Tir * 
•tr ä 
•ù -tr EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 09.10.1996 
KOM(%) 463 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
I. INLEDNING 1 
II. DEN EUROPEISKA INDUSTRINS KONKURRENSKRAFT 3 
1. Allmän bakgrund 3 
2. Industrins tillväxt 5 
3. Kostnader for centrala insatser 6 
4. Investeringar i industrin 8 
Hl. AVGÖRANDE FAKTORER FÖR KONKURRENSKRAFTEN 8 
•1. Marknadernas funktionssätt 9 
2. Innovation 13 
IV. BENCHMARKING 16 
1. Benchmarking av företag 17 
2. Benchmarking av sektorer 17 
3. Benchmarking av ramvillkoren 18 
V. SLUTSATSER 20 
A#-
I. INLEDNING 
O Utgångspunkten för meddelandet är kommissionens förslag till en förtroendepakt för 
sysselsättning.1 I inledningen till detta dokument framhålls att den strukturella 
arbetslöshetsnivån regelbundet stiger; vid slutet av varje lågkonjunktur är nivån högre än 
tidigare. Den stora utmaningen för Europa idag är att se till att ett tillräckligt antal 
nettoarbetstillfällen skapas för att vända denna trend och att se till att alla de som vill och kan 
bidra till välfärden i unionen genom produktiv sysselsättning får möjlighet att göra detta. 
Såsom poängterades i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning2 och i 
meddelandet "En konkurrenskraftig industripolitik för Europeiska unionen"3 är en förbättrad 
konkurrenskraft i den europeiska ekonomin ett viktigt medel för att detta mål skall kunna nås. 
I dessa tre dokument och i andra kommissionsförslag fastställs den plan som måste bli 
verklighet för att konkurrenskraften skall kunna förbättras. Många av dessa åtgärder rör 
medlemsstaterna. 
D Syftet med detta meddelande är att presentera en aktuell analys av den nuvarande situationen 
när det gäller den europeiska industrins konkurrenskraft. Av prioriteringsskäl identifieras ett 
begränsat antal områden som är centrala för förbättringen av konkurrenskraften, mot bakgrund 
av den föregående analysen. Kommissionen framhåller inte benchmarking som ett nytt 
politiskt initiativ utan som ett verktyg för att främja ett mer effektivt genomförande av 
åtgärder på områden som är centrala för konkurrenskraften, genom att man riktar in sig på 
faktorer och villkor som är avgörande för att bättre resultat skall kunna uppnås och på utbyte 
av information om de bästa metoderna. 
Även om analysen ay konkurrenskraften huvudsakligen rör industrin belyses i detta 
meddelande några av de faktorer som ligger bakom resultaten i ekonomin som helhet när det 
gäller tillväxt, produktivitet och sysselsättning. En diskussion om konkurrenskraften i den 
europeiska tillverkningsindustrin skulle inte vara fullständig utan en diskussion om 
konkurrenskraften i ett antal tjänstesektorer. 
Rådgivände gruppen för konkurrenskraft 
'utnämnd av ordförande Santer 
I gruppens första rapport gjordes en bred tolkning av begreppet konkurrenskraft, och det betonades 
att begreppet inbegriper t.ex. produktivitet, effektivitet och lönsamhet och att konkurrenskraften 
inte är ett mål i sig. Den är ett verkningsfullt medel för att högre levnadsstandard skall kunnas 
uppnås och för att den sociala välfärden skall kunna förbättras. När det gäller ekonomin är därför 
de viktigaste indikatorerna på konkurrenskraft de som rör tillväxt, produktivitet och sysselsättning 
tillsammans med de faktorer som kan förklara ett visst resultat. När det gäller de viktigaste 
sektorerna inom ekonomin eller enskilda industri- eller tjänstesektorer kan många av dessa 
indikatorer på konkurrenskraft användas. Marknadsandelar och lönsamhet är också viktiga 
indikatorer som knyter an till företagens lönsamhet. De olika indikatorerna på konkurrenskraft är 
sammanbundna med varandra, eftersom det slutligen är företagen som står för tillväxten som i sin 
tur skapar arbetstillfällen och förbättrar produktiviteten. På vilket sätt konkurrenskraften på de olika 
nivåerna samverkar till ett visst resultat är en viktig fråga som behandlas nedan. 
Åtgärder för sysselsättning i Europa. En förtroendepakt, SEK (96) 1093, 6.5.1996. 
Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, KOM (93) 700, december 1993. 
KOM(94) 319, 14.9.1994. 
A 
Denna rapport koncentreras på de strukturella faktorer som påverkar konkurrenskraften, 
men den makroekonomiska bakgrunden har naturligtvis en betydande inverkan. 
Kommissionen redogör dock regelbundet för dessa aspekter i den årliga ekonomiska rapporten 
och övervakar de framsteg som gjorts för att uppfylla de makroekonomiska målsättningarna 
genom sin undersökning av den ekonomiska konvergensen. Genom sina normer för en 
ekonomisk och monetär union är Maastrichtkriterierna en sorts benchmarking på området. 
Dessa har visat sig vara mycket värdefulla för att främja konvergens och kan tjäna som modell 
för tillämpningen av benchmarking på andra områden som är viktiga för konkurrenskraften. 
EMU och konkurrenskraften 
övergången till den ekonomiska och monetära unionen (EMU) kommer att få betydande 
positiva effekter på konkurrenskraften både när det gäller interna och externa aspekter. 
Inom unionen kommer genomförandet av EMU att innebära att transaktionskostnaderna för 
betalningar över gränserna försvinner. Dessutom kommer konkurrenskraften att gynnas 
genom ökad öppenhet. De små och medelstora företag vars kostnader för att delta i den 
internationella handeln för närvarande är förhållandevis höga kommer särskilt att gynnas då 
EMU kommer att göra det möjligt för dem att öka effektiviteten genom att de kan komma in 
på alla europeiska marknader. 
Dessutom kommer EMU att på ett betydande sätt bidra till att den inre marknadens fördelar 
till fullo kan utnyttjas. Under de fyra senaste åren har valutafluktuationerna lett till en 
suboptimal fördelning av produktionsfaktorerna, vilket äventyrat den ekonomiska 
integrationens positiva effekter och medfört långsammare tillväxt i Europa. 
Externt kan valutan euro, med tanke på Europeiska unionens betydelse i den internationella 
handeln, komma att åtnjuta en ställning som internationell valuta på de finansiella 
marknaderna, liknande den ställning som dollarn har. Europeiska företag kommer i allt större 
utsträckning att kunna sälja i euro på marknader i tredje land och således skyddas från 
valutakursförändringarnas effekter på försäljningspriserna. 
Slutligen är den makroekonomiska politiken av central betydelse för konkurrenskraften. 
Särskilt stora offentliga budgetunderskott sväljer en betydande del av de privata besparingarna 
(nästan 35 % 1993), vilket inverkar menligt på de produktiva investeringarna och leder till 
högre räntenivåer. Politik som inriktas mot budgetstabilitet möjliggör förbättrade 
makroekonomiska ramvillkor. Den offentliga sektorns nettoupplåning inom EU minskade från 
6,3 % 1993 till 5,1 % 1995 och 4,4 % 1996 (enligt prognoserna). Den reella korta räntan har 
haft en liknande utveckling och har sjunkit från 6,7 % 1992 till 4,9 % 1993 och 3,9 % 1995. 
Denna utveckling har förstärkts genom de framsteg som gjorts på väg mot den ekonomiska 
och monetära unionen. 
Företagen själva har det grundläggande ansvaret för att se till att de behåller sin 
konkurrenskraft. De upprätthåller konkurrenskraften genom att med effektivitet och flexibilitet 
möta de befintliga behoven på marknaderna och genom sin förmåga att anpassa sig till 
strukturella förändringar, skapa nya marknader och möta nya behov. Ledningskvaliteter avgör 
i stor utsträckning vilka företag som kommer att lyckas med detta. Offentliga myndigheter 
understödjer konkurrenskraften genom att införa lämpliga ramvillkor för företagens 
verksamhet. Detta sker genom att man tillhandahåller nödvändig infrastruktur, inför 
ändamålsenliga bestämmelser och särskilda åtgärder, särskilt på områden som gäller 
innovation, kvalitet, företagsklimat för små och medelstora företag och ekonomisk 
sammanhållning (kommissionens grönbok om innovation, arbetsdokumentet om kvalitet och 
ett flerårigt program för små och medelstora företag). 
I detta meddelande presenteras mångfalden av och de inbördes förhållandena mellan de 
faktorer som påverkar företagens konkurrenskraft och, som ett resultat av detta, 
nödvändigheten av att utveckla ett samlat tillvägagångssätt som koncentreras på de 
faktorer i företagsklimatet som är avgörande för företagen. Detta är angeläget eftersom 
marknaderna globaliseras och eftersom det finns en risk att brist på konkurrenskraft på 
sådana marknader får konsekvenser för sysselsättning och levnadsstandard. För att stödja 
företag och offentliga myndigheter att genomföra de anpassningar som krävs för att en 
större internationell konkurrens skall kunna mötas, föreslår kommissionen att 
benchmarking främjas i samverkan med industrin och den offentliga förvaltningen. 
Syftet med detta meddelande är inte att undersöka alla de ramvillkor som påverkar 
konkurrenskraften, utan endast ett begränsat antal av dessa. Vissa delar av beskattningen, 
socialpolitiken och den offentliga förvaltningens effektivitet undersöks i den utsträckning 
de konstaterats vara faktorer bakom konkurrenskraften, vilket också gäller bestämmelser, 
administrativa förfaranden och den offentliga infrastrukturens tillräcklighet. 
Kommissionen kommer att fortsätta undersöka hur konkurrenskraften kan stödjas genom 
den offentliga politiken. 
H. DEN EUROPEISKA INDUSTRINS KONKURRENSKRAFT 
1. Allmän bakgrund 
D En stark ekonomi är en ekonomi som kan nå en hög produktionseffektivitet och skapa 
arbetstillfällen för att levnadsstandarden skall kunna höjas. Begreppet 
levnadsstandard måste ges vid definition och inbegripa aspekter som är svåra att 
kvantifiera, som t.ex. hög grad av miljöskydd eller låg kriminalitet. Det inbegriper strävan 
att nå en rimlig skyddsnivå mot sjukdom och fattigdom vilket har blivit känt som den 
europeiska sociala modellen. För att man skall kunna upprätthålla och förbättra 
livskvaliteten i Europa krävs att förväntningar och möjligheter stämmer överens ochjitt 
produktionsbasen kan ge det önskade resultatet. 
Bruttonationalprodukten är ett bristfälligt mått på levnadsstandarden. Vissa aspekter av 
levnadsstandarden som är i mindre grad kvantifierbara behöver dock inte vara så 
oförenliga med högre bruttonationalprodukt som de först kan verka. En hög grad av 
miljöskydd kan t.ex. under vissa förhållanden bidra till konkurrenskraften.4 Att förbättra 
den effektivitet med vilken ekonomin omformar energi och material till varor och tjänster 
är viktigt för att en varaktig utveckling skall kunna nås och samtidigt ett betydelsefullt 
medel för att förbättra konkurrenskraften. 
Kommissionens meddelande om industrins konkurrenskraft och miljöskydd SEK(92) 1986. 
Konkurrenskraftpyramiden 
n 
D En hög produktivitet utgör grunden för att levnadsstandarden skall kunna höjas. 
Arbetskraftens produktivitet bör inte ökas på bekostnad av antalet nya arbetstillfällen. 
Förmågan att nå högre sysselsättningsnivåer påverkar levnadsstandarden direkt genom 
att detta skapar inkomster från en större del av befolkningen. När både produktiviteten 
och sysselsättningen stiger kan en kraftig tillväxt följa. När det gäller ekonomin utgör 
produktiviteten och sysselsättningen de huvudsakliga riktpunterna för 
konkurrenskraften. Till skillnad från Maastrichtkriterierna kan de inte direkt omsättas i 
politisk handling. De strukturella villkor som utgör grundvalen för bättre resultat kan 
lättare omsättas i politisk handling genom enskilda ramvillkor som påverkar 
konkurrenskraften. De olika samband som är avgörande för goda ekonomiska resultat 
kan illustreras med konkurrenskraftspyramiden. 
Europa släpar fortfarande på ett betydande sätt efter USA när det gäller 
arbetsproduktivitet och den andel av befolkningen i arbetsför ålder som är 
sysselsatt (sysselsättningsnivån). Europa släpar även efter i förhållande till den 
japanska sysselsättningsnivån. Resultatet är att BNP per capita ligger på en nivå som är 
en tredjedel lägre än USA:s och en sjättedel lägre än Japans. Ett sådant resultat är inte 
ofrånkomligt och skall inte anses som acceptabelt. Europas mänskliga resurser, 
kapitalbas, infrastruktur samt hemmamarknadens storlek och utveckling utgör en grund 
för både hög produktivitet och höga sysselsättningsnivåer. Inom de befintliga gränserna 
för tekniken finns fortfarande avsevärd outnyttjad potential. Ytterligare vinster kan nås 
bortom de nuvarande gränserna genom att innovationen påskyndas. 
Även om den är svår att tolka bidrog den snabba ökningen av kapitalstocken i 
Europeiska unionen och Japan betydligt till den ökade arbetsproduktiviteten i dessa 
länder, men i stor utsträckning skedde detta på bekostnad av att kapitalets 
produktivitet minskade. I både Europeiska unionen och Japan har substitutionen av 
arbetskraft med kapital varit betydande samtidigt som kapitalintensiteten kraftigt ökat. 
När det gäller skapandet av sysselsättning är resultaten nedslående. Sedan 1960 har man 
i Europeiska unionen lyckats skapa 10 miljoner nya arbetstillfällen netto, vilket 
motsvarade hälften av dem som skapades i Japan och mindre än en femtedel av dem 
som skapades i USA. Detta beror huvudsakligen på att ett stort antal arbetstillfällen 
försvunnit. Samtidigt var antalet nya personer på arbetsmarknaden en och halv gång så 
stort i USA som i Europa, men lägre i Japan. Det stora antalet nettoarbetstillfällen som 
skapades i USA möjliggjorde en markant högre sysselsättningsnivå mellan 1960 och 
1995, då landet närmade sig den genomgående höga japanska nivån. I Europeiska 
unionen sjönk sysselsättningsnivån under samma period. Att vissa länder i Europa nått 
samma eller till och med överstigit de amerikanska och japanska nivåerna tyder på att 
de låga sysselsättningsnivåerna i Europa inte är oundvikliga. 
SYSSELSÄTTNINGSNIVA 
1960 1995 
Europeiska unionen 67% 60% 
USA 63% 72% 
Japan 74 % 74 % 
: Det är möjligt att fastställa de huvudsakliga skälen till Europas nedslående resultat. 
Immateriella investeringar, innovation och fasta investeringar i fabriker och utrustning kan 
nämnas som faktorer av särskild betydelse för produktionsnivåer och tillväxt. På 
sysselsättningssidan är viktiga faktorer, förutom investeringar i mänskliga resurser, 
arbetsmarknadens funktionssätt och den demografiska förändringen, särskilt antalet nya 
personer på arbetsmarknaden och antalet unga och äldre i förhållande till antalet arbetande. 
Dessa faktorer ger i sin tur upphov till särskilda spörsmål som befolkningens åldrande, 
arbetskraftens interna och externa flexibilitet, utbildning, forskning och utveckling, 
organisatoriska frågor, finansiering av investeringar samt skattenivåer och skattesystem. 
De offentliga investeringarna bidrar till konkurrenskraften då de utvecklar Europas 
infrastruktur, uppmuntrar immateriella investeringar i kompetens och teknik samt stödjer 
utvecklingen i regioner där utvecklingen släpar efter. I den europeiska ekonomin verkar man 
i allt högre grad stå inför problem till följd av flaskhalsar i infrastrukturen, både när det 
gäller fysik kapacitet och när det gäller driften av infrastruktur. Som ett resultat av detta är 
infrastrukturkostnaderna för t.ex. transport betydligt högre i Europa än i USA, vilket 
försvagar konkurrenskraften för företagen i Europa. 
Ett socialt skyddsnät krävs för att garantera att tillväxtens vinster fördelas rättvist och för 
att bekämpa social utslagning. Genom det sociala trygghetssystemet måste de som mottar 
bidrag utrustas med nödvändig kompetens och deras rörlighet uppmuntras så att de kan få 
produktiva arbeten så att ekonomins konkurrenskraft främjas. Offentliga underskott som 
tvingats fram av konsumtion begränsar slutligen den produktiva potentialen genom att 
investeringarna hämmas. 
Beskattning, särskilt av arbetskraften, utgör direkt eller indirekt, en kostnad för företagen. 
Skatternas andel av BNP steg från 34 % till 43 % i Europeiska unionen mellan 1970 och 
1995. Det mycket höga budgetunderskottet, som huvudsakligen drivits fram av allt större 
offentliga transfereringar, medför dessutom att de inhemska besparingarna används för 
finansiering av underskott snarare än för investeringar. Genom skatternas utveckling steg 
den genomsnittliga skattesatsen för anställd arbetskraft i Europa under perioden 1980-1994 
från 34 % till 40 %, medan den genomsnittliga skattesatsen för andra produktionsfaktorer 
sjönk från 44 % till 35 %. 
Det bör betonas att det ekonomiska systemets funktionssätt inte bara beror på förekomsten 
av och kvaliteten hos en enskild aspekt som rör konkurrenskraften, utan mer på hur de olika 
faktorerna påverkar varandra. De sätt på vilka de olika faktorerna påverkar varandra 
inverkar antingen positivt eller negativt på de ekonomiska resultaten. 
2. Industrins tillväxt 
O Trots att de grundläggande ekonomiska faktorerna förbättrats har den europeiska 
industrin inte visat så bra resultat som skulle kunna vara möjligt. I de flesta 
tillverkningssektorer fortsätter den amerikanska produktiviteten att vara högre än den 
europeiska. Den höga japanska produktiviteten är koncentrerad till ett begränsat antal 
exportinriktade sektorer. 
Den europeiska unionens andel av OECD:s exportmarknader (exklusive handeln inom 
EU) har sjunkit sedan 1987. Denna förlust av marknadsandelar kan i högre grad hänföras till 
att man i otillräcklig utsträckning verkar på marknader med stark tillväxt, än till växelkurser 
eller annan prisutveckling. En liknande brist på specialisering på tillväxtmarknaderna kan 
också observeras när det gäller direkta europeiska investeringar i tredje land. Europeiska 
unionens utrikeshandel och investeringar utanför unionen har mer koncentrerats på mogna 
marknader, marknader i Östeuropa och i Medelhavsländerna än på marknader med hög 
tillväxt i Östasien och i vissa delar av Latinamerika. Sedan 1993 syns uppmuntrande tecken 
på förbättrade europeiska resultat på tillväxtmarknaderna för både export och utländska 
investeringar. För att behålla och utveckla sin ställning på världsmarknaderna krävs det att 
de europeiska företagen har tillträde till marknaderna i tredje land, både på samma villkor 
som de huvudsakliga konkurrenterna och jämfört med inhemska konkurrenter.5 
Nettovinstmarginalerna och avkastningen på investeringar för de europeiska företagen 
började förbättras under 1994. Jämfört med kapitalkostnaderna är dock avkastningen 
fortfarande otillräcklig (7 %), eftersom den är lägre än räntesatsen för den långfristiga 
offentliga skulden (8 %). 
D Under de senaste tio åren steg industrins mervärde med 2,4 % per år i Europeiska unionen, 
vilket kan jämföras med 3 % i USA och 3,8 % i Japan. Det totala resultatet återspeglas 
också i de enskilda sektorerna. Av tillverkningsbranscherna var det endast sektorerna 
livsmedel, bryggeri, tobak, virke och möbler som mellan 1985 och 1995 växte snabbare i 
Europeiska unionen än i USA och Japan. 
I alla de sektorer för vilka mervärdets tillväxt i Europa motsvarade eller var högre än dess 
tillväxt i USA eller Japan gjordes produktivitetsvinster som motsvarade eller var högre än 
dem soin gjordes av deras huvudkonkurrenter. I alla de sektorer som växte långsammare i 
Europa var produktivitetsvinsterna mindre. I de europeiska sektorerna med medelgoda eller 
goda relativa tillväxtresultat upprätthölls också en högre investeringsnivå än hos 
konkurrenterna. 
3. Kostnader för insatser på nyckelområden 
För att företagen skall förbli konkurrenskraftiga måste de kontrollera enhetskostrtaderna 
antingen genom att öka effektiviteten, genom att kontrollera kostnaderna för insatsvaror till 
produktionen, eller genom att kombinera dessa tillvägagångssätt. Enskilda kostnadsposter 
uppfattas annorlunda från tillverkningsföretagens synvinkel än om man ser på ekonomin 
som helhet. För ett enskilt industriföretag utgör inköp av varor och tjänster 60% av 
kostnaderna, kostnaderna för arbetskraft 30 % (och 70 % av mervärdet) och finansiering den 
återstående delen. 
Eftersom inköp av varor och tjänster utgör en så pass stor andel av kostnaderna, är en 
grundförutsättning för att konkurrenskraft skall kunna uppnås att det finns effektiva 
leverantörer. Energi, vatten och producenttjänster (kommunikationer, transport, finansiella 
tjänster och företagstjänster) utgör direkt eller indirekt mer än en femtedel av 
tillverkningskostnaderna. Priserna på insatser i form av tjänster på nyckelområden är 
fortfarande högre i Europa än i de viktigaste konkurrentländerna och då avregleringen 
brett ut sig på andra håll har klyftan mellan Europa och dess viktigaste konkurrenter blivit 
större. När det gäller telekommunikationer sjönk priserna för fjärrsamtal efter det att 
konkurrens införts med mellan 18 % och 35 % under perioden 1990-1994. Utan konkurrens 
skulle priserna ha fallit med mellan 12% och 16%. På energiområdet har gaspriserna 
5 Kommissionens meddelande om marknadstillträde, 14.2.1996, KOM (96) 53. 
sjunkit parallellt med oljepriserna, men ligger fortfarande i genomsnitt 30 % över priserna i 
USA. För elektricitet är skillnaderna större. 
Stora företag har tillgång till omfattande internationella besparingar, komplicerade 
finansiella instrument och avancerade finansavdelningar. De kan finansiera investeringar på 
gynnsamma villkor. De flesta små företag är fortfarande inte börsnoterade, ofta lokalt 
inriktade och förlitar sig på mycket traditionella källor för att finansiera investeringar. Till 
övervägande del förlitar de sig på outdelade vinster, vilket medför höga skatter, och på 
banklån. Sedan 1980 har den genomsnittliga nominella långa räntan i Europa varit mellan 
en och två procentenheter högre än den i USA och ungefär fyra procentenheter högre än den 
i Japan. Enligt uppskattningar av kapitalkostnaderna är också finansieringskostnaderna 
högre i Europa, särskilt i de mindre medlemsstaterna. Bland de faktorer som har bidragit till 
höga kapitalkostnader i Europa kan nämnas inflationsförväntningar, stora offentliga 
underskott, brist på konkurrens mellan finansiella institutioner och begränsningar för 
gränsöverskridande investeringar. 
En tredje beståndsdel i industrins kostnadsbas är kostnaderna för arbetskraft. Utvecklingen 
av arbetskraftskostnaden hänger nära samman med den övergripande makroekonomiska 
situationen. Under de senaste två årtiondena har ekonomin inom EU genomgått en besvärlig 
anpassningsprocess inte bara när det gäller den strukturella förändringen, utan det har också 
varit nödvändigt att få kontroll över inflationstrycket och kostnaderna och att återskapa 
lönsamheten av kapitalinvesteringar. Under 1970-talet översteg inflationen 10 %, men sjönk 
till 5 % under början av 90-talet och uppgår idag till 3 %. Inflationsförväntningarna fick 
betydande konsekvenser för löneförhandlingarna. Idag finns en gynnsam ekonomisk grund i 
Europeiska unionen. Inflationen är historiskt sett låg och sjunker fortfarande, 
växelkursspänningarna har successivt minskat, världshandeln expanderar i en sund takt och 
investeringarnas lönsamhet förbättras. Det står dock klart att det fortfarande finns vissa 
kostnads- och produktivitetsproblem i den europeiska ekonomin. 
Ur konkurrenskraftssynpunkt är det nödvändigt att räkna med arbetsgivarens alla kostnader 
när han anställer arbetskraft och justera den totala arbetskraftskostnaden med hänsyn till 
produktiviteten för att på så vis kunna fastställa arbetskraftskostnaden per enhet.6 De 
faktiska arbetskraftskostnaderna per enhet är svåra att beräkna och därför finns relativt få 
säkra skattningar av dessa kostnader tillgängliga. Under de senaste årtiondena har man inom 
Europeiska unionen successivt fått kontroll över inflationsproblemen och minskat lönernas 
andel av BNP till en nivå som motsvarar den i USA och Japan. Produktionsnivån inom EU 
har också fortsatt att förbättras i jämförelse med den i USA. Följaktligen har de reella 
arbetskraftskostnaderna per enhet successivt minskat sedan 1980. 
Inom tillverkningsindustrin är situationen inte lika tydlig och förmodligen mindre positiv. 
Under de senaste åren har t.ex. de reella arbetskraftskostnaderna per enhet inom EU.s 
ekonomi som helhet sjunkit med 5 % jämfört med USA, medan det finns uppgifter som 
tyder på att de reella arbetskraftskostnaderna per enhet inom tillverkningsindustrin har stigit 
med 1-2 % totalt. 
En avgörande skillnad i arbetskraftskostnadernas struktur mellan Europeiska unionen och 
USA har att göra med lönebikostnader och skatter och denna återspeglar i vilken 
utsträckning vissa tjänster (hälsovård, pensioner etc.) bekostas genom beskattning eller via 
nettolöner. En särskild fråga av intresse för Europeiska unionen som kommer till uttryck i 
vitboken är hur lönebikostnaderna blir en börda på nedre delen av löneskalan. Efterfrågan på 
okvalificerad arbetskraft har sjunkit i förhållande till efterfrågan på kvalificerad arbetskraft 
och sysselsättningsproblemen drabbar hårdast den okvalificerade arbetskraften. Att minska 
De totala arbetskraftskostnaderna består vid sidan av löner av socialförsäkringsavgifter och skatter och 
skall inte förväxlas med inkomst. Genom arbetskraftskostnaden per enhet kombineras produktiviteten 
med de totala arbetskraftskostnaderna för att ge arbetskraftskostnaderna per producerad enhet. Höga 
arbetskraftskostnader kan kompenseras genom hög produktivitet. 
8 
lönebikostnaderna i förhållande till dem längre upp på skalan skulle bidra till att göra det 
mer attraktivt att anställa okvalificerad arbetskraft. 
Lönekostnaderna stiger nu i ganska återhållsam takt. Den reformering av skatte- och 
socialförsäkringssystemen som redan pågår borde bidra till att hålla tillbaka 
arbetskraftskostnaderna även om det huvudsakliga tillvägagångssättet för att hålla nere 
enhetskostnaderna, precis som tidigare, är att sträva efter produktivitetsförbättringar inom 
en ekonomi med höga inkomster och hög kompetensnivå. 
Investeringar i industrin 
I stor utsträckning är produktivitetsförbättringarna beroende av investeringar, både 
materiella och immateriella. Investeringar i fabriker och utrustning leder inte bara till 
ökad produktionskapacitet utan även till tekniska framsteg. De japanska ansträngningarna 
att investera i fabriker och utrustning har varit särskilt beaktansvärda och investeringarna 
nådde sin topp under början av årtiondet då nivån var tre gånger så hög som under tidigt 70-
tal innan den sjönk tillbaka under den nuvarande lågkonjunkturen. De amerikanska och 
europeiska investeringarna i utrustning utvecklades i samma takt fram till år 1990 då den 
amerikanska investeringstakten började öka snabbt. 
På området immateriella investeringar, och särskilt när det gäller kvalitetsstyrningens 
betydelse för industrins konkurrenskraft, presenteras i the World Competitiveness Report 
uppgifter om de olika inslagen i konkurrenskraftssituationen i länder över hela världen. 
Utvecklingen under de senaste åren visar att förändringar av kvalitetsnivån återspeglar 
genomförandet av strategier för kvalitetsstyrning. USA är till och med på väg att, för första 
gången sedan mitten av 70-talet, gå om Japan när det gäller kvalitetsnivån. Denna 
utveckling bekräftas när det gäller konsumenternas tillfredsställelse, såväl som 
arbetskraftens motivation och kvaliteten i förbindelserna mellan arbetsmarknadens parter. 
Forskning och utveckling är en annan viktig form av immateriella investeringar där de 
europeiska resultaten är otillräckliga. 
TOTALA UTGIFTER FÖR INDUSTRINS UTGIFTER 
FoU I % AV BNP FÖR FoU I % AV BNP 
EUROPEISKA UNIONEN 1,9% 1,0%" 
USA 2,5 % 1,6 % 
JAPAN 3,0% 2,2% 
Hl. AVGÖRANDE FAKTORER FÖR KONKURRENSKRAFTEN 
Två huvudsakliga skäl för den europeiska industrins dåliga resultat kan fastställas, nämligen 
marknadernas funktionssätt och innovation. Det grundläggande sambandet mellan 
effektiva marknader och en hög grad av innovation och immateriella investeringar bör 
betonas. Att ta bort hindren för tillträde till viktiga produktmarknader och se till att kapital-
och arbetsmarknaderna kan tillgodose behovet av nya former av investeringar och 
arbetsorganisation är av avgörande betydelse för förnyelsen. Utan en tillräckligt avreglerad 
marknad kommer vinsterna av de immateriella investeringarna inte att förverkligas och det 
är dessa som måste utgöra grunden för de europeiska konkurrensfördelarna. Endast 
effektiva marknader räcker dock inte för att garantera den höga nivå av immateriella 
investeringar som krävs för att levnadsstandarden ytterligare skall kunna öka och för att 
garantera att tillväxten inriktas mot kompetens- och kunskapsintensitet. 
Marknadernas funktionssätt 
Begränsningar för marknadstillträde leder till ineffektivitet och kväver innovation och 
tillväxt. Medvetenheten om de höga kostnader som följer av begränsningar för 
marknadstillträde har medfört en tydlig trend av avreglering på marknaderna i i-länderna. 
Inom Europeiska unionen har programmet för den inre marknaden tillsammans med 
konkurrens- och handelspolitiken avsevärt underlättat marknadstillträdet, vilket särskilt 
gäller marknaderna för tillverkade produkter. 
Produktmarknader 
Den inre marknaden har lett till att handelshinder avskaffats och underlättat 
marknadstillträdet. Inom vissa nyckelmarknader har dock effekterna blivit mer begränsade. 
Exempel på områden där minst framsteg har gjorts för att avskaffa hinder för tillträde, 
antingen genom förstärkta bilaterala ekonomiska förbindelser eller genom internationella 
handelsförhandlingar inom Uruguayrundan, inom programmet för den inre marknaden eller 
nationella program, är de sektorer som tillgodoser de marknader där offentlig upphandling 
sker, afrarsdrivande verk och ett stort antal tjänster. Det bör betonas att många 
begränsningar för tillträde till marknader, särskilt för tjänster, beror på åtgärder som 
vidtagits av nationella regeringar. Områden där nationella restriktioner fortfarande finns är 
t.ex. företagstjänster, bygg- och anläggningsindustrin och distribution. Sammantaget står de 
sektorer där det fortfarande finns mer eller mindre allvarliga begränsningar för tillträde för 
ungefår hälften av bruttonationalprodukten. 
I kommissionens meddelande om tjänster i det allmännas intresse i Europa framförs ett 
visst antal principer som styr politiken på detta område. Tjänster av allmänt ekonomiskt 
intresse avser de marknadstjänster som i medlemsstaterna förknippas med särskilda 
åligganden enligt kriteriet allmänintresse på områden som transport, ekonomi och 
kommunikationer. Därför följs införandet av konkurrens inom dessa sektorer av 
allmännyttiga skyldigheter, bl.a. tillhandahållandet av allmänna tjänster vilket skall 
garantera att alla medborgare kan utnyttja kvalitetstjänster till priser som alla kan 
betala. 
Den rådgivande gruppen för konkurrenskraft framhävde i sin andra rapport att 
infrastrukturens kvalitet är den enskilda faktor som har störst inverkan på multinationella 
investeringar. Enligt denna grupp har frisläppandet av konkurrens inom de affarsdrivande 
verkens sektorer lett till en situation som samtidigt gynnat staten (positiv inverkan på kraven 
på offentlig upplåning), industrin (affärsdrivande verk som bättre möter behoven) och 
konsumenterna (konkurrenskraftig prissättning, konkurrenskraftiga tjänster och större 
urval). I sina slutsatser framför gruppen att kommissionen bör stimulera ett utbyte av de 
bästa metoderna genom att övervaka området och årligen ge ut en rapport med riktpunkter 
om de bästa metoderna för reformering inom den offentliga sektorn och den förbättring av 
konkurrenskraften som skett i Europeiska unionen i jämförelse med USA och Japan. 
Uppgifter från de länder där man genomfört avregleringar för tjänster på nyckelområden 
visar att ett betydande utrymme för tillväxt och sysselsättning kan uppnås, vid sidan av de 
positiva effekterna i form av lägre priser och bättre tjänster. 
- Telekommunikationer är ett sådant fall eftersom utvecklingen av många 
innovationstjänster är beroende av öppna kostnadseffektiva 
Kommissionens meddelande om tjänster i det allmännas intresse i Europa, 11.9.1996 KOM (96) 443 
slutlig. 
10 
telekommunikationsnät. Som exempel kan nämnas att priserna för fjärrsamtal och 
internationella samtal och för hyrda linjer i USA är betydligt lägre än i Europa, vilket 
innebär en konkurrensfördel för de företag som är mycket beroende av 
kommunikationer. Dessutom ingår ofta ett obegränsat antal lokalsamtal i den fasta 
avgiften för telefonabonnemang, vilket har inneburit en kraftig stimulans för tjänster på 
Internet. I Europa betalas Internetanslutningen till lokala avgifter och efter 
uppkopplingens längd. Slutna nät har också undertryckt utvecklingen av 
informationstekniska tjänster genom att de begränsar omfattningen av tjänster som kan 
tillhandahållas. Icke-konkurrenskraftiga telekommunikationer medför att utvecklingen 
av informationssamhället i Europa hålls tillbaka. Då marknader har öppnats har ett 
betydande antal arbetstillfällen skapats på telekommunikationsområdet (bl.a. när det 
gäller utrustning). I till exempel Finland ökade sysselsättningen på 
telekommunikationsområdet efter avregleringen 20 % snabbare än sysselsättningen i 
stort. 
- Avregleringen av villkoren för tillträde till transportmarknaderna förbättrar 
konkurrenskraften inom åkeri-, flyg- och sjöfartssektorerna och medför betydande 
kostnadsbesparingar. Ytterligare förbättringar kan förväntas när marknadsstrukturerna 
anpassas till mer liberala bestämmelser. För flygtransporter, vilka utgör ett viktigt 
kommunikationssätt för företagen, verkar de bilaterala samarbetsåtgärder mellan 
nationella bolag som tidigare genomförts ha undergrävt vissa av de vinster som man 
hade kunnat förvänta sig som ett resultat av avregleringen. Avregleringen av 
järnvägstjänster har inte gått så långt som avregleringen av andra former av transporter, 
trots järnvägens stora strategiska betydelse för att minska överbelastningen av vägnätet. 
- Energi är ett annat område där en avreglering kommer att gynna industrin när den inre 
marknaden väl blir verklighet. Vissa framsteg görs på området elektricitet. 
- Trots lagstiftningen om den inre marknaden är marknaden för de finansiella tjänsterna 
fortfarande uppdelad och det förekommer konkurrens över gränserna endast i liten 
omfattning. I den utsträckning konkurrensen inom banksektorn ökat kan detta 
huvudsakligen förklaras av den tekniska utveckling som skett (t.ex. bankernas 
telefontjänster). Denna utveckling gör det möjligt för bankerna att erbjuda tjänster till 
mycket lägre kostnader. 
- Minst framsteg när det gäller att avskaffa begränsningar för tillträde till marknader har 
gjorts på området företagstjänster. Marknadsföring är fortfarande ett område där många 
nationella begränsningar inverkar hämmande på industrins förmåga att utveckla 
samordnade marknadsföringsprogram över gränserna. I den nyligen utarbetade 
grönboken om affärskommunikationer på den inre marknaden beskrivs situationen 
närmare.8 Professionella tjänster är fortfarande ett område där konkurrensen har svårt att 
tränga igenom. Inom europeiska unionen måste resultaten förbättras när det gäller att 
införa nödvändig avregleringslagstiftning och, när sådan väl införts, måste man se till att 
det råder samstämmighet mellan politiken på olika områden för att vinsterna skall kunna 
utnyttjas. Detta är viktigt för att industrin inte på ett allvarligt sätt skall handikappas vad 
gäller konkurrenskraften. 
Konkurrenskraften på marknader kan också undergrävas av fortsatt understöd till 
företagen. När det gäller marknadsmisslyckanden kan vissa bidrag inverka positivt på 
konkurrenskraften (till exempel bidrag till FoU eller små och medelstora företag och bidrag 
för att starta företag) eller vara nödvändiga för att man skall kunna uppfylla vissa 
målsättningar inom gemenskapen som ekonomisk och social sammanhållning (regionalt 
stöd och stöd till utbildning). Statligt stöd är dock fortfarande ett betydande problem i 
Europa och de statliga stöden enbart till tillverkningsindustrin uppgick till 34 miljarder ecu 
år 1992, vilket motsvarar 1 200 ecu för varje anställd inom den industriella sektorn. Även 
KOM(96) 192 slutlig, 8.5.1996. 
11 
om det statliga stödet koncentreras till tillverkningsindustrin medför det också problem för 
viss tjänsteproduktion som håller på att avregleras. Till exempel på flygtransportområdet 
kan höga stödnivåer undergräva de ansträngningar som görs för att öka konkurrensen genom 
att libéralisera marknaderna. Denna situation har föranlett kommissionen att införa ett 
särskilt stödsystem flygtransportområdet. 
Kapitalmarknaden 
Liberaliseringen av kapitalrörelserna har varit en viktig ansträngning inom ramen för 
programmet för den inre marknaden. Ett antal brister och restriktioner finns dock 
fortfarande kvar på kapitalmarknaderna, vilket begränsar möjligheterna för europeiska 
företag att låna kapital för investeringar. På området hypotekskredit råder det inte 
likvärdiga förhållanden för tillträde till kapitalmarknaderna när man söker återfinansiering. 
Det finns även problem på vissa obligationsmarknader. Skillnader i beskattning av 
kapitalinkomster innebär att skevhetema mellan medlemsstaterna avseende kapitalrörelser 
består. För försäkringsbolagen finns ofta restriktioner när det gäller investeringsformer och 
länder som reserverna kan placeras i. I många medlemsstater finns allvarliga hinder för 
pensionsfondernas alleuropeiska verksamhet. Den förhållandevis stora andelen utländska 
tillgångar i de fonder som är baserade i Förenade kungariket och Nederländerna härrör från 
det faktum att dessa två länder tillsammans med Irland är de enda där det inte råder 
begränsningar för investeringar i pensionsfonder. 
Arbetsmarknaden 
En bättre fungerande arbetsmarknad erkänns allmänt vara en grundläggande faktor som 
påverkar den europeiska industrins konkurrenskraft, precis som industrins konkurrenskraft i 
sig är en avgörande faktor för sysselsättningsnivån. 
På ett djupare plan finns det ett behov av en radikal omprövning av alla berörda system 
inom arbetsmarknaden - anställningsskydd, arbetstid, socialt skydd samt hälsovård och 
säkerhet - för att anpassa dem till en arbetsvärld som kommer att organiseras annorlunda, 
där särskilt gränserna mellan arbete och fritid, arbete och lärande, anställd och 
egenföretagare är eller kan komma att bli mindre markanta. Begreppet arbetstagares 
trygghet måste omformuleras och mer riktas in på trygghet grundad på möjligheten till 
sysselsättning och på arbetsmarknaden, än på trygghet grundad på den enskilda 
arbetsplatsen. Det bör fokuseras på trygghet vid förändring och inte på trygghet mot 
förändring. 
Under det senaste årtiondet har medlemsstaterna genomfört betydande förändringar i 
syfte att nå en högre grad av flexibilitet på arbetsmarknaden genom att bestämmelserna på 
sysselsättningsområdet förändrats. I nästan samtliga medlemsstater har man lättat på 
arbetstidsregleringarna. Bestämmelserna för att anställa och friställa personal har setts över 
och man har lättat på restriktionerna på detta område i en tredjedel av medlemsstaterna. Det 
har blivit lättare för arbetsgivare att deltidsanställa och tillfälligt anställa personal och 
möjligheterna till egenföretagande har ökat betydligt. Medlemsstaterna har koncentrerat 
förändringarna till åtgärder som i praktiken har undertryckt sysselsättningsutsikterna för de 
svagare grupperna, som de unga utan utbildning och andra arbetstagare med begränsad 
erfarenhet. 
Det finns flera skäl till bristen på flexibilitet på arbetsmarknaden vilka inte 
nödvändigtvis hänger samman med de bestämmelser och villkor som reglerar 
sysselsättningen. Företagens pensionssystem kan till exempel medföra att de som byter 
arbete allvarligt missgynnas eftersom rätten förmåner snabbt utvidgas under de sista åren 
före pensioneringen. Bostadsmarknaderna i Europa motverkar också den geografiska 
rörligheten i flera europeiska länder. Det är inte bara de stora skillnaderna i huspriser mellan 
12 
regioner med hög och låg arbetslöshet som gör det svårt att flytta från en region till en 
annan, utan även den brist på hyresbostäder som följer av restriktiva hyresbestämmelser. 
Bristerna i arbetsmarknadens funktionssätt i medlemsstaterna beror delvis på olämpliga 
eller förlegade system eller arbetsmarknadsbestämmelser, vilka kan begränsa den interna 
och externa flexibiliteten och företagens möjlighet att skapa arbeten. I vilken grad 
arbetsmarknaden är reglerad varierar åtskilligt inom Europeiska unionen. Även om 
sysselsättningsresultaten huvudsakligen bestäms av resultaten i ekonomin som helhet finns 
uppgifter som visar att arbetsmarknadsregleringar kan påverka i vilken omfattning nya 
arbeten skapas eller åtminstone i vilken takt företagen anpassar sin arbetsstyrka till 
förändringar. Restriktioner för företagens möjligheter att anpassa sin arbetsstyrka finns både 
i form av lagstiftning och i form av kostnader för att anställa och friställa arbetstagare. När 
dessa restriktioner blir överdrivna eller förlegade påverkar de sannolikt företagens 
ekonomiska resultat, även om företagen i praktiken ofta finner sätt att kringgå vissa av dessa 
effekter genom att i större utsträckning tillfälligt anställa personal eller utnyttja andra 
särskilda anställningsformer. 
- Det bör betonas att en ökad flexibilitet måste kombineras med tillräcklig stabilitet och 
anställningstrygghet för att alla vinster skall kunna utnyttjas. Ett effektivt utnyttjande av 
de mänskliga resurserna är fortfarande viktigt för att produktiviteten skall kunna öka 
men också för den interna flexibiliteten. En alltmer lättrörlig arbetskraft medför en risk 
att investeringarna i humankapital, särskilt genom utbildning, vilka är nödvändiga för en 
långsiktig tillväxt och konkurrenskraft, inte kommer att genomföras. Att utbilda och 
fortlöpande förbättra kompetens är (och kommer i framtiden att i allt större utsträckning 
vara) immateriella investeringar som praktiken och i ökande grad gynnar både industrin 
och de anställda. Som det beskrivs nedan kommer en industriell strategi inriktad på hög 
kompetens, hög kvalitet och hög produktivitet att förbättra industrins konkurrenskraft 
och de anställdas möjligheter till sysselsättning. 
- Förhandlingar inom de enskilda sektorerna har varit den dominerande formen av 
förhandlingar i Europa medan förhandlingar på respektive arbetsplats är det vanliga i 
USA och Japan. Löneförhandlingarnas nivå bestäms normalt av arbetsmarknadens parter 
och dessa måste komma överens om eventuella förändringar av befintliga ordningar. 
Olika former av löneförhandlingar har sina respektive fördelar och nackdelar och det är 
inte möjligt att för närvarande dra slutsatsen att en form i sig är överlägsen en annan. Å 
ena sidan har centraliserade eller sektorsövergripande förhandlingar i vissa Jänder 
utnyttjats för att på ett framgångsrikt sätt uppnå återhållsamhet på löneområdet, vilket 
fatt betydande konsekvenser för inflation och kostnader. De bidrar också till tydlighet 
vad gäller löner och till social och regional sammanhållning. Å andra sidan leder dock 
sektorsförhandlingar också till jämförbara lönenivåer mellan företag oavsett deras 
produktivitet och mellan regioner i samma land oavsett skillnader i tillgången på 
arbetskraft. 
- Arbetstiderna regleras av kollektivavtal eller .genom lagstiftning. De 
arbetstidsrestriktioner som fastställs av medlemsstaterna utan samband med de 
miniminormer som fastställs i Europeisk lagstiftning (vilka tillåter betydande flexibilitet 
på nationell nivå) påverkar den tid under vilken arbete utförs. På detta sätt kan 
möjligheterna försämras att på ett optimalt sätt driva anläggningar för att befintliga eller 
framtida investeringar på bästa sätt skall kunna utnyttjas. Nivån av kapitalutnyttjande 
sjunker därmed. Vissa tjänster, som möjligheterna för affärer att hålla öppet för att möta 
kraven från dem som arbetar under affärernas normala öppettider, hindras också från att 
utvecklas på ett sätt som annars vore möjligt. Att på ett nyskapande sätt utnyttja 
ordningarna för flexibel arbetstid kan också leda till att ett betydande antal nya arbeten 
skapas. 
Väl fungerande arbetsmarknader reagerar på global konkurrens och teknisk utveckling som, 
genom tidsbesparingar, ökar den takt i vilken de strukturella förändringarna sker. 
13 
I Europa (och världen) går utvecklingen mot en mer kunskapsbaserad ekonomi där 
information och teknik spelar en avgörande roll för att omforma företagsstrukturer och 
organisatorisk kompetens. Industrins framgång att möta de utmaningar som sådana 
förändringar medför kommer att bero på i vilken grad kompetensen förbättras. Varje år 
försvinner åtminstone 10 % av alla arbeten och ersätts med nya och annorlunda arbeten 
inom nya processer och nya företag som kräver högre eller bredare kompetens. Dessa 
förändringar har dock inte följts av lämpliga åtgärder för att utveckla eller förbättra 
arbetskraftens kompetens och har medfört kompetensluckor och dålig överensstämmelse 
mellan behov och kompetens. 
2. Innovation 
• Immateriella faktorer spelar en framträdande roll för företagens möjligheter till innovation 
och för deras konkurrenskraft. De gör det möjligt för kunskapsintensiva ekonomier att 
behålla sin konkurrensställning i förhållande till resurs- eller arbetskraftsintensiva 
ekonomier och att fortsätta att höja levnadsstandarden på ett sätt som motsvarar 
miljökraven. I avmaterialiseringen av ekonomin inbegrips mer omfattande investeringar i 
immateriella tillgångar. Immateriella investeringar och innovation är oskiljbara faktorer. En 
hög kompetensnivå främjar anpassningsförmågan och säkerställer att mer tekniskt 
avancerade processer kan genomföras. Immateriella tillgångar utgör grunden för att 
företagen skall kunna omforma sin tekniska överlägsenhet till marknadsframgångar. 
Grönboken om innovation innebär en möjlighet att se över de olika hindren för innovation 
och att utveckla ett gemensamt tillvägagångssätt för att avskaffa dem.9 
Kompetens 
Trots bristen på jämförbara uppgifter ger en undersökning av utbildningssystemen viktig 
information om de nuvarande kraven angående mänskliga resurser. Den mycket snabbare 
förändringstakten och nödvändigheten för enskilda att byta arbete flera gånger under sitt 
yrkesverksamma liv kräver en solid allmänutbildning som kan utgöra grunden för senare 
kompetensutveckling. Genom systemen för utbildning, bl.a. för grundläggande 
yrkesutbildning, ges därför en nödvändig grund för att man skall kunna deltaga i vidare 
utbildning. System som ger möjligheter till kvalifikationer senare under ens 
yrkesverksamma liv genom att tidigare yrkeserfarenheter beaktas är inte särskilt väl 
utvecklade. Detta gäller särskilt möjligheterna att förvärva kvalifiktioner genom lärlingskap 
för att nå behörighet inom ett yrke eller hantverk. Genom detta förhållande begränsas 
möjligheterna att byta arbete och karriärbana under yrkeslivet. Även utsikterna till 
sysselsättning minskar och arbetsmarknadens effektivitet undergrävs. 
Den kompetens som krävs för att företagen skall kunna fungera på ett effektivt sätt sträcker 
sig utöver de tekniska kunskaper som förknippas med en särskild uppgift eller funktion. 
Särskilt förmågan att kunna fungera i grupper, att snabbt kunna anpassa sig till ändrade 
förhållanden och att ta ansvar är lika viktigt som de formella grundkunskaperna när det 
gäller särskilda aspekter av produktionsprocessen. Genomförandet av strategier för 
kvalitetsstyrning, som utformas för att den konstanta förändringen inom den moderna 
industrin skall kunna styras, har på ett grundläggande sätt påverkat betydelsen av och 
innehållet i yrkesutbildningen och den behörighetsgivande utbildningen, då varje individ 
utgör en väsentlig del av hela kvaliteten. 
Industrins aktiva deltagande är nödvändigt för att yrkesutbildningssystemen skall bli 
effektiva. När ett företag dock kan förlora investeringen kan det underlåta att investera i 
utbildning. Det är på området grundläggande yrkesutbildning för överförbar teknisk 
kompetens som kompetensutvecklingen verkar fungera sämst. Man kan konstatera ett 
KOM (95) 688 slutlig, 20.12.1995. 
14 
marknadsmisslyckande när det gäller att tillhandahålla utbildning som ger överförbar 
kompetens och detta marknadsmisslyckande behöver rättas till. 
a En central svaghet i utbildningssystemet är fortfarande bristen på genomskådlighet och 
erkännade mellan medlemsstaterna när det gäller kvalifikationer. Ett tillvägagångssätt 
inspirerat av produktstandarderna kan bli nödvändigt om det ömsesidiga erkännandet skall 
kunna bli ett sätt att förbättra kvalifikationernas nivåer och godtagbarhet. Det behöver 
utvecklas system som kan säkerställa att utbildningssystemen och den utbildning som 
tillhandahålls är av god kvalitet. En tillvägagångssätt liknande det för kvalitets- eller 
miljöstandarder, som underbyggs med examensbevis, kan vara en lämplig väg för att uppnå 
kvalitetskontroll av utbildningen. I detta sammanhang kan det arbete som redan utförts av 
organ som den europeiska organisationen för kvalitet (EOQ), som på europeisk nivå har 
utarbetat ett harmoniserat system för behörighet för kvalificerade yrkesgrupper (ingenjörer, 
företagsledare och revisorer) vara ett föredöme. Utarbetandet av sådana bedömningsmetoder 
utgör grunden för framgångsrik benchmarking avseende kompetens. 
Teknik 
I Europa har inte den avancerade vetenskapliga och tekniska basen utnyttjats på bästa sätt 
och den europeiska forskningen verkar vara mindre marknadsinriktad än motsvarande 
forskning i de huvudsakliga konkurrentländerna. Dessutom ägnas mindre mänskliga 
resurser till forskning och utveckling. Personal inom vetenskaplig forskning utgör endast 
0,47 % av arbetskraften, vilket kan jämföras med 0,74 % i USA och 0,80 % i Japan. 
Gemenskapens innovationsundersökning visar att de företag som ingår tekniska 
samarbetsavtal vanligtvis har en betydligt större andel nya eller förbättrade produkter i sin 
totala försäljning. Värdet av att förena offentligt stöd till FoU med samarbete, som i 
Europeiska unionens program för FoU, bör därför betonas. 
Mellan 1984 och 1993 förlorade Europeiska unionen andelar på patentområdet - den 
huvudsakliga indikatorn på innovationskapaciteten - i alla sektorer utom utrustning för 
rymdteknik och transport. Den största förlusten leds inom elektronikindustrin, en sektor 
med mycket intensiv FoU som har stort inflytande på innovationen inom andra delar av 
industrin genom den teknik som ingår i kapitalvaror. 
Anpassningsbara organisationer har blivit en nödvändig förutsättning för innovation. I 
sådana organisationer utnyttjas anställda med kompetens på flera områden, 
ansvarsfördelning och lagarbete för att man på projektbasis skall kunna integrera olika 
funktioner inom företaget, från forskning, teknik och produktion till marknadsföring och 
distribution. För att nya produkter skall kunna utvecklas snabbare måste funktionerna 
integreras på ett framgångsrikt sätt. I allt större utsträckning inbegrips leverantörerna i 
utvecklingsprocessen. Förändringarna av principerna för styrning är också centrala för 
införandet av magra produktionsprocesser, bl.a. total kvalitetsstyrning, fortlöpande stegvis 
förbättring (kaizen) och produktionssystem enligt "just-in-time"-principen. 
Kvalitet 
Enligt ett antal studier som genomförts av Eurobarometer på kommissionens begäran 
angående kvalitetssystemens inverkan på företagens marknadsresultat medför 
genomförandet av strategier för kvalitetsstyrning betydande förbättringar av företagens 
resultat. Även om man i Europa i allt större utsträckning har tagit upp de bästa 
organisatoriska metoderna som utvecklats på andra håll finns det få tecken på att betydande 
förbättringar gjorts när det gäller att utveckla dessa metoder i Europa. 
De kvalitetsbefrämjande ansträngningarna måste, för att bli effektiva, integreras i en fortsatt 
förstärkning av teknisk infrastruktur av hög kvalitet för industriella och ekonomiska 
initiativ. Genom att ge de olika initiativen i gemenskapen en europeisk framtoning, ram och 
inriktning kan kommissionen bidra till att höja medvetenheten hos både industrin och de 
15 
offentliga myndigheterna. Kommissionen kan också, genom att tillämpa en 
kvalitetsbefrämjande politik, bidra till att sprida budskapet om kvalitet på dess olika 
politiska områden genom att säkra sammanhållning och samordning av de olika åtgärder 
den kan vidta(till exempel miljö, socialpolitik, regionalpolitik osv.). 
Med den europeiska kvalitetsbefrämjande politiken har man som främsta ambition att den 
skall öka medvetenheten, ge politisk synlighet och politiskt stöd till ett stort antal 
kvalitetsinstrument och -åtgärder över hela Europa. Vare sig nationella eller europeiska 
offentliga myndigheter kan ålägga marknaden att anta kvalitetsstrategier, men de kan, 
genom sitt offentliga åtagande och genom att vitt sprida information och budskap, påverka 
den omgivning i vilken företagen utformar sina strategier. En klar politisk signal kan i stor 
utsträckning påverka investeringarna inom industrin. 
Spridning 
Överallt har närstående bolag eller partnerbolag, kunder och leverantörer stor andel i 
spridningen av innovationer. Det finns dock skillnader vad gäller kopplingar och utbyte 
mellan industri och forskning. Den tyska infrastrukturen, i synnerhet Fraunhofer-centrumen, 
anses ofta vara föredömlig när det gäller att främja spridningen av innovationen. 
Innovationssystemen håller sig för det mesta på det nationella planet. Mångfald bör anses 
som berikande för den innovativa processen, medan en uppsplittring av ansträngningarna 
bör ses som en nackdel. En lyckosam utveckling av informationssamhället är beroende av 
att man snabbare antar ny teknik. Även om ansvaret för innovationsspridningen för 
närvarande främst vilar på de enskilda staterna kan samarbete över gränserna bidra till 
samordning och utbyte som berikar båda parter. Avtal om tekniskt samarbete både mellan 
olika företag som verkar i Europa och mellan dessa företag och företag i tredje land förblir 
det mest effektiva instrumentet för att gynna utbredningen över gränserna. 
Finansiering av innovation 
Utöver spridningen kvarstår finansieringen av företag som utvecklar innovativa 
produkter och avancerad teknik ett stort problem i Europa, särskilt för små och 
medelstora företag. Innovativa projekt kräver avsevärda ekonomiska insatser redan innan 
den kommersiella verksamheten startat, på forskningsstadiet, under utvecklandet av 
prototyper och i synnerhet i produktionens startfas. Ekonomiska insatser krävs sålunda på 
ett stadium då eventuella inkomster är fjärran och då den tekniska ovissheten är stor. Endast 
7 % av det totala riskkapitalet i Europa har investerats i inledningsfasen av projekt. Detta är 
framför allt en nackdel när det gäller att bilda innovativa och teknikinriktade företag, som 
krävs för att säkerställa förnyelsen av produktionsstrukturen och av Europas närvaro på de 
framtida marknaderna. 
Id 
Den europeiska marknaden för riskkapital 
Vissa av svagheterna inom den europeiska marknaden för riskkapital härrör från att 
pensionsfonderna är underutvecklade , medan de i Förenta staterna är stora investerare. En 
annan betydande svaghet ligger i att marknaden är så splittrad. Investerare vågar satsa i 
högriskprojekt förutsatt att det finns tillräckligt många för att sprida riskerna. På samma sätt 
måste det finnas lämpliga alternativ för investerarna. Europa saknar en effektiv 
finansmarknad med låga kostnader för tillväxtpapper liknande NASDAQ, handeln med 
OTC-aktier i Förenta staterna, varför innovativa företag i Europa med stark tillväxtpotential 
inte har tillgång till lämplig finansiering, eftersom utbudet av projekt på de nationella 
marknaderna inte är tillräckligt brett för att riskerna skall kunna spridas. Ett antal initiativ 
har nyligen tagits för att komma till rätta med denna brist. EASDAQ-marknaden har redan 
börjat fungera och på de nya marknaderna i Paris och Frankfurt samt på AIM-marknaden i 
London försöker man på olika sätt tillgodose behoven för de företag som inte omfattas av 
befintliga börser. 
IV. BENCHMARKING 
I de tidigare avsnitten behandlas nyckelområden i vilka den europeiska industrin inte 
fungerar tillfredsställande och några orsaker till detta. Som redan fastställs i inledningen 
anser kommissionen att den redan har fastställt och föreslagit de nyckelåtgärder som krävs 
för att möta den nuvarande konkurrenssituationen både i Europeiska unionen som helhet och 
i de enskilda medlemsstaterna. Genomförandet av dessa åtgärder har dock gått långsamt och 
man har ännu inte skördat resultaten i form av snabbare tillväxt, högre sysselsättning och 
högre produktivitet. Ett redskap för att fortlöpande övervaka framstegen och bedöma 
situationen mot bakgrund av de ständigt förbättrade metoderna över hela världen skulle 
kunna tillhandahålla Europeiska unionen med ett kraftfullt instrument för att stärka 
konkurrenskraften. Benchmarking kan utgöra ett redskap för att närma sig de bästa 
metoderna, förutsatt att det är tydligt inriktat på de grundläggande konkurrensfaktorerna. 
BENCHMARKING AV KONKURRENSKRAFTEN 
Genom en analys av konkurrenskraften kan man konstatera brister när det gäller resultaten 
av så centrala faktorer som produktivitet, tillväxt, kostnader, investeringar och innovation. 
En analys av konkurrenskraften ger dock knappast någon förklaring av varför dessa 
resultatsskillnader här uppstått och varför de i vissa fall kvarstår under många år trots att 
man i stor utsträckning har tillgång till ny teknik, kapital och kvalificerad arbetskraft i 
industriländerna. Benchmarking går ett steg längre än konkurrensanalysen genom att ge 
förståelse för de processer som ger överlägsna resultat. Först fastställs de nyckelområden på 
vilka benchmarking skall tillämpas och vilka kriterier som är lämpliga för att utvärdera de 
olika områdena. Sedan fastställer man vilka metoder som är de bästa i världen och bedömer 
hur dessa resultat uppnåtts. 
Det potentiella användningsområdet för benchmarking är mycket stort. I detta meddelande 
presenteras ett antal olika möjliga tillämpningar. Vilken typ av benchmarking man använder 
beror i varje fall på hur resultaten av undersökningen skall användas. Benchmarking med 
avseende på konkurrenskraften syftar till att hjälpa företag, industrier och offentliga 
myndigheter att förbättra sina resultat vad gäller centrala faktorer som påverkar 
konkurrenskraften. 
17 
/. Benchmarking avföretag 
Benchmarking av företag kan erbjuda ett nyckelinstrument för att förbättra 
konkurrenskraften. Det är även fortsättningsvis främst industrins uppgift att genomföra 
sådan benchmarking och det är inte Europeiska kommissionens avsikt att ägna sig åt 
benchmarking av enskilda företag. Med ett antal system, både offentliga och privata, söker 
man dock uppmuntra benchmarking av företag hos en bredare publik, särskilt bland små 
och medelstora företag söm inte har resurser eller erfarenhet att utföra egen benchmarking. 
Nationella program för benchmarking av företag 
Handelsdepartementet i Förenade kungariket har upprättat ett nationellt 
benchmarkingsystem för att göra det möjligt för företagen att ta del av statistiska uppgifter 
och att identifiera de nationella bästa metoderna. Medlemsstaterna och privata 
organisationer har också startat program för att underlätta spridandet av de miljömässigt 
bästa metoderna (till exempel UK Environmental technology Best Practice Programme). 
De olikartade egenskaperna samt de skilda tekniker och processer som ingår i benchmarking 
av företag bidrar inte till att främja användbarheten och effektiviteten av sådana 
kvalitetstekniker. Industriellt samarbete och nätverk, som är naturliga delar av 
benchmarking, kan ge ett stort bidrag till att utveckla ett europeiskt arbetssätt, och att 
utveckla en europeisk kvalitetskultur som kan stärka europeisk industri inifrån och hjälpa 
den att möta konkurrenter utifrån. 
Kommissionen föreslår därför att gemenskapens institutioner erkänner värdet av 
benchmarking av företag i främjandet av en integrerad och konkurrenskraftig marknad och 
uppmanar alla berörda parter att med sina erfarenheter bidra till ett riktigt europeiskt system 
med klart synliga europeiska processer. Samarbetet kommer att medföra att europeiska 
utvecklingsprocesser utvecklas ur de olika processer som redan finns, att metoder jämförs 
och att gemensamma regler och ett gemensamt kalibreringssystem fastställs. Det kommer 
också att leda till utvecklingen av gemensamma indikatorerA-kriterier och av ett europeiskt 
informationsnät och förvaltningssystem för uppgifter. 
2. Benchmarking av sektorer 
Benchmarking kan också tillämpas på sektorer, för vilka en omfattande expertis börjat 
uppstå. Detta utgör en naturlig förlängning av benchmarking av företag på så sätt att 
många av principerna kan tillämpas på de företag som utgör en bransch och för vilka 
liknande typer av de bästa metoderna är grundläggande för konkurrenskraften. I sitt nyligen 
utkomna meddelande om bilindustrin och den kemiska industrin har kommissionen redan 
understrukit betydelsen av benchmarking av sektorer. Benchmarking av sektorer möjliggör 
för kommissionen att kontinuerligt övervaka europeiska industriers förmåga att möta den 
internationella konkurrensen. När det tillämpas på centrala faktorer för var en industri skall 
placeras tillhandahåller det en väg till den benchmarking av ramvillkoren som krävs. 
Kommissionens benchmarking av sektorer 
Det pilotprogram för leverantörer av komponenter till elektronisk utrustning som 
genomförs i samarbete med MITI och industrin syftar till att förbättra kvaliteten hos 
Europabaserade komponentleverantörer genom en benchmarkingprocess som tar sikte på de 
bästa japanska metoderna. 
Kommissionen fastslår i sitt meddelande om den kemiska industrin i Europa (KOM (96) 
187 slutlig) att den i "samarbete med företrädare för den europeiska kemiindustrin kommer 
(...) att genomföra organiserade uppföljningsprogram, och man kommer noga att övervaka 
hur branschens internationella konkurrenskraft utvecklas och hur de åtgärder som 
föreslagits i detta meddelande genomförts". 
Kommissionen har börjat utföra benchmarking av hur konkurrenskraftiga den europeiska 
fordonsindustrins produktionsorter är. Informationsteknik är ett annat område inom vilket 
kommissionen avser att utveckla benchmarking. 
3. Benchmarking av ramvillkoren 
För det tredje kan benchmarking utvecklas för att bedöma konkurrenskraften av centrala 
faktorer bland industrins ramvillkor. Detta gör det möjligt att utvärdera hur attraktivt Europa 
är som säte för affärsverksamhet. Det nederländska ekonomiministeriet har publicerat en 
rapport, "Benchmarking the Netherlands: Test of Dutch Competitiveness", som visar hur 
man kan använda benchmarking för ramvillkoren. 
I detta meddelande fastställs ett antal prioriterade nyckelområden som kan vara lämpliga för 
benchmarking: 
- Vad gäller kostnaderna är det klart att arbetskraftskostnaden per enhet, kapitalkostnader 
samt nivå och struktur på de offentliga utgifterna, på beskattning och på underskott utgör 
centrala delar. 
- Benchmarking kan också tillämpas på nyckelfaktorer för industrins konkurrenskraft 
som begärts av den rådgivande gruppen för konkurrens. Den australiensiska byrån för 
industriekonomi har utfört banbrytande arbeten om benchmarking av 
infrastrukturtjänster. Byrån har visat att det är möjligt att utföra benchmarking på sådana 
faktorer och att även identifiera huvudorsakerna till undermåliga resultat, som kan bero 
på regelverk och på näringslivets ramar. Nyckelområden för benchmarking inbegriper 
pris, kvalitet och tillgänglighet av tjänster och det antal innovativa tjänster som erbjuds. 
Både kapitalet och arbetets produktivitet måste mätas för att fastställa de underliggande 
orsakerna till undermåliga resultat. Som konstaterats ovan bör benchmarking främst 
tillämpas på tjänster inom områdena telekommunikation, energi, transport och 
affärsverksamhet samt på finansiella tjänster. Mellan benchmarking av tjänsternas 
kvalitet och benchmarking av infrastrukturens kvalitet finns ett nära samband. Detta är 
särskilt viktigt för transportsektorn, där tjänsteeffektiviteten i hög grad är beroende av 
kvaliteten på infrastrukturen, vare sig denna utgörs av hamnar, vägar, flygplatser och 
trafikkontroll eller av järnvägsnätet. Det kommer också att krävas investeringar i 
materiella anläggningstillgångar och immateriella såsom utbildning, yrkesutbildning och 
forskning. 
- Ett viktigt område för benchmarking gäller kompetens. I samband med den pågående 
utvärderingen av konkurrenskraften har Förenade kungariket nyligen publicerat en 
granskning av kompetens som utgör ett steg mot benchmarking på detta område. 
Granskningen utgår snarare från kvalifikationer än från kompetens även om den också 
19 
går in på förvärvande av grundläggande kompetens. För att kunna göra en bra 
benchmarking av kompetens är det nödvändigt att utföra benchmarking av den 
kompetens som faktiskt finns snarare av än framförda kvalifikationer. Det är också 
nödvändigt att utföra benchmarking på utbildnings- och yrkesutbildningssystemens 
kapacitet när det gäller att ge den föreskrivna kompetensen. 
- Innovation är också ett område där benchmarking kan vara användbart. I samband med 
sin politik avseende innovation avser kommissionen att upprätta en ständig övervakning 
av innovationen i Europa och världen. Forskning om benchmarking, särskilt forskning 
som finansieras av industrin själv är ett område för vilket unionen redan har utvecklat 
lämpliga indikatorer. Forskningen utgör snarare en förutsättning för innovationen än ett 
resultat och kan endast delvis visa i vilken utsträckning europeiska system för innovation 
är tillräckligt konkurrenskraftiga. Immateriell egendom kan utsättas för benchmarking 
till en viss grad genom tillämpningar av patent och varumärken. Det är svårare att utföra 
benchmarking på innovativ organisation och innovativa produkter samt nationella 
systems förmåga att sprida innovation. Indikatorer som skulle kunna användas för 
benchmarking av innovativ verksamhet är tekniska licenser, anpassningstakten avseende 
generisk teknik, uppgifter om hur snabbt en produkt kommer ut på marknaden samt i 
vilken grad övergripande kvalitetsbegrepp tillämpas. 
- Benchmarking av miljömässig effektivitet kommer att krävas för att se till att 
ansträngningar för att förbättra konkurrenskraften inte görs på bekostnad av en hållbar 
utveckling. Nyckelkriterierna avser ekonomins kapacitet att effektivt omvandla 
materialflöden till varor och tjänster. Det finns redan lämpliga indikatorer inom området 
energieffektivitet. Dock kommer benchmarking behöva utvecklas för andra 
materialflöden, som till exempel förbrukningen av vatten, som är en sinande resurs. 
Kriterier som till exempel anger i hur hög grad vatten återanvänds kan bidra till att mäta 
hur effektivt det europeiska näringslivet i allmänhet och den europeiska industrin i 
synnerhet utnyttjar resurserna. 
- Många politiska områden som påverkar konkurrenskraften tillhör antingen uteslutande 
eller principiellt medlemsstaternas ansvarsområde. Ett antal produktmarknader, 
inbegripet distribution, samt arbets- och kapitalmarknader hör till dessa områden. 
Benchmarking på dessa områden kommer att behöva utvecklas i nära samarbete med 
medlemsstaterna. Kommissionen samarbetar redan aktivt med medlemsstaterna om 
utnyttjandet av kritiska indikatorer inom sysselsättningspolitiken. Av särskild vikti detta 
sammanhang kommer indikatorer att vara för att övervaka framsteg i främjandet av 
positiv flexibilitet både inom och utanför företag. 
- En nödvändig förutsättning för näringslivets konkurrenskraft är att främja en 
administrativ miljö som gynnar företagen. En del medlemsstater har utvecklat djärva 
strategier för att förenkla administrationen. Inom det integrerade programmet för små 
och medelstora företag och hanrverkssektorn10 kommer kommissionen och 
medlemsstaterna att utveckla gemensamma insatser där benchmarking kommer att spela 
en viktig roll för att främja de bästa metoderna för att förenkla administrationen. 
Det finns ett antal orsaker till varför den europeiska unionen bör ägna sig åt benchmarking. 
För det första finns det ett antal verksamheter som utarbetats på unionsnivå och som 
påverkar konkurrenskraften, och det är viktigt att deras inverkan får en så positiv effekt som 
möjligt. Regelbunden övervakning och utvärdering som jämför med de bästa metoderna i 
världen och inte bara med medlemsstaterna är nödvändig för att se till att dessa 
verksamheter faktiskt ger de positiva effekter som krävs. För det andra faller många 
verksamheter inom medlemsstaternas ansvarsområde och deras möjlighet till benchmarking 
bör stärkas, både när det gäller att jämföra sig med varandra och i förhållande till de bästa 
metoderna i världen. Insamling av uppgifter är en både dyr och tidsödande process. Genom 
KOM (96) 329 slutlig, 10.7.1996. 
20 
att samla sina ansträngningar kan kommissionen och medlemsstaterna spara både tid och 
pengar i benchmarking-processen. 
Kommissionens kommer till en början att inrikta sina ansträngningar på att samla de olika 
aktörerna för att konstatera vilka åtgärder som redan vidtagits och vilka som behöver 
prioriteras. Under 1997 kommer det att bli nödvändigt att utarbeta ett arbetsprogram i 
samarbete mellan industrin, medlemsstaterna och kommissionen. Detta arbetsprogram bör 
inbegripa ett visst antal pilotprojekt för att undersöka värdet och genomförbarheten av 
benchmarking inom Europeiska unionen. Det bör vidare närmare beskriva hur 
benchmarking fortlöpande skall kunna utföras och hur man bäst skall utnyttja resultaten. 
V. SLUTSATSER 
Den analys som utvecklas i detta meddelande visar hur viktigt det är att snabbt vidta 
åtgärder för att främja industrins konkurrenskraft och att det är nödvändigt att globalt 
angripa alla de faktorer i affärslivet som påverkar företagen. 
1. Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet att ställa sig bakom kommissionens 
analys av konkurrenskraften vars viktigaste delar är följande: 
- Trots att den europeiska ekonomin i nuläget uppvisar en rad starka sidor, utnyttjar 
Europeiska unionen inte alla sina möjligheter och når heller inte upp till de viktigaste 
konkurrenternas resultat vad gäller levnadsstandard, produktivitet och skapande av 
sysselsättning, vilket lett till oanvända resurser och hög arbetslöshet. 
- Otillräckliga resultat hänför sig också till den svaga tillväxten av industrins mervärde, låg 
lönsamhet och minskad export bland industriländerna. 
- Höga kostnader och låga investeringar, särskilt när det gäller immateriella tillgångar, 
samverkar till en försämring av industrins resultat. 
- Det offentliga underskottet ligger kvar på en för hög nivå och utgifterna är i för hög grad 
inriktade på överföringar och konsumtion, samtidigt som de offentliga investeringarna är 
otillräckliga både vad avser infrastruktur och immateriella investeringar. Det offentliga 
underskottet pressar upp räntenivån och tär på tillgängligt sparkapital. 
- Kontrollen av statligt stöd bör fortsätta i syfte att minska det totala statliga stödet och 
företagens beroende av offentligt stöd. 
- Trots att det i Europa finns några mycket väl fungerande utbildnings- och 
yrkesutbildningssystem, måste livslångt lärande och ständig höjning av arbetskraftens 
kompetens utvecklas vidare i de flesta medlemsstaterna för att nå toppnivåer. 
- Europas forskning är inte tillräckligt marknadsorienterad och behöver samordnas mer med 
industrin, samtidigt som forskningen får för lite resurser och ny teknik börjar tillämpas i 
alltför långsam takt. 
- Tillämpningen av ny teknik sker fortfarande alltför långsamt, särskilt på de områden som 
avser informationssamhället. 
- Finansieringen av innovation kvarstår som ett särskilt problem i Europa. 
- Kvalitet i alla dess aspekter utgör en viktig del för att förbättra konkurrenskraften. Det krävs 
organisationer med anpassningsförmåga för att införa god kvalitetsstyrning och skynda på 
innovationsprocessen. 
21 
2. Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet till följande: 
- Att bekräfta värdet av benchmarking som ett redskap för att identifiera underliggande 
orsaker till svag konkurrenskraft och bidra till att avhjälpa dessa svagheter samt att stöda 
kommissionens avsikter att inom det kommande året framlägga ett benchmarkingprogram i 
samråd med industrin och medlemsstaterna för att med framgång kunna förbättra 
konkurrensen på nyckelområdena. 
- Att stödja en europeisk kvalitetsbefrämjande politik som kommer att bidra till att stärka de 
europeiska företagens konkurrenskraft genom att staka ut linjerna för ett flerårigt europeiskt 
kvalitetsfrämjande åtgärdsprogram vilket särskilt riktas in på att främja självbedömning, 
benchmarking, informationsnät och utvecklingen av europeiska kvalitetsfrämjande program 
och tekniker för att mäta framgång. 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 463 slutlig 
DOKUMENT 
SV 10 17 
Katalognummer : CB-CO-96-501-SV-C 
ISBN 92-78-09921-X 
Byrån för Europeiaka gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg