén, som genom sin sammansättning representerar många av de aktörer som uppmanas att medverka aktivt i utformningen och uppföljningen av de nya innovativa åtgärderna, ge ett konkret bidrag och på ett djupgående sätt behandla programmets kopplingar till sammanhållnings- och sysselsättningspolitiken och, naturligtvis, till innovationen.

1.2. De nya innovativa åtgärderna är upplagda på ett sätt som delvis skiljer sig från de tidigare när det gäller prioriteter och inriktningen på den ekonomiska förvaltningen. Antalet strategiska områden har minskats från åtta till tre, och man inriktar sig inte längre på de enskilda projekten utan på programmen, som skall vara förenliga med de program för mål 1 och 2 som ERUF medverkar i samt komplettera de åtgärder under samma mål som finansieras av ESF.

1.2.1. Anslagen uppgår till 0,4 % av de årliga anslagen till ERUF, vilket motsvarar 400 miljoner euro för perioden 2000-2006, förutom möjligheten att för samma period utnyttja medel från flexibilitetsmekanismen.

1.3. De innovativa åtgärderna var under perioden 1994-1999 indelade i följande områden: främjande av tekniska innovationer (RIS - Regional Innovation Strategies), informationssamhället (RISI - Regional Information Society Initiative), nya sysselsättningsmöjligheter, kultur och kulturarv, pilotprojekt för stadsområden, fysisk planering (Terra), internt interregionalt samarbete (Recite) och externt interregionalt samarbete (Ecos-Ouverture).

1.3.1. De nya åtgärderna, som kommissionen har begränsat till tre områden med det uttalade syftet att förenkla och koncentrera resurserna, skall främja innovativa metoder och rutiner inom följande områden: regional ekonomi grundad på kunskap och teknisk innovation: att hjälpa de mindre gynnade regionerna att höja sin tekniska nivå; eEuropeRegio: informationssamhället i den regionala utvecklingens tjänst; regional identitet och hållbar utveckling: att främja den regionala sammanhållningen och konkurrenskraften genom ett integrerat tillvägagångssätt när det gäller åtgärder för ekonomi och miljö samt kulturella och sociala frågor.

1.4. Finansieringen omfattar följande tre delar: samfinansiering av regionala program för innovativa åtgärder och av de pilotprojekt som dessa resulterar i; kompletterande åtgärder: stöd till utbyte av erfarenheter och inrättande av nätverk mellan regioner; anordnande av tävlingar för att identifiera och ta tillvara de bästa metoderna.

2. De viktigaste faktorerna i kommissionens strategi

2.1. De strategiska områden som valts ingår i den EU-strategi som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon och som syftar till att utveckla en ekonomi som grundar sig på kunskap, konkurrenskraft, innovation och full sysselsättning. Om en uppåtgående utvecklingsspiral skall kunna åstadkommas, kan det vara avgörande att i de mindre gynnade regionerna i de mindre gynnade regionerna främja program som knyter samman forskning och experimentell verksamhet, särskilt inom den nya ekonomin, och som får tekniska följdverkningar. Ett starkt skäl för detta är att dessa regioner är de som investerar minst på de tre strategiska områdena.

2.2. Kommissionen framhåller dessutom att i den nya ekonomin får kunskap, tekniskt kunnande och förmåga att förutse och anpassa sig till de tekniska förändringarna stor betydelse för de små och medelstora företagen. Investeringar i mänskligt kapital samt främjande av och stöd till utbildning och livslångt lärande är två hörnstenar i ansträngningarna för att utveckla och upprätthålla regional innovation och konkurrenskraft.

2.3. Trots att de innovativa åtgärderna överensstämmer och hänger samman med de program som delvis finansieras av ERUF, bör de inte utgöra en upprepning av dessa åtgärder utan påverka dem positivt. Detta bör ske i en experimentell anda som trots att den medför fler risker kan vara vägen till nya och strategiska möjligheter i den regionala ekonomin. Det bör framhållas att de indirekta konsekvenser av programmen som de innovativa åtgärderna ger kan utsträckas till en hel region, även om det finns områden i regionen som inte omfattas av mål 1 och 2.

2.4. Kommissionen anser att en grundläggande faktor i de innovativa åtgärderna är införandet av ett förstärkt partnerskap mellan de behöriga myndigheterna i regionerna, de myndigheter som ansvarar för programmen under mål 1 och 2, ERUF och den privata sektorn.

2.5. I den beskrivning av möjliga program inom det första strategiska området som finns i meddelandet framhålls det att innovation kan bli just den konkurrensfördel som det är nödvändigt att eftersträva i de svagaste regionerna, både i förhållande till det allt större kravet på konkurrenskraftig utveckling, till de mer avancerade europeiska regionerna och till marknadernas globalisering.

2.6. Det andra strategiska området syftar till att göra användningen av informationsteknik utbredd på företag, bland privatpersoner och vid myndigheter, och det ingår i strategin och målen för initiativet eEurope. Detta innebär kort sagt att alla medborgare, hushåll, företag, skolor och myndigheter ges tillgång till Internet, att man inför en digital kultur, stärker konsumenternas förtroende för Internethandel samt främjar social integration och social sammanhållning.

2.7. Det tredje strategiska området innebär att regionerna uppmuntras att utnyttja sina konkurrensfördelar för att utveckla en hållbar och konkurrenskraftig ekonomi, genom att dra nytta av särdrag på områdena kultur, miljö och infrastruktur samt särskilda kompetensområden.

2.8. De program som presenteras för kommissionen skall innehålla en strategi som olika aktörer i regionen sluter upp kring, en strategi som skall utgöra ram för genomförandet av individuella projekt. Den kan baseras på ett av de tre strategiska områden som kommissionen föreslår eller på en kombination av dessa områden. Var och en av regionerna får presentera högst två program under perioden 2000-2006, det andra efter det att det första är slutfört.

2.8.1. Kommissionen kommer att bedöma de program som skall samfinansieras på grundval av tio olika faktorer:

- Förslagets kvalitet, särskilt tydlighet i det strategiska tillvägagångssättet och innovativ karaktär hos målen i arbetsprogrammet, samt att resurserna koncentreras till ett begränsat antal åtgärder.

- Eventuella effekter på de program under mål 1 och 2 som ERUF deltar i.

- Förslagets genomförbarhet, och kopplingen mellan uppsatta mål och tillgängliga resurser.

- Förväntade effekter i mål 1- och mål 2-områden.

- Den privata sektorns del av finansieringen av programmet.

- Det regionala offentlig-privata partnerskapets engagemang och kvalitet vid utarbetandet av det regionala programmet för innovativa åtgärder samt kapaciteten att engagera andra regionala och lokala aktörer, särskilt små och medelstora företag.

- Samarbetet mellan å ena sidan regionens behöriga myndigheter som utformar och genomför det regionala programmet för innovativa åtgärder, och å andra sidan förvaltningsmyndigheterna för de program under mål 1 och 2 som ERUF deltar i.

- Åtgärdernas förväntade varaktiga effekter efter det att det regionala programmet för innovativa åtgärder har slutförts.

- Möjligheten att överföra resultaten till andra regioner.

- Samverkan och förenlighet med övrig gemenskapspolitik inom t.ex. forskning, informationssamhället, näringsliv, miljö, landsbygdsutveckling (den gemensamma jordbrukspolitiken), jämlikhet och konkurrens. Överensstämmelse med gemenskapens riktlinjer för programmen för perioden 2000-2006.

2.9. Från och med 2002 skall kommissionen årligen lägga fram en lägesrapport om de innovativa åtgärderna för Europaparlamentet, Kommittén för utveckling och omställning av regioner, Regionkommittén och Ekonomiska och sociala kommittén.

3. Allmänna kommentarer

3.1. ESK tycker att det är positivt att kommissionen återigen lägger fram ett program för innovativa åtgärder, och den instämmer helt i att det är viktigt för den regionala utvecklingen med program som syftar till att införa innovationsförmåga och den nya ekonomins tekniker inom alla produktions- och samhällssektorer. Kommittén har även helt nyligen(1) framhållit att förmågan att använda informations- och kommunikationsteknik blir det som avgör om man på lokal nivå lyckas utveckla sysselsättningen eller förlorar ännu fler arbetstillfällen.

3.1.1. Den lokala dimensionen är, i synnerhet i de mindre gynnade regionerna, den lämpligaste jordmånen för program för innovativa åtgärder på de tre områden där det finns flest utvecklingsmöjligheter: företagande, utbildning och främjande åtgärder som vidtas av de offentliga myndigheterna, kultur- och forskningsinstitut och arbetsmarknadens parter. Geografisk närhet, mer omedelbar förståelse för samhälls- och produktionsstrukturernas problem samt ökat ansvar för de lokala myndigheterna till följd av den decentralisering som pågår i alla medlemsstater - alla dessa faktorer bidrar till att aktiv medverkan kan inledas med större beslutsamhet och i olika former. Kommissionens program för innovativa åtgärder ger ytterligare, stora möjligheter till sådan medverkan.

3.1.2. Medverkan är värdefull såväl i organisationshänseende som i ekonomiskt och socialt hänseende. De tillgängliga resurserna ökar, fler förslag läggs fram, den sociala sammanhållningen gynnas.

3.2. Det nya kravet på att åtgärderna skall vara förenliga med ERUF:s övriga åtgärdsformer på samma område, och dessutom komplettera de åtgärder som finansieras av ESF, är inte så mycket ett tvingande villkor som ytterligare ett incitament. Man får därmed möjligheten att ta de risker som alltid är förbundna med experimentell verksamhet, samtidigt som det praktiska genomförandet kan få mer omedelbara följdverkningar eftersom det redan samordnas med de andra utvecklingsinitiativen i området.

3.3. Kommissionen förklarar att de innovativa åtgärderna under perioden 1994-1999 innebar en avsevärd, om än inte allmän, framgång. Det vore dock bra med en fullständig och ingående utvärdering av åtgärdernas effekter och resultatens varaktighet. I meddelandet anges i detalj de tidigare återgivna bedömningsfaktorerna för programmen, men det finns inga uppgifter om en lika noggrann utvärdering i efterhand. Kommittén tänker längre fram i yttrandet lägga fram förslag på denna och andra punkter.

3.4. Minskningen av antalet strategiska områden är positiv eftersom man kan undvika en alltför stor uppsplittring på olika pilotprojekt samtidigt som man knyter an direkt till EU:s politik på områdena teknisk innovation, informationssamhället och forskning och utveckling. Den innebär dock att ett område som borde tillmätas större betydelse bara omnämns i förbigående, i samband med bedömningsfaktorerna: "Förväntade effekter i mål 1- och mål 2-områden (...) skapande av långvariga kvalitativa arbetstillfällen."

3.4.1. Sysselsättningen är en apsekt som genomsyrar all EU:s politik, och den är också slutmålet för alla initiativ som syftar till utveckling, oavsett om det handlar om det handlar om att skapa anställningar eller om att stödja företagarinitiativ. Även om den nya inriktningen innebär att det tidigare området "nya sysselsättningsmöjligheter" helt har avskaffats, är skapandet av nya sysselsättningsmöjligheter genom innovativa åtgärder värd mer uppmärksamhet och en mer ingående behandling än kommissionen ägnar den. Dessutom har kommissionen nyligen meddelat att den vill främja pilotprojekt som syftar till att införliva sysselsättningsaspekterna i alla typer av lokal politik samt att bedöma mervärdet i form av nya arbetstillfällen(2).

3.4.2. Detta är ännu viktigare med tanke på att det rör sig om regioner och områden som är mycket marginella i förhållande till den nya tekniken och den nya ekonomin, och där man oroar sig för att slutet för den gamla arbetsorganisationen kan innebära slutet för arbete över huvud taget.

3.5. Kommissionen har valt en strategi som stöder program i stället för projekt och har valt att föra över förvaltningsbefogenheterna för de innovativa åtgärderna på instanserna för ekonomisk förvaltning av ERUF och ESF. Detta beslut kan motiveras från organisationssynpunkt, men från politisk synpunkt innebär det att man förlorar den direkta kontakt mellan medborgarna och gemenskapsinstitutionen som var en av det tidigare programmets stora förtjänster.

3.6. När det tidigare programmet för innovativa åtgärder antogs ansåg ESK att detta initiativ var positivt men att anslagen om 270 miljoner ecu(3) var för små. Kommissionen, som under programperioden finansierat 350 projekt fördelade på cirka 40 regioner, har inofficiellt förklarat att den under perioden 2001-2006 kommer att finansiera program i cirka 100-150 regioner. De totala anslagen uppgår som tidigare sagts till 400 miljoner euro, och belopp i storleksordningen 0,3-3 miljoner euro kommer att avsättas för de olika programmen.

3.6.1. Även i detta fall verkar anslagen inte vara tillräckligt stora, med tanke på att de innovativa åtgärderna kan få en så stor betydelse för de nya utvecklingsstrategierna i ett sammanhang som per definition är kritiskt. Risken finns att anslagen bedöms och behandlas som ett rent bihang till de övriga programmen, eftersom anslagen är så små och (om än med rätta) utgör ett komplement till de övrig strukturpolitiska instrumenten.

4. Särskilda kommentarer

4.1. När det gäller innovation framhålls det i kommissionens text att de små och medelstora företagen utgör grunden för regionens produktionsstruktur och att deras möjligheter till framgång är direkt avhängiga av deras innovationsförmåga. På ett annat ställe i texten sägs det att företagen, och framför allt de små och medelstora företagen, bör kunna utnyttja informationssamhällets möjligheter till fullo för att bli mer konkurrenskraftiga.

4.1.1. Dessa påståenden är helt och hållet värda att instämma i, men den allmänna definitionen av små och medelstora företag döljer däremot ett av de mest grundläggande särdragen i EU:s företagsvärld. Cirka 98 % av de privata företagen utanför jordbrukssektorn är små företag och av dem är 93 % mikroföretag (företag med färre än tio anställda)(4). De personer som är anställda inom dessa företag motsvarar cirka två tredjedelar av EU:s hela arbetskraft, och varje år skapar denna sektor mellan 60 och 80 % av de nya arbetstillfällena. I meddelandet omnämns mikroföretagen endast som ett av flera möjliga mål för program inom det tredje strategiska området, och marginaliseras därmed på ett sätt som inte är acceptabelt.

4.1.2. Europeiska rådet i Santa Maria da Feira antog i juni 2000 den europeiska stadgan för småföretag, och visade hur viktigt det är att överge det allomfattande begreppet små och medelstora företag. ESK har genom åren flera gånger yttrat sig om småföretagens starka och avgörande men särskilda roll som inte är helt förenlig "med politiska interventioner riktade mot företag som ingår i en oklar och vag definition av små och medelstora företag"(5).

4.1.3. Ofta är det främst de företag som har en mer utvecklad struktur, och i synnerhet de medelstora företagen, som kan utnyttja lättnaderna på gemenskapsnivå. Därför vore det lämpligt att det framför allt i programmen för innovativa åtgärder blev praxis att ägna sig mer åt småföretagen och rikta in sig mer på deras särdrag. ESK lade redan under behandlingen av de politiska riktlinjerna för företag och företagsamhet fram ett förslag om en särskild hänvisning i den europeiska stadgan för småföretag(6), och en av de bedömningsfaktorer för programmen som förekommer i meddelandet är överensstämmelse med gemenskapens riktlinjer för programmen för perioden 2000-2006.

4.2. Bland de aktörer som kan involveras nämns i meddelandet den offentliga sektorn, de organ som ansvarar för FoTU och innovation, företag, universitet, rådgivare, finansmarknader och andra parter på det tekniska området. I hela texten talar man om den "privata sektorn" för att beteckna företagen. Det är inte helt klart om denna definition även omfattar den sektor som vanligtvis kallas tredje sektorn, och som inte enbart är mycket dynamisk när det gäller att utarbeta och erbjuda nya tilläggstjänster som utgör ett alternativ till den offentliga sektorns tjänster, utan även är mycket aktiv på områden som har avsevärda effekter på den sociala sammanhållningen och som ofta hänger samman med informationssamhället, den nya tekniken och hållbar miljö(7).

4.3. Utan att närmare gå in på den vedertagna tekniska definitionen av fattigdom, kan man säga att de fattigaste samhällsgrupperna i EU:s olika medlemsstater är drabbade av problem som rör sysselsättning, befolkningsutveckling och bostäder. Som det framhålls i den färska rapporten om ekonomisk och social sammanhållning(8) kommer informationssamhällets revolution dock troligen att innebära att en låg utbildningsnivå, och därmed bristande kunskaper om hur man använder informationsteknik, blir en ännu mer avgörande faktor än ekonomisk fattigdom.

4.3.1. Livslångt lärande är en fråga av stor betydelse och stort värde för arbetslivet, både i den nya ekonomin och i ekonomin i stort. Det är dock viktigt att informationssamhället inte blir en utslagningsmekanism för de inte helt unga eller riktigt gamla personer som står utanför skola och arbetsliv och går miste om det fruktbara klimat och de möjligheter dessa miljöer erbjuder. ESK har redan haft tillfälle att rekommendera att man utvecklar metoder och strategier för digital kompetens som anpassas till olika åldersgrupper(9).

4.3.2. De partnerskap som behöver skapas i strategierna för regional utveckling av informationssamhället är mer omfattande än vad kommissionen anger. Kommissionen har själv framhållit detta i ett dokument(10) där den, just i fråga om de pågående innovativa åtgärderna på RISI-området, påpekade att den mest innovativa aspekten bestod i de institutionella mekanismer som strategin utvecklades genom, dvs. partnerskap mellan å ena sidan regionala och lokala institutioner och å andra sidan de organisationer som bäst representerar vidareutbildning och annan utbildning, fackföreningar, handelskammare, kooperativa rörelser och volontärer.

4.3.3. I samma meddelande framhåller kommissionen att man, när det gäller utvecklingen av praktiska tillämpningar av informationsteknik samt informations- och utbildningsverksamhet, bör utveckla nya former av arbetsorganisation som i kombination med vidareutbildning och omskolning kan bli viktiga faktorer i övergången till informationssamhället.

4.3.4. I ett annat nyligen utfärdat dokument(11) visar kommissionen att när det gäller utbildning för ett företagarsamhälle och för att uppnå kvalitet i den nya sysselsättningen, måste både tillfälliga och permanenta vidareutbildningsprogram anpassas i samarbete med arbetsmarknadens parter, i synnerhet när det gäller små och medelstora företag.

4.3.5. Ingenstans i kommissionens meddelande talas det om vilken uppgift arbetsmarknadens parter har. Främjande av lika möjligheter (vilket i förbigående sagt alltid nämns samtidigt som konkurrens), internutbildning inom företaget och ny arbetsorganisation verkar vara teman som är helt frikopplade från avtal eller samråd. Man får naturligtvis hoppas att praxis inte följer meddelandet ordagrant, men man kan erinra om att kommissionen i den tidigare nämnda sammanhållningsrapporten(12) betonar den uppgift arbetsmarknadens parter har även när det gäller att agera aktivt i utbildningspolitiken för livslångt lärande och i politiken för social integration. Nu nämns detta inte alls på ett område där en av förutsättningarna för framgång just är bredd och kvalitet i deltagandet på lokal nivå, och detta måste rimligtvis påverka de åtgärder som skall vidtas.

4.4. Innovation är uppenbarligen kärnan i de mål som ställs upp i meddelandet. Det är en grundläggande faktor i den utvecklingsstrategi för EU som fastslogs av Europeiska rådet i Lissabon, och ännu mer avgörande i regioner med långsam utveckling, oavsett om utvecklingen går långsamt på grund av ekonomiska, geografiska eller andra faktorer.

4.4.1. I den officiella definitionen av ordet innovation sägs det att "innovation består av förnyelse och utvidgning av registret av varor och tjänster och därtill hörande marknader, införandet av nya metoder för produktion, leverans och distribution, förändring av företagsledning, arbetsorganisation och även arbetsförhållanden och arbetstagares kvalifikationer"(13). Också här har arbetsmarknadens parter en oersättlig roll. När man har konstaterat detta är det lämpligt att undersöka på vilket sätt de innovativa åtgärder som finansieras av ERUF ingår i EU:s hela innovationspolitik.

4.4.2. Det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling, som löper ut i slutet av detta år, har innovation som grundläggande mål och omfattar även ett "horisontellt" program som är särskilt avsett att främja innovation i små och medelstora företag. I kommissionens färska meddelande "Innovation i en kunskapsstyrd ekonomi"(14) framhålls det att det krävs "en övergripande strategi, med fasta kopplingar till andra kommissionsinitiativ", såsom "regionalpolitik". Mot bakgrund av den nyligen antagna europeiska stadgan tas det även upp att det är nödvändigt skapa bästa möjliga miljö för småföretag och entreprenörskap. Det framhålls att i genomsnitt samarbetar bara 13 % av företagen med universitet och forskningsinstitut.

4.4.3. Kommittén hoppas att man i dessa meddelandens efterföljd skall låta bedömningen av program omfatta kopplingen till andra typer av politik som syftar till innovation. Vidare anser kommittén mot bakgrund av målen och de få kontakterna mellan universitetsvärlden och företagen, att den totala finansieringen av innovativa åtgärder på regional nivå är mycket begränsad och begränsande.

5. Förslag och rekommendationer

5.1. Om alla regioner verkligen får tillgång till medlen för innovativa åtgärder kan åtgärdernas effektivitet minska, eftersom resurserna är så begränsade.

5.1.1. Kommittén anser därför att det är särskilt nödvändigt att fastställa kriterier för slutlig utvärdering av alla program som finansieras. Utvärderingen bör vara både kvalitativ och kvantitativ, och inte bara omfatta framgångarna utan även de negativa resultaten, som helt visst kan bero på den nödvändiga riskmarginalen men också på förvaltningsmässiga och organisatoriska begränsningar.

5.1.2. Det vore lämpligt att inte bara låta utvärderingen omfatta en analys av effekterna i fråga om ökad konkurrenskraft i de berörda områdena och de önskvärda sysselsättningseffekterna, utan även en senare utvärdering av hur bestående resultaten blir och vilken drivkraft de blir för att använda de anslagna medlen.

5.2. Många regionala särdrag nämns, men bedömningen av särskilda kompetensområden borde förutom den ekonomiska, kulturella och samhälleliga potentialen också inbegripa hälsovårds- och miljöpotentialen.

5.3. När det gäller hållbar utveckling är det lämpligt att åberopa Agenda 21. Hållbarhet handlar inte bara om miljön, utan även om en "samhällelig hållbarhet" som är viktig för utvecklingspolitiken, men det är lika viktigt att bekräfta åtagandena för att bekämpa miljöförstöringen.

5.4. Även utbildningsinitiativ kan ha en innovativ karaktär, och inte bara när det gäller den nya ekonomin utan även inom den traditionella produktionen. Framför allt nya utbildningsformer inom mikroföretag kan ge upphov till organisatoriska innovationer. Utvecklingen av en arbetstagares yrkesidentitet och det formella beviset på hans ökade kompetens är grundförutsättningar för att man skall kunna främja flexibilitet och anpassningsbarhet, både objektivt och subjektivt sett. Behovet av detta verkar vara särskilt stort i de områden som omfattas av mål 1 och 2, och det vore lämpligt att låta särskilda utbildningsåtgärder ingå bland de innovativa åtgärderna.

5.5. De tidigare innovativa åtgärderna har finansierat intressanta distansarbetsprojekt i flera regioner. Tendensen att arbeta i nätverk, antingen från hemmet eller i telekommunikationscentra, är en process som redan har inletts men vars utveckling beror på många faktorer. Den första faktorn är användningen av ny teknik, som ligger på mycket olika nivå inom olika medlemsstater. En annan kritisk punkt är fastställandet av kriterier för arbetsskydd när det gäller nätverksarbete som utförs utanför arbetsplatserna.

5.5.1. Distansarbete får förutom de tekniska och ekonomiska följderna även icke försumbara sociala och miljömässiga effekter som måste belysas i samband med de innovativa åtgärderna. Denna typ av arbete kan bidra till politiken för hållbar transport och till geografisk sammanhållning, genom att avfolkningstendensen på de minst gynnade orterna bryts, och den är ett viktigt redskap för att öka andelen kvinnor och unga i arbetslivet.

5.5.2. Kommissionen är tydligen väl medveten om dessa faktorer, men det vore lämpligt att uttryckligen nämna distansarbete som en möjlig innovationsfaktor, också med tanke på att de administrativa förfarandena ändras (man inriktar sig på program i stället för på projekt). Detta skulle göra kriterierna för bedömning som regionerna ansvarar för mer fullständiga.

5.6. ESK anser att möjligheten att bygga nätverk mellan regionerna för att sprida goda metoder har ett stort värde, men det vore även värdefullt om program kunde omfatta flera regioner och leda till samverkansvinster mellan områden med olika utvecklingsnivå. Kommittén rekommenderar under alla omständigheter att goda metoder som härrör från innovativa åtgärder får så bred spridning som möjligt för att undvika att positiva och värdefulla erfarenheter endast kommer några få till del.

5.7. Med tanke på att de regionala strukturerna ser mycket olika ut i medlemsstaterna vore det bra med en tydligare definition av den behöriga myndigheten. Kommissionen borde publicera och sprida en exakt förteckning över de institutionella ansvariga i de olika områdena. Eftersom inriktningen på program innebär att den behöriga myndigheten skall bedöma och välja ut de enskilda projekten är det nödvändigt att initiativet får mycket uppmärksamhet, inte bara inom institutionerna utan även bland företagarorganisationerna, i vetenskapssamfundet och i det civila samhället.

5.8. ESK rekommenderar kommissionen att kontinuerligt bevaka att de innovativa åtgärderna överensstämmer med de grundläggande perspektiv som skall genomsyra all politik (så kallad mainstreaming), särskilt när det gäller sysselsättningspolitik och lika möjligheter, som ju är nödvändiga för alla EU-initiativ.

5.9. ESK anser att de innovativa åtgärderna även bör granskas mot bakgrund av föranslutningspolitiken och att särskild uppmärksamhet bör ägnas program på öar och i de yttersta randområdena i de olika medlemsstaterna.

Bryssel den 30 maj 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordföranden

Göke Frerichs

(1) Yttrande om kommissionens meddelande "Agera lokalt för sysselsättningen - En lokal dimension i den europeiska sysselsättningsstrategin", EGT C 14, 16.1.2001.

(2) "Meddelande från kommissionen om genomförandet av innovativa åtgärder enligt artikel 6 i förordningen om Europeiska socialfonden för programplaneringsperioden 2000-2006", KOM(2000) 894 slutlig.

(3) Yttrandet om "Lokala utvecklingsinitiativ och regionalpolitik", EGT C 18, 22.1.1996.

(4) Kommissionens meddelande "Agera lokalt för sysselsättningen - En lokal dimension i den europeiska sysselsättningsstrategin", KOM(2000) 196 slutlig.

(5) Tilläggsyttrande på eget initiativ om "Hantverkssektorn och små och medelstora företag i Europa".

(6) "Meddelande från kommissionen - Näringslivspolitikens utmaningar i den kunskapsbaserade ekonomin - Förslag till rådets beslut om ett flerårigt program för företag och företagsamhet, 2001-2005", EGT C 116, 20.4.2001.

(7) Kommissionens meddelande "Agera lokalt för sysselsättningen - En lokal dimension i den europeiska sysselsättningsstrategin", KOM(2000) 196 slutlig.

(8) Europas enighet, solidaritet mellan folken, olika geografiska enheter. Andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning från januari 2001, KOM(2001) 24 slutlig (ej officiell titel).

(9) Yttrande om "eEurope 2002 - Ett informationssamhälle för alla - Utkast till handlingsplan", EGT C 123, 25.4.2001.

(10) Kommissionens meddelande "Sammanhållningen och informationssamhället", KOM(97) 7 slutlig.

(11) Kommissionens arbetsdokument "Rapport om genomförandet av handlingsplanen för att främja företagaranda och konkurrenskraft", SEK(2000) 1825, vol. 1.

(12) Europas enighet, solidaritet mellan folken, olika geografiska enheter. Andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning från januari 2001, KOM(2001) 24 slutlig (ej officiell titel).

(13) Europeiska unionens bulletin, tillägg 5/95.

(14) KOM(2000) 567 slutlig.