Yttrande om grönbok "För en energipolitik för Europeiska unionen"

(96/C 100/15)

Den 13 mars 1995 beslutade Regionkommittén att i enlighet med artikel 198c i Romfördraget utarbeta ett yttrande om grönbok "För en energipolitik för Europeiska unionen".

Regionkommitténs utskott 5 "Fysisk planering, miljö och energipolitik" antog detta yttrande med enhällighet den 29 maj 1995.

Vid den 8:e plenarsessionen den 19-20 juli 1995 (sammanträdet den 20 juli 1995) antog Regionkommittén med majoritetsbeslut följande yttrande från utskott 5 "Fysisk planering, miljö och energi" utarbetat av föredraganden Hannu Penttilä.

1. Inledning

1.1. Kommissionen antog dokumentet (Grönbok "För en energipolitik för Europeiska unionen") i januari 1995.

1.2. Dokumentets målsättning är att framföra argument för att berika debatten om huruvida Europeiska unionen måste spela en mer framträdande roll på energipolitikens område dvs. om det behövs en energipolitik för Europeiska unionen.

1.3. Dokumentet utpekar de huvudsakliga utmaningar som Europeiska unionen bör stå inför under de kommande åren och analyserar de nuvarande åliggandena på energiområdet. Grönboken stöder sig på en analys av den nuvarande situationen och på framtidsutsikterna.

1.4. De huvudsakliga målen med en energipolitik för den Europeiska unionen är enligt kommissionen att till lägsta kostnad svara på användarnas behov samt att garantera energiförsörjningen och miljöskyddet.

1.5. Kommissionen visar på följande fyra inriktningar av en energipolitik för unionen:

- behovet av förstärkning av samordning och samarbete;

- den nationella och gemensamma energipolitiken bör angripas utifrån en helhetssyn;

- en sammanhängande utveckling av politiska instrument hindras av bristen på klarhet i definieringen av gemenskapens ansvarsområden vad gäller energipolitiken;

- för miljön finns det två sorters utmaningar: de som är förenade med "klassiska" former av miljöförstöring och de som är förenade med risken för klimatändringar.

1.6. Kommissionen hoppas kunna utarbeta en vitbok om gemenskapens energipolitik under hösten 1995 med utgångspunkt i debatten som följt grönboken.

1.7. Regionkommittén försöker här att först och främst presentera iakttagelser och grundläggande synpunkter från regionala och lokala myndigheters synvinkel.

2. Subsidiaritetsprincipen i en europeisk energipolitik

2.1. Inom ramen för sitt yttrande om en revidering av Maastrichtfördraget föreslog Regionkommittén vid sitt sammanträde den 21 april 1995 att man skulle formulera om subsidiaritetsprincipen såsom den uttrycks i fördragets artikel 3b.2 till att lyda som följer:

"I enlighet med subsidiaritetsprincipen ingriper gemenskapen endast om och i den mån syftet med den tänkta åtgärden inte kan förverkligas på ett tillfredställande sätt av medlemsstaterna och de regionala och lokala myndigheter som enligt medlemsstaternas interna rättsordning är behöriga."

2.2. En uppräkning av unionens och medlemsstaternas befogenheter skulle förenkla tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Kommittén uppmanar medlemsstaterna att tillämpa subsidiaritetsprincipen internt, dvs gentemot sina regioner och lokala myndigheter. Denna princip bygger också att man väljer lämplig nivå: de högsta nivåerna inom administrationen vidtar endast åtgärder då de lägre nivåerna inte kan göra det på ett tillfredsställande sätt.

2.3. Regionkommittén bedömer det nödvändigt och lämpligt att tillämpa subsidiaritetsprincipen inom unionens energipolitik. För att kunna peka ut de huvudsakliga uppgifter som tillhör gemenskapens energipolitik och medlemsstaternas kompetensområde anger Regionkommittén följande i form av ett yttrande om funktionerna som rör energipolitiken och omfattar de regionala och lokala myndigheterna.

En integrerad energipolitik

2.4. Energi produceras och konsumeras lokalt. Överföring och distribution av energi får också lokala konsekvenser. Energipolitiken har alltid lokala och regionala effekter. Att förbättra levnadsvillkoren i tätorter och på landsbygden innebär ofta att vidta väl förberedda energipolitiska åtgärder. Det är på lokal och regional nivå som man mer effektivt kan genomföra en integrerad energipolitik som tar hänsyn till beslutens effekter på behoven av lokal utveckling, sysselsättning, miljöskydd och sociala förutsättningar. Detta stämmer också överens med tanken i Agenda 21.

2.5. De lokala och regionala myndigheterna är den nivå inom administrationen som är närmast medborgarna. I ett flertal medlemsstater fyller de lokala och regionala myndigheterna också funktioner som hör till produktion, distribution och god användning och besparing av energin. De lokala och regionala myndigheterna har möjliggjort införandet av en starkt integrerad och mycket rationell energipolitik (genom att utnyttja kombinerad produktion av värme och elektricitet).

2.6. Europeiska unionen bör främja samarbetet över gränserna på detta område. Samarbetet kan ses både som en faktor för den ekonomiska utvecklingen och den europeiska integrationen och man bör prioritera åtgärder som vidtas genom samarbete mellan olika regioner och som även berör energiförbindelser och energiproduktion.

Energiproduktionen

2.7. Inom vissa delar av gemenskapen har energiproduktionen en väsentlig betydelse för sysselsättningen. Särskilt de beslut som rör kolproduktionens roll i vissa medlemsstater har utgjort bevis på effekterna på social- och regionalpolitiken. När man fattar beslut på energipolitikens område måste man alltid erkänna och utvärdera dess effekter på den sociala och regionala utvecklingen.

2.8. Den europeiska unionens gemensamma målsättning är att uppnå en säker energiförsörjning genom att decentralisera produktionen både vad gäller råvaror och installering av produktionen. För detta syfte är det rimligt att ge stöd till lokala och regionala producenter som producerar värme och elektricitet med en hög effektivitetsgrad, särskilt produktionscentraler för kombinerad produktion av elektricitet och värme. Detta innebär att produktionen reduceras till lägsta möjliga nivå genom att undvika de onödiga förluster som orsakas av transport och distribution vilket är källor till extra kostnader och angrepp på miljön.

2.9. Investeringskostnaderna för lokala centraler för kombinerad produktion elektricitet-värme är ofta betydande. I gengäld är dessa centraler bränslesnåla och har lägre funktionskostnader liksom mindre effekter på miljön. Dessutom skulle värmeenergi som härstammar från förnybara energikällor och industrins spillvärme kunna användas inom fjärrvärmenäten. På grund av de investeringar som krävs kan det hända att dessa centraler har svårt att vara konkurrenskraftiga på kort sikt. Det är därför en gemensam energipolitik för unionen borde kunna medföra en viss lättnad av dessa investeringskostnader till exempel i form av statliga räntesubventioner och genom beskattning.

2.10. Användning av naturliga förnybara energikällor för energiproduktionen är vanligtvis möjlig för lokala och regionala producenter. Sådana lokala inrättningar som ofta använder nya teknologier är bäst på att direkt erhålla den lokala befolkningens stöd. Bidrag från Europeiska unionen till användning av förnybara energikällor bör också i första hand gå till lokala och regionala produktionsenheter.

2.11. Viktiga aspekter av energiproduktionen i unionens avlägsna regioner och landsbygdsområden är att ta hänsyn till lokala förhållanden och användandet av förnybara energikällor. Det är särskilt viktigt att integrera energiproduktionen och energipolitiken i den samlade lokala och regionala utvecklingen.

Överföring och distribution av energi

2.12. Näten för överföring av energi är redan föremål för uppmärksamhet i Europeiska unionen. Genom att utveckla dessa nät gynnar man en balanserad regional utveckling inom unionen och hjälper till att integrera avlägsna regioner.

2.13. För att garantera ärlig konkurrens krävs särskilda åtgärder från kommissionen som syftar till att övervaka eventuella monopol för överföring av energi. Unionen måste vaka över att alla nät, även de emellan länder, är öppna för energi som producerats av lokala och regionala centraler.

2.14. Energinäten får alltid effekter på lokal och regional nivå. I de flesta medlemsstater bestämmer lokala och regionala myndigheter var dessa nät skall införas. Man kan också ta hänsyn till särskilda lokala förhållanden och relationen mellan energinäten och andra aspekter av markanvändning. På samma sätt kan man företa detaljerade studier av effekterna på miljön på regional nivå.

2.15. Inom ramen för projekten för europeiska energinät bör man så långt det är möjligt inhämta regionala och lokala myndigheters åsikter innan man fattar slutgiltiga beslut. Rådfrågning av Regionkommittén är också nödvändig.

2.16. Distributionsnäten för energi är en del av ett samhälles grundläggande infrastruktur. Lokala och regionala instanser bör också spela en betydande roll i beslut som rör behov av distributionsnät och deras installation liksom, i vissa fall, deras tekniska utformning. En annan viktig fråga rör ändring av nätens placering då bostadssituationen och den fysiska planeringen utvecklas.

Energikonsumtionen

2.17. Målet med en gemensam energipolitik i Europeiska unionen bör vara högsta möjliga effektivitet för användning och besparing av energi. Utifrån beslut tagna på lokal och regional nivå kan man definiera den största delen av samhällets framtida energibehov. Det är därför lokala och regionala myndigheters roll är så viktig för att uppnå effektiv användning av energin och energibesparingar.

2.18. Ungefär 80 % av unionens befolkning bor i tätorter där energikonsumtionen starkt kan påverkas av planering och beslutsfattande som äger rum på lokal nivå. Unionen bör också formulera sin egen stadspolitik som ett medel för att uppnå sina energipolitiska mål. Detta innebär att skapa bättre möjligheter för strukturering av samhället och att utveckla fastighetsbeståndet för att spara energi och minska konsumtionen. Det skulle vara lämpligt att Europeiska unionen antog höga krav på rationell energianvändning för byggnader och maskinutrustning. Det är också nödvändigt att förbättra stadskärnorna och miljön i städerna om man vill göra slut på deras utbredning som orsakar stor energiförlust.

2.19. Samhällsstrukturen har särskilt stor betydelse när det handlar om att bestämma hur mycket energi trafiken kräver. Tendensen till mer blandad samhällsstruktur som samlar bostäder, arbetsplatser och serviceinrättningar samt målsättningen att minska behovet av förflyttning kan bara förverkligas genom åtgärder som beslutas av lokala och regionala myndigheter. Hur viktigt detta mål är understryks av det faktum att trafikens energibehov ökat i unionens medlemsstater och för i synnerhet privata motorfordon är trafiken beroende av endast bensin som energikälla.

2.20. För att utveckla informationssamhället bör ett av Europeiska unionens mål vara att minska omfånget av den materiella cirkulationen. Unionen bör lämpligen sörja för informationsnät som är öppna för alla. Inom ramen för sina aktiviteter inom forskning och utveckling bör unionen uppmuntra tillämpningen av kommunikationsnät kopplade till organisationen av det gemensamma området.

2.21. Det är lämpligt att vid organisationen av det gemensamma utrymmet systematiskt uppmuntra skapandet av gynnsamma förhållanden för fotgängare och cyklister. Förutom att anlägga särskilda gång- och cykelbanor är det viktigt att göra städerna till en plats där resor är så säkra och angenäma att man blir lockad att göra dem till fots eller med cykel. Även här kan eventuella åtgärder bara genomföras av lokala myndigheter. Det vore lämpligt att GD XVII utvecklar initiativ tillsammans med GD VII.

2.22. I de europeiska storstäderna kräver tillhandahållandet av allmänna kommunikationsmedel alltid åtgärder från lokala och regionala myndigheters sida. I hela Europa finns det en viktig uppgift att utföra som består i att finansiera en grundläggande infrastruktur för allmänna kommunikationsmedel. Miljöskatter på trafiken bör särskilt användas för att bevara villkoren för de allmänna kommunikationsmedlens funktionssätt. Ett samarbete mellan europeiska regioner och städer skulle få gynnsamma effekter för de allmänna kommunikationsmedlen beträffande planering, informationssystem och kvaliteten på fordonsparken och den rullande materielen.

2.23. Slutligen är det individuella beslut som påverkar energikonsumtionen. Opinionsundersökningarna visar oss att det finns en starkt positiv inställning till energisparande bland allmänheten. Information om tillräckligt konkreta åtgärdsförslag är ofta det som saknas. Lokala myndigheter är den lämpligaste nivån för att producera den konkreta information som krävs för att hjälpa de olika befolkningsgrupperna och -kategorierna att fatta förnuftiga beslut.

2.24. De råd om energianvändning som ges lokalt påverkar de individuella energikonsumtionsbesluten. Energikonsumtionsåtgärder och de preciseringar som ges beträffande de taxor som gäller för olika typer av konsumtion hjälper individer att fatta lämpliga besparingsbeslut. Lokalt har man infört ett linjärt avgiftsschema som uppmuntrar till en effektiv energianvändning, och denna består i att tillämpa högre avgifter under perioder med hög konsumtion. Också detta exempel ger bevis på de lokala myndigheternas förmåga att bidraga med innovationer inom energipolitiken.

2.25. De lokala och regionala myndigheterna är själva stora energikonsumenter. I detta fall är det möjligt att använda sparprogram som modeller och pilotprojekt. Den erfarenhet man har av dessa verksamheter i sig är utmärkt, liksom av hur effektiva medel för bildning av allmänheten de är.

3. Allmänna iakttagelser

3.1. Regionkommittén anser att grönboken "För en energipolitik för Europeiska unionen" är ett mångfasetterat dokument som tjänar som grund för en mer allmän debatt. Detta dokument bekräftar nödvändigheten av en gemensam energipolitik som är inriktad på energikonsumerande industriers konkurrenskraft, miljöskydd och säkerställande av energiförsörjningen.

3.2. Regionkommittén bedömer att energipolitiken utgör en del av den sociala och ekonomiska utvecklingen, inom ramen för vilken det är lämpligt att ge företräde åt individernas behov medan man också respekterar principen om hållbar utveckling. De energipolitiska besluten påverkar sysselsättnings- och socialpolitiken. Effekterna av dessa beslut på den lokala och regionala utvecklingen är också uppenbara.

3.3. Regionkommittén lovordar unionens vilja att bättre utnyttja marknadskrafterna för produktionen, överföringen och distributionen av energi, liksom för reglering av konsumtionsvanorna. För att förverkliga den inre marknaden och främja en sund konkurrens är det också viktigt att känna till de kopplingar som finns mellan energipolitiken och den övriga sociala och ekonomiska politiken på gemenskaps- och medlemslandsnivå, liksom på lokal och regional nivå. Marknadsmekanismerna bör inte tillämpas utan att man noga undersöker effekterna på låginkomsttagarna och på landsortsregionerna och utan att vidta nödvändiga åtgärder för att undvika att det uppstår sociala problem.

3.4. Regionkommittén är positivt inställd till en ökning av konkurrenskraften som är grundad på en hållbar utveckling genom en gemensam energipolitik för Europeiska unionen. Energiprisstrukturen och unionens inre energimarknad gynnar då upprättandet av energireserver av säkerhetsskäl alltmedan de ligger i linje med målen att skydda miljön.

3.5. För att frysa koldioxidutsläppen på deras nuvarande nivå och minska dem efterhand blir det nödvändigt för Europeiska unionen att agera särskilt kraftfullt. Alla miljökostnader måste inkluderas i priset på energi.

3.6. Regionkommittén föreslår att man inom ramen för den debatt grönboken väckt preciserar vilka de mervärdesskapande åtgärder är som kräver en gemensam energipolitik för unionen. Samtidigt bör man granska fördelningen av ansvarsområden mellan medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna. Denna granskning bör göras på grundval av subsidiaritetsprincipen så som den beskrivs av kommittén i föreliggande dokument.

3.7. Regionkommittén föreslår med utgångspunkt i subsidiaritetsprincipen att man garanterar de lokala och regionala myndigheterna möjligheter att nå de gemensamma målen. Det är alltså lämpligt att särskilt övervaka:

- främjandet av både stadsuppvärmningsteknik utifrån kombinerad elektricitets- och värmeproduktion genom att beakta största möjliga användning av förnyelsebara energikällor (vattenkraft) och konkurrenskraften för den elektricitet som produceras på detta sätt;

- utvecklingen av centraler som utnyttjar lokala förnybara energiresurser;

- att lokala och regionala energiproducenter garanteras tillträde till eldistributionsnätet;

- att man erkänner den viktiga roll de lokala och regionala myndigheterna spelar för samhällets strukturering och dess omfattande effekter på energikonsumtionen;

- skapandet av möjligheter för en blandad stadsstruktur och för praktiska tillämpningar av informationssamhället för att åstadkomma en minskning av materialomsättningen;

- att en ekologisk skatt läggs på trafiken för att skydda miljön. En annan viktig effekt är ökningen av de kollektiva transportmedlens konkurrenskraft.

3.8. Regionkommittén föreslår att man också planerar en energipolitik för Europeiska unionen ur konsumenters och medborgares synvinkel. En energipolitik bör ge medborgarna möjlighet att genom sina personliga beslut hjälpa till att spara energi och att bidraga till en ekologiskt sund energianvändning. Begreppet energitjänster, dvs tillhandahållande av värme, ljus och elektricitet till överkomligt pris bör vara det bakomliggande målet för energipolitiken, snarare än tillhandahållandet av billig energi.

3.9. Regionkommittén påpekar att de sociala effekterna av de energipolitiska besluten mycket väl kan vara ansenliga och att inte ta hänsyn till detta medför mycket omfattande ekonomiska och sociala problem. Innan de omsätts i verkligheten kräver ändringar av energikonsumtionsvanor en utvärdering av deras sociala effekter. Flera av de investeringar som syftar till att spara energi kräver att ett handlingsprogram utarbetas som grundas på ett fördjupat synsätt och som kan anpassas till de olika befolkningsgruppernas utvecklingsresurser.

4. Särskilda iakttagelser

4.1. Sidan 4, sammanfattning och politiska riktlinjer

Regionkommittén är av den åsikten att unionen inte bör ha mandat att ingripa i de lokala och regionala strukturerna inom ramen för sin egen energipolitik om dessa strukturer helt är i överensstämmelse med unionens politik (konkurrens, samhörighet, etc) Den sista meningen på sidan 4 i grönboken, "Gemenskapens energipolitik måste anta denna utmaning och tillåta att olikheterna mellan de nationella och regionala situationerna tillvaratas till förmån för hela gemenskapen", står i strid med denna princip.

4.2. Sidan 8, punkt 1

Enligt Regionkommitténs åsikt kan man inte helt lita på marknadskrafterna för att tjäna allmänintresset. En offentlig sektor existerar för att utgöra en motvikt till marknadskrafterna, och denna tar hand om tillfredsställandet av de behov som i ett medborgarsamhälle inte skulle tillfredsställas utan den, eller som inte skulle tillfredsställas helt på grund av en ofullständig konkurrens. Inom den offentliga sektorn har de lokala och regionala myndigheterna sin egen viktiga roll att spela, vilket anges i avsnitt 2 och 3.

4.3. Sidan 12, punkt 15

Regionkommittén anser att grönboken med all rätt lägger tonvikten på energisektorns stora betydelse för den regionala utvecklingen. Investeringarna inom energisektorn beträffande de avlägsna regionerna och de regioner som exempelvis representerar små marknader verkar dock inte nödvändigtvis vara attraktiva utifrån ett rent konkurrenstänkande. I det avseendet bör energipolitiken vila på strukturpolitiken.

4.4. Sidorna 17 och 18

På dessa sidor framträder konkurrensen som ett mål i sig. Regionkommitténs bedömning är att konkurrenskraften bara är ett verktyg för att uppnå de energipolitiska målen. Dokumentet bör kompletteras med de argument som kommittén angav i avsnitt 2.

4.5. Sidan 28, rad 48

Denna rad innehåller ett av dokumentets sällsynta fel. Den kombinerade elektricitets- och värmeproduktionen fungerar också bra med andra bränslen, och inte bara med kol. Detta har bevisats i exempelvis Finland genom en storskalig användning av torv och industriavfall som härrör från trä vid kombinerad energiproduktion.

5. Slutsatser

5.1. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning enligt vilken det är lämpligt att behandla energifrågorna som en enhet medan man tar hänsyn till att verksamheterna på energiområdet omfattar olika nivåer:

- den europeiska nivån, i synnerhet vad beträffar de intereuropeiska distributionsnäten, monopolövervakningen, konsumentskyddet och de gemensamma kraven på miniminormer för miljöskydd och miljöskatter;

- medlemsstaternas nivå;

- den lokala och regionala nivån, där alla de energipolitiska funktioner som anges i detta yttrande finns.

Det är Regionkommitténs bedömning att en gemensam energipolitik för Europeiska unionen åtminstone bör ha bred anknytning till frågor på europeisk nivå.

5.2. För att vara livskraftig kräver en energipolitik för Europeiska unionen att man ger en mycket konkret form åt de synpunkter som uttrycks i grönboken. Många aspekter förblir vaga och målen är inte uppställda i prioritetsordning. Vissa mål motsäger varandra, såsom å ena sidan minskningen av bestämmelserna till ett minimum och å andra sidan införandet av skatteåtgärder och andra instrument.

5.3. De lokala och regionala myndigheternas roll inom energisektorn i Europa berörs knappt i grönboken. Energipolitikens framgång, en effektiv användning av energiresurser och skydd av miljön kräver stöd och konsekventa åtgärder på lokal och regional nivå. De lokala och regionala myndigheterna genomför energiplaneringsstudier med EU:s stöd och de tar hänsyn till de miljöproblem som är knutna till energin i de lokala initiativ som de driver inom ramen för Agenda 21.

5.4. Man måste utveckla den inre marknaden mer vad gäller energin genom att beakta största möjliga användning av förnyelsebara energikällor. Det är troligtvis möjligt att ta bort vissa av de hinder som försenar utvecklingen medan man tar hänsyn till de synpunkter och behov som angetts i föreliggande yttrande.

5.5. Regionkommittén bör avge ett yttrande om alla de frågor som rör gemenskapens energipolitik och mer generellt dem som rör energisektorn i dess helhet.

Bryssel den 20 juli 1995.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC