Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött"

(2002/C 36/10)

Den 22 maj 2001 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 6 och 37 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 27 september 2001. Föredragande var José Manuel de las Heras Cabañas.

Vid sin 385:e plenarsession den 17-18 oktober 2001 (sammanträdet den 17 oktober 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 75 röster för och 10 nedlagda röster.

1. Sammanfattning av grunddokumentet

1.1. Förslaget till förordning innehåller ett antal stora förändringar av denna gemensamma organisation av marknaden (GOM). Den viktigaste förändringen gäller synen på stödet till producenterna. Det bidrag som föreslås skall inte längre syfta till att minska eller helt ersätta producenternas inkomstbortfall. Producenterna får i stället ett fast bidrag, oavsett utvecklingen under regleringsåret.

1.2. De viktigaste ändringarna är följande:

1.2.1. Ett fast bidrag på 21 EUR per tung tacka och 16,8 EUR per mjölktacka eller get införs. Skillnaden mellan bidragen är även fortsättningsvis omkring 20 %.

1.2.2. Landsbygdsbidraget(1) döps om till tilläggsbidrag och höjs till 7 EUR. Någon skillnad görs inte längre mellan uppfödning av tunga tackor och uppfödning av mjölktackor. Tilläggsbidraget skall under vissa förutsättningar även beviljas för producenter som tillämpar växling av betesområde.

1.2.3. Producenter som saluför fårmjölk eller produkter av fårmjölk skall inte längre beviljas bidrag för tunga tackor även om de göder över 40 % av de lamm som föds.

1.2.4. Ett garanterat minimum per medlemsstat fastställs på grundval av antalet bidragsrättigheter före reformen.

1.2.5. Stöd till privat lagring behålls som interventionsåtgärd.

2. Allmänna kommentarer·

Marknadsöversikt

2.1. Den internationella dimensionen: Omkring 80 % av EU:s konsumtion av får- och getkött täcks av den egna produktionen. Övrig efterfrågan tillgodoses genom import. Den största delen av importen omfattas av nolltullsats. Importen med nolltullsats får uppgå till 226700 ton från Nya Zeeland, 23000 ton från Argentina och 18650 ton från Australien. Nya medlemsstater i östra Europa kommer inte att påverka denna GOM särskilt mycket, dels eftersom produktionen i dessa länder minskat kraftigt, dels för att konsumtionen är stor endast i Rumänien och Bulgarien. I samband med utvidgningen kommer man att ta hänsyn till den nuvarande produktionsnivån i de olika kandidatländerna. De länder som kan påverka marknadsordningen mest är nog Bulgarien och Rumänien, eftersom de är de enda kandidatländer som i dag utnyttjar hela sin tullkvot med nolltullsats för export till EU (8050 ton för Rumänien och 7000 ton för Bulgarien). Även andra kandidatländer har tullkvoter, men utnyttjar inte hela kvoten. Polen har 9200 ton, Ungern 14832,5 ton, och Tjeckien har 2150 ton.·

Läget i EU

2.2. Enligt den nuvarande marknadsordningen beviljas bidrag till får- och getköttsproducenter på grundval av inkomstbortfallet under varje regleringsår och beräknat utifrån marknadspriset inom EU. Synsättet bakom detta stöd är mycket välgrundat, eftersom det nuvarande bidraget ersätter producenter av får- eller getkött för en eventuell förlust av köpkraft och inkomst i samband med att marknadspriset sjunker. Det nya förslaget går ut på att fastställa ett bidrag på 21 EUR per tacka som inte påverkas av läget i sektorn. ESK anser att detta bidrag i dagens läge är alldeles för lågt, eftersom det inte gör det möjligt för producenterna av får- och getkött att komma upp i samma inkomster som andra köttproducenter.

2.3. Producenterna av får- och getkött har under de senaste tio åren fått lägre inkomster trots tillämpningen av den nuvarande marknadsordningen för får- och getkött. Inkomsten per uppfödare är i denna sektor fortfarande lägre än genomsnittsinkomsten för andra köttproducenter. Att inkomsterna sjunkit innebär inte att det är principiellt fel med ett bidrag som ersätter inkomstbortfall, utan beror snarare på att formerna för att tillämpa bidraget inte är de bästa.

2.3.1. I dag beräknas grundpriset med hänsyn till följande faktorer: marknadsläget under det innevarande året, förväntad utveckling av produktion och konsumtion av får- och getkött, produktionskostnader, marknadsläget för andra animaliska sektorer, särskilt när det gäller nötkreatur, samt tidigare erfarenheter. Grundpriset har inte ändrats sedan denna GOM antogs 1998. Faktum är att det har varit detsamma sedan 1993. Får- och getköttsproducenterna har fått se sina inkomster minska i och med att grundpriset inte justerats och produktiviteten inte ökat i samma grad som i andra sektorer. Ökad produktivitet kunde åtminstone delvis ha kompenserat de ökade kostnaderna. Inkomsterna har inte alls kommit i fas med dem i andra produktionssektorer, tvärtom har klyftan ökat.

2.3.2. I och med att en nedsättningskoefficient på 7 % hittills har tillämpats på grundpriset har producenternas slutliga bidrag minskat med omkring 25 %.

2.3.3. Om man gör en jämförelse i euro per djur mellan bidraget för am- och dikor och det fasta bidrag som kommissionen vill införa visar det sig att bidraget för får och getter under 2002 skulle bli 30 % lägre än det för am- och dikor. Just denna jämförelse har valts på grund av att uppfödningsmodellen för am- och dikor är mycket lik den för får och getter. Om inte denna situation förändras blir det mycket svårt att trygga samma inkomster för får- och getuppfödare som för andra uppfödare.

2.4. Att erbjuda en rimlig ersättning för denna produktion och hindra inkomstförluster gagnar också industrin och handeln eftersom det skapar möjligheter att arbeta med en produkt som uppfyller ett antal krav som blivit alltmer avgörande för konsumenter och samhälle.

2.5. ESK anser att uppfödare av mjölktackor och getter bör få lika högt bidrag som uppfödare av tunga lamm. Så fungerar bidragen till uppfödare av am- och dikor. Uppfödaren är berättigad till bidraget så länge gårdens årliga mjölkproduktion inte överstiger en viss mängd, som fastställs av varje medlemsstat. En liknande åtgärd bör skapas för mjölktackor, så att det blir möjligt att få ett lika högt bidrag utan att minska produktionen, så länge det rör sig om ett begränsat antal djur. Det skulle innebära ett erkännande av att uppfödningen är mångfunktionell.

2.6. Med tanke på att denna sektor är så känslig bör bidragssumman regelbundet ses över så att den kan anpassas efter läget i sektorn. Det är olämpligt att fastställa bidragssumman fram till 2006, eftersom det skulle leda till att producenterna återigen hamnar i ett läge där inkomsten sjunker.

2.7. En annan interventionsåtgärd i förslaget är att behålla stödet till privat lagring, som hittills i princip inte haft någon effekt alls inom sektorn. Åtgärden har oftast endast krävt omkring 0,15 % av budgetmedlen. Detta kan till stor del förklaras med EU:s höga grad av självförsörjning när det gäller får- och getkött (80 %), och med att sektorn inte varit direkt inblandad i någon livsmedelskris.

2.8. Ett fast bidrag som inte anpassas efter inkomstförluster under regleringsåret skulle försätta sektorn i en mycket svår situation vid en negativ marknadsutveckling, eftersom det föreslagna bidraget inte påverkas av prisförändringar. Den senaste tidens livsmedelskriser har alla åtföljts av prisras på marknaderna. Förutom de åtgärder som kommissionen föreslår i artikel 26 krävs det därför också en mekanism som automatiskt utlöses som ett komplement till det nuvarande bidraget om marknadspriserna sjunker under ett visst tröskelvärde.

2.9. Fler studier måste genomföras för att göra det möjligt att införa identifikation och registrering av djuren, så att de går att spåra från producent till konsument. Det skulle ge insyn i produktionsförhållanden och handel med får- och getkött, vilket i sin tur skulle öka konsumtionen, förbättra konsumenternas förtroende för produkterna samt motverka eventuella bedrägerier. I sina senaste yttranden om livsmedelssäkerhet och spårbarhet har ESK pekat på att dessa system måste tillämpas i större utsträckning om ovannämnda mål skall uppnås. ESK anser därför att det är mycket viktigt att genomföra direktiv 92/102/EEG(2) om identifikation och registrering av djur. Detta direktiv tar fasta på hur den nya tekniken kan underlätta den identifikation och registrering som krävs för fullständig spårbarhet (exempelvis elektronisk identifikation).

2.10. ESK föreslår att den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött skall stärka producentorganisationernas roll och erbjuda incitament till de uppfödare som säljer sina produkter genom dessa organisationer. Producentorganisationerna kan verka för genomförandet av åtgärder för att höja produktkvaliteten, underlätta spårbarheten, främja miljövänliga metoder och förebygga smittsamma sjukdomar.·

Landsbygdsutveckling

2.11. Även om får- och getkött utgör en liten del av den totala köttproduktionen (motsvarande 10 % av grisköttsproduktionen och 12 % av nötköttsproduktionen) är det av stor betydelse i de landsbygdsområden som står för största delen av produktionen, det vill säga framför allt bergiga och mindre gynnade områden. Detta är något som kommissionen konstaterar och som ESK håller med om. Omkring 80 % av bidragsansökningarna gäller verksamhet i denna typ av områden. ESK menar därför att det föreslagna tilläggsbidraget inte är tillräckligt högt, eftersom det bör fungera som ett incitament till producenterna att fortsätta sin verksamhet i dessa områden.

2.12. De får- och getuppfödare som är verksamma i mindre gynnade områden bevarar och stärker landsbygdens befolkningsstruktur och därmed en levande landsbygd. De får därigenom en social funktion som handlar om så mycket mer än själva produktionen. Det rör sig om ett produktionssystem som gör det möjligt att bevara landsbygdens struktur i områden där avfolkning utgör ett verkligt hot. Befolkningstätheten i dessa områden inom EU är under 80 invånare per km2, och i Medelhavsområdet (som står för över 90 % av getköttsproduktionen och tillsammans med Storbritannien för över 80 % av fårköttsproduktionen) är befolkningstätheten under 25 invånare per m2. Sektorn konsoliderar befolkningsstrukturen, och denna funktion måste få ett erkännande genom en omvärdering av tilläggsbidraget, som tidigare kallades landsbygdsbidrag. Får- och getuppfödning är i dessa områden dessutom en av förutsättningarna för bisysslor som landsbygdsturism.·

Miljö

2.13. Att bevara miljön är grundläggande inom denna extensiva djurhållning. Får- och getuppfödning är därigenom samhällsnyttig, och bör därför kompenseras för ekologiskt värde och bevarande av miljön. Bete i lågskog och bergsområden förhindrar skogsbränder och underlättar skogens återväxt utan att den biologiska mångfalden går förlorad. Väl avvägt bete förhindrar också att marken försämras av erosion och hårt packad jord.

2.13.1. Det extensiva produktionssystemet är inte bara en miljövänlig produktionsmodell utan garanterar också livsmedelssäkerhet och djurens välbefinnande, eftersom djuren livnär sig genom naturligt bete. Det utesluter användning av substanser för artificiell gödning av lamm och killingar. Om producenterna skall kunna behålla denna modell måste de få en ersättning som står i proportion till den insats de gör.

2.13.2. Om förslaget antas i sin nuvarande form är risken stor att dagens produktionssystem ersätts med intensiva produktionssystem där det främsta målet är att minska kostnaderna och där de ovannämnda målen åsidosätts.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Det finns en rad nackdelar med att låta ett fast bidrag ersätta det nuvarande systemet, där bidraget anpassas efter uppfödarens inkomstbortfall och därmed garanterar en rimlig inkomst. Däremot bör det nuvarande systemet förbättras genom lösningar på de problem som upptäckts under de år det tillämpats. Det är dock mycket svårt att ersätta förlorade inkomster enbart med hjälp av ett fast bidrag om detta inte är tillräckligt högt och inte kombineras med en skyddsmekanism som utlöses vid en kris i sektorn.

3.2. Ett fast bidrag skulle kunna minska byråkratin och förbättra de behöriga myndigheternas kontrollmöjligheter. Dessutom skulle bidraget bli enklare att beräkna, och uppfödarna skulle kunna planera regleringsåret i förväg. Trots dessa fördelar är det nödvändigt att skapa ett skyddsnät som gör det möjligt att ersätta uppfödarnas inkomstbortfall i samband med en kris. Ett fast bidrag som inte påverkas av vad som sker på marknaden skulle kunna innebära kraftigt försämrade slutinkomster för uppfödarna under en kris.

3.3. De bidrag som införs genom reformen motsvarar inte de behov som finns i sektorn i dagsläget. Bidragsnivån bör vara så hög att uppfödarna kan komma upp i samma inkomster som andra köttproducenter och också behålla denna inkomstnivå på längre sikt. Det skulle bidra till att uppnå sammanhållningspolitikens övergripande mål i de mindre gynnade landsbygdsområdena.

3.4. Att Världshandelsorganisationen (WTO) inte uppskattar stöd som bygger på priser eller produktion bör inte anföras som ett skäl för att ändra den nuvarande organisationen av marknaden för får- och getkött. Innan en sådan förändring genomförs bör man ha uppnått en rimlig inkomstnivå för denna typ av produktion.

4. Slutsatser

4.1. ESK anser att får- och getköttssektorn är mycket känslig, inte bara på grund av läget på marknaden utan också på grund av dess samband med andra viktiga områden som miljö, landsbygdsutveckling, livsmedelssäkerhet och djurens välbefinnande. Detta är viktiga värden som den gemensamma jordbrukspolitiken bör stödja på ett betydligt mer flexibelt och effektivt sätt.

4.2. ESK anser alltså att de bidrag som kommissionen föreslår inom ramen för denna reform bör vara högre och följaktligen få större budgetutrymme. Bidragen bör anpassas till dagens läge i sektorn och stimulera uppfödarna att behålla sina traditionella metoder. Uppfödarna bör få en rättmätig ersättning för sin sociala insats.

4.3. Dessutom måste en skyddsmekanism skapas och införlivas i rådets förordning. Denna mekanism skall i samband med kriser utlösas automatiskt och säkerställa ersättning för inkomstbortfall. I och med att sektorn är så känslig kan nämligen en kris annars innebära att ett stort antal uppfödare upphör med sin verksamhet, och det skulle få drastiska följder.

Bryssel den 17 oktober 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Stöd till producenter i mindre gynnade områden i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 493/90.

(2) EGT L 355, 5.12.1992 samt Kommissionens rapport om identifiering och registrering av djur (KOM(98) 207 slutlig).