EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 11.06.1998 
KOM(1998) 268 slutlig 
98/0166 (CNS) 
Förslug till 
RÅDETS REKOMMENDATION 
om begränsning av befolkningens exponering för 
elektromagnetiska fält 
0 Hz-300 GHz 
(framlagt av kommissionen) 

MOTIVERING 
INLEDNING 
Modern telekommunikation, den mycket snabbt ökande användningen av elektrisk och 
elektronisk utrustning och de allt fler högspänningsledningarna för eldistribution har under 
senare år gjort frågan om hälsoeffekter av elektromagnetiska fält allt mer aktuell. Åtgärder 
och riktlinjer inom det här området blir allt viktigare. 
Strålning från elektromagnetiska fält finns praktiskt taget överallt. Vid bedömning av 
hälsoeffekter skiljer man vanligen mellan joniserande och icke-joniserande strålning. 
Gemenskapsbestämmelser vad gäller joniserande strålning har fastställts i enlighet med 
Euratomfördraget. 
Icke-joniserande elektromagnetisk strålning inbegriper ultraviolett, synlig och infraröd 
strålning (som tillsammans utgör den optiska strålningen) samt statiska och tidsvarierande 
elektromagnetiska fält, s. k. EMF. Dessa olika strålningsformer och fält påverkar 
människan på många olika sätt, och de eventuella riskerna måste därför utredas i grunden. 
Optisk strålning utgör en betydande hälsorisk för allmänheten. Det finns övertygande 
vetenskapliga bevis på att exponering för sol medför stora risker för hudcancer och kan 
bidra till uppkomst av grå starr. Beroende på enskilda omständigheter kan exponering för 
annan ultraviolett strålning, från t.ex. solarier och oskärmade lampor, också innebära en 
personlig risk, men i allmänhet i långt mindre utsträckning än solexponeringen. 
Vad gäller befolkningens exponering för synlig strålning (ljus), utgör laserstrålning, som 
t.ex. används vid utställningar och i underhållningssyften, den största orsaken till 
ögonskador. 
Olika internationella organ har publicerat riktlinjer om begränsning av exponering för 
optisk strålning och rekommendationer avseende hälsoskyddet. Dessa riktlinjer och 
rekommendationer behandlas för närvarande på gemenskapsnivå. 
När det gäller elektromagnetiska fält har det uppstått tveksamheter om eventuella 
hälsorisker vid exponering för artificiellt producerade fält. De omedelbara följderna av 
exponering för elektromagnetiska fält är i allmänhet väl dokumenterade, men det pågår en 
debatt om huruvida hälsan påverkas långsiktigt, framförallt då vad gäller uppkomsten av 
cancer. Myndigheterna i de flesta medlemsstater ställs ständigt inför frågan om sådana 
följder. Det är emellertid inte vetenskapligt bevisat att elektromagnetiska kan orsaka 
cancer, och allmänhetens misstankar kan bara bekräftas eller avslås genom resultat från 
målinriktad forskning. Vissa hälsoeffekter från elektromagnetiska fält är emellertid 
väldokumenterade, och dessa hälsoeffekter har blivit föremål för nationella bestämmelser 
och internationella riktlinjer som syftar till att eliminera eller begränsa den exponering som 
kan orsaka dessa hälsoeffekter. 
Bestämmelser och riktlinjer inom detta område syftar till att skapa system för hälsoskydd, 
grundade på vetenskapligt härledda principer och kriterier. De anger grundbegränsningar 
för exponering och referensnivåer vid vilka åtgärder skall vidtas för att de grundläggande 
begränsningarna inte skall överskridas. 
Som underlag för gränsvärden och referensnivåer tjänar information och vetenskapliga 
data om källor till och typer av elektromagnetisk strålning och de hälsoeffekter som 
exponering för dessa kan orsaka. Detta underlag redovisas nedan. 
KÄLLOR FÖR OCH TYPER AV ELEKTROMAGNETISKA FÄLT 
Befolkningen utsätts på arbetet och i boendemiljön för olika elektromagnetiska fält från 
många källor som skapats av människan. 
Källor för elektriska och magnetiska falt av statisk karaktär 
Förutom de statiska elektriska och magnetiska fälten i miljön kan ny teknik, exempelvis 
VDU:er (visual display units, t.ex. bildskärmar), och vissa allmänna transportsystem, t.ex. 
i tunnelbanor och spårvagnssystem som är elektrifierade med likspänning (Direct Current, 
DC), medföra exponering för statiska och lågfrekventa fält. 
Starkströmsledningar och elektriska apparater 
Den viktigaste artificiella källan för extremt lågfrekventa fält (ELF) utgörs av 
högspänningsledningar och anordningar med strömförande ledningar. I byggnader nära 
högspänningsledningar är de elektriska fälten ca 10-100 gånger lägre än utanför, beroende 
på byggnadens konstruktion och material. Magnetiska fält dämpas inte nämnvärt av 
vanliga byggnadsmaterial. Alla elektriska apparater i hemmet och på arbetsplatsen utgör 
potentiella källor för elektriska och magnetiska fält med nätfrekvens (50/60 Hz). 
Magnetfälten varierar från några få tiondels uT till några få mT i apparatens omedelbara 
närhet och sjunker kraftigt med avståndet. 
Järnväg 
De flesta järnvägar i Europa är elektrifierade med likspänning eller växelspänning med 
frekvenser på 16 2/3 eller 50 Hz. Den elektriska fältstyrkan inne i ett växelströmståg är 
bara några få V/m, medan fältstyrkan på perrongen kan vara mycket högre. Motsvarande 
magnetiska fältstyrkor på perrongen och i tåget när tåget accelererar är enbart några få 
tiondels uT och starkt tidsvarierande. 
Radiosändare 
Radiosändare arbetar på frekvensområden från ca 145 kHz till 110 MHz vid 
radioutsändningar på LF-, MF-, HF- och VHF-banden och TV-sändare på UHF-banden 
på 147 till 854 MHz. Mätningar vid en MF-station med två sändare på 50 kW och två på 
75 kW har visat att de elektriska fälten på ett avstånd av 30 meter från en sändarmast på 
75 kW ligger på ungefär 275 V/m. Allmänheten har normalt inte tillträde till områden med 
sådana radiosändarantenner. 
Mobil telekommunikation 
Mobiltelesystem kan delas upp i flera kategorier, beroende på vilken typ av 
telekommunikationsnät som används. Celluppbyggda mobiltelefonsystem inbegriper 
kommunikation via bärbara radiotelefoner eller biltransceivrar och stationära basstationer. 
Analoga, celluppbyggda system arbetar på frekvensområdena 150, 200, 450 eller 900 
MHz. Det europeiska digitala system som bygger på den harmoniserade europeiska GSM-
standarden, arbetar på 900 MHz och är i bruk.sedan 1992. Ett nytt system, DCS 1800, 
arbetar på 1800 MHz och har många gemensamma drag med GSM, och framtida system 
kommer att arbeta på ännu högre frekvenser. 
Exponering för fält från bärbara radiotelefoner berör i allmänhet bara små områden på 
användarens kropp, i huvudet och handen. 
Basstationer för mobil telefoni 
Basstationer är i allmänhet monterade i torn eller på tak, och tillträdet till antennernas 
omedelbara närhet bör vara begränsat. Sändarantennerna består av vertikala uppsättningar 
av kolinjära dipoler, som ger en mycket smal vertikal strålbredd. Antennernas vinkling 
nedåt är mindre än 10° och befolkningen kan i allmänhet inte exponeras för huvudstrålarna 
inom ett avstånd på ca 60 m. Exponeringsnivån för människor är i de flesta fall mycket 
låg. 
Radar 
1 radarsystemen används mikrovågsfrekvenser på från 500 MHz till ca 15 GHz, i vissa 
system ända upp till 100 GHz. Radarsignalen skiljer sig från de flesta andra signaler 
genom att den är pulserande och har en medeleffekt som är många gånger svagare än 
toppvärdena. 
Radarantenner är svagt riktningsbestämda, med huvudstrålar som bara är några få grader 
breda. I många av dessa system används antenner vilkas riktning ändras kontinuerligt 
genom horisontell rotation eller en vertikal rörelse. 
Marina radaranläggningar kan inbegripa allt från stora anläggningar på supertanker till 
mindre mastmonterad utrustning på fritidsbåtar. Det kan vid normala driftförhållanden 
med roterande antenner beräknas att mer effektstarka systems medelstrålningstäthet inom 
en meter från radarsystemets rotationsradie är under 10 W/m2. 
ELEKTROMAGNETISKA FÄLTS HÄLSOPÅVERKAN - UNDERLAG FÖR 
EXPONERINGSBEGRÄNSNINGAR 
När elektromagnetiska fält sammanbinds med kroppen påverkas hälsan. Man har fastställt 
grundläggande kopplingsmekanismer där statiska och tidsvarierande elektriska och 
magnetiska fält direkt samverkar med levande materia1 : 
- Koppling till mellan statiska och extremt lågfrekventa elektriska fält (ELF) leder till 
märkbara ytladdningar på en exponerad kropp. 
- Koppling till statiska magnetfält med hjälp av magnetisk induktion leder till elektrisk 
ström och elektriska potentialer genom blodkärlen. Magnetomekanisk växelverkan 
FN.s miljöprogram/Världshälsoorganisationen/Internationella strålskyddsorganisationen, 
Elektromagnetiska fält (300 Hz till 300 GHz). Geneve, Världshälsoorganisationen, 
Hälsomiljökriterium 137, 1993. 
innebär påverkan av ferromagnetiska molekyler, magnetiska partiklar och 
fcrromagnetiska implantât. Elektronisk samverkan kan leda till kemiska reaktioner.1 
- Koppling till lågfrekventa elektriska fält leder till ström med elektriska laddningar 
(elektrisk ström), polarisering av bundna laddningar (bildning av elektriska dipoler) och 
omstrukturering av elektriska dipoler som redan finns i vävnaden. 
- Koppling till lågfrekventa magnetfält leder till inducerade, elektriska fält och 
cirkulerande elektrisk ström som kan ge elektrisk stimulering. 
- Absorption av energi från elektromagnetiska fält på över ca 100 kHz kan leda till 
betydande uppvärmning. 
Därutöver finns två indirekta kopplingsmekanismer. 
- Kontaktströmmar och transienta urladdningar som uppstår när kroppen berör ett 
föremål med annan elektrisk potential, dvs när antingen föremålet eller kroppen laddas 
med ett elektromagnetiskt fält. 
- Elektromagnetiska fälts koppling till medicinsk utrustning som bärs av en människa. 
Den kunskap om hälsopåverkan som exponeringsbegränsningarna bygger på kan 
sammanfattas separat för olika frekvensområden. 
Hälsopåverkan från statiska falt 
De få försöksbaserade undersökningar som gjorts av biologisk påverkan av statiska, 
elektriska fält, ger inte anledning att förmoda att dessa negativt påverkar människans 
hälsa. För de flesta människor inträffar inte den störande urladdningen av elektriska 
ytladdningar, som utlöses direkt på kroppsytan, vid exponering för statiska, elektriska 
fältstyrkor på mindre än ca 25 kV/m. 
Det finns inga direkta försöksrelaterade bevis på akut, negativ påverkan på människans 
hälsa vid exponering för statiska magnetfält på upp till 2 T. Enligt analys av kända 
samverkansmekanismer skulle långtidsexponering för en magnetisk flödestäthet på 200 
mT inte ge någon negativ påverkan på hälsan. 
Hälsoeffekter från tidsvarierande falt vid frekvenser på under 100 kHz 
Man har vid laboratorieundersökningar av cellsystem och animala system inte kunnat 
påvisa någon negativ hälsopåverkan från lågfrekventa fält, när den inducerade 
strömtätheten är 10 mA/m2 eller mindre. Vid större inducerad strömtäthet (10-100 
mA/m2) har man konstaterat mer omfattande påverkan på vävnad, såsom 
funktionsförändringar i nervsystemet. 
Vid mätning av biologiska reaktioner i laboratorieförsök och hos frivilliga försökspersoner 
har man endast i mindre omfattning kunnat påvisa negativ påverkan från lågfrekventa fält 
på de nivåer som befolkningen i allmänhet utsätts för. Man har emellertid fastställt ett 
gränsvärde för en strömtäthet på 10 mA/m2, vid frekvenser på upp till 1 kHz, för att få 
mindre påverkan på nervsystemets funktioner. Bland frivilliga försökspersoner är den 
vanligast påverkan vid exponering visuella fosfener (svagt flimrande synsensationer) och 
en svag minskning av hjärtfrekvensen under eller omedelbart efter exponering för extremt 
lågfrekventa fält. Det finns emellertid inte någonting som tyder på att sådan övergående 
påverkan skulle leda till en hälsorisk på lång sikt. Man har observerat en minskad nattlig 
pineal melatoninsyntes hos flera gnagararter efter exponering för svaga, extremt 
lågfrekventa elektriska och magnetiska fält. Man har emellertid vid undersökningar under 
kontrollerade förhållanden av människor, som exponerats för extremt lågfrekventa fält, 
inte kunnat påvisa någon relevant påverkan. 
Det finns inga övertygande bevis från försök på att extremt lågfrekventa magnetfält ger 
genetiska skador, och det är därför synnerligen osannolikt att sådana fält skulle framkalla 
cancer. Laboratorieundersökningar pekar bara i ringa utsträckning på att kraftfrekventa 
magnetfält kan vara cancerframkallande. Även om det finns behov av ytterligare 
djurförsök, för att undersöka eventuell påverkan av extremt lågfrekventa fält på 
cellproducerande signaler eller körtelreglering, som bägge skulle kunna påverka 
utvecklingen av cancer genom att främja spridning av initierade celler, blir slutsatsen att 
dessa fälts cancerframkallande verkan för ögonblicket inte är entydigt bevisad och att 
dessa data inte kan användas som utgångspunkt för utformning av riktlinjer för 
exponering. 
Epidemiologiska data om cancerrisken vid exponering för extremt lågfrekventa fält hos 
människor som bor i närheten av starkströmsledningar tyder på en något förhöjd 
leukemirisk för barn. Undersökningarna visar emellertid inte på någon motsvarande 
förhöjd risk för andra cancertyper för barn eller för någon cancerform överhuvudtaget för 
vuxna. Man känner inte till varför det skulle finnas ett hypotetiskt sammanband mellan 
barnleukemi och bostäder i närheten av starkströmsledningar. Den epidemiologiska 
informationen, som inte bekräftats vid laboratorieundersökningar, är inte tillräckliga för 
att besluta om en exponeringsbegränsning. 
Det har rapporterats om förhöjd risk för vissa cancerformer, t.ex. leukemi, 
nervvävnadscancer och i begränsad omfattning bröstcancer, bland personer som arbetar 
med elinstallationer. I de flesta undersökningar har yrkestitlar använts för klassificering 
beroende på den förmodade nivån för exponering för magnetiska fält. Vid några få nyare 
undersökningar har man emellertid använt mer sofistikerade metoder för bedömningen av 
exponeringen. Dessa undersökningar visar generellt på en tendens till förhöjd risk för 
leukemi och hjärntumörer, Resultaten är emellertid inte konsekventa i förhållande till vilka 
cancerformer den förhöjda risken gäller. Informationen ger inte ett tillräckligt underlag för 
riktlinjer för exponering för extremt lågfrekventa fält. Man har vid ett stort antal 
epedimiologiska undersökningar inte entydigt kunnat påvisa några negativa följder för 
fortplantningsförmågan. 
Hälsopåverkan från falt med frekvenser på 100 kHz - 300 GHz 
Aktuell försöksbaserad information visar att exponering under ca 30 minuter av människa 
i vila för elektromagnetiska fält som producerar helkropps-SAR (Specific Absorption 
Rate) på mellan 1 och 4 W/kg ger en kroppstemperaturhöjning på mindre än 1 C. 
Information från djurförsök pekar på ett tröskelvärde för beteendereaktioner vid samma 
SAR-nivå. Exponering för intensivare fält med SAR-värden på över 4 W/kg kan överstiga 
kroppens värmeregleringskapacitet och ge skadlig uppvärmning av vävnaden. Många 
laboratorieförsök med gnagare och människoapor har resulterat i ett stort antal 
6 
vävnadsskador som följd av uppvärmning av delar av eller hela kroppen, med 
temperaturökningar på över 1-2 °C Olika vävnadstypers känslighet för termisk påverkan 
varierar mycket, men gränsen för bestående skada ligger även för de mest känsliga 
vävnader på över 4 W/kg under normala miljöförhållanden. Dessa data utgör grunden för 
ett gränsvärde på 0,4 W/kg vid yrkesmässig exponering, vilket ger en stor 
säkerhetsmarginal för andra begränsande förhållanden, t.ex. hög lufttemperatur, 
luftfuktighet och fysisk aktivitetsnivå. 
Såväl laboratoriedata som resultat från begränsade undersökningar på människor visar 
tydligt att termiskt belastande miljöer och narkotika- och alkoholintag kan skada kroppens 
värmeregleringsförrnåga. Av denna anledning bör det införas säkerhetsfaktorer som ger 
exponerade personer ett rimligt skydd. 
Uppgifter om människans reaktion på högfrekventa, elektromagnetiska fält, som ger 
påvisbar uppvärmning, härrör från kontrollerad exponering av frivilliga försökspersoner 
och epedimiologiska undersökningar av arbetstagare som exponerats för källor som t.ex. 
radar, medicinsk diatermiutrustning och plastsvetsar. Denna information överensstämmer 
fullt ut med slutsatserna vid laboratoriearbetet, nämligen att negativ biologisk påverkan 
kan orsakas av temperaturhöjningar på över I °C i vävnaden. Epedemiologiska 
undersökningar av exponerade arbetstagare och allmänheten har inte påvisat någon större 
hälsopåverkan i samband med typiska exponeringsmiljöer. Eftersom det epidemiologiska 
arbetet har vissa brister, t.ex. bristfällig bedömning av exponering, har undersökningarna 
inte entydigt kunna påvisa att normala exponeringsnivåer ger negativ påverkan på 
fortplantningsförmågan eller förhöjd cancerrisk hos exponerade personer. Detta 
överensstämmer med resultat från laboratorieundersökningar av cell- och djurmodeller, 
där man inte kunnat påvisa vare sig teratogena eller cancerframkallande effekter vid 
exponering för icke-termiska nivåer av högfrekventa elektromagnetiska fält (EMF). 
Vid exponering för tillräckligt intensiva, pulsade elektromagnetiska fält uppstår vissa 
förutsägbara effekter, t.ex. det hörselfenomen som mikrovågor kan ge upphov till och 
olika beteendereaktioner. Epidemiologiska undersökningar av exponerade arbetstagare 
och allmänheten har bara givit lite information och inte visat på någon hälsopåverkan. 
Rapporter om allvarliga näthinneskador har ifrågasatts, eftersom man inte kunnat 
reproducera resultaten. 
Man har gjort en lång rad undersökningar av biologisk påverkan från amplitudmodulerade 
elektromagnetiska fält, undersökningar som i de flesta fall gjorts med låga 
exponeringsnivåer och som givit både positiva och negativa resultat. En grundlig analys av 
undersökningarna visar att AM-fältens påverkan varierar kraftigt beroende på 
exponeringsparametrar, cell- och vävnadstyp samt biologiska ändpunkter. Effekterna på 
biologiska system efter exponering för icke-termiska nivåer av amplitudmodulerade 
elektromagnetiska fält är i allmänhet små och mycket svåra att koppla samman med 
eventuella hälsorisker. Man har inte kunnat bevisa att dessa fält inbegriper frekvens- och 
strålningstäthetsintervaller som ger någon reaktion. 
Negativ, indirekt påverkan från högfrekventa, elektromagnetiska fält när människor vidrör 
metallföremål kan utgöras av chock och brännskador. Vid frekvenser på 100 kHz - 110 
MHz (FM-bandets övre del) varierar tröskelvärdet för kontaktström som ger påverkan, 
från perception till kraftig smärta, inte särskilt mycket som en funktion av fältfrekvensen. 
Perceptionsgränsen varierar från 25 till 40 mA för olika stora personer och smärtgränsen 
från 30 till 55 mA. Vid strömstyrkor på över 50 mA kan allvarliga brännskador uppstå på 
vävnaden, där denna vidrör den metalliska ledaren i fältet. 
FORMULERING AV GRUNDBEGRÄNSNINGAR FÖR BEFOLKNINGENS EXPONERING 
Utifrån den ovan sammanfattade informationen om hälsopåverkan kan följande slutsatser 
dras: 
I ett statiskt magnetfält på 200 mT utgör den beräknade, maximala inducerade 
strömtätheten (i aorta) 44 mA/m2, vilket ligger under den nivå på vilken man kan 
förvänta negativ hemodynamisk eller kardiovaskulär påverkan. 
- Centrala nervsystemet kan påverkas negativt vid strömtätheter på över 10 mA/m2 och 
frekvenser på från ca 5 Hz till 1 kHz och av högre strömtäthet vid frekvenser över och 
under detta frekvensområde. Dessa data utgör underlag för grundbegränsningarna för 
strömtäthet. 
- Vid frekvenser på över ca 100 kHz kan det uppstå negativ biologisk påverkan som 
följd av temperaturhöjningar på över 1 °C i vävnaden. Detta utgör underlag för 
grundbegränsningar för specifik energiabsorptionshastighet (SAR) vid 
helkroppsexponering och lokal exponering. Vid frekvenser på över 10 GHz gäller 
energiabsorptionen bara den exponerade kroppsytan och de grundbegränsningarna 
gäller således för strålningstätheten. 
- Gränsvärdena för kontaktström är starkt frekvensberoende mellan några Hz och 100 
kHz. I frekvensområdet 100 kHz till 110 MHz (FM-bandets övre del) varierar 
gränsvärdet för kontaktström som leder till allt från perception till kraftig smärta inte 
särskilt mycket som en funktion av fältfrekvensen. Man fastställer referensnivåer för 
såväl kontaktström som inducerad ström för att kunna bestämma huruvida försiktighet 
skall iakttas för undvikande av elchock och brännskador. 
Osäkerheten i den vetenskapliga informationen och olikheterna i människans känslighet 
samt variationer i de faktiska exponeringsförhållandena gör det nödvändigt att tillämpa 
säkerhetsfaktorer vid fastställande av exponeringsbegränsningar. 
ÖVERSIKT ÖVER RELEVANTA ÅTGÄRDER VIDTAGNA AV 
MEDLEMSSTATERNA 
Bara några få medlemsstater har infört utförliga bestämmelser och standarder till skydd 
för befolkningen mot elektromagnetisk strålning. Till följd av allmänhetens ökande oro för 
hälsopåverkan från elektromagnetisk strålning ägnar emellertid flera medlemsstater och 
länder utanför EU stor uppmärksamhet åt skyddsfrågor i detta avseende. I samband 
härmed har några medlemsstater uttryckt önskemål om hjälp och riktlinjer för 
skyddsåtgärdernas utformning. 
Några medlemsstater har utfärdat rekommendationer och vissa stater även föreskrifter för 
antingen låg- och/eller högfrekventa elektromagnetiska fält. En översikt över föreskrifter 
och riktlinjer på detta område har publicerats av kommissionen1 I allmänhet skiljer man i 
medlemsstaterna mellan hälsoskyddsbestämmelser för arbetstagare och motsvarande 
bestämmelser för allmänheten. En medlemsstat tillämpar emellertid inte denna metod utan 
skiljer mellan vuxnas och barns exponering. 
ÖVERSIKT ÖVER TILLÄMPLIGA EU-FÖRESKRIFTER 
Folkhälsa 
Europaparlamentet antog 1994 ett beslut om att bekämpa den skadliga effekten av icke­
joniserande strålning2 och uppmanade kommissionen att föreslå åtgärder och standarder i 
syfte att begränsa arbetstagarnas och allmänhetens exponering för icke-joniserande 
strålning. 
Inom ramarna för åtgärdsprogrammet för folkhälsan3 antog kommissionen 4 juni 1997 ett 
förslag om åtgärdsprogram 1999 - 2003 på gemenskapsnivå om föroreningsrelaterade 
sjukdomar4. I förslaget beaktas det faktum att hälsorisker, inklusive sådana orsakade av 
exponering för elektromagnetiska fält, av allmänheten ofta uppfattas på ett helt annat sätt 
än vad vetenskapligt fastställda fakta motiverar. Kommissionen föreslog att detta problem 
skulle lösas med hjälp av målinriktade åtgärder i syfte att förbättra medlemsstaternas 
förmåga att förstå allmänhetens uppfattning av hälsorisker, samt på att tydliggöra hur 
dessa risker skall bedömas och hanteras. 
Arbetsmiljö 
Minimikrav som syftar till att skydda arbetstagare mot vissa exponeringssituationer har 
fastställts enligt artikel 118a i EG-fördraget. 
i Europeiska kommissionen, Icke-joniserande strålning: Källor, exponering och hälsopåverkan, Byrån 
för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, 1996, ISBN 92-827-5492-8. 
2 EGT C205, 25.7.1994, s. 439 
3 KOM(93) 559 slutlig, 24.11.1993 
4 EGT C 214, 16.7.1997, s. 7-10 
10 
Hälso- och säkerhetsföreskrifter för bildskärmsarbete fastställdes i rådets direktiv 
90/270/EEG5. 1 direktivet fastslås att arbetsgivaren skall vidta lämpliga åtgärder för att 
arbetsplatsen, dvs system bestående av skärm, tangentbord, tillbehör och kringutrustning, 
däribland telefon, modem och skrivare, uppfyller vissa minimikrav. All strålning utom den 
synliga delen av det elektromagnetiska spektrat skall minskas till försumbara nivåer till 
skydd för arbetstagarens hälsa och säkerhet. 
I rådets direktiv 92/85/EEG6 om införande av åtgärder för att förbättra arbetsmiljön för 
gravida arbetstagare föreskrivs att arbetsgivaren måste bedöma på vilket sätt, i vilken 
omfattning och under vilken tid arbetsuppgifterna kan innebära en specifik risk att utsättas 
för agenser, inklusive icke-joniserande strålning, arbetsprocesser och arbetsförhållanden, 
på ett sådant sätt att det kan fastställas vilka åtgärder som skall vidtas. 
Dessutom presenterade kommissionen 1993 ett förslag till rådets direktiv om 
minimiföreskrifter för risker för arbetstagare på grund av fysiska agenser7. De fysiska 
agenser för vilka direktivet skulle gälla är ljud, mekaniska vibrationer, optisk strålning 
samt andra elektromagnetiska falt och vågor. Förslaget till direktiv, som ändrades efter 
uttalanden från Europaparlamentet vid forsla behandlingen**, inbegriper risker för 
arbetstagarens hälsa och säkerhet genom påverkan från elektriska fält och strömmar samt 
genom absorption av energi vid exponering för statiska och tidsvarierande elektriska och 
magnetiska fält med frekvenser på upp till 300 GHz. 
Produktsäkerhet 
Väsentliga krav beträffande emissionskarakteristik hos utrustning har fastställts på 
gemenskapsnivå inom ramarna för den inre marknaden, i synnerhet på grundval av artikel 
100a i EG-fördraget. I rådets direktiv 73/23/EEG9 om harmonisering av medlemsstaternas 
lagstiftning om elmateriel avsedd att användas inom vissa spänningsgränser och särskilt i 
dess bilaga 1 fastställs att elmateriel enbart far släppas ut på marknaden om den uppfyller 
vissa väsentliga krav, som inbegriper åtgärder för att säkerställa att temperaturer, 
ljusbågar och utstrålning som skulle kunna framkalla fara inte uppstår. 
Rådets direktiv 89/336/EEG10 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om 
elektromagnetisk kompatibilitet syftar till att undvika elektromagnetiska störningar för att 
ge lämpligt skydd åt apparater som t.ex. telekommunikationsnätverk, industri- och 
tillverkningsutrustning, medicinska apparater, forskningsapparater, informationsteknisk 
utrustning och apparater och elektronisk utrustning avsedd för hushållen. Därför skall 
apparater som omfattas av direktivet konstrueras på ett sådant sätt att de 
elektromagnetiska störningar som genereras inte blir större än att radio- och 
5 EGT L 156, 21.6.1990, s. 14-18 
6 EGT L 348, 28.11.1992, s. 1-8 
7 EGT C 77, 18.3.1993, s. 12-29 
8 EGT C 230, 19.8.1994, s. 3-29 
9 EGT L 077, 26.3.1973, s. 29-33 
10 EGT L 139, 23.5.1989, s. 19-26 
11 
telekommunikationsutrustning och andra apparater kan användas på avsett sätt. Apparaten 
skall dessutom vara försedd med lämpligt skydd mot elektromagnetisk störning, så att den 
kan användas på avsett sätt. 
Bedömning av miljöpåverkan 
Rådets direktiv 85/337/EEG11 om bedömning av vissa offentliga och privata projekts 
miljöpåverkan, med ändringar enligt rådets direktiv 97/11/EG12, gäller också bland annat 
för luftdragna starkströmsledningar med en spänning på minst 220 kV och en längd på 
över 15 km. Detta innebär att huvudmannen skall lämna information om planerade 
åtgärder i syfte att undvika, minska och om möjligt neutralisera väsentlig skadeverkan, 
samt en sammanställning av de viktigaste alternativ som undersökts och information om 
huvudskälen för gjorda val. 
För att komplettera bestämmelserna i direktiv 97/11/EG har kommissionen presenterat ett 
förslag till rådets direktiv om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan13. 
Förslaget gäller planer och program som är ett led i beslutsprocessen för fysisk 
planläggning i syfte att fastställa ramarna för efterföljande tillståndsgivning, inklusive 
strategiplaner och strategiprogram inom energi-, transport- och 
telekommunikationssektorerna. 
Forskning 
Inom Europeiska gemenskapens fjärde ramprogram för forskning, teknisk utveckling och 
demonstrationsverksamhet (1994-1998)14 finns ett antal slutförda eller ännu pågående 
forskningsprojekt med anknytning till elektromagnetiska falt. I synnerhet har programmen 
Biomed 2, COST och programmet för standard, mätning och provning utgjort underlag 
för förslag. Vissa av programmen pågår fortfarande. 
Eventuell negativ hälsopåverkan vid exponering för radiofrekvenser behandlades också i 
kommissionens grönbok om en gemensam strategi för mobil- och 
personkommunikation15. Som en följd av och som ett svar på Europaparlamentets beslut 
om att bekämpa skadliga effekter av icke-joniserande strålning bekräftade kommissionen 
att det finns ytterligare behov av forskning på detta område, och en arbetsgrupp med 
experter har för kommissionen utarbetat rekommendationer för epidemiologisk, biofysisk 
och biologisk forskning och forskning om exponeringssystem och dosmätning. Det 
föreslagna forskningsprogrammet16 inbegriper också påverkan på immun- och nervsystem 
1 » EGT L 175, 5.7.1985, s. 40-48 
12 EGT L 73, 14.3.1997, s. 5-15 
13 KOM(96) 511, slutlig och EGT C 129, 25.4.1997, s. 14 
14 EGT L 126, 18.5.1994 s. 1-33 
15 KOM(94) 145, slutlig 
16 Dokumentet "studyhr.doc" kan laddas ned från Internet, adress 
http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompoliy/en 
12 
samt genetiska och cancerrelaterade följder. Dessa frågor har varit och är alltjämt av 
yttersta intresse för befolkningen och Europaparlamentet. 
Kommissionen tog hänsyn till experternas uppmaningar och till behovet av forskning om 
hälsopåverkan från exponering för andra frekvenser, när den utarbetade förslaget till femte 
ramprogrammet för Europeiska gemenskapens insatser inom forskning, teknisk utveckling 
och demonstrationsverksamhet (1998-2002),7. Kommissionen erkänner dessutom att det 
är viktigt med riskinformation på detta område, på grund av den rådande osäkerheten om 
riskerna och den långsiktiga påverkan, och har föreslagit forskning om allmänhetens 
uppfattning om riskerna, och om bedömning av, information om och hantering av 
riskerna. 
DE FÖRESLAGNA REKOMMENDATIONERNA 
Gemenskapens växande engagemang för att främja åtgärder inom olika industrisektorer, 
där det är troligt att befolkningens exponering för elektromagnetiska falt ökar samt 
beslutsfattares, hälsovårdspersonals, intressegruppers och allmänhetens växande oro för 
deras effekter har gjort det nödvändigt att vidta åtgärder för att slå fast gemensamma 
principer inom området på gemenskapsnivå. 
När det finns krav som bara gäller i vissa medlemsstater innebär dessa att det uppstår 
skillnader i allmänhetens skydd mot elektromagnetiska fält. Dessa skillnader bidrar 
tillsammans med bristfalligheter i föreskrifter och riktlinjer till en känsla av förvirring och 
osäkerhet bland EU-medborgarna och underminerar förtroendet för 
hälsoskyddsmyndigheterna. 
I enlighet med målsättningen att förverkliga en hög hälsoskyddsnivå för EU-medborgarna 
och med hänsyn till de åtgärder inom detta område som vissa medlemsstater vidtagit, 
anser kommissionen det vara nödvändigt att föreslå medlemsstaterna en gemensam ram 
för hur befolkningen skall skyddas mot elektromagnetiska fält. En sådan ram kan införas 
enligt rådets rekommendation under artikel 129 i EG-fördraget, och skall behandla 
allmänna principer för begränsning av exponering så att negativ hälsopåverkan kan 
förhindras. 
Syftet med rådets förslag till rekommendation är därför att skapa en gemensam ram för en 
hög nivå av skydd mot exponering av befolkningen för elektromagnetiska fält (EMF), 
baserad på en uppsättning grundläggande begränsningar och referensnivåer som tagits 
fram genom internationell samverkan mellan de främsta experterna på området. De 
föreslagna rekommendationerna om grundläggande begränsningar och referensnivåer 
ansluter till anvisningarna från International Commission on Non-Ionizing Radiation 
Protection (ICNIRP) och grundar sig på de bästa vetenskapligt fastställda fakta som finns 
att tillgå. De gäller för exponering av enskilda individer ur befolkningen och inte för 
strålning från viss utrustning eller vissa apparater. Utlåtandet från ICNIRP har godkänts 
av kommissionens vetenskapliga styrkommitté. 
17 KOM(97) 142, slutlig, och EGT C 173, 7.6.1997, s. 10 
13 
De föreslagna rekommendationerna är inte avsedda att gälla för exponering i 
yrkesverksamhet eller exponering av patienter eller frivilliga deltagare i medicinsk 
verksamhet. Problem med elektromagnetisk kompatibilitet och interferens med medicinsk 
utrustning behandlas inte i detta förslag. Att inom detta område skapa ett heltäckande 
system för skydd, som omfattar detaljerade föreskrifter och riktlinjer för såväl exponering 
av individer som för strålning från utrustning och för stråldosen från aktiviteter som 
medför exponering, skall vara medlemsstaternas uppgift, och rådets föreskrifter inom 
området skall tillämpas i detta arbete. 
De rekommenderade begränsningarna har uteslutande grundats på konstaterad påverkan 
på hälsan. Det rekommenderas att referensnivåerna används vid den praktiska 
bedömningen av exponeringen.1 Genom respekt för referensnivåerna säkerställs att de 
grundläggande begränsningarna respekteras. Om det uppmätta värdet överstiger 
referensnivån, betyder det inte nödvändigtvis att den grundläggande begränsningen 
kommer att överskridas. Under vissa förhållande kommer det emellertid att krävas att man 
fastställer om den grundläggande begränsningen verkligen har respekterats. 
Den rekommenderade åtgärden vid ett överskridande av referensnivåerna är att en 
utvärdering av exponeringssituationen görs. Det är medlemsstaternas ansvar att de 
utvärderas och att uppföljningsåtgärder vidtas. Vid utvärderingen av den aktuella 
exponeringssituationen kan exempelvis exponeringens varaktighet, de kroppsdelar som 
exponerats, antalet personer som exponerats samt deras ålder och hälsotillstånd användas 
som ett kriterium. Vilka uppföljningsåtgärder som skall vidtas måste beslutas av 
medlemsstaterna och anpassas till den aktuella exponeringssituationen. Exempel på 
åtgärder är information till den del av befolkningen som exponeras, fastställandet av 
minimiavstånd till strålkällan, förändringar av strålkällans installation eller konstruktion 
eller av det sätt på vilket strålkällan används. Medlemsstaterna kan besluta att beakta 
kostnadseffektivitet när man vidtar åtgärder avseende personer som exponerats. 
Slutligen, för att på bästa sätt kunna utnyttja den föreskrivna och den faktiska 
exponeringssituationen och vetenskapliga eller tekniska framsteg som kan kräva en snabb 
respons, föreslår kommissionen att medlemsstaterna i rapporter dokumenterar sina 
åtgärder och riktlinjer inom det område som täcks av rekommendationen och anger hur 
den har beaktats, samt att kommissionen lägger fram en övergripande rapport baserad på 
rapporterna från medlemsstaterna. 
1 Ett liknande system med föreskrifter till skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet, med 
tröskelvärden och åtgärdsvärden, har presenterats. 
14 
FÖRSLAG TILL 
RÅDETS REKOMMENDATION 
om begränsning av befolkningens exponering för 
elektromagnetiska fält 
0 Hz-300 GHz 
(presenterat av kommissionen) 
15 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION 
med beaktande av Fördraget om upprättande av den Europeiska gemenskapen, särskilt 
artikel 129 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag1, 
i enlighet med utlåtande från Europaparlamentet2, och 
med beaktande av följande: 
1. Gemenskapen skall enligt fördragets artikel 3 o) bidra till att uppnå en hög 
hälsoskyddsnivå. 
2. Europaparlamentet har uppmanat kommissionen att vidta åtgärder i syfte att 
begränsa arbetstagarnas och befolkningens exponering för icke-joniserande 
strålning i sitt beslut om bekämpande av skadliga effekter av icke-joniserande 
strålning '. 
3. Det finns minimiföreskrifter inom EG till skydd för arbetstagarens hälsa och 
säkerhet vad gäller elektromagnetiska fält i samband med bildskärmsarbete4. Det 
har vidtagits åtgärder i syfte att förbättra hälsa och säkerhet för arbetstagare som 
är gravida, nyligen fött eller ammar5. Dessa åtgärder ålägger - bland annat -
arbetsgivare att bedöma aktiviteter som inrymmer särskild risk att exponeras för 
icke-joniserande strålning. Det har lämnats förslag om minimiföreskrifter om 
arbetstagarnas skydd mot fysiska agenser', vilka omfattar åtgärder mot icke­
joniserande strålning. 
4. Det är ett oavvisligt krav att befolkningen inom gemenskapen skyddas mot skadlig 
och välunderbyggd hälsopåverkan som kan uppstå till följd av exponering för 
elektromagnetiska falt. 
5. Åtgärder för skydd mot elektromagnetiska falt skall ge alla gemenskapens 
medborgare ett effektivt skydd. De föreskrifter som medlemsstaterna utfärdar 
inom detta område skall vara grundade på en gemensam ram för att säkerställa ett 
enhetligt skydd inom hela gemenskapen. 
'EGT 
'EGT 
J EGT C 205, 25.7.1994 
4EGTL 156, 21.6.1990, s. 439 
5 EGT L 348, 28.11.1992, s. 1-8 
* EGT C 77, 18.3.1993, s. 12 och EGT C 230, 19.8.1994, s. 3-29 
16 
6. Det kan enligt subsidiaritetsprincipen vidtas nya åtgärder på de områden som inte 
faller under gemenskapens exklusiva befogenhet, såsom skydd för befolkningen 
mot icke-joniserande strålning, behandlas av gemenskapen endast om syftet med 
den föreslagna åtgärden på grund av dess omfång eller påverkan lättare kan 
uppnås av gemenskapen än av medlemsstaterna. 
7. Enhetliga rambestämmelser för skydd av befolkningen mot elektromagnetiska falt 
behöver fastställas genom rekommendationer till medlemsstaterna. • 
8. Dessa gemensamma rambestämmelser skall grundas på de bästa vetenskapliga data 
och forskningsresultat som finns att tillgå inom detta område och skall omfatta 
grundläggande begränsningar och referensnivåer för exponering för 
elektromagnetiska falt. Utlåtande i denna fråga har avgivits av ICNIRP och 
godkänts av kommissionens vetenskapliga styrkommitté. 
9. Dessa grundläggande begränsningar och referensnivåer skall gälla för all strålning 
från elektromagnetiska fält med undantag av optisk strålning och joniserande 
strålning. För optisk strålning krävs ytterligare utvärdering av relevanta data och 
forskningsresultat, för joniserande strålning finns redan föreskrifter inom 
gemenskapen. 
10. Ett antagande av rekommenderade begränsningar och referensnivåer skall ge ett 
gott skydd mot de vetenskapligt fastställda hälsoeffekterna av exponering för 
elektromagnetiska falt, men det kan fortfarande uppstå interferensproblem med 
eller funktionsstörningar i medicinsk utrustning, exempelvis proteser av metall, 
pacemakers, defibrillatorer, och hörselimplantat. Interferensproblem med 
pacemakers kan uppstå vid nivåer lägre än de rekommenderade referensnivåerna, 
och lämpliga säkerhetsåtgärder, som dock faller utanför ramen för denna 
rekommendation, skall vidtas. 
11.1 enlighet med proportionalitetsprincipen skall denna rekommendation innehålla 
övergripande principer och metoder för skydd av befolkningen, samtidigt som 
detaljreglering av strålkällor och aktiviteter som orsakar exponering för 
elektromagnetiska fält och klassificering av enskilda individers 
exponeringssituation som arbetsrelaterad eller inte, skall lämnas till 
medlemsstaterna att ombesörja med hänsyn tagen till och i överensstämmelse med 
gemenskapsreglerna för arbetstagares säkerhet och hälsa. 
12. Medlemsstaterna kan besluta om en högre skyddsnivå än den som anges i dessa 
rekommendationer. 
13. Av medlemsstaterna vidtagna åtgärder inom detta område skall dokumenteras i 
rapporter både på nationell nivå och på gemenskapsnivå, oavsett om åtgärderna är 
bindande eller icke bindande och oavsett i hur hög grad hänsyn tagits till dessa 
rekommendationer. 
14. För att öka medvetenheten om risker och skyddsåtgärder mot elektromagnetiska 
fält skall medlemsstaterna verka för upplysning och praktisk vägledning inom 
17 
området, speciellt inom konstruktion, installation och användning av utrustning, så 
att exponeringsnivåerna inte överskrider de rekommenderade gränserna. 
15. Särskild uppmärksamhet skall ägnas förståelse av risker med elektromagnetiska 
fält och spridning av riskinformation, med hänsyn tagen till befolkningens 
uppfattning av sådana risker. 
16. Medlemsstaterna skall följa vetenskapliga och tekniska framsteg inom området för 
skydd mot icke-joniserande strålning. Dessa rekommendationer bör revideras, 
särskilt på grundval av utlåtanden från behöriga internationella organisationer 
såsom International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection. 
18 
HARMED REKOMMENDERAS 
I. att medlemsstaterna i samband med denna rekommendation ger de fysiska 
storheter som anges i bilaga I A det värde som fastställs i bilagan, 
II. att medlemsstaterna i syfte att säkra en hög hälsoskyddsnivå mot exponering 
för elektromagnetiska fält 
a) antar bestämmelser om grundbegränsningar och referensnivåer i 
enlighet med bilaga I B, 
b) vidtar åtgärder mot strålkällor och metoder vilka orsakar att 
befolkningen exponeras för elektromagnetiska falt, i enlighet med 
sådana bestämmelser, 
c) strävar efter att uppnå överensstämmelse med de grundbegränsningar 
som anges i bilaga 11 avseende befolkningens exponering, 
III. att medlemsstaterna i syfte att underlätta och främja tillämpningen av 
grundbegränsningarna enligt bilaga 11, 
a) tillämpar de referensnivåer som anges i bilaga III i samband med 
bedömning av exponering för att avgöra huruvida 
grundbegränsningarna kan överskridas och 
b) gör en bedömning av förhållanden i fall med källor med fler än en 
frekvens, med de ekvationer som anges i bilaga IV, både vad gäller 
grundbegränsningar och referensnivåer, 
IV. att medlemsstaterna i syfte att öka kunskaperna om risker och om skydd mot 
exponering för elektromagnetiska fält, 
informerar befolkningen på ett lämpligt sätt om elektromagnetiska fälts 
hälsopåverkan och om förhållningsregler däremot, 
V. att medlemsstaterna i syfte att öka kunskapen om elektromagnetiska fälts 
hälsopåverkan, 
främjar och skaffar sig överblick över forskning om elektromagnetiska falt och 
folkhälsa som ett led i det nationella forskningsprogrammet i enlighet med 
rekommendationer och insatser på gemenskapsnivå och inom internationell 
forskning, 
VI. att medlemsstaterna för att bidra till upprättandet av ett enhetligt system till 
skydd mot risker vid exponering för elektromagnetiska fält, 
sammanställer rapporter om antagandet och genomförandet av de åtgärder 
som vidtas inom det område som omfattas av denna rekommendation, 
presenterar dessa rapporter för kommissionen efter en period på tre år efter 
19 
antagandet av rekommendationen och anger hur hänsyn tagits till 
rekommendationen när åtgärderna genomförts, och 
UPPMANAS 
kommissionen att sammanställa en rapport om gemenskapen som helhet med 
beaktande av medlemsstaternas rapporter samt att vara uppmärksam på de frågor 
denna rekommendation gäller, i syfte att ändra och aktualisera rekommendationen. 
Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar 
Ordförande 
20 
BILAGA I 
1)MI Nil ION KR 
Uttrycket "elektromagnetiska fält" omfattar i denna rekommendation statiska fält, extremt 
lågfrekventa fält (ELF) och högfrekventa fält (RF), inklusive mikrovågor, inom 
frekvensområdet 0 - 300 GHz 
A. Fysiska storheter 
I samband med exponering för elektromagnetiska fält används normalt åtta fysiska 
storheter. 
1. Kontaktström (Ic) mellan en människa och ett föremål uttrycks i ampere (A). Ett 
ledande föremål i ett elektriskt fält kan laddas av fältet. 
2. Ström täthet (J) definieras som den ström som går genom en tvärsnittsarea vinkelrätt 
mot strömmens riktning i en ledare, som t.ex. en människokropp eller en del därav, 
anges i ampere per kvadratmeter (A/m2). 
3. Elektrisk fältstyrka är en vektorstorhet (E) som motsvarar den kraft som verkar på en 
laddad partikel oavsett av dess förflyttning i rummet. Denna storhet uttrycks i volt per 
meter (V/m). 
4. Magnetisk fältstyrka är en vektorstorhet (H) som tillsammans med den magnetiska 
flödestätheten kännetecknar ett magnetfält oberoende av dess placering i rummet. 
Denna storhet uttrycks i ampere per meter (A/m). 
5. Magnetisk flödestäthet är en vektorstorhet (B) som motsvarar den kraft som verkar på 
laddningar i rörelse. Storheten uttrycks i tesla (T). I fritt rum och i biologiskt material 
kan magnetflödestätheten och den magnetiska fältstyrkan omräknas till den andra 
enheten med hjälp av ekvationen 1 A m'1 = 4rc 10"7 T. 
6. Strålningstäthet (S) är den storhet som används vid mycket höga frekvenser, där 
penetreringsdjupet i kroppen är lågt. Man talar om effekten hos strålningen när den 
infaller vinkelrätt mot en yta dividerad med ytans area. Storheten uttrycks i watt per 
kvadratmeter (W/m2). 
7. Specifik energiabsorption (SA) definieras som den energi som absorberas per 
massenhet biologisk vävnad och uttrycks i joule per kilogram (J/kg). 1 denna 
rekommendation används begreppet för att skilja mellan icke-termisk påverkan och 
pulsad mikrovågsstrålning. 
8. Specifik energiabsorption per tidsenhet (SAR) definieras som ett genomsnitt i hela 
kroppen eller i delar av kroppen som den hastighet varmed energi absorberas per 
massenhet biologisk vävnad. Storheten uttrycks i watt per kilogram (W/kg). 
Helkropps-SAR är ett vitt accepterat som uttryck för negativ termisk påverkan vid RF-
exponering. Utöver genomsnittsvärden för helkropps-SAR krävs lokala SAR-värden 
för att kunna bedöma och begränsa hur stor energimängd som tas upp i mindre delar av 
kroppen vid särskilda exponeringsförhållanden. Ett sådant förhållande kan t.ex. vara en 
jordansluten person som exponeras för radiovågor i det nedre MHz-området samt 
utsatta personer i närheten av en antenn. 
Av dessa storheter kan magnetisk flödestäthet, kontaktström, elektrisk och magnetisk 
fältstyrka samt strålningstäthet mätas direkt. 
21 
B. Grundbegränsningar och referensnivåer 
När begränsningar grundade på en bedömning av elektromagnetiska fälts möjliga 
hälsopåverkan skall användas, bör man skilja på grundläggande begränsningar och 
referensnivåer. 
- Grundbegränsningar. Begränsningar avseende exponering för tidsvarierande 
elektriska, magnetiska och elektromagnetiska fält som är direkt grundade på bekräftad 
hälsopåverkan och biologiska hänsynstaganden, benämns grundbegränsningar. 
Beroende på fältfrekvensen specificeras begränsningarna med hjälp av de fysiska 
storheterna magnetflödestäthet (B), strömtäthet (J), specifik 
energiabsorptionshastighet (SAR) och strålningstäthet (S). Magnetisk flödestäthet och 
strålningstäthet kan mätas direkt hos exponerade personer. 
- Referensnivåer. Referensnivåerna används vid praktisk bedömning av exponering, i 
syfte att avgöra om det är möjligt att överskrida grundbegränsningarna. Vissa 
referensnivåer härrör från relevanta grundbegränsningar genom mätning och/eller 
beräkningsmetoder, andra har att göra med känslighet och negativ, indirekt påverkan 
från exponering för elektromagnetiska fält. De därav avledda storheterna är elektrisk 
fältstyrka (E), magnetisk fältstyrka (H), magnetisk flödestäthet (B), strålningstäthet (S) 
och ström genom kroppsdelar (//,). Storheter som har att göra med känsligheten och 
annan indirekt påvekran är kontaktström (Ic) och för pulserande falt specifik 
energiabsorption (SA). Under vissa exponeringsförhållanden kan uppmätta eller 
beräknade värden av enskilda storheter jämföras med relevant referensnivå. 
Underskridande av referensnivån säkerställer att även grundbegränsningen underskrids. 
Även om uppmätt värde överstiger referensnivån innebär detta inte nödvändigtvis att 
grundbegränsningen överskridits. I dessa fall skall det emellertid fastställas huruvida 
grundbegränsningen har överskridits. 
Denna rekommendation innehåller inga kvantitativa begränsningar avseende statiska, 
elektriska fält. Det rekommenderas emellertid att störande känslighet för elektriska 
ytladdningar och gnisturladdningar som förorsakar stress eller irritation undviks. 
Vissa storheter som t.ex. magnetisk flödestäthet (B) och strålningstäthet (S) används vid 
vissa frekvenser som både grundbegränsning och referensnivå (se bilaga II och III). 
22 
BILAGA II 
GRUNDBEGRÄNSNINGAR 
Beroende på frekvens används följande fysiska storheter (dosimetriska storheter och 
exponeringsstorheter) för att ange grundbegränsningar avseende elektromagnetiska fält 
För frekvensområden mellan 0 och 1 Hz fastställs grundbegränsningar avseende magnetisk 
flödestäthet för statiska magnetfält (0 Hz) och strömtäthet för tidsvarierande fält med en 
frekvens på upp till 1 Hz i syfte att undvika kardiovaskulär påverkan och påverkan på det 
centrala nervsystemet. 
För frekvensområden mellan 1 Hz och 10 MHz fastställs grundbegränsningar avseende 
strömtäthet i syfte att undvika påverkan på nervsystemets funktioner. 
Vid frekvensområden på mellan 100 Hz och 10 GHz fastställs grundbegränsningar 
avseende SAR, i syfte att undvika helkropps-värmebelastning och lokal uppvärmning i 
vävnad. Inom frekvensområden 100 kHz till 10 MHz fastställs begränsningar avseende 
såväl strömtäthet som SAR. 
För frekvensområden mellan 10 GHz och 300 GHz fastställs grundbegränsningar 
avseende strömtäthet, i syfte att undvika uppvärmning av vävnad på eller nära kroppsytan. 
Grundbegränsningarna, givna i tabell 1, fastställs med hänsyn tagen till osäkerhet avseende 
individens känslighet, miljöförhållanden och det faktum att ålder och hälsa bland 
allmänheten varierar. 
23 
8 
8/f 
2 
f/500 
f/500 0,08 
0,08 Tabell 1 : Grundbegränsningar för elektriska, magnetiska och elektromagnetiska fålt 
(0 - 300 GHz) 
Frekvensområde Magne- Strömtäth Genomsnittli Lokal SAR Lokal SAR Strål-
tisk et i g helkropps- (huvud och (lemmar) nings-
flödestäth (mA/m2) SAR kropp) (W/kg) täthet, S 
et (rms) (W/kg) (W/kg) (W/m2) 
(mT) 
0 Hz 40 
>0-l Hz -
1-4 Hz 
4-1000 Hz 
1000 Hz-100 kHz -
100 kHz-10 MHz -- f/500 0,08 2 4 
10 MHz-10 GHz - -- 0,08 2 4 
10-300GHz - -- -- - - 10 
Anmärkningar 
1. /är frekvensen i Hz. 
2. Syftet med den grundläggande begränsningen för den nuvarande strömtätheten är att skydda 
mot direkt exponering av det centrala nervsystemets vävnader i huvudet och kroppen samt 
inbegripa en säkerhetsfaktor. 
3. Eftersom kroppen är elektriskt inhomogen beräknas strömtäthet som medelvärden i ett 
tvärsnitt på 1 cm^ vinkelrätt mot utbredningsriktningen. 
4. Vid frekvenser på upp till 100 kHz kan toppvärdena för strömtätheten beräknas genom att 
rms-värdet multipliceras med V2 (—1,414). Vid pulser med en varaktighet^ bör den frekvens 
som skall tillämpas i grundbegränsningarna beräknas som/= l/(2/p). 
5. För frekvenser på upp till 100 kHz och vid pulserande magnetfält kan den maximala 
strömtätheten i pulserna beräknas med hjälp av stignings- och falltiderna samt den 
magnetiska flödestäthetens maximala ändringshastighet. Den inducerade strömtätheten kan 
därefter jämföras med tillämplig grundbegränsning. 
6. Samtliga SAR-värden beräknas som medelvärden för en sexminutersperiod. 
7. Lokal SAR beräknas som medelvärde i en massa på 10 g sammanhängande vävnad. Det 
därav följande maximala SAR-värdet bör vara det värde som används vid bedömning av 
exponeringen. 
8. För pulser med varaktigheten fp bör motsvarande frekvens, som skall tillämpas i 
grundbegränsningarna, beräknas som / = l/(2fp). Dessutom rekommenderas en 
kompletterande grundbegränsning vid pulsexponering inom frekvensområdet 0,3 - 10 GHz 
och vid lokal exponering av huvudet, i syfte att begränsa och undvika hörseleffekter 
orsakade av termoelastisk expansion. SA bör således inte överstiga 2 mJ/kg-1 som 
medelvärde i en massa på 10 g vävnad. 
24 
BILAGA m 
Referensnivåer 
Referensnivåer för exponering fastställs för jämförelse med värden för uppmätta storheter. 
Underskridande av samtliga referensnivåer i denna rekommendation garanterar att också 
grundbegränsningarna underskrids. 
Även om uppmätt värde ligger över referensnivåerna innebär detta inte nödvändigtvis att 
grundbegränsningen överskrids. I sådana fall bör det göras en bedömning av huruvida 
exponeringsnivån ligger under grundbegränsningen. 
Maximalt skydd uppnås genom att fastställa referensnivåer för exponeringsbegränsning 
med grundbegränsningar som underlag för fältets maximala koppling till den exponerade 
personen. I tabellerna 2 och 3 finns en sammanställning av referensnivåerna. 
Referensnivåerna skall generellt vara medelvärden bildade över kroppsvolymen, men med 
den viktiga förutsättningen att den lokala grundbegränsningen inte överskrids. 
Under vissa omständigheter, där exponeringen är starkt lokal, t.ex. vid handburna 
telefoner i förhållande till huvudet, är det inte lämpligt att använda referensnivåer. I sådana 
fall görs en direkt bedömning av huruvida den lokaliserade grundbegränsningen har 
överskridits. 
25 
Fältnivåer 
Tabell 2: Referensnivåer för elektriska, magnetiska och elektromagnetiska fält (0 
300 GHz, ostörda effektivvärdcn (RMS) 
Frekvensomrade 
0-1 Hz 
1-8 Hz 
8-25 Hz 
0,025 - 0,8 kHz 
0,8 - 3 kHz 
3-150 kHz 
0,15-1 MHz 
1-10 MHz 
10-400 MHz 
400 - 2000 MHz 
2 - 300 GHz 
Anmarkningar: E-ftlt 
(V/m) 
-
10 000 
10 000 
250/f 
250/f 
87 
87 
87/f"2 
28 
1,375 f"2 
61 H-fclt 
(A/m) 
3,2 x 104 
3,2xl04/f* 
4 000/f 
4/f 
5 
5 
0,73/f 
0,73/f 
0,073 
0,0037 tn 
0,16 
1. /enligt frckvcnsomrädcskolumncn. B-mit 
(uT) 
4xl04 
4xl04/f* 
5 000/f 
5/f 
6.25 
6.25. 
0,92/f 
0,92/f 
0,092 
0,0046 tn 
0,20 Ekvivalcnt 
stralningstathct 
S„(W/m2) 
-
-
-
-
-
-
-
-
2 
0200 
10 
2. Vid frekvenser mellan 100 kHz och 10 GHz skall .V*,, E\ H2 och B2 beräknas som 
medelvärden för en sexminutcrspcriod. 
3. Vid frekvenser på över 10 GHz skall £«,, E2, H2 och B2 beräknas som medelvärden för en 
period på 68//! 05-minuter period (/"i GHz). 
4. Det fastställs inga E-fältvärden för frekvenser på mindre än 1 Hz, som är faktiska, statiska 
elektriska falt. För de flesta personer uppstår irritation vid elektriska ytladdningar inte vid 
fältstyrkor på under 25 kV/m. Gnisturladdningar som förorsakar stress och irritation bör 
undvikas. 
För toppvärden anges följande referensnivåer för elektrisk fältstyrka (V/m), magnetisk 
fältstyrka (A/m) och magnetisk flödestäthet (uT): 
Vid frekvenser på upp till 100 kHz beräknas referenstoppvärdena genom att 
motsvarande rms-värden multipliceras med V2 (-1,414). Vid pulser med varaktigheten 
tp bör motsvarande frekvens beräknas som/= l/(2/p). 
- Vid frekvenser på mellan 100 kHz och 10 MHz beräknas referenstoppvärdena genom 
att motsvarande rms-värden multipliceras med 
10a, där a = (0,665 log(#105)+0,176), f i kHz. 
- Vid frekvenser mellan 10 MHz och 300 GHz beräknas referenstoppvärdena genom att 
motsvarande rms-värden multipliceras med 32. 
Trots att det bara finns lite information om förhållanden mellan biologisk påverkan pch 
pulserande fälts toppvärden, föreslås det för frekvenser på över 10 MHz, att S«, som 
26 
medelvärde över pulsbredden inte bör vara större än 1 000 gånger referensnivåerna eller 
att fältstyrkorna inte bör vara större än 32 gånger referensnivåerna för fältstyrka. För 
frekvenser på mellan ca 0,3 GHz och lier Gl Iz och vid lokal exponering av huvudet skall 
den specifika absorptionen, för att minska och undvika påverkan på hörseln som en följd 
av termoelastisk expansion, begränsas. Inom detta frekvensområde motsvarar SA-gränsen 
på 4-16 mJ/kg"1, som ger denna verkan, SAR-toppvärden på 130-520 W kg*1 i hjärnan vid 
pulser på 30-us. Vid frekvenser på mellan 100 kHz och 10 MHz beräknas fältstyrkornas 
toppvärden genom interpolation från 1,5 gånger toppvärdet vid 100 kHz till 32 gånger 
toppvärdet vid 10 MHz. 
Kontaktströmmar och strömmar i extremiteterna 
Vid frekvenser på upp till 110 MHz rekommenderas kompletterande referensnivåer för 
undvikande av risker beroende på kontaktström. Kontaktströmmens referensnivå visas i 
tabell 3. Referensnivåerna för kontaktström har fastställts med hänsyn till att det 
gränsvärde för kontaktström som utlöser biologisk reaktion hos vuxna kvinnor och barn 
uppgår till cirka 2/3 respektive hälften av gränsvärdet för vuxna män. 
Tabell 3: Referensnivåer för kontaktström från ledande föremål 
(fikHz) 
Frekvensomrade Maximal 
kontaktstrom 
: finA) 
0 Hz - 2,5 kHz 0,5 
2,5 kHz - 100 kHz 0,2f 
lOOkHz-UOMHz 20_ 
För frekvensområdet 10 - 110 MHz rekommenderas en referensnivå på 45 mA genom 
kroppsdel. Syftet därmed är att begränsa den lokala SAR under en sexminutersperiod. 
27 
BILAGA IV 
Exponering från källor med flera frekvenser 
Hänsyn skall tas till möjligheten av att effekten av samtidig exponering för falt med olika 
frekvenser summeras. Beräkning utifrån en sådan summering bör göras separat för varje 
påverkan. Man bör alltså göra separata bedömningar av termisk påverkan och elektrisk 
stimulering av kroppen. 
Grundbegränsningar 
Vid samtidig exponering för fält med olika frekvenser bör följande kriterier för 
grundbegränsningarna uppfyllas. 
Vid elektrisk stimulering med frekvenser på mellan 1 Hz och 10 MHz bör den inducerade 
strömtätheten summeras till värdet med denna formel: 
lOMIIz j 
I Hz Ju 
Vid termisk påverkan och frekvenser på över 100 kHz bör specifika 
energiabsorptionshastigheter (SAR) och strålningstätheter summeras till värdet enligt 
denna formel: 
"M* ç>jn 300GHz „ 
y oA£L + y -^-</ 
i-100kHz SARL i 10GHz SL 
där 
Ji står för strömtäthet för frekvensen i, 
JL.i är grundbegränsningen för strömtätheten vid frekvensen i enligt tabell 1, 
SARi står för den SAR som orsakas av exponering vid frekvensen i, 
SARL är grundbegränsningen för SAR enligt tabell 1, 
Si står för effekttäthet vid frekvensen i och 
SL för grundbegränsningen för strålningstäthet enligt tabell 1. 
28 
Referensnivåer 
Vid tillämpning av grundbegränsningarna bör följande kriterier för referensnivåer för 
laltstyrkor tillämpas. 
För påverkan av inducerad strömtäthet och elektrisk stimulering vid frekvenser på upp till 
10 MHz bör följande två krav gälla för fältnivåerna: 
1MHz r 10MHz „ I-f+lf^ 
i=lHz tLL,i i>lMHz u 
och 
150kHz jj 10MHz „ I,f + It"7 
j I Hz H l..j i 150kHz" 
där 
Ej står för elektrisk fältstyrka vid frekvensen i, 
EL, i står för referensnivån för elektrisk fältstyrka enligt tabell 2, 
Hj står för magnetisk fältstyrka vid frekvensen i, 
HL,j står för referensnivån för magnetisk fältstyrka enligt tabell 2 och 
a är 87 V/m och b 5 A/m ( 6,25 uT). 
Jämfört med ICNIRP:s riktlinjer1, som omfattar både yrkesmässig exponering och 
allmänhetens exponering, motsvarar slutpunkterna i summeringen 
exponeringsförhållanden relevanta för allmänheten. 
Konstanta värden (a och b) vid över I MHz kan användas for det elektriska faltet och 
över 150 kHz för det magnetiska fältet, eftersom summeringen bygger på inducerade 
strömtätheter och inte bör förväxlas med förhållanden med termisk påverkan. Sådana 
förhållanden utgör grunden för EL,i och HL,j över 1 MHz respektive 150 kHz, se tabell 2. 
1 International Commission on Non-Ionizing Radiation Protection, riktlinjer för begränsning för 
exponering för tidsvarierandc elektriska, magnetiska och elektromagnetiska fält (upp till 300 GHz), 
Health Phys, under utgivning. 
29 
För förhållanden med relevant termisk påverkan vid frekvenser pi från 100 MHz, bör 
följande två krav gälla för fältnivåerna: 
IMItz n 300GH* p 
i lOOkllz C i IMlfz Eui 
och 
150kHz rr 300GHz ¥¥ 
j=100kHz ä j>150kHz HUj 
där 
Ej står för elektrisk fältstyrka vid frekvensen i, 
EL. i står för referensnivån för elektrisk fältstyrka enligt tabell 2, 
Hj står för magnetisk fältstyrka vid frekvensen j, 
H|.,j står för referensnivån för det magnetiska fältet enligt tabell 2 och 
c är 87/f"2 V/m och d 0,73/f A/m. 
Också här har några av slutpunkterna justerats jämfört med ICNIRP s riktlinjer till att 
enbart gälla för allmänhetens exponering. 
För ström i extremiteter respektive kontaktström bör följande krav tillämpas: 
WOMHz f T \ WOMHz UMJiz i T IWMflZ ¥ Ef-*1 1/ -1 
\0MHz\ lL.k J umlHz *C.H k~\0MHz\l L,k J 
där 
Ik är strömkomponenten för extremiteter vid frekvensen k, 
11. k är referensnivån för ström på extremiteter, 45 mA, 
l„ är kontaktströmkomponenten vid frekvensen n och 
Ic.när referensnivån för kontaktström vid frekvensen n (se tabell 3). 
Ovanstående summeringsformel förutsätter värsta tänkbara fasförhållanden bland fält från 
flera källor. Typiska exponeringsförhållanden kan därför i praktiken resultera i mindre 
restriktiva exponeringsnivåer än de som fås vid beräkning av referensnivåerna med 
ovanstående formler. 
30 
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 268 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 15 12 14 
Katalognummer : CB-CO-98-298-SV-C 
ISBN 92-78-35927-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
M