Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Strategi för att stärka tillämpningen av stadgan om de grundläggande rättigheterna i EU

(COM(2020) 711 final)

(2021/C 341/08)

Föredragande: Cristian PÎRVULESCU Medföredragande: Christian BÄUMLER

Remiss Europeiska kommissionen, 24.2.2021 Rättslig grund Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Presidiets beslut 26.1.2021 Ansvarig sektion Sysselsättning, sociala frågor och medborgarna Antagande av sektionen 26.5.2021 Antagande vid plenarsessionen 10.6.2021 Plenarsession nr 561 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 201/2/7

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Kommittén välkomnar kommissionens nya strategi. Förslaget innehåller tydliga åtaganden, och stor vikt läggs vid tillämpnings- och genomförandefrågor. Detta är en inriktning som kommittén konsekvent har förespråkat, bland annat i sitt yttrande om den första strategin, som antogs 2011 ( 1 )

1.2 Sedan dess har omfattande sociala, ekonomiska och politiska förändringar komplicerat skyddet av de grundläggande rättigheterna och medfört nya utmaningar för de nuvarande ramarna, bland annat för tillämpningen av stadgan om de grundläggande rättigheterna. Den rådande pandemin ökar avsevärt riskerna för miljontals människors hälsa, säkerhet och välfärd på hela kontinenten. På global nivå, där EU har ett stort ansvar att agera, är situationen ännu värre.

1.3 I detta sammanhang måste EU:s institutioner och medlemsstater agera med en tydlig vision och större kraft till stöd för de grundläggande rättigheterna. Även om tillämpningen av stadgan är begränsad till åtföljande EU-lagstiftning skapar det växande regelverket och den övergripande integrationen av politikområden ett allt större utrymme för insatser. Denna utveckling kommer sannolikt att få många konsekvenser för det civila samhället, lokalsamhällena, arbetsmarknadens parter och företagen.

1.4 Efter tio års genomförande är EU-medborgarnas kunskap om stadgan och dess roll tyvärr fortfarande begränsad. Civilsamhällesorganisationer, nationella institutioner för mänskliga rättigheter och människorättsförsvarare har också använt stadgan i begränsad omfattning. Vi kan inte vänta ytterligare ett årtionde på att förverkliga rättigheterna i stadgan för allmänheten, det civila samhället och de offentliga institutionerna. Vi hoppas att kommissionen kommer att vara mer aktiv när det gäller att informera medborgarna, medierna, det civila samhället, arbetsmarknadens parter och andra organ om stadgan, dess relevans och dess effekter samt de tillhörande instrumenten.

1.5 Alla EU-institutioner måste inta en fast hållning och ge starkt stöd till alla de civilsamhällesorganisationer, människorättsaktivister och journalister som möts av fysiska och verbala angrepp, hot och trakasserier, inbegripet missbruk av rättsprocesser, våld och hatpropaganda online och offline. De smutskastningskampanjer som påverkar det civila samhällets trovärdighet och legitimitet måste upphöra, och åtgärder bör vidtas mot de medlemsstatsregeringar som deltar i dessa kampanjer. Tillämpning av gällande regler bör prioriteras.

1.6 Civilsamhällesorganisationers och människorättsförsvarares övergripande kapacitet att arbeta inom ramen för stadgan bör stärkas avsevärt genom ett paket som omfattar utbildning och kunskapsöverföring, organisatoriskt stöd, stabil och förutsägbar finansiering samt skydd mot angrepp och negativa kampanjer. Kommittén är beredd att hjälpa till att utarbeta en mer omfattande och detaljerad plan i detta avseende, särskilt genom sin grupp om grundläggande rättigheter och rättsstatsprincipen. En sådan insats bör ingå i en omfattande strategi för det civila samhället i Europa, som EESK anser vara både brådskande och nödvändig ( 2 )

1.7 Kommittén välkomnar kommissionens heltäckande angreppssätt för att främja och skydda de grundläggande värden som EU bygger på och komplementariteten mellan denna strategi, EU:s handlingsplan för demokrati och den första rapporten om rättsstatsprincipen. EESK föreslår också att EU:s handlingsplan mot rasism, liksom EU:s strategi för rättigheter för personer med funktionsnedsättning och jämlikhetsstrategin för hbtqi-personer, ska ingå i den övergripande planeringsprocessen. Ofta är de utmaningar som dessa planer och strategier syftar till att ta itu med gemensamma.

1.8 EESK upprepar sina iakttagelser om de ekonomiska aspekterna av rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna. Hoten mot rättsstatsprincipen och den övergripande försämringen av de grundläggande rättigheterna kan, om de inte stoppas, sannolikt påverka det ömsesidiga förtroende som ligger till grund för den inre marknaden, och därmed den ekonomiska tillväxten i EU ( 3 )

1.9 EESK betonar att stadgan om de grundläggande rättigheterna också omfattar sociala rättigheter. Att de genomförs är av stor betydelse för människors liv. Arbetsmarknadens parter måste vara delaktiga i att skydda dessa rättigheter, på europeisk och nationell nivå. Den sociala dialogen bör stärkas och inriktas på de grundläggande rättigheter som fastställs i stadgan. Kommittén upprepar sin uppmaning i yttrandet om strategin från 2011, enligt vilken större tonvikt bör läggas vid den betydelse som avdelning III om jämlikhet och avdelning IV om solidaritet har för EU som en demokratisk, värdebaserad union som tar sin sociala modell och sina åtaganden på allvar.

1.10 Kommittén välkomnar att strategin framhäver stadgans övergripande karaktär och kompletterar de riktade ansträngningarna för att göra EU:s rättigheter och värden mer konkreta inom områden såsom brottsoffers rättigheter och tillgång till rättslig prövning, jämlikhet och delaktighet, antirasism och pluralism, sociala rättigheter och utbildning för alla, ekonomiska rättigheter, både EU-medborgares och tredjelandsmedborgares rättigheter samt barnets rättigheter. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt effekterna av covid-19 på barns rättigheter, välfärd och intellektuella och känslomässiga utveckling. EESK noterar också vikten av de artiklar i stadgan som påverkar den ekonomiska sfären, exempelvis de som rör näringsfrihet, äganderätt och lämpliga rättsliga bestämmelser.

1.11 Kommitténs stöder förbehållslöst EU:s åtagande att främja och skydda mänskliga rättigheter och värden världen över. Det är fullt motiverat att lyfta fram handelsavtal och deras potentiella inverkan på de grundläggande rättigheterna. Som i många andra yttranden fäster kommittén också uppmärksamheten på att migrations- och asylpolitiken utgör ett viktigt test för EU:s åtagande att skydda de grundläggande rättigheterna. Mer aktivt stöd bör ges till människorättsförsvarare över hela världen.

1.12 Såsom anges i förslaget är nationella och lokala förvaltningar, medlemsstaternas parlament och brottsbekämpande myndigheter centrala för att främja och skydda rättigheterna i stadgan. Det är oklart hur detta samarbete skulle skilja sig från det samarbete som bedrivits under det senaste årtiondets genomförande av den första strategin. Ett viktigt mål för denna strategi bör vara att hitta en lämplig blandning av incitament och instrument som motiverar nationella och lokala institutioner att vara mer engagerade och proaktiva när det gäller att skydda de grundläggande rättigheterna.

1.13 Kommittén hoppas på en väsentlig förbättring inom alla viktiga delar av strategin: förebyggande, främjande, genomförande och verkställande. Det är nödvändigt att fokusera mer på verkställande, utan att de andra delarna ignoreras. En korrekt tillämpning av stadgan är avgörande för att upprätthålla en fungerande, värdebaserad union. Att tillämpa stadgan är också obligatoriskt. Kommissionen måste agera därefter och driva överträdelseförfaranden mer aggressivt när rättigheterna inte respekteras.

1.14 Kommittén ger sitt fulla stöd till att medlemsstaterna utser kontaktpunkter för stadgan, och föreslår att de placeras i centrum av regeringen eller de fackministerier som deltar i lagstiftningsprocessen, till exempel justitieministerierna.

1.15 Med tanke på den stora inverkan som covid-19-pandemin har på samhället uppmanar kommittén kommissionen att inrikta 2022 års rapport på pandemins inverkan på de grundläggande rättigheterna, särskilt de som rör socioekonomiskt välbefinnande, och på så sätt bestämt betona att sociala rättigheter är grundläggande rättigheter. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt rättigheterna, värdigheten och välfärden för äldre och personer med funktionsnedsättning som är isolerade på boenden under covid-19-pandemin.

1.16 EESK föreslår att alla fonder (de fonder som omfattas av förordningen om gemensamma bestämmelser) övervakas av övervakningskommittéer som omfattar oberoende civilsamhällesorganisationer, nationella institutioner för mänskliga rättigheter och människorättsförsvarare. Alla dessa civila aktörer bör få inflytande över hur medlen fördelas och förvaltas. EESK uppmanar kommissionen att ta hänsyn till rekommendationerna i kommitténs resolution ”Det organiserade civila samhällets deltagande i arbetet med de nationella planerna för återhämtning och resiliens – vad fungerar och vad fungerar inte?”, som offentliggjordes i februari 2021.

1.17 Kommittén uppmanar kommissionen att kartlägga och genomföra möjligheter till finansiering för civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare som arbetar i frontlinjen i marginaliserade och utsatta befolkningsgrupper. Kommittén uppmuntrar medlemsstaterna att genomföra finansieringsprogram för det civila samhället och lokalsamhällesgrupper som försvarar de mänskliga rättigheterna. Programmen bör utformas så att de skyddar de finansierade enheternas självständighet och oberoende.

1.18 Kommittén föreslår att man skapar en tillgänglig, snabb och ändamålsenlig mekanism för att identifiera och rapportera fysiska och verbala angrepp, hot och trakasserier, inklusive missbruk av rättsprocesser, våld och hatpropaganda online och offline, mot civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare. Nationella institutioner för mänskliga rättigheter och nationella sociala och ekonomiska kommittéer bör ingå i denna mekanism.

1.19 För att underlätta samordningen föreslår kommittén att medlemsstaterna inrättar nationella forum för grundläggande rättigheter där alla berörda enheter kan samarbeta: nationella institutioner för mänskliga rättigheter, nationella jämlikhetsorgan, ombudsmän, de nyinrättade kontaktpunkterna för stadgan och andra offentliga organ. Forumen bör omfatta organisationer och människorättsförsvarare. Byrån för grundläggande rättigheter kan hjälpa till att inrätta forumen.

1.20 Kommittén föreslår att kommissionen inrättar ett särskilt stödprogram som syftar till att alla nationella institutioner för mänskliga rättigheter ska uppnå en högre och mer enhetlig institutionell kapacitet (upprättande, ackreditering och åtgärder för att säkerställa efterlevnad) samt utarbetar specifik vägledning för medlemsstaterna. Liksom för andra instrument och program rekommenderar EESK att de anmärkningsvärda sakkunskaper som finns hos byrån för grundläggande rättigheter utnyttjas bättre och i större utsträckning. När byrån fortsätter sitt gedigna arbete med viktiga utvecklingstendenser på området för grundläggande rättigheter uppmuntrar vi den att noga övervaka skyddet av sociala rättigheter. Byrån bör också bli mer synlig och lättillgänglig för allmänheten samt grupper och organisationer i det civila samhället.

1.21 Kommittén föreslår att kommissionen sörjer för särskilda samrådsevenemang och rapporter om specifika avdelningar och artiklar som står öppna för bidrag och insikter från nationella institutioner för mänskliga rättigheter, civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare. Kommittén står mer än öppen för ett nära samarbete med kommissionen när det gäller att regelbundet anordna sådana möten med företrädare för det civila samhället.

1.22 Kommittén ser fram emot kommissionens arbete med en informationskampanj. Med tanke på hur viktig och brådskande denna åtgärd är skulle det ha varit hjälpsamt om man i strategin närmare specificerade kampanjens syften, tidsplan, målgrupper, instrument, partner och föreslagna budget. EESK uppmuntrar kommissionen att anordna verksamhet kopplad till stadgan inom konferensen om Europas framtid och att göra frågor som rör grundläggande rättigheter mer angelägna för medborgarna och på den offentliga dagordningen.

1.23 Det behövs mer forskning och samråd för att utveckla en förståelse av stadgans tillämpning baserat på risker och sårbarheter, vilka kan vara vanligare i vissa sociala grupper och regionala samhällen.

2. Allmänna kommentarer

2.1 Bakgrund till yttrandet

2.1.1 Stadgan gäller för alla åtgärder som vidtas av EU:s institutioner. I kommissionens strategi från 2010 för Europeiska unionens konkreta tillämpning av stadgan om de grundläggande rättigheterna betonades hur viktigt det är att EU föregår med gott exempel. I strategin angavs hur kommissionen skulle se till att den följde stadgan fullt ut. Medlemsstaterna ska också tillämpa stadgan när de genomför EU-lagstiftningen.

2.1.2 Stadgan har lett till ny EU-lagstiftning som direkt skyddar och främjar vissa viktiga rättigheter. Några centrala exempel är de nya reglerna om dataskydd, jämställdhet, skydd av visselblåsare, rätt till en rättvis rättegång och försvar samt brottsoffer. När det gäller rättspraxis från EU-domstolen som hänvisar till stadgan har en betydande utveckling skett inom en rad olika politikområden.

2.1.3 EU:s byrå för grundläggande rättigheter har utvecklats till ett betrott EU-organ som tillhandahåller jämförbara data och analyser i fråga om grundläggande rättigheter till stöd för EU-institutionernas och medlemsstaternas arbete. Antalet oberoende nationella institutioner och organ för mänskliga rättigheter har också ökat kraftigt i EU.

2.1.4 Tre medlemsstater saknar emellertid en nationell institution för mänskliga rättigheter (Italien, Malta ( 4 ) och Tjeckien), två har ingen ackrediterad nationell institution för mänskliga rättigheter (Estland – den skulle ackrediteras i slutet av 2020 – och Rumänien), och sex har ingen nationell institution för mänskliga rättigheter som uppfyller FN:s Parisprinciper och har A-status (Belgien, Cypern, Slovakien, Slovenien, Sverige och Österrike).

2.1.5 En färsk Eurobarometer om medvetenheten om stadgan visar att endast 42 % av de som svarade på undersökningen hade hört talas om stadgan och bara 12 % vet egentligen vad det handlar om. Sex av tio som svarade på undersökningen vill veta mer om sina rättigheter och om vart de kan vända sig om deras rättigheter kränks ( 5 )

2.1.6 EESK har ett långvarigt åtagande om att stödja mänskliga rättigheter och dem som försvarar dem. Kommittén är en integrerad del av kulturen av och ramarna för grundläggande rättigheter, då den deltar i olika strukturer och aktiviteter, ger uttryck för medborgarnas, det civila samhällets och arbetsmarknadsparternas intressen och formulerar politiska förslag och lagstiftningsförslag utifrån en rättighetsbaserad vision. För att stärka sina insatser har EESK inrättat en egen grupp om grundläggande rättigheter och rättsstatsprincipen till stöd för kommitténs vision och ansvar.

2.2 Säkerställa att medlemsstaterna tillämpar stadgan i praktiken

2.2.1 Kommittén stöder till fullo kommissionens förslag om att uppmana medlemsstaterna att utse kontaktpunkter för stadgan. Kontaktpunkternas uppdrag – att underlätta flödet av information om och bästa praxis för stadgan och samordna ansträngningarna för att öka kapaciteten i det berörda landet – är centralt för att främja agendan för grundläggande rättigheter. Kontaktpunkterna bör helst placeras i centrum av regeringen eller de fackministerier som deltar i lagstiftningsprocessen, till exempel justitieministerierna.

2.2.2 Det nya tillvägagångssättet för att utarbeta årsrapporten om tillämpningen av stadgan i EU, som innebär att rapporten inriktas mer på hur stadgan tillämpas i medlemsstaterna, är relevant. Kommittén välkomnar också inriktningen på grundläggande rättigheter i den digitala tidsåldern i den nya rapporten om stadgan för 2021. Med tanke på den stora inverkan som covid-19-pandemin har på samhället uppmanar kommittén kommissionen att inrikta 2022 års rapport på pandemins inverkan på de grundläggande rättigheterna, särskilt de som rör socioekonomiskt välbefinnande. En annan aspekt som måste tas upp är de europeiska regeringarnas övergång till nödläge, ibland till förfång för den parlamentariska kontrollen och de demokratiska kontrollerna och motvikterna. EESK anser att åtgärderna för att bekämpa pandemin bör vara helt demokratiska, tillfälliga och proportionerliga.

2.2.3 Kommittén uppmanar kommissionen att mer kraftfullt inleda överträdelseförfaranden när så är lämpligt och EU-rätten har överträtts.

2.2.4 Kommittén välkomnar kommissionens förslag om att det för alla program som får stöd från de EU-fonder som omfattas av förordningen om gemensamma bestämmelser måste finnas effektiva mekanismer för att säkerställa att de överensstämmer med stadgan, från inrättande till genomförande. EESK föreslår att alla fonder övervakas av övervakningskommittéer som omfattar civilsamhällesorganisationer, nationella institutioner för mänskliga rättigheter och människorättsförsvarare. Detta skulle bidra till att överbrygga kunskapsklyftan hos de organ som ansvarar för att genomföra förordningen om gemensamma bestämmelser när det gäller grundläggande rättigheter och avsevärt öka förmågan hos de organisationer som arbetar med grundläggande rättigheter att verkligen göra skillnad på gräsrotsnivå.

2.2.5 Kommittén uppmanar kommissionen att noga övervaka i vilken utsträckning EU-medel används i överensstämmelse med stadgan, och efterlyser lämpliga och motiverade åtgärder, t.ex. att eventuellt avbryta eller upphäva EU-finansiering eller göra finansiella korrigeringar om oriktiga utgifter inte har korrigerats av medlemsstaterna. EESK uppmuntrar dessutom kommissionen att tidigarelägga kontrollerna av överensstämmelsen med stadgan i samband med stora budgetanslag.

2.2.6 Det mål som fastställs i förslaget om att främja en stöttande och trygg miljö för civilsamhällesorganisationer och rättighetsförsvarare i medlemsstaterna, även på lokal nivå, är nödvändigt. Det saknas emellertid tydliga indikationer på hur detta mål kommer att eftersträvas. Kommittén uppmanar kommissionen att kartlägga och genomföra möjligheter till finansiering för civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare som arbetar i frontlinjen i marginaliserade och utsatta befolkningsgrupper.

2.2.7 Kommittén föreslår att man skapar en tillgänglig, snabb och effektiv mekanism för att identifiera och rapportera fysiska och verbala angrepp, hot och trakasserier, inklusive missbruk av rättsprocesser, våld och hatpropaganda online och offline, mot civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare. Nationella institutioner för mänskliga rättigheter och nationella sociala och ekonomiska kommittéer bör ingå i denna varningsmekanism. Kommittén är också villig att bidra till att inrätta mekanismen och samarbeta med andra EU-institutioner för ett ändamålsenligt skydd av och avhjälpande åtgärder för de berörda organisationerna och personerna.

2.2.8 Kommissionens åtagande att avpassa insatserna för att säkerställa demokrati, rättsstatlighet och skydd av de grundläggande rättigheterna är minst sagt uppmuntrande ( 6 ) . Kommittén anser att samma samordningsprinciper bör tillämpas på nationell nivå. Alltför ofta samarbetar de olika institutionerna och organisationerna, offentliga och icke-statliga, inte i tillräcklig utsträckning. Därför skulle kommissionen kunna uppmana medlemsstaterna att inrätta nationella forum för grundläggande rättigheter där alla berörda enheter kan samarbeta: nationella institutioner för mänskliga rättigheter, nationella jämlikhetsorgan, ombudsmän, de nyinrättade kontaktpunkterna för stadgan och andra offentliga organ. Forumen bör omfatta civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare.

2.2.9 Inrättande och ackreditering av nationella institutioner för mänskliga rättigheter och åtgärder för att se till att de följer FN:s Parisprinciper ( 7 ) bör prioriteras, och mer stöd bör göras tillgängligt för detta. Kommittén föreslår att kommissionen inrättar ett särskilt stödprogram som syftar till att alla nationella institutioner för mänskliga rättigheter ska uppnå en högre och mer enhetlig institutionell kapacitet.

2.3 Främja användning av stadgan som kompass för EU-institutionerna

2.3.1 En kontroll av viktiga kommissionsinitiativ redan i förberedelsefasen kommer förhoppningsvis att förbli en central fråga för kommissionen under hela beslutsprocessen. Att rättsakten om digitala tjänster lyfts fram i förslaget och att man arbetar med att säkerställa efterlevnaden av stadgan är lämpligt för att belysa de många olika frågor och konsekvenser som efterlevnaden ger upphov till.

2.3.2 Det är mycket viktigt att kommissionen förbereder centrala initiativ grundligt. Samtidigt bör den tematiska utvecklingen av efterlevnaden kompletteras med tankar och analyser som utgår från stadgan, med fokus på de olika avdelningarna och artiklarna, i enlighet med strukturen i årsrapporten. Ett sätt att uppnå detta skulle vara att sörja för särskilda evenemang och rapporter om specifika avdelningar och artiklar som står öppna för bidrag och insikter från nationella institutioner för mänskliga rättigheter, civilsamhällesorganisationer och människorättsförsvarare. Detta skulle göra det möjligt att samla omfattande kunskap om de specifika artiklarna och de rättigheter som de skyddar samt ge en tydligare bild av den övergripande inverkan som EU:s lagstiftning och beslutsfattande har på allmänhetens liv och rättigheter.

2.3.3 Såsom föreslås i punkt 2.2.2 är det, på grund av den stora inverkan som covid-19-pandemin har på det europeiska samhället, nödvändigt att fokusera på situationen för relaterade rättigheter. Vi uppmuntrar därför kommissionen att i årsrapporterna belysa effekterna av covid-19 och de många kriser som pandemin har orsakat när det gäller skyddet av de grundläggande rättigheterna.

2.3.4 I detta sammanhang upprepar EESK sin uppmaning i yttrandet om strategin från 2011, enligt vilken större tonvikt bör läggas vid den betydelse som avdelning III om jämlikhet och avdelning IV om solidaritet har för EU som en demokratisk, värdebaserad union som tar sin sociala modell och sina åtaganden på allvar.

2.3.5 Kommitténs stöder förbehållslöst EU:s åtagande att främja och skydda mänskliga rättigheter och värden världen över. Det är fullt motiverat att lyfta fram handelsavtal och deras potentiella inverkan på de grundläggande rättigheterna. Som i många andra yttranden fäster kommittén också uppmärksamheten på att migrations- och asylpolitiken utgör ett viktigt test för EU:s åtagande att skydda de grundläggande rättigheterna. EESK vill också påpeka att den demokratiska stabiliteten och de därmed sammanhängande systemen för skydd av de mänskliga rättigheterna i det europeiska grannskapet står under tryck och att mer bör göras för att stödja dem. Mer aktivt stöd bör ges till människorättsförsvarare över hela världen.

2.3.6 Kommittén uppmuntrar Europaparlamentet och rådet att använda de verktyg som står till deras förfogande för att säkerställa att stadgan tillämpas i praktiken i deras arbete, med hjälp av kommissionen och med deltagande av berörda rådgivande europeiska organ i utarbetandet av lagstiftning. EESK är redo att delta i ett sådant interinstitutionellt samtal och arbete.

2.4 Öka människors medvetenhet om sina rättigheter enligt stadgan

2.4.1 Kommittén ser fram emot kommissionens arbete med en informationskampanj för att ge invånarna bättre information om sina rättigheter enligt stadgan och om vart de kan vända sig om deras rättigheter kränks. Med tanke på hur viktig och brådskande denna åtgärd är skulle det ha varit hjälpsamt om man i strategin närmare specificerade kampanjens syften, tidsplan, målgrupper, instrument, partner och föreslagna budget.

2.4.2 Informationskampanjen bör utformas som ett komplement till andra åtgärder. Vi rekommenderar att man börjar arbeta med civilsamhällesorganisationer och statliga organ, inklusive rättsväsendet, på områdena utbildning, överföring av god praxis och information till allmänheten så snart man har uppnått en miniminivå av institutionell kapacitet. Ovannämnda organisationer och organ kan fungera som resurser och hjälpa människor att förankra skyddet av sina grundläggande rättigheter i en stödjande social och institutionell miljö.

2.4.3 I detta sammanhang bör informationskampanjerna utformas för att nå dem som mest sannolikt kommer att få sina grundläggande rättigheter kränkta. Det behövs mer forskning och samråd för att utveckla en förståelse av stadgans tillämpning baserat på risker och sårbarheter, vilka kan vara vanligare i vissa sociala grupper och regionala samhällen. Detta skulle hjälpa olika organ att rikta sina åtgärder och även fungera som underlag till olika samråds- och deltagandeinitiativ.

2.4.4 EESK uppmuntrar kommissionen att anordna verksamhet kopplad till stadgan inom konferensen om Europas framtid och att göra frågor som rör grundläggande rättigheter mer angelägna för medborgarna och på den offentliga dagordningen.

Bryssel den 10 juni 2021. Christa SCHWENG Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) EUT C 376, 22.12.2011, s. 74.

(2) I studien ”The response of civil society organisations to face the COVID-19 pandemic and the consequent restrictive measures adopted in Europe” (2021) kartlade EESK de strukturella utmaningar som pandemin bringat i dagen och hur civilsamhällesorganisationerna hanterat dem.

(3) EUT C 429, 11.12.2020, s. 16.

(4) Malta har gjort betydande framsteg och förväntas snart inrätta en nationell institution för mänskliga rättigheter.

(5) Särskild Eurobarometer 487b.

(6) Samordningen på EU-nivå kan omfatta det europeiska nätverket av nationella människorättsinstitutioner (ENNHRI), det europeiska nätverket för likabehandlingsorgan (Equinet) och det europeiska ombudsmannanätverket. En kärngrupp av nationella institutioner kan sörja för en ändamålsenlig samordning på nationell nivå.

(7) FN:s Parisprinciper tillhandahåller de internationella riktmärken mot vilka nationella institutioner för mänskliga rättigheter kan ackrediteras av den globala alliansen av nationella människorättsinstitutioner (GANHRI).