[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 21.9.2005

KOM(2005) 436 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

VÄGLEDANDE DOKUMENT OM STATLIGT STÖD TILL INNOVATION

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 4

2. Principerna för statligt stöd till innovation 6

2.1. Kartläggning av marknadsbrister som påverkar innovationen 6

2.2. Stödinstrumentet skall riktas mot den identifierade marknadsbristen 7

2.3. Begränsning av snedvridningen av konkurrensen och effekterna på handeln 7

2.4. Den regionala dimensionen 8

3. Stöd till risktagning och försöksverksamhet 9

3.1. Stöd till nyetablering av företag och deras tillväxt 10

3.2. Minskad av kapitalbrist för att öka tillgången på riskkapital inom EU 11

3.3. Stöd till teknisk försöksverksamhet och de risker som är förknippade med att lansera innovativa produkter 12

4. En företagsmiljö som främjar innovation 13

4.1. Främjande av innovativa finansmäklare 13

4.2. Främjande av utbildning och rörlighet 15

4.3. Stöd till utvecklingen av spjutspetscentra genom samarbete och klusterverksamhet 16

Bilaga: Problem som påverkar innovationen i Europa 19

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

VÄGLEDANDE DOKUMENT OM STATLIGT STÖD TILL INNOVATION (Text av betydelse för EES)

1. INLEDNING

1. I handlingsplanen för statligt stöd fastslås det att ”innovation hänför sig till den process där kunskap och teknik kopplas samman med utnyttjandet av de möjligheter som finns på marknaden till att utveckla nya och bättre varor, tjänster och affärsmetoder jämfört med dem som redan finns på den gemensamma marknaden, och som också innebär en viss risk.” I detta dokument lanseras ett samrådsförfarande , utformat för att samla in berörda parters uppfattningar om specifika förbättringar av reglerna för statligt stöd till innovation, inklusive klargöranden för att öka rättssäkerheten, finna nya möjligheter att finansiera innovation, utforma kriterier för att rikta stödet bättre samt förenkla regelverket.

2. Innovationen är en central fråga för ett EU som vill skapa fler arbetstillfällen, vilket förklaras i det kommande meddelandet ”Mer forskning och utveckling: investeringar för tillväxt och arbete”. Statlig stödpolitik kan bidra till en mer innovativ ekonomi, både genom att man behåller konkurrensen på produktmarknaden som en innovationsstimulerande faktor och utarbetar ett regelverk som gör det lättare för medlemsstaterna att utforma ett effektivt statligt stöd till innovation.

3. Att bibehålla konkurrensen bör vara den första prioriteringen när man utformar effektiva system för att främja innovation inom EU. Konkurrensen på en fungerande marknad skapar kreativa incitament för företag att investera i kunskap och innovation, eftersom detta hjälper dem att generera konkurrensfördelar och vinster.

4. Icke desto mindre kan statligt stöd i vissa fall faktiskt och effektivt bidra till att främja innovation, när det riktas mot marknadsbrister som hindrar innovationsprocessen utan att starkt snedvrida konkurrensen. Kommissionen har identifierat en rad problem som ger upphov till en otillfredsställande innovationsnivå i Europa (se bilagan). Många av dessa problem kan emellertid inte lösas med statligt stöd, utan kräver en mer omfattande politik. Dessutom kan för mycket stöd i innovationens namn faktiskt hämma innovationsprocessen, eftersom det kan underminera konkurrensen som det mest effektiva sättet att stimulera jämförelsen mellan nya idéer och nya, innovativa inslag på marknaden. Därför kan statlig stödpolitik endast vara ett begränsat svar på problemet med otillfredsställande innovation i Europa.

5. Exempelvis Handlingsplanen för miljöteknik[1]syftar till att använda miljövänlig teknik och innovation som kan bidra till miljöskyddet och samtidigt bidra till konkurrens och tillväxt. Utvecklingen av ekologisk innovation är avgörande för att lägga grunden för en ekologiskt hållbar framtid, men det finns ekonomiska hinder för denna utveckling. Alltför ofta återspeglar marknadspriserna bara de direkta ekonomiska kostnaderna och inte kostnaderna för miljöföroreningar (t.ex. hälsovårdskostnaderna på grund av luftföroreningar i tätorter). Detta leder till en systematisk underinvestering i miljöteknik, särskilt från företag som inte har råd att ta miljöhänsyn på en konkurrensutsatt marknad. Välriktade ekonomiska incitament kan därför vara värdefulla när det gäller att främja införandet av miljöteknik.

6. I detta skede anser kommissionen att utformandet av ett separat regelverk för statligt stöd till innovation på grundval av en abstrakt definition av innovation är onödig och ligger inte heller i linje med målet att förenkla reglerna för statligt stöd. Kommissionen har identifierat en rad konkreta och målinriktade innovationsrelaterade åtgärder som är föremål för detta samrådsförfarande. Dessa åtgärder är tydligt inriktade på marknadsbrister som hindrar innovation i fall där fördelarna med statligt stöd förmodligen skulle överväga den eventuella skada som de skulle kunna innebära för konkurrens och handel. För att identifiera dessa åtgärder använde sig kommissionen av en metod som överensstämmer med den ekonomiska inriktning som återfinns i handlingsplanen för statligt stöd. Reglerna kommer främst att integreras i nya rambestämmelser för forskning, utveckling och innovation, men också i riktlinjerna för riskkapital, miljöriktlinjerna och i det allmänna gruppundantaget (varigenom man undgår kraven på medlemsstaterna att anmäla stödet).

7. Följande typer av innovationsrelaterade åtgärder har valts ut:

8. åtgärder till stöd för risktagning och försöksverksamhet samt för att hjälpa till med överbryggandet av klyftan mellan tekniskt kunnande och marknad, samt

9. åtgärder (företagstjänster och infrastruktur) som förbättrar företagens allmänna innovationsmiljö .

10. För var och en av de föreslagna åtgärderna skulle kommissionen vilja ha in detaljerade synpunkter på åtgärdens lämplighet och utformning.

11. Dessutom ställs frågor i mer specifika avseenden som kommissionen också skulle vilja ha detaljerade synpunkter på.

12. Resultaten av samrådet kommer att användas för att utarbeta nya, tydliga regler som kan införlivas i lagarna om statligt stöd, och som kan definiera de gränser inom vilka statligt stöd till innovation kan uppfattas som förenligt med den gemensamma marknaden. Slutligen kommer det att bli medlemsstaternas ansvar att rikta sina resurser bättre och utarbeta effektiva stödåtgärder för att främja innovation inom EU.

13. Kommissionen välkomnar alla synpunkter på detta meddelande före den 21 november 2005. Synpunkter ska skickas till Europeiska kommissionen med referensen Consultation State aid for Innovation e-postadressen STATEAIDGREFFE@CEC.EU.INT eller med vanlig postgång till:

GD Konkurrens

Registreringsenheten för statligt stöd

SPA 3, kontor 6/5

B-1049 Bryssel

Belgien

Fråga 1) Är det lämpligt att inrätta separata rambestämmelser för innovation och att de nya möjligheterna till statligt stöd inriktas på specifik innovationsrelaterad verksamhet?

2. PRINCIPERNA FÖR STATLIGT STÖD TILL INNOVATION

14. Statligt stöd till innovation kan godkännas av kommissionen på grundval av artikel 87.3 c) i EG-fördraget. I enlighet med principerna i handlingsplanen för statligt stöd måste ett generellt test för godkännande av statligt stöd till innovation omfatta följande frågor:

15. Det måste föreligga en väldefinierad marknadsbrist.

16. Stödinstrumentet skall riktas mot definierade marknadsbrister:

17. Statligt stöd måste vara det bäst lämpade policyinstrumentet.

18. Det statliga stödet måste ha en incitamentseffekt, dvs. det måste generera ytterligare innovationsrelaterad verksamhet.

19. Den statliga stödåtgärden måste stå i proportion till det angripna problemet.

20. Snedvridningen av konkurrensen och effekten på handeln bör begränsas för att säkerställa att stödåtgärden, i det stora hela, inte står i strid med allmänintresset.

21. Genom att tillämpa detta allmänna test kan man tänka ut ett antal normativa kriterier som kan bidra till utformningen av förhandsregler för statligt innovationsstöd (som skall införlivas i rambestämmelser, riktlinjer eller gruppundantag). Syftet med denna metod är att urskilja konkreta åtgärder för vilka statligt stöd kan godkännas, under förutsättning att det följer en rad regler och kriterier. Tidigare erfarenheter kan alltså bidra till att identifiera nödvändiga åtgärder och utarbeta lämpliga regler. De kriterier som läggs fram i detta dokument kommer att användas för att utarbeta sådana förhandsregler. Det finns inga planer på att använda det allmänna testet för att bedöma huruvida individuella anmälningar är förenliga med regelverket. Dessutom är dokumentet i detta skede endast utarbetat i informationssyfte.

2.1. Identifiering av marknadsbrister som påverkar innovationen

22. En ”marknadsbrist” uppstår när marknaden själv inte presterar ett ekonomiskt effektivt resultat. Av innovationsvägledningen[2] framgick att privata företag kan vara tveksamma till innovation: de kan uppleva att de inte till fullo kan tillägna sig innovationernas fördelar för det allmänna bästa och de kanske inte är medvetna om innovationernas positiva sidoeffekter (externaliteter). I liknande fall kan statligt stöd som innebär direkt stöd till företag vara ett lämpligt sätt att kompensera för risker och bristande förtjänst som är kopplade till innovation. Andra marknadsbrister som framhålls i vägledningen är ineffektiv informationsspridning, brister på kapitalmarknaden och svårigheter på arbetsmarknaden. Dessutom kan samordningsproblem leda till marknadsbrister, vilket i sin tur hämmar innovationen.

23. Omfattningen av de marknadsbrister som hämmar innovationen kan variera beroende på det berörda företaget och vilka åtgärder det gäller. På grundval av tidigare erfarenheter presenteras tre principer i vägledningen: i) små och medelstora företag är mer träffade än stora företag[3]; ii) marknadsbrister drabbar nygrundade företag hårdare; och iii) marknadsbristerna är större och de snedvridande effekterna är mindre för åtgärder på avstånd från marknaden (t.ex. utbildning).

24. Vidare präglas innovativa initiativ och åtgärder av en specifik dynamik som kan ge upphov till snabba förändringar av marknadsvillkoren. I allmänhet borde marknadsbristerna minska över tiden, exempelvis eftersom den berörda marknaden har etablerats och informationen har spridits mer effektivt.

25. Marknadsbrister som omfattar internationellt samarbete och samarbete mellan olika partner tenderar att vara större, beroende på samarbetsproblem och innovationens karaktär av något som existerar för det allmänna bästa. Marknadsbrister i förhållande till projekt, vilka sprider sina resultat till en större allmänhet eller tillåter icke-diskriminerande tillgång till forskningsresultat, kommer troligen också att bli större. Av det skälet kan det vara lämpligt med bonusar för samordning och spridning.

2.2. Stödinstrumentet skall riktas mot den identifierade marknadsbristen

- Är statligt stöd rätt politiskt instrument?

- Erfarenheten visar att det är mycket svårt att på förhand veta vilka innovativa produkter och tjänster som kommer att bli framgångsrika på marknaden. Av det skälet bör statlig finansiering av innovationsåtgärder inte inriktas på att ”plocka till sig vinnare”. Den bör snarare främja innovation genom att optimera företagsmiljön.

- Stimulanseffekter

- Statligt stöd till innovation måste ha en stimulanseffekt och resultera i att stödmottagarna ändrar sitt beteende i önskad riktning. Stöd bör endast beviljas om man kan påvisa att den föreslagna innovationsåtgärderna inte skulle genomförts utan stödet.

- Statligt stöd kan beviljas på olika sätt. I allmänhet beaktas endas stödekvivalenten och -nivån. Stimulanseffekterna av en stödåtgärd kan emellertid påverkas av sin form (t.ex. direktstöd, återbetalningspliktiga lån, skattesänkningar eller ekonomiska garantier).

- Proportionalitet

- Stödåtgärderna måste stå i proportion till den åtgärdade marknadsbristen. Det får inte förekomma några åtgärder som har en mindre snedvridande effekt (såsom allmänna åtgärder, åtgärder som inte omfattar lika mycket stöd eller stöd med begränsad varaktighet) som kan tackla marknadsbristen lika effektivt. Stödet bör vara begränsat i tid och omfattning och bör utvärderas så att det kan stoppas om det inte ger förväntat resultat på sikt.

2.3. Begränsning av snedvridningen av konkurrensen och effekten på handeln

26. Innovationsåtgärder omfattar också etapper nära marknadsintroduktionen. Därför är det ännu viktigare att se till att snedvridningen av konkurrensen och effekterna på handeln begränsas på så sätt att stödåtgärderna, totalt, inte strider mot det allmänna intresset.

27. Det är en allmän uppfattning att små stödbelopp och lägre stödnivåer ger mindre snedvridning av konkurrensen. Frågan om hur omfattande snedvridningen av konkurrensen är beror vidare på de berörda mottagarnas marknadsställning.

28. Reglerna om statligt stöd till innovation bör utformas utifrån hur stor dominoeffekten blir på konkurrensen. Medan statligt stöd till små och medelstora företag eller åtgärder långt från marknaden kan kvalificera för lättare förfaranderegler och undantas från meddelandeplikten (eller åtminstone bli föremål för förenklade godkännandeförfaranden), kan statligt stöd till exempelvis stora företag eller företag med en stor marknadsandel endast godkännas efter en undersökning från kommissionens sida.

29. Kommissionen anser för närvarande att det finns påtagliga risker med att godkänna stöd till icke-teknisk innovation på grundval av förhandsregler, eftersom dessa åtgärder i praktiken skulle kunna täcka stödmottagarens rutinåtgärder. I detta skede föreslås det att förhandsregler för statligt stöd till innovation kan begränsas till de åtgärder som fäller teknisk innovation [4] för att begränsa riskerna för att reglerna kringgås och konkurrensen snedvrids.

30. För att begränsa snedvridningen av konkurrensen och de negativa effekterna på handeln genom otillbörlig förfördelning av vissa företag bör mottagarna av en given stödåtgärd dessutom väljas enligt öppna och icke-diskriminerande kriterier. För att begränsa dessa effekter bör det exempelvis inte förekomma någon diskriminering av ursprungslandet inom EU.

31. En annan viktig princip är att statligt stöd helst inte får göra det omöjligt för privata företag att utveckla sin verksamhet på en marknad där alla företag får stöd, varigenom man tränger ut privata initiativ. Riskerna är särskilt stora där det förekommer nätverkseffekter när vinnaren sedan tar allt. Regeringarna bör särskilt eftersträva ett ekonomiskt deltagande från den privata sektorn genom att välja statligt stöd som ett instrument, snarare än att avråda från detta. Också därför bör statligt stöd begränsas i fråga om varaktighet och belopp eventuellt minskas över tiden.

2.4. Den regionala dimensionen

32. Innovationen sker ofta regionalt och kommissionen är fast besluten att stödja regionala innovationskluster och spjutspetscentra. Många befintliga regler om statligt stöd kan utnyttjas för att allmänt stödja regional utveckling (t.ex. regionalt investeringsstöd, stöd till små och medelstora företag, utbildning, sysselsättning och stöd till forskning och utveckling). En specifik fråga är huruvida sammanhållningspolitiska frågor bör tas upp separat eller gemensamt för att inrikta sig på marknadsbrister som hämmar innovationsprocessen. Även om lägre förmögenhetsnivåer kan associeras med allvarligare marknadsbrister, är detta inte alltid vara fallet och det framgår inte från början varför det finns fler marknadsbrister i vissa regioner än i andra.

33. Riktlinjerna om regionalstöd är för närvarande det viktigaste instrumentet för regional sammanhållning med hjälp av statligt stöd. Det förekommer emellertid vissa övergripande instrument (t.ex. SME BER och miljöriktlinjer) för regionala bonusar för att höja stödnivån i stödområden. Stöd beviljat för innovation kan normalt kumuleras med regionalt stöd, eftersom vart och ett av dem gäller olika stödberättigande kostnader. Regionala premier är också möjliga.

34. Medan inriktningen mot regional bonus är lämplig för att hantera sammanhållningsfrågor, är den inte alltid ett perfekt sätt att fånga upp den geografiska dimensionen av marknadsbristerna och konkurrensbegränsningarna på innovationsområdet.

35. Frågan är i vilken omfattning specifika tilläggsbestämmelser om regionala aspekter bör inbegripas i reglerna om statligt innovationsstöd. Kommissionen är redo att, vid sidan av (eller i stället för) regionala sammanhållningsbonusar, överväga förslag om det bästa sättet att ta upp de regionala skillnadernas möjliga inflytande på marknadsbrister och konkurrensbegränsningar.

Fråga 2) Anser ni att beskrivningen av de problem som läggs fram i bilagan och de marknadsbrister som definierats av kommissionen såsom innovationshämmande är riktig? Varför, i så fall? Varför inte, om detta inte stämmer?

Fråga 3) De åtgärder som beskrivs i detta meddelande erbjuder förhandskriterier på grundval av vilka statligt innovationsstöd skulle godkännas. Anser ni att de är lämpliga?

Fråga 4) Berörda parter uppmanas ge praktiska exempel på lämpligheten i att godkänna statligt stöd till stora företag, särskilt i samband med målet att utveckla kluster kring spjutspetscentra inom EU. Anser ni att kommissionen bör utveckla förhandsregler som tillåter statligt innovationsstöd till förmån för stora företag, eller att sådant stöd alltid borde vara föremål för en analys från fall till fall på grundval av en anmälan till kommissionen? Skulle det i fråga om innovationsstöd (eller annat statligt stöd) vara lämpligt att skilja mellan olika kategorier av stora företag? Enligt vilka kriterier i så fall? Varför?

Fråga 5) Berörda parter uppmanas tillhandahålla praktiska exempel på lämpligheten i att godkänna statligt stöd till icke-teknisk innovation, särskilt inom tjänstesektorerna.

Fråga 6) Bör reglerna för statligt innovationsstöd omfatta regionala bonusar för sammanhållningsändamål? Bör de fördelas efter regionens geografiska förutsättningar, oberoende av sammanhållningsfrågor?

Fråga 7) Finns det vissa typer av stöd som är bättre lämpade för specifika situationer och specifika innovationsåtgärder (t.ex. skattelättnader, lånegarantier och återbetalningspliktiga förskott)?

3. STÖD TILL RISKTAGNING OCH FÖRSÖKSVERKSAMHET

36. Innovativa projekt eller företag löper stor risk att misslyckas och kan kräva stora investeringar. Privata investerare kan tänkas vara ovilliga att finansiera dem p.g.a. asymmetrier som leder till höga transaktionskostnader för bedömning och övervakning av risken med innovativa projekt eller företag, och ibland p.g.a. en brist på nödvändigt kompletterande säkerhet (brister på kapitalmarknaden). Företag kan avstå från att investera i innovation av samma skäl eller därför att de kan känna sig oförmögna att tillägna sig fördelarna med innovationen (marknadsbrister kopplade till externaliteter och innovationernas fördelar för det allmänna bästa).

37. Statligt stöd kan vara ett sätt att lindra marknadsbristerna genom att dra till sig extra innovativa åtgärder och kompletterande privat finansiering. Kommissionen har urskilt tre områden som kan drabbas av denna typ av marknadsbrister och där välriktat statligt stöd kan bli ett nödvändigt och effektivt verktyg: i) stöd till att främja nyetablering av innovationsföretag och deras tillväxt; ii) riskkapital och iii) stöd till försöksverksamhet och kommersialisering som olika sätt att uppfylla det villkoret.

3.1. Stöd till nyetablering av företag och deras tillväxt

38. Marknadsbrister som fått stöd och lämpligheten däri: Samtidigt som nyetablerade företag och innovativa små och medelstora företag är centrala för innovation och förnyelse av industrin, är de allvarligt påverkade av marknadsbrister som hindrar innovationsprocessen. På grund av bristande internt kapital eller brist på kompletterande säkerhet, vilket krävs för att få finansiering, kan det hända att de drabbas av mycket stora finansieringsproblem. Trots förekomsten av marknadslösningar (t.ex. såddkapital och företagsänglar) kan statligt stöd bli nödvändigt för att stödja finansieringen av nyetablerade innovationsföretag upp till en viss nivå.

39. Incitamentseffekter och proportionalitet: För att utforma regler för statligt stöd på detta område kan det antas att det finns en faktisk effekt när det gäller nyetablerade innovationsföretag (se definition nedan). För att garantera proportionaliteten måste det finnas gränser för det maximala stödbeloppet och en tidsram.

40. Snedvridning av konkurrensen och effekter på handeln: Stödet till nyetablerade företag torde ha en relativt ringa effekt på handeln och konkurrensen. Men om den offentliga finansieringen av nyetablerade innovationsföretag inte är tillräckligt väl riktad, finns det en risk för att den i huvudsak leder till olönsamma nyetableringar och tränger ut privat finansiering. Därför måste det införas regler för att garantera att finansieringen beläggs med en tidsfrist och att lönsamhetsincitamenten inte försvagas.

41. Efter att ha beaktat dessa argument och behovet av att begränsa byråkratin, anser kommissionen att statligt stöd bör fördelas utifrån en definition av nyetablerade innovationsföretag som inte kräver någon definition av ”stödberättigande kostnader”.

42. Föreslagna regler: den föreslagna definitionen av nyetablerade innovationsföretag är att de måste uppfylla följande kriterier:

43. Nyetableringskriteriet: företaget får inte ha varit verksamt mer än [fem år]; och det skall vara små företag (se definitionen av små och medelstora företag, särskilt oberoende från stora företag med färre än [50 anställda]).

44. Innovationskriteriet: antingen i) bevis på att stödmottagaren kommer att framställa produkter och processer som tekniskt sett är nya eller avsevärt förbättrade jämfört med standarden i den berörda branschen inom gemenskapen, och att mottagaren löper risk att drabbas av en tekniskt eller industriellt misslyckande; eller ii) utgifterna för forskning och utveckling uppgår till minst [15 %] av de totala utgifterna.

45. Följande regler kunde gälla för beviljandet av statligt stöd:

46. Ett [50 %] undantag för sociala avgifter och andra lokala eller regionala skatter (dvs. icke-vinstrelaterade skatter) [5 år] efter det att företaget grundats, förutsatt att vinsterna återinvesteras i företaget eller återbetalningspliktiga förskott.

47. Dessutom möjligheten att bevilja stöd på högst 1 miljoner euro under en treårsperiod till ett nyetablerat innovativt företag utan särskildbegränsningar av stödberättigande kostnader, förutsatt att : i) det inte kumuleras med annat statligt stöd; ii) stödmottagaren inte är ett företag i svårigheter[5], och iii) företaget inte erhåller stöd mer än en gång.

Fråga 8) Instämmer ni med de föreslagna kriterierna för att definiera nyetablerade innovationsföretag, vilka innebär att den stödberättigande kostnaden inte behöver definieras, dess stödbelopp och dess kumulationsregler? Anser ni att andra kriterier för stödberättigande borde införas för högteknologiska sektorer, såsom bioteknik och läkemedelsindustrin, där man har långa produktutvecklingscykler och långa förberedelsefaser innan produkterna kommer ut på marknaden?

Fråga 9) Utöver de föreslagna reglerna ser vi gärna erfarenhetsbaserade argument för att påvisa behovet av statligt stöd: i) för nyetablerade företag oberoende av innovationskriteriet; och ii) för innovativa små och medelstora företag i mer än [5 år].

3.2. Minskad kapitalbrist för att öka tillgången på riskkapital inom EU

48. Marknadsbrister som fått stöd och lämpligheten däri: Riskkapital tillhandahålls huvudsakligen av privata aktörer. Enligt de nuvarande reglerna om statligt stöd som riskkapital föreligger det riskkapitalbrist inom EU, och enligt reglerna kan därför marknadsbrister kopplade till otillräcklig eller asymmetrisk information samt transaktionskostnader berättiga till statligt stöd. I detta sammanhang motverkar innovationsrelaterade marknadsbrister effektiva kapitaltillskott till företag. Även om dessa marknadsbrister potentiellt är som störst i de inledande faserna av ett företags livscykel, skulle statligt stöd också kunna spela en roll under senare stadier, exempelvis när såddkapitalet förbrukats (dvs. i slutet av den inledande fasen och i början av expansionsfasen, när en ny finansieringsrunda behövs). OECD:s arbetsseminarium om små och medelstora företag och entreprenörskap i samband med OECD:s andra ministerkonferens i juni 2004 lade fram en rapport som uttryckligen tar upp denna brist[6].

49. Incitamentseffekter och proportionalitet: För att utforma regler för statligt stöd på detta område, kan en incitamentseffekt när det gäller små och medelstora företag tas för given. För att garantera proportionaliteten måste det finnas gränser för det maximala stödbeloppet och en tidsram.

50. Snedvridning av konkurrensen och effekter på handeln: Stödet till små och medelstora företag i den inledande fasen torde ha relativt ringa återverkningar på handeln och konkurrensen. Trots att sådant stöd är riktat, föreligger det emellertid en risk för att offentlig finansiering av små och medelstora företag kan leda till mestadels olönsamma nyetableringar och tränga ut privata pengar, vilket står i strid med behovet av att skapa privata kapitalmarknader. För att fortsätta finansiering på kort sikt och bibehålla incitamentet för att eftersträva vinst, måste därför regler utarbetas för att garantera en lämplig grad av deltagande från privata investerare.

51. Föreslagna regler: Mer flexibilitet än med nuvarande regler skulle kunna tänkas, för att bedöma stöd som utdelats i form av riskkapital på de villkor som finns i meddelandet om statligt stöd och riskkapital, som snart löper ut och som för närvarande ses över. Kommissionen kommer att bedöma, huruvida de skyddade investeringsbeloppens nuvarande nivåer måste justeras för att beakta den förändrade situationen på Europas kapitalmarknader, och den troliga framtida utvecklingen. Kommissionen kommer att undersöka detta för att möjliggöra mer flexibilitet i investeringsbeloppen och möjligheten till gruppundantag.

52. För närvarande får statens delägarskap i riskkapitalfonder totalt inte överstiga 50 % (70 % i stödområden). Endast i fråga om fonder som investerar på såddstadiet kan kommissionen överväga möjligheten att godkänna fonder med statligt ägande som överstiger nuvarande maximum.

53. För att gynna företagens tillväxt, utan att blockera utvägen för riskkapital, kan kommissionen överväga specifika regler för perioden efter såddstadiet : detta kan ske genom att det stöd som ges till små och medelstora företag får läggas till stöd som beviljats enligt riskkapitalreglerna eller genom lånegarantier (men med mindre gynnsam ränta än för nyetableringar) eller genom återbetalningspliktiga förskott med kortare återbetalningstid.

Fråga 10) Anser ni att andra typer av statligt stöd vid sidan av dem som beviljas som statligt stöd är nödvändiga för att hjälpa europeiska små och medelstora företag att klara av etableringsfasen? Om ja, vilka?

3.3. Stöd till teknisk försöksverksamhet och de risker som är förknippade med att lansera innovativa produkter

54. Marknadsbrister som fått statligt stöd och lämpligheten däri: Inom de nuvarande rambestämmelserna för forskning och utveckling kan statligt stöd endast beviljas för den första prototypen. Annan verksamhet, som ligger närmre marknadsintroduktionen, kan därför potentiellt allvarligt snedvrida konkurrensen och negativt påverka handelsvillkoren. Under vissa omständigheter kan sådan verksamhet emellertid löpa risken att drabbas av samma sorts marknadsbrister som beskrivs ovan. Små företag kan exempelvis behöva extern finansiering för att konstruera storskaliga prototyper, även om de kan marknadsföras, eller förlängd finansiering för att möjliggöra marknadsundersökningar för nya produkter.

55. Incitamentseffekter och proportionalitet: Små och medelstora företag är många gånger extra utsatta för detta problem, eftersom kostnaderna för sådan verksamhet kan vara avsevärda. Stödnivån bör emellertid vara begränsad, eftersom det gäller verksamhet nära marknadsintroduktionen.

56. Snedvridning av konkurrensen och effekter på handeln: Eftersom det föreligger en risk för att försöks- och kommersialiseringsverksamhet kan vara av samma slag som rutinverksamheten, föreslås en begränsning av det statliga stödet till teknisk innovation och till små och medelstora företag.

57. Föreslagna regler: En rad verksamheter skulle kunna inkluderas i det sista forsknings- och utvecklingsstadiet bland verksamheterna före det konkurrensutsatta stadiet, vilket skulle bli det ”experimentella utvecklingsstadiet” och därmed kvalificera för stöd.

58. Följande regler kan tänkas för att hjälpa små och medelstora företag:

59. Ytterligare insatser (utöver dem som för närvarande omfattas av rambestämmelserna för forskning och utveckling) skulle kunna anses förenliga med stöd:

60. utveckling av kommersiellt användbara prototyper och pilotprojekt i syfte att genomföra tekniska och marknadsrelaterade försök, där prototypen måste vara den slutliga kommersiella produkten och där det är alltför dyrt att producera bara för att användas till demonstration och utvärdering,

61. teknisk utveckling och genomförbarhetsstudier inför marknadsintroduktionen av en ny produkt som inbegriper kostnader för programvara och datormodeller, som krävs för att genomföra tekniska eller marknadsrelaterade försök samt test- och laboratoriekostnader,

62. utgifter för att anpassa tekniken till vissa produktionskrav och för att optimera produktionsprocesserna fram till produktionen av den första modellen före serieproduktion,

63. marknadsföringskostnader för teknisk formgivning,

64. administrations- och marknadsföringsutbildning.

65. De stödberättigande kostnaderna bör vara ungefär lika stora som nuvarande kostnader för forskning och utveckling.

66. Typer av stöd och villkor:

67. en begränsad stödnivå [15 %],

68. stöd, bidrag, lånegarantier eller subventionerade återbetalningspliktiga förskott,

69. krav på att koppla ovanstående verksamhet till ett specifikt FoU-projekt som genomförs av det berörda företaget eller något annat företag,

70. stödet skall vara kopplat till produkter och processer som tekniskt sett är nya eller avsevärt förbättrade, jämfört med standarden i den berörda branschen inom gemenskapen, och mottagaren skall löpa risk att drabbas av ett tekniskt eller industriellt misslyckande.

Fråga 11) Anser ni att dessa bestämmelser skulle ge avsedd effekt, dvs. att få små och medelstora företag att lansera innovativa produkter på marknaden? Om så inte är fallet, hur bör då reglerna ändras?

Fråga 12) Finns det bevis på att dessa bestämmelser bör omfatta även stora företag? Anser ni att åtgärder som renderar företag eller enskilda sektorer stora stödbelopp bör föregås av en anmälan? Om ja, över vilket belopp? Vilka praktiska exempel bör kommissionen kräva in?

4. EN INNOVATIONSFRÄMJANDE FÖRETAGSMILJÖ

4.1. Främjande av innovativa finansmäklare

71. Innovativa finansmäklare tillhandahåller infrastruktur och tjänster åt företag som ägnar sig åt innovativ verksamhet. De kan vara både offentlig- och privatägda. Samrådet kring innovationsvägledningen visar att dessa mäklare inte i tillräcklig grad omfattas av reglerna om statligt stöd, vilket potentiellt begränsar deras utveckling. Två fall bör täckas in: för det första när stöd vidarebefordras till slutmottagare; för det andra när mäklarna erhåller stöd.

72. Marknadsbrister som fått statligt stöd och lämpligheten däri: Innovationsmäklare kan bidra till att lösa marknadsbrister som uppkommit p.g.a. otillräcklig informationsspridning, externaliteter och bristande samordning genom att erbjuda företag tjänster och infrastruktur. Marknadspriset för tjänster kan emellertid vara för högt för nyetableringar och små och medelstora företag och marknaden. Dessutom kan marknaden vara otillräckligt utvecklad för att privata aktörer skulle vilja träda in på den. Statligt stöd vore en lämplig lösning för att ändra incitamenten och öka utbudet och utnyttjandet av tjänster till förmån för innovationsmäklare.

73. Incitamentseffekter och proportionalitet: Det förutsätts att det finns en incitamentseffekt för små och medelstora företag. Detta måste emellertid påvisas i fallet små och medelstora företag, medan det är allmänt anses att stora företag inte påverkas. Enligt proportionalitetsprincipen skall stöd riktas och begränsas i fråga om belopp och varaktighet. Innovationsmäklare bör vara öppna och inte göra åtskillnad mellan företag.

74. Snedvridning av konkurrensen och effekter på handeln: Endast små och medelstora företag kan anses berättigade till stöd för att begränsa den snedvridande effekten. Stora företag bör betala normala priser och inte åtnjuta subventioner. Vad gäller direkt statligt stöd till innovationsmäklare, föreligger det en risk för att detta skulle kunna förhindra framväxten av hållbara privata marknader och tränga ut privata initiativ.

75. Föreslagna regler: Enligt den nuvarande politiken för statligt stöd kan stödet godkännas när det vidarebefordras till slutmottagarna. Kommissionen anser att om mäklarna gör en mycket liten vinst, kan principen om att inte utbetala stöd tillämpas på dem.

76. På samma sätt som forskning och utveckling kan innovationsmäklare arbeta på ett sätt som ligger i allmänhetens intresse men som inte tydligt kan särskiljas från ekonomisk verksamhet och därför omfattas av reglerna om statligt stöd. När sådana åtgärder inte är marknadsorienterade och inte skapar selektiva fördelar till förmån för individuella företag, kan de kvalificera för 100 % statlig finansiering.

77. Statligt stöd kan endast godkännas när följande villkor uppfylls:

78. Stöd får endast användas till köp av vissa, väldefinierade tjänster. Sådant stöd bör utgöra en del av program som specificerar exakt vilka tjänster som kan beviljas statligt stöd. Sådan tjänster kan tänkas omfatta:

79. uppsökning och identifiering av innovativa projekt,

80. företagsrådgivningstjänster såsom forskning, identifiering av och kontakt med lämpliga lokaliseringsorter för företag (t.ex. i ett kluster) eller affärspartners, strategisk rådgivning och utbildning under ”inkubationstiden” och efter ”tillfrisknandet”, tekniskt stöd till innovationsprojekt, rådgivning vid förvärv, skydd för och handel med immateriell äganderätt och licensavtal, rådgivning om tillämpning av standarder,

81. tillhandahållande av lokaler såsom kontor, databaser för sökning efter befintlig teknik och partners för tekniköverföring, kvalitetsmärkning, testnings- och certifieringstjänster.

82. Stödet bör endast användas till att köpa sådana tjänster från klart definierade innovationsmäklare. På grundval av exemplet European BIC Network föreslår kommissionen att ”innovationsmäklare” definieras efter vilka tjänster de erbjuder i egenskap av stödorganisationer (offentliga eller privata) för innovativa små och medelstora företag samt entreprenörer. För att kvalificera som innovationsmäklare bör den juridiska personen i synnerhet erbjuda:

83. specifika tjänster enligt definitionen ovan,

84. åtminstone en av följande typer av infrastruktur: fysisk inramning för innovativa projekt (fullt utrustade kontor), utbildningsfaciliteter, laboratorier, testnings- och certifieringsfaciliteter, samt,

85. spridning av erbjudna tjänster uppnådda resultat.

86. Små och medelstora företag kunde få statligt stöd genom en sorts ”innovationstjänstvoucher” på högst 200 000 euro under en treårsperiod (oberoende av eventuella bidrag av mindre betydelse) för att köpa tjänster från innovationsmäklare upp till ett visst tak.

87. Med undantag för icke-marknadsorienterade verksamheter i allmänhetens intresse (se ovan), bör direkt stöd till innovationsmäklare inte tillåtas. Kommissionen anser emellertid att stödåtgärder till kunder som utnyttjar dessa strukturer kan hjälpa till att stimulera marknaden för innovationsmäklare och indirekt stödja dem.

Fråga 13) Hur skulle ni uppfatta särskilt stöd till innovationsmäklare som bygger upp eller utvecklar ett gemensamt företag så att det uppnår kritisk massa på ett tekniskt specialområde? Bör investeringsstöd tillåtas i detta sammanhang? I så fall, under vilka omständigheter? Vilka andra åtgärder kunde man tänka sig?

4.2. Främjande av utbildning och rörlighet

88. Marknadsbrister och som definierats och stödets lämplighet: En hög utbildnings- och mobilitetsnivå bland forskare, tekniker och andra anställda är nödvändig för att öka innovationen inom EU och det kan vara svårt att sammanjämka tillgång och efterfrågan på personal. Kommissionen ser mycket positivt på utbildning av anställda i entreprenörskap, kreativitet, administrativ flexibilitet och andra ämnen som är kopplade till innovation. På liknande sätt skulle rekrytering av högkvalificerade forskare och tekniker bidra till att forskningsresultat började användas praktiskt. Därför skulle åtgärder som går utöver nuvarande gruppundantagsbestämmelser[7] dra nytta av statligt stöd och i viss mån undantas från anmälningsplikten. Dessutom skulle man kunna uppmuntra att högskolor och stora företag tillfälligt lånar ut eller byter personal med varandra.

89. Incitamentseffekt och proportionalitet: Incitamentseffekten skulle kunna antas föreligga för alla nyetableringar och små företag, förutsatt att stöd inte används till att bara byta ut andra anställda. Incitamentseffekten måste kunna påvisas, särskilt i fråga om medelstora företag som befinner sig i utvecklingsfasen. Vad gäller utlåning av personal från stora företag till små och medelstora företag, måste incitamentseffekten tydligt och specificerat kunna påvisas, exempelvis genom att visa att projektet inte kunde genomföras utan lånet av den berörda personalen.

90. Snedvridande av konkurrensen och effekt på handeln: Endast små och medelstora företag skulle dra nytta av stödet. Högskolor och stora företag som lånar personal av varandra skulle får ersättning för att skicka personal att arbete i ett små och medelstora företag (värdföretag). Stora företag som har personalutbyte med små och medelstora företag bör inte vara företag som tillhör samma grupp. Stödets varaktighet och omfattning bör vara begränsade.

91. Föreslagna regler

Stöd till förmån för små och medelstora företag.

- Stödberättigande rekryteringskostnader: personalkostnader för högkvalificerade forskare och tekniker.

- Projektrelaterade kostnader för att utbilda personalen.

- Bruttostödnivå: maximalt [35 %].

- Projektrelaterad begränsad varaktighet, maximalt [tre år] per företag.

- Villkor: det skall påvisas att den rekryterade personalen inte bara ersätter annan personal.

Ersättning till den högskola eller det företag som lånar ut personal till små och medelstora företag :

- Stödberättigande kostnader: personalkostnader de senaste två åren för den högskola eller det företag som lånar ut högkvalificerade forskare eller tekniker.

- Stödbelopp: kostnader i samband med utlåning av personal.

- Projektrelaterade kostnader, begränsad varaktighet, maximalt [tre år].

Fråga 14) Kan det påvisas att små och medelstora företags rekrytering av högkvalificerad personal också behöver stöd?

Fråga 15) Bör kommissionen anta specifika regler för fall där en forskare väljer att inte återgår till sitt arbete på högskolan eller där högskolan inte längre avser att anställa denne igen?

4.3. Stöd till utvecklingen av spjutspetscentra genom samarbete och klusterverksamhet

92. I kommissionens meddelande ”Att bygga ett europeiskt området för forskningsverksamhet inriktat på tillväxtkunnande”[8] fastslås som ett av målen i det sjunde ramprogrammet för forskning, utvecklingen av kapacitet för att förbättra forsknings- och innovationskapacitet i hela Europa och att tillåta framväxt och förstärkning av europeiska spjutspetscentra på skilda områden. Spjutspetscentra kan definieras som regionala forskningsdrivna kluster som förmår locka till sig forskare, investerare och ledande aktörer inom en given sektor utifrån forsknings- och utvecklingsutgifter. De kan på ett mycket verksamt sätt bidra till Europas globala konkurrenskraft.

93. Marknadsbrister som identifierats och stödets lämplighet: Kluster definieras generellt som grupperingar av nyetablerade innovationsföretag, små och medelstora företag samt stora företag liksom också högskolor och forskningsinstitut, vilka verkar inom en viss sektor eller region och som utformats för att stimulera innovation genom att främja intensiv samverkan. För att de skall bli spjutspetscentra, behöver klustren en viss kritisk massa. De måste ge ett effektivt bidrag till tekniköverföring, nätverkssamarbete och informationsspridning bland företagen inom klustret. Inom klustret måste också balans råda mellan små och medelstora företag och stora företag. Marknadsbrister (såsom externaliteter och samordningsproblem) kan hindra etableringen och utvecklingen av kluster till spjutspetscentra. Offentliga forskningsinstitut som samarbetar med industrin genererar särskilt positiva externaliteter men de lider ofta av mer omfattande marknadsbrister. Statligt stöd kan därför vara ett sätt att tackla dessa marknadsbrister.

94. Incitamentseffekter och proportionalitet: Statligt stöd bör riktas på ett sådant sätt att företag och högskolor eller forskningsinstitut beslutar att dra igång verksamhet och investera i innovationsrelaterad verksamhet inom klustret.

95. Snedvridning av konkurrensen och effekter på handeln: Statligt stöd till samarbete och klusterverksamhet får inte användas till att kringgå reglerna om investeringsstöd utanför stödregionerna. Det bör endast beviljas om det kan påvisas att fördelarna med klustren överväger deras negativa effekter på konkurrensen. Därför bör förhandsregler om att godkänna statligt stöd till samarbete och kluster endast bör omfatta små och medelstora företag och storheter som erbjuder infrastruktur som ger positiva externaliteter (såsom högskolor eller forskningsinstitut).

96. Föreslagna regler: Kommissionen har identifierat ett antal åtgärder som skulle kunna stödja samarbete och klusterverksamhet. Eftersom detta är ett nytt inslag på området statligt stöd, där det inte finns någon fastställd praxis och tidigare erfarenheter är synnerligen begränsade, skulle kommissionen emellertid särskilt välkomna extra återkoppling i fråga om vissa aspekter i frågorna nedan.

97. Enligt nuvarande rambestämmelser om forskning och utveckling skall industrin, i fall av samarbete mellan industrin och offentliga organ, bära hela kostnaden för projektet eller överlåta hela den immateriella äganderätten på det offentliga organet, för att betalningen inte skall klassas som statligt stöd. Denna bestämmelse bör ändras och äganderätten bör delas mellan parterna på andelsbasis, utifrån de enskilda parternas bidrag.

98. Som nu framgår av rambestämmelserna för forskning och utveckling kan stöd kvalificera för undantag enligt artikel 87.3 b) i EG-fördraget i de fall där kommissionen anser att syftet med det ifrågavarande stödet är att främja genomförandet av ett viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse.

99. Inrättandet av ett forskningscentrum, en privat högskola eller motsvarande för att stödja ett kluster skulle kunna berättiga till statligt stöd, exempelvis i form av skattebefrielse eller återbetalningsplitiga förskott.

100. Statligt stöd till infrastruktur kan också godkännas tillsammans med ovanstående regler. Exempelvis kan stöd motiveras om syftet är att ge tillgång till bredband i ”grå” eller ”vita” områden där marknaden inte erbjuder någon eller endast bristfällig bredbandstäckning. Stöd till infrastruktur som främjar innovation skulle mer allmänt kunna godkännas om teknisk neutralitet och öppen tillgång garanteras.

Fråga 16) Vilken definition av kluster eller klusterverksamhet bör följas och vilka kriterier bör användas för att skilja kluster från den bredare kategorin innovationsmäklare?

Fråga 17) Anser ni att man bör få tillåtelse att använda statligt stöd till att främja europeiska spjutspetscentra? Om ja, vilken typ av statligt stöd, varför och på vilka villkor? Vilka, eventuellt bättre, möjligheter kan tänkas?

Fråga 18) Krävs ytterligare kriterier för att undvika att statligt stöd fragmenteras och för att uppmuntra koncentrationen av resurser till ett begränsat antal spjutspetscentra?

Fråga 19) Vad anser ni mer allmänt om behovet av extra infrastruktur till stöd för innovation (exempelvis på energi- och transportområdena)?

Fråga 20) Anser ni att stora företag bör ha rätt till statligt stöd, t.ex. för att inrätta forskningsmöjligheter inom ett europeiskt spjutspetscentrum? Bör kommissionen försöka utveckla särskilda kriterier för att kontrollera sådant statligt stöd? Vilket ekonomiskt underlag bör man kräva för att analysera nödvändigheten av statligt stöd?

Bilaga: Problem som påverkar innovationen i Europa

Otillräcklig innovation har av kommissionen anförts som en nyckelfaktor bakom Europas otillräckliga produktivitetstillväxt[9]. Den har identifierats som ett av skälen till den otillräckliga tillväxten och den låga andelen nya arbetstillfällen. Det framgår av meddelandet ”Innovationspolitiken: en uppdatering av Europeiska unionens ståndpunkt inom ramen för Lissabonstrategin” från 2003 samt av kartläggningar som Innobarometer[10] att EU som helhet inte gör tillräckligt väl ifrån sig på innovationsområdet. Trots vissa framgångar inom forskning och utveckling och förekomsten av ett antal ledande teknikföretag, anses det allmänt att EU måste anta ett mer innovativ sätt att gripa sig an tillväxten för att kunna upprätthålla sina välfärdsmål.

I det sammanhanget har kommissionen försökt identifiera innovationsproblematiken i Europa och utvärdera vilka positiva effekter en statlig stödpolitik skulle kunna ha. Denna utvärdering grundar sig på en analys av tidigare praxis som ledde till offentliggörandet av innovationsvägledningen samt på interna undersökningar och kontakter med innovationsexperter.

Kommissionen har funnit att EU har en stor outnyttjad innovationspotential. EU:s prestationer på innovationsorådet varierar i hög grad mellan olika industrisektorer. På vissa områden inom EU finns det framgångsrika FoU-projekt och ett stort antal ledande teknikföretag. Detta gäller särskilt på transportområdet (t.ex. Airbus, höghastighetståg och intelligenta signalsystem) och energiområdet (förnybar energi, gasisolerade transmissionsledningar, kärn- och gaskraftverk samt hydrauliska kraftanläggningar). På andra områden måste EU importera modern teknik och unionen har där mycket få framgångsrika projekt att uppvisa.

Kommissionen har lagt märke till en rad problem som påverkar innovationen inom EU och som förhindrar Europa från att utnyttja sin innovationspotential. Problemen kan kategoriseras på följande sätt:

101. Avsaknad av gemensamma regler och standarder: Bland de problem som identifierats finns skillnaderna i skatte- och socialförsäkringssystemen som hindrar forskares och innovatörers mobilitet, olika cerftifieringsförfaranden som sinkar spridningen av innovativa affärsmodeller och -idéer till alla EU-länder samt skillnader i fråga om patentskyddsförfaranden i olika medlemsstater.

102. Brister på finans- och arbetsmarknaderna: De största problem som identifierats är avsaknaden av privat finansiering till forskning och utveckling, särskilt till små och medelstora företag, underutvecklade riskkapitalmarknader, brist på sakkunniga investerare och förmågan att utvärdera innovativa företag, brist på yrkeskunnig arbetskraft och en oförmåga bland små och medelstora företag att attrahera kvalificerad arbetskraft.

103. Produktmarknader som inte fungerar: De problem som identifierats under denna rubrik inbegriper hinder för nyetableringarnas och de små och medelstora företagens inträde på marknaden, som leder till att företag verkligen tar sig in på marknaden, stora svårigheter för nyetableringar och små och medelstora företag att växa snabbt, både på nationella marknader och i andra medlemsstater (till skillnad från den amerikanska marknaden till exempel), otillräckligt skydd för immateriella rättigheter, oattraktiva relationer mellan risk och ersättning för investeringar i radikalt innovativa produkter, svårigheter för små och medelstora företag att identifiera, utveckla och främja oprövad teknik samt också svårigheter att skapa marknadsmöjligheter och partnerskap.

104. Otillräcklig politisk samordning: Lokaliseringen av FoU- och innovationsföretag beslutas i allt högre grad globalt. Medan USA, Japan och de framväxande teknikkonkurrenterna i Sydostasien ständigt förbättrar sin förmåga att samla stora resurser, infrastruktur och finansiering för att attrahera forskare och innovationsinvesteringar, anses EU i allt högre grad oförmöget att hindra fragmentarisering mellan medlemsstaterna och allt mindre attraktivt för lokalisering av FoU- och innovationsföretag.

105. Allmän ”ineffektivitet i systemet”: Bland de identifierade problemen finns svag samverkan mellan industrin och högskolevärlden, bristande samarbete och nätverksarbete, långsam praktisk tillämpning av informations- och kommunikationsteknik inom företagen, omfattande byråkrati i samband med offentlig finansiering, långsam utveckling och praktisk tillämpning av miljöteknik, ingen ”entreprenörskapskultur”, en negativ attityd till misslyckanden samt en ovilja att ta risker.

Många av ovannämnda problem är i grunden system- och regelproblem samt prov på bristande finansiering och öppenhet mot marknaden. Således kan många av dessa problem inte lösas med statligt stöd, utan kräver en mer omfattande politik. Eftersom en del av de problem som förtecknas ovan beror därutöver på missriktad eller bristande statlig politik, en del av dem som återfinns i kategorierna 2), 3) och 5) kan också vara resultatet av marknadsbrister.

Nedan följer de skäl till marknadsbristerna i fråga om innovation som har identifierats av kommissionen. Identifieringen har särskilt skett utifrån en översyn av praxis. Skälen är huvudsakligen följande: innovationens karaktär av något som existerar för det allmänna bästa och externaliteter, ineffektiv informationsspridning, brister på kapitalmarknader samt problem på arbetsmarknaden och samordningsproblem. Dessa marknadsbrister kan möjligen tacklas med hjälp av statligt stöd, genom att ändra incitamenten för stödmottagarna så att dessa kan fördjupa sig i innovationsrelaterad verksamhet.

Dessutom fann kommissionen att den tekniska innovationen endast utgör en del av innovationspotentialen. Innovation kräver i synnerhet på tjänsteområdet också att nya affärsmodeller, -metoder och -instrument utvecklas. Innovationspraxis inom servicesektorn skiljer sig mestadels från den praxis som finns i andra sektorer. De är i högre grad beroende av exempelvis professionell kunskap och kreativitet samt på organisatorisk innovation. Många tjänsteföretag tros göra stora investeringar i verksamhet med koppling till den egna sektorn, men det saknas belägg för detta fenomen i nationella statistika uppgifter, undersökningar och räkenskaper. I avsaknad av adekvata data om icke-tekniska former av innovationsrelaterade investeringar är det svårt att med säkerhet säga var det kan förekomma marknadsbrister. Kommissionen arbetar för närvarande på att förbättra den ekonomiska rapporteringen om utgifter för icke-teknisk forskning och utveckling.

Kommissionen välkomnar synpunkter på de problem som ovan anses påverka innovationen i Europa.

[1] KOM(2004) 38, 28.1.2004.

[2] SEK(2004) 1453, 15.11.2004.

[3] I själva verket står det inte klart i vilken omfattning stora företag berörs av marknadsbrister. Små och medelstora företag definieras i kommissionens rekommendation av den 6 maj 2003 om definitionen av mycket små, små och medelstora företag (anmäld under dokumentnummer C(2003) 1422).

[4] Se definitionen i Oslomanualen, sidan 9: ”En teknisk produktinnovation är liktydig med förverkligandet eller kommersialiseringen av en produkt med förbättrad prestanda så att den objektivt sett ger konsumenten nya eller förbättrade tjänster. En teknisk processinnovation är genomförandet eller antagandet av nya eller avsevärt förbättrade produktions- eller leveransmetoder. Sådan innovation kan omfatta förändringar i utrustning, personalresurser, arbetsmetoder eller en kombination av dessa.” ( Oslo Manual: Proposed Guidelines for Collecting and Interpreting Technological Innovation Data , 1997, OECD och Europeiska kommissionen, tillgänglig på http://www.oecd.org/dataoecd/35/61/2367580.pdf).

[5] Enligt definitionen i kommissionens meddelande – Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter ( EUT C 244, 1.10.2004).

[6] DSTI/IND/PME(2002)12/slutlig, av den 25 maj 2004.

[7] Kommissionens förordning (EG) nr 68/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd till utbildning ( EUT L 10, 13.1.2001).

[8] KOM(2005) 118, 6.4.2005.

[9] Produktivitet: nyckeln till konkurrenskraft för medlemsstaternas ekonomier och företag, KOM(2002) 262.

[10] se http://www.cordis.lu/innovation-smes/src/innobarometer2004.htm.