RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN om den andra omgången besök som genomförts av kommissionens tjänstemän i medlemsstaterna i enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 93/99/EEG för att utvärdera de nationella systemen för offentlig kontroll av livsmedel

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. INLEDNING

2. Förändringar i den offentliga kontrollen av livsmedel sedan de inledande besöken

2.1 Organisering av kontroller

2.2 HACCP-systemet i företagen, riktlinjer för god livsmedelshygien: utbildning och verksamhet vid kontrollmyndigheterna

2.3 Ackreditering av laboratorier

2.4 Registrering av företag och utfärdande av tillstånd

2.5 Personalresurser

3. KONTROLL AV IMPORTERADE LIVSMEDEL AV ICKE ANIMALISKT URSPRUNG

3.1 Kontroller vid införselorterna

3.2 Kontroller av livsmedlen sedan de kommit ut på marknaden

3.3 Importörernas självkontroller och kontrollmyndigheternas övervakning av dessa

4. SLUTSATSER

4.1 Förändringar i den offentliga kontrollen

4.2 Kontroll av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung.

Rapport FRÅN KOMMISSIONEN om den andra omgången besök som kommissionens tjänstemän genomfört i medlemsstaterna i enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 93/99/EEG för att utvärdera de nationella systemen för offentlig kontroll av livsmedel

1. INLEDNING

Enligt artikel 5 i rådets direktiv 93/99/EEG om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel skall kommissionen övervaka och utvärdera likvärdigheten och effektiviteten i de system för offentlig kontroll av livsmedel som drivs av behöriga myndigheter i medlemsstaterna.

Till följd av de inledande besök om vilka en rapport utarbetades 1997 beslutade man att den andra omgången besök skulle inriktas på en uppdatering av de upplysningar som insamlats vid de inledande besöken, och på en särskild studie av kontroll av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung.

Direktiven om offentlig kontroll av livsmedel (89/397/EEG och 93/99/EEG) låg till grund för informationssökningen.

De organ som ansvarar för kontrollen av livsmedel har tillhandahållit noggranna uppgifter inom följande områden:

I. Förändringar i den offentliga kontrollen av livsmedel sedan det inledande besöket.

II. Kontroll av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung.

Besöken genomfördes mellan februari 1998 och mars 1999. Varje besök varade i regel i en vecka. De utfördes av två tjänstemän från kommissionen (Generaldirektorat XXIV, Konsumentpolitik med konsumenthälsa), som i de flesta fall åtföljdes av en nationell expert från en annan medlemsstat än den som besöktes. Experterna valdes ut från förteckningar som lämnats in av medlemsstaterna.

Uppgifter om de två nämnda områdena hade lämnats in på förhand av medlemsstaterna genom ett frågeformulär som hade skickats till de ständiga representationerna.

Besöken genomfördes alla på samma sätt, det vill säga:

I. Inledande möte med de behöriga centrala myndigheterna. Besök i centrallaboratorier.

II. Möte med regionala och lokala kontrollmyndigheter (beroende på hur respektive lands förvaltning är uppbyggd). Besök i hamnar, på flygplatser, på kontrollstationer vid vägar, i laboratorier och hos importörer.

III. Avslutande utvärderingsmöte med de behöriga myndigheterna.

IV. Ett utkast till rapport utarbetas och lämnas till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten.

V. Rapporten läggs ut på GD XXIV:s webbplats. Sammanfattningar av de rapporter som utarbetats för varje land bifogas det här dokumentet.

Informationen samlades in under mötena och besöken med hjälp av ett frågeformulär som användes av kommissionens tjänstemän.

Besöken underlättades genom att alla myndigheter villigt samarbetade.

2. Förändringar i den offentliga kontrollen av livsmedel sedan de inledande besöken

Anmärkningarna avser de olika aspekter på den offentliga kontrollen som togs upp i rapporten om de inledande besöken.

2.1 Organisering av kontroller

I hälften av medlemsstaterna har inga viktigare strukturella förändringar skett. I de övriga har däremot viktiga förändringrar skett på de olika sätt som räknas upp nedan. Detta har skett bland annat i syfte att samla och samordna de befintliga strukturerna, skapa synergi mellan dem och öka deras effektivitet.

I. Samlande av kontrollverksamheten på olika livsmedelsområden till ett och samma ministerium.

II. Förstärkt samarbete mellan olika ministerier på central och regional nivå, liksom med de lokala myndigheterna.

III. Inrättande av ett enda organ för livsmedelskontroll genom att de befintliga organen slås samman.

IV. Inrättande av ett institut för livsmedelssäkerhet med uppdrag att bland annat utvärdera kontrollorganen och genomföra riskbedömningar.

V. Överföring av behörigheten i fråga om livsmedelskontroll från lokala myndigheter till centrala.

2.2 HACCP-systemet i företagen, riktlinjer för god livsmedelshygien: utbildning och verksamhet vid kontrollmyndigheterna

I rapporten om de inledande besöken noterades förseningar i företagens tillämpning av HACCP-systemet för livsmedelssäkerhet.

Vid den andra omgången besök kunde vissa, begränsade framsteg på detta område skönjas.

Kontrollanternas utbildning i HACCP-systemet är fortfarande en prioriterad fråga i medlemstaterna, och kurser anordnas. I vissa medlemstater gäller dock kurserna endast de grundläggande principerna för systemet, medan de i andra medlemstater utvidgats till specifika övergripande utbildningar för olika grenar av livsmedelsbranschen.

Den försenade tillämpningen av systemet i företagen kan i viss mån förklaras genom att direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien, och då särskilt direktivets bestämmelser om HACCP-systemet, införlivats sent av flera medlemsstater.

Enligt de upplysningar som samlats in kvarstår det faktum att genomförandet kommit längst i de stora företagen. Det är också ofta fallet i storkök och större företag inom handeln. Däremot är det allmänt erkänt att de små och medelstora företagen, bland annat i detaljhandeln, ligger mycket längre efter.

Utarbetandet av riktlinjer för god livsmedelshygien, som ses som ett viktigt redskap för införandet av HACCP-systemet, går framåt i olika takt i de olika medlemstaterna.

Kontrollmyndigheternas insatser verkar i allmänhet inte omfatta några tvångsåtgärder i de fall då HACCP-systemet inte genomförts av företagen.

2.3 Ackreditering av laboratorier

Ackrediteringsförfarandet har framskridit i olika takt i de olika medlemsstaterna. Den tidsgräns som i direktiv 93/99/EEG satts till den 1 november 1998 för ackreditering av samtliga laboratorier som ansvarar för den offentliga kontrollen har hållits i flera medlemstater. I andra medlemsstater var vid detta datum endast vissa laboratorier ackrediterade, medan förfarandet pågick för andra.

2.4 Registrering av företag och utfärdande av tillstånd

Förbättrande åtgärder har införts på detta område, särskilt i en medlemsstat där godkännande numera krävs för alla företag som hanterar livsmedel, liksom i andra medlemsstater där listor i elektronisk form över företag successivt upprättas.

2.5 Personalresurser

I minst ett land har ytterligare kontrollpersonal verkligen nyanställts. I ett annat har sammanslagningen av enheter gjort att fler kontrollanter blivit tillgängliga.

I vissa länder däremot har de snäva budgetramarna omöjliggjort en utökning av kontrollpersonalen, trots att antalet kontrollanter är litet.

3. KONTROLL AV IMPORTERADE LIVSMEDEL AV ICKE ANIMALISKT URSPRUNG

Vid de inledande besöken visade det sig att medlemstaterna valt att genomföra dessa kontroller på följande tre olika sätt:

I. Kontroller vid införselorterna i Europeiska gemenskapen

II. Kontroller av livsmedlen sedan de kommit ut på marknaden

III. Tillämpning av principen om importörens ansvar i första hand med kontroll av de självkontroller som genomförts av importörerna.

3.1 Kontroller vid införselorterna

Detta sätt används främst av fem medlemsstater (och delvis av en sjätte). Det kan kombineras med kontroller av importerade livsmedel som redan finns på marknaden och kontroller hos importörerna.

Det innebär ett nära samarbete mellan myndigheterna för livsmedelskontroll och tullmyndigheterna. I en medlemsstat är det tullmyndigheterna som själva skall genomföra kontrollerna.

I två medlemsstater, där strukturerna decentraliserats till regionsnivå, ligger behörigheten för gränskontroller kvar på hälsoministeriet som har lokala stationer för hygienkontroller (vilka i en medlemstat omfattar de veterinära gränskontrollstationerna). I de två andra medlemsstaterna ligger ansvaret för dessa kontroller på de decentraliserade enheterna inom ett ministerium (jordbruk) eller två (jordbruk och finans, beroende på vilken typ av livsmedel det gäller).

I de fem medlemsstaterna är genomförandet av kontrollerna en följd av importörens (eller importörens företrädares) skyldighet att deklarera import av livsmedel till kontrollmyndigheterna (utom i den medlemsstat där det är tullmyndigheterna som är behöriga för kontrollen) för att få ett godkännande (eller ett avslag) till följd av kontrollen. Detta godkännande krävs sedan av tullen för att livsmedlen skall få övergå till fri omsättning.

I tre länder måste alla livsmedel deklareras. I det fjärde landet är spannmål och alkoholhaltiga drycker undantagna, och i det femte gäller skyldigheten inte material som kommer i kontakt med livsmedel.

Kravet på deklaration leder till en systematisk kontroll av handlingar och, i varierande utsträckning, till visuella fysiska kontroller som i förekommande fall åtföljs av provtagningar och laboratorieanalyser. Besluten om inspektion/provtagning/analys grundas på en riskanalys där man beaktar den inspektionsstatistik (om produkten, producenten, ursprungslandet och importören) som kommer från nationella organ och från gemenskapens system för snabbt informationsutbyte.

Beroende på vilket land och vilken kontrollstation det gäller varierar andelen inspektioner (visuella kontroller) mellan 100 % och 35 % och andelen provtagningar för analys (eller enklare undersökningar) mellan 25 % och 4 %. Andelen avvisade livsmedel är omkring 0,5 % - 1 % för alla deklarerade livsmedel i de olika länderna. De skillnader som konstaterats kan i viss mån kopplas till personalresurserna vid kontrollstationerna, vilka i vissa fall anses otillräckliga. Vidare bekostas i allmänhet inspektioner och analyser av myndigheterna (en lägre, fast avgift utkrävs dock i ett land).

Den redan nämnda riskanalys som ingår i kontrollerna har i alla dessa länder lett till att man fastställt inspektionsprioriteringar enligt kriterier som liknar varandra i de olika medlemsstaterna. Förutom de skyldigheter som är en följd av gemenskapens lagstiftning (specifika livsmedel som t. ex. pistaschmandlar från Iran) har länderna i regel valt att prioritera kontroll av aflatoxiner i nötter (andelen provtagningar varierar dock mellan olika sorters nötter, med flest prover på jordnötter, mellan olika medlemsstater och ibland mellan olika kontrollstationer) samt, i mindre utsträckning, kontroll av mykotoxiner i kaffe och äppeljuice, liksom kontroll av bekämpningsmedelsrester i frukt och grönsaker (till skillnad från övriga kontroller innegär dessa kontroller inte vid det första tillfället att produkten stoppas tills dess att laboratorieresultatet är klart).

Vid besöken framkom det att inspektioner och provtagning i tre av länderna i de flesta fall inte genomförs under tillfredsställande förhållanden. Sådana förhållanden innebär väl synliga produkter, skydd mot väder och vind och representativa prover. Kontrollerna genomförs i regel på kajerna (lagringsplats för containrarna) och utförs på livsmedel som är direkt tillgängliga vid containeröppningen. Till och med i det land där personalen även ansvarar för de veterinära gränskontrollstationerna genomförs kontrollerna på kajerna. I ett annat land används utrustningen vid dessa stationer (eller separat utrustning som installerats), men fullständig urlastning av containrarna sker endast som en sista utväg. Enligt överenskommelse med tullmyndigheterna sker kontrollerna i två av länderna däremot i importörernas lokaler under bättre förhållanden, efter urlastning av containrarna. I ett av de två länderna finns dock villkor för detta som gör att metoden inte alltid används.

Kontrollerna vid införselorterna är inte oförenliga med inspektion eller kontroll av att gällande regler följs (märkning) genomförs på den slutliga destinationsorten, efter kontroll av handlingarna eller fysisk kontroll, av den kontrollmyndighet som är behörig på denna ort, enligt ett passersedelssystem. Sakkunskapen hos den behöriga myndigheten på destinationsorten och den information som myndigheten har tillgång till är dock inte alltid på samma nivå som hos myndigheterna vid införselorterna.

Kommunikationen mellan de olika gränskontrollstationerna är mer eller mindre utvecklad i de olika länderna. Den bästa informationen återfinns i ett land där ett datasystem kopplar samman den centrala myndigheten och alla stationer. I detta system matas bland annat alla varningsmeddelanden om produkter och beskrivningar av avvisade produkter in, vilket gör det möjligt att filtrera alla ansökningar om import.

Tullen samarbetar med de myndigheter som ansvarar för livsmedelskontrollen på så sätt att ett godkännande från dessa myndigheter krävs för att produkterna skall få övergå till fri omsättning. Det verkar dock inte som om de ingriper på eget initiativ för att stoppa en produkt i enlighet med artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 339/93 om kontroll av att produkter som importeras från tredje land är i överensstämmelse med reglerna för produktsäkerhet, utom i det land där tullmyndigheterna själva genomför kontrollerna. Enligt tullen beror detta bland annat på bristen på djupare kunskaper och specifik information från kontrollmyndigheterna i fråga om livsmedelssäkerhet. Kontrollmyndigheterna har inte tillgång till varken datasystemen för tulldeklarationer eller de datasystem som används för meddelanden om fraktsedlar för fartyg (eller flygplan) i fråga om livsmedel. I ett land har man tagit initiativ för att de skall få det.

De livsmedel som införts enligt tullförfarandet för extern transitering och som skall föras till en annan medlemsstat än den där införselorten ligger, kontrolleras i princip inte av myndigheterna på införselorten.

3.2 Kontroller av livsmedlen sedan de kommit ut på marknaden

Det framkom vid besöken att bland de sju medlemsstater (och i ännu högre grad i den åttonde som redan delvis omtalats under punkt 3.1) som i första hand använder sig av detta kontrollsätt, genomför fyra länder också, men i mindre utsträckning, målinriktade kontroller på införselorten av vissa importerade livsmedel.

Flera medlemsstater genomför huvuddelen av dessa kontroller hos importörerna och i grossistledet.

Målinriktade kontroller på införselorterna skall helst ske inom ramen för ett avtal mellan kontrollmyndigheterna och tullen, för de livsmedel som berörs (utöver de avtal som finns för kontroller som är obligatoriska enligt specifika gemenskapsbeslut). Sådana avtal har slutits i tre länder. I det fjärde har avtal träffats mellan importörerna och kontrollmyndigheterna. De berörda livsmedlen motsvarar i regler de prioriteringar som nämnts under punkt 3.1 dvs. främst nötter (huvudsakligen jordnötter, men med färre provtagningar än i de länder som i första hand kontrollerar på införselorten), men också torkade fikon för kontroll av aflatoxiner och, i ett land, paprikapulver av visst ursprung för kontroll av aflatoxiner och vildsvamp från Östeuropa för kontroll av radioaktivitet. Kontroll av bekämpningsmedel i frukt och grönsaker genomförs också. Ett av de fyra länderna kräver för import av livsmedel som anses medföra risker (nötter, torkade fikon men också bland annat kokosflingor och kakaopulver [för kontroll av salmonella]) att importören skall ha ett tillstånd från kontrollmyndigheterna. Detta tillstånd utfärdas efter bland annat uppvisande av intyg om analys av aflatoxiner som genomförts i exportlandet eller intyg om bakteriologiska analyser (salmonella) som genomförts vid importen.

Utöver det samarbete som nämnts ovan verkar tullen i de medlemsstater som föredrar att kontrollera livsmedlen sedan de kommit ut på marknaden inte ta några egna initiativ inom ramen för förordning nr 339/93 när det gäller importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung, av samma orsaker som de som redan nämnts. Kontrollmyndigheterna har inte tillgång till datasystemen för tulldeklarationer och meddelanden om fraktsedlar i fråga om livsmedel. I det land som delvis omtalats under punkt 3.1 har ett initiativ från handels- och industriministeriet, som dock är begränsat till hamnarna, givit tillträde till sådan information, i syfte att underlätta varuflödet och beslut i samband med hygienkontroller.

3.3 Importörernas självkontroller och kontrollmyndigheternas övervakning av dessa

Principen om importörens ansvar i första hand är grundstenen i kontrollsystemet i två medlemsstater.

Denna princip hindrar dock inte att offentliga kontroller genomförs av importerade varor. (I ett land sker detta när produkten kommit ut på marknaden med feed-back till de behöriga kontrollmyndigheterna på den ort där importören är verksam. I det andra landet genomförs kontrollerna i importörernas egna lager.) Särskilda kampanjer för kontroll av olika produkter kan också anordnas.

De två medlemsstaterna medger dock att självkontrollerna införs successivt av importörerna med varierande framsteg. Uppmuntran till självkontroll kan komma bland annat från köparnas krav, men också från yrkesorganisationerna. De lokala kontrollmyndigheterna i ett av de två länderna meddelade att de önskade mer hjälp från den centrala myndigheten för att utvärdera importörernas självkontroller.

Tullmyndigheterna i de båda länderna verkar inte ta några egna initiativ inom ramen för förordning nr 339/93 när det gäller importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung, av samma skäl som de som nämnts under punkt 3.1. Kontrollmyndigheterna har inte tillgång till varken datasystemen för tulldeklarationer eller de datasystem som används för meddelanden om fraktsedlar i fråga om livsmedel. I ett av de två länderna lämnar dock tullen statistiska uppgifter om importen till de centrala kontrollmyndigheterna varje kvartal.

Vid besöken inhämtade man också information om importörernas självkontroller i övriga medlemsstater. De verkar som om sådana kontroller i många medlemsstater redan ingår i de stora företagens transaktioner. På vilket sätt och hur ofta man genomför analyserna varierar dock mellan olika företag. Analyserna gäller ganska ofta bara försändelser i början av skördesäsongen och från nya exportörer eller länder. Ofta är det en fråga om förtroende. HACCP-systemet har införts endast ofullständigt, de olika riskerna täcks i allmänhet endast delvis i avsaknad av en fullständig riskanalys. Det initiativ som en sammanslutning av importörer och distributörer av frukt och grönsaker tagit i en medlemsstat, att anordna och övervaka de självkontroller som krävs av medlemmarna, ansågs positivt. Det verkar däremot som om de självkontroller som genomförs av mindre importföretag i allmänhet är mycket begränsade. På denna punkt måste man beklaga förseningen i utarbetandet av riktlinjer för god livsmedelshygien för importerade varor, som skulle vara ett viktigt redskap vid självkontroller på detta område.

_________________________

I denna tabell sammanfattas de olika sätt som medlemsstaterna valt för att genomföra kontrollerna av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung.

>Plats för tabell>

XX= Prioriterat tillvägagångssätt

X = Tillvägagångssätt i andra hand

- = Tillvägagångssätt som inte används

Tabellen gäller inte de obligatoriska kontroller vid införselorterna som införts genom specifika beslut av kommissionen (t. ex. kontroller av pistaschmandlar från Iran).

4. SLUTSATSER

Slutsatserna gäller de två aspekter som tagits upp vid besöken i medlemsstaterna.

4.1 Förändringar i den offentliga kontrollen

Vid besöken framkom att införandet av HACCP-systemet i företagen i livsmedelssektorn (och då särskilt i de små och medelstora företagen) fortfarande är försenat, och att detta är ett viktigt problem att lösa i medlemsstaterna.

Ackrediteringen av officiella kontrollaboratorier har hittills inte framskridit på samma sätt i alla medlemsstater.

Utvärderingsbesöken enligt artikel 5 i direktiv 93/99/EEG bör fortsätta enligt de riktlinjer som drogs upp i rapporten om de inledande besöken från 1997.

4.2 Kontroll av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung.

I stort har medlemsstaterna valt ett av tre olika system: offentliga kontroller på införselorten, offentliga kontroller när varorna kommit ut på marknaden eller självkontroller av importörerna. Alla dessa system går att kombinera.

Kontroller på införselorten är otvivelaktigt det system som är säkrast ur hälsosynpunkt, eftersom man på så sätt undviker att livsmedel som inte uppfyller fastställda krav får övergå till fri omsättning inom Europeiska gemenskapen. De olika problem som konstaterats i medlemsstaterna innebär dock att man kan göra följande förslag när det gäller genomförandet av dessa kontroller:

- Eftersom finns risker förknippade både med livsmedel av icke animaliskt ursprung och med livsmedel av animaliskt ursprung bör bestämmelserna om kontroll vid import av dessa två typer av produkter samordnas inom en allmän ram för livsmedelskontroll som bland annat bör omfatta följande:

- Oumbärligt samarbete med tullen, eftersom det är den myndighet som ansvarar för varornas övergång till fri omsättning till följd av deklarationerna till tullmyndigheten, bland annat inom ramen för tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 339/93. Eventuellt möjlighet för kontrollmyndigheterna att få tillgång till datasystemen för tulldeklarationer och de datasystem som används för meddelanden om fraktsedlar i fråga om livsmedel.

- Genomförande av fysiska kontroller och laboratorietester av prioriterade livsmedel enligt en förteckning som upprättats till följd av en riskanalys (en sådan förteckning finns redan i ett flertal medlemsstater), utan att detta utesluter kontroller av andra livsmedel. Innehållet i denna lista skall uppdateras bland annat i enlighet med de meddelanden som lämnas genom systemet för snabbt informationsutbyte om livsmedel och som är en följd av dessa kontroller, och i enlighet med resultaten av kontrollprogrammen på nationell nivå och på gemenskapsnivå. Elektronisk överföring av meddelanden från informationssystemet till samtliga kontrollmyndigheter vid införselorterna. De kontroller av överenstämmelse med gällande regler som redan sker på införselorterna vad gäller standardiserade produkter, i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 2251/92 om kvalitetskontroll av färsk frukt och grönsaker, skulle i förekommande fall kunna utnyttjas för provtagningar.

- Genomförande av fysiska kontroller och provtagningar under tillfredsställande förhållanden där livsmedlen kan undersökas på ett korrekt sätt och representativa prover tas. Det verkar som om importörernas lager erbjuder de bästa förhållandena för detta. Tullmyndigheterna måste dock godkänna att livsmedlen överförs till dessa lager under tullkontroll, inom ramen för de förfaranden som är tillämpliga på införsel till tullområdet. I väntan på resultaten kan det inte uteslutas att livsmedlen efter provtagningen överförs till slutdestinationen, vilket förutsätter att de behöriga kontrollmyndigheterna på slutdestinationen ingriper vid behov.

- Garantier för att livsmedlen uppfyller de krav som ställs i gemenskapens regler skall lämnas av myndigheterna för offentlig livsmedelskontroll i de exporterande länderna utanför gemenskapen. I denna fråga bör officiella kontakter tas för att i förekommande fall komma fram till certifiering av vissa livsmedel. Kommissionens tjänstemän bör dessutom kunna genomföra utvärderingar av systemen för offentlig livsmedelskontroll i länder utanför gemenskapen.

Dessa rekommendationer förutsätter dock att den befintliga lagstiftningen i gemenskapen stärks inom ramen för den pågående förenklingen av reglerna för livsmedelshygien och livsmedelskontroll.

Det är dock fortfarande en mycket viktig del av kontrollen att kontrollmyndigheterna övervakar de säkerhetssystem som införts av importörerna. Resultaten av besöken visar att man i många fall är långt ifrån att ha uppnått målen på detta område. Förhandsregistrering av importörer borde vara ett krav i hela gemenskapen.

_________________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I FÖRENADE KUNGARIKET UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET 2 - 6 februari 1998

SLUTSATSER

1. Framsteg i lagstiftnings- och policyfrågor som gäller livsmedelskontroll efter kommissionens första besök

Flera förändringar har inträffat, i många fall till följd av Penningtons rapport. Konsument skyddet är från och nu det viktigaste målet för regeringen. En gemensam grupp har inrättats, bestående av företrädare för livsmedelsenheterna från såväl ministeriet för jordbruk, fiske och livsmedel som från ministeriet för hälsa. Detta är det första steget mot inrättadet av det organ för livsmedelskontroll (Food Standards Agency) som har planerats till slutet av 1999. Det skulle vara ett oberoende organ som lyder under ministeriet för hälsa och skulle ha tillstånd att utöva tillsyn över de lokala myndigheternas livsmedels kontroll.

Reglerna har i flera fall ändrats eller offentliggjorts i syfte att stärka kontrollen och livsmedelssäkerheten samt att förbättra informationen (särskilt till konsumenterna). Rättsakterna om importerade livsmedel har reviderats.

2. Kontroll av livsmedelsimport

Rättsakterna om importerade livsmedel utgör den grundläggande lagstiftningen. Det finns särskilda rättsakter om kontroll av aflatoxiner i vissa produkter. De övriga rättsakterna som beaktas vid kontroll av import handlar om livsmedelstillsatser, färgämnen och märkning.

Kontrollerna, som inte är systematiska, borde grundas på riskbedömning och sker i huvudsak på initiativ av de enskilda kontrollmyndigheterna, på grundval av deras egna erfaren heter och de uppgifter som har lämnats.

Trots att det redan länge har funnits ett system för kontroll av livsmedel utförs kontrollerna kanske inte jämnt över hela territoriet, beroende på vilken myndighet som är ansvarig och vissa andra faktorer:

- De kontroller som utförs under hamnhälsovårdsmyndigheternas (kusthamnar) behörighet verkar innebära en tillfredsställande garanti. Personalen är kompetent och kunnig. Systemet med insamling av uppgifter om inkommande produkter tycks fungera tillfredsställande och det underlättas och förbättras av att man använder ett elektroniskt system, som har utvecklats inom branschen men som också tullmyndigheterna använder. De lokaler som används vid kontrollen hör till de veterinära gränskontrollstationerna. Förbundet för hamnhälsovårdsmyndigheter (APHA) har en viktig roll när det gäller att sprida nyttiga uppgifter om kontrollerna.

- De kontroller som sker under ansvar av flygplatsernas hälsovårdsmyndigheter, som är medlemmar av APHA och som har lika kompentent personal som hamnhälsovårds myndigheterna, begränsas av vissa faktorer som har med handel och informations överföring att föra. Eftersom det inte finns ett datoriserat system (som endast är tillgängligt för tullmyndigheterna) för insamling av uppgifter före införsel eller någon anmälnings skyldighet är hälsovårds myndigheterna i många fall inte medvetna om att produkter förs in, vilket följaktligen leder till att de inte kontrolleras. En betydande andel av dessa produkter förs till bättre utrustade, avlägsna transitlager utanför flyg platsen och därmed eventuellt utanför hamnhälsovårds myndighetens behörighets område.

- Produkter som inte kontrolleras i den hamn eller på den flygplats där de förs in kan i enlighet med ett system för uppskjuten undersökning kontrolleras på destinations orten. Detta system är lättare att övervaka när det gäller hamnhälsovårdsmyndigheterna än när det gäller flygplatsernas hälsovårdsmyndigheter, eftersom de senare, såsom nämndes ovan, i många fall inte får anmälan om produkterna. Kommissionens övervakningsgrupp kunde inte bedöma de importkontroller (eller finansiering av dessa) som utförs av en lokal myndighet inne i landet.

- Kostnaderna för kemiska analyser (som de Public Analyst laboratorierna tar betalt för) kan vara en avgörande faktor vid kontrollerna. Bakterieprov är emellertid avgiftsfria upp till ett visst antal prov. Kontrollmyndigheternas budget för kontroller finansieras delvis av regeringen och delvis med lokala skatter. Varje lokal myndighet får själv bestämma hur medlen skall distribueras.

Den officiella kontrollen av importerade varor är avgiftsfri för importören.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I SPANIEN UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

23 - 27 februari 1998

SLUTSATSER

Det kungliga dekretet 1418/1986, där det anges vilka uppgifter Ministeriet för hälsovård och konsumentfrågor har i fråga om hälsokontroller vid gränserna, och samma ministeriums beslut av den 20 januari 1994 utgör den rättsliga grunden för hälsokontrollen av importerade livsmedel. Därutöver gäller även gemenskapslagstiftningen (horisontell och vertikal), samt nationella bestämmelser för de livsmedel som inte täcks av EU:s harmoniserade lagstiftning.

Kontrollen gäller inte de material som kommer i kontakt med livsmedlen. Förhoppningsvis kommer dessa material samt produkter som säljs i lösvikt att inkluderas vid den kommande ändringen av beslutet av den 20 januari 1994.

Systemet för kontroll vid import tillämpas på alla sorters livsmedel, vare sig de är av animaliskt ursprung eller ej, och kontrollen genomförs av samma personal och med samma hjälpmedel som för hälsokontroller vid gränserna. De befintliga installationerna vid gränskontrollstationerna används enbart för inspektion av produkter av animaliskt ursprung. Denna utförs direkt vid containrarna, utomhus, med alla därav följande problem med att komma åt innehållet i hela containern och med hygienen. De som utför kontrollen har en viss frihet att prioritera, även om kontrollerna huvudsakligen utförs på grund av en tidigare varning eller avslag.

Den personal som utför kontrollerna är välutbildad och får systematiskt ta del av all information (cirkulär, anvisningar osv.) och lagstiftning (både nationell lagstiftning och EU-lagstiftning). Det datoriserade systemet SISAEX är ett mycket användbart redskap vid de ständiga kontakterna mellan de olika kontrollenheterna och de centrala avdelningarna. SISAEX gör det möjligt att införa prioriteringar (varningar) och filter (avslag) som bidrar till att göra kontrollerna mer enhetliga. Programmet, som använts i fyra år, håller på att anpassas och förnyas (fastställande av stickprovsnivåer).

Med hänsyn till den stora mängd produkter som skall kontrolleras är det möjligt att personalen inte räcker till (just nu pågår ett förfarande för att välja ut 15 inspektörer).

Ackrediteringen av de laboratorier som används vid hälsokontroller vid gränserna är på gång, fastän det verkar som om tidsfristen för ackrediteringen i några fall kommer att överskridas.

Enligt vad som framkommit på de platser som besökts utförs importkontrollen på samma sätt vid alla kontrollpunkter vid gränserna, eftersom det anses fördelaktigt att kontrollen utförs just då importen sker. Kontakterna med tullmyndigheternas kontrollavdelningar gör det lättare att utföra importkontrollen korrekt, eftersom det krävs ett godkännande vid hälsokontrollen för att produkten skall kunna tullklareras. Tullmyndigheternas utlåtande är beroende av resultatet av hälsokontrollen.

De spanska myndigheterna påpekar att eftersom systemen för kontroll av folkhälsa och konsumentskydd vid import av livsmedel av icke-animaliskt ursprung inte är harmoniserade i samtliga medlemsstater och Spanien nu inför dem systematiskt leds handel om mot de länder som inte har några gränskontroller.

__________________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I BELGIEN UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

23 - 27 MARS 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1996 (lagstiftning, policy och IGDA:s verksamhet)

Många ändringar har gjorts i lagstiftning och policy rörande livsmedelskontroll (icke-animaliska produkter) i Belgien sedan kommissionens första besök 1996.

Införlivandet av direktiv 93/43/EEG innebar att det blev obligatoriskt att följa HACCP-systemet vid livsmedelsanläggningar. Många branschorganisationer har skickat sina riktlinjer för god hygienpraxis till IGDA (Inspection générale des denrées alimentaires) för bedömning.

Kravet att alla livsmedelsanläggningar skall vara godkända välkomnas eftersom det innebär att kontrollen i anläggningarna ökar och normerna för hygien bättre uppfylls. Trots det har flera anläggningar inte uppfyllt minimikravet att lämna in en begäran om godkännande. En prioritetsförteckning över vilka anläggningar som bör besökas och godkännas bör upprättas utgående från hur riskabla dessa anläggningar anses vara. Även rutinbesöken bör upptas på denna förteckning.

Genom att rekrytera 40 nya inspektörer (med BAC+3-examen), ett viktigt led i livsmedelskontrollen, har man kunnat tredubbla antalet anläggningar som inspekteras. Inspektörerna har deltagit i ett internt utbildningsprogram. Men trots att antalet anställda har ökat kommer det att ta två år innan alla anläggningar som måste godkännas har inspekterats.

Personalen deltar i kontinuerlig fortbildning som anordnas i samarbete med andra ministerier. IGDA:s kvalitetsmanual, som står till hela personalens förfogande, uppdateras kontinuerligt.

Ackrediteringen av laboratorier för provtagning ökar och för närvarande har 20 laboratorier (bl.a. Institut scientifique de la santé publique - Louis Pasteur) ackrediterats.

2. Andra kontrollorgan

- Kommunerna

I fem storstäder (vilket nämndes 1996) och tjugo mindre städer inspekteras livsmedelshygien i utrymmen där livsmedel tillreds och serveras. Dessa inspektörer får inte (med undantag av Laboratoire intercommunal de Bruxelles) ta prover, men vid behov kan de begära hjälp och sakkunskap av IGDA (eller Veterinärmedicinska institutet, IEV).

Kontakterna mellan IGDA och kommunerna har ökat. Kommunala inspektörer har inbjudits till kurser som arrangeras av IGDA, och kommunerna har uppmanats att samarbeta när det gäller utredningar och intyg om matförgiftningar och att förmedla uppgifter till systemet för snabbt informationsutbyte om livsmedel. Kommunernas och IGDA:s nyrekrytering av inspektörer har emellertid inte harmoniserats, och kommunerna följer inte IGDA:s kvalitetsmanual, vilket ger de båda instanserna en viss autonomi.

- Jordbruksministeriet

Ministeriet har ett program för kontroll av nitrater och restsubstanser av bekämpningsmedel i frukt och grönsaker (närmast på produktionsnivå) och kommer att inleda ett program för importkontroll 1998. IGDA å sin sida har ett program för kontroll av restsubstanser av bekämpningsmedel och nitrater i livsmedel på marknaden (auktioner, partihandel, import, förädling och detaljhandel). Ett avtal har slutits mellan Jordbruksministeriet och IGDA om inspektion av mjölkprodukter och ägg.

- Handelsministeriet

Ministeriets tjänstemän kontrollerar märkning av livsmedel i samarbete med IGDA:s inspektörer.

- Veterinärmedicinska institutet (IEV)

Institutets inspektörer utför inspektioner i samarbete med IGDA:s inspektörer i köttaffärer.

IEV och IGDA har slutit avtal om inspektioner i charkuteriindustrin.

Kravet på rekrytering av personer med BAC-+3-examen gäller inte ännu för IEV:s inspektörer, men är under planering.

3. Importkontroll av livsmedel

3.a) IGDA:s verksamhet

IGDA betonar inte särskilt importkontroll av livsmedel vid införselort, utan dessa livsmedel omfattas sannolikt snarare av den allmänna livsmedelskontrollen på marknaden.

Importkontrollen begränsas till sådana kontroller som föreskrivs genom särskilda gemenskapsbeslut (pistaschmandlar från Iran, frukt och grönsaker från Östafrika) och vissa särskilda produkter (pistaschmandlar och jordnötter, örter och kryddor, torkade fikon) vars kontroll föreskrivs i FLEP, programmet för importkontroll som initierades 1995. Importörerna måste i förväg lämna in en deklaration till IGDA om dessa produkter som importerar via hamnen i Antwerpen. Trots det är antalet prover som tas för analys (aflatoxiner, salmonella) av dessa särskilda produkter begränsat (totalt fem prover 1997 och fem av 71 försändelser i 192 containrar under de tio första veckorna 1998). Den personal som utför dessa kontroller sköter även många andra uppgifter inom livsmedelskontrollen i det egna distriktet, vilket kan förklara det ringa antalet importkontroller.

3.b) Tullmyndigheternas roll

Tullmyndigheterna spelar en viktig roll i importkontrollerna. Enligt det kungliga dekretet av den 9 februari 1981 om tillsyn vid import av livsmedel och förordning (EEG) nr 339/93 får tullmyndigheterna informera IGDA om misstänkta livsmedel. Trots det verkar det som om tullmyndigheterna mycket sällan anmäler fall till IGDA (anmälningar görs oftare när det gäller kosmetika).

Då gemenskapsbeslut om särskilda importkontroller av livsmedel har antagits utfärdar den centrala tullmyndigheten anvisningar som skall följas av gränskontrollstationerna, dock med vissa dröjsmål när det gäller kommissionens senaste beslut om import av frukt och grönsaker från Östafrika.

Samarbetet mellan tullmyndigheterna och IGDA skulle förbättras om IGDA skulle ha tillgång till det datoriserade SATBEL-systemet, som skulle ge organisationen information om importerade livsmedel och bättre möjligheter att utföra kontroller. Å andra sidan skulle tullmyndigheternas tillgång till IGDA:s Videotex- och Infana-system förbättra kommunikationen mellan instanserna. Om tullmyndigherna skulle få information om importerade livsmedel inom ramen för systemet för snabbt informationsutbyte skulle det vara möjligt att utföra en striktare importkontroll vid införselorterna.

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I NEDERLÄNDERNA AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

20 - 24 april 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1995:

En viktig omstrukturering av inspektionsverksamheten pågår och torde träda i kraft den 1 september 1998 då de båda inspektionsenheterna i hälso- och sjukvårdsministeriet, Inspectie gezondheidsbescherming (IGB) och veterinärinspektion VI, skall sammanslås till IW & V som skall täcka hela livsmedelskedjan. Antalet regionala kontor (inbegripet inspektions- och laboratorieverksamheten) kommer att minskas till fem (två av dem skall byggas upp) och varje kontor skall specialisera sig på ett särskilt område. Genom sammanslagningen av de båda avdelningarna vill man utnyttja de synergieffekter som uppstår och en av fördelarna är att man får tillgång till flera inspektörer som kan utföra inspektioner och nya särskilda arbetslag med kompetens inom flera områden som kan inspektera större, mera komplexa livsmedelsanläggningar. En intressant detalj är att en signalgrupp skall bildas i varje kontor som skall upprätthålla vetenskapliga kontakter med universitet, utforma rapporter över program och utveckla analysmetoder för de fem laboratorierna.

Det nederländska ackrediteringsorganet STERLAB ackrediterade i februari 1998 IGB:s hela nätverk av testlaboratorier för livsmedel (13 laboratorier) i samarbete med IGB:s avdelning för kvalitetssäkring som utför extern granskning. Detta bör ses som ett nederländskt särdrag, men den tidsfrist som fastställs i direktiv 93/99/EEG har i alla fall iakttagits.

IGB övervakar noggrant hur HACCP-systemet genomförs i livsmedelsanläggningar (med undantag för mindre anläggningar med direkt kundförsäljning, bl.a. hotell- och restaurangsektorn som bör följa de särskilda hygienföreskrifter som redan har godkänts av hälsoministeriet). Arbetet framskrider ganska långsamt, i 23 % av de företag som besöktes hade man inte ännu börjat utforma en plan för livsmedelssäkerhet. Dessutom bedömde IGB att HACCP-intyg som certifieringsorganen beviljat livsmedelsanläggningar inte var tillfredsställande. IGB har sänt officiella varningar till de företag som inte har lagt upp en plan för livsmedelssäkerhet.

2. Livsmedelskontroll

IGB framhäver inte särskilt kontroll av importerade livsmedel på införselorten, snarare omfattas importen av den allmänna livsmedelskontrollen på marknaden. Kommissionens övervakningsgrupp besökte de två viktigaste orterna för införsel av livsmedel från länder utanför gemenskapen till Nederländerna, hamnen i Rotterdam och flygplatsen i Amsterdam, och fick en god överblick av hur förfarandena på dessa ställen fungerar.

IGB:s kontroller på införselorterna begränsas till några få utvalda produktprofiler som bygger på riskanalys, bl.a. utgående från de förpliktelser som följer av gemenskapens beslut (pistaschmandel från Iran, frukt och grönsaker från Östafrika) och som fastställs av myndigheterna på införselorten. I Rotterdam hade profilerna sitt ursprung i FLEP:s program för importkontroll som inleddes 1995 och främst gäller nötter från vissa specifika länder. På flygplatsen i Amsterdam tas stickprover för kontroll av vibrio cholerae och även stickprover på frukt och grönsaker två gånger per månad för undersökning av förekomsten av bekämpningsmedelsrester (10 % av resultaten har hittills överstigit de maximala gränsvärdena). Med undantag för pistaschmandel brukar de varupartier som testas vanligtvis inte spärras.

För att dessa kontroller skall kunna utföras måste man samarbeta med tullmyndigheterna, eftersom importörerna inte behöver deklarera sina varupartier till IGB. Tullmyndigheterna på införselorterna och IGB har slutit avtal om att IGB i Rotterdam informeras om alla deklarationer för produkter som ingår i de utvalda profilerna och därefter måste ett beslut om kontroll avges inom tre timmar. På begäran informerar tullmyndigheterna flygplatsen i Amsterdam IGB om ankommande frukt- och grönsaksförsändelser. Produkter som importeras inom ramen för T1-systemet kontrolleras inte.

Det förefaller som om tullmyndigheterna aldrig skulle rapportera misstankar om livsmedelsförsändelser till IGB. Tullmyndigheterna underrättade kommissionens övervakningsgrupp om vissa svårigheter i samband med CN-koderna för importerade livsmedel och möjligheterna att ändra en produkts användningsområde (från djurfoder till livsmedel). Övervakningsgruppen anser att IGB skulle ha ett bättre grepp om importkontrollen om instansen skulle få tillgång till tullmyndigheternas datasystem för tulldeklarationer.

Besöken avslöjade vissa brister bland den personal som sköter importkontrollen av livsmedel (med beaktande av att provtagning av nötter i Rotterdam redan utförs i enlighet med bestämmelserna i kommissionens direktiv som skall antas). Det konstaterades att kontrollerna alltid utförs inomhus i lagerutrymmen.

Vid ett besök hos en frukt- och grönsaksimportör fick man inte se om företaget hade någon HACCP-plan eller några garantier för importerade produkter.

_____________________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I DANMARK UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

27 - 30 april 1998

SLUTSATSER

Europeiska kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontrollen sätter stort värde på den samarbetsanda som rådde i kontakterna med den danska regeringen och med tjänstemän både på central och lokal nivå, vilket i hög grad bidrog till att besöket i Danmark var en framgång. Besöket var välplanerat och all erforderlig information ställdes villigt till vårt förfogande.

Vi uppskattade särskilt att även om besöket sammanföll med en storstrejk som drabbade kollektivtrafiken och många andra tjänstesektorer organiserades alla besök effektivt och utan dröjsmål.

1. STRUKTUR

En grundläggande ändring har gjorts sedan senaste bedömning i samband med besöket i maj 1996. Livsmedelskontrollen sorterade tidigare under hälso- och sjukvårdsvårdsministeriet, men har nu flyttats över till det nya ministeriet för livsmedel, jordbruk och fiske. Delegationen underrättades om inrättandet av Veterinær- og Fødevaredirektoratet (VFA) 1997.

Ytterligare strukturella ändringar planeras emellertid. Ett förslag som skulle ge de centrala myndigheterna ökade befogenheter har lagts fram för parlamentet. Förslaget kan leda till en mera harmoniserad livsmedelskontroll.

Flödet av information och anvisningar mellan de centrala och lokala myndigheterna är ibland långsamt. Det dröjde länge innan kommissionens beslut 98/116/EEG av den 4 februari 1998 (kolera: om provtagning vid import av frukt och grönsaker som transporteras med flyg till EU från Kenya, Uganda, Moçambique och Tanzania) nådde de lokala myndigheterna. De centrala myndigheterna sände den 8 april 1998 ut detta meddelande om beslutet som införlivats i dansk lagstiftning. Beslutet trädde i kraft den 21 april 1998. Ingressen till kommissionens beslut 98/116/EEG nämndes inte då beslutet genomfördes, vilket ledde till att hänvisningen till livsmedel som transporteras med flyg (tiodagarsklausulen) utelämnades. Närmare anvisningar från de centrala till de lokala myndigheterna vore på sin plats.

2. AFLATOXINER - pistaschmandlar som levererats från Iran

Den 8 september 1997 infördes förbud mot import från Iran av pistaschmandlar och vissa produkter som är framställda från dessa med kommissionens beslut 97/613/EG. Den 11 december 1997 ändrades förbudet genom kommissionens beslut 97/830/EG, genom vilket förbudet inskränktes till att inte gälla sändningar som åtföljs av intyg som utfärdats av de iranska myndigheterna. Det ursprungliga förbudet genomfördes på central nivå. Genomförandet av det ursprungliga förbudet på nationell nivå i Danmark utfördes av VFA på central nivå.

Genomförandet av det andra beslutet (97/830/EEG) tog fem veckor i anspråk (13 januari 1998). Men i samband med besöket meddelade den lokala myndigheten Århus LMK att de inte hade informerats om ändringen som gällde intyg som utfärdats av iranska myndigheter, vilket meddelades per brev av den 13 januari 1998. Att beslutet hade trätt i kraft på nationell nivå i Danmark nämns första gången den 1 februari 1998. Vi välkomnar emellertid det senare meddelandet av den 7 april 1998 som innehåller en bilaga med närmare anvisningar till alla berörda.

I samband med ett besök som inspektören i Glostrup gjorde till ett lokalt lagringsföretag upptäcktes fyra paletter med mer än 1 000 kg bristfälligt lagrade, omärkta pistaschmandlar av okänt ursprung. Partiet hade bevarats i lagret under de senaste sex månaderna, dvs. efter det att importförbudet mot pistaschmandlar från Iran hade trätt i kraft. Prover hade inte tagits efter det trots att övervakningsenheten i Glostrup hade kontaktat importören. En ansvarsfördelning mellan olika lokala kontrollenheter bidrog dessutom till att läget var oklart.

Vid ett besök till en stor partihandel visade det sig att företaget inte med säkerhet visste om myndigheterna med ansvar för livsmedelskontrollen måste underrättas om import av pistaschmandlar från Nederländerna till Danmark. Det är klart att varor som importeras till EU via en annan medlemsstat och släpps ut på marknaden betraktas som livsmedel från en annan medlemsstat enligt principerna för den inre marknaden.

3. EGENKONTROLL/HACCP/IMPORTKONTROLL

Vid den första bedömningen i maj 1996 visade det sig att ytterligare utbildning behövs om hur principerna för egenkontroll skall tillämpas då man skall avgöra vilken typ av utrymmen som berörs av direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien.

Man ansåg det vara viktigt att inspektörerna deltar i utvärderingen av egenkontroll i kök och detaljhandel, samtidigt som övervakningsgruppen uppskattade planerna på att utforma detaljerade anvisningar för utrymmen av denna typ.

Efter det har industrin utvecklat en uppsättning regler för egenkontroll. Regler för snabbköp och fiskförsäljare skall inom kort antas av VFA. Motsvarande verksamhet inom andra sektorer såsom livsmedelstransporter, bagerier, restauranger och offentliga kök (sjukhus, skolor osv.) är under utveckling.

Under 1996 - 1997 ordnades ett antal HACCP-kurser. Under 1998 ordnades ytterligare sju tvådagarskurser.

Av totalt 700 personer har 350 redan deltagit i HACCP-utbildning.

Men en tvådagars fortbildningskurs för HACCP-personal räcker inte för behandling av detta komplicerade ämne. Mera tid bör användas för praktiska övningar och fallstudier. Då de lokala kontrollenheterna skall granska egenkontrollen vid stora företag behövs specialistutbildning, och för detta krävs betydande investeringar i tid och pengar.

Direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien genomfördes på nationell nivå i Danmark 1995. VFA planerar att ge ut en uppsättning konsoliderade förordningar med bl.a. fem direktiv om livsmedelshygien under 1998. Den lokala LMK-kontrollenheten i Århus berättade att de redan i flera år har planerat en budget för genomförandet av HACCP-systemet. Trots att flera ansökningar hade riktats till den centrala instansen väntar både den lokala enheten och handelsföretagen fortfarande på att den centrala enheten skall lägga fram goda riktlinjer i denna fråga.

Den danska livsmedelskontrollens filosofi bygger på egenkontroll snarare än på gränskontroll av importerade varor, och därför betonas importörens ansvar för upprättandet av ett välfungerande system för egenkontroll.

Men i samband med olika besök blev det uppenbart att endast en liten minoritet av företagen har ett egenkontrollsystem som är tillräckligt bra. Den centrala livsmedelskontrollen måste därför ge riktlinjer för att det danska systemet för importkontroll genom egenkontroll skall fungera effektivt.

De danska tullmyndigheterna verkar inte vanligen delta i den officiella kontrollen av importerade livsmedel av icke-animaliskt ursprung. I rådets förordning nr 339/93 av den 8 februari 1993 om kontroll av att produkter som importeras från tredje land är i överensstämmelse med reglerna för produktsäkerhet föreskrivs det i artikel 2 att tullmyndigheterna skall uppskjuta övergången till fri omsättning av produkter eller partier av produkter och underrätta den nationella myndigheten med ansvar för marknadsövervakning om de, vid kontroll av varor som anmälts för övergång till fri omsättning, konstaterar att produkten eller partiet i fråga uppvisar egenskaper som ger upphov till en allvarlig misstanke om allvarlig och akut fara för hälsa eller säkerhet vid användning av produkten under normala och förutsebara förhållanden. Dessa bestämmelser införlivades i dansk lagstiftning med meddelande nr 144 av den 14 september 1995.

De uppgifter om import som centralnivån får är tre månader gamla. De lokala enheterna får information endast en gång per år. Dessa uppgifter ger alltså information endast om vad som har hänt tidigare, men inte om vad som händer just nu. Det är emellertid möjligt att be tullmyndigheterna att informera de myndigheter som handhar livsmedelskontrollen innan en vara släpps ut på marknaden eller om vissa produkter (som kan identifieras med hjälp av KN-koderna) importeras. En direkttjänst mellan tullmyndigheterna och kontrollmyndigheterna, eventuellt begränsad till särskilda produkter eller produktkategorier på basen av KN-koderna, skulle förbättra situationen betydligt. Ett fall som t.ex. koleran i Östafrika kräver ett nära och smidigt samarbete mellan tullmyndigheterna och kontrollmyndigheter för att systemet skall fungera effektivt.

4. ACKREDITERING AV LABORATORIER

De laboratorier som besöktes i Glostrup och Århus visade sig vara välutrustade. Laboratorierna hade tillräckligt med personal som hade tillräcklig utbildning och sakkunskap för att kunna utföra livsmedelsanalyser (kemiska och mikrobiologiska).

Av 32 officiella laboratorier hade 30 redan erhållit ackrediteringen EN 45001. De övriga två väntas få sin ackreditering inom en snar framtid. Detta är mycket positivt.

Glostrups kemiska laboratorium har ackrediterats för utförande av miljöanalyser, men inte för livsmedelsanalyser. Glostrup väntar på att den utlovade omstruktureringen av livsmedelskontrollen på central och lokal nivå skall genomföras, först därefter kommer de lokala myndigheterna att fatta sina investeringsbeslut. Laboratoriet gör endast ca 100 livsmedelsanalyser per år.

_____________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I ITALIEN UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

11 - 15 MAJ 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1995 (lagstiftning, policy)

Sedan det första besöket har flera ändringar i lagstiftningen om livsmedelskontroll (inbegripet livsmedelshygien) utfärdats, främst i syfte att införliva gemenskapens direktiv.

- Syftet med presidentdekretet av den 14 juli 1995 är att ge regionerna riktlinjer för hur de skall sammanställa årliga program för livsmedelskontroll, ge rekommendationer om minimikrav på antalet inspektioner som skall utföras i olika livsmedelsanläggningar, minimikrav på antalet prover som skall tas i alla anläggningar och i samband med importkontroller (5 %, utom i misstänkta fall) och prioriteringar för analys av olika livsmedel. Kriterierna skall ses över vart tredje år.

- Genom lagdekret nr 156 av den 26 maj 1997 införlivades direktiv 93/99/EEG, inbegripet kravet på ackreditering av laboratorier för livsmedelskontroll. Ackrediteringen verkar dröja för de flesta laboratorier och valet av officiella ackrediteringsorgan är förenat med vissa kontroverser (SINAL är det enda organet för närvarande). (Uppdatering: från och med den 12 maj 1999 är Istituto Superiore di Sanità det officiella ackrediteringsorganet, men tidigare ackrediteringar gäller fortfarande).

- Genom lagdekret nr 155 av den 26 maj 1997 införlivades direktiv 93/43/EEG och bör vara obligatoriskt från och med den 26 maj 1998 för alla livsmedelsanläggningar (med undantag av marknadsplatser för vilka tillämpningen trädde i kraft i december 1998). Detta dröjsmål i genomförandet kan förklara varför HACCP-systemet införts så långsamt i livsmedelsanläggningarna (med undantag för stora företag som redan har kommit långt i detta hänseende). En region har offentliggjort riktlinjer för HACCP-systemet i anläggningar. Livsmedelssektorns branschorganisationer har sammanställt flera riktlinjer för god hygienpraxis, och vissa av dessa utvärderas för närvarande av hälsoministeriet.

2. Importkontroller

Kontroll av importerade livsmedel sker närmast vid införselorten och utförs av ett nätverk bestående av 33 kontrollstationer (USMA) som sorterar under hälsoministeriet. För närvarande undersöker man hur man skulle kunna samordna verksamheten vid dessa filialer med det arbete som utförs av de veterinära kontrollstationerna. Det är också möjligt att transportera importerade produkter mot ställd säkerhet till den slutliga destinationsorten där de kontrolleras av behörig, lokal myndighet (ASL).

Kontrollerna utgör även en del av den allmänna livsmedelskontrollen på marknaden.

Förfarandet för godkännande av importerade livsmedel förutsätter att importören för tullmyndigheterna kan uppvisa ett intyg ("Nulla Osta Sanitario") som har beviljats av hälsoministeriets kontrollstation. Vid många stationer behandlas tulldeklarationerna fortfarande i pappersform, men elektronisk förmedling tar så småningom över.

Förutom de obligatoriska kontrollerna som föreskrivs med gemenskapsbeslut har man centralt fastställt vissa prioriteringar för analys av livsmedel på grundval av tidigare erfarenheter och meddelanden man mottagit inom ramen för EU:s system för snabbt informationsutbyte. Det rör sig närmast om aflatoxiner i nötter (torkade hårda skalfrukter). I vissa fall tar man prov på och analyserar 100 % av partier med nötter och pistaschmandlar oavsett ursprung. Även undersökningar av bekämpningsmedel i frukt och grönsaker och mikrobiologiska analyser görs i mindre utsträckning, i den mån som granskningar även utförs på marknaden.

Till de uppgifter som förmedlas mellan den centrala nivån, dvs. byrå V vid hälsovårdsministeriet, och de lokala kontrollstationerna hör information om gemenskapslagstiftning, särskilda importbeslut, meddelanden från EU:s system för snabbt informationsutbyte och information om leveranser som avvisats och förstörts vid kontrollstationerna. Uppgifter om dessa varupartier skickas även till hälsoministeriets övriga kontrollstationer. Det konstaterades att kommissionens beslut om import av pistaschmandlar från Iran distribuerades snabbt till stationerna, medan kommissionens beslut 98/116/EG om granskning av vibrio cholerae i frukt och grönsaker från länder i Östafrika drog ut på tiden.

I samband med besök vid anläggningar har man kunnat observera hur förfaranden som beslutats på central nivå genomförs. Det förekom vissa skillnader i andelen fysiska livsmedelsundersökningar, andelen prover som togs av nötter och mandlar för analys av aflatoxiner, antalet prover per sändning samt kontakterna med tullmyndigheterna beroende på att samarbetet mellan tullmyndigheter och kontrollmyndigheter inte föreföll vara lika utvecklat på alla ställen som besöktes. De skillnader som framkom kan leda till en obalans i antalet officiella kontroller, vilket de ekonomiska aktörerna påpekade. Dessutom ansåg gruppen att personalresurserna var otillräckliga, särskilt i Venedig, med tanke på arbetsbördan och det stora geografiska området.

Det sätt på vilket hälsokontroller av containrar utförs (utomhus, inspektion via bakre delen av containern) innebär att det är svårt att nå innehållet i alla sändningar. Dessutom är hygienförhållandena bristfälliga eftersom innehållet kan skadas på grund av väderleksförhållandena. Det konstaterades att prover i vissa fall kan tas i tullagret, vilket innebär att kontrollerna kan utföras mera effektivt, men att det vanligtvis inte finns bestämmelser enligt vilka officiella kontroller kan utföras i importörens lager där gynnsammare förhållanden för inspektion och provtagning råder. Officiella analyser måste utföras i officiella laboratorier som hör till USMA, vilket kan leda till att analysresultaten är försenade.

De uppgifter som insamlades under besöket visade att det sätt på vilket HACCP-systemet fungerar, särskilt bland mindre importörer, fortfarande kräver betydande förbättringar.

_____________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I FRANKRIKE UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

2 - 5 juni 1998

SLUTSATSER

1. UPPDATERING AV 1996 ÅRS RAPPORT

1.1 Förslag att inrätta ett institut för livsmedelssäkerhet

Förslaget till lag om livsmedelssäkerhet har lagts fram. Fyra offentliga organ kommer att inrättas, inklusive institutet för livsmedelssäkerhet. Detta kommer att lyda under jordbruks-, ekonomi- och hälsoministerierna och ansvara för de övervakningsuppdrag som utförs av de tre ministeriernas kontrollavdelningar samt för riskbedömning. Institutet kommer inte att ha någon direkt maktbefogenhet över livsmedelskontrollen.

1.2 Hälsoministeriets roll i samband med livsmedelskontrollen

Utöver bedömning av hälsorisker, hälsoövervakning samt anordnande av punktvisa övervakningsprogram gäller kontrollverksamheten främst vatten avsett att användas som dricksvatten (exklusivt ansvarsområde) och i mindre utsträckning hygienen i restaurang- och bagerilokaler.

1.3 Framsteg vad gäller att införa HACCP-systemet (riskbedömning och kritiska kontrollpunkter) i företagen och att utveckla riktlinjer för god hygienpraxis

Det finns ännu ingen statistik tillgänglig om företagens införande av HACCP-systemet. Tjänstemännen vid DGCCRF och DGAL, som utför kontrollerna, utbildas i HACCP.

Enligt de beslut om genomförande av direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien som offentliggjorts (ett för varje område inom livsmedelssektorn) är det tillåtet att följa antingen en uppsättning riktlinjer för hygienpraxis eller företagets egna säkerhetsbestämmelser, så länge HACCP:s principer respekteras. Om HACCP-systemet inte införts leder detta än så länge inte till någon anmälan, utom då man kan konstatera brister i hygienen.

Olika yrkesgrupper inom livsmedelsbranschen håller på att utarbeta sina riktlinjer för god hygienpraxis, och elva uppsättningar har redan godkänts av myndigheterna, som också uppmuntrar företagen att tillämpa dem.

1.4 Ackrediteringen av laboratorier

Enligt information från DGCCFR har många laboratorier redan ackrediterats av COFRAC för viktiga områden. Antalet verksamma laboratorier borde kunna minskas, vilket skulle leda till att analyserna skulle koncentreras till vissa av dem och väntetiderna, som ibland är ganska långa, skulle kunna bli kortare.

2. KONTROLL VID IMPORT

2.1 DGCCRF:s verksamhet

DGCCRF är behörig myndighet för kontroll vid import enligt vad som föreskrivs i rådets direktiv 89/397/EEG.

DGCCRF har inte valt att använda importstället som den plats där kontrollerna utförs i första hand. I stället använder de sig av två huvudprinciper:

- Kontroller inom ramen för de allmänna kontrollerna av produkter på marknaden utförs vid distributionen, och därutöver förs informationen vidare när så krävs till den av DGCCRF:s regionala avdelningar som har ansvaret för den ort där importören har sitt säte.

- Importföretagens kontroller av att kvalitets- och säkerhetskraven uppfylls (egenkontroller). I DGCCRF:s verksamhetsplan för 1998 ingår en bedömning av hur långt företagen hunnit med att införa dessa egenkontroller.

Därutöver kan DGCCRF besluta att undersöka importerade varor, inom ramen för de undersökningar som utförs varje kvartal. Samarbete över gränserna mellan kontrollmyndigheter spelar också en viktig roll vid kontrollen av importerade varor.

För övrigt är att märka att DGCCRF ansvarar för produktöverensstämmelsen av standardiserade frukter och grönsaker, enligt förordning (EEG) nr 2251/92 om kvalitetskontroll av dessa varor, som systematiskt utförs vid importen. Vid dessa kontroller är det möjligt att ta stickprov för att undersöka om det finns rester av bekämpningsmedel. De undersökningar som föreskrivs i EU-lagstiftningen utförs enligt ett fastslaget program. Det har ansetts att väntetiden för att få svar från analyserna varit lång. Vid samma tillfälle har också vissa kontroller av märkning och radioaktivitet skett, men de har inte gällt andra smittkällor (bakteriologiska eller kemiska smittkällor).

Då gemenskapens inspektionsbesök ägde rum gällde fortfarande importförbud för iransk pistaschmandel i Frankrike. Importkontrollen av östafrikanska frukter och grönsaker för Vibrio cholerae hade formaliserats genom en administrativ anvisning mer än två månader efter det att beslut 98/116/EEG antagits.

2.2 Tullens roll

Det verkar inte som om tullmyndigheterna bidrar till att upptäcka livsmedel som kan utgöra en allvarlig hälsofara (enligt bestämmelserna i rådets förordning nr 339/93), eftersom den endast ingriper då det krävs särskilda intyg (huvudsakligen veterinär-, växtskydds- och kvalitetsintyg).

Om DGCCRF:s tjänstemän hade tillgång till tullmyndigheternas SOFI-system, skulle detta kunna visa sig vara mycket användbart vid DGCCRF:s kontroller av importerade varor.

2.3 Importörernas egenkontroller

Det importföretag för frukt och grönsaker som hade valts ut för besöket hade redan infört ett program för egenkontroller. Dessa kontroller var mest långtgående på marknaden i en av medlemsstaterna, på grund av trycket från konsumenterna där. Kontrollerna gällde särskilt produktionsvillkoren för de importerade varorna och omfattade analyser för rester av bekämpningsmedel. Federationen av frukt- och grönsaksimportörer spelar en viktig roll när det gäller att stimulera sina medlemmar till att införa självkontroller.

Det verkar ändå som om egenkontroller är ett ganska nytt begrepp inom importbranschen och att DGCCRF försöker införa egenkontrollerna successivt. Även konsumenternas krav är av betydelse.

En överenskommelse om egenkontroller har redan gjorts mellan Federationen av livsmedelsimportörer och DGCCRF för framförallt frukt- och grönsakskonserver. Det verkar dock som om dessa egenkontroller inte gäller alla de viktigaste hälsoriskerna.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I luxembURG UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

29 juni - 2 juli 1998

SLUTSATSER

Antalet personer som är involverade i livsmedelskontroll är inte tillräckligt stort för att alla uppgifter som åläggs dem genom rättsakterna skall kunna utföras. Det bekräftas av att ungefär 3500 företag skall kontrolleras och man måste genomföra HACCP-systemet. Det verkar mycket positivt att man har involverat resande inspektörer från tull- och skattemyndigheterna i kontrollen av livsmedel. Man måste dock bibehålla en specifik och utökad utbildning för att kontrollen skall bli effektiv.

Det återstår fortfarande att genomföra utbildningen av inspektörer, särskilt när det gäller HACCP-systemet. Den reducerade personalstyrkan gör det omöjligt för inspektörerna att vara borta en längre tid för att gå på kurs. De långa utbildningsperioder som föreskrivs i programmet Karolus förhindrar även att luxemburgska inspektörer deltar i programmet.

Genomförandet av HACCP-systemet på företagen är ganska begränsat, eftersom systemet endast finns på några större företag. I det konkreta fallet med den besökta anläggningen skall förbättringar göras när det gäller strukturer och hygien innan man planerar egenkontroll.

På grund av olika organs deltagande i den offentliga kontrollen av livsmedel (Division de l'Inspection sanitaire DIS avdelningen för sanitetskontroll, Laboratoire national de santé LNS det nationella hälsolaboratoriet, resande inspektörer, tull- och avgiftskontor), verkar det nödvändigt att fördjupa samordningen mellan dessa olika organ för att undvika dubbelarbete eller brister i kontrollen. Genom denna samordning skulle det dessutom bli möjligt att definiera de prioriteringar (förteckning över anläggningar som grupperats efter sanitetsrisker, kontroll eller godkännande av anläggningar innan de tas i bruk).

Sedan besöket 1996 har man noterat en förbättring i samarbetet mellan tull- och kontrollmyndigheterna.

När det gäller det nationella hälsolaboratoriet kvarstår problemet med brist på personal för de rekommenderade funktionerna. Man kommer inte att kunna respektera tidsfristen november 1998 i ackrediteringsprocessen. På grund av att analyserna blir mer och mer avancerade tycks budgeten otillräcklig för alla olika analyser som krävs. Till följd av personalbristen är utbildning och omskolning otillräcklig.

Importkontrollen vid Cargocenter grundas på kontroll av kvalitet och visuell inspektion av rester av bekämpningsmedel. Man bör planera stöd för att utföra analyser.

Det intresse personalen på tullmyndigheten i Croix de Gasperich har visat bedömdes som mycket positivt. Man bör planera en särskild utbildning inom livsmedelssektorn samt stöd för att utföra analyser.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I SVERIGE UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

21 - 25 september 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1996

Inga väsentliga förändringar har förekommit av det svenska systemet för livsmedelskontroll sedan det första besöket 1996. Ansvaret delas mellan Livsmedelsverket och de 288 kommunerna.

Förändringar planeras dock och bör genomföras genom en proposition från regeringen till riksdagen under 1999. Detta skulle leda till att samarbete blir möjligt mellan kommunerna om livsmedelskontroll, ansvaret för importkontroll av livsmedel överförs från kommunerna till staten, avgifterna för livsmedelskontroller (kostnader för förnyad provtagning) utsträcks och som skulle undanta de företagsegna kontrollsystemen vid livsmedelsanläggningar från godkännande av livsmedelskontrollmyndigheterna.

Livsmedelsverket går framåt med sitt program för att över en treårsperiod granska de kommunala myndigheterna, samtidigt med utbildningskurser för dessa myndigheter omfattande HACCP-konceptet.

Framstegen när det gäller genomförandet av HACCP-systemet vid företag förefaller betydligt större vid stora industrianläggningar än inom restaurang- och detaljhandelssektorn.

De anvisningar om god hygienpraxis som används i Sverige har antingen utfärdats av Livsmedelsverket (sex av dessa som främst rör detaljhandelsledet och produkter av animaliskt ursprung) eller av europeiska branschorganisationer (inom industrisektorerna).

Alla officiella laboratorier för livsmedelskontroll, vilka är privatägda, har erhållit ackreditering enligt EN 45001.

2. Kontroll av livsmedelsimport

Kontrollen av importerade livsmedel av icke animaliskt ursprung omfattar flera olika åtgärder:

· Den faller huvudsakligen under den allmänna offentliga kontrollen av livsmedel på marknaden, vilken görs av kommunerna.

· Ett urval, grundat på en riskanalys, av vissa profiler som leder till krav från Livsmedelsverket på importtillstånd.

· Särskilda offentliga kontroller som krävs enligt beslut av kommissionen (pistaschmandlar från Iran, frukt och grönsaker från Östafrika).

· Offentliga program för provtagning efter bekämpningsmedelsrester på importerad frukt och grönsaker, spannmål, spannmålsprodukter och oljeväxtfrön, varvid proverna tas i importörernas lokaler.

· Ett register över importörer hos Livsmedelsverket.

· Företagsegna kontroller som bygger på HACCP, inrättas av importörer och övervakas av Livsmedelsverket eller av lokala myndigheter.

Besöken på plats gav kommissionens bedömningsteam möjlighet att få en klarare bild av dessa olika kontrollinstrument:

· Beslut av kommissionen som kräver särskilda kontroller på införselorten meddelas av Livsmedelsverket till tullen, som måste informera behörig lokal livsmedelskontrollmyndighet om att livsmedel som berörs ankommer. Sådant informationsutbyte noterades på Arlanda flygplats, Stockholm.

· Kravet på importtillstånd rör jordnötter (och jordnötssmör), paranötter, torkade fikon, kokosflingor, kakaopulver, produkter som innehåller sojaprotein och källvatten. Tillstånden är knutna till företeendet av tillfredsställande analysintyg för aflatoxiner för vissa produkter eller till behovet av en analys (salmonella, aflatoxiner) av den lokala livsmedelskontrollmyndigheten på den ort där produkten tulldeklareras. Tullmyndigheterna är medvetna om dessa krav och agerar därefter genom att kontrollera importtillstånden och informera behörig livsmedelskontrollmyndighet.

· Programmet för bekämpningsmedelsrester är, när det gäller den del som rör importerade livsmedel, ett välbalanserat program som grundas på kriterier som rör konsumtionen av, ursprunget för och tidigare erfarenheter av produkterna. Att upprätta en svart lista över exportörer utgör en effektiv preventiv åtgärd.

· Behovet av att registrera importörer hos Livsmedelsverket är en positiv faktor som gör det möjligt för Livsmedelsverket eller de lokala myndigheterna att överföra information och övervaka.

· Samarbetet mellan tullen och livsmedelskontrollmyndigheterna är effektivt då det gäller de ovan särskilt nämnda fallen. Registret över importörer meddelas (kvartalsvisa uppdateringar) till tullen. Emellertid förefaller det, utanför området för samarbete, som om inga fall av misstanke rörande importerade livsmedel rapporteras av tullen till livsmedelskontrollmyndigheterna. Att meddela den svarta listan över de exportörer som är inblandade i överträdelser med bekämpningsmedelsrester skulle kunna stärka greppet om importkontrollerna, liksom livsmedelskontrollmyndigheternas tillgång till tullens datoriserade system för importerade varor.

· De företagsegna kontrollerna hos de två importörer som valdes ut för besöket var relativt utvecklade, men det föreföll som om inte alla hälsoaspekter (risker) omfattades av HACCP-systemet i samband med de analyser som utfördes. Det tycks emellertid som om sådana kontroller är mycket mindre omfattande för de små importörerna (särskilt etniska livsmedel) eftersom genomförandet av HACCP-principerna är problematiskt.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I FINLAND UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET 28 september - 2 oktober 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering av 1996 års rapport

· Övervakningsgruppen konstaterar att Livsmedelsverket och Anstalten för veterinär medicin och livsmedel möjligen skulle kunna sammanslås.

· Övervakningsgruppen informerades om att en gemensam grupp hade tillsatts 1997 för att förbättra informationsförmedlingen och dokumenthanteringen. Gruppen bestod av företrädare för Livsmedelsverket och för myndigheter på länsnivå och kommunal nivå. Övervakningsgruppen konstaterar att feedbacken möjligen inte når länsnivån. Denna brist på information och vägledning (t.ex. HACCP-systemet) skulle kunna leda till att livsmedelskontrollen utförs på olika sätt i kommunerna (se Europeiska unionens rapport från 1996, sid 21, sjätte stycket).

· Livsmedels verkets och Tullstyrelsens avtal om undersökningar och samarbete löper för andra året i rad. Det finns dock fortfarande risk för överlappningar när det gäller tullaboratoriets provtagningar å ena sidan och de provtagningar som görs inom ramen för kommunernas marknads kontroll å andra sidan.

· Man har med intresse noterat att meddelanden inom ramen för systemet för snabbt informationsutbyte har spridits över hela Finland. Däremot skulle kommentarerna och informationen från Finland kunna förbättras. Som exempel kan nämnas att ett meddelande om tullaboratoriets upptäckt av för höga halter av ochratoxin i kaffebönor inte verkar ha sänts till Europeiska kommissionen för kännedom.

1.1 Framsteg i införandet av HACCP-systemet (riskbedömning och kritiska kontrollpunkter) vid anläggningar och riktlinjer för god hygienpraxis

· Övervakningsgruppen är positiv till den HACCP-utbildning som anordnats och samordnats av Livsmedelsverket. Det har emellertid inte påvisats att all behörig personal har fått vederbörlig vägledning om HACCP-systemet: "det totala antalet livsmedelsinspektörer anges inte".

· De erfarenheter som gjorts vid vissa kommunala miljöcentraler (Helsingfors) skulle kunna vara till nytta för andra kommuner om de skulle samordnas på central nivå (Livsmedelsverket).

· Enligt artikel 5 i direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien skall medlemsstaterna uppmuntra utvecklingen av riktlinjer för god hygienpraxis. Inga framsteg har skett sedan senaste utvärderingsbesök i september 1996.

1.2 Framsteg i ackrediteringen av laboratorier

· Kommunernas miljölaboratorier får utföra analyser både åt myndigheter och åt privata klienter. Detta kan ge upphov till en situation där ett och samma laboratorium fungerar som officiellt laboratorium samtidigt som det ger råd till livsmedelsföretaget i fråga. Härigenom kan den kommunala miljöcentralens oberoende ställning äventyras.

· Samma kommentar gäller situationer där tullaboratoriet ger råd åt privata klienter (importörer) om egenkontroll och är berett av utföra förhandsbedömningar av nya produkter som släpps ut på den finska marknaden (på samme importörs vägnar). Också detta kan leda till intressekonflikter.

· Betydande framsteg har gjorts när det gäller att ackreditera erkända livsmedels laboratorier i enlighet med föreskrifterna i artikel 3 och artikel 9 i rådets direktiv 93/99/EEG om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel. Detta betyder att tidsfristen den 1 november 1998 kommer att hållas.

2. Kontroll av livsmedelsimport

2.1 Tullmyndigheternas roll

· Tullmyndigheterna har ett välorganiserat klareringsförfarande när det gäller livsmedel av icke-animaliskt ursprung som anländer till Finland. Det utkast till handledning för provtagning som används vid hamnen i Sumparn bör vidareutvecklas och inspektionsmetoderna tas med. Handledningen bör distribueras till samtliga införsel orter.

· Tullaboratoriets nuvarande provtagningsmetoder innebär att man endast tar ett slutet (och oförseglat) kontrollprov. I fråga om själva provet anges inga åtgärder med vilka man säkerställer att provet inte kan manipuleras.

2.2 Importörernas egenkontroll

· Enligt de uppgifter som har lämnats av Helsingfors stads miljöcentral om genom förandet av planerna för egenkontroll har över hälften av livsmedelsföretagarna lämnat in en sådan plan. Kvaliteten på dessa planer har emellertid inte bedömts. Helsingfors stad har för avsikt att göra en sådan bedömning före mitten av 1999. Helsingfors stads miljöcentral verkar vara medveten om antalet livsmedelsanläggningar, för datoriserade register över inspektioner och håller sig à jour med hur livsmedels lagstiftningen tillämpas.

· På grundval av en enkät som Livsmedelsverket med hjälp av länsmyndigheterna har skickat ut till kommunerna har övervakningsgruppen konstaterat att nationellt har i genomsnitt 64 % av livsmedelsföretagarna utarbetat en plan för egenkontroll. I andra delen av denna kartläggning år 1999 måste man dock ange kvaliteten på de egenkontrollplaner som har lämnats på kommunal nivå.

· De initiativ som vissa större finska livsmedelsföretag har tagit i anknytning till bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/43/EEG tyder på att de större företagen inom livsmedelsbranschen är beredda att genomföra det finska konceptet med en plan för egenkontroll.

· Formella åtgärder för att driva på genomförandet vidtas sällan, utan överträdelser hanteras hellre med hjälp av informationsverksamhet (t.ex. besöken i Tavastehus och Ilomants år 1996).

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I FÖRBUNDSREPUBLIKEN TYSKLAND UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

19 - 23 oktober 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1995:

Både direktiv 93/99/EEG om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel och direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien har införlivats i den tyska lagstiftningen. Införlivandet av direktiv 93/43/EEG ledde till att sexton olika lagar på delstatsnivå ersattes av en enda förordning om livsmedelshygien. Artikel 3 om HACCP-systemet i direktiv 93/43/EEG trädde dock i kraft i Tyskland först i augusti 1998, vilket delvis förklarar bristen på medvetenhet och att genomförandet av HACCP-systemet inom vissa livsmedelssektorer har fördröjts.

Det nämndes att stora industrier och stormarknader ligger långt framme när det gäller att genomföra kvalitetskontrollsystem med HACCP-principerna, eftersom man måste ta hänsyn till krav från konsumenterna och marknaden. Det har dock varit känt att införandet av HACCP-principerna går mycket långsammare i de små och medelstora företagen (t.ex. inom detaljhandeln).

Den hjälp man kan få för att genomföra HACCP-systemet genom riktlinjer för god hygienpraxis i vilken HACCP-principerna ingår, är för närvarande begränsad, eftersom endast två handledningar har framställts. Flera handledningar för olika sektorer håller dock på att utvärderas av livsmedelskontrollmyndigheter (på delstatsnivå). Dessa bör kunna bli användbara verktyg i framtiden.

De tyska myndigheterna anser att det krav som länge har funnits i den tyska lagstiftningen när det gäller livsmedelsoperatörernas ansvar på sätt och vis redan täcker kraven i HACCP-principerna.

När det gäller myndigheterna för livsmedelskontroll i delstaterna har de prioriterat fortlöpande utbildningsprogram om HACCP-systemet för sina anställda och utvärdering av det. Det sker genom organisation av pilotprojekt (för en specifik livsmedelssektor) inom ramen för integrerade kurser (lagarbete).

Kommissionens övervakningsgrupp har fått kännedom om att de offentliga myndigheterna för livsmedelskontroll har ökat användningen av riskanalys vid prioriteringen av kontrollerna i syfte att mer effektivt ta till vara de personella resurserna inom begränsade budgetramar.

Genomförandet av direktiv 93/99/EEG har lett till en snabb utveckling av ackrediteringen av offentliga provningslaboratorier. Två offentliga ackrediteringsorgan har bildats. Vart och ett har ansvar för åtta delstater på grundval av olika typer av provningar. Enligt de upplysningar som man har fått bör alla offentliga laboratorier i Tyskland ackrediteras senast den 1 november 1998, vilket är den tidsfrist som föreskrivs i direktiv 93/99/EEG. En förordning om ackreditering av privata laboratorier för offentliga analyser av kontrollprover har förelagts Förbundsrådet för godkännande.

2. Kontroll av livsmedelsimport:

Varje delstat ansvarar för kontrollen. Ingen särskild vikt läggs vid kontrollen av importerade livsmedel på införselorten. Livsmedlen omfattas snarare av den allmänna kontrollen av livsmedel på marknaden. Grossistmarknaden är den primära målgruppen.

Några specifika livsmedel skall dock kontrolleras på införselorten i enlighet med kommissionens beslut (pistaschmandel från Iran, frukt och grönsaker från Östafrika) eller i enlighet med en förordning från det tyska hälso- och sjukvårdsministeriet. Beslutet grundas på en riskanalys, som antagits i avsnitt 48 i lagen om livsmedel och dagligvaror och som riktas till tullmyndigheterna (svamp från Östeuropa som fr.o.m. den 23 juli 1998 systematiskt kontrolleras för radioaktivitet och paprika från Turkiet som sedan 1994 kontrolleras för aflatoxiner av myndigheterna för livsmedelskontroll).

Utöver de offentliga kontrollerna har de tyska myndigheterna uttryckt betydelsen av den roll importörerna har när det gäller egenkontroll som ett led i kravet på ansvar.

Genom besök på platsen i Frankfurt am Main (flygplatsen), Hamburg (hamnen) och Frankfurt an der Oder (gränsstation, lastbilstransport) fick kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontroll utförliga uppgifter om de olika kontrollerna samt om tullmyndigheternas deltagande.

Besöket i Hamburgs hamn visade hamnens ledande roll på europeisk nivå när det gäller import av pistaschmandel från Iran. Hygieninstitutet är myndigheten för den offentliga myndigheten för livsmedelskontroll som ansvarar för utsläppande på marknaden av pistaschmandel efter tillfredsställande laboratorieresultat. På grund av ovanligt stor arbetsbörda kan privata laboratorier ha gjort analyserna istället för hygieninstitutet. Inom kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontroll är man bekymrad över det faktum att hygieninstitutet har ifrågasatt analysresultaten på grund av att några privata laboratorier funnit avsevärt lägre nivåer av aflatoxiner. Detta har föranlett en undersökning i syfte att återkalla tillståndet för ett av de privata laboratorierna.

Besöket på gränsstationen i Frankfurt an der Oder visade på stora insatser från de lokala kontrollmyndigheterna när det gäller kontroller för radioaktivitet av svamp från Östeuropa före import, vilket har lett till en betydande minskning av antalet avvisade partier.

Besöket på flygplatsen i Frankfurt am Main visade att man endast gjorde de obligatoriska kontrollerna av frukt och grönsaker från Östafrika. Offentlig provtagning för att spåra rester av bekämpningsmedel på importerad frukt och grönsaker görs på den centrala marknaden och inte på införselorten. Genom besöket fick man upplysningar om verksamheten i en av de båda sammanslutningarna av tyska grossister/importörer av frukt och grönsaker, vilket anses positivt när det gäller importörernas ansvar att göra egenkontroll. Ett program för provtagning och analyser av rester av bekämpningsmedel genomförs av den sammanslutning som har nära kontakter med det tyska hälso- och sjukvårdsministeriet.

Importörer och grossistföretag liksom övriga livsmedelsaktörer bör genomföra HACCP-systemet och det åligger livsmedelskontrollmyndigheterna att granska och utvärdera resultaten av åtagandet och HACCP-systemen. Kravet på importörer av livsmedel i allmänhet att som livsmedelsoperatörer genomföra HACCP-systemet inom sitt ansvarsområde tycks hittills ha haft begränsad framgång. Det sades att importörerna ändå tog prov, särskilt när det gäller nya leverantörer och nya länder utanför gemenskapen.

Samarbetet mellan tullmyndigheterna och myndigheterna för livsmedelskontroll tycks vara begränsat till de obligatoriska kontrollerna ovan på införselorten. Kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontroller har inte informerats om någon misstanke när det gäller livsmedelssändningar. Tullmyndigheterna har inte meddelat myndigheterna för livsmedelskontroll enligt vad som föreskrivs i förordning nr (EEG) 339/93 om överensstämmelsekontroller för importerade produkter. Kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontroller anser att om de behöriga myndigheterna för livsmedelskontroll får tillgång till det datasystem som tullmyndigheterna har för befordran av deklarationer skulle detta leda till en bättre importkontroll.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I PORTUGAL UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

16 - 20 november 1998

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1997

1.1 Behöriga myndigheter

Jordbruksministeriet, handelsministeriet och hälsoministeriet och motsvarande regionala förvaltningsenheter samt de kommunala myndigheterna ansvarar fortfarande för kontrollen av livsmedel, men med en omfördelning av sektorerna.

Organiska lagar för jordbruksministeriet och dess regionala enheter har antagits för att de olika enheternas behörighet skulle kunna fastställas, men en förteckning över de officiella tjänsterna saknas fortfarande och rekryteringen har avstannat, vilket lett till personalbrist (särskilt i Porto). Detta kompenseras i viss mån av att personal har flyttats från central kontoret till regionerna i samband med olika kampanjer.

Allt större tonvikt har lagts vid samordningen mellan ministerierna (inbegripet finansministeriets tullenheter) genom regelbundna möten som på central nivå främjas av jordbruksministeriets enhet för skattefrågor och kontroll av livsmedelskvalitet (DGFCQA) och genom vidarebefordran av meddelanden inom EU:s system för snabbt informationsutbyte. Detsamma gäller samordningen mellan DGFCQA och jordbruks ministeriets regionala enheter.

Enligt resolution 104/98 borde en arbetsgrupp med företrädare från de berörda ministerierna snart inrättas för att inom loppet av sex månader kunna utreda hur ansvarsområdena när det gäller kontroll av livsmedel eventuellt skulle kunna omfördelas och om ett organ skulle kunna inrättas.

1.2 Framsteg i införandet av HACCP-systemet vid livsmedelsanläggningar och riktlinjer för god hygienpraxis; förteckning över anläggningar

Direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien införlivades först 1998 i Portugal och en övergångsperiod på ett år har beviljats (till mars 1999) när det gäller tillämpning av bestämmelserna om HACCP-systemet. Följaktligen konstaterades att genomförandet hittills har varit minimalt i små och medelstora företag, medan man inom större industriföretag redan har gjort större framsteg. Riktlinjer för god hygienpraxis har hittills utarbetats endast inom fem sektorer.

Livsmedelsinspektörer har redan fått grundläggande utbildning om HACCP-systemet men en mer ingående förberedelse (som gäller olika sektorer) skulle behövas.

Ansvaret hos de berörda avdelningarna inom DGFCQA och de regionala enheterna när det gäller att se till att HACCP-systemet genomförs i livsmedelsanläggningar behöver klargöras ytterligare.

Förteckningen över livsmedelsanläggningar är fortfarande ofullständig. För att förbättra denna situation håller man på att ändra lagstiftningen om utfärdande av tillstånd för anläggningar i Portugal, i syfte att förenkla och harmonisera förfarandena på central och regional nivå. Bestämmelser om registrering av anläggningar för direktförsäljning till konsumenterna kommer snart att offentliggöras.

1.3 Framsteg i ackreditering av officiella laboratorier

Centrallaboratoriet inom DGFCQA och Institutet för portvin har hittills ackrediterats. I Portugal tillämpas ett system med ackreditering av individuella prov. Ett förberedande arbete har inletts vid jordbruksministeriets regionala laboratorier. De övriga ministeriernas laboratorier har ännu inte ackrediterats.

2. Kontroll av livsmedelsimport

2.1 De officiella myndigheternas roll

Livsmedel av icke-animaliskt ursprung som importeras till Portugal kontrolleras vid införsel i landet av jordbruksministeriet i samarbete med tullmyndigheterna och genom marknadskontroller, som utförs av handelsministeriet - IGAE - och jordbruksministeriet.

Kontroll vid införselorten föreskrivs i en förordning med en uttömmande officiell förteckning över produkter (med undantag av spannmålsprodukter och alkoholhaltiga drycker) som utarbetats av jordbruksministeriet - DGFCQA - och som förmedlats till tullmyndigheterna. Förteckningen uppdateras så att den inbegriper gemenskapens beslut om obligatoriska kontroller (pistaschmandlar från Iran, medan beslutet om analys av Vibrio cholerae i frukt och grönsaker från Östafrika inte ingår, eftersom det ändå hade påvisats att dessa produkter inte hade importerats under beslutets giltighetstid). Meddelanden inom EU:s system för snabbt informationsutbyte sänds av DGFCQA till tullmyndigheterna. Det verkar emellertid inte som om tullmyndigheterna skulle ha någon roll när det gäller att upptäcka produkter som kan utgöra en allvarlig hälsorisk (i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 339/93). DGFCQA har inte tillgång till tullmyndigheternas datoriserade system för importer.

Kontrollerna vid införsel grundas på riskbedömning och kan begränsas till kontroll av handlingar (vilket sker systematiskt) eller innebära fysiska kontroller (eventuellt med provtagning för analyser) på särskilda produkter som torkad frukt och nötter (aflatoxiner), riven kokosnöt (salmonella), konserverade frukter och grönsaker (tillsatsämnen), baljfrukter och torkad frukt (parasiter). Här beaktas ursprungslandet, importörens handlingar och meddelanden inom ramen för systemet med snabbt informationsutbyte. De fysiska kontrollerna sker inte systematiskt (förutom i Porto) men har underlättats tack vare ett avtal som nyligen slutits mellan jordbruks- och tullmyndigheterna och som under vissa villkor tillåter inspektion i importörens lokaler, eftersom de utrymmen som finns i hamnarna är otillfredsställande ur inspektionssynpunkt. Enligt detta avtal får godsbehållarna lastas av vilket gör att produkterna kan undersökas på ett tillfredsställande sätt. I Porto medgav man att innan detta avtal fanns hade inga prov tagits på importprodukter som förts in i landet på denna ort.

2.2 Egenkontroll utförd av importörerna- genomförande av HACCP-systemet

Besöken hos de tre importörerna visade på en ojämn nivå när det gäller egenkontroll av importerade livsmedelsprodukter. Två av dem utförde vissa egna analyser på en del av produkterna och en av dem krävde intyg på att pistaschmandlar och jordnötter analyseras (aflatoxiner), medan den tredje importören inte utförde några laboratorieprov eller krävde några intyg (analyser utfördes av köparna). Förtroendet för exportörerna och åsikten att de officiella kontrollerna bör göras tycks ha en avgörande roll.

Genomförandet av ett HACCP-system hade initierats av endast en importör medan de två andra inte visade att de skulle ha varit medvetna om detta krav.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I REPUBLIKEN IRLAND UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET 18-22 januari 1999

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1996

1.1 Framsteg i lagstiftnings- och policyfrågor som gäller livsmedelskontroll efter kommissionens första besök

En grundläggande förändring har skett sedan det senaste utvärderingsbesöket i mars 1996. Den irländska regeringen har inrättat en myndighet som ansvarar för livsmedels säkerhet (Food Safety Authority of Ireland eller FSAI). Detta nya organ inledde formellt sin verksamhet i januari 1999. FSAI kommer att samordna allt det livsmedelsrelaterade arbete som utförs av de olika organ (50) som sysslar med livsmedelskontroll.

De viktigaste synpunkterna i den senaste rapporten var att man på central nivå inte hade möjlighet att övervaka de lokala tjänsternas effektivitet (åtta hälsovårdsmyndigheter), att de tjänstemän som utför kontrollerna inte hade tillgång till några instruktioner under inspektionsprocessen och att man måste fastställa bättre prioriteringsområden på central nivå. I och med att FSAI nu har inrättats och ett kvalitetssäkringssystem har införts inom tre regionala hälsovårdsmyndigheter (kvalitetshandledningar, standardiserade för faranden) kommer situationen förmodligen att förbättras. Eftersom FSAI har inrättats så nyligen kommer det emellertid inte att vara möjligt att göra en definitiv bedömning av den framtida livsmedelskontrollen i Irland innan samarbetsavtalet mellan de olika tjänsteorganen har genomförts i praktiken. Ytterligare ett besök kommer att behövas för att bedöma hur FSAI fungerar.

Förmedlingen av information och instruktioner mellan centrala och lokala myndigheter är ibland fördröjd. Information om kommissionens beslut 98/116/EEG av den 4 februari 1998 om särskilda åtgärder vid import av frukt och grönsaker som har sitt ursprung i eller försänds från Uganda, Kenya, Tanzania och Moçambique (stickprov för att upptäcka kolera i frukt som transporteras med flyg från dessa länder till EU) verkar inte ha spridits till regionerna.

Det arbete som har bedrivits för att skapa ett enda organ som ansvarar för livsmedelsfrågor i hela Irland förtjänar särskilt omnämnande.

1.2 Ackrediteringen av laboratorier

De laboratorier som besöktes i Cork och Limerick befanns vara välutrustade och ha tillräcklig utbildning och sakkunskap för att utföra analyser för att kontrollera livsmedel (kemiska och mikrobiologiska).

De elva officiella laboratorierna har redan erhållit ackrediteringen EN 45001. Detta innebär att situationen är mycket positiv. Kommissionens grupp har lagt märke till att de irländska myndigheterna har satsat mycket arbete och resurser på att förbättra villkoren och utrustningen i laboratorierna. Det verkar dock som om arbetsmängden ökar snabbare än personalresurserna medger. Man kunde emellertid förutse bättre samordning mellan laboratorierna och central nivån.

1.3 Utbildning om HACCP-systemet

Personalen utbildas fortlöpande. Alla miljö- och hälsoskyddsinspektörer har gått en kurs om HACCP-systemet och en kurs om kontroller kommer enligt planerna att anordnas för hälften av inspektörerna under 1999.

Direktiv 93/43 om livsmedelshygien har tillämpats sedan 1 april 1998, men under besöket konstaterades att endast en bråkdel hade uppnått ett godkänt system med egen kontroll. De framsteg som har gjorts med införandet av HACCP-systemet är tydligt avsevärt större i stora industrianläggningar än i små och medelstora företag. De lokala myndigheterna har börjat med en plan för kontrollbesök i anläggningar.

2. Kontroll av livsmedelsimport

Importen till Irland av livsmedelsprodukter av icke-animaliskt ursprung är på grund av landets läge och storlek begränsad både i fråga om typ och mängd. Även om tullmyndigheterna och hamnhälsovårds myndigheterna har ett nära samarbete borde förhållandet mellan dem få fastare former.

Harmoniserade förfaranden bör införas och bör vara en av uppgifterna för FSAI. Detta mål skulle kunna uppnås genom av ett tjänsteavtal med tullmyndigheterna.

______________________

RAPPORT

UTVÄRDERING AV SYSTEMET FÖR OFFENTLIG KONTROLL AV LIVSMEDEL I ÖSTERRIKE UTFÖRD AV EUROPEISKA KOMMISSIONENS GRUPP FÖR ÖVERVAKNING AV LIVSMEDELSKONTROLLEN

RESULTAT AV DET ANDRA BESÖKET

8 - 12 februari 1999

SLUTSATSER

1. Uppdatering sedan 1997

Inga förändringar har inträffat sedan 1997 beträffande ansvaret för genomförandet och tillämpningen av livsmedelslagstiftningen i Österrike och inte heller beträffande samordningen mellan förbundskanslersämbetet och myndigheterna i delstaterna.

Efter det första besöket har direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien införlivats i den österrikiska lagstiftningen. Artikel 3 om HACCP-systemet trädde i kraft i Österrike först den 1 mars 1999, något som förklarar bristen på medvetenhet och fördröjningen med att genomföra HACCP-systemet inom vissa livsmedelssektorer.

Det angavs att industri- och restaurangsektorerna ligger långt framme när det gäller att genomföra HACCP-principerna, eftersom man måste ta hänsyn till krav från kunderna och marknaden. Å andra sidan medgav man att införandet av HACCP-systemet går mycket långsammare i de små och medelstora företagen (t.ex. inom detaljhandeln). Branschorganisationerna stöder emellertid införandet av HACCP-systemet för sina medlemmar.

Den hjälp man kan få för att genomföra HACCP-systemet genom riktlinjer för god hygienpraxis, som innehåller HACCP-principerna, är för ögonblicket begränsad, eftersom endast en handledning har framställts. Ytterligare tre handledningar håller emellertid på att utvärderas av myndigheterna på förbundsstatsnivå och bör kunna bli användbara verktyg i framtiden.

Sedan 1997 har förbundskanslersämbetet anordnat årliga utbildningskurser om HACCP-systemet inom livsmedelssektorn för de inspektörer som arbetar i delstaterna. Vissa delstater har också tagit egna sådana initiativ. Även om dessa kurser kombinerar föreläsningar med besök på anläggningar, anser kommissionens grupp för övervakning av livsmedelskontrollen att de bör innehålla mer praktiska arbetsgrupper.

Alla offentliga livsmedelslaboratorier har redan blivit ackrediterade eller håller på att bli ackrediterade efter en positiv revision. Två ackrediteringsorgan har ackrediterat laboratorierna på förbundsstatsnivå, medan ett enda organ har ackrediterat laboratorierna på delstatsnivå och på kommunal nivå.

Budgetrestriktioner eller politiska prioriteringar tillåter inte alltid att delstaterna kan anställa ett tillräckligt stort antal livsmedelsinspektörer för att uppfylla målen i den årliga samordnade inspektionen och provtagningsplanerna som gjorts av förbundskanslersämbetet för varje delstat. Följaktligen måste vissa livsmedelssektorer prioriteras för att råda bot på denna situation.

2. Kontroll av livsmedelsimport

Kontrollen ligger hos delstaterna, som följer de bestämmelser som fastställts av förbundskanslersämbetet, men de kan också vidta särskilda egna åtgärder. Med undantag för de skyldigheter man har enligt kommissionens beslut (kontroll av pistaschmandel från Iran och tidigare frukt och grönsaker från Östafrika), lägger man inte särskilt stor vikt vid kontrollen av importerade livsmedel när de kommer in i landet. Dessa kontroller utförs företrädesvis hos importörerna och grossisterna, vilket anses mest effektivt. De utgör en del av den allmänna marknadskontrollen av livsmedel inom de årliga provtagningsplanerna och varierar efter säsong.

Kommissionsbeslut om obligatorisk importkontroll meddelas av förbundskanslers ämbetet till tullmyndigheterna, som för in dem i sina förordningar med hjälp av ett datasystem som finns vid alla gränskontrollstationer. Pistaschmandel från Iran har hittills kommit in i övriga medlemsstater i transit, men har nyligen börjat direktimporteras till Österrike. Detta har lett till svårigheter för de officiella laboratorierna att utföra de obligatoriska analyserna för aflatoxiner inom rimlig tid. Å andra sidan har kontroller rörande Vibrio cholerae på frukt