RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET OM GENOMFÖRANDET AV MAKROEKONOMISKT STÖD TILL TREDJE LAND UNDER 2000

Förkortningar

CBA // Sedelfondssystemet (Currency Board Arrangement)

CPI // Konsumentprisindex (Consumer Price Index)

DEM // Tyska mark

EG // Europeiska gemenskapen

EFF // Utvidgad finansieringsfacilitet (Extended Fund Facility)

EIB // Europeiska investeringsbanken

ESAF // Utvidgad strukturanpassningsfacilitet (Enhanced Structural Adjustment Facility)

EU // Europeiska unionen

EUR // Euro

FDI // Utländska direktinvesteringar (Foreign Direct Investments)

FESAL // Sektorsanpassningslån för finans- och företagssektorn (Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan)

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien // F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

GATT // Allmänna tull- och handelsavtalet (General Agreement on Tariffs and Trade)

BNP // Bruttonationalprodukt

IFI // De internationella finansiella institutionerna (International Financial Institutions)

IMF // Internationella valutafonden (International Monetary Fund)

SAF // Strukturanpassningsfacilitet (Structural Adjustment Facility)

SBA // Standby-avtal (Stand-By Arrangement)

USD // Amerikanska dollar

VAT // Mervärdesskatt (Value Added Tax)

WTO // Världshandelsorganisationen (World Trade Organisation)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

I. INLEDNING

II. ÖVERBLICK

1. Bakgrund

2. Makroekonomiskt stöd 2000

3. Utvecklingstendenser i fråga om makroekonomiskt stöd

III. ALBANIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

IV. ARMENIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

V. BOSNIEN-HERCEGOVINA

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

VI. BULGARIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

VII. F.D. JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

VIII. GEORGIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

IX. KOSOVO

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

X. MOLDOVA

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

XI. MONTENEGRO

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

XII. RUMÄNIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

XIII. TADZJIKISTAN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

XIV. UKRAINA

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

I. INLEDNING

Denna rapport innehåller en bedömning av den ekonomiska situationen, framstegen i reformarbetet och framtidsutsikter för de länder som under 2000 erhöll makroekonomiskt stöd, med särskild tonvikt på villkoren för utbetalning av stödet.

I kapitel II ges en översiktlig tillbakablick över Europeiska gemenskapens makroekonomiska stöd till tredje land, en sammanfattning av 2000 års transaktioner samt en analys av hur bördorna fördelas inom det internationella givarsamfundet.

I de efterföljande kapitlen diskuteras viktiga aspekter på övergångsprocessen i de länder för vilka under 2000 antingen nya makroekonomiska stöd beslutats av rådet eller utbetalningar gjorts inom ramen för tidigare beslutade stöd.

Rapporten inlämnas i enlighet med rådets beslut om makroekonomiskt stöd eller exceptionellt finansiellt stöd till tredje land och följer på de rapporter som lagts fram under tidigare år [1].

[1] Se följande meddelanden från kommissionen till rådet och Europaparlamentet med titeln "Rapport om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land":

I bilaga 1 återfinns en fullständig förteckning över de makroekonomiska stöd och motsvarande utbetalningar rådet beslutat om t.o.m. slutet av 2000. Bilaga 2 innehåller en översikt över det makroekonomiska stödet från bilaterala och multilaterala givare till mottagare av makroekonomiskt stöd från EG. I bilaga 3 sammanfattas några valda makroekonomiska indikatorer.

II. ÖVERBLICK

1. Bakgrund

Gemenskapens makroekonomiska stöd lades från början upp som ett betalningsbalansstöd till medlemsstaterna, men beviljas sedan 1990 även till tredje land (i huvudsak i Central- och Östeuropa, men i allt större utsträckning också till andra länder på västra Balkan, i f.d. Sovjetunionen och i Medelhavsområdet) i syfte att stödja dessa länders politiska och ekonomiska reformarbete.

I början av 1990-talet beslöt Europeiska gemenskapen att bevilja länderna i Central- och Östeuropa (CÖE-länderna) makroekonomiskt stöd för att underlätta deras övergång till marknadsekonomi. Inom ramen för den stödsamordningsprocess som de 24 främsta industriländerna (G24) enades om skulle kommissionen dessutom försöka förmå andra givare att på liknande sätt stödja de ekonomiska program som CÖE-länderna genomför enligt överenskommelse med Internationella valutafonden (IMF) och Världsbanken.

EG och G24 genomförde under 1990-1994 ett flertal transaktioner avseende betalningsbalansstöd till förmån för de flesta CÖE-länderna. Därefter har EG:s makroekonomiska stöd i området koncentrerats till Balkanländerna, särskilt länderna i f.d. Jugoslavien. Förutom för Central- och Östeuropa fattade rådet beslut om flera andra transaktioner till förmån för vissa nya oberoende stater i f.d. Sovjetunionen och några Medelhavsländer.

Makroekonomiskt stöd avser stöd till mottagarländernas politiska och ekonomiska reformer och genomförs i samband med stödprogram från IMF och Världsbanken. Stödet omfattar ett antal principer som understryker ges stödet bara undantagsvis och som komplement till finansieringen från IFI och skall dessutom vara förknippat med vissa makroekonomiska villkor. Mottagarländerna har genom gemenskapens makroekonomiska stöd framför allt fått hjälp med att få till stånd ekonomiska reformer och strukturförändringar. I nära samarbete med IMF och Världsbanken har stödet använts för att främja åtgärder som skräddarsytts för att passa det enskilda landets behov med det överordnade målet att stabilisera den finansiella situationen och införa marknadsekonomi. Kommissionen genomför denna typ av stöd i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

2. Makroekonomiskt stöd 2000

a) Nya beslut

1999 var ett år då Balkanländerna erhöll stärkt makroekonomiskt stöd och då, till följd av växande betalningsbalansproblem och krisen i Kosovo, rådet beslutade om fem transaktioner till ett belopp om högst 460 miljoner euro till förmån för Albanien, Bosnien-Hercegovina, Bulgarien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (FYROM) och Rumänien. Under 2000 beslutades om nya makroekonomiska stödtransaktioner till förmån för två entiteter på Balkan, nämligen Kosovo och Montenegro, och till en ny oberoende stat, Moldova. I mars 2000 beslutade rådet också att bevilja Tadzjikistan sådant exceptionellt stöd som i november 1997 beslutades till förmån för Armenien och Georgien samt att följaktligen höja de högsta beloppen för de bidrags- och låneramar som finns för sådant stöd.

I februari 2000 beslutade rådet att ge Kosovo exceptionellt finansiellt stöd på upp till 35 miljoner euro i form av bidrag. Medlen skulle tillhandahållas FN:s övergångsförvaltning i Kosovo (UNMIK), genom dess centrala skattemyndighet (CFA). Med beaktande av de betydande framsteg UNMIK gjort med att upprätta centrala administrativa funktioner och för att i Kosovo utveckla en sund ekonomisk ram under mycket svåra omständigheter, gjordes en första delbetalning på 20 miljoner euro under andra hälften av mars 2000. Vid kommissionens översyn i juni 2000 fann den att UNMIK hade gjort goda framsteg med att etablera en ekonomisk ram i Kosovo och att de villkor som var knutna till den första utbetalningen i huvudsak hade uppfyllts. Man beslutade därför under andra hälften av augusti att gå vidare med utbetalningen av den andra delen på 15 miljoner euro. Detta exceptionella stöd, som är en del av ett övergripande stödpaket från Europeiska gemenskapen, kompletterade de resurser Världsbanken och bilaterala givare bidragit med.

Den makroekonomiska situationen i Montenegro, vilken redan hade försämrats under ett decennium präglat av den Socialistiska federala republiken Jugoslaviens gradvisa upplösning, drabbades av Kosovokrisens utbrott och det stora inflödet av flyktingar från Kosovo. Mot bakgrund av den svåra situation som regeringen i Montenegro befann sig i beslutade rådet den 22 maj 2000 att ge Montenegro exceptionellt ekonomiskt gemenskapsstöd på upp till 20 miljoner euro i form av ett direkt bidrag som, under förutsättning att vissa villkor uppfyllts avseende den ekonomiska politiken, skulle betalas ut i minst två skilda delar. Sedan en samförståndsöverenskommelse undertecknats av republiken och kommissionen, utbetalades i augusti 2000 den första delen på 7 miljoner euro av stödet. Då myndigheterna, genom att vidta stärkta åtgärder för att skapa en marknadsekonomi, i huvudsak uppfyllde de villkor avseende den ekonomiska politiken som var knutna till stödet och som slogs fast i samförståndsöverenskommelsen, utbetalades i början av januari 2001 en andra del på 12,95 miljoner euro, medan omkring 50 000 euro användes till tekniskt bistånd i anslutning till genomförandet av stödet.

Under 2000 var den ekonomiska situationen i Moldova fortsatt problematisk. Den 1 december 2000 undertecknade regeringen, inom ramen för en facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt (Poverty Reduction and Growth Facility, PRGF), en treårig samförståndsöverenskommelse med IMF. Till följd härav erhöll Moldova under sista veckan i augusti extern finansiering på sammanlagt omkring 42 miljoner USD. Rådet beslutade i juli 2000 att ge Moldova makroekonomiskt stöd på upp till 15 miljoner euro. Den första delbetalningen på 10 miljoner euro förutsätter en positiv rapport om genomförandet av IMF-avtalet.

I mars 2000 beslutade rådet också att ge Tadzjikistan sådant exceptionellt ekonomiskt stöd som i november 1997 redan beslutats till förmån för Armenien och Georgien. Det beslutade följaktligen att höja det högsta beloppet för denna typ av stöd med 110 miljoner euro (75 miljoner euro i lån och 35 miljoner euro i bidrag) till sammanlagt 375 miljoner euro (245 miljoner euro i lån och 130 miljoner euro i bidrag). Förhandlingar om bestämmelser, belopp och villkor beträffande det ekonomiska stödet ledde till en överenskommelse som officiellt undertecknades av de tadzjikiska myndigheterna i december 2000.

b) Utbetalningar

Utbetalningarna av makroekonomiskt stöd uppgick under 2000 till sammanlagt 265 miljoner euro, inklusive 50 miljoner euro som, på grundval av förfaranden som inleddes i december 2000, betalades ut under de första dagarna av januari 2001. Dessa utbetalningar bestod av 35 miljoner euro till Kosovo, 20 miljoner euro till Montenegro, 20 miljoner euro till Bosnien, 30 miljoner till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 60 miljoner euro till Bulgarien samt 100 miljoner euro till Rumänien. De sista fyra utbetalningarna ingick i tidigare beslutade åtgärder. Utbetalningarna till Kosovo och Montenegro hade samband med åtgärder som det beslutats om under 2000.

Av de 265 miljoner euro som utbetalades hade 85 miljoner euro formen av direkta bidrag. Dessa gick till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (20 miljoner euro), Kosovo (35 miljoner euro), Bosnien (10 miljoner euro) och Montenegro (20 miljoner euro). Det övriga stödet var i form av långfristiga lån (f.d. jugoslaviska republiken Makedonien 10 miljoner euro, Bosnien 10 miljoner euro, Bulgarien 60 miljoner euro och Rumänien 100 miljoner euro).

c) Återbetalningar och stöd som inte utbetalats

Ett flertal återbetalningar gjordes under 2000. Såväl Estland (20 miljoner euro) som Lettland (40 miljoner euro) fullgjorde i tid sina ekonomiska skyldigheter och har inte längre några utestående skulder till EG. Andra återbetalningar gjordes på förfallodagarna av Litauen (50 miljoner euro), Rumänien (80 miljoner euro) och Moldova (5 miljoner euro).

Några av de åtgärder för makroekonomiskt stöd som det beslutades om under första hälften av 1990-talet har inte betalats ut fullständigt i enlighet med de ursprungliga planerna. Det har berott antingen på förbättrade externa ekonomiska förutsättningar (som i fallen de baltiska staterna, Ungern, Slovakien och på senare tid även Algeriet) eller på ett svårt politiskt klimat och/eller på att reformprocessen avstannat (som i fallen Vitryssland och återigen Algeriet). I sådana fall finns utbetalning av resterande delar inte längre med i programplaneringen. Bland de åtgärder som det nyligen beslutats om har det uppstått en viss försening för utbetalningarna till Armenien, Georgien, Ukraina, Albanien och Bosnien, medan transaktionerna till förmån för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Rumänien och Moldova sannolikt kommer att genomföras enligt planerna. Den sista kolumnen i bilaga 1 visar närmare uppgifter rörande ej utbetalda belopp.

d) Övrigt

Under år 2000 har kommissionen inte lämnat några ytterligare förslag till rådet beträffande makroekonomiskt stöd.

3. Utvecklingstendenser i fråga om makroekonomiskt stöd

Gemenskapens makroekonomiska stöd var ursprungligen avsett att främja makroekonomisk stabilisering och betalningsbalansen. Under årens lopp ökade antalet länder till vilka gemenskapen kunde erbjuda sådant stöd, i och med att allt fler länder i gemenskapens närhet inledde ambitiösa ekonomiska reformprogram. Detta innebar en förändring av stödets geografiska fördelning från de tidigaste åren, då de flesta av mottagarländerna låg geografiskt mycket nära gemenskapen. Till följd av konflikterna på västra Balkan och särskilt konflikten i Kosovo under 1999 uppstod det genom rådets beslut 1999 och 2000 en trend mot en relativ ökning av det makroekonomiska stödet till Balkanländerna. Under 2000 fattades beslut om stöd till förmån för regionen som motsvarade omkring 30 % av det totala stödet, jämfört med 34 % 1999 och 3 % för perioden 1990-1998.

De beslut som fattades under 2000 kännetecknades av att tre av fyra beslutade transaktioner syftade till att stärka mottagande länders eller entiteters budgetar. Vidare beslutades om två transaktioner till förmån för entiteter som inte kunde komma ifråga för IMF-stödda ekonomiska program. Enligt vad som påpekades redan 1999, syftar det makroekonomiska stödet inte enbart till att främja makroekonomisk stabilisering och betalningsbalansen, utan spelar även en mycket viktig roll för att stödja regeringsprogram för strukturreformer. För att stärka de institutioner som krävs för att nödvändiga strukturreformsåtgärder skall bli framgångsrika har det makroekonomiska stödet på ett effektivt sätt kombinerats med stöd genom Phare-, Tacis- eller Obnova-programmen.

Av tabell 1 och 2 samt figur 1a och 2a framgår tydligt att EG:s makroekonomiska stöd är av exceptionell karaktär. De flesta åtgärder för makroekonomiskt stöd beslutades och genomfördes under åren omedelbart efter omvälvningarna i de politiska och ekonomiska systemen i länderna i Central- och Östeuropa. De svängningar i beloppen för makroekonomiskt stöd som sedan dess noterats återspeglar beslut som fattats från fall till fall efter en bedömning av potentiella mottagarländers makroekonomiska situation och finansieringsbehov. Av figur 1a för beslutade transaktioner under hela perioden från 1990 till 2000 (inalles 5,4 miljarder euro) och figur 2a för faktiskt utbetalda belopp (inalles 4,3 miljarder euro) framgår att stödet till stor del koncentrerats till de CÖE-länder som ansökt om EU-medlemskap (omkring 60 % av det samlade makroekonomiska stödet under den senaste tioårsperioden). Som redan redogjorts för var stödet till ansökarländerna till stor del koncentrerat till första hälften av den senaste tioårsperioden, vilket pekar på en gradvis utfasning av detta slags stöd, i takt med att de mottagande länderna når framsteg med den makroekonomiska anpassningen och med reformerna. Under senare tid har makroekonomiskt stöd främst lämnats till västra Balkan (transaktioner under 1999 och 2000) och till vissa låginkomstländer bland de nya oberoende staterna. Att beloppen till Medelhavsländerna är relativt låga (15 % av de samlade belopp som godkänts, men inga nya godkännanden sedan 1996) förklaras av att det finns andra former av makroekonomiskt bistånd (särskilt de strukturanpassningsfaciliteter inom Meda som dessa länder får tillgång till).

Tabell 1 - Makroekonomiskt stöd 1990-2000

Högsta godkända belopp i miljoner euro

>Plats för tabell>

Tabell 2 - Makroekonomiskt stöd 1990-2000

Utbetalningar i miljoner euro

>Plats för tabell>

OBS: Siffrorna för 2000 inbegriper utbetalningar till Bosnien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Montenegro som av tekniska skäl gjordes i början av januari 2001.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

4. Fördelning av bördan

Inom ramen för samordningen mellan givare till stöd för CÖE-länderna och västra Balkan har Europeiska kommissionen i samarbete med Världsbanken anordnat givarkonferenser där behovet av extern finansiering bedöms och principöverenskommelser om eventuella bidrag från internationella finansiella institutioner och bilaterala givare - inklusive EG - ingås. Ett liknande tillvägagångssätt har använts för andra potentiella mottagarländer, genom möten med rådgivande gruppen på initiativ av Världsbanken.

I bilaga 2 sammanfattas vilka belopp som olika bidragsgivare ställt till förfogande för att täcka det återstående externa finansieringsbehov som mottagare av makroekonomiskt stöd från EG har. Närmare uppgifter per mottagarland för 2000 ges i bilaga 2.1.

Ända från början har EG:s makroekonomiska stöd varierat kraftigt i absoluta belopp, i likhet med omfattningen av det finansiella stödet från det internationella samfundet (se bilaga 2 och liknande tabeller i tidigare rapporter om makroekonomiskt stöd).

Gemenskapsstödet var ursprungligen betydande jämfört med finansieringen från internationella finansiella institutioner. Gemenskapen spelade verkligen en nyckelroll, både som en stor långivare och som samordnare av G24-ländernas bilaterala stöd till CÖE-länderna.

Allt eftersom de internationella finansiella institutionerna gradvis kunde ställa mer resurser till förfogande med hjälp av nya instrument ökade emellertid deras andel av finansieringspaketen väsentligt [2].

[2] Två av de fyra EU-åtgärderna (Kosovo och Montenegro) fattades det, som framgår ovan, beslut om under 2000 utan att de omfattades av ett IMF-program. Detta kan delvis förklara varför de internationella finansiella institutionernas andel 2000 var mycket liten jämfört med tidigare år.

Samtidigt har utländska långivare, både offentliga och privata, bidragit genom skuldlättnader och avskrivning av skulder, särskilt under 1994, 1995 och 1999. Bland de länder som mottog makroekonomiskt stöd från EG omfattades följande av skuldlättnader och liknande åtgärder: Algeriet 1991 och 1994, Bulgarien 1991, 1994 och 1997, Moldova 1996, Ukraina 1994, 1995 och 1999 samt f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Bosnien-Hercegovina och Albanien 1999. Under 2000 förekom inga skuldlättnader för de länder som erhöll makroekonomiskt stöd från EG.

III. ALBANIEN

1. Sammanfattning

Inom ramen för det IMF-stödda treåriga program som antogs i maj 1998 lyckades de albanska myndigheterna ytterligare förbättra den makroekonomiska stabiliteten. BNP-tillväxten för 2000 uppgick till 7,8 %, vilket var ungefär samma som för 1998 och 1999, både det offentliga underskottet och bytesbalansunderskottet minskade betydligt, växelkursen för valutan lek var fortsatt stark mot dollarn och den årliga inflationstakten hölls på en låg nivå (omkring 4 %).

Beträffande strukturreformer noterades betydande framsteg. Vad gäller reformen av den finansiella sektorn privatiserades en statligt ägd bank och åtgärder vidtogs för att privatisera den som återstår och centralbanken gav upp sin direkta kontroll över kreditgivningen. Privatiserings programmet för små och medelstora företag från 1997 avslutades under 2000 och i juni 2000 togs genom privatiseringen av mobiltelefonbolaget AMC ett viktigt steg när det gäller privatiseringen av strategiska sektorer. Det gjordes också påtagliga förbättringar i skatteuppbörden och kontrollen över de offentliga utgifterna.

Genomförandet av det makroekonomiska stöd på upp till 20 miljoner euro som rådet fattade beslut om i april 1999 inleddes inte, på grund av de albanska myndigheternas ovilja att med en relativt god internationell nettoreserv (Net International Reserve, NIR) öka upplåningen utan särskilda förmåner.

// Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

De flesta priser fastställs marknadsmässigt, med undantag för ett fåtal utvalda offentliga tjänster.

// 2. Avreglering av handeln

Inga kvantitativa importrestriktioner. De sista exportförbuden avskaffades i september 1999. Fyra olika tullsatser (0, 5, 10 och 20 %). Medlem i WTO sedan september 2000.

// 3. Växelkurssystem

Växelkursen flytande sedan juli 1992. Systemet i stort sett fritt från restriktioner för bytesbalanstransaktioner och vinster får hemföras fritt.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Liberal lagstiftning. Försäljning av mark till utländska investerare tillåten. Fastighetsregistrering slutförd i de flesta tillgängliga områden.

// 5. Penningpolitik

Bankernas individuella kredittak avskaffade i november 1999. Bankerna får fritt fastställa låneräntor. Minimiinlåningsräntorna togs bort i juli 2000. Auktioner för statsskuldväxlar (3, 6 och 12 månader).

// 6. Den offentliga sektorns finanser

Moms införd i juli 1996. De offentliga intäkterna och utgifterna beräknades motsvara 23 respektive 32,6 % av BNP.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringen av odlingsbar mark i stort sett fullbordad. Privatiseringen av omkring 470 små och medelstora företag (1997 års program) slutförd under 2000. Det första stora statligt ägda strategiska bolaget (AMC) privatiserat under 2000. Fondbörs inrättad i mars 1996.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Tudelat banksystem som domineras av den återstående större statligt ägda banken, Sparbanken. Statliga handelsbanken privatiserad under 2000.

2. Makroekonomisk utveckling

Mellan 1993 och 1996 gjorde Albanien betydande framsteg med att stabilisera och avreglera sin ekonomi och inledde också, med hjälp av omfattande internationellt bistånd, ett flertal strukturreformer. Efter en period med oroligheter 1997 på grund av pyramidsystemens kollaps lyckades den nya regeringen återställa den makroekonomiska stabiliteten.

Albanien genomförde ett sex månader långt krisprogram och påbörjade därefter ett omfattande medelfristigt program för makroekonomiska reformer och strukturreformer. Programmet understöddes av IMF via en facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt (Poverty Reduction and Growth Facility, PRGF, tidigare ESAF). Den lovande återhämtning som inleddes under 1998 fortsatte under 1999, med en BNP-tillväxt på omkring 8 % för andra året i rad. Den årliga inflationstakten var vid utgången av 1999 negativ och det inhemskt finansierade offentliga underskottet sjönk ytterligare medan bytesbalansunderskottet, som väntades öka kraftigt till följd av krisen i Kosovo, begränsades till 8,5 % av BNP.

På grund av förbättringen av den inhemska politiska situationen och förstärkningen av institutionerna rådde det tillräcklig stabilitet för att ekonomin skulle utvecklas starkt under 2000. BNP-tillväxten uppgick till 7,8 % och understöddes främst av bygg- och anläggnings-, transport- samt jordbrukssektorn. Trots ökningen av oljepriserna och den energikris som uppstod under sista kvartalet hölls inflationen i schack (4 % vid årets slut), mycket tack vare en stram penningpolitik, allmänna produktivitetsökningar och en stabil valuta (lek). En positiv utveckling noterades även när det gäller de offentliga finanserna. På grund av kraftigt stigande skatteintäkter (25 % högre än 1999) beräknas det offentliga underskottet ha minskat från 11,5 % av BNP 1999 till 9,5 % 2000. Medan den inhemska finansieringen endast sjönk något (5,0 % under 2000 jämfört med 5,4 % för 1999) gjorde de stora privatiseringsintäkterna det möjligt att avsevärt minska upplåningen. På utgiftssidan låg genomförandet av budgeten för 2000 i linje med prognoserna. Även bytesbalansen förbättrades under 2000. Som vanligt kompenserade stora överföringar från albaner bosatta utomlands (omkring 160 miljoner USD överfördes under första halvåret 2000) för det fortsatt stora underskottet i handelsbalansen, varför bytesbalansunderskottet förväntas uppgå till omkring 260 miljoner USD, vilket motsvarar omkring 7 % av BNP (8 % 1999). En betydande ökning av de utländska direktinvesteringarna kunde konstateras, vilket främst berodde på inkomster från privatiseringen av mobiltelefonbolaget AMC. De officiella bruttoreserverna uppgick vid utgången av 2000 till 550 miljoner USD, vilket motsvarar 4,5 månaders import.

Man bör emellertid inte underskatta energikrisens följder för den ekonomiska situationen. Man väntar sig att energibrist kommer att påverka industriproduktionen negativt, samtidigt som inflationen kan stiga på grund av högre energipriser. När det gäller de offentliga finanserna skulle skatteintäkterna kunna bli lägre om företagen tvingas avbryta sin verksamhet, samtidigt som de statliga subventionerna till energiimport skulle kunna komma att stiga. Mot bakgrund av detta har en handlingsplan för elkraftsektorn utarbetats. Denna syftar till att på kort sikt bekämpa elstölder och bristande betalning av elräkningar och på lång sikt till att modernisera de till stor del urmodiga produktions- och distributionsnäten för elkraft.

3. Strukturreformer

Vad gäller reformeringen av den finansiella sektorn gjordes vissa framsteg när det gäller privatiseringen av de två återstående statligt ägda bankerna. Statliga handelsbanken såldes till utländska investerare i november 2000, men privatiseringen av sparbanken försenades. Vissa förberedande åtgärder vidtogs dock, bland annat genom att parlamentet godkände den privatiseringslag som krävs, det internationella revisionsföretaget KPMG reviderade bokföringen och staten tillförde kapital för att täcka bankens kapitalbrist. De första stegen togs också för att privatisera det statligt ägda försäkringsbolaget INSIG. De privata bankernas verksamhet främjades av att centralbanken nyligen gav upp sin direkta kontroll över kreditgivningen, vilket tillsammans med återhämtningen i ekonomin bidrog till en betydande ökning av bankernas kreditgivning till den privata sektorn.

Ansträngningarna att privatisera och omstrukturera företag gick framåt under 2000. Mobiltelefonbolaget AMC såldes för den oväntat höga summan 86 miljoner USD (motsv. 91 miljoner euro) och investerarna började genast göra investeringar för att förbättra kvaliteten på nätet och klara av den stigande efterfrågan från kunderna. Även de fyra medelstora företag som återstod att privatisera inom ramen för privatiseringsprogrammet från 1997 såldes under året. Ytterligare framsteg noterades inom strategiska sektorer. Servcom, ett tjänsteföretag verksamt inom oljesektorn, omstrukturerades och en lag om privatisering av detta antogs av parlamentet i december 2000. Samtidigt påbörjades genomförandet av en ny handlingsplan för att omstrukturera elsektorn.

Reformeringen av skatteuppbörden bidrog till att skatteintäkterna under 2000 steg med omkring 25 % jämfört med 1999. Beträffande inkomsterna från tullar var bland de viktigaste åtgärder som vidtogs utbyte av nyckelpersonal på de viktigaste tullkontoren, bättre kontroll av transiteringsgods och återkommande översyner av referenspriser. När det gäller inhemska skatter medförde den ökade kontrollen av att lagstiftningen följs att antalet registrerade moms- och småföretagsskattebetalare väsentligt ökade. Bättre samordning mellan skatte- och tullförvaltningarna ledde likaså till mindre skatteflykt.

Stora framsteg gjordes även i fråga om reformeringen av förvaltningen av de offentliga utgifterna, genom att en utgiftsram på medellång sikt som omfattar perioden 2001-2003 godkändes. Utgiftsramen på medellång sikt godkändes efter intensiva diskussioner mellan berörda ministerier och givarsamfundet. Den skall återkommande revideras. I utgiftsramen identifieras fyra utgiftsområden: infrastruktur, utbildning, hälso- och sjukvård samt social verksamhet. Den utgör även ett första konkret tecken på att den offentliga förvaltningen i Albanien blir mer effektiv.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Inom ramen för IMF:s treåriga PRGF-stödda program som godkändes i maj 1998 beslutade rådet den 22 april 1999 att bevilja Albanien ett makroekonomiskt stöd på upp till 20 miljoner euro. I motsats till de två tidigare makroekonomiska stöden (ett bidrag på 70 miljoner euro som beslutades 1992 och ett bidrag på 35 miljoner euro som beslutades 1994) var detta stöd i form av ett lån.

Genomförandet av det makroekonomiska stödet från EG påbörjades inte, då de albanska myndigheterna vid två tillfällen - i december 1999 och juni 2000 - vid besök från kommissionen uppgav att man önskade, mot bakgrund av dagens relativt goda läge i fråga om internationella nettoreserver, närmare överväga att ta upp lån utan särskilda förmåner. Kommissionens avdelningar har påpekat att de planerar att avföra detta stöd ur programplaneringen.

Den 30 juni 2000 godkände IMF:s styrelse det tredje årliga PRGF-stödet för perioden juli 2000-juli 2001. Halvtidsöversynen för det tredje året av detta stöd väntas vara klar i januari 2001. Världsbanken har sedan krisen i Kosovo lagt större vikt vid stöd till de sociala sektorerna och vid akuta insatser inom infrastruktur. Inom ramen för stödstrategin för Albanien för perioden 1998-2001 fortsatte Världsbanken genomföra den strukturanpassningsfacilitet på 45 miljoner USD som man fattade beslut om i juni 1999.

Vid utgången av 2000 kan Albanien inte längre komma i fråga för stödprogrammet Phare. Landet kan hädanefter komma i fråga för Cards (Community Assistance for Reconstruction, Development and Stabilisation), som är det nya gemenskapsinstrumentet för västra Balkan.

IV. ARMENIEN

1. Sammanfattning

Efter det att BNP-tillväxten hade stannat upp i början av 2000, steg den till omkring 4 % på årsbasis för årets 10 första månader, trots att jordbruksproduktionen drabbades av svår torka under sommaren.

Halvtidsöversynen inom ramen för IMF:s ESAF-program för Armenien blev klar i slutet av 1999. De armeniska myndigheterna håller för närvarande på att förhandla fram ett nytt treårsprogram inom ramen för IMF:s facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt.

Armenien har hittills genomfört en lämplig makroekonomisk politik, men har fortfarande stora offentliga underskott och bytesbalansunderskott, vilket delvis beror på den handelsblockad landet är utsatt för (till följd av den olösta konflikten om Nagorno-Karabach). Det finns även en oro för att de ekonomiska reformerna och privatiseringsprocessen går för långsamt och för att de offentliga intäkterna blir för låga. IMF framhåller att Armenien måste använda privatiseringsintäkter för att minska sin enorma utlandsskuld.

Bristen på klara utsikter om att Armenien skulle nå en ny överenskommelse med IMF före utgången av 2000, de nedslående resultaten när dte gäller de offentliga finanserna och den långsamma strukturreformprocessen fick kommissionen att skjuta upp den tredje delutbetalningen av det stöd som ursprungligen planerats för 2000. // Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

1. // 1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats och konsumtionsvarusubventionerna har minskat drastiskt. I mycket få fall är priserna fortfarande reglerade.

1. // 2. Avreglering av handeln

Liberal handelspolitik. Enkla och relativt öppna importbestämmelser med låga tullar. Inga kvantitativa restriktioner. Förväntas bli medlem av WTO under 2001.

1. // 3. Växelkurssystem

Flytande växelkurs. Begränsade offentliga interventioner. Mycket liberala växlingsregler. Inga restriktioner för tillgång till utländsk valuta. Interbankmarknaden dominerar för utländsk valuta.

1. // 4. Utländska direktinvesteringar

Liberal politik gentemot utländska direktinvesteringar. T ex inga restriktioner för hemtagning av vinster och kapital.

1. // 5. Penningpolitik

Centralbanken är fullständigt oberoende. Inflationen fortfarande mycket låg, trots en mindre stram penningpolitik i slutet av 2000.

1. // 6. Den offentliga sektorns finanser

De offentliga intäkterna uppskattas till omkring 17 % av BNP för 2000 och de totala utgifterna uppskattas till omkring 24 % av BNP.

1. // 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringsprocessen fortsatte i ganska långsam takt för medelstora och större företag. En process har satts i gång för att försätta ett flertal företag som inte sålts i likvidation. Regeringen håller fortfarande på att privatisera eldistributionsföretagen.

1. // 8. Reformering av den finansiella sektorn

Banksystemet består av Armeniens centralbank och 31 affärsbanker, varav tre har utländska ägare. Regeringen beslutade att privatisera sparbanken och erbjöd strategiska investerare att delta i privatiseringsupphandlingen. Lag om värdepappersmarknaden nyligen antagen. Både en tillsynsmyndighet för värdepappershandel och ett centralt institut för värdepappersförvaltning är i gång.

1. //

2. Makroekonomisk utveckling

Efter det att BNP-tillväxten hade stannat upp i början av 2000, steg den till omkring 4 % på årsbasis för årets 10 första månader, tack vare stigande industriproduktion och aktivitet inom byggsektorn. Jordbruksproduktionen påverkades dock av en svår torka under sommaren.

Under 2000 var de offentliga intäkterna fortfarande lägre än planerat, vilket medförde utgiftsnedskärningar och att man snabbt kom efter med betalningen av utgifter. Inflationen hejdades och prisnivån sjönk med omkring 0,5 %, trots att energipriserna steg kraftigt. Den armeniska valutan förlorade under 2000 omkring 6 % i värde nominellt mot US-dollarn.

Under de första åtta månaderna av 2000 ökade handeln med 13 % (på årsbasis), till 740 miljoner USD. Underskottet i handelsbalansen ökade dock något på årsbasis under årets nio första månader, trots att exporten steg kraftigt. Underskotten i handels- och bytesbalansen förväntas förbli mycket höga (över 20 % av BNP) så länge handelsblockaden till följd av den olösta konflikten om Nagorno-Karabach fortsätter att vara i kraft.

Totalt ökade de utländska direktinvesteringarna under första halvåret 2000, vilket återspeglar det kraftiga inflödet från etablerade utländska investerare och ånyo ökande investeringar från Ryssland. Valutareserven var fortfarande tillräcklig och täckte över 3 månaders import. Utlandsskulden uppgick vid utgången av 1999 till omkring 850 miljoner USD, vilket motsvarar 47 % av BNP, medan skuldtjänsten uppgick till 17 % av de offentliga intäkterna. Utlandsskulden är stor om man jämför utestående skuld och skuldtjänst med exporten, men landet förväntas gynnas av betydande överföringar och investeringar från utlandet. Utlandsskulden anses någorlunda hållbar när man jämför skuld och skuldtjänst med de offentliga intäkterna.

3. Strukturreformer

Betydande åtgärder inleddes för att strukturera om den offentliga förvaltningen: förslag till lagar eller program utarbetades och förelades parlamentet om obligatorisk deklarering av inkomster och förmögenhet för de högst uppsatta statstjänstemännen, om statlig kontroll över inspektioner och tillståndsförfaranden och om reformeringen av den offentliga förvaltningen. Trots tillkännagivanden om att radikala nedskärningar av den överdimensionerade statsapparaten övervägdes, förefaller det som om antalet statligt anställda trenmässigt ökade något.

Tack vare det strama finanspolitiska paket som godkändes i augusti 1999 hade man i september 1999 kommit i kapp med alla försenade betalningar inom energisektorn. Under 2000 har emellertid situationen för de offentliga finanserna allvarligt försämrats och nya eftersläpningar har uppstått. Ett program för finansiell återuppbyggnad av Armeniens energisystem för perioden 2000-2002 utarbetades, i vilket föreskrivs hur ekonomiska flöden, skulder och finansiella mellanhavanden mellan olika delar av produktionen skall regleras.

Regeringen uppnådde verkligen betydande förbättringar i fråga om att täcka alla kostnader inom bevattningssektorn. Den samlade nivån på uppbörden för bevattningssäsongen 1999 låg nära det överenskomna målet på 65 %.

Inom den finansiella sektorn antogs en lag om värdepappersmarknaden. En tillsynsmyndighet för värdepappershandel skapades och ett centralt institut för värdepappersförvaltning kom i gång. I augusti 2000 godkände regeringen ett beslut om att privatisera sparbanken och i december 2000 inbjöd den potentiella strategiska investerare att delta i privatiseringsupphandlingen.

Beträffande privatiseringen hade i slutet av 1998 65 % av de mindre företagen privatiserats. I februari 2000 hade 1 500 av de 2 000 medelstora och större företagen privatiserats. Takten i privatiseringarna av medelstora och större företag sjönk från nästan 200 företag 1998 till 54 företag 1999 och 33 företag under de första åtta månaderna 2000. Det viktigaste skälet var att över 300 medelstora och större företag bjöds ut för privatisering flera gånger och ändå lyckades man inte hitta några köpare. Regeringen har sedan dess fattat beslut om att avveckla dessa företag och många av dem har trätt i likvidation.

Armeniens parlament beslutade den 25 april 2000 att undanta eldistributionsnäten från listan över statlig egendom som skulle privatiseras under 1998-2000. Enligt en särskild privatiseringslag som godkändes i augusti 2000 skall dock 51 % av aktierna i de fyra eldistributionsföretagen säljas till strategiska investerare under 2001. (20 % av aktierna har redan sålts till Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och återstoden kommer att säljas till personalen).

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

Av de 1 250 miljoner euro i handelskrediter som gemenskapen gjorde tillgängliga för de nya oberoende staterna 1992 fick Armenien del av ungefär 58 miljoner i form av lån. På grund av de svåra politiska, ekonomiska och finansiella omständigheterna kunde Georgien inte uppfylla sina externa finansiella skyldigheter på ett tillfredsställande sätt, vilket även gällde dess skyldigheter gentemot gemenskapen. För att stödja landets anpassning och reformansträngningar och underlätta en lösning av detta skuldproblem antog rådet i november 1997 kommissionens förslag om att ge Armenien och Georgien exceptionellt finansiellt stöd och en principöverenskommelse ingicks om att tillhandahålla lån på upp till 170 miljoner euro och bidrag på upp till 95 miljoner euro.

Sedan Armenien fullständigt hade återbetalat sina utestående skulder till gemenskapen (51 miljoner euro) och det IMF-stödda programmet var tillbaka på rätt kurs betalade kommissionen i december 1998 ut den första delen av det exceptionella finansiella stödet, ett lån på 28 miljoner euro och ett bidrag på 8 miljoner euro. Den andra delen (4 miljoner euro i bidrag) utbetalades i december 1999, strax efter att den tredje halvtidsöversynen inom ramen för IMF:s ESAF gett ett positivt resultat och sedan Armenien amorterat 5 miljoner euro av det lån på 28 miljoner euro som beviljades 1998.

I juli 1999 uppnåddes en principöverenskommelse mellan de armeniska myndigheterna och kommissionens tjänstegrenar om de strukturmässiga villkor som den till 2000 inplanerade tredje delutbetalningen av stödet skulle vara förenade med. De armeniska myndigheterna har emellertid inte ratificerat överenskommelsen. Dessutom fanns inga klara utsikter för att landet skulle nå en överenskommelse med IMF om ett nytt treårsprogram före utgången av 2000, eftersom utvecklingen för de offentliga finanserna var nedslående, samtidigt som strukturreformerna gått långsammare under 1999 och 2000. Vid kommissionens besök i Jerevan i juni 2000 ansåg man därför inte att förutsättningar förelåg för att medge att någon del av bidraget betalades ut under 2000.

V. BOSNIEN-HERCEGOVINA

1. Sammanfattning

Bosnien-Hercegovina har inom ramen för nu gällande IMF-stödda standby-avtal gjort betydande framsteg mot makroekonomisk stabilitet. Detta tack vare att man strikt respekterat reglerna för sedelfondssystemet och genom en försiktig finanspolitik. Den 22 december 2000 avslutade IMF de fjärde och femte översynerna inom ramen för standby-avtalet. Efter detta, och mot bakgrund av tillfredsställande framsteg i fråga om de strukturella villkor som är knutna till gemenskapens makroekonomiska stöd, betalade kommissionen i slutet av 2000 ut den andra delen på 20 miljoner euro. På strukturreformområdet har man gjort betydande framsteg med att privatisera mindre företag, reformera betalningssystemet, reformera tullförvaltningen och nyligen även med att reformera banksektorn. Myndigheterna måste dock, för att stimulera den privata sektorns utveckling och utländska investeringar, gå vidare med att privatisera större företag, inrätta tydliga och enhetliga investeringsbestämmelser och mer allmänt få till stånd ett bättre samarbete mellan entiteterna för att upprätta ett enda ekonomiskt område.

// Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

1. // (1) Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats, med undantag för ett fåtal utvalda offentliga tjänster.

1. // (2) Avreglering av handeln

De båda entiteternas handelspreferensavtal med Kroatien och Federala republiken Jugoslavien avskaffades i praktiken i maj 1999. En enhetlig tullkodex finns sedan januari 1999 med ett gemensamt tullsystem med fyra produktkategorier som varierar mellan 0-15 %. Bosnien-Hercegovina är ännu inte medlem av WTO.

1. // (3) Växelkurssystem

Den gemensamma valutan (KM) är sedan juni 1998 låst till den tyska marken enligt förhållandet 1:1 inom ramen för sedelfondssystemet.

1. // (4) Utländska direktinvesteringar

Mycket ogynnsamma förutsättningar på grund av upplevt hög risk och oklar politik. Federationen har fortfarande inte helt införlivat den statliga lagstiftningen om utländska direktinvesteringar.

1. // (5) Penningpolitik

Bosnien-Hercegovinas centralbank ansvarar för att driva sedelfondssystemet. Centralbanken och andra banker är förbjudna att låna ut pengar till regeringen.

1. // (6) Den offentliga sektorns finanser

Det offentliga underskottet blev större än väntat på grund av stigande löne- och pensionskostnader i förening med ett intäktsbortfall. Ytterligare reformer krävs för att stärka skatteuppbörden och skapa fungerande sociala skyddssystem.

1. // (7) Privatisering och företagsomstrukturering

Medan privatiseringen av mindre företag gått framåt under senare tid i båda entiteterna, har processen för att privatisera större företag gått långsamt. Den väntas få ny fart tack vare tekniskt bistånd till upphandlingsförfaranden utifrån.

1. // (8) Reformering av den finansiella sektorn

Regelverket för reformering av banksektorn är på plats i båda entiteterna, men privatiserings- eller likvideringsprocessen beträffande de statliga bankerna har försenats och väntas inte vara genomförd före mitten av 2001. Reformeringen av betalningssystemet är väl framskriden, med formell stängning av betalningsbyråerna, överföring av deras funktioner till privata och offentliga aktörer och upprättande av ett centralt clearingorgan.

1. //

2. Makroekonomisk utveckling

BNP-tillväxten för 1999, vilken påverkades negativt av krisen i Kosovo, beräknas ha uppgått till 9 %. Myndigheterna ursprungliga prognos för BNP-tillväxten för 2000 låg på mellan 12 och 15 %. Den beräknade tillväxten har emellertid reviderats ned till 10 %, på grund av de negativa följderna av en av de värsta torkorna Bosnien-Hercegovina upplevt under senare år. Den snabba ekonomiska tillväxten har haft begränsad effekt på arbetslösheten. Enligt officiella uppskattningar saknade 40 % av arbetskraften sysselsättning vid utgången av 1999.

Att sedelfondssystemets regler följts har bidragit till att dämpa inflationstrycket. Den årliga inflationen mätt i Konvertible Marka (KM), den valuta som sedan mitten av 1998 ges ut av sedelfonden, väntas i båda entiteterna uppgå till 3 % för år 2000. Vid utgången av 2000 förefaller man godta KM i nästan hela Bosnien-Hercegovina. Den kraftiga ökningen av centralbankens valutareserver ger belägg för detta. Vid utgången av 1999 uppgick de till 866 miljoner KM (vilket täcker omkring 2,5 månaders import), jämfört med 300 miljoner KM vid utgången av 1998. När det gäller de offentliga finanserna väntades ursprungligen det offentliga underskottet som andel av BNP (utan bidrag) uppgå till 1,6 % respektive 3,3 % för Federationen och Republika Srpska (1,1 % respektive 2,1 % med bidrag). Emellertid har större underskott än väntat till följd av ökade utgifter för löner och pensioner och intäktsbortfall tvingat båda entiteterna att vidta åtgärder för att anpassa de löpande utgifterna till tillgängliga resurser.

Bytesbalansunderskottet sjönk väsentligt under 1999 (till omkring 21 procent av BNP, jämfört med 32 % 1998), till följd av att rekonstruktionsprojekten genomfördes långsammare än planerat och en långsammare tillväxt för den inhemska efterfrågan. Detta underskott gick ner ytterligare under 2000 och förblev finansierat främst via givarstöd. Utlandsskulden ligger kvar på en hög nivå (omkring 70 % av BNP för 1999), vilket delvis är en följd aven betydande skuldbörda som ärvdes från f.d. Socialistiska federala republiken Jugoslavien. Skuldtjänsten som andel av exporten av varor och tjänster är emellertid relativt låg, vilket återspeglar att en stor del av skulden utgörs av lån på förmånliga villkor och förmånliga skuldomläggningsavtal med Londonklubben och Parisklubben.

3. Strukturreformer

Både staten och entiteterna har nått framsteg i fråga om förvaltningen av offentliga utgifter och reformer. På statens nivå har ett ministerium för finansförvaltning upprättats, sedan parlamentet i september 2000 antog den lag som krävdes. I entiteterna har, sedan den rättsliga ramen antagits, en liknande process ägt rum genom att en finansförvaltningsenhet knutits till respektive finansministerium. I slutet av 1999 antogs i båda entiteterna den rättsliga ramen för att skapa ett Högsta revisionsverk. Villkoret att militärutgifterna inte får öka i reala termer i entiteternas budgetar för 2000 respekterades (i de godkända budgetarna, hösten 1999). Beträffande pensionsreformer överlämnades lagförslaget om att slå samman de två pensionsfonderna till federationens parlament den 26 augusti 1999 men har ännu inte antagits till följd av starkt politiskt motstånd.

När det gäller tull- och skattereformer har påtagliga framsteg gjorts, särskilt tack vare bättre samarbete mellan entiteterna. I synnerhet har de båda entiteterna, när det gäller tullreformer, tillsammans haft ett nära samarbete med det EU-finansierade kontoret för bistånd på tull- och skatteområdet (CAFAO). Sammanslagningen av delarna för skattekontroll och uppbörd inom federationens finanspolis med federationens skatteförvaltning är långt framskriden. Skatteförvaltningen är nu direkt underställd federationens finansministerium. När det gäller kontroll av storhandlare jämte utrednings- och undersökningsenheter, finns de rättsliga ramarna på plats och håller på att genomföras (lagen om federationens skatteförvaltning trädde i kraft den 31 augusti 2000). Tullföreskrifter, inklusive förordningar om tullens befogenheter, påföljder och överträdelser, har nyligen godkänts (i Republika Srpska i april 2000 och i federationen i början av september) och personal håller nu på att utbildas i att tillämpa denna lagstiftning. Vissa framsteg har gjorts i fråga om att undanröja parallella strukturer i federationen, men situationen är ännu inte tillfredsställande. Det brister dock fortfarande i samordning, särskilt i städerna Mostar och Travnik, och de två dominerande etniska grupperna förefaller fortsätta att arbeta var för sig, trots att de nu rent fysiskt delar samma lokaler. Punkt- och omsättningsskattesatserna har gradvis harmoniserats. Den 4 juli 2000 nåddes, efter rekommendationer från IMF och Världsbanken, en överenskommelse mellan entiteterna om hur man ska gå vidare med reformeringen av punkt- och omsättningsskatter i fråga om uppbörd och intäktsfördelning.

KM godtas och används nu i stora delar av Bosnien-Hercegovina och i båda entiteterna görs huvuddelen av transaktionerna i KM. Denna utveckling är en följd av åtgärder som båda entiteterna vidtagit för att främja användningen av KM, inklusive att förbjuda transaktioner som inte omfattar kontanter i andra valutor än KM. Reformeringen av betalningssystemen fortskrider i god takt i båda entiteterna, där betalningsbyråerna (SPP, ZAP och ZPP) stängdes i slutet av 2000. Andra funktioner än betalningar, som skattekontroll och informationsinsamling, flyttades över till lämpliga institutioner och centralbanken upprättade ett centralt clearingorgan för transaktioner mellan banker.

Privatiseringen av mindre företag har under senare tid gått snabbt framåt i båda entiteterna. I Federationen, som inledde processen tidigare (i maj 1999) än Republika Srpska, förväntades myndigheterna före utgången av 2000 ha klarat av processen för 150 mindre företag och 350 företagsanläggningar. Världsbanken uppskattar att omkring 1/3 av alla mindre företag i Republika Srpska som förväntades privatiseras (totalt 169) har sålts. Efter omfattande förseningar i början som rörde registrerings- och fördelningsprocessen, inleddes den 16 oktober systemet med kupongprivatisering i Republika Srpska. Världsbanken ansåg att entiteternas privatiseringsbyråer (inklusive den i kantonen Mostar i federationen) hade tillräckligt med personal och kunde fungera redan i januari 2000. På medellång sikt ligger utmaningen i att påskynda processen med privatisering av större företag och omstrukturera viktiga offentliga försörjningsföretag.

Beträffande reformeringen av banksektorn och processen med att privatisera statligt ägda banker, har öppna balansräkningar lagts fram för respektive entiteters bankbyråer och soliditeten prövas nu innan bankerna kan bjudas ut till försäljning. I federationen förväntas inom kort tre statliga banker bjudas ut till försäljning (Union Banka, Centrala vinstbanken och Federationens investeringsbank). I Republika Srpska, som kom i gång långt senare, har processen under senare tid gått framåt. Av 11 statliga banker har 10 fått sina öppna balansräkningar godkända och privatiseringsplaner håller på att utarbetas. I Republika Srpska antogs en lag om affärsbanker i juli 1999. En lag om insättningsgaranti antogs i federationen redan i augusti 2000, men har ännu inte antagits i Republika Srpska.

4. Genomförande av gemenskapens makroekonomiska stöd

Rådet antog den 10 maj 1999 ett beslut om exceptionellt makroekonomiskt stöd till Bosnien-Hercegovina. Stödet uppgår till högst 60 miljoner euro, med en bidragsdel på högst 40 miljoner euro och en lånedel på högst 20 miljoner euro. Sedan den första översynen inom ramen för IMF-programmet genomförts och Bosnien-Hercegovina fullständigt återbetalat sina utestående förfallna skulder till gemenskapen och EIB, betalade kommissionen i december 1999 ut en första del om 25 miljoner euro, vilken omfattade en bidragsdel på 15 miljoner euro och en lånedel på 10 miljoner euro. Sedan man gjort tillfredsställande framsteg inom ramen för IMF-programmet, inklusive slutfört de fjärde och femte översynerna och på ett tillfredsställande sätt uppfyllt de särskilda villkor som är knutna till gemenskapsstödet i fråga om strukturreformer, betalades den andra delen, på 20 miljoner euro, ut i slutet av 2000. 2 miljoner euro av bidragsdelen på 10 miljoner euro tillhandahölls, med beaktande av dess finansieringsbehov, den statliga budgeten, medan resten tillhandahölls entiteternas budgetar. Utbetalningen av den tredje delen, ett bidrag på 15 miljoner euro, har knutits till en rad kriterier rörande strukturreformer och till fortsatta framsteg inom ramen för IMF-programmet.

I maj 1998 godkände IMF ett standby-avtal (81 miljoner USD). I juni 1999 beslöt IMF att öka sitt bistånd med 23 miljoner USD på grund av Kosovo-krisens negativa effekter. Efter vissa förseningar av det politiska genomförandet, slutfördes de fjärde och femte IMF-översynerna den 22 december 2000, vilket gjorde 21 miljoner USD tillgängliga, och programmet förlängdes till maj 2001. Världsbanken driver för närvarande två policy-baserade program till stöd för omstruktureringen av de offentliga finanserna (PFSAC II) och privatiseringar inom företags- och banksektorn (EBPAC), vilka uppgår till 72 respektive 50 miljoner USD.

Från 2001 kan Bosnien-Hercegovina inte längre komma i fråga för stödprogrammet Obnova. Landet kan nu i stället komma i fråga för Cards (Community Assistance for Reconstruction, Development and Stabilisation), som är det nya gemenskapsinstrumentet för västra Balkan.

VI. BULGARIEN

1. Sammanfattning

I Bulgarien höll den ekonomiska stabiliteten i sig under 2000. De ekonomiska reformerna fortsatte och sedelfondssystemet upprätthölls.

Den makroekonomiska stabiliteten och strukturreformerna bidrog till en betydande ekonomisk tillväxt, som för 2000 förväntas uppgå till närmare 5 procent.

Den bulgariska regeringen fortsätter sina strukturreformer, såväl i fråga om privatiseringar som reformering av regelverk och förvaltning. Trots dessa långtgående förbättringar avseende strukturreformerna kan Bulgarien inte anses som en marknadsekonomi som på medellång sikt skulle kunna klara av EU:s konkurrenstryck och marknadskrafter.

Bulgarien behövde fortsatt makroekonomiskt stöd. Rådet beslutade den 8 november 1999 om ett lån till Bulgarien på 100 miljoner euro - det fjärde i sitt slag. En första del på 40 miljoner euro betalades ut i december 1999 och en andra del på 60 miljoner euro i september 2000.

Från och med 2000 kommer EU:s stöd att öka, allt eftersom föranslutningsinstrumenten Ispa och Sapard kommer på plats. Det sammanlagda stödet i form av bidrag förväntas under perioden 2000-2006 uppgå till 256 miljoner euro per år. // Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

Andelen kontrollerade priser i konsumentprisindex var närmare 20 % under 2000. Priserna på energiprodukter, särskilt uppvärmning, håller gradvis på att avregleras.

// 2. Avreglering av handeln

Handeln är till stor del avreglerad.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (lev) låst till euron sedan januari 1999 i ett sedelfondssystem. 1 lev motsvarar 1 DEM.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Utländska investerare får fritt ta hem vinster och intäkter.

// 5. Penningpolitik

Centralbanken sköter sedelfonden, som förblivit trovärdig och stöds av omfattande reserver.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

För 2000 (och 2001) planerades ett underskott på 1,5 procent, vilket är ett stort steg framåt jämfört med 1999. Detta mål skulle sannolikt vara enkelt att uppnå.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

En första våg av privatiseringar har genomförts (något mindre än två tredjedelar av statens tillgångar). En andra våg, som rör de offentliga försörjningsföretagen och annan infrastruktur, har inletts.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Banksektorns finansiella situation har förbättrats väsentligt sedan krisen 1996. De största problemen är tvekan att låna ut till en privat sektor som fortfarande är svag och förseningar i privatiseringsprocessen.

Den treåriga utvidgade faciliteten för Bulgarien godkändes i september 1998 för ett samlat belopp på motsvarande 627,62 miljoner SDR (omkring 814 miljoner USD). I september 2000 slutfördes den fjärde översynen inom ramen för denna facilitet, vilket gjorde att 52,3 miljoner SDR (omkring 68 miljoner USD) kunde frigöras av IMF. Därmed uppgår de samlade utbetalningarna inom ramen för programmet till 470,2 miljoner SDR (omkring 610 miljoner USD).

Världsbanken godkände likaså i september 2000 ett lån på 30 miljoner euro (14,39 miljoner USD) till Bulgarien för att bistå med genomförandet av ett projekt för att modernisera utbildningssystemet.

2. Makroekonomisk utveckling

Tillväxten i Bulgarien drevs på av en gynnsam extern och intern ekonomisk utveckling, vilket ledde till ett bättre utfall än planerat för de offentliga finanserna. Den reala BNP-tillväxten väntas ligga på närmare 5 % år 2000. Exporten ökade snabbare än importen, vilket bör bidra till att minska underskottet i handelsbalansen.

BNP växte realt med 5,2 % under första halvåret 2000 jämfört med samma period 1999. Tillväxttakten steg under andra kvartalet 2000 och uppgick till 5,5 %, jämfört med 4,8 % under första kvartalet. Det var främst exporten och investeringarna som låg bakom denna utveckling. Investeringarna i fasta tillgångar steg under andra kvartalet 2000 med 12 % realt sett på årsbasis, vilket skall jämföras med 18 % för kvartalet innan. Industriproduktionen ökade stadigt och i september var den 10,4 % högre än under samma månad 1999.

Underskottet i handelsbalansen ökade något under de första åtta månaderna 2000 jämfört med samma period året innan. Exportens värde i dollar ökade med närmare 23 %, medan importen var omkring 19 % högre än under de första åtta månaderna 1999. Närmare hälften av det ökade importvärdet berodde på högre energipriser. Även om Bulgarien är nettoimportör av olja är man också en stor exportör av oljeprodukter. Värdet på denna export tredubblades under andra kvartalet 2000 jämfört med samma period 1999. Den ovanligt goda turistsäsongen var ännu en positiv faktor. Allt detta har resulterat i att bytesbalansunderskottet minskat från 434 miljoner USD under de första åtta månaderna 1999, till 361 miljoner USD de första åtta månaderna 2000. Under samma period steg underskottet i handelsbalansen från 682 miljoner USD till 727 miljoner USD.

Under de åtta första månaderna år 2000 uppgick de utländska direktinvesteringarna i Bulgarien till 366 miljoner USD, vilket mer än väl täckte bytesbalansunderskottet för samma period. Investeringarna i banksektorn, inklusive försäljningen av United Bulgarian Bank, svarade för sammanlagt 126 miljoner USD. Sedan det första försöket att privatisera det statliga tobaksbolaget tilldrog sig endast begränsat intresse, beslutade regeringen att på nytt försöka sälja Bulgartabac. Även privatiseringen av telekommunikationsmonopolet BTC har präglats av förseningar.

Konsumentprisinflationen, som 1999 i genomsnitt låg på 0,4 %, steg gradvis till 12 % på årsbasis i oktober 2000. Högre bränslepriser bidrog till den stegrade inflationen, medan prisökningarna på livsmedel dämpades något jämfört med ökningarna i augusti. Konsumentprisindex steg med betydligt mer än målet på 8-9 % för helåret 2000. Den viktigaste styrräntan i Bulgarien höjdes i flera omgångar och i slutet av oktober uppgick den genomsnittliga årliga avkastningen på tremånaders statsskuldväxlar till 4,5 %.

Arbetslösheten kröp ner från sin högsta nivå på 19 % i april till 17,8 % i september. Detta återspeglade dels den säsongsmässigt höga sysselsättningen inom jordbruket och turistnäringen, dels att nya arbetstillfällen skapats inom tjänstesektorn. Antalet registrerade arbetslösa sjönk till strax under 680 000, men enligt fackföreningarna uppgår det verkliga antalet till över en miljon. Man uppskattar dessutom att 1,2 miljoner personer, av en yrkesverksam befolkning på 4,7 miljoner, är sysselsatta inom den grå ekonomin. Åtgärder håller på att vidtas för att stimulera den grå sektorn att integreras i den officiella ekonomin.

3. Strukturreformer

Omstruktureringen av ekonomin fortskred enligt den plan som fastställdes i det ekonomiska programmet på medellång sikt. Enligt de första resultaten från övervakningsprogrammet, som följer 154 företag, var eftersläpningen med betalning av skatter och sociala avgifter omfattande och i tilltagande vid ett begränsat antal av de företag som övervakas. Man har enats om en handlingsplan för fjärrvärmebolagen som omfattar nedläggning av företag som inte är bärkraftiga på sikt och ökade subventioner för att omstrukturera dem som antas ha en framtid.

Privatiseringsprocessen gick in i ett andra skede. Det första skedet fokuserade på företag och inbegrep omkring 63 % av all statligt ägd egendom. Det andra skedet gäller främst offentliga försörjningsföretag och infrastruktur. Utfallet från övervakningen av de 154 företagen med problem visade att förlusterna fortfarande var betydande, vilket understryker det brådskande behovet av ytterligare omstruktureringar. Privatiseringen av banksektorn fortskred och väntades leda till en betydande och mycket välbehövlig förbättring i den finansiella förmedlingen. Omfattande reformer av sjukförsäkrings-, socialförsäkrings- och pensionssystemen fortsatte, vilket gav ytterligare stöd för en marknadsorientering av ekonomin.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Den fjärde makroekonomiska stödtransaktionen ägde rum under 1999-2000 [3]. Kosovokonfliktens effekter på bytesbalansen ledde till ett ökat finansieringsbehov och i juli 1999 föreslog kommissionen ett lån på 100 miljoner euro i makroekonomiskt stöd. Rådet antog förslaget den 8 november 1999 (beslut 1999/731/EG). Kommissionen avslutade snart därefter förhandlingarna om villkoren i samband med lånet, som består av två delutbetalningar. Villkoret för den första utbetalningen var att den andra översynen av IMF:s medelfristiga program gav ett positivt resultat. Detta bekräftades i slutet av november, vilket gjorde det möjligt att i december 1999 göra den första utbetalningen om 40 miljoner euro. Förutsättningen för den andra delutbetalningen var att Bulgarien tillfredsställande genomförde ett antal strukturreformåtgärder. Villkoren överensstämde med villkoren för det medelfristiga programmet (IMF) och Världsbankens strukturanpassningslån (FESAL). De framhöll emellertid reformer som var av särskilt stor betydelse för anslutningsprocessen, särskilt i fråga om omstrukturering av statligt ägda företag, öppenhet avseende statligt stöd och miljölagstiftning. Mot bakgrund av framstegen i fråga om dessa reformer utbetalades den andra delen i september 2000.

[3] Tidigare makroekonomiska lån godkändes av rådet vid följande tillfällen: juni 1991 (290 miljoner euro, utbetalat i augusti 1991 och mars 1992), oktober 1992 (110 miljoner euro, utbetalat i december 1994 och augusti 1996) samt juli 1997 (250 miljoner euro, utbetalat i februari 1998 och december 1998).

VII. F.D. JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN

1. Sammanfattning

Under tiden efter grundandet 1992 av f.d. jugoslaviska republiken Makedonien drabbades landet av en betydande BNP-nedgång. Därefter följde flera år av positiv men låg BNP-tillväxt. BNP låg därmed år 2000 på en nivå som fortfarande var väsentligt lägre än den som registrerats för 1992.

För första gången sedan självständigheten var tillväxten för 2000 relativt stark, med en real BNP som växte med omkring 6 %. I motsats till i slutet av 1999, då tillväxten främst underblåstes av en boom efter konflikten i Kosovo, drevs tillväxten under 2000 uteslutande på av en uppgång för den inhemska efterfrågan, såväl privat konsumtion som investeringar. Det internationella stödet till Federala republiken Jugoslavien/Kosovo skapade en viktig exportmarknad för en rad varor och tjänster och den betydande närvaron av biståndspersonal, militär och annan personal i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien spädde på den inhemska efterfrågan. Återupprättade internationella handelsvägar och högre inhemsk efterfrågan betydde kraftig importökning och bytesbalansunderskottet växte.

Förhandlingarna med IMF om ett nytt program som kunde erhålla PRGF/EFF-stöd slutfördes slutligen under hösten 2000 och IMF:s styrelse godkände i november det treåriga programmet, medan Världsbanken i december godkände ett andra FESAL-lån. Regeringen har inom ramen för detta åtagit sig att genomföra ett ambitiöst ekonomiskt reformprogram.

Genom att ett nytt ekonomiskt program fastställts och förhandlingarna med IMF och Världsbanken samt samförståndsöverenskommelsen som fastställer villkoren för gemenskapens makroekonomiska stöd framgångsrikt hade slutförts kunde kommissionen börja genomföra stödet på upp till 80 miljoner euro som rådet fattade beslut om i november 1999. // Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

Avregleringen av priser är i stort sett genomförd. Prisregleringar kvarstår för ytterst få varor, bland annat olja och oljeprodukter.

// 2. Avreglering av handeln

Några få tullar och icke-tariffära handelshinder kvarstår. Det nyligen slutförda stabiliserings- och associeringsavtalet kommer att innebära att varor från EU lättare får tillträde till marknaden och att tullavgifterna gradvis sänks för de viktigaste varorna.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (denar) är sedan början av 1994 i realiteten kopplad till euron. Sedan devalveringen i juli 1997 ligger växelkursen på omkring 60,5 denarer per euro.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Investeringsklimatet har förbättrats. Emellertid krävs fortfarande regeringens godkännande för vissa typer av utländska direktinvesteringar, och avsaknaden av en väl fungerande fastighetsmarknad hindrar också inflödet av utländska direktinvesteringar. Inflödet av utländska direktinvesteringar har under senare år fluktuerat starkt och bestod till stor del av ett fåtal stora transaktioner.

// 5. Penningpolitik

Penningpolitiken är i huvudsak baserad på bindningen av valutan.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

Under 2000 noterades mycket omfattande intäkter, delvis på grund av att mervärdesskatt infördes i april och tack vare en allmänt starkare ekonomisk aktivitet. Viss bristande kontroll över löneutvecklingen i början av året urholkade delvis dessa förbättringar i budgeten. Man uppskattar att överskottet blir 2,2 % av BNP.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringsprogrammet inleddes 1993. Nära 1 200 av 1 216 företag har privatiserats, även om få har omstrukturerats. 40 större företag som går med förlust måste säljas eller läggas ner före utgången av 2001. För närvarande har man tagit hand om 9 företag och privatiseringsprocessen tycks åter ha fått upp farten.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Tudelat banksystem. Det finns 20 banker, en utländsk bankfilial och 19 sparbanker. Sektorn domineras av Stopanska Banka, som sanerats och nu håller på att säljas till National Bank of Greece. Centralbanken står för tillsynen över bankerna.

Utbetalningen av den första delen av stödet, som bestod av 20 miljoner euro i bidrag och 10 miljoner euro i lån, kunde äga rum i december 2000 och januari 2001.

2. Makroekonomisk utveckling

Från och med mitten av 1999 utlöste utvecklingen efter konflikten i Kosovo en stark tillväxt i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Strax efter att krisen i Kosovo var över ökade exporten till Federala republiken Jugoslavien/Kosovo kraftigt och Skopjes läge som den viktigaste utgångspunkten för internationella insatser i Kosovo innebar även betydande tjänsteinkomster. Under hela 2000 fortsatte boomen efter konflikten, men tillväxten drevs på av inhemsk efterfrågan, främst privat konsumtion, snarare än av nettoexporten. Under 2000 steg BNP realt sett med uppskattningsvis 6 % och tillväxten underblåstes av en kraftig uppgång i den inhemska efterfrågan, som beräknas ha vuxit med närmare 8 % i reala termer. Den privata konsumtionen ökade, särskilt under årets första kvartal före införandet av en mervärdesskatt den 1 april, betydligt och bruttoinvesteringarna (inklusive lageruppbyggnad) beräknas ha vuxit med nästan 30 %, efter en markant nedgång under 1999. Med en inhemsk efterfrågan som växte med omkring 8 % och en real BNP-tillväxt på 6 %, var det uteslutande den inhemska efterfrågan som låg bakom den ekonomiska tillväxten.

Importen ökade snabbare än exporten, vilket innebar att utrikeshandeln dämpade tillväxten. Bytesbalansunderskottet blev betydligt större än under 1999 och steg under 2000 till omkring 6,5 % av BNP, mot 4,0 % av BNP för 1999. Det gick därmed tillbaka till de nivåer som hade registrerats under de flesta åren efter självständigheten. Försämringen under 2000 berodde främst på en mycket stark tillväxt av varuimporten, medan tjänstebalansen förbättrades något. Den relativt stora exporten uppvägdes mer än väl av import för privat konsumtion och av maskiner osv. som krävs för investeringar.

De offentliga finanserna utvecklades särskilt starkt under 2000. Den ekonomiska återhämtningen och särskilt det oväntat goda utfallet för uppbörden av mervärdesskatt, efter att en sådan införts den 1 april, ledde till ett överskott i de offentliga finanserna på omkring 2¼ % för helåret. Sedan de statsanställdas löner hade ökat alltför snabbt i början av året införde myndigheterna direkt kontroll via premiärministerns kabinett av nyanställningar och lönenivåer vid flera underställda ministerier.

Arbetslösheten låg kvar på en hög nivå, även om den sjönk något. Enligt den arbetsmarknadsundersökning som genomfördes under våren 2000 uppgick arbetslösheten till 32,1 %, vilket är något lägre än den genomsnittliga registrerade arbetslösheten under 1999 på 32,4 %. Betydande strukturproblem på arbetsmarknaden gör att det är osannolikt att en stark ekonomisk tillväxt på egen hand väsentligt skulle kunna få ner arbetslösheten.

Inflationen låg på 6,1 % på årsbasis, vilket är något högre än under föregående år och främst beror på engångseffekten av att mervärdesskatt infördes. Myndigheterna klarade emellertid på det hela taget att hålla inflationen tillbaka när effekterna av införandet av mervärdesskatten ebbade ut under de första tre månaderna. Penningpolitiken låg fast och denarens växelkurs hölls, utan några större påfrestningar, under hela året fast gentemot euron.

3. Strukturreformer

Regeringen lade, som en del av förhandlingarna med IMF och Världsbanken om ett nytt ekonomiskt program som skulle kunna erhålla stöd från de internationella finansiella institutionerna, fram ett ambitiöst flerårigt reformprogram som omfattade de flesta områdena för ekonomiska reformer.

Beträffande reformer av de offentliga finanserna följde regeringens insatser under 2000 de riktlinjer som överenskommits med de internationella finansiella institutionerna, avseende en omdaning på medellång sikt av de offentliga finanserna. Bland dessa principer finns större budgettransparens, bättre utformad och utarbetad budget, en förskjutning av skattebördan från direkta till indirekta skatter, en reformering av den offentliga förvaltningen och en rationalisering av utgifterna, integrering av viktiga intäkter utanför budgeten i statens räkenskaper samt bättre skuldförvaltning. Ett flertal åtgärder vidtogs under året, bland annat införandet av en mervärdesskatt. Bland andra åtgärder inrättade myndigheterna en finansförvaltningsavdelning vid finansministeriet, emitterade omsättningsbara statsobligationer i utbyte mot frusen inlåning i utländsk valuta samt inrättade en skuldövervakningsenhet vid finansministeriet.

Betydande framsteg gjordes inom den finansiella sektorn. Banksektorn var redan till övervägande del privatägd och i april slutfördes privatiseringen av den största affärsbanken, Stopanska Banka. Privatiseringen gjordes genom försäljning till utländska investerare (National Bank of Greece). Denna försäljning, liksom den tidigare försäljningen av Kreditna Banka, nedläggningen av Almako Banka och tillkännagivandet av att den tredje största banken skall säljas, utgjorde ett viktigt steg för att omstrukturera sektorn. Dessa steg stärktes av att en ny banklag antogs i juni. Genom lagen stärks den rättsliga ramen för banktillsyn och centralbankens förmåga att övervaka förbättras.

Privatiseringen av större företag har under senare år varit otillfredsställande. Som en direkt följd av regeringens tidigare tvekan att genomföra den nödvändiga privatiseringen av en rad statligt ägda företag som går med förlust, ansågs kraven enligt den utvidgade strukturanpassningsfacilitet som antagits av IMF inte längre uppfyllda. I mitten av 2000 fick emellertid privatiseringsprocessen ny fart och 9 av företagen såldes (till investerare eller till anställda) eller försatts i likvidation. Privatiseringen av det mest förlusttyngda företaget, nickelsmältverket FENI, slutfördes i november. Det utgjorde den sista åtgärd myndigheterna måste genomföra innan IMF och Världsbanken kunde lämna sina godkännanden.

I november nådde regeringen och Europeiska kommissionen en överenskommelse för gemenskapens räkning om ett stabiliserings- och associeringsavtal som kommer att betyda ett närmare samarbete på de flesta områden som är av gemensamt intresse och att ett frihandelsområde gradvis inrättas. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien är det första land som ingår ett sådant avtal med gemenskapen.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Den 8 november 1999 beslöt rådet att tillhandahålla upp till 80 miljoner euro i kompletterande makroekonomiskt stöd till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Stödet består av upp till 50 miljoner euro i lån och upp till 30 miljoner euro i bidrag. Mot bakgrund av f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens bräckliga ekonomiska situation vid tiden för beslutet och särskilt med beaktande av utlandsskuldens omfattning (över 40 % av BNP och under snabb tillväxt) beslutade rådet undantagsvis att lämna en del av det makroekonomiska stödet i form av bidrag. En första stödåtgärd på 40 miljoner euro hade i form av lån betalats ut i september 1997 och februari 1998.

Enligt vad som föreskrevs i rådets beslut skulle den första delbetalningen av det makroekonomiska gemenskapsstödet, på upp till 80 miljoner euro, genomföras "på grundval av en överenskommelse mellan landet och IMF om ett makroekonomiskt program som stöds av en PRGF/EFF-facilitet". IMF-styrelsens godkännande jämte undertecknandet av en samförståndsöverenskommelse och av ett låne- och bidragsavtal utgjorde, mot bakgrund av goda framsteg i fråga om ekonomisk stabilisering och reformer, förutsättningar för den första delbetalningen av stödet. Samförståndsöverenskommelsen och låne- och bidragsavtalet ingicks i november och undertecknades därefter genom skriftväxling. Samtidigt godkände IMF-styrelsen det ekonomiska programmet och faciliteten för den övre kreditgränsen (PRGF/EFF). Således var samtliga villkor som skulle vara uppfyllda för att genomföra den första delbetalningen av det makroekonomiska gemenskapsstödet uppfyllda. Följaktligen gjordes den första delbetalningen i slutet av december 2000. Den uppgick till 30 miljoner euro, varav 20 miljoner var i form av bidrag och 10 miljoner euro i form av lån [4].

[4] Av tekniska skäl utbetalades lånedelen av den första delbetalningen den 15 januari 2001.

Vidare fortsatte gemenskapen att genomföra upp till 25 miljoner euro i exceptionellt budgetstöd för att bistå landet att klara kostnaderna i samband med inflödet av flyktingar under krisen i Kosovo.

IMF godkände i november ett treårigt EFF-lån på 31 miljoner USD och ett treårigt PRGF-lån på 13 miljoner USD [5]. IMF-faciliteten är avsedd att stödja regeringens ekonomiska program och programmet för en strategi för minskad fattigdom. I december godkände Världsbankens styrelse det andra sektorsanpassningsprogrammet för finans- och företagssektorn (FESAL II). Programmet uppgår till 50,3 miljoner USD, varav 30,3 miljoner USD utgörs av ett lån och 20 miljoner USD av krediter från Internationella utvecklingsfonden. FESAL II-faciliteten är avsedd att ge stöd åt regeringens reformprogram för finans- och företagssektorn och därmed stimulera den privata sektorns utveckling och skapandet av sysselsättning. Ett av de strategiska syftena med FESAL II är att sälja större företag till strategiska utländska investerare.

[5] PRGF-lånet godkändes i princip den 29 november och erhöll slutligt godkännande den 15 december.

Från 2001 kan f.d. jugoslaviska republiken Makedonien inte längre komma i fråga för stödprogrammet genom Phare. Landet kan nu i stället komma i fråga för Cards (Community Assistance for Reconstruction, Development and Stabilisation), som är det nya gemenskapsinstrumentet för västra Balkan.

VIII. GEORGIEN

1. Sammanfattning

Till följd av en svår torka som orsakade en betydande nedgång i jordbruksproduktionen, förväntas ekonomin endast ha växt med 1,2 % under 2000. Med tanke på Georgiens stora utlandsskuld och landets begränsade förmåga att betala räntor och amorteringar på denna skuld, väntar man sig att betydande interna och externa underskott kommer att finnas kvar under de närmaste åren. Beträffande strukturreformer vidtogs ett antal viktiga åtgärder för att förbättra skatteuppbörden och stärka den offentliga förvaltningen. Reformeringen av rättsväsendet har inletts. Ett antal större företag har privatiserats, även om mer måste göras på detta område. Georgien har även gjort betydande framsteg när det gäller att reformera energisektorn.

IMF-styrelsen slutförde i juli 1999 med positivt utfall halvtidsöversynen inom ramen för det årliga ESAF-avtalet. Sedan dess har återkommande fall av lägre intäkter än planerat samt olämpliga utgiftsprioriteringar lett till att man kommit än mer efter med utgifter. Efter att under flera månader ha uppnått tillfredsställande resultat i fråga om offentliga intäkter fattade dock IMF ett positivt beslut den 12 januari 2001 om ett nytt treårsprogram (facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt, PRGF).

Bristen på klara utsikter för Georgien att nå en ny överenskommelse med IMF före utgången av 2000, vilket främst beror på de nedslående resultaten när det gäller de offentliga finanserna, fick kommissionen att skjuta upp den tredje bidragsdelen av det stöd som ursprungligen planerats för 2000.

// Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats.

// 2. Avreglering av handeln

Liberal utrikeshandelspolitik. De flesta import- och exportrestriktioner har avskaffats. Georgien blev under 1999 medlem av WTO.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (lari) omfattas inte av några valutarestriktioner. Auktioner på Tbilisi Interbank Currency Exchange.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Lagstiftningen på det hela taget adekvat. Fri hemtagning av kapital och vinster och inga begränsningar för innehav av bankkonton i utländsk valuta. Utländska investerare tillåts inte äga jordbruksmark, endast arrendera. Gradvis privatisering (tilldelning av äganderätt och registrering) av mark i städer och för industriellt bruk.

// 5. Penningpolitik

Centralbanken är helt oberoende. Den försiktiga penningpolitiken bidrog under 2000 till låg inflation och en stabil växelkurs.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

Bättre skatteuppbörd. De offentliga intäkterna (inklusive bidrag) uppskattas till cirka 15 % av BNP och nettoutlåningen till cirka 19,5 % av BNP. Den nyligen utnämnda kommissionen för korruptionsbekämpning har föreslagit en rad reformer för att öka öppenheten och förbättra ledningen.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Inom energisektorn har privatiseringsarbetet gått framåt och offentliga företag har bjudits ut till försäljning i västra och östra Georgien. Men den svaga elsektorn är fortfarande ett viktigt hinder för ekonomisk tillväxt. Privatiseringen av telekommunikationssektorn går vidare: anbudsinfordringar för de två statligt ägda företagen sändes till 150 strategiska investerare.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

32 affärsbanker. Fram till mitten av januari 2001 hade bara hälften av bankerna lyckats uppfylla de nya kapitaltäckningskraven (5 miljoner lari). Banksektorn föreföll allt mer bräcklig, med låga CAMEL-värden (Capital, Asset quality, Management, Earnings and Liquidity - kapital, tillgångarnas kvalitet, ledning, resultat och likviditet) för 21 banker, samtidigt som allmänhetens förtroende förblev lågt.

2. Makroekonomisk utveckling [6]

[6] Myndigheterna har nyligen genomfört en översyn av nominella BNP-data. De nya uppskattningarna av nominell BNP är omkring 34 % lägre än tidigare publicerade data, främst på grund av en revidering av uppskattningarna för informell verksamhet.

Georgiens makroekonomiska situation förvärrades under 2000, med en BNP som under årets första tre kvartal minskade med 0,2 % på årsbasis. Detta var en följd av en svår torka som orsakade en betydande nedgång i jordbruksproduktionen. Industriproduktionen, handeln och aktiviteten inom transport-, kommunikations- och tjänstesektorn ökade emellertid. Till följd av detta uppskattar man nu att ekonomin växte med 1,2 % under 2000.

Under de första åtta månaderna av 2000 låg åter de statliga budgetintäkterna lägre än målet, främst till följd av en svag förvaltning, korruption och svårigheter med uppbörden, främst tullavgifter, i ett delat land med en betydande svart ekonomi. Inflationen vid årets slut väntades bli lägre än 1999, då den uppgick till blott 7 %. Valutan (lari) hade under 2000 en stabil växelkurs på omkring 2 lari/USD.

Georgiens bytesbalansunderskott förväntades under 2000 ligga kvar på den mycket höga nivån 14 % av BNP. Man väntade sig att utrikeshandeln skulle drabbas av den svåra torkan och den därmed lägre jordbruksproduktionen.

Valutareserven var fortfarande liten och motsvarade endast omkring 1,1 månads import. Vid utgången av 2000 uppgick utlandsskulden till omkring 1,8 miljarder USD, eller omkring 59 % av BNP (48 % av BNP för 1998). Landet träffade under 2000 nya omläggningsavtal med större långivare, vilket kommer att göra skuldtjänstbördan lättare att klara under den närmaste framtiden.

3. Strukturreformer

För att ta itu med korruptionen, som utgör ett av de främsta hindren för reformer, utarbetade den nyligen utnämnda kommissionen för korruptionsbekämpning en rapport med förslag på en lång rad reformer för att öka öppenheten och förbättra ledningen. Georgiens skattesystem reformerades genom ett USAID-program. Kraftfulla åtgärder vidtogs, som att avskeda avdelningschefer som inte uppnått målen och att inrätta en "finansiell legion" för att trygga skatteuppbörden. Man övervägde en särskild enhet för uppbörd av olje- och tobaksskatter. Reformprocessen på tullavdelningen befann sig fortfarande i ett inledningsskede. En viktig faktor bakom de ständigt höga utestående skattefordringarna var myndigheternas ovilja att driva in obetalda skatter från statliga företag. Ändå begärde skatteavdelningen kvarstad av bankkonton för 1 399 företag som hade obetalda skatteskulder på 71,5 miljoner USD och domstolsbeslut fattades avseende hälften av dem. På grund av bristande flexibilitet i rättssystemets administration uppstod dock förseningar med att få in pengarna i budgeten. Även om 204 konkursärenden hade lagts fram i domstol, hade hittills bara fem företag förklarats i konkurs, men från dessa fem hade 13 miljoner USD dragits in till statskassan. Man övervägde att skapa ett oberoende organ, kallat "Konkursbyrån", för att göra konkurslagen effektivare. En reform av rättsväsendet pågick: domarna måste klara ett prov för att få behålla sin ställning.

Det uppskattas att 1 292 medelstora och större företag privatiserats, vilket motsvarar 80 %, varvid de sålts främst till personer inom företagen. Få av dessa företag hade dock därefter omstrukturerats. Resterande 20 % motsvarade en betydande del av det samlade tillgångsvärdet. De bestod av de största strategiska företagen, inklusive sådana med anknytning till infrastruktur.

Under 2000 fördes omkring 13 miljoner USD i privatiseringsintäkter över till statskassan. Georgiska flygbolaget, Kaspi cement och Chiaturmanganese privatiserades, liksom skeppsvarv och flygplansreparationsföretag. Dokument rörande tillståndsgivning och avgiftspolicy inom telekommunikationssektorn överlämnades till parlamentet och 150 utländska företag inbjöds att inkomma med anbud på de två statligt ägda telekommunikationsbolagen. Georgien har överlag gjort betydande framsteg när det gäller att reformera energisektorn. Elproduktions- och eldistributionsföretag bjöds i östra och västra Georgien ut för privatisering, samtidigt som privatiseringsprocessen inom gassektorn gick framåt. Det är till och med ett av de få länder i f.d. Sovjetunionen som sålt eldistributionsbolag till strategiska investerare.

Avsaknaden av en kapitalmarknad lade hinder i vägen för en förbättrad företagsstyrning, som skulle ha kunnat bli följden av lämpliga regler för offentliggörande av information, handel och notering av värdepapper. Banksystemet föreföll allt mer bräckligt och allmänhetens förtroende förblev lågt, trots att Georgiens centralbank genomförde relevant banklagstiftning och tillsynsinsatser.

Tilldelning av äganderätt och registrering av mark för industriellt bruk och i städer var betydelsefullt, särskilt för små och medelstora företag, då räntorna var höga och bankerna försiktiga och krävde säkerheter. Vid utgången av 1999 hade över 3 200 privata företag registrerat sina markinnehav hos det statliga verkets för fysisk planering regionala och kommunala registreringskontor. Förnyade ansträngningar gjordes på detta område under 2000.

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

Av de 1 250 miljoner euro i handelskrediter som gemenskapen 1992 gjorde tillgängliga för de nya oberoende staterna tilldelades Georgien ungefär 113 miljoner euro i form av lån. På grund av de svåra politiska, ekonomiska och finansiella omständigheterna kunde Georgien inte uppfylla sina externa finansiella skyldigheter på ett tillfredsställande sätt, vilket även gällde skyldigheterna gentemot gemenskapen. För att stödja landets reformansträngningar och underlätta en lösning av detta skuldproblem antog rådet i november 1997 kommissionens förslag om att ge Armenien och Georgien exceptionellt ekonomiskt stöd och en principöverenskommelse ingicks om att ge lån på upp till 170 miljoner euro och bidrag på upp till 95 miljoner euro.

I juli 1998, då Georgien helt hade reglerat sina försenade återbetalningar till gemenskapen (131 miljoner euro) och villkoren i IMF-programmet var uppfyllda igen, betalade kommissionen ut den första delen av det exceptionella finansiella stödet (110 miljoner euro i lån och 10 miljoner euro i bidrag). Den andra delbetalningen (9 miljoner euro i bidrag) av detta stöd betalades ut i september 1999, strax efter att Georgien amorterat 10 miljoner euro av det lån på 110 miljoner euro som beviljades 1998.

Bristen på klara utsikter för Georgien att nå en ny överenskommelse med IMF före utgången av 2000, vilket främst beror på de nedslående resultaten när det gäller de offentliga finanserna, fick kommissionen att skjuta upp den tredje bidragsdelen av det stöd som ursprungligen planerats för 2000.

IX. KOSOVO

1. Sammanfattning

Redan före krisen våren 1999 hade Kosovos ekonomi drabbats av den internationella isoleringen av Federala republiken Jugoslavien, den långsamma takten för de ekonomiska reformerna och den totala bristen på investeringar under närmare tio år. Till följd av konflikten skadades bostäder och offentliga anläggningar, jordbruks- och industriproduktionen stannade upp och även de mest grundläggande betalningsfunktioner som utfördes av den officiella finansiella sektorn upphörde att fungera.

Det internationella samfundet, och i synnerhet EU, har sedan konflikten upphörde i juni 1999 gett omfattande finansiellt stöd till återuppbyggnad och utveckling av provinsen. På grundval av säkerhetsrådets resolution 1244 (1999) upprättades FN:s övergångsförvaltning i Kosovo (UNMIK) och denna har på olika områden nått betydande resultat. På det ekonomiska området har UNMIK, och särskilt dess EU-ledda fjärde pelare med ansvar för ekonomisk återuppbyggnad och utveckling, gjort framsteg i sitt arbete att bygga upp en solid institutionell och ekonomisk ram, inbegripet en legalisering av tyska mark och en konsoliderad budget för Kosovo. Framsteg har gjorts på viktiga ekonomiska områden, som att främja återuppbyggnadsprocessen, den privata sektorns utveckling, banker och betalningar samt att utveckla intäktsbasen och följa en sund finanspolitisk strategi.

Till följd av detta kan förnyad ekonomisk aktivitet skönjas och den har fått avsevärd fart efter konflikten, även om den främst är begränsad till handel, vissa tjänster och grundläggande återuppbyggnad. Den politiska situationen är fortfarande svår internt och externt och präglas av fortsatta etniska och sociala spänningar. // Ekonomiska reformer - sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

Priserna är avreglerade, med undantag för vissa offentliga tjänster.

// 2. Avreglering av handeln

UNMIK ändrade i augusti 1999 Federala republiken Jugoslaviens befintliga tullagstiftning genom att införa en tulltariff på 10 %, olika punktskatter och omsättningsskatt (15 %) på importerade varor. UNMIK har bibehållit Federala republiken Jugoslaviens handelspreferensavtal med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.

// 3. Växelkurssystem

Användningen av den tyska marken och andra valutor har legaliserats, trots att den jugoslaviska dinaren fortfarande utgör lagligt betalningsmedel.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Mycket ogynnsam miljö på grund av upplevt hög risk och oklart rättsläge. UNMIK antog i slutet av 2000 en reglering beträffande utländska direktinvesteringar.

// 5. Penningpolitik

Mot bakgrund av sin status har Kosovo varken centralbank eller penningpolitik. Kosovos bank- och betalningsmyndighet (Banking and Payments Authority, BPK) sköter ett antal uppgifter som vanligtvis åläggs en centralbank.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

Att det offentliga underskottet blev lägre än väntat 2000 berodde på högre lokala intäkter än väntat. Ytterligare skatter och åtgärder för att stärka uppbörden av intäkter krävs. Det finns för närvarande inte något heltäckande socialförsäkringssystem.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringen av offentliga företag hindras av rättslig oklarhet. UNMIK började kommersialisera företag genom förvaltningskontrakt.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Regelverk och bestämmelser om tillsyn för bankverksamhet har inrättats och håller på att genomföras. Införandet av ett betalningssystem har framskridit och transaktionerna företas främst off line. Ett regelverk för försäkringsprodukter håller på att utarbetas.

I februari 2000 beslutade rådet på förslag från kommissionen att ge Kosovo exceptionellt finansiellt stöd på upp till 35 miljoner euro i form av bidrag. Utbetalningarna gjordes i form av två delar i mars och augusti 2000.

2. Makroekonomisk utveckling

Redan före krisen våren 1999 hade Kosovos ekonomi drabbats av den internationella isoleringen av Federala republiken Jugoslavien, den långsamma takten för de ekonomiska reformerna och den totala bristen på investeringar under närmare tio år. Till följd av konflikten skadades bostäder och offentliga anläggningar, jordbruks- och industriproduktionen stannade upp och även de mest grundläggande betalningsfunktioner som utfördes av den officiella finansiella sektorn upphörde att fungera. I oktober 1999 uppskattade Internationella arbetsorganisationen (ILO) att arbetslösheten var drygt 50 % och att den var särskilt hög bland de yngre vilka utgör en betydande andel av befolkningen.

Även om säker statistik saknas, finns belägg för att den ekonomiska aktiviteten återhämtade sig i avsevärd takt efter konflikten. Jordbruksproduktionen uppskattades år 2000 ligga på över 75 % av nivån före kriget och byggnadsverksamhet och vissa handelsrelaterade tjänster ökade kraftigt. Men industriproduktionen föreföll fortfarande vara mycket låg.

BNP per capita uppskattades 1995 inofficiellt ligga på omkring 500 USD. Enligt mycket försiktiga preliminära uppgifter från IMF skulle BNP per capita ligga på omkring 650-850 USD år 2000. Uppgifter från UNMIK ger vid handen att BNP per capita till och med kan vara högre än 1 000 USD. Överföringarna från utlandet fortsätter att vara en viktig inkomstkälla för hushållen.

Obekräftade uppgifter indikerar att inflationen hittills inte utgjort något problem och det finns inga klagomål mot stigande priser eller brist på viktigare varor. Importen beräknas motsvara omkring 80 % av BNP. Någon export finns knappast, även om det sker viss oregistrerad handel med resten av Serbien.

3. Strukturreformer

Att utveckla den privata sektorn har identifierats som ett högprioriterat område för att omvandla Kosovos ekonomi. UNMIK går fram med en blandad strategi, som bland annat finns formulerad i en "Vitbok" som spreds i maj 2000 och där man förutskickar stöd till befintliga företag och stimulansåtgärder för att skapa nya. Beträffande befintliga offentliga företag syftar UNMIK:s strategi till att locka privata företag genom koncessioner, leasingavtal eller förvaltningskontrakt. Ett första exempel på förvaltningskontrakt, som UNMIK hoppas kunna använda för andra medelstora och större företag, är det förvaltningskontrakt som ingåtts med Swiss Holderbank för cementfabriken Sharr. I avtalet stadgas om en tioårig koncession för att driva fabriken, i utbyte mot betydande investeringar och industriell omstrukturering. "Vitboken" omfattar även följande huvuddelar: att kommersialisera icke privata företag på kort sikt, slutföra det rättsliga regelverket, att fastställa äganderätten samt att bygga upp ett socialt samförstånd kring privatiseringarna. På lång sikt ska offentliga företag överföras till "Kosovos företagsbyrå", som beslutar om omstrukturering och kommersialisering. Så länge det institutionella läget är oklart fortsätter det att vara extremt svårt att privatisera.

Efter det att IMF utfärdade sin rekommendation har Kosovos bank- och betalningsmyndighet (Banking and Payments Authority of Kosovo, BPK), som inrättades i november 1999, gjort betydande framsteg när det gäller att inrätta en rättslig och regleringsmässig ram för ett solitt bank- och betalningssystem. Framstegen har gått snabbare än förväntat inom oktroj för och tillsyn över banker. Kosovos enda bank med oktroj (Micro Enterprise Bank) tycks hittills fungera väl, hela tiden utveckla sin täckning och sitt produktutbud samt öka sin personal och personalens kvalifikationer. BPK lämnade ett preliminärt godkännande av ytterligare sju ansökningar om bankoktroj, men det beviljades inga ytterligare fullständiga oktrojer under 2000 av följande skäl: vissa nya bankers oförmåga att skaffa tillräckligt med kapital, behovet av att göra utredningar om vissa större aktieägare samt vissa olösta frågor rörande äganderätten till banklokaler. BPK beviljade dessutom nio mikrofinansiella och icke-bankkoncerner att bedriva begränsad inlåning och utlåning av mikrotyp, som främst omfattar den del av marknaden som inte kan bearbetas av banker. Åtta institut bedriver redan verksamhet.

BPK fortsatte dessutom att utveckla sitt betalningssystem för att erbjuda UNMIK, den civila förvaltningen i Kosovo och icke-offentliga organisationer betalningstjänster. Ett modernt system som skänkts av Norge installerades och började fungera i juni 2000. Utbildning av personalen pågår. BPK tog över såväl import till som leveranser av kontanter inom provinsen. Processen har inletts för att förbereda övergången från tyska mark till euro 2002.

UNMIK har främjat en lika viktig institutionell utveckling på budgetområdet. Upprättandet av en central budgetmyndighet (Central Fiscal Authority, CFA) i november 1999 innebar ett första och betydelsefullt steg mot att skapa ett modernt budgetförvaltningssystem. CFA, som under 2000 blev en avdelning inom den gemensamma övergångsförvaltningen (Joint Interim Administrative Structure, JIAS), har ett särskilt ansvar för att utforma och verkställa budgeten för Kosovo. I april 2000 inrättades officiellt UNMIK:s skatteförvaltning. Sedan dess har en organisatorisk struktur som baseras på skatteförvaltningsfunktioner (hantering av deklarationer, granskning, uppbörd, service och utbildning för skattebetalare, överklaganden, etc.) inrättats. Två skatter - en skatt på försäljning av mat och dryck på hotell och en schablonskatt - började administreras under 2000. Med stöd av tullbiståndskontoret i Kosovo (Customs Assistance Mission in Kosovo, CAM-K), som finansieras av EG, inrättades officiellt UNMIK:s tulltjänst i slutet av augusti 1999. Tulltjänsten tar huvudsakligen ut tullar vid internationella gränsövergångar, den administrativa gränsen (Administrative Boundary Line, ABL) till Montenegro och ett skatteuppbördskontor i inlandet.

Efter en första fas, då CFA upplevde vissa problem med att höja och stabilisera intäktsnivån samt att kontrollera utgifterna för främst offentliganställdas löner och offentliga försörjningsföretag, föreföll situationen för de offentliga finanserna förbättras avsevärt, särskilt från och med sommaren 2000. Intäkterna utvecklades mycket positivt och hade i slutet av november kommit upp i 216,6 miljoner tyska mark. På utgiftssidan var de faktiska utgifterna lägre än de budgeterade beloppen. I november 2000 uppgick de samlade utgifterna till 321,8 miljoner tyska mark. I augusti inleddes vissa justeringar av budgeten, varvid överföringar av budgetanslag gjordes mellan avdelningar, medan de samlade utgifterna förblev i det närmaste oförändrade (430,8 miljoner tyska mark). Mot bakgrund av detta väntar sig CFA ett underskott för 2000 på ungefär 300 miljoner tyska mark i de offentliga finanserna (inbegripet omkring 100 miljoner tyska mark som inte är helt integrerade i budgeten och som finansieras genom öronmärkta bidrag från biståndsgivare). Detta kommer helt att finansieras genom stöd utifrån.

Även om utvecklingen under 2000 i huvudsak var positiv kunde ett antal motgångar registreras. Införandet av en källskatt på 15 % lades på is, sedan FN vägrade bevilja det undantag som begärdes från vedertagen praxis att undanta ersättning till lokal FN-personal från beskattning. Bristen på beskattning av något slag skärper löneskillnaderna mellan lokal personal som är direkt anställd av FN och sådan (inklusive domare och avdelningschefer från Kosovo) som arbetar för Kosovos förvaltning. På övriga områden var CFA tvungen att vara särskilt på sin vakt för att undvika allvarliga avsteg från den finanspolitiska strategin när det gäller kontrollen av utgifter för avdelningar med betydande utgifter. Det gällde särskilt de offentliga försörjningsföretagen och i synnerhet energisektorn.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

I februari 2000 beslutade rådet på förslag från kommissionen att ge Kosovo exceptionellt finansiellt stöd på upp till 35 miljoner euro i form av bidrag [7]. Medlen skulle tillhandahållas FN:s övergångsförvaltning i Kosovo (UNMIK) genom dess centrala skattemyndighet (CFA).

[7] Rådets beslut 2000/140/EG av den 14 februari 2000, EGT L 47, 19.2.2000, s. 28-29.

Med beaktande av de betydande framsteg UNMIK gjort med att upprätta centrala administrativa funktioner och för att utveckla en sund ekonomisk ram i Kosovo, gjordes en första delbetalning på 20 miljoner euro under andra halvan av mars 2000.

Den andra delbetalningen på 15 miljoner euro betalades ut under andra halvan av augusti. Vid en granskning i juni fann man att de villkor som var knutna till utbetalningen av den andra delbetalningen överlag uppfyllts på följande områden: främjande av återuppbyggnadsprocessen, den privata sektorns utveckling, banker och betalningar samt utvidgning av intäktsbasen och iakttagande av en sund finanspolitisk strategi. Detta exceptionella stöd, som utgör en del av