MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Tillståndet i Innovationsunionen 2012 – att påskynda förändringar /* COM/2013/0149 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Tillståndet i Innovationsunionen 2012 – att påskynda förändringar (Text av betydelse för EES) 1. Inledning Genom Europa 2020-strategin och dess flaggskeppsinitiativ läggs fokus på investeringar i utbildning, forskning och innovation för att åstadkomma smart och hållbar tillväxt för alla. Flaggskeppsinitiativen Innovationsunionen, den digitala agendan, flaggskeppsinitiativen inom industripolitiken och ett resurseffektivt Europa samt inremarknadsakten har alla som mål att skapa bästa möjliga förutsättningar för innovation för forskare och entreprenörer i Europa. Särskilt flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen syftar till att skapa en dynamisk, innovationsbaserad ekonomi med idéer och kreativitet som drivkraft, en ekonomi som kan kopplas samman med globala värdekedjor, som öppnar nya möjligheter, erövrar nya marknader och som skapar arbetstillfällen av hög kvalitet. Arbetet med att fastställa den politiska referensramen för Innovationsunionen har gått utmärkt; över 85 procent av initiativen utvecklas planenligt. Uppmaningen från stats- och regeringscheferna om att fördjupa det europeiska området för forskningsverksamhet omsätts nu i konkret handling. Kommissionens förslag till ett framtida europeiskt program för forskning och innovation, Horisont 2020, omfattar hela värdekedjan och skiljer sig därmed avsevärt från tidigare strategier. Principen om ”smart konsolidering” – dvs. att skydda eller om möjligt öka tillväxtvänliga investeringar i t.ex. FoU – är nu allmänt accepterad och integrerad i den europeiska planeringsterminen. Det europeiska företagsklimatet blir alltmer innovationsvänligt, tack vare en uppsättning åtgärder på den gemensamma marknaden såsom det enhetliga patentet, snabbare fastställande av standarder, moderniserade regler för EU-upphandlingar och ett europeiskt riskkapitalpass. I de europeiska innovationspartnerskapen samlas nu resurser, och åtgärder som rör tillgångs- och efterfrågesidan inriktas på de stora samhälleliga utmaningarna. Dessa åtgärder måste visserligen genomföras innan de kan börja ge resultat, men de utgör ändå en genomgripande förändring åt rätt håll. Europa har fortfarande en relativt stark ställning globalt. När det gäller att producera vetenskap och innovativa produkter av hög kvalitet håller Europa världsklass. Europa tillgodogör sig fortfarande den största och mest stabila andelen (28 procent) av de inkomster som genereras i globala värdekedjor för tillverkning. USA:s och Japans andelar har däremot minskat. Sedan 2008 har EU förbättrat sina resultat på innovationsområdet och tagit in nästan hälften av USA:s och Japans försprång[1]. EU behåller också sitt stora innovationsförsprång i förhållande till Brasilien, Indien, Ryssland och Kina, även om Kina tydligt knappar in. Dessutom har Sydkorea nästan tredubblat sitt innovationsförsprång över EU sedan 2008 och har gått upp på delad förstaplats med USA som det ledande innovationslandet. Även om de offentliga forsknings- och utvecklingsutgifterna i EU ökade under krisen, då regeringarna strävade efter att fortsätta sina investeringar i FoU och på så sätt uppmuntra företagen att följa efter, tyder nya data på att denna trend kan komma att brytas. Under 2011 minskade de 27 EU-medlemsstaternas totala FoU-budget en aning, för första gången sedan krisens början. Den pågående ekonomiska krisen har blottat en rad strukturella svagheter när det gäller de europeiska resultaten på innovationsområdet. Resultattavlan för forsknings- och innovationsunionen 2013 visar att konvergensen i medlemsstaternas resultat på innovationsområdet har avstannat. Detta innebär en klar risk för en växande innovationsklyfta[2] eftersom konvergens har varit det dominerande mönstret sedan resultattavlan infördes 2001. Medan krisen fortgår och fördjupas växer skillnaderna i tillväxt mellan vissa av Europas regioner. Detta understryker behovet av att snabbt genomföra Innovationsunionen och av att fördjupa den på de områden som är avgörande för innovationen, såsom högre utbildning, innovationsbaserat entreprenörskap och efterfrågeåtgärder. Drivkraften inom t.ex. social innovation får inte heller avmattas. Europas ekonomi behöver därför ny dynamik. Inom den befintliga, traditionella industrin (en europeisk paradgren) behöver man utveckla nya tillämpningar och affärsmodeller för att kunna växa och behålla sina konkurrensfördelar. Europa behöver fler företag med hög tillväxt inom dynamiska områden, som IKT-baserade företag, och inom framväxande sektorer. Allt detta kräver en innovationsdriven strukturell förändring, men i nuläget lider Europa brist på den typ av radikala innovationer som driver på och för med sig sådana strukturella förändringar. Under det kommande årtiondet behöver Europa därför framför allt dra till sig topptalanger och belöna innovativa entreprenörer, som måste erbjudas mycket bättre möjligheter att starta nya företag och få dem att växa. Mot denna bakgrund innehåller meddelandet · en sammanfattning av 2012 års framsteg på medlemsstatsnivå och EU-nivå i arbetet för att skapa en innovationsunion och · förslag på områden där Innovationsunionen kan fördjupas, t.ex. med utgångspunkt i det stresstest av Innovationsunionen som genomförts av den rådgivande kommittén för det europeiska området för forskning och innovation[3]. 2. Läget för de nationella forsknings- och innovationssystemen 2.1. Att investera för framtiden Europa behöver fler och bättre investeringar i forskning och innovation för att stötta den europeiska industrins konkurrenskraft och för att uppgradera det europeiska forsknings- och innovationssystemet. Offentliga och privata investeringar i FoU är avgörande för att Europa ska kunna dra nytta av en eventuell återhämtning i ekonomin. Under 2010 var återhämtningen märkbart starkare i de länder som tidigare hade gjort de största investeringarna i FoU och innovation (t.ex. Tyskland, Finland och Sverige)[4]. De offentliga och privata investeringarna i FoU ökade fram till den ekonomiska krisen. Efter krisens utbrott valde en majoritet av medlemsstaterna, trots budgetpolitiska begränsningar, att fortsätta investera lika mycket i FoU eller att öka investeringarna, och totalt sett ökade FoU-utgifternas andel av BNP från 1,85 procent 2007 till 2,03 procent 2011. I elva medlemsstater[5] har den dock vuxit mindre än BNP sedan krisens början (figur 1). Figur 1. Skydd för offentliga FoU-utgifter Totalt sett ökade även näringslivet FoU-utgifternas andel av BNP mellan 2007 (1,18 procent) och 2011 (1,27 procent) i EU. Detta beror delvis på fortsatta FoU-investeringar från europeiska företag, som planerar att ytterligare öka sina FoU-investeringar världen över med i genomsnitt 4 procent per år under perioden 2012–2014[6]. Europa är ett attraktivt mål för utländska företags FoU-investeringar och de har också investerat i stor omfattning. Amerikanska företag står för två tredjedelar av de internationellt rörliga FoU-investeringarna och gör varje år tio gånger så stora investeringar i Europa som i Kina och Indien sammanlagt[7]. Skillnaderna mellan olika medlemsstater och mellan olika branscher och aktörer är dock stora. I vissa länder minskar FoU-investeringarna inom näringslivet, särskilt bland de små och medelstora företagen. Detta beror främst på att näringslivets tilltro till den europeiska ekonomins framtid brister, trots att många balansräkningar visar på att företagens reserver växer[8]. När det gäller de olika sektorerna har många länder upplevt en ökning av FoU-aktiviteten inom mer traditionella medelteknologiska branscher (t.ex. metall, plast och gummi, livsmedel) samt på växande marknader som drivs av samhälleliga utmaningar, såsom avfallshantering, ren energi och vatten. På det hela taget är EU fortfarande specialiserat inom sektorer med medelhög FoU-intensitet, och det är i dessa sektorer man hittar hälften av de europeiska företagens FoU-investeringar. De amerikanska företagens FoU-investeringar är däremot till mer än två tredjedelar koncentrerade till FoU-intensiva sektorer (t.ex. sjukvård och IKT)[9]. Figur 2. Amerikanska och europeiska företags FoU-investeringar för olika sektorer Källa: EU:s resultattavla över investeringar i industriell forskning och utveckling 2012 I medlemsstater med ett kunskapsintensivt och internationellt konkurrenskraftigt näringsliv bidrog den statliga strategin för att skydda FoU-satsningarna till att upprätthålla investeringsnivåerna även från privata aktörer[10]. Detta visade sig dock vara svårare för de länder som led av problem med statsskulden. I dessa länder blev de konjunkturutjämnande åtgärder som vidtogs för att stimulera näringslivsinvesteringarna mindre effektiva på grund av likviditetsbegränsningar i kombination med ett föga innovationsvänligt klimat och lägre kunskapsefterfrågan från näringslivet. Detta visar att investeringar i kunskap måste gå hand i hand med förändringar av forsknings- och innovationssystemet, som t.ex. innovationsvänliga ramvillkor för innovativa företag De flesta av medlemsstaterna har fört en politik där de offentliga investeringarna i FoU och innovation skyddas genom intelligent budgetkonsolidering. När den pågående krisen nu fördjupas och drar ut på tiden riskerar dock den politiska samstämmigheten kring behovet av att skydda FoU-investeringarna att undermineras. Under 2011 minskade de offentliga anslagen till FoU[11] för första gången sedan krisens början, något som dock delvis kompenseras av större uteblivna skatteintäkter till följd av skatteincitament[12]. En jämförelse mellan medlemsstaternas offentliga anslag till FoU under 2011 och 2012 visar dessutom att antalet länder som satsar lika mycket eller mer på FoU minskar. Det är tydligt att denna utveckling hotar att urholka Europas resultat på innovationsområdet och sätta dess framtida konkurrenskraft på spel. Om man ser till hela kunskapstriangeln (utbildning, forskning och innovation) ser man ett liknande mönster. Under 2009 förblev de offentliga utgifterna för utbildning lika stora eller ökades i alla medlemsstater utom två[13]. Sedan dess har trycket på de offentliga finanserna lett till att många regeringar skurit ned på sina investeringar i utbildningssektorn[14]. 2.2. Reformer för ökad ändamålsenlighet och effektivitet I tider av budgetpolitiska begränsningar är det extra viktigt att genom reformer se till att man får ut så mycket som möjligt av de pengar som investeras. Det finns fortfarande avsevärda skillnader mellan de olika medlemsstaterna när det gäller effektiviteten i satsningarna på forskning och innovation. Vissa länder når bättre resultat inom vetenskap och teknik än andra som gjort lika stora offentliga investeringar (figur 3). Med reservation för att varje lands situation kräver sin egen specifika lösning skulle därför ett fullständigt genomförande av det europeiska forskningsområdet ge avsevärda effektivitetsvinster inom kunskap och teknik. De mest framgångsrika medlemsstaterna har lyckats höja den vetenskapliga kvaliteten och öka den vetenskapliga grundens genomslag i ekonomin, medan andra fortfarande dras med effektivitetsproblem eller får alltför liten effekt av de offentliga investeringarna. Figur 3. Investeringar och forskningsexcellens[15] Många av medlemsstaterna har inlett ambitiösa politiska reformer i syfte att effektivisera sina forsknings- och innovationssystem i enlighet med det europeiska forskningsområdets mål[16]. Flera av dessa reformer hade inletts redan före krisen, men har utvidgats eller fördjupats sedan dess. Den ekonomiska krisen har också lett till att forskning och innovation har integrerats mer i den bredare nationella politiken på det industriella och det makroekonomiska området. Förslag till ny lagstiftning på innovationsområdet och nationella strategier för forskning och innovation förbereds eller genomförs i flera länder, och på många håll knyts innovation till bredare reformpaket för entreprenörskap, företagsklimat och arbetsmarknad med tydligt fokus på bättre kommersialisering av forskningsresultat. Medlemsstaterna och de associerade länderna har rapporterat en rad nationella handlingsplaner, program, strategier och lagar som ska säkerställa att det utbildas tillräckligt många forskare för att länderna ska kunna nå sina FoU-mål[17]. I många fall är det för tidigt att mäta dessa åtgärders direkta eller indirekta effekter. I nuläget tenderar länderna dock att utforma politiken och handlingsplanerna med enskilda frågor som utgångspunkt, utan att åtgärderna nödvändigtvis utgör någon sammanhängande helhet. Ett viktigt steg i rätt riktning vore nu att försöka hantera de olika aspekterna av personalfrågan inom forskaryrket genom en enda integrerad strategi. De flesta av medlemsstaterna har också utformat eller genomfört lagändringar som ökar universitetens självbestämmande. Vissa länder har infört nya anställningsvillkor för offentliganställda forskare, så att dessa tillåts samarbeta med den privata sektorn och kommersialisera sina vetenskapliga resultat och tekniska uppfinningar. Åtgärder vidtas nu för att stödja den pågående internationaliseringen av forskningsaktörer inom både privat och offentlig sektor, i synnerhet vad gäller deras integrering i europeiska kunskapsnätverk. Medlemsstaterna blir alltmer medvetna om de fördelar det innebär att integrera det egna landets forsknings- och innovationssystem i globala och europeiska system, för att på så sätt få tillgång till globala värdekedjor och kunna möta innovationsefterfrågan från internationella marknader. Med detta i åtanke måste FoU-programmen öppnas upp för internationella partner och samarbete över gränserna, vilket kommer att ge internationella värdekedjor som bättre kompletterar varandra. Samarbete mellan offentliga och privata aktörer samt alltmer internationaliserade företag har varit hörnstenar i den starka klusterpolitik som har utvecklats i många av medlemsstaterna under de senaste åren. Rörligheten över gränserna är fortfarande relativt begränsad. De forskare som flyttar tenderar att gå över från offentlig till privat sektor, medan flödet i motsatt riktning är marginellt, liksom flödet fram och tillbaka mellan sektorerna. Trots de framsteg som gjorts när det gäller studenternas rörlighet är det fortfarande för få universitet och offentliga forskningsorganisationer som rekryterar utländska professorer eller som inser vikten av deras personal får internationella erfarenheter[18]. Innovativa forskare som samarbetar med näringslivet har små utsikter till befordran, och det är bara i de mest dynamiska medlemsstaterna som vi ser en effektiv kunskapsöverföring. I en stor majoritet av fallen har deltagare från andra medlemsstater ingen tillgång till den finansiering som ligger till grund för nationella och regionala forskningsprogram, något som gör att Europa går miste om möjligheter till excellens och kunskapsflöden över gränserna. För att få ut så mycket som möjligt av de offentliga medel som satsas på forskning krävs att en sund konkurrensnivå upprätthålls genom projektfinansiering (öppna förslagsinfordringar) och resultatbaserad institutionell finansiering knuten till vetenskaplig excellens, internationalisering och samarbete med näringslivet. Bland medlemsstaterna behöver dock fler röra sig i riktning mot mer konkurrensbaserade finansieringssystem, eftersom det idag bara är ett fåtal länder som har effektiva system för finansieringsfördelning som uppmuntrar till toppkompetens. Alltför ofta beslutar man om institutionell finansiering till universitet och offentliga forskningsorganisationer utan att tillämpa några prestationskriterier och utan någon egentlig evidensbaserad kontroll. När tilldelningen av medel är helt frikopplad från prestation har individuella forskare och institutioner begränsade incitament att delta i nätverksbyggande eller konkurrens på europeisk nivå. Även deras motivation att sträva mot toppkompetens eller samarbete med aktörer i den privata sektorn begränsas. Medlemsstaterna fokuserar allt mer på att skapa ett innovationsvänligt företagsklimat. De vanligaste åtgärderna är skatteincitament för FoU-investeringar eller innovationskuponger för företag som vill köpa tjänster av FoU-, teknik- och innovationstjänsteleverantörer. I vissa medlemsstater tillämpas reducerade skattesatser på vinster som härrör från patent och från andra typer av immateriell egendom. Det finns ett starkt stöd för att göra det lättare för innovativa projekt och företag som befinner sig i sådd-, start- eller tidig expansionsfas att få tillgång till riskkapital. Det råder dock fortfarande en obalans mellan tillgångsstimulerande och efterfrågestimulerande åtgärder i de nationella politiska programmen. Tillgångsstimulerande instrument som stipendier, subventionerade lån och skatteincitament utgör över 90 procent av de åtgärder som tillämpas[19]. Endast ett fåtal länder använder aktivt efterfrågestimulerande åtgärder (t.ex. genom offentliga upphandlingar, standarder eller reglering) för att skapa marknader för innovativa lösningar. Flera andra medlemsstater har dock börjat diskutera eller pilottesta sådana åtgärder och förväntas snart börja genomföra dem. Det är främst inom områdena hållbarhet, energieffektivitet och e-förvaltningstillämpningar som länderna stöder skapandet av nya marknader. 2.3. Att leda Europa mot mer innovation Krisen och den ökande globaliseringen har inneburit förändrade förutsättningar. Strategier som går ut på att investera i kunskap och att få ut så mycket som möjligt av de befintliga forsknings- och innovationssystemen är i för sig mycket viktiga, men det krävs mer än så. Europas ekonomi behöver en radikal förändring av företagsdynamiken, där fokus flyttas mot snabbväxande, kunskapsintensiva globala marknader där fler och bättre arbetstillfällen kan skapas. Denna bedömning stöds av data i figur 4, som visar att sysselsättningsgraden är högre i de ekonomier där det ekonomiska genomslaget av innovation är som störst. Figur 4. Innovationens ekonomiska effekter påverkar sysselsättningen positivt Det är allmänt erkänt att Europa måste förnya sin ekonomiska struktur och inrikta den mot sektorer som kommer att utgöra framtidens marknader och där man med hjälp av välutbildad arbetskraft kan bygga upp hållbara konkurrensfördelar. Denna strukturförändring har ännu inte fått upp tillräcklig fart. För att påskynda förnyelsen av Europas ekonomiska struktur måste beslutsfattarna omgående inrikta det politiska arbetet på en av de viktigaste kanalerna för sådan förnyelse: tillväxten i innovationsföretag. På så sätt kommer de att ta tag i ett av de största hindren för ekonomiska resultat i Europa. Studier har visat att trots att antalet innovationsföretag med hög tillväxt i Europa är lägre än i USA, är den generella sysselsättningstillväxten i hög grad beroende av dem: företag med hög tillväxt är visserligen inte så många till antalet och deras andel inte heller stor, men de arbetstillfällen som de direkt eller indirekt genererar är både antals- och andelsmässigt oproportionerligt många. Dessutom är innovativa företag med hög tillväxt avgörande för produktivitetstillväxten, eftersom den viktigaste källan till sådan tillväxt är omfördelningen av jobb från företag med låg produktivitet till mer produktiva företag: man har beräknat att skillnaderna i tillväxtdynamik mellan företag i USA och EU är förklaringen till mer än två tredjedelar av EU:s sämre produktivitetstillväxt jämfört med USA under de senaste årtiondena. Nationella beslutsfattare bör se över alla de aspekter av sina nationella entreprenörskaps- och innovationssystem som kan utgöra hinder för innovationsföretagens tillväxt. Enligt tillgängliga empiriska belägg bör de politiska åtgärderna framför allt inriktas mot följande nyckelaspekter: · Flera aspekter av regelverket är mycket viktiga för företagens tillväxtdynamik: medlemsstaterna måste beakta alla faktorer i sin lagstiftning som inverkar negativt på tillväxt. Detta kan till exempel omfatta moderniserad standardisering och välfungerande arbetsmarknader. Även konkursförfaranden som innebär att ”entreprenörer som misslyckas” drabbas hårt har visat sig motverka entreprenörskap som kan leda till hög tillväxt. Fler företag med hög tillväxt kan ju även betyda att fler går i konkurs. Om man ser bortom lagstiftningen måste det också till en förändring i samhällets attityder till företagare som har misslyckats. · Tillgången till finansiering genom lån och eget kapital är avgörande för entreprenörskap som skapar hög tillväxt. Även om många medlemsstater redan har utvecklat strategier för att hantera detta kan tillgången till finansiering fortfarande utgöra ett stort hinder, särskilt i medlemsstater med mindre utvecklade finansmarknader. I detta avseende innebär den EU-förordning om inrättande av en europeisk riskkapitalfond som antogs 2012 ett stort steg framåt eftersom den kommer att göra det lättare för riskkapitalister att skaffa kapital i hela Europa till förmån för nystartade företag och små och medelstora företag[20]. · Det specifika målet att främja nystartade innovativa företag måste helt integreras i utformningen av de politiska verktygen för forskning och innovation. Många medlemsstater har visserligen tagit fram skatteincitament för att stödja FoU-verksamhet inom alla typer av företag, men för nystartade innovativa företag behövs en särskild, mer förmånlig behandling i skattehänseende. · Det finns ett nära samband mellan tillväxt, innovation och internationalisering. Export och innovation är strategier som ömsesidigt förstärker varandra och leder till högre exportandel, högre omsättning och ökad sysselsättning på företagsnivå. Strategier som stöder innovation och internationalisering bör knytas samman. I detta avseende kan klusterpolitik bli ett avgörande verktyg, inte minst för att stödja internationaliseringen av nystartade innovativa företag. · Unga radikala innovatörer har också problem med att skydda sina immateriella rättigheter. Riktade eller mer allmänna strategier som både ökar tillgången på och underlättar tillgången till (offentligt) kapital, och strategier som dels förbättrar systemet för immateriella rättigheter och dels gör det billigare kommer att gynna alla företag som växer och som vill utveckla innovativa lösningar, men framför allt innovativa företag med hög tillväxt. Att dela och professionalisera tillgången till immateriella rättigheter, t.ex. genom patentpooler inom kluster, kan dessutom bidra till att utveckla innovation i större skala i Europa. · Att styra FoU-systemen mot kunskapsöverföring, och framför allt förbättra kopplingarna mellan forskarvärlden och näringslivet, är avgörande för skapandet av teknikbaserade innovativa företag och deras tillväxt. Många medlemsstater redan har utvecklat strategier för att öka det kommersiella utnyttjandet av FoU; genomförandet av dessa strategier måste fortsätta och de måste förbättras, utvärderas och förnyas i enlighet med detta. · Vi måste särskilt utveckla en kultur och attityder som präglas av innovation och entreprenörskap, inte minst genom utbildningssystemet. Stimulans till tillväxtambitioner i nya och befintliga innovativa företag och stöd för möjligheterna till utbildning, vidareutbildning och kvalificerad handledning i nystartade och små företag, t.ex. när det gäller förvaltningen av innovation och snabb tillväxt, har ägnats mindre uppmärksamhet i strategierna för att främja företagens tillväxt[21]. De ovanstående aspekterna är centrala för att Europa 2020-målen ska kunna uppnås och för fokuseringen på övergripande strategier som ska skapa gynnsamma förutsättningar för framväxten av innovationsföretag med hög tillväxt. Utöver insatserna på regional och nationell nivå bör dessa prioriterade områden också stöttas genom samordnade insatser på EU-nivå, så att hela Europa får ett innovationsvänligt företagsklimat. Åtgärder av detta slag behandlas vidare i följande avsnitt. 3. Framsteg i byggandet av en innovationsunion Under 2012 gjordes stora framsteg med genomförandet av Innovationsunionen. Över 80 procent av åtagandena framskrider planenligt och de initiativ som är kopplade till dessa har påbörjats. På ett fåtal områden behöver dock insatserna ökas. Bland annat bör upphandling på innovationsområdet användas mer strategiskt, förslagen i inremarknadsakten I antas och initiativen för utnyttjande av immateriell egendom sjösättas. Det här avsnittet fokuserar på de viktigaste politiska åtgärderna 2012. En kort översikt av läget för de 34 innovationsåtagandena finns i bilagan. 3.1. Stärka kunskapsbasen och motverka fragmentering Främja excellens inom utbildning och kompetensutveckling De nuvarande problemen med kompetensmatchning och bristen på forskare och ingenjörer hotar Europas innovationskapacitet i en tid då de tekniska behoven ökar. Under 2012 presenterade kommissionen sitt meddelande om en ny syn på utbildning[22]. Meddelandet är inriktat på behovet av att utveckla övergripande färdigheter som kritiskt tänkande, problemlösning, samarbete och entreprenörskunskap och stärka partnerskapen mellan den akademiska världen och näringslivet. De första kunskapsalliansprojekten har startats. Syftet med dem är att etablera partnerskap över sektorgränserna mellan arbetsgivare och utbildningsorganisationer för att komma till rätta med kompetensmatchningsproblem. Detta sker t.ex. inom den audiovisuella industrin (CIAKL-projektet), genom integrering av fabriks- och klassrumsmiljöer inom tillverkningsindustrin (KNOW-FACT-projektet) och genom att uppmuntra entreprenörsandan hos såväl studenter som personal (EUEN-projektet). Fler projekt kommer att följa under 2013, och från 2014 och framåt kommer kunskapsallianserna att ingå i det nya programmet Erasmus för alla. Dessutom började man 2012 att genomföra ett flerdimensionellt och internationellt rankningssystem för högskolor till följd av slutsatserna i en genomförbarhetsstudie. Realisera det europeiska forskningsområdet De villkor som krävs för att det europeiska forskningsområdet ska bli verklighet till 2014 är ännu inte uppfyllda. Det europeiska forskningsområdet är ett samordnat forskningsområde som baseras på den inre marknadens principer. Forskningsområdet ingår i Innovationsunionen och Horisont 2020 stöder genomförandet av det på många sätt. Forskningsområdet är en avgörande strukturreform för att driva på tillväxten i Europa – och erkänns i allt större utsträckning som en sådan. Framstegen har hittills varit begränsade, men kommissionen har nu föreslagit ett stärkt partnerskap för det europeiska området för forskningsverksamhet syftande till vetenskaplig excellens och tillväxt[23]. Fokus i förslaget och en uppsättning tydliga åtgärder fick stöd av rådet (konkurrenskraft) vid mötet den 11 december 2012. Inom ramen för det stärkta partnerskapet ska medlemsstaterna, intressentorganisationer och kommissionen tillsammans arbeta för att effektivisera det europeiska offentliga forskningssystemet och göra det mer ändamålsenligt genom att främja öppenhet och konkurrens, större rörlighet för forskare, mer gränsöverskridande samarbete och ett optimalt kunskapsutbyte. För att det europeiska forskningsområdet ska kunna förverkligas måste framstegen noga övervakas i samordning med den europeiska planeringsterminen. Vidare krävs styrning på toppnivå av rådet som också bör ta intryck av regelbundna samråd med alla intressenter. Kommissionen kommer i nära samarbete med medlemsstaterna att utveckla en robust mekanism för övervakning av det europeiska forskningsområdets utveckling. Den sammantagna effekten av att EU uppnår 3-procentsmålet för andelen av BNP som investeras i forskning, Horisont 2020 och en ökad andel transnationell finansiering (för närvarande 0,8 procent) tack vare förverkligandet av det europeiska forskningsområdet skulle öka BNP med 445 miljarder euro och ge 7,2 miljoner nya arbetstillfällen till 2030[24]. Kommissionens Horisont 2020-förslag bidrar till att bygga upp ett fungerande europeiskt forskningsområde, exempelvis genom att göra fri tillgång till vetenskapliga publikationer till en generell princip för Horisont 2020. Kommissionen har också rekommenderat medlemsstaterna att behandla resultaten från den forskning som de finansierat genom nationella program på samma sätt[25]. Forskning av hög kvalitet uppstår inte i ett vakuum. Sådan forskning kräver en utmärkt forskningsinfrastruktur som en plattform för samarbete så att forskningsfrågor som inte kan lösas av en enskild medlemsstat eller region på egen hand kan hanteras gemensamt. Kommissionen och medlemsstaterna bygger tillsammans upp de 48 prioriterade forskningsinfrastrukturer som 2010 identifierades av Europeiska strategiska forumet för forskningsinfrastruktur (Esfri). Omkring 27 av dessa infrastrukturer väntas nå genomförandefasen under 2013. Extreme Light Infrastructure (ELI) är en spridd infrastruktur förlagd till Tjeckien, Ungern och Rumänien. ELI är ett pan-europeiskt projekt som i framtiden ska ha världens mest kraftfulla lasrar. Nästan 40 institutioner inom forskning och akademi från 13 olika medlemsstater deltar i projektet. De tre anläggningarna planeras vara klara att tas i drift 2015. ELI blir den första av Esfris identifierade infrastrukturer som ligger i nya medlemsstater. Projektet är till stor del samfinansierat via EU:s strukturfonder. Det utgör ett utmärkt exempel på hur forskningsinfrastrukturer kan uppnå målsättningarna, inte enbart när det gäller vetenskaplig excellens, utan också för regional utveckling och europeisk sammanhållning Rikta EU:s stöd till Innovationsunionens prioriterade områden Horisont 2020 – EU:s nya instrument för finansiering av forskning och innovation från och med 2014 – samlar allt stöd till forskning och innovation på EU-nivå under ett och samma paraply. I linje med de ambitioner som Innovationsunionen står för bryter Horisont 2020 med tidigare angreppssätt genom en finansiering som i högre grad baseras på utmaningar, enklare regler för deltagarna och högre effektivitet när det gäller att uppnå resultat. Ett nyckelelement i det nya angreppssätt som Horisont 2020 står för är tonvikten på innovation. I konkreta termer innebär det mer finansiering till verksamheter av test-, prototyp-, demonstrations- och pilotkaraktär, till verksamhetsdriven FoU som främjar entreprenörskap och risktagande, och till åtgärder som syftar till att skapa efterfrågan på innovativa produkter och tjänster via standarder och offentliga upphandlingar samt en bred syn på innovation som avspeglas i stöd till innovativa lösningar inom icke-tekniska områden som formgivning, innovation och kreativitet för tjänster, nya affärsmodeller och sociala innovationer. Det kommer också en ny omarbetad strategi för små och medelstora företag som bl.a. innefattar ett särskilt instrument för att stödja företag som visar en hög ambition att utvecklas, växa och internationalisera sin verksamhet[26]. Marie Skłodowska-Curie-åtgärder, även de inom ramen för Horisont 2020, kommer att bidra till Innovationsunionens mål om en miljon fler forskare. Det aktuella sjunde ramprogrammet för forskning (FP7) har anpassats till den nya tyngdpunkten på innovation i Horisont 2020. FP7-arbetsprogrammen för 2013 omfattar en större del av innovationscykeln än någonsin förr och innehåller de största förslagsinfordringarna hittills, värda totalt 8,1 miljarder euro. Målet är att se till att forskningens resultat utnyttjas bättre och att göra det lättare att få ut nya produkter och tjänster på marknaden. Europeiska institutet för innovation och teknik främjar talanger och skapandet av nya företag Europeiska institutet för innovation och teknik (EIT) omsätter idén om en kunskapstriangel (utbildning, forskning och näringsliv) i praktiken genom en ny typ av partnerskap som kallas kunskaps- och innovationsgrupper (KI-grupper). Det finns i nuläget tre KI-grupper med fokus på klimatförändring, hållbar energi och kommunikationssamhället. EIT:s KI-utbildningsprogram lägger fokus på entreprenörskap och innovationsfärdigheter och ger studenter och innovatörer i näringslivet de kunskaper och attityder som de behöver för att omvandla idéer till affärsmöjligheter. EIT har tagit fram kriterier för att tilldela master- och doktorandutbildningar en EIT-stämpel. Europa står inför en betydande brist på ingenjörer och IKT-fackmän med den rätta kombinationen av kompetenser. EIT ICT Labs Master School är ett av de största samriskföretagen inom högre utbildning i Europa som syftar till att avhjälpa detta problem. 21 KI-universitet och KI-handelshögskolor deltar i projektet. Institutionerna som deltar i samarbetet ger sju olika tekniska kurser som huvudämnen för en examen och en helt standardiserad kurs i innovation och entreprenörskap som tillvalsämne. Studenterna erbjuds också ett mentorskapsprogram och praktikperioder på något av de företag som deltar i samarbetet. Omkring 200 studenter antogs inom ramen för 2012 års program. Utbildning med inriktning på entreprenörskap kombineras med en rad stödtjänster för företag och flera innovationsprogram som syftar till att snabbare få ut nya innovationer på marknaden, t.ex. InnoEnergy Highway och Climate-KIC Market Accelerator. Detta ger redan resultat i form av forskningsresultat och nya idéer som snabbare når ut på marknaden och lockar kunder. Det nystartade design- och innovationsföretaget Naked Energy kunde, tack vare finansiering från EIT:s klimat-KI-grupp, leverera en verklighetstrogen modell i användbar skala av sin solenergilösning. Denna nya teknik väckte intresse och ledde så småningom till en överenskommelse med den stora snabbköpskedjan Sainsbury’s. ”KI-gruppens roll har varit att peka på möjligheter, föra samman aktörer och öppna dörrar för oss. Det är som om innovationsprocessen fick ett visst skydd. Enkelt uttryckt har vårt samarbete med KI-gruppen gett oss chansen att sitta med vid de stora aktörernas bord.” Christophe Williams, vd för Naked Energy ”Storbritannien känner vi till. Men det måste ju finnas strålande idéer på andra platser som vi inte vet något om, och KI-gruppen kan hjälpa oss att hitta dem. Vi vill engagera oss på ett mycket tidigt stadium så att vi kan hjälpa till att forma tekniken på ett kommersiellt gångbart sätt.” David Penfold, Sainsbury’s Supermarkets Ltd I ett förslag till strategisk innovationsagenda för EIT drar man upp riktlinjerna för den vidare konsolideringen och utvecklingen av de tre befintliga KI-grupperna och inrättandet av ytterligare sex grupper: innovation för sunt liv och aktivt åldrande, livsmedel för framtiden, råvaror, tillverkning med mervärde, smarta, säkra samhällen och rörlighet i städer. EIT kommer att vara en viktig del av arbetet mot Horisont 2020-målen. 3.2. Få ut de bra idéerna på marknaden Innovationsunionen syftar till att avlägsna hinder som innovatörer kan stöta på när deras idéer ska omsättas i nya produkter och tjänster som kan säljas på marknader världen över. Europa måste infria mer av sin innovativa potential genom att snabbare fastställa standarder, göra patentskydd billigare, göra offentliga upphandlingar av innovativa produkter och tjänster smartare samt förbättra tillgången till finansiering för innovatörer och små- och medelstora företag. Förslagen om dessa fyra drivkrafter för innovation har påskyndats genom inremarknadsakten I (2011). De bör börja bidra till vitaliseringen av innovationen i Europa under 2013, eftersom två förslag antogs under 2012, och de två andra förslagen väntas bli antagna 2013. Finansiera innovation Europa lider ingen brist på innovativa idéer som väntar på att omvandlas till framgångsrika affärsmodeller. Det första hindret på vägen är ofta bristande tillgång till finansiering, något som förvärrats av den pågående krisen. Riskkapitalanskaffningen i Europa har sjunkit med 45 procent i krisens kölvatten. Vidare är investeringarna från s.k. affärsänglar för närvarande omkring fem gånger så stora i USA som i Europa[27]. Expertgruppen för hur innovativa företag kan hitta lämpliga investerare över gränserna rekommenderar i sin rapport från 2012 stöd till riskkapitalfonder med god potential, en professionalisering av affärsänglarna, övervakning och uppmuntran av gräsrotsfinansiering samt utbildning som förbereder innovativa entreprenörer för investeringsaspekten. Under 2013 kommer kommissionen också att lägga fram en grönbok om den långsiktiga finansieringen av den europeiska ekonomin. För att eliminera hinder för investeringar över gränserna enades man om två lagstiftningsförslag under 2012, ett om fonder för socialt företagande och ett om riskkapitalfonder[28]. Det formella antagandet väntas i början av 2013. Därutöver har kommissionen slutfört sin undersökning av potentiella skattemässiga hinder för riskkapitalinvesteringar över gränserna. På grundval av denna undersökning kommer kommissionen att överväga nya steg framåt och förhoppningsvis presentera lösningar under 2013. Programmet för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag (COSME) och Horisont 2020-programmet kommer tillsammans att stödja ett instrument för egenkapitalfinansiering och ett instrument för lån från 2014 och framåt. När det gäller egenkapitalfinansieringen kommer båda programmen tillsammans att göra investeringar i företag som befinner sig i sådd-, inlednings- och expansionsfaserna. Dessa investeringar görs till stöd för ett skarvfritt riskkapitalsystem som omfattar hela EU. Horisont 2020 kommer att inriktas på den inledande fasen och COSME på tillväxtfasen. När det gäller låneinstrumentet kommer båda programmen att tillhandahålla lån, garantier och motgarantier. I syfte att öka utlåningen till forsknings- och innovationsdrivna små och medelstora företag lanserades riskdelningsinstrumentet (RSI) i början av 2012 som ett led i finansieringsinstrumentet för riskdelning (RSFF) i form av ett garantisystem för att uppmuntra bankerna att tillhandahålla fler lån till innovativa små och medelstora företag samt mindre midcap-företag. När det gäller finansieringsinstrumentet för riskdelning riktades under 2012 ytterligare resurser mot forskningsinfrastrukturer. Bland annat gavs Europeiska sydobservatoriet (ESO) ett större lån på omkring 300 miljoner euro till stöd för konstruktionen av jätteteleskopet E-ELT (European Extremely Large Telescope). Detta revolutionerande markbaserade teleskop kommer att ha en huvudspegel som mäter 39 meter. Det blir världens största teleskop för synligt och nära infrarött ljus: ”Europas fönster mot universum”. Under 2013 kommer Europeiska investeringsbanken att börja kanalisera ytterligare 10–15 miljarder euro till innovation och kompetens via ett nytt tillväxt- och sysselsättningsinstrument vilket ska generera ytterligare investeringar till ett värde av upp till 65 miljarder euro. Skapa efterfrågan på innovativa produkter och tjänster Innovativa företag kan bara bli framgångsrika om det finns en marknad för deras produkter och tjänster och kunder som vill köpa dem. Det nya standardiseringspaketet, som träder i kraft den 1 januari 2013, och förslaget till modernisering av EU:s lagstiftning för offentliga upphandlingar är viktiga milstolpar i arbetet för att göra innovativa produkters och tjänsters väg ut på marknaden kortare. Som ett resultat av standardiseringspaketet skulle en europeisk standard gå dubbelt så snabbt att utveckla år 2020 och enligt förslaget till moderniseringen av lagstiftningen skulle offentliga upphandlare kunna använda ett speciellt förfarande för innovativa varor och tjänster, göra inköp gemensamt med upphandlare i andra medlemsstater för att på så sätt dela på risker och kostnader samt använda varornas eller tjänsternas innovativa karaktär som ett kriterium för tilldelning av kontrakt. Förslagen om offentlig upphandling har dock ännu inte antagits av Europaparlamentet och rådet. Innovationsupphandling[29] börjar långsamt komma igång i Europa. Under 2012 avsatte Italien över 300 miljoner euro[30] för förkommersiell upphandling[31]. De förkommersiella upphandlingarna kommer att genomföras med strukturfondsstöd, som tidigare skett i andra italienska regioner. Den högre risk som dessa inköp medför kan dessutom kompenseras genom en särskild riskdelningslösning som inrättats i samarbete med Europeiska investeringsbanken. Det gränsöverskridande samarbetet utvecklas också. De nordiska näringslivsministrarna har lanserat ett ”fyrprojekt” inom sjukvården för att stärka samarbetet mellan Norge, Finland, Sverige, Danmark och Island kring innovationsupphandling. Transnationellt samarbete kring innovationsupphandling får idag stöd på några få områden via EU:s forsknings- och innovationsfinansiering. Under 2012 startades 16 projekt för att främja innovationsupphandling, där upphandlare från de flesta medlemsstater deltog. Dessa projekt kommer att uppmuntra offentliga upphandlare att använda mer innovativa lösningar inom områdena belysning, energieffektiva byggnader, superdatorteknik, bättre äldrevård, smarta transportsystem, intelligent säkerhetskontroll vid gränserna och intelligenta textilier för brandkårer. Under 2013 kommer denna typ av stöd på EU-nivå förmodligen att öka till mer än det dubbla, och närma sig 100 miljoner euro. Inom ramen för FP7-projektet SILVER utfärdar offentliga upphandlare från fem länder – Danmark, Finland, Nederländerna, Storbritannien och Sverige – tillsammans den första anbudsinfordran för en gränsöverskridande förkommersiell upphandling. Anbudsinfordran ska inledas tidigt 2013 och syftar till att utveckla nya robotlösningar för äldre personer med fysiska funktionshinder. Genom den förkommersiella upphandlingen räknar upphandlargruppen med att få tillgång till nya tekniska lösningar. Man räknar med att man 2020, efter införandet av de nya lösningarna för äldrevården, kommer att kunna ta hand om 10 procent fler vårdtagare med samma personalstyrka. Att integrera standardiseringsfrågorna tidigt i forsknings- och innovationsprojekten är avgörande för kunskapsspridning, kompatibilitet mellan olika produkter och tjänster och så småningom tillgång till nya marknader. Olika standardiseringsprodukter utvecklas inom FP7-projekten. Under 2012 startades nya projekt för att snabbare nå fram till standardiseringar inspirerade av FP-finansierade forskningsresultat inom t.ex. biobaserade produkter, 3D-utskrifter, smarta textilier och träanvändning i byggsektorn. Utvecklingen väntas fortsätta under 2013 då omkring 75 förslagsinfordringar också tar upp standarder. Varje enskilt företag måste klara av att hantera många och dynamiska relationer inom ett flertal nätverk. Att upprätta bilaterala elektroniska datautbyten med varje enskild affärspartner kan vara mycket besvärligt, särskilt inom platta tillverkningsnätverk, och förseningar och felaktigheter kan lätt uppstå. Huvudmålet med projektet inTime är att förbättra resultat och pålitlighet i relationerna mellan kund och leverantör genom en balanserad fördelning av arbetet i hela nätverket. Med utgångspunkt i projektresultaten publicerades en standardiseringsrapport i september 2012. I denna beskrivs en multilateral kommunikationsplattform som gör det möjligt för i synnerhet små och medelstora företag att förenkla och effektivisera sina affärsrelationer genom att använda en enda kanal för kommunikation med alla de affärspartner som använder plattformen. Innovativa produkter och tjänster är ett centralt tema även i handlingsplanen för miljöinnovation (EcoAP), som antogs i december 2011[32]. Handlingsplanen syftar till att skapa tillväxt och sysselsättning med varor, tjänster och företagslösningar som har en positiv inverkan på miljön. Den omfattar sju åtgärder: 1) En översyn av miljöpolitiken och miljölagstiftningen, 2) demonstrationsprojekt och marknadsintroduktionsprojekt, 3) standarder och prestandamål, 4) finansiering och stödtjänster för små och medelstora företag, 5) ny kompetens och arbetstillfällen, 6) internationellt samarbete och 7) europeiska innovationspartnerskap[33]. Genom marknadsintroduktionsprojekt för miljöinnovation, som förvaltas av genomförandeorganet för konkurrenskraft och innovation, omvandlas innovationer till säljbara miljövänliga produkter och tjänster. Bland framgångarna kan nämnas Glassplus och Saturn[34]. Glassplus ger möjlighet att återanvända glaset från gamla tv-apparater. 60 000 tv-apparater har redan fått ny användning som klinkers. Saturn återvinner icke-järnhaltiga metaller från kommunalt avfall, och har uppnått mycket höga värden för separation (>98 procent) och renhet (>90 procent). Ta vara på immateriell egendom och kreativitet De regler som gäller för immateriella rättigheter har avgörande betydelse för hur ny kunskap och nya verk ägs, delas och används. Reglerna är därför en central del i ramvillkoren för forskning och innovation. Det historiska avtalet om ett enhetligt patent undertecknades i december 2012[35]. Detta bör göra det möjligt för det första enhetliga europeiska patentet att beviljas och registreras våren 2014. Medlemsstaterna måste dock snabbt ratificera avtalet om en enhetlig patentdomstol om Innovationsunionens tidsfrist 2014 ska kunna hållas. I mars 2012 lanserades maskinöversättningsverktyget Patent Translate[36]. Verktyget utvecklas av Europeiska patentverket i samarbete med Google. Verktyget kan redan användas för översättning mellan engelska och fjorton andra språk och kommer gradvis att utvidgas för att 2014 omfatta 32 språk. Patent Translate, som är en gratistjänst, kommer att göra innehållet i patent och patentrelaterad dokumentation lättillgängligt för alla, oavsett var i världen dokumenten publiceras. Kommissionen presenterade 2012 en analys av de huvudsakliga hinder som (särskilt små och medelstora) europeiska företag står inför när det gäller att dra nytta av befintliga patent. Kommissionen drog också upp konturerna för åtgärder för ett bättre utnyttjande av försummad immateriell egendom[37]. Kommissionen lanserade dessutom en strategi för att främja de kulturella och de kreativa sektorerna, med särskild inriktning på deras innovationspotential[38]. Alliansen för europeiska kreativa sektorer har inlett en politisk dialog och tagit initiativ till åtta konkreta åtgärder inom innovationskuponger, förbättrad tillgång till finansiering och excellens och samarbete i kluster. Syftet är att stödja vidareutveckling av de kreativa branscherna och se till att alla former av kreativitet utnyttjas bättre av andra branscher. Branschpanelen för europeisk formgivning (European Design Leadership Board) levererade 21 rekommendationer, som ska bilda utgångspunkt för en handlingsplan från kommissionen. Planen syftar till att främja acceptansen och förståelsen av den roll som formgivning spelar i innovationspolitiken. 3.3. Europeiska innovationspartnerskap De europeiska innovationspartnerskapens metod för att snabba på utvecklingen och användningen av innovativa lösningar kopplade till samhälleliga utmaningar gick in i en ny fas under 2012. Pilotprojektet ”Active and Healthy Ageing” (AHA) gick från planerings- till genomförandefasen, och metoden föreslogs för fyra nya områden. I februari gav kommissionen sitt stöd till den strategiska handlingsplan som AHA:s styrgrupp presenterat, och fastställde stödåtgärder på EU-nivå. Detta omfattade bl.a. att intressenter inbjöds att skriftligen åta sig att genomföra vissa åtgärder och/eller erbjuda sig att bli referensanläggningar. Vidare har en marknadsplats för innovativa idéer skapats, där intressenterna kan dela nya initiativ och sprida kunskaper. Responsen var glädjande: 261 åtaganden att genomföra sex specifika åtgärder gjordes av intressentgrupper som omfattade offentliga myndigheter, teknikföretag, vårdleverantörer, näringslivet och icke-statliga organisationer. Därutöver anmälde 54 regioner sitt intresse för att bli referensanläggningar, dvs. fungera som exempel på god praxis, och delta i arbetet med att sprida och öka användningen av innovativa lösningar. Närmare 500 partner har anmält sig till den webbaserade marknadsplatsen[39]. Åtagandena kommer från alla medlemsstater, och har mobiliserat över 1 000 regioner och kommuner i EU, och även i länder utanför EU. Sammantaget tyder anmälningarna på att över 4 miljoner europeiska medborgare kan dra direkt nytta av partnerskapet, som förväntas vara tillräckligt stort för att åstadkomma verkliga förändringar i vårt sätt att använda och tillhandahålla vård i Europa. De sex intressentgrupperna offentliggjorde i november 2012 sina handlingsplaner där de redovisade de viktigaste planerade målen och resultaten för de närmaste 2–3 åren. ”Det europeiska innovationspartnerskapet Active and Healthy Ageing är ett utmärkt exempel på hur samarbete kan fungera i praktiken – inte bara mellan företag utan mellan intressenter i hela värdekedjan. När det gäller AHA är det inte tekniken som innebär risker, eftersom de flesta tekniska lösningar redan finns tillgängliga. Det rör sig snarare om sammansmältningar av olika tekniker (datakommunikation, datahantering, sensornätverk …) i verkliga miljöer. Därför handlar det mycket mer om social innovation, om nya sätt att göra saker och om nya affärsmodeller. När människor börjar göra saker på nya sätt uppstår investeringsmöjligheter. Vi tar vara på de möjligheterna. Vi vill investera i innovation för ett aktivt och sunt åldrande eftersom ni på kommissionen har åtagit er att sänka investeringsriskerna genom att öka medvetenheten och mottagligheten i samhället. Och naturligtvis också för att den enorma marknad för tjänster relaterade till åldrande som håller på att växa fram är mycket attraktiv att investera i.” [Dr Jos B. Peeters, Capricorn Venture Capital] Efter att kommissionen gett sitt stöd till handlingsplanen för AHA föreslog den också nya europeiska innovationspartnerskap. Man drog då nytta av lärdomarna från pilotprojektet, exempelvis att det behövs ”lätta” former av styrning och att det måste klargöras att partnerskapen inte ersätter formella beslutsförfaranden om finansieringsprogram eller lagstiftning. I februari föreslog kommissionen europeiska innovationspartnerskap för ”produktivitet och hållbarhet i jordbruket” och för råvaror. I maj kom ett förslag om ett innovationspartnerskap för vatten, och i juli föreslogs ett för ”smarta städer och samhällen”. Efter att rådet gett sitt stöd levererades den strategiska handlingsplanen för vattenpartnerskapet i december 2012, och planerna för partnerskapen för jordbruk, råvaror och ”smarta städer och samhällen” förväntas under 2013, så att de kan börja genomföras så snart som möjligt. Under 2013 planeras en utvärdering av AHA:s framsteg samt en bredare och mer oberoende expertutvärdering av innovationspartnerskapen som metod. Syftet är att undersöka om det finns ytterligare åtgärder som bör vidtas för att öka effekten av de befintliga innovationspartnerskapen och skapa förutsättningar för dem som ska genomföras framöver. 3.4. Största möjliga sociala och territoriella sammanhållning Undvika innovationsklyftor En analys av de olika ländernas resultat[40] visar i kombination med den regionala resultattavlan för innovation 2012 (figur 4)[41] att det fortfarande finns klyftor mellan olika regioner när det gäller innovation, och att dessa riskerar att växa på grund av krisen. Starka och innovativa regioner driver på prestationerna i de mest innovativa länderna, medan det är mer ont om sådana drivkrafter i övriga medlemsstater. Regionernas prestationer på innovationsområdet var relativt stabila mellan 2007 och 2011, men variationen där är betydligt större än på landsnivå. Denna variation regionerna emellan talar för att innovationspolitiken i större utsträckning behöver anpassas efter de enskilda regionernas relativa styrkor. Detta kommer att uppmuntras inom ramen för den framtida sammanhållningspolitiken 2014–2020[42]. Medlemsstaterna ska ta fram forsknings- och innovationsstrategier för smart specialisering med fokus på ett begränsat antal prioriterade punkter. Plattformen för smart specialisering[43] gör det lättare för offentliga myndigheter att utveckla sådana strategier genom sakkunnigbedömningar, riktlinjer och workshopar över hela Europa. I nuläget är tre medlemsstater och 103 regioner från 19 andra medlemsstater registrerade på plattformen. För att hjälpa regionerna att klättra mot topprestationer ska synergieffekterna mellan Horisont 2020 och sammanhållningspolitiken maximeras. Vidare ska samarbeten mellan befintliga kompetenscentrum och sådana som är under utveckling stödjas, en organisation för policylärande skapas och lärostolar inom ramen för det europeiska forskningsområdet inrättas. Figur 5. Innovationsresultat för olika regioner Källa: Europeiska resultattavlan för innovation 2012 Stödja social innovation Den sociala innovationen är på frammarsch i Europa. Social Innovation Europe[44], ett virtuellt centrum för utveckling och effektivisering av social innovation, lockade nära 50 000 personer under sina första 18 månader. Mot bakgrund av den eskalerande arbetslösheten lanserade kommissionen i oktober 2012 en tävling där man efterlyste nya idéer för att hjälpa människor att närma sig arbetsmarknaden eller byta till en ny typ av arbete. Samtidigt, som en uppföljning av inremarknadsakten I, tar man genom initiativet för socialt entreprenörskap[45] itu med de hinder som håller tillbaka utvecklingen i denna sektor, exempelvis lagstiftning och finansiering liksom synligheten för och erkännandet av det sociala mervärde som sektorn skapar. Social innovation och socialpolitiska experiment inom sysselsättning och socialpolitik har fortsatt fått stöd under 2012 genom Progress[46] och Europeiska socialfonden (ESF). Den kommande programperioden 2014–2020 för Europeiska socialfonden, Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och det nya programmet för social förändring och social innovation kommer att stärka detta stöd. Sedan 2011 har EU via FP7 satsat runt 30 miljoner euro på att stötta forskningsprojekt inom social innovation, och EU finansierar även två inkubationsnätverk som hjälper framgångsrika sociala innovationer att utvecklas och växa. Social innovation kommer att få ytterligare stöd inom ramen för Horisont 2020. Detta kommer att främjas genom kommissionens åtagande i inremarknadsakten II[47] att utveckla metoder för att mäta de socioekonomiska fördelar som sociala företag genererar. Att hitta innovativa sätt att finansiera social innovation och stödja en modernisering av politiken för socialt skydd är några exempel på vad som ingår i det ”sociala investeringspaket” som presenterades i februari 2013. Paketets fokus ligger på en bättre och mer hållbar social- och budgetpolitik genom satsningar på mer aktiva socialpolitiska åtgärder och tjänster, investeringar i barn och ungdom och en samordning av EU:s styrmekanismer på det socialpolitiska området med hjälp av övervakning och samråd med medborgarna. Erfarenheten har visat att medborgarna är viktiga aktörer inom social innovation, och att det behövs breda partnerskap för att främja innovation i socialpolitiska mekanismer, med deltagande av bland annat ideella organisationer och det civila samhällets organisationer i tredje sektorn. Innovationstänkande när det gäller företagens sociala ansvar bidrar till ett övergripande och framtidsorienterat förhållningssätt i partnerskapen mellan den offentliga och privata sektorn i arbetet med att ta itu med de sociala utmaningarna. Driva på innovation i den offentliga sektorn Med tanke på den offentliga sektorns tyngd och den rådande ekonomiska och politiska situationen måste Europa få innovationen att blomstra inom den offentliga sektorn. Detta är nödvändigt för att kunna prestera på toppnivå och för att bibehålla konkurrenskraft internationellt. Dessutom är en modernisering av den offentliga förvaltningen ett av fem prioriterade områden i kommissionens årliga tillväxtöversikt för 2013. Pilottestet av resultattavlan för innovation inom den europeiska offentliga sektorn (European Public Sector Innovation Scoreboard)[48] är det första EU-övergripande försöket att förstå och analysera innovation i den offentliga sektorn. Analysen visade tydligt att förbättrade offentliga tjänster avsevärt ökar sannolikheten att företag utvecklar innovativa lösningar och ökar sin försäljning. Länder där kvaliteten på de offentliga tjänsterna är god uppvisar också bättre resultat när det gäller innovation (figur 6). Innovativ förvaltning av hög kvalitet är därför en viktig tillgång när det gäller att sporra Europa till bättre innovationsresultat. Figur 6. De offentliga myndigheternas effektivitet och de ekonomiska effekterna av innovation 3.5. Öka effekterna av vår politik externt Det är bara genom ett aktivt internationellt samarbete och genom att skapa förhållanden som drar till sig de största talangerna som den europeiska vetenskapen kan nå riktigt höga nivåer och innovativa företags tillväxt gynnas. Kommissionen har därför tagit fram en ny strategi för att utveckla internationella samarbeten inom forskning och innovation[49]. I strategin föreslår man ett stärkt fokus på EU:s strategiskt prioriterade områden samtidigt som man behåller praxis att låta tredjeländer delta i EU:s forskning. I strategin ingår att ta sig an de globala utmaningarna, men också att se till att Europa blir en attraktiv plats för forskning och innovation. Samtidigt måste man i innovationsdialogen med tredjeländer ta hänsyn till behovet att skapa lika villkor för europeiska aktörer som är verksamma på deras territorier och stärka rättssäkerheten för investerare, särskilt i fråga om immateriella rättigheter. Detta är särskilt relevant i samband med de kommande förhandlingarna om investeringsavtal med tredjeländer som Kina. Den nya strategin kommer huvudsakligen att genomföras via Horisont 2020, men också genom gemensamma initiativ med medlemsstaterna. En central del är de fleråriga färdplaner som ska utvecklas tillsammans med viktiga tredjelandspartner för att förbättra och fokusera det internationella samarbetet. Vägkartorna ska knytas till SFIC:s (Strategiska forumet för internationellt samarbete inom vetenskap och teknik) arbete så att åtgärderna blir konsekventa och kompletterar EU:s och medlemsstaternas övriga åtgärder. SFIC har idag ett aktivt engagemang i tre utvalda initiativ där man samarbetar med Indien, USA och Kina. I oktober 2012 nåddes en överenskommelse om ett brasilianskt initiativ. Gruppen av höga tjänstemän (GSO)[50] har fastställt rekommendationer för en ram för internationellt samarbete för globala forskningsinfrastrukturer. Rapporten har fått ett brett stöd av vetenskapsministrarna i Carnegie-gruppen[51]. Nästan alla medlemsstater har vidtagit någon typ av åtgärd för att locka till sig kompetens från utlandet[52], men det är för tidigt att säga om dessa åtgärder har varit framgångsrika. Kommissionen planerar att under 2013 komma med ett nytt förslag till ett direktiv som ska göra EU:s migrationsregler enklare för vissa grupper, bland annat forskare, för att säkerställa att mottagningssystem och rättigheter blir mer enhetliga över hela EU. 4. SLUTSATSER OCH FORTSATT ARBETE Europas ekonomiska läge är fortfarande utsatt och utsikterna på kort sikt är osäkra. Positiva tendenser kan dock skönjas och på medellång till lång sikt bör de omfattande reformer som nyligen gjorts börja bära frukt. Europas svar på den osäkerhet som krisen genererar måste vara att noga följa och snabbt genomföra strategin för Innovationsunion så som denna fastställdes 2010. Avsevärda framsteg har redan gjorts på många områden och resultaten av detta bör snart återspeglas i ekonomin. Innovationsunionen ska bidra till att skapa tillförsikt hos företag och enskilda människor i EU genom fortsatta investeringar i forskning och innovation, ytterligare genomgripande reformer för att skapa ett genuint europeiskt forskningsområde, bättre ramvillkor för innovativa företag och bättre balans mellan tillgångs- och efterfrågebaserade åtgärder. Men EU måste göra mer för att Innovationsunionen ska bli verklighet. Med tanke på den pågående krisen, den ökande oron bland allmänheten och risken för innovationsklyftor krävs det att takten i EU:s och medlemsstaternas gemensamma ansträngningar ökas och att Innovationsunionen fördjupas. En angelägen fråga är i vilken utsträckning Innovationsunionen kommer att gynna framväxten av verkligt specialiserade regionala innovationsprofiler på ett sätt som tar hänsyn till den ökande fragmenteringen av värdekedjorna och de alltmer heterogena kunskapsbehoven. Att fokusera mer på den regionala innovationspolitikens roll är det enda realistiska alternativet när det gäller att kompensera för och möjligen motverka tendensen till kompetensflykt från Europas mindre attraktiva regioner till kontinentens mest vitala centrum för framstående forskning[53]. Som en del i reflektionen kring nya källor till tillväxt kommer kommissionen, utöver det fortsatta arbetet med att genomföra de överenskomna åtgärderna inom ramen för Innovationsunionen, att förbereda de fortsatta stegen för att fördjupa unionen på grundval av nya tendenser, expertråd och intressenternas synpunkter. De kommer att fokusera på följande: – Att påskynda strukturella förändringar i befintliga sektorer genom att diversifiera till nya, framväxande sektorer och att stödja utvecklingen av innovativa företag med hög tillväxt genom EU:s politik och genom samordning av ytterligare initiativ. – Att motverka innovationsklyftorna mellan Europas regioner genom smart specialisering och synergier mellan Horisont 2020 och strukturfonderna. – Att utveckla innovationsvänliga ramvillkor för innovativa företag, däribland innovationskluster. – Att hitta konkreta sätt att generera innovation inom och genom den offentliga sektorn. – Att utarbeta en sammanhängande politisk strategi för öppen innovations- och kunskapsöverföring. – Att se till att hänsyn tas till värdet av immateriell egendom, underlätta utnyttjande av patent och se till att know-how och affärshemligheter skyddas på ett effektivt sätt för att underlätta kunskapsöverföring. – Att främja innovation inom detaljhandeln som en viktig åtgärd inom den europeiska handlingsplanen för detaljhandeln. Detta syftar till att göra vägen från idé till marknad kortare för innovativa produkter och tjänster genom att utnyttja den potential som detaljhandelssektorn har tack vare sin ekonomiska tyngd (4,3 procent av BNP och 8,3 procent av sysselsättningen i EU) och sin direktkontakt med konsumenterna. – Att kombinera nya tekniker och tjänster med innovativa affärsmodeller. Om en verklig förändring ska komma till stånd måste Europa lägga ännu mer kraft bakom sitt åtagande att åstadkomma innovationsbaserad tillväxt. Innovationsunionens målsättningar måste påverka dagordningen för den europeiska integrationens framtid. Inget land kan ensamt göra EU till en innovativ ekonomi. Det är dags för Europas institutioner, medlemsstaterna, regionerna och alla berörda parter att göra sin del. BILAGA Bilaga: Framsteg 2012 i fråga om de 34 åtaganden som fastställs i meddelandet om flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen, KOM(2010) 546 slutlig Grönt = åtaganden som framskrider planenligt och för vilka arbetet med pågående initiativ gör goda framsteg. Orange = åtaganden med fördröjda/delvis genomförda åtgärder. Rött = åtaganden för vilka inga initiativ har tagits. Ytterligare information om varje åtagande finns på http://i3s.ec.europa.eu/home.html || Åtaganden för Innovationsunionen || Tidsfrist || Framsteg 1 || Inrätta nationella strategier för att utbilda tillräckligt många forskare. || 2011 || 2 || Prova möjligheten att införa oberoende universitetsrankning. || 2011 || Skapa kunskapsallianser mellan näringslivet och den akademiska världen. || 3 || Föreslå en integrerad ram för e-färdigheter. || 2011 || 4 || Föreslå en ram för det europeiska forskningsområdet och stödåtgärder. || 2012 || 5 || Uppföra de prioriterade europeiska forskningsinfrastrukturerna. || 2015 – 60 % || 6 || Förenkla och fokusera kommande EU-program för forskning och innovation på Innovationsunionen. || 2011 || 7 || Säkerställa större deltagande av små och medelstora företag i EU:s kommande forsknings- och innovationsprogram. || || 8 || Stärka den vetenskapliga basen för beslutsfattande genom gemensamma forskningscentret. Inrätta ett forum för framåtblickande verksamheter. || || 9 || Upprätta en strategisk agenda för EIT. || Halvårsskiftet 2011 || 10 || Införa finansiella instrument på EU-nivå för att locka privat finansiering. || 2014 || 11 || Säkerställa gränsöverskridande verksamhet för riskkapitalfonder; beskattning. || 2012 || 12 || Stärka gränsöverskridande matchning mellan innovativa företag och investerare. || || 13 || Granska reglerna för statligt stöd till FoU och innovation. || 2011 || 14 || Införa EU-patentet. || 2014 || 15 || Se över regelverket inom nyckelområden. || Start 2011 || 16 || Påskynda och modernisera fastställandet av standarder. || I början av 2011 || 17 || Avsätta särskilda nationella upphandlingsbudgetar för innovation. || Start 2011 || Inrätta en stödmekanism på EU-nivå och underlätta gemensam upphandling. || || 18 || Lägga fram en handlingsplan för eko-innovation. || I början av 2011 || 19 || Inrätta en branschpanel för europeisk formgivning. || 2011 || Inrätta en allians för europeiska kreativa sektorer. || || 20 || Främja öppen tillgång, stödja smarta informationstjänster för forskning. || || 21 || Underlätta forskningssamverkan och kunskapsöverföring. || || 22 || Utveckla en europeisk kunskapsmarknad för patent och licensiering. || 2011 || 23 || Förhindra användning av immateriella rättigheter i konkurrensbegränsande syfte. || || 24/ 25 || Förbättra användningen av strukturfonderna för forskning och innovation. || Börja 2010 Plattform ska finnas senast 2012. || 26 || Inleda ett pilotprojekt för social innovation, främja social innovation i Europeiska socialfonden. || || 27 || Stödja ett forskningsprogram om offentlig sektor och social innovation. || Start 2011 || Inleda ett pilotprojekt för den europeiska resultattavlan för innovation inom offentlig sektor. 28 || Samråda med arbetsmarknadens parter om samspelet mellan kunskapsekonomin och arbetsmarknaden. || || 29 || Inleda och lägga fram förslag till europeiska innovationspartnerskap. || 2011 || 30 || Införa en integrerad politik för att locka globala begåvningar. || 2012 || 31 || Föreslå gemensamma prioriteringar för EU och medlemsstaterna och tillvägagångssätt för vetenskapligt samarbete med tredjeländer. || 2012 || 32 || Sjösätta globala forskningsinfrastrukturer. || 2012 || 33 || Självutvärdering av nationella forsknings- och innovationssystem och identifiering av utmaningar och reformer. || || 34 || Utveckla huvudindikator för innovation. || || Övervaka framstegen i användningen av resultattavlan för Innovationsunionen. || || [1] Resultattavlan för Innovationsunionen 2013. [2] Se föregående fotnot. [3] Rådgivande kommittén för det europeiska området för forskning och innovations (ERIAB) första ståndpunktsdokument: ”Stress-test” of the Innovation Union, november 2012, som kommer att läggas ut på http://ec.europa.eu/research/era/partnership/expert/eriab_en.htm. [4] Innovationsunionen 2011 – hur ligger vi till, KOM(2011) 849. [5] För vissa av dessa medlemsstater kompenseras skillnaden delvis genom uteblivna skatteintäkter på grund av att man använt skatteincitament för FoU-investeringar. [6] 2012 EU Survey on R&D Investment Business Trends (2012 års EU-enkät om affärsvärldens investeringstrender inom FoU), Europeiska kommissionen, 2012. [7] Internationalisation of business investments in R&D and analysis of their economic impact, Europeiska kommissionen, 2012, http://ec.europa.eu/research/innovation-union/index_en.cfm?pg=other-studies. [8] Dead money, The Economist, 3 november 2012. [9] EU:s resultattavla över investeringar i industriell forskning och utveckling 2012, Europeiska kommissionen, 2012, http://iri.jrc.ec.europa.eu/research/scoreboard_2012.htm. [10] När toppföretag inom EU tillfrågats om hur politik och externa faktorer påverkar deras innovationsarbete lyfter de fram de starka positiva effekterna av skatteincitament, nationella bidrag, finansiellt stöd från EU och partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn både på nationell nivå och inom EU (källa: se fotnot 4). [11] Statliga anslag till forskning och utveckling (GBAORD). [12] Resultattavla för vetenskap, teknik och industri 2011, OECD. [13] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar Education and Training Monitor 2012. [14] Europeiska kommissionen, COM(2012) 669, En ny syn på utbildning: att investera i färdigheter för att uppnå bättre socioekonomiska resultat. [15] Den linjära interpolationen visar på sambandet mellan de två variablerna i figur 3 och figur 5. Bubblans storlek avspeglar ekonomins storlek (som andel av EU:s BNP). [16] Country profiles: description of the performance and key features of Member States’ research and innovation systems, internt arbetsdokument som medföljer meddelandet. [17] Researchers' Report 2012, beställd av GD Forskning och innovation, http://ec.europa.eu/euraxess/pdf/research_policies/121003_The_Researchers_Report_2012_FINAL_REPORT.pdf. [18] Se Country profiles: description of the performance and key features of Member States’ research and innovation systems. Information finns också i den konsekvensanalys som bifogas kommissionens meddelande Ett stärkt partnerskap för det europeiska området för forskningsverksamhet syftande till vetenskaplig excellens och tillväxt, 17.7.2012 (COM(2012) 392 final). [19] ERAC:s yttrande om kommissionens årliga tillväxtöversikt, februari 2012. [20] Kommissionen kommer dessutom att inom de närmaste veckorna offentliggöra en grönbok om finansieringen av den europeiska ekonomin på lång sikt där man redogör för de positiva och negativa faktorerna för långsiktig finansiering och för åtgärder och tänkbara nya instrument/initiativ. [21] Europeiska kommissionen (2011), Policies in support of high-growth innovative SMEs, INNO-Grips Policy Brief N°2. [22] COM(2012) 669. [23] COM(2012) 392 final. [24] SWD(2012) 212, arbetsdokument från kommissionens avdelningar – konsekvensanalys som medföljer meddelande (2012) 392 final. [25] COM(2012) 401 final och COM(2012) 417 final. [26] Det här nya systemet, inspirerat av det amerikanska SBIR-systemet, är också ett svar på Europeiska rådets uppmaning från 2011 om att undersöka hur vi bäst kan möta behoven hos snabbväxande innovativa företag med en marknadsbaserad metod. [27] Ordförandens rapport från expertgruppen om hur innovativa företag kan hitta lämpliga investerare över gränserna. Europeiska kommissionen 2012 http://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetailDoc&id=6008&no=1 [28] KOM(2011) 860 slutlig och COM(2011) 862 final. [29] Innovationsupphandling omfattar förkommersiell upphandling och offentlig upphandling av innovativa lösningar. [30] 170 miljoner euro finansieras av Italien, och detta belopp kombineras med medel från EU:s strukturfonder och stöd från Europeiska investeringsbanken. [31] Förkommersiell upphandling är en metod för inköp av FoU-tjänster i syfte att utveckla nya produkter eller lösningar. [32] KOM(2011) 899 slutlig. [33] http://ec.europa.eu/environment/ecoap/index_en.htm [34] http://www.glassplus.eu/home.aspx, http://www.saturn.rwth-aachen.de/ [35] Antagande av de två förordningarna om genomförande av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/index_en.htm [36] http://www.epo.org/searching/free/patent-translate.html [37] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar (2012) 458 final. [38] COM(2012) 537 final. [39] http://webgate.ec.europa.eu/eipaha [40] Se bilagan om medlemsstaternas resultat som medföljer meddelandet. [41] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/innovation/files/ris-2012_en.pdf [42] Se http://ec.europa.eu/regional_policy/what/future/proposals_2014_2020_en.cfm. [43] http://s3platform.jrc.ec.europa.eu. [44] http://www.socialinnovationeurope.eu/ [45] KOM(2011) 682 slutlig, 25.10.2011. [46] Progressprogrammet är ett av EU:s finansiella instrument http://ec.europa.eu/research/infrastructures/index_en.cfm?pg=success9 [47] COM(2012) 573 final, 6.10.2012. [48] Pilot European Public Sector Innovation Scoreboard 2013. [49] COM(2012) 497. [50] Gruppen består av representanter från Brasilien, Europeiska kommissionen, Frankrike, Indien, Italien, Japan, Kanada, Kina, Mexiko, Ryssland, Storbritannien, Sydafrika, Tyskland och USA. Australien fick observatörsstatus i november 2011. [51] Carnegie-gruppen består av vetenskapsministrar/-rådgivare från G8-länderna + Europeiska kommissionen + Outreach 5 (Frankrike, Italien, Japan, Kanada, Ryssland, Storbritannien, Tyskland och USA + Brasilien, Indien, Kina, Mexiko och Sydafrika). [52] Researchers' report 2012. [53] Rådgivande kommittén för det europeiska området för forskning och innovations (ERIAB) första ståndpunktsdokument: ”Stress-test” of the Innovation Union, november 2012.