A4-0211/98

Europaparlamentets rekommendation till rådet omen gemensam europeisk plattform inför Förenta nationernas generalförsamlings särskilda session om internationell samordning av kampen mot narkotika

Europaparlamentet avger denna rekommendation till rådet

- med beaktande av meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet i syfte att skapa en gemensam europeisk plattform inför Förenta nationernas generalförsamlings särskilda session om internationell samordning av kampen mot narkotika (KOM(97)0670 - C4-0113/98),

- med beaktande av förslaget till en rekommendation till rådet från Aglietta och 60 andra ledamöter om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning angående narkotika (B4-1238/96),

- med beaktande av artikel K 6 i Fördraget om Europeiska Unionen,

- med beaktande av artikel 46.3 i arbetsordningen,

- med beaktande av sin resolution av den 15 juni 1995 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska unionens handlingsplan för kampen mot droger (1995-1999) ((EGT nr C 166, 3.7.1995, s. 116.)),

- med beaktande av den gemensamma åtgärden av den 17 december 1996 antagen av rådet på grundval av artikel K3 i Fördraget om Europeiska unionen om tillnärmning av Europeiska unionens medlemsstaters lagstiftning och praktiska tillämpning för att bekämpa narkotikamissbruk samt förebygga och bekämpa olaglig narkotikahandel ((EGT nr L 342, 31.12.1996, s. 6.)),

- med beaktande av världsnarkotikarapporten från Förenta Nationernas internationella program för kontroll av narkotika (UNDCP),

- med beaktande av årsrapporten för 1996 från Europols narkotikaenhet,

- med beaktande av årsrapporten för 1997 från Europeiskt övervakningscentrum för narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) om läget inom EU beträffande narkotikaproblem,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0359/97),

- med beaktande av det andra betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0211/98).

1. Parlamentet riktar följande rekommendationer till rådet:

(Rekommendation 1)

inser gemensamt med kommissionen att narkotikapolitiken bör grundläggas på den fundamentala insikten att narkotikamissbruk inte enbart är en följd av individers val utan även beror på samhällsvillkor som marginaliserar vissa grupper i samhället och betonar därför nödvändigheten av skapa ett samband mellan bekämpandet av fattigdom, arbetslöshet och social orättvisa och av problem med såväl narkotikamissbruk som framställning av illegal narkotika,

(Rekommendation 2)

inser riktigheten i kommissionens nyligen gjorda uttalanden enligt vilka narkotikabekämpningen inte enbart är en fråga om att anslå medel, och att kampen mot narkotika inte bara kan föras av polis- och domstolsväsende,

(Rekommendation 3)

kräver att medlemsstaterna och rådet, inom ramen för den politiska förklaring som antogs vid FN:s generalförsamlings särskilda session i New York och åtagandet att utöka det internationella samarbetet, före 2003 i enlighet med de önskemål som uttrycktes, inför nya strategier och program i syfte att minska efterfrågan på narkotika och förhindra tvättning av pengar,

(Rekommendation 4)

uppmanar, liksom kommissionen gör i sitt meddelande om FN:s generalförsamlings sammanträde om narkotika, rådet att ge hög prioritet åt frågan om nya syntetisk narkotika och att gripa sig an hotet från den organiserade brottsligheten när det gäller narkotikasmuggling,

(Rekommendation 5)

uppmanar medlemsstaterna skall besvara den utmaning som riktats till politikerna genom den alarmerande, ohejdade och för närvarande okontrollerbara tillväxten av en alltmer blomstrande svart marknad för syntetiska narkotiska preparat vars produktion inte behöver någon speciell struktur och mot vilken de nuvarande principerna för narkotikabekämpning tycks vara ännu mindre lämpade,

(Rekommendation 6)

konstaterar att en harmonisering av narkotikalagstiftningen för närvarande förhindras av att medlemsstaterna har olika sätt att komma till rätta med narkotikaproblematiken och uppmanar således rådet att i första hand inrikta den europeiska narkotikapolitiken, såväl den nationella som den internationella, på en förstärkning och en konkret förbättring av samarbetet mellan EU:s institutioner, medlemsstater, regioner och städer,

(Rekommendation 7)

uppmanar medlemsstaterna att ytterligare fokusera på de sociala aspekter och problem som hör samman med narkotikamissbruk, och att liksom kommissionen prioritera åtgärder för att begränsa efterfrågan samt för begränsning av hälsorisker,

(Rekommendation 8)

uppmanar rådet och UNDCP att erkänna att lägre priser och ökad tillgång på narkotika, i synnerhet heroin, gör det omöjligt att dra ner på kampen för att utplåna handeln med dessa narkotikapreparat; insisterar på att tillräckliga upplysnings-, behandlings- och rehabiliteringsfaciliteter görs tillgängliga,

(Rekommendation 9)

uppmanar medlemsstaterna att förbättra utbytet av erfarenheter och information, framförallt vad gäller sociala frågor och på hälsoområdet, på internationell, nationell och regional nivå, samt mellan städer, i syfte att särskilt uppmärksamma socialt deltagande, socialt partnerskap och åtgärder riktade mot sårbara grupper som ungdomar, narkotikamissbrukare och tidigare missbrukare,

(Rekommendation 10)

uppmanar medlemsstaterna att verka för att jämförbara statistiska kriterier tas fram i narkotikafrågor samt att utöka forskningssamarbetet om narkotikamissbrukets biologiska, medicinska och socio-ekonomiska följder och om dess effekter på människans hälsa och livslängd,

(Rekommendation 11)

uppmanar medlemsstaterna att erkänna den brist på överensstämmelse som föreligger mellan den föreliggande lagstiftningen om problematiskt narkotikabruk och dess tillämpning och kontrollen av dess efterlevnad i praktiken; efterlyser därför en undersökning av i vad mån denna brist på överensstämmelse är förenlig med narkotikakonventioner som ratificerats,

(Rekommendation 12)

uppmanar medlemsstaterna att, i enlighet med kommissionens meddelande om FN:s generalförsamlings sammanträde om narkotika, att erkänna hur viktigt det är att man når fram till en balans mellan å ena sidan den idealistiska strävan efter ett narkotikafritt samhälle och de å andra sidan positiva effekterna av att man tar ett pragmatiskt grepp på denna fråga,

(Rekommendation 13)

anser att politiska försök som utförs i städerna och i regionerna och syftar till skademinskning, minskning av efterfrågan på narkotika, behandling och rehabilitering av narkotikaberoende personer, förebyggande av brottslighet och studier av de negativa hälsoeffekterna av olika narkotikapreparat bör analyseras noggrant för att man skall kunna klargöra huruvida de bidrar till att finna nya vägar för att minska problemen i samband med narkotika,

(Rekommendation 14)

inser betydelsen av att i utvecklingsländerna finna nya vägar och metoder för att minska problemen i samband med narkotika, bland annat genom att regionala och lokala samhällen deltar i planering av projekt som avser att minska narkotikamissbruk och odling av narkotikarelaterade grödor,

(Rekommendation 15)

anser att all utveckling av nya metoder för narkotikabekämpning måste utföras av vetenskapligt väl skolad personal och bli föremål för en vetenskaplig utvärdering,

(Rekommendation 16)

uppmanar rådet att i enlighet med det europeiska programmet för gemenskapsåtgärder för förebyggande av narkotikamissbruk, och med beaktande av nationella politiska initiativ och bestämmelser, ge de lokala och regionala myndigheterna behörighet att utforma initiativ för att begränsa skadeverkningar och efterfrågan på respektive administrativa nivåer,

(Rekommendation 17)

uppmanar medlemsstaterna att göra allt för att rätten till en adekvat medicinsk behandling, vård, behandling och rehabilitering utan undantag även skall tillkomma också dem som blivit narkotikaberoende; anser att dessa åtgärder skall ske i samarbete mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst samt att de skall övervakas av medicinskt utbildad personal och syfta till att göra dem som blivit beroende fria från varje form av beroende,

(Rekommendation 18)

kräver att rådet ställer ökade anslag till disposition för att motverka efterfrågan på narkotika, för upplysning och undervisning, framför allt riktad till ungdomar och de grupper som är mest berörda av problemet med narkotikamissbruk, och för en politik med syfte att minska skadeverkningarna samt för att förbättra hälso- och behandlingsmöjligheterna och behandlingscentrerna för dem som blivit narkotikaberoende; enligt fördraget om Europeiska unionen skall beslut angående denna politik fattas i var och en av medlemsstaterna,

(Rekommendation 19)

anmodar medlemsstaterna att öka anslagen till åtgärder för avgiftning, rehabilitering och annan hälsovård för narkotikamissbrukare med målsättningen att de ska kunna leva ett narkotikafritt liv,

(Rekommendation 20)

uppmanar rådet att i medlemsstaterna låta utföra en oberoende, vetenskaplig, objektiv och noggrann utvärdering av FN:s narkotikakonventioner syftande till en uppdatering och komplettering av konventionerna för att ta hänsyn till den snabba utveckling och förändring som sker beträffande ny syntetisk narkotika,

(Rekommendation 21)

uppmanar Europeiska centret för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk att framlägga ett antal indikatorer utgående från vilka en sådan utvärdering kan göras och begär att medlemsstaterna skall samarbeta i utformningen av en sådan enhetlig databas,

(Rekommendation 22)

uppmanar medlemsstaterna att stödja kommissionens projekt att föreslå ett antal åtgärder som leder till dels en förbättring av mellan medlemsstaternas jämförbar statistik och därmed bättre utvärderingar, dels ett bättre informationsutbyte om de för närvarande effektivaste åtgärderna som tillämpas i de olika medlemsstaterna,

(Rekommendation 23)

anser att de insatser som görs av ECNN när det gäller kontroll och minskning av efterfrågan på narkotika är av stor betydelse och betonar därför behovet av korrekt och jämförbar statistik och dito utvärderingar av medlemsstaternas olika strategier för narkotikabekämpning; anser att Europaparlamentet och rådet bör informeras om resultatet; uppmanar ECNN att utöka sina forskningsinsatser angående kontroll och minskning av narkotikautbudet,

(Rekommendation 24)

kräver att rådet skall bekräfta och intensifiera sitt engagemang i FN-konventionerna av år 1961, 1971 och 1988 och att rådet aktivt skall påverka medlemsländerna i FN så att kampen mot narkotika och den organiserade brottsligheten, inklusive de nya hot som skapats av de syntetiska narkotiska preparaten, skall stå i centrum för det internationella arbetet och utgöra en väsentligt inslag i politiska åtgärder av största vikt,

(Rekommendation 25)

uppmanar Europeiska unionen att förbättra samordningen av sina insatser på narkotikaområdet med de berörda FN-organen

(Rekommendation 26)

uppmanar rådet att utreda möjligheten för deltagande för länderna i Centraleuropa och Cypern i nätverket REITOX,

(Rekommendation 27)

begär att ECNN skall föreslå medlemsstaterna att anta gemensamma metoder och indikatorer både när det gäller efterfrågan och tillgång på narkotika,

(Rekommendation 28)

framhåller betydelsen av kriminalisering av penningtvätt i samband med narkotikahandel, i enlighet med kommissionens konstaterande om att ju fler sanktioner som kan tillgripas desto lättare är det att eftersöka pengar med brottsligt ursprung och att få till stånd det erforderliga internationella samarbetet,

2. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna rekommendation till rådet och för kännedom till kommissionen och medlemsstaternas regeringar.