Gemensam ståndpunkt (EG) nr 12/2002

antagen av rådet den 20 november 2001

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2002 av den ... om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel

(2002/C 45 E/06)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 b i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

efter att ha hört Regionkommittén,

enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), och

av följande skäl:

(1) I rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära bestämmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer i foder av animaliskt ursprung samt om ändring av direktiv 90/425/EEG(4) fastställs principen att alla typer av animaliskt avfall, oavsett källa, efter lämplig behandling får användas för produktion av foderråvaror.

(2) Den vetenskapliga styrkommittén har antagit flera yttranden i denna fråga sedan det direktivet antogs. Den viktigaste slutsatsen i dessa är att animaliska biprodukter från djur som vid en hälsobesiktning inte bedöms vara lämpliga för användning som livsmedel inte heller bör få komma in i näringskedjan för djur.

(3) Mot bakgrund av dessa vetenskapliga yttranden bör det göras skillnad mellan de åtgärder som skall vidtas beroende på vilken typ av animaliska biprodukter som används. De möjliga användningsområdena för vissa animalieprodukter bör begränsas. Regler bör fastställas för annan användning av animaliska biprodukter än i foder och för bortskaffandet av dessa.

(4) Mot bakgrund av de senaste årens erfarenheter är det lämpligt att klargöra förhållandet mellan direktiv 90/667/EEG och gemenskapens miljölagstiftning. Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av gällande miljölagstiftning eller förhindra utarbetandet av nya regler om miljöskydd, särskilt inte när det gäller biologiskt nedbrytbart avfall.

(5) Genom den internationella vetenskapliga konferens om kött- och benmjöl som kommissionen och Europaparlamentet arrangerade i Bryssel den 1-2 juli 1997, inleddes en debatt om produktionen av kött- och benmjöl och om dess användning som foder. Det framhölls vid denna konferens att den framtida politiken på området behövde diskuteras ytterligare. För att kunna skapa så bred offentlig debatt som möjligt om gemenskapens framtida foderlagstiftning, färdigställde kommissionen i november 1997 ett samrådsdokument om kött- och benmjöl. Efter detta samråd verkar det råda samsyn kring behovet av att ändra direktiv 90/667/EEG så att dess bestämmelser anpassas till de nya vetenskapliga rönen.

(6) I Europaparlamentets resolution om BSE och säkert djurfoder av den 16 november 2000(5) krävde Europaparlamentet ett förbud mot användning av animaliskt protein i foder fram till dess att denna förordning träder i kraft.

(7) Vetenskapliga utlåtanden pekar på att utfodring av en djurart med protein som härrör från kroppar, eller delar av kroppar, från samma djurart medför risk för spridning av sjukdomar. Som en försiktighetsåtgärd bör sådan utfodring således förbjudas. Genomförandebestämmelser bör antas för att säkerställa nödvändigt avskiljande av animaliska biprodukter avsedda för användning i foder i alla bearbetnings-, lagrings- och transportstadier. Det bör emellertid finnas utrymme för undantag från detta allmänna förbud för fisk och pälsdjur, om vetenskapliga utlåtanden motiverar detta.

(8) Matavfall som innehåller produkter av animaliskt ursprung kan också vara en vektor för sjukdomsspridning. Allt matavfall från transportmedel i internationell trafik bör bortskaffas på ett säkert sätt. Matavfall som produceras inom gemenskapen bör inte användas för utfodring av produktionsdjur, med undantag av pälsdjur.

(9) Sedan oktober 1996 har FVO genomfört ett antal inspektioner i medlemsstaterna för att ta reda på vilka de viktigaste riskfaktorerna är och hur dessa hanteras samt hur övervakningen av BSE sker. Bedömningen gällde bland annat systemen för kommersiell konvertering och andra metoder för att hantera animaliskt avfall. Dessa inspektioner har utmynnat i allmänna slutsatser och ett antal rekommendationer, särskilt beträffande möjligheten att spåra animaliska biprodukter.

(10) För att eliminera risken för att patogener och/eller restsubstanser av ämnen sprids bör animaliska biprodukter bearbetas, lagras och hållas avskilda i godkända och övervakade anläggningar som den berörda medlemsstaten utsett, eller bortskaffas på lämpligt sätt. I vissa fall kan en bearbetnings-, förbrännings- eller samförbränningsanläggning som ligger i en annan medlemsstat användas, särskilt när detta är motiverat på grund av avstånd, transporttid eller kapacitetsproblem.

(11) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall(6) skall inte tillämpas på förbränningsanläggningar om det avfall som hanteras endast består av slaktkroppar av djur. Det är nödvändigt att fastställa minimikrav för sådana förbränningsanläggningar för att skydda djurs och människors hälsa. I väntan på att gemenskapen skall införa dessa krav får medlemsstaterna anta miljölagar för sådana anläggningar. Mindre strikta krav bör tillämpas på förbränningsanläggningar med låg kapacitet, exempelvis sådana som är belägna på jordbruksföretag och krematorier för sällskapsdjur, eftersom det material som hanteras där utgör en lägre risk och för att undvika onödiga transporter av animaliska biprodukter.

(12) Särskilda bestämmelser bör fastställas om kontroll av bearbetningsanläggningar, särskilt när det gäller detaljförfaranden för validering av bearbetningsmetoder och för egentillsyn av produktionen.

(13) Undantag från reglerna för användning av animaliska biprodukter kan vara lämpliga för att underlätta utfodring av djur som inte är avsedda att användas som livsmedel. De behöriga myndigheterna bör övervaka sådan användning.

(14) Undantag kan även vara lämpliga för att göra det möjligt att bortskaffa animaliska biprodukter på plats under övervakning. Kommissionen bör få den information som behövs för att kunna övervaka situationen och fastställa tillämpningsföreskrifter om så är lämpligt.

(15) För att säkerställa att hälsobestämmelserna genomförs på ett enhetligt sätt bör gemenskapsinspektioner utföras i medlemsstaterna. Sådana inspektioner bör också omfatta kontrollförfaranden.

(16) Gemenskapens hälsolagstiftning bygger på etablerade vetenskapliga rön. De behöriga vetenskapliga kommittéer som inrättats genom kommissionens beslut 97/404/EG(7) och 97/579/EG(8) bör därför alltid vid behov höras. I synnerhet behövs det ytterligare vetenskapliga utlåtanden om användning av produkter av animaliskt ursprung i organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel. I avvaktan på att gemenskapsregler antas mot bakgrund av dessa utlåtanden, får medlemsstaterna behålla eller anta nationella regler som är strängare än de som återfinns i denna förordning om dessa regler överensstämmer med annan tillämplig gemenskapslagstiftning.

(17) Medlemsstaterna använder sig av ett stort antal system för finansiellt stöd för bearbetning, insamling, lagring och bortskaffande av animaliska biprodukter. För att detta inte skall påverka konkurrensvillkoren för jordbruksprodukter, är det nödvändigt att genomföra en undersökning på området och, vid behov, vidta lämpliga åtgärder på gemenskapsnivå.

(18) Mot bakgrund av vad som angetts ovan verkar det vara nödvändigt att göra en genomgripande revidering av de av gemenskapens bestämmelser som gäller animaliska biprodukter.

(19) Animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (särskilt bearbetat animaliskt protein, utsmält fett, sällskapsdjursfoder, hudar, skinn och ull) finns upptagna i produktförteckningen i bilaga I till fördraget. För vissa delar av jordbruksbefolkningen utgör avyttringen av sådana produkter en viktig inkomstkälla. För att säkerställa att denna sektor utvecklas på ett ändamålsenligt sätt och kan öka sin produktion, bör det fastställas hälsobestämmelser för människor och djur för dessa produkter på gemenskapsnivå. Med tanke på att djur lätt smittas av olika sjukdomar bör särskilda krav gälla när animaliska biprodukter släpps ut på marknaden, särskilt i regioner med hög hälsostatus.

(20) För att säkerställa att produkter som importeras från tredje land uppfyller hälsokrav som är minst likvärdiga med eller motsvarande dem som tillämpas i gemenskapen, bör det inrättas ett system för godkännande av tredje länder och anläggningar i dessa, liksom bestämmelser om gemenskapsinspektioner för att se till att villkoren för godkännande efterlevs. Import från tredje land av sällskapsdjursfoder och råvaror för sådant foder får göras på villkor som avviker från dem som gäller samma typer av material som producerats i gemenskapen, särskilt när det gäller de garantier som krävs beträffande restsubstanser som är förbjudna enligt rådets direktiv 96/22/EG av den 29 april 1996 om förbud mot användning av vissa ämnen med hormonell och tyreostatisk verkan samt av B-agonister vid animalieproduktion och om upphävande av direktiv 81/602/EEG, 88/146/EEG och 88/299/EEG(9). För att det skall vara möjligt att garantera att sådant sällskapsdjursfoder och sådana råvaror bara används i avsett syfte är det nödvändigt att fastställa kontrollåtgärder för import av sådant material som omfattas av dessa undantagsbestämmelser.

(21) Animaliska biprodukter som passerar gemenskapen i transit, eller som har sitt ursprung i gemenskapen och är avsedda för export, kan medföra risk för djurs och människors hälsa inom gemenskapen. Vissa krav som fastställs i denna förordning bör därför tillämpas på sådan befordran.

(22) Det lämpligaste sättet för den behöriga myndigheten på destinationsorten att få garantier för att en sändning med animaliska produkter uppfyller bestämmelserna i denna förordning är via det dokument som skall åtfölja en sådan sändning. Hälsointyget bör sparas för att det skall vara möjligt att kontrollera vart vissa importerade produkter sänds.

(23) Rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A.I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter(10) syftar till att uppfylla ovannämnda mål.

(24) Rådet och kommissionen har antagit flera beslut om genomförande av direktiven 90/667/EEG och 92/118/EEG. Direktiv 92/118/EEG har dessutom ändrats på ett genomgripande sätt, och ytterligare ändringar skall göras. Följaktligen finns det för närvarande ett stort antal gemenskapsrättsakter som reglerar sektorn för animaliska biprodukter och det finns behov av förenkling.

(25) En sådan förenkling kommer att leda till större öppenhet när det gäller vissa hälsobestämmelser om sådana animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel. En förenkling av detaljbestämmelserna i hälsolagstiftningen får dock inte leda till att området avregleras. Det är därför nödvändigt att behålla och, för att garantera människors och djurs hälsa, skärpa de detaljerade hälsobestämmelserna för animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel.

(26) De berörda produkterna bör omfattas av bestämmelserna om veterinära kontroller, inklusive kontroller av experter från kommissionen, och av de skyddsåtgärder som anges i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att fullborda den inre marknaden(11).

(27) Produkter som importeras till gemenskapen bör genomgå noggranna kontroller. Detta kan uppnås genom tillämpning av de kontroller som fastställs i rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen(12).

(28) Direktiv 90/667/EEG, rådets beslut 95/348/EG av den 22 juni 1995 om fastställande av veterinära bestämmelser och djurhälsobestämmelser gällande Förenade kungariket och Irland för bearbetning av vissa typer av avfall avsedda att saluföras lokalt som foder för vissa kategorier av djur(13) och rådets beslut 1999/534/EG av den 19 juli 1999 om åtgärder för bearbetning av visst animaliskt avfall till skydd mot transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av kommissionens beslut 97/735/EG(14) bör därför upphävas.

(29) För att kunna ta hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen bör ett nära och välfungerande samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna säkerställas inom ramen för Ständiga veterinärkommittén, som inrättats genom rådets beslut 68/361/EEG(15).

(30) De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas enligt rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(16).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. I denna förordning fastställs folk- och djurhälsobestämmelser om

a) insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och användning eller bortskaffande av animaliska biprodukter, så att dessa produkter inte innebär några risker för folk- eller djurhälsan,

b) utsläppande på marknaden samt, i vissa särskilda fall, export och transitering av animaliska biprodukter och därav framställda produkter enligt bilagorna VII och VIII.

2. Denna förordning skall inte tillämpas på följande:

a) Färskt sällskapsdjursfoder från detaljhandelsledet eller i anläggningar vid försäljningsställen, där styckning och lagring enbart sker i samband med försäljning direkt till konsumenten.

b) Flytande mjölk och råmjölk som bortskaffats eller använts på det ursprungliga jordbruksföretaget.

c) Hela kroppar eller delar från vilda djur som inte misstänks vara infekterade med sjukdomar som kan överföras till människor eller djur, med undantag av fisk som fiskas i kommersiellt syfte och kroppar eller delar av vilda djur som används för att tillverka jakttroféer.

d) Färskt sällskapsdjursfoder som skall användas inom det ursprungliga jordbruksföretaget, om detta foder framställts från djur som slaktats inom detta företag i syfte att användas enbart för jordbrukaren och dennes familj, i enlighet med nationell lagstiftning (husbehovsslakt).

e) Matavfall såvida inte detta

i) härrör från transportmedel i internationell trafik,

ii) är avsett som foder, eller

iii) är avsett att användas i en biogasanläggning eller för kompostering.

f) Ägg, embryon och sperma avsedda för avel.

g) Transitering med båt eller flyg.

3. Denna förordning skall inte påverka tillämpningen av sådan veterinärlagstiftning som syftar till att utrota och bekämpa vissa sjukdomar.

Artikel 2

Definitioner

1. I denna förordning avses med

a) animaliska biprodukter: hela kroppar eller delar från djur eller animaliska produkter som avses i artiklarna 4-6 som inte är avsedda att användas som livsmedel, inbegripet ägg, embryon och sperma.

b) kategori 1-material: animaliska biprodukter som avses i artikel 4.

c) kategori 2-material: animaliska biprodukter som avses i artikel 5.

d) kategori 3-material: animaliska biprodukter som avses i artikel 6.

e) djur: alla ryggradsdjur och ryggradslösa djur (inklusive fiskar, kräldjur och groddjur).

f) produktionsdjur: alla djur som hålls, göds eller föds upp av människor och används för framställning av livsmedel (bland annat kött, mjölk och ägg), ull, päls, fjädrar, skinn eller andra produkter av animaliskt ursprung.

g) vilda djur: djur som inte hålls av människor.

h) sällskapsdjur: djur av sådana arter som, utan att användas som livsmedel, i normala fall hålls och föds upp av människor i annat syfte än användning som produktionsdjur.

i) behörig myndighet: den centrala myndighet i en medlemsstat som har till uppgift att se till att kraven i denna förordning följs, eller någon annan myndighet till vilken denna centrala myndighet har delegerat denna befogenhet, särskilt när det gäller kontroll av djurfoder. Den skall även i tillämpliga fall inbegripa motsvarande myndighet i tredje land.

j) utsläppande på marknaden: all verksamhet som syftar till att sälja sådana animaliska biprodukter eller därav framställda produkter som omfattas av denna förordning till tredje man i gemenskapen eller varje annan form av överlåtelse mot betalning eller utan motprestation till sådan tredje man eller lagring för leverans till sådan tredje man.

k) handel: handel med varor mellan medlemsstaterna enligt artikel 23.2 i fördraget.

l) transitering: en befordran genom gemenskapen från ett tredje land till ett annat.

m) producent: alla producenter vars verksamhet genererar animaliska biprodukter.

n) transmissibel spongiform encefalopati (TSE): alla typer av transmissibel spongiform encefalopati, utom de som förekommer hos människor.

o) specificerat riskmaterial: det material som avses i bilaga V till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 av den 22 maj 2001 om fastställande av bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati(17).

2. De särskilda definitionerna i bilaga I skall också gälla.

Artikel 3

Allmänna skyldigheter

1. Animaliska biprodukter och produkter som framställts av dessa skall samlas in, transporteras, lagras, hanteras, bearbetas, bortskaffas, släppas ut på marknaden, exporteras, transiteras och användas i enlighet med denna förordning.

2. Medlemsstaterna får dock reglera import och utsläppande på marknaden av produkter som inte anges i bilagorna VII och VIII i sin nationella lagstiftning i väntan på att ett beslut skall fattas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2. De skall omedelbart informera kommissionen om de använder sig av den möjligheten.

3. Medlemsstaterna skall, antingen var för sig eller i samarbete, se till det finns ändamålsenliga arrangemang och tillräcklig infrastruktur för att säkerställa att kravet i punkt 1 uppfylls.

KAPITEL II

KATEGORISERING, INSAMLING, TRANSPORT, BORTSKAFFANDE, BEARBETNING, ANVÄNDNING OCH MELLANLAGRING AV ANIMALISKA BIPRODUKTER

Artikel 4

Kategori 1-material

1. Kategori 1-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Alla delar av kroppen, inklusive hudar och skinn, från följande djur:

i) Djur som misstänks vara infekterade med TSE enligt förordning (EG) nr 999/2001 eller som officiellt bekräftats vara infekterade med TSE.

ii) Djur som avlivats som ett led i utrotningen av TSE.

iii) Andra djur än produktionsdjur och vilda djur, särskilt inbegripet sällskapsdjur, djurparksdjur och cirkusdjur.

iv) Försöksdjur enligt definitionen i artikel 2 i rådets direktiv 86/609/EEG av den 24 november 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål(18).

v) Vilda djur som misstänks vara infekterade med sjukdomar som kan överföras till människor eller djur.

b) i) Specificerat riskmaterial.

ii) Hela kroppar från döda djur som innehåller specificerat riskmaterial om det specificerade riskmaterialet inte har avlägsnats vid tidpunkten för bortskaffandet.

c) Produkter framställda från djur som tillförts ämnen som är förbjudna enligt direktiv 96/22/EG samt produkter av animaliskt ursprung som innehåller rest av miljöföroreningar och andra ämnen som förtecknas i grupp B.3 i bilaga I till rådets direktiv 96/23/EG av den 29 april 1996 om införande av kontrollåtgärder för vissa ämnen och restsubstanser av dessa i levande djur och i produkter framställda därav och om upphävande av direktiv 85/358/EEG och 86/469/EEG samt beslut 89/187/EEG och 91/664/EEG(19), om restsubstanserna av dessa ämnen överskrider de gränsvärden som fastställs i gemenskapens lagstiftning eller, om gemenskapsgränsvärden saknas, i nationell lagstiftning.

d) Allt animaliskt material som samlas in vid rening av avloppsvatten från bearbetningsanläggningar för kategori 1-material samt från andra lokaler där specificerat riskmaterial avlägsnas, inbegripet material som avskiljts genom siktning eller i sandfång, fett- och oljeblandningar, slam och material som avlägsnats från dessa anläggningars avloppssystem.

e) Matavfall som härrör från transportmedel i internationell trafik.

f) Blandningar av kategori 1-material med antingen kategori 2-material eller kategori 3-material eller med båda, inbegripet allt material som är avsett för bearbetning i en bearbetningsanläggning för kategori 1-material.

2. Kategori 1-material skall utan onödigt dröjsmål samlas in, transporteras bort och identifieras i enlighet med artikel 7, och skall, om inte annat föreskrivs i artiklarna 23 och 24,

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning i en förbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12,

b) bearbetas enligt någon av metoderna 1-5 i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 13, eller enligt metod 1 om den behöriga myndigheten kräver detta, och då skall det därav uppkomna materialet märkas permanent, med lukt om detta är tekniskt möjligt, i enlighet med kapitel I i bilaga VI och slutligen bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12,

c) med undantag av material som avses i punkt 1 a i och ii, bearbetas enligt bearbetningsmetod 1 i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 13, och då skall det därav uppkomna materialet märkas permanent, med lukt om detta är tekniskt möjligt, i enlighet med kapitel I i bilaga VI och slutligen bortskaffas som avfall genom nedgrävning på en deponi som godkänts i enlighet med rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall(20),

d) när det gäller matavfall enligt punkt 1 e bortskaffas som avfall genom nedgrävning på en deponi som godkänts i enlighet med direktiv 1999/31/EG, eller

e) mot bakgrund av nya vetenskapliga rön bortskaffas med någon annan metod som godkänts i enlighet med förfarandet i artikel 33.2, efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén. Denna metod kan antingen komplettera eller ersätta de metoder som föreskrivs i punkterna a-d.

3. Mellanhantering eller mellanlagring av kategori 1-material får bara genomföras på hanteringsställen för kategori 1 som godkänts enligt artikel 10.

4. Kategori 1-material får endast importeras eller exporteras i enlighet med denna förordning eller regler som fastställts i enlighet med förfarandet i artikel 33.2. Import eller export av specificerat riskmaterial får emellertid endast ske i enlighet med artikel 8.1 i förordning (EG) nr 999/2001.

Artikel 5

Kategori 2-material

1. Kategori 2-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Naturgödsel och mag- och tarminnehåll.

b) Allt slags animaliskt material som samlats in vid rening av avloppssvatten från slakterier, utom sådana slakterier som omfattas av artikel 4.1 d, eller från bearbetningsanläggningar för kategori 2-material, inbegripet material som avskiljts genom siktning eller i sandfång, fett- och oljeblandningar, slam och material som avlägsnats från dessa anläggningars avloppssystem.

c) Produkter av animaliskt ursprung som innehåller restsubstanser av veterinärmedicinska läkemedel och föroreningar som förtecknas i grupperna B.1 och B.2 i bilaga I till direktiv 96/23/EG, om restsubstanserna av dessa ämnen överskrider gällande gränsvärden enligt gemenskapslagstiftningen.

d) Produkter av animaliskt ursprung utom, kategori 1-material, som importeras från tredje land och som under sådana inspektioner som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen inte uppfyller veterinärmedicinska bestämmelser för import till gemenskapen, om de inte återsänds eller importen godtas med vissa förbehåll som fastställts i gemenskapslagstiftningen.

e) Djur och delar av djur, med undantag av dem som avses i artikel 4, som dött på annat sätt än genom slakt för användning som livsmedel, inbegripet djur som avlivats för att utrota någon epizootisk sjukdom.

f) Blandningar av kategori 2- och kategori 3-material, inbegripet allt material som är avsett för bearbetning i en bearbetningsanläggning för kategori 2-material.

g) Animaliska biprodukter som inte består av kategori 1- eller kategori 3-material.

2. Kategori 2-material skall utan onödigt dröjsmål samlas in, transporteras bort och identifieras i enlighet med artikel 7, och skall, om inte annat föreskrivs i artiklarna 23 och 24,

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning i en förbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12,

b) bearbetas enligt någon av metoderna 1-5 i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 13, eller om den behöriga myndigheten kräver detta, enligt bearbetningsmetod 1, och då skall det därav uppkomna materialet märkas permanent, med lukt om detta är tekniskt möjligt, i enlighet med kapitel I i bilaga VI, och

i) omedelbart bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12, eller,

ii) när det gäller utsmält fett, bearbetas vidare till fettderivat för användning i organiska gödningsmedel eller jordförbättringsmedel eller för annan teknisk användning, förutom i kosmetika, läkemedel och medicintekniska produkter, i en kategori 2-oleokemisk anläggning som godkänts i enlighet med artikel 14,

c) bearbetas enligt bearbetningsmetod 1 i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 13, och då skall det därav uppkomna materialet märkas permanent, med lukt om detta är tekniskt möjligt, i enlighet med kapitel I i bilaga VI, och

i) när det gäller uppkommet proteinhaltigt material, användas som organiskt gödningsmedel eller jordförbättringsmedel i enlighet med eventuella krav som har fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2, efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén,

ii) omvandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 15, eller

iii) bortskaffas som avfall genom nedgrävning på en deponi som godkänts i enlighet med direktiv 1999/31/EG,

d) när det gäller material som kommer från fisk, ensileras eller komposteras i enlighet med bestämmelser som har antagits enligt förfarandet i artikel 33.2,

e) när det gäller naturgödsel, från mag- och tarmsystemet avskilt mag- och tarminnehåll, mjölk och råmjölk om den behöriga myndigheten inte anser att det medför risk för spridning av allvarliga överförbara sjukdomar,

i) användas utan föregående bearbetning som råvara i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 15 eller behandlas i en teknisk anläggning som godkänts för detta ändamål i enlighet med artikel 18,

ii) användas på mark i enlighet med denna förordning, eller

iii) omvandlas i en biogasanläggning eller komposteras i enlighet med bestämmelser som har fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2,

f) när det gäller hela kroppar eller delar från vilda djur som inte misstänks vara infekterade med sjukdomar som kan överföras till människor eller djur, användas för att tillverka jakttroféer i en teknisk anläggning som godkänts för detta ändamål i enlighet med artikel 18, eller

g) bortskaffas med någon annan metod, eller användas på något annat sätt, i enlighet med bestämmelser som har fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2 efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén. Denna metod eller detta sätt får antingen komplettera eller ersätta dem som föreskrivs i punkterna a-f.

3. Mellanhantering eller mellanlagring av kategori 2-material med undantag av naturgödsel får bara genomföras på hanteringsställen för kategori 2 som godkänts i enlighet med artikel 10.

4. Kategori 2-material får endast släppas ut på marknaden eller exporteras i enlighet med denna förordning eller enligt regler som fastställts i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Artikel 6

Kategori 3-material

1. Kategori 3-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Delar från slaktade djur som är tjänliga som livsmedel i enlighet med gemenskapslagstiftningen, men som av kommersiella skäl inte är avsedda som livsmedel.

b) Delar från slaktade djur som förklaras otjänliga som livsmedel trots att de inte visar några tecken på sjukdomar som kan överföras till människor eller djur, och som kommer från slaktkroppar som är tjänliga som livsmedel i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

c) Hudar, skinn, hovar, horn, svinborst och fjädrar från djur som slaktas i ett slakteri och som har genomgått en före slaktbesiktning där de befunnits lämpade för slakt för att användas som livsmedel i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

d) Blod från andra djur än idisslare som slaktas i ett slakteri och som har genomgått en före slaktbesiktning där de befunnits lämpade för slakt för att användas som livsmedel i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

e) Animaliska biprodukter som erhållits vid framställning av produkter som är avsedda som livsmedel, exempelvis avfettade ben och fettgrevar.

f) Livsmedel av animaliskt ursprung eller som innehåller produkter av animaliskt ursprung, med undantag av matavfall, som inte längre är avsedda att användas som livsmedel av kommersiella skäl eller på grund av tillverkningsproblem eller förpackningsdefekter eller andra defekter som inte innebär någon risk för människor eller djur.

g) Färsk mjölk från djur som inte visar några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

h) Fisk och andra havslevande djur, utom havslevande däggdjur, som fångats på öppet hav för tillverkning av fiskmjöl.

i) Färska biprodukter från fisk från anläggningar som tillverkar fiskprodukter som är avsedda att användas som livsmedel.

j) Skal, biprodukter från kläckerier samt biprodukter i form av kräckägg från djur som inte visat några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

k) Blod, hudar, skinn, hovar, fjädrar, ull, horn, hår och päls från djur som inte visat några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

l) Matavfall, med undantag av matavfall enligt artikel 4.1 e.

2. Kategori 3-material skall utan onödigt dröjsmål samlas in, transporteras bort och identifieras i enlighet med artikel 7, och skall, om inte annat föreskrivs i artiklarna 23 och 24,

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning i en förbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12,

b) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 13 med tillämpning av någon av bearbetningsmetoderna 1-5, och då skall det därav uppkomna materialet märkas permanent, med lukt om detta är tekniskt möjligt, i enlighet med kapitel I i bilaga VI och bortskaffas som avfall, antingen genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12, eller på en deponi som godkänts i enlighet med direktiv 1999/31/EG,

c) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 17,

d) omvandlas i en teknisk anläggning som godkänts i enlighet med artikel 18,

e) användas som råvara i en anläggning för framställning av sällskapsdjursfoder som godkänts i enlighet med artikel 18,

f) omvandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 15,

g) när det gäller matavfall enligt punkt 1 l, omvandlas i en biogasanläggning eller komposteras i enlighet med bestämmelser som har fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2, eller i väntan på att sådana bestämmelser skall antas, i enlighet med nationell lagstiftning,

h) när det gäller material som kommer från fisk, ensileras eller komposteras i enlighet med bestämmelser som fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2, eller

i) bortskaffas med någon annan metod, eller användas på något annat sätt, i enlighet med bestämmelser som har fastställts enligt förfarandet i artikel 33.2, efter samråd med berörd vetenskaplig kommitté. Denna metod eller detta sätt får komplettera eller ersätta dem som föreskrivs i punkterna a-h.

3. Mellanhantering eller mellanlagring av kategori 3-material får bara genomföras på hanteringsställen för kategori 3 som godkänts i enlighet med artikel 10.

Artikel 7

Insamling, transport och lagring

1. Animaliska biprodukter och bearbetade produkter skall samlas in, transporteras och identifieras i enlighet med bilaga II.

2. Under transporten skall ett handelsdokument, eller, när det krävs enligt denna förordning, ett hälsointyg åtfölja animaliska biprodukter och bearbetade produkter. Handelsdokument och hälsointyg skall uppfylla de krav och bevaras under den tid som anges i bilaga II.

3. Medlemsstaterna skall säkerställa ändamålsenliga arrangemang för att garantera att insamling och transport av kategori 1- och kategori 2-material genomförs i enlighet med bilaga II.

4. Bearbetade produkter får endast lagras vid lagringsanläggningar som godkänts enligt artikel 11.

5. Medlemsstaterna får emellertid besluta att inte tillämpa bestämmelserna i denna artikel på naturgödsel som transporteras mellan två platser inom samma jordbruksföretag, eller mellan jordbruksföretag och användare som är etablerade i samma medlemsstat.

Artikel 8

Avsändande av animaliska biprodukter och bearbetade produkter till andra medlemsstater

1. Animaliska biprodukter och bearbetade produkter får sändas till andra medlemsstater endast på de villkor som anges i punkterna 2-6.

2. Mottagande medlemsstat skall ha godkänt att ta emot kategori 1-material, kategori 2-material, bearbetade produkter som härrör från kategori 1- eller kategori 2-material och bearbetat animaliskt protein. Medlemsstaten får ställa som krav för mottagandet att bearbetningsmetod 1 skall tillämpas före avsändandet.

3. Animaliska biprodukter och de bearbetade produkter som avses i punkt 2 skall

a) åtföljas av ett handelsdokument eller, när det krävs enligt denna förordning, ett hälsointyg, och

b) transporteras direkt till den mottagande anläggningen, som skall ha godkänts i enlighet med denna förordning.

4. När medlemsstater sänder kategori 1-material, kategori 2-material, bearbetade produkter som härrör från kategori 1- eller kategori 2-material och bearbetat animaliskt protein till andra medlemsstater skall den behöriga myndigheten på ursprungsorten underrätta den behöriga myndigheten på bestämmelseorten om varje avgående sändning via Animo-systemet, eller med hjälp av någon annan överenskommen metod. Meddelandet skall innehålla de upplysningar som anges i kapitel I.2 i bilaga II.

5. När den behöriga myndigheten på bestämmelseorten underrättats om en sändning i enlighet med punkt 4, skall den underrätta den behöriga myndigheten på ursprungsorten om varje sändnings ankomst via Animo-systemet, eller med hjälp av någon annan överenskommen metod.

6. Den mottagande medlemsstaten skall genom regelbundna kontroller se till att de berörda anläggningarna i det egna landet endast använder sändningarna för godkända ändamål och att de för ett fullständigt register som visar att denna förordning har följts.

Artikel 9

Register

1. Den som avsänder, transporterar eller tar emot animaliska biprodukter skall föra register över sändningarna. Registren skall innehålla de upplysningar och bevaras under den tid som anges i bilaga II.

2. Denna artikel skall dock inte tillämpas på naturgödsel som transporteras mellan två platser inom samma jordbruksföretag, eller lokalt mellan jordbruksföretag och användare som är etablerade i samma medlemsstat.

KAPITEL III

GODKÄNNANDE AV HANTERINGSSTÄLLEN OCH LAGRINGSANLÄGGNINGAR, FÖRBRÄNNINGS- OCH SAMFÖRBRÄNNINGSANLÄGGNINGAR, BEARBETNINGSANLÄGGNINGAR FÖR KATEGORI 1- OCH KATEGORI 2-MATERIAL, OLEOKEMISKA ANLÄGGNINGAR FÖR KATEGORI 2 OCH KATEGORI 3 SAMT BIOGAS- OCH KOMPOSTERINGSANLÄGGNINGAR

Artikel 10

Godkännande av hanteringsställen

1. Hanteringsställen för material i kategori 1, 2 och 3 skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall ett hanteringsställe för kategori 1- eller kategori 2-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga III,

b) hantera och lagra kategori 1- eller kategori 2-material i enlighet med kapitel II del B i bilaga III,

c) genomgå hanteringsställets egenkontroll på det sätt som föreskrivs i artikel 25,

d) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26.

3. För att kunna godkännas skall ett hanteringsställe för kategori 3-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga III,

b) kunna hantera och lagra kategori 3-material i enlighet med kapitel II del A i bilaga III,

c) genomgå hanteringsställets egenkontroll på det sätt som föreskrivs i artikel 25,

d) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26.

Artikel 11

Godkännande av lagringsanläggningar

1. Lagringsanläggningar skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en lagringsanläggning

a) uppfylla kraven i kapitel III i bilaga III,

b) ha kontrollerats av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26.

Artikel 12

Godkännande av förbrännings- och samförbränningsanläggningar

1. Förbränning och samförbränning av bearbetade produkter skall genomföras i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2000/76/EG. Förbränning och samförbränning av animaliska biprodukter skall antingen genomföras i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2000/76/EG eller, då det direktivet inte är tillämpligt, i enlighet med bestämmelserna i denna förordning. Förbrännings- och samförbränningsanläggningar skall godkännas i enlighet med det direktivet eller i enlighet med punkt 2 eller 3.

2. För att godkännas av den behöriga myndigheten för bortskaffande av animaliska biprodukter, skall en förbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning med hög kapacitet som inte omfattas av direktiv 2000/76/EG uppfylla

a) de allmänna kraven i kapitel I i bilaga IV,

b) villkoren för verksamheten i kapitel II i bilaga IV,

c) kraven i kapitel III i bilaga IV beträffande utsläpp i vattnet,

d) kraven i kapitel IV i bilaga IV beträffande restsubstanser,

e) temperaturmätningskraven i kapitel V i bilaga IV,

f) bestämmelserna för onormala driftsförhållanden i kapitel VI i bilaga IV.

3. För att godkännas av den behöriga myndigheten för bortskaffande av animaliska biprodukter, skall en förbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning med låg kapacitet som inte omfattas av direktiv 2000/76/EG

a) användas endast för bortskaffande av döda sällskapsdjur och/eller kategori 2- och kategori 3-material,

b) när den ligger på ett jordbruksföretag endast användas för bortskaffande av material från det jordbruksföretaget,

c) uppfylla de allmänna villkoren i kapitel I i bilaga IV,

d) uppfylla de tillämpliga villkoren för verksamheten i kapitel II i bilaga IV,

e) uppfylla kraven i kapitel V i bilaga IV beträffande restsubstanser,

f) uppfylla de tillämpliga temperaturmätningskraven i kapitel V i bilaga IV, och

g) uppfylla kraven för onormala driftsförhållanden i kapitel VI i bilaga IV.

4. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

5. Kraven i punkterna 2 och 3 får ändras med beaktande av nya vetenskapliga rön i enlighet med förfarandet i artikel 33.2, efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén.

Artikel 13

Godkännande av bearbetningsanläggningar för kategori 1- och kategori 2-material

1. Bearbetningsanläggningar för kategori 1- och kategori 2-material skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall bearbetningsanläggningar för kategori 1- eller kategori 2-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga V,

b) hantera, bearbeta och lagra kategori 1- eller kategori 2-material i enlighet med kapitel II i bilaga V samt kapitel I i bilaga VI,

c) valideras av den behöriga myndigheten i enlighet med kapitel V i bilaga V,

d) genomgå anläggningens egenkontroll på det sätt som föreskrivs i artikel 25,

e) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26,

f) kunna säkerställa att de bearbetade produkterna uppfyller kraven i kapitel I i bilaga VI.

3. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 14

Godkännande av oleokemiska anläggningar för kategori 2- och kategori 3-material

1. Oleokemiska anläggningar skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en oleokemisk anläggning för kategori 2-material

a) bearbeta utsmält fett som härrör från kategori 2-material i enlighet med kraven i kapitel III i bilaga VI,

b) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska kontrollpunkter i de processer som används,

c) föra register över de uppgifter som erhållits genom de åtgärder som anges i punkt b så att de kan läggas fram för den behöriga myndigheten,

d) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26.

3. För att kunna godkännas skall en oleokemisk anläggning för kategori 3-material bearbeta utsmält fett som härrör endast från kategori 3-material och uppfylla de relevanta kraven i punkt 2.

4. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 15

Godkännande av biogas- och komposteringsanläggningar

1. Biogas- och komposteringsanläggningar skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall biogas- och komposteringsanläggningar

a) uppfylla kraven i kapitel II del A i bilaga VI,

b) hantera och bearbeta animaliska biprodukter i enlighet med kapitel II delarna B och C i bilaga VI,

c) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26,

d) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska kontrollpunkter,

e) säkerställa att rötrest och, om tillämpligt, kompost uppfyller de mikrobiologiska krav som anges i kapitel II del D i bilaga VI.

3. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

KAPITEL IV

UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN OCH ANVÄNDNING AV BEARBETAT ANIMALISKT PROTEIN OCH ANDRA BEARBETADE PRODUKTER, SOM SKULLE KUNNA ANVÄNDAS SOM FODERRÅVARA, SÄLLSKAPSDJURSFODER, TUGGBEN OCH TEKNISKA PRODUKTER, OCH GODKÄNNANDE AV DITHÖRANDE ANLÄGGNINGAR

Artikel 16

Allmänna djurhälsobestämmelser

1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att de animaliska biprodukter, och därav framställda produkter som avses i bilagorna VII och VIII, inte avsänds från något jordbruksföretag som ligger i en zon som är föremål för restriktioner som införts sedan zonen drabbats av en sjukdom för vilken den djurart som produkterna härrör från är mottaglig, eller från någon anläggning eller zon från vilka förflyttning eller handel skulle medföra risker för den djurhälsostatus som berör medlemsstaterna eller vissa områden i medlemsstaterna, utom då produkterna hanteras i enlighet med denna förordning.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall säkerställa att produkterna har framställts från djur som

a) kommer från ett jordbruksföretag, ett område, en del av ett område eller, när det gäller vattenbruksprodukter, från en fiskodling, en zon eller en del av en zon som inte är föremål för djurhälsorestriktioner som gäller de berörda djuren och produkterna; detta gäller särskilt restriktioner som införts i samband med åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt gemenskapslagstiftningen eller restriktioner till följd av en allvarlig överförbar sjukdom som förtecknas i rådets direktiv 92/119/EEG av den 17 december 1992 om införande av allmänna gemenskapsåtgärder för bekämpning av vissa djursjukdomar och särskilda åtgärder mot vesikulär svinsjuka(21),

b) inte har slaktats i en anläggning där det vid tidpunkten för slakt fanns djur som var infekterade eller som misstänktes vara infekterade med någon av de sjukdomar som omfattas av de bestämmelser som avses i stycke a.

3. Förutsatt att de villkor som gäller sådana åtgärder för sjukdomsbekämpning som avses i punkt 2 a är uppfyllda, skall det vara tillåtet att på marknaden släppa ut animaliska biprodukter, och sådana därav framställda produkter som avses i bilagorna VII och VIII, som kommer från ett område eller en del av ett område som är föremål för djurhälsorestriktioner men som inte är infekterade eller misstänks vara infekterade, förutsatt att produkterna, allt efter omständigheterna

a) har framställts, hanterats, transporterats och lagrats avskilt från, eller vid andra tidpunkter än produkter som uppfyller alla djurhälsovillkor,

b) har genomgått en behandling som är tillräcklig för att eliminera de aktuella djurhälsoriskerna i enlighet med denna förordning vid en anläggning som har godkänts för detta ändamål av den medlemsstat där djurhälsoproblemet förekom,

c) har identifierats på ett korrekt sätt,

d) uppfyller de särskilda krav som anges i bilagorna VII och VIII, eller de närmare bestämmelser som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Andra villkor än de som anges i första stycket får fastställas i särskilda situationer genom beslut som antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2. I sådana beslut skall de åtgärder som rör djuren eller de prov som djuren skall bli föremål för beaktas, liksom de egenskaper hos sjukdomen som är kännetecknande för arten i fråga, och alla åtgärder som krävs för att säkerställa skyddet av djurhälsan i gemenskapen skall specificeras.

Artikel 17

Godkännande av bearbetningsanläggningar för kategori 3-material

1. Bearbetningsanläggningar för kategori 3-material skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en bearbetningsanläggning för kategori 3-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga V och kapitel I i bilaga VII,

b) hantera, bearbeta och lagra endast kategori 3-material i enlighet med kapitel II i bilaga V och bilaga VII,

c) valideras av den behöriga myndigheten i enlighet med kapitel V i bilaga V,

d) genomgå anläggningens egenkontroll på det sätt som föreskrivs i artikel 25,

e) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26,

f) kunna säkerställa att de bearbetade produkterna uppfyller kraven i kapitel I i bilaga VII.

3. Godkännandet skall omedelbart återkallas om villkoren för godkännandet inte längre uppfylls.

Artikel 18

Godkännande av anläggningar för tillverkning av sällskapsdjursfoder och av tekniska anläggningar

1. Anläggningar för tillverkning av sällskapsdjursfoder och tekniska anläggningar skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att en anläggning för tillverkning av sällskapsdjursfoder eller en teknisk anläggning skall kunna godkännas, skall följande krav vara uppfyllda:

a) I enlighet med de särskilda kraven i bilaga VIII för de produkter som anläggningen framställer skall den åta sig att

i) uppfylla de särskilda krav på produktionen som ställs i denna förordning,

ii) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska kontrollpunkter i de processer som används,

iii) beroende på vilken produkt det gäller, ta prover som sedan analyseras på ett laboratorium som godkänts av den behöriga myndigheten, så att det kan kontrolleras att kraven i denna förordning är uppfyllda,

iv) föra register över de uppgifter som erhållits i enlighet med ii och iii och hålla dem tillgängliga för den behöriga myndigheten. Resultaten från kontroller och tester skall sparas i minst två år,

v) underrätta den behöriga myndigheten om resultatet av den laboratorieanalys som avses i iii eller annan information som de ansvariga för anläggningen har tillgång till, visar att det föreligger allvarlig fara för djurs eller människors hälsa.

b) Anläggningen skall kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 26.

3. Godkännandet skall omedelbart återkallas om villkoren för godkännandet inte längre uppfylls.

Artikel 19

Utsläppande på marknaden och export av bearbetat animaliskt protein och andra bearbetade produkter som skulle kunna användas som foderråvara

Medlemsstaterna skall se till att bearbetat animaliskt protein och andra bearbetade produkter som skulle kunna användas som foderråvara släpps ut på marknaden eller exporteras endast om de

a) har framställts i en bearbetningsanläggning för kategori 3-material som har godkänts och står under tillsyn i enlighet med artikel 17,

b) har framställts enbart av sådant kategori 3-material som förtecknas i bilaga VII,

c) har hanterats, bearbetats, lagrats och transporterats i enlighet med bilaga VII och på ett sådant sätt att det säkerställs att artikel 22 följs,

d) uppfyller de särskilda kraven i bilaga VII.

Artikel 20

Utsläppande på marknaden och export av sällskapsdjursfoder, tuggben och tekniska produkter

1. Medlemsstaterna skall se till att sällskapsdjursfoder, tuggben, tekniska produkter, med undantag av dem som avses i punkterna 2 och 3, samt de animaliska biprodukter som avses i bilaga VIII släpps ut på marknaden eller exporteras endast om de

a) antingen

i) uppfyller de särskilda kraven i bilaga VIII, eller

ii) om en produkt kan användas både som en teknisk produkt och som foderråvara och bilaga VIII inte innehåller några särskilda krav, uppfyller de särskilda kraven i det relevanta kapitlet i bilaga VII,

b) kommer från anläggningar som har godkänts och står under tillsyn i enlighet med artikel 18 eller, när det gäller de animaliska biprodukter som avses i bilaga VIII, från andra anläggningar som har godkänts i enlighet med gemenskapens veterinärlagstiftning.

2. Medlemsstaterna skall se till att organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel som är framställda av bearbetade produkter, såvida de inte framställts av naturgödsel och mag- och tarminnehåll, släpps ut på marknaden eller exporteras endast om de uppfyller eventuella krav som fastställts i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2, efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén.

3. Medlemsstaterna skall se till att fettderivat som är framställda av kategori 2-material släpps ut på marknaden eller exporteras endast om de

a) har framställts av utsmält fett som kommer från bearbetning av kategori 2-material i en bearbetningsanläggning för kategori 2-material som godkänts i enlighet med artikel 13 med tillämpning av någon av bearbetningsmetoderna 1-5 i en oleokemisk anläggning för kategori 2-material som har godkänts i enlighet med artikel 14,

b) har hanterats, bearbetats, lagrats och transporterats i enlighet med bilaga VI,

c) uppfyller eventuella särskilda krav i bilaga VIII.

Artikel 21

Skyddsåtgärder

Artikel 10 i direktiv 90/425/EEG skall tillämpas på de produkter som omfattas av bilagorna VII och VIII till denna förordning.

Artikel 22

Begränsningar i användningen

1. Följande användningar av animaliska biprodukter och bearbetade produkter skall vara förbjudna:

a) Utfodring av ett djurslag med animaliskt protein som härrör från djurkroppar eller delar av djur av samma art.

b) Utfodring av produktionsdjur, med undantag av pälsdjur, med matavfall eller foderråvara som innehåller eller framställts av matavfall.

c) Användning av andra typer av organiska gödningsmedel eller jordförbättringsmedel än naturgödsel på betesmark.

2. Genomförandebestämmelser till denna artikel, inbegripet bestämmelser som rör kontrollåtgärder, skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2. Undantag från punkt 1 a får beviljas för fisk och pälsdjur i enlighet med samma förfarande, efter samråd med den berörda vetenskapliga kommittén.

KAPITEL V

UNDANTAG

Artikel 23

Undantag när det gäller användning av animaliska biprodukter

1. Medlemsstaterna får, under de behöriga myndigheternas tillsyn, godkänna följande:

a) Användning av animaliska biprodukter för diagnostisk verksamhet samt i undervisnings- och forskningssyfte.

b) Användning av animaliska biprodukter för taxidermiska ändamål i tekniska anläggningar som godkänts för detta syfte i enlighet med artikel 18.

2. a) Medlemsstaterna får även godkänna användning av de animaliska biprodukter som anges i stycke b för utfodring av de djur som anges i stycke c under de behöriga myndigheternas tillsyn och i enlighet med reglerna i bilaga IX.

b) De animaliska biprodukter som avses i stycke a är följande:

i) Kategori 2-material under förutsättning att det kommer från djur som inte avlivats eller dött till följd av bekräftad eller förmodad förekomst av en sjukdom som kan överföras till människor eller djur.

ii) Kategori 3-material som avses i artikel 6.1 a-j och, om inte annat följer av artikel 22, i artikel 6.1 l.

c) De djur som avses i stycke a är följande:

i) djurparksdjur,

ii) cirkusdjur,

iii) andra kräldjur och rovfåglar än djurparksdjur och cirkusdjur,

iv) pälsdjur,

v) vilda djur vars kött inte är avsett som livsmedel,

vi) hundar från etablerade kennlar eller grupper av sådana hundar som jakt- eller draghundar,

vii) fluglarver som skall användas som fiskagn.

d) Medlemsstaterna får dessutom tillåta användning av sådant kategori 1-material som avses i artikel 4.1 b ii för utfodring av utrotningshotade arter av asätande fåglar enligt regler som har fastställts i enlighet med det förfarande som anges i artikel 33.2.

3. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om

a) användningen av de undantag som avses i punkt 2,

b) de kontroller som införs för att säkerställa att de animaliska biprodukterna i fråga endast används för godkända ändamål.

4. Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över de användare och uppsamlingscentraler i det egna landet som godkänts och registrerats i enlighet med punkt 2 c iv, vi och vii. Varje användare och uppsamlingscentral skall tilldelas ett officiellt nummer för kontrolländamål och för att produkterna i fråga skall kunna spåras till sitt ursprung.

Den behöriga myndigheten skall utöva tillsyn över de i föregående stycke omnämnda användarnas och uppsamlingscentralernas anläggningar och skall när som helst kunna få tillträde till alla delar av anläggningarna, för att kunna kontrollera att de krav som avses i punkt 2 har uppfyllts.

Om det vid en sådan inspektion visar sig att dessa krav inte har uppfyllts skall den behöriga myndigheten vidta lämpliga åtgärder.

5. Närmare bestämmelser om kontrollåtgärder får antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 24

Undantag i fråga om bortskaffande av animaliska biprodukter

1. Den behöriga myndigheten får vid behov besluta att

a) döda sällskapsdjur omedelbart får bortskaffas som avfall genom nedgrävning,

b) följande animaliska biprodukter med ursprung i avlägsna områden får bortskaffas som avfall genom förbränning eller nedgrävning på platsen:

i) kategori 1-material som avses i artikel 4.1 b ii,

ii) kategori 2-material,

iii) kategori 3-material,

c) animaliska biprodukter får bortskaffas som avfall genom förbränning eller nedgrävning på platsen vid utbrott av en sjukdom som anges i A-listan från Internationella byrån för epizootiska sjukdomar (OIE) om den behöriga myndigheten avvisar transport till närmaste förbrännings- eller bearbetningsanläggning på grund av risken för spridning av hälsorisker eller på grund av att ett omfattande utbrott av en epizootisk sjukdom leder till kapacitetsbrist på sådana anläggningar.

2. Inget undantag får beviljas för kategori 1-material som avses i artikel 4.1 a i.

3. När det gäller kategori 1-material som avses i artikel 4.1 b ii får förbränning och nedgrävning utföras i enlighet med punkt 1 b eller c endast om den behöriga myndigheten godkänner och övervakar den metod som används och är övertygad om att den utesluter varje risk för överföring av TSE.

4. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om

a) huruvida de använder möjligheterna enligt punkt 1 b när det gäller kategori 1- och kategori 2-material,

b) vilka områden de kategoriserar som avlägsna områden vid tillämpning av punkt 1 b och skälen till denna kategorisering.

5. Den behöriga myndigheten skall vidta nödvändiga åtgärder för att

a) säkerställa att förbränningen eller nedgrävningen av animaliska biprodukter inte hotar djurs eller människors hälsa,

b) hindra att animaliska biprodukter överges, dumpas eller bortskaffas på ett okontrollerat sätt.

6. Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

KAPITEL VI

KONTROLLER OCH INSPEKTIONER

Artikel 25

Anläggningarnas egenkontroll

1. Ansvariga för eller ägare till hanteringsställen och bearbetningsanläggningar eller deras företrädare skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att uppfylla kraven i denna förordning. De skall införa, genomföra och upprätthålla ett permanent förfarande som utarbetats i enlighet med principerna för systemet för riskbedömning och kritiska kontrollpunkter (HACCP). De skall särskilt

a) identifiera och kontrollera de kritiska kontrollpunkterna i anläggningarna,

b) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av sådana kritiska kontrollpunkter i processen,

c) när det gäller bearbetningsanläggningar, ta representativa prov för att kontrollera att

i) varje bearbetad sats uppfyller produktkraven enligt denna förordning, och

ii) ligger inom de gränsvärden för fysisk-kemiska restsubstanser som anges i gemenskapslagstiftningen,

d) föra register över resultaten av de kontroller och tester som avses i styckena b och c, och bevara dessa i minst två år, så att de behöriga myndigheterna kan ta del av dem,

e) införa ett system som säkerställer att varje avsänt parti kan spåras.

2. Om resultatet av ett test som utförts på ett prov som tagits enligt punkt 1 c inte uppfyller bestämmelserna i denna förordning skall den ansvarige för bearbetningsanläggningen

a) omedelbart ge den behöriga myndigheten all relevant information om typen av prov och om det parti från vilket det tagits,

b) fastställa orsakerna till att bestämmelserna inte uppfyllts,

c) under den behöriga myndighetens tillsyn bortskaffa den kontaminerade satsen eller låta den genomgå förnyad bearbetning,

d) se till att inget material som konstaterats eller misstänks vara smittat avlägsnas från anläggningen innan det genomgått förnyad bearbetning under den behöriga myndighetens tillsyn samt förnyad officiell provtagning, så att kraven i denna förordning uppfylls, såvida det inte skall bortskaffas,

e) göra fler provtagningar och kontroller av produktionen,

f) granska de register över obearbetade animaliska biprodukter som är av betydelse för det färdiga provet,

g) införa lämpliga dekontaminerings- och rengöringsmetoder på anläggningen.

3. Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel, inbegripet regler om hur ofta kontroller skall ske och om referensmetoder för mikrobiologiska analyser, får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Artikel 26

Officiella kontroller och förteckningar över godkända anläggningar

1. Den behöriga myndigheten skall genomföra regelbundna inspektioner och utöva regelbunden tillsyn vid anläggningar som godkänts i enlighet med denna förordning. Inspektioner och tillsyn vid bearbetningsanläggningar skall utföras i enlighet med kapitel IV i bilaga V.

2. Hur ofta inspektioner och tillsyn skall genomföras beror på anläggningens storlek, vilken typ av produkter som tillverkas, vilka riskbedömningar som gjorts samt vilka garantier som lämnats i enlighet med principerna för systemet för riskbedömning och kritiska kontrollpunkter (HACCP).

3. Om de besiktningar som utförs av den behöriga myndigheten visar att ett eller flera krav i denna förordning inte har uppfyllts, skall den behöriga myndigheten vidta lämpliga åtgärder.

4. Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över de anläggningar på dess territorium som godkänts i enlighet med denna förordning. Varje anläggning skall av medlemsstaten tilldelas ett officiellt nummer som identifierar anläggningen med hänsyn till den typ av verksamhet som bedrivs. Medlemsstaten skall sända kopior av förteckningen samt uppdaterade versioner till kommissionen och övriga medlemsstater.

5. Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel, inbegripet regler om hur ofta kontroller skall ske och om referensmetoder för mikrobiologiska analyser, får fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

KAPITEL VII

GEMENSKAPENS KONTROLLER

Artikel 27

Gemenskapens kontroller i medlemsstaterna

1. Experter från kommissionen får, när så krävs för en enhetlig tillämpning av denna förordning, i samarbete med de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna genomföra kontroller på plats. Den medlemsstat på vars territorium en inspektion företas skall ge all nödvändig hjälp till experterna så att de kan fullgöra sina uppgifter. Kommissionen skall informera den behöriga myndigheten om resultaten av de genomförda kontrollerna.

2. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, särskilt sådana som syftar till att reglera formerna för samarbete med de behöriga nationella myndigheterna, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

KAPITEL VIII

BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ IMPORT OCH TRANSITERING AV VISSA ANIMALISKA BIPRODUKTER OCH PÅ DÄRAV FRAMSTÄLLDA PRODUKTER

Artikel 28

Allmänna bestämmelser

De bestämmelser som skall tillämpas vid import från tredje land av de produkter som avses i bilagorna VII och VIII får varken vara fördelaktigare eller mindre fördelaktiga än de som gäller för produktion och saluföring av motsvarande produkter i gemenskapen.

Det skall dock vara tillåtet att importera sällskapsdjursfoder och råvaror för produktion av sådant foder från tredje land även om detta foder och dessa råvaror kommer från djur som har behandlats med vissa ämnen som är förbjudna enligt direktiv 96/22/EG, under förutsättning att dessa råvaror är märkta och i enlighet med vissa särskilda villkor, som fastställts i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Artikel 29

Förbud och efterlevnad av gemenskapsbestämmelser

1. Det skall vara förbjudet att importera eller transitera animaliska biprodukter och bearbetade produkter om det inte sker i enlighet med denna förordning.

2. De produkter som avses i bilagorna VII och VIII får importeras till eller transiteras genom gemenskapen endast om de uppfyller kraven i punkterna 3-6.

3. De produkter som avses i bilagorna VII och VIII skall, om inte något annat anges i dessa bilagor, komma från ett tredje land eller en del av ett tredje land som återfinns på en sådan förteckning som skall upprättas och uppdateras i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Förteckningen får samordnas med andra förteckningar som upprättats av folk- och djurhälsoskäl.

När förteckningen upprättas skall särskilt följande beaktas:

a) Det tredje landets lagstiftning.

b) Hur den behöriga myndigheten i det tredje landet och dess inspektörer är organiserade, vilka befogenheter som inspektörerna har, vilken tillsyn inspektörerna är underkastade, samt inspektörernas behörighet att effektivt övervaka hur landets lagstiftning tillämpas.

c) De faktiska hälsovillkor som tillämpas på produktion, framställning, hantering, lagring och avsändande av produkter av animaliskt ursprung som är avsedda för gemenskapen.

d) Vilka garantier det tredje landet kan ge för att gällande hygienkrav uppfylls.

e) Erfarenheter från saluföringen av produkten från det tredje landet samt resultaten av de införselkontroller som genomförts.

f) Resultatet från eventuella gemenskapsinspektioner i det tredje landet.

g) Hälsostatus för livsmedelsproducerande djur samt för andra tamdjur och vilda djur i det tredje landet, med särskilt beaktande av exotiska djursjukdomar och alla sådana aspekter av den allmänna hälsosituationen i landet som skulle kunna innebära en risk för folk- eller djurhälsan i gemenskapen.

h) Hur snabbt och regelbundet det tredje landet tillhandahåller uppgifter om förekomsten av infektiösa eller smittsamma djursjukdomar på dess territorium, särskilt de sjukdomar som anges i OIE:s A-lista och B-lista eller, beträffande sjukdomar hos vattenbruksdjur, de anmälningspliktiga sjukdomar som förtecknas i OIE:s hälsokodex för vattenlevande djur.

i) De bestämmelser om förebyggande och bekämpning av infektiösa eller smittsamma djursjukdomar som gäller i det tredje landet samt tillämpningen av dessa, inklusive bestämmelser om import från andra länder.

4. De produkter som avses i bilagorna VII och VIII, med undantag av tekniska produkter, skall komma från en anläggning som finns upptagen på en gemenskapsförteckning som upprättats i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2, på grundval av ett meddelande till kommissionen från de behöriga myndigheterna i det tredje landet i vilket det intygas att anläggningen uppfyller gemenskapens krav och att officiella inspektörer i det tredje landet ansvarar för tillsynen av anläggningen.

Godkända förteckningar skall ändras enligt följande:

a) Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om det tredje landets förslag till ändringar av förteckningen över anläggningar inom fem arbetsdagar från det att förslaget till ändringar från det tredje landet tagits emot.

b) Medlemsstaterna skall, inom sju arbetsdagar från det att de tagit emot de förslag till ändringar av förteckningen över anläggningar som avses i stycke a, skriftligen meddela kommissionen sina synpunkter på dessa förslag.

c) Om minst en medlemsstat har lämnat skriftliga synpunkter skall kommissionen inom fem arbetsdagar underrätta övriga medlemsstater om detta samt föra upp ärendet som en punkt på dagordningen till Ständiga veterinärkommitténs nästa sammanträde för avgörande, i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

d) Om kommissionen inte har erhållit några synpunkter från medlemsstaterna inom den tidsfrist som anges i punkt b, skall medlemsstaterna anses ha godtagit ändringarna i förteckningen. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om dessa ändringar inom fem arbetsdagar, och import från de berörda anläggningarna skall vara tillåten fem arbetsdagar efter det att medlemsstaterna tagit emot denna underrättelse.

5. De tekniska produkter som avses i bilaga VIII skall komma från anläggningar som har godkänts och registrerats av de behöriga myndigheterna i det tredje landet.

6. Sändningar av de produkter som avses i bilagorna VII och VIII skall, om inte något annat anges i dessa bilagor, åtföljas av ett hälsointyg som utformats enligt förlagan i bilaga X och som bestyrker att produkterna uppfyller de villkor som avses i dessa bilagor samt att de kommer från anläggningar som säkerställer att dessa villkor uppfylls.

7. I väntan på att förteckningen enligt punkt 4 skall upprättas och att de förlagor till intyg som avses i punkt 6 skall antas, får medlemsstaterna behålla de kontroller som föreskrivs i direktiv 97/78/EG och de intyg som föreskrivs enligt gällande nationella bestämmelser.

Artikel 30

Likvärdighet

1. I enlighet med förfarandet i artikel 33.2 får det fattas ett beslut genom vilket det erkänns att de hälsobestämmelser som tillämpas av ett tredje land, en grupp av tredje länder eller en region i ett tredje land vid produktion, framställning, hantering, lagring och transport av en eller flera av de produktkategorier som avses i bilagorna VII och VIII, innebär garantier som är likvärdiga med dem som tillämpas i gemenskapen förutsatt att det tredje landet kan visa detta på ett objektivt sätt.

I beslutet skall fastställas vilka villkor som gäller för import och/eller transitering av animaliska biprodukter från denna region, detta land eller denna grupp av länder.

2. De villkor som avses i punkt 1 skall omfatta

a) vilken typ av hälsointyg som skall åtfölja produkten samt intygets innehåll,

b) vilka särskilda hälsokrav som skall gälla för import till och/eller transitering genom gemenskapen,

c) vid behov, förfaranden för att upprätta och ändra förteckningar över regioner eller anläggningar från vilka import och/eller transitering är tillåten.

3. Närmare bestämmelser för tillämpningen av denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Artikel 31

Gemenskapens inspektioner och granskningar

1. Experter från kommissionen får, när så är lämpligt, tillsammans med experter från medlemsstaterna genomföra kontroller på plats för att

a) upprätta en förteckning över tredje länder eller delar av tredje länder samt för att fastställa villkor för import och/eller transitering,

b) kontrollera efterlevnaden av

i) villkoren för införande i en gemenskapsförteckning över tredje länder,

ii) villkoren för import och/eller transitering,

iii) villkoren för erkännande av att åtgärder är likvärdiga,

iv) alla slags nödåtgärder som tillämpas med stöd av gemenskapslagstiftningen.

De experter från medlemsstaterna som ansvarar för kontrollerna skall utses av kommissionen.

2. De kontroller som avses i punkt 1 skall utföras på gemenskapens vägnar och på gemenskapens bekostnad.

3. Hur ofta samt på vilket sätt kontrollerna i punkt 1 skall utföras får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

4. Om det vid en kontroll enligt punkt 1 uppdagas allvarliga överträdelser av hälsobestämmelserna, skall kommissionen omedelbart begära att det tredje landet vidtar lämpliga åtgärder eller tillfälligt stoppa sändningarna av produkter och genast underrätta medlemsstaterna.

KAPITEL IX

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 32

Ändring av bilagor samt övergångsbestämmelser

Efter samråd med berörd vetenskaplig kommitté i frågor som kan ha betydelse för djurs och människors hälsa får bilagorna ändras eller kompletteras och lämpliga övergångsbestämmelser antas i enlighet med förfarandet i artikel 33.2.

Artikel 33

Föreskrivande förfarande

1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga veterinärkommittén, nedan kallad "kommittén".

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara 15 dagar.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 34

Samråd med vetenskapliga kommittéer

Samråd skall genomföras med de berörda vetenskapliga kommittéerna i alla frågor inom denna förordnings tillämpningsområde som kan påverka människors eller djurs hälsa.

Artikel 35

Nationella bestämmelser

1. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av denna förordning.

2. I synnerhet skall medlemsstaterna informera kommissionen om de åtgärder som vidtas för att se till att bestämmelserna i denna förordning iakttas senast ett år efter dess ikraftträdande. På grundval av den information som den erhåller skall kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet, i förekommande fall åtföljd av lagförslag.

3. Medlemsstaterna får anta eller bibehålla nationella bestämmelser som i större utsträckning än denna förordning begränsar användningen av organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel i väntan på att gemenskapsregler skall antas för användningen av dessa medel, i enlighet med artikel 20.2. Medlemsstaterna får anta eller bibehålla nationella bestämmelser som i större utsträckning än denna förordning begränsar användningen av fettderivat som framställts ur kategori 2-material i avvaktan på ett tillägg till bilaga VIII av gemenskapsregler för deras användning i enlighet med artikel 32.

Artikel 36

Finansiella arrangemang

Kommissionen skall utarbeta en rapport om hur medlemsstaterna finansierar bearbetning, insamling, lagring och bortskaffande av animaliska biprodukter, och rapporten skall åtföljas av lämpliga förslag.

Artikel 37

Upphävande

Direktiv 90/667/EEG samt besluten 95/348/EG och 1999/534/EG skall upphöra att gälla sex månader efter det att denna förordning trätt i kraft.

Hänvisningar till direktiv 90/667/EEG skall från den dagen förstås som hänvisningar till denna förordning.

Artikel 38

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas sex månader efter dess ikraftträdande. Artikel 12.2 skall dock tillämpas på det sätt som anges i artikel 20 i direktiv 2000/76/EG.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 40.

(2) EGT C 193, 10.7.2001, s. 32.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 12 juni 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 20 november 2001 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) EGT L 363, 27.12.1990, s. 51. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.

(5) EGT C 223, 8.8.2001, s. 281.

(6) EGT L 332, 28.12.2000, s. 91.

(7) EGT L 169, 27.6.1997, s. 85. Beslutet ändrat genom beslut 2000/443/EG (EGT L 179, 18.7.2000, s. 13).

(8) EGT L 237, 28.8.1997, s. 18. Beslutet ändrat genom beslut 2000/443/EG.

(9) EGT L 125, 23.5.1996, s. 3.

(10) EGT L 62, 15.3.1993, s. 49. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 2001/7/EG (EGT L 2, 5.1.2001, s. 27).

(11) EGT L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/118/EEG.

(12) EGT L 24, 30.1.1998, s. 9.

(13) EGT L 202, 26.8.1995, s. 8.

(14) EGT L 204, 4.8.1999, s. 37.

(15) EGT L 255, 18.10.1968, s. 23.

(16) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(17) EGT L 147, 31.5.2001, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1326/2001 (EGT L 177, 30.6.2001, s. 60).

(18) EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.

(19) EGT L 125, 23.5.1996, s. 10.

(20) EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.

(21) EGT L 62, 15.3.1993, s. 69. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.

BILAGA I

SÄRSKILDA DEFINITIONER

I denna förordning avses med

1. biodlingsprodukter: honung, bivax, drottninggelé, propolis eller pollen som används vid biodling.

2. parti: en enhet som tillverkats i en och samma anläggning där enhetliga produktionsparametrar har använts - eller ett antal sådana enheter som lagras tillsammans - och som kan identifieras för återkallande och förnyad behandling eller bortskaffande om test utvisar att detta är nödvändigt.

3. biogasanläggning: en anläggning för biologisk nedbrytning av produkter av animaliskt ursprung under anaeroba förhållanden för framställning och uppsamling av biogas.

4. blodprodukter: produkter som framställts från blod eller fraktioner av blod, utom blodmjöl. Produkterna omfattar torkad/djupfryst/flytande plasma, torkat helblod, torkade/djupfrysta/flytande röda blodkroppar eller fraktioner och blandningar därav.

5. blod: färskt helblod.

6. blodmjöl: produkter som framställts genom värmebehandling av blod enligt kapitel II i bilaga VII och som skall användas som foder eller organiskt gödningsmedel.

7. helkonserverat sällskapsdjursfoder: värmebehandlat sällskapsdjursfoder, förvarat i en hermetiskt försluten behållare.

8. hanteringsställen för kategori 1- eller kategori 2-material: en anläggning för hantering och/eller tillfällig lagring av obearbetat kategori 1- eller kategori 2-material innan detta transporteras till slutdestinationen och där viss förberedande verksamhet, till exempel avlägsnande av hudar och skinn samt besiktning efter slakt, får äga rum.

9. bearbetningsanläggning för kategori 1-material: en anläggning där kategori 1-material bearbetas innan det slutligt bortskaffas.

10. oleokemisk anläggning för kategori 2-material: en anläggning för bearbetning av utsmält fett från kategori 2-material, enligt de villkor som anges i kapitel III i bilaga VI.

11. bearbetningsanläggning för kategori 2-material: en anläggning där kategori 2-material bearbetas innan det slutligt bortskaffas, omvandlas vidare eller används.

12. hanteringsställe för kategori 3-material: en anläggning för sortering och/eller styckning och/eller kylning eller djupfrysning till block och/eller tillfällig lagring av obearbetat kategori 3-material innan detta transporteras vidare till slutdestinationen.

13. oleokemisk anläggning för kategori 3-material: en anläggning för bearbetning av utsmält fett från kategori 3-material.

14. bearbetningsanläggning för kategori 3-material: en anläggning där kategori 3-material bearbetas till bearbetat animaliskt protein och andra bearbetade produkter som kan användas som foderråvara.

15. matavfall: alla typer av matavfall från restauranger, storkök och kök, inbegripet centralkök och hushållskök.

16. samförbränningsanläggning: en anläggning för bortskaffande enligt definitionen i artikel 3.5 i direktiv 2000/76/EG.

17. samförbränning: bortskaffande av animaliska biprodukter eller därav framställda produkter i en samförbränningsanläggning.

18. uppsamlingscentral: en anläggning för insamling och behandling av vissa animaliska biprodukter som är avsedda att användas för att utfodra de djur som anges i artikel 23.2 c.

19. komposteringsanläggning: en anläggning för biologisk nedbrytning av produkter av animaliskt ursprung under aeroba förhållanden.

20. rötrest: rester som uppkommer vid omvandling av animaliska biprodukter i en biogasanläggning.

21. mag- och tarminnehåll: innehåll från däggdjurs och strutsfåglars mage och tarmar, oavsett om innehållet är avskilt från magen och tarmarna eller ej.

22. tuggben: ogarvade produkter, avsedda för sällskapsdjur att tugga på, som tillverkats av hudar och skinn från hovdjur eller annat animaliskt material.

23. foderråvara: foderråvara enligt direktiv 96/25/EG(1) som är av animaliskt ursprung inbegripet bearbetat animaliskt protein, blodprodukter, utsmält fett, fiskolja, fettderivat, gelatin, hydrolyserat protein, dikalciumfosfat, mjölk och mjölkbaserade produkter samt råmjölk.

24. fiskmjöl: bearbetat animaliskt protein från havslevande djur utom havsdäggdjur.

25. pälsdjur: djur som hålls eller föds upp för pälsproduktion och som inte används som livsmedel.

26. gelatin: naturligt, lösligt protein, gelbildande eller icke gelbildande, som erhållits genom partiell hydrolys av kollagen från ben, hudar, skinn, senor och ligament från djur (inklusive fisk och fjäderfä).

27. fettgrevar: proteinhaltiga rester från utsmältning efter partiell separation av fett och vatten.

28. hermetiskt försluten behållare: behållare som är utformad och skall användas för att förhindra att mikroorganismer kommer in.

29. hudar och skinn: alla typer av hud- och underhudsvävnad.

30. förbränningsanläggning med hög kapacitet: förbränningsanläggning som inte är en förbränningsanläggning med låg kapacitet.

31. hydrolyserat protein: polypeptider, peptider och aminosyror samt blandningar av dessa som erhållits genom hydrolys av animaliska biprodukter.

32. förbränningsanläggning: en anläggning för bortskaffande enligt definitionen i artikel 3.4 i direktiv 2000/76/EG.

33. förbränning: bortskaffande av animaliska biprodukter eller därav framställda produkter i en förbränningsanläggning.

34. laboratoriereagens: förpackade produkter, färdiga att tas i bruk av slutanvändaren som innehåller blodprodukter och som - enskilt eller i kombination - är avsedda att användas i laboratorier som reagens eller reagensprodukt.

35. deponi: en anläggning för bortskaffande enligt definition i direktiv 1999/31/EG.

36. förbränningsanläggning med låg kapacitet: en förbränningsanläggning med en genomströmning som understiger 50 kilo animaliska biprodukter per timme.

37. naturgödsel: alla slags exkrementer och/eller urin från produktionsdjur, med eller utan strö, samt guano.

38. organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel: olika material av animaliskt ursprung som, vart och ett för sig eller tillsammans, används för att bibehålla eller förbättra växternas näringsupptag samt jordens fysikaliska och kemiska egenskaper och biologiska aktivitet; dessa material kan bestå av naturgödsel, mag- och tarminnehåll, kompost och rötrest.

39. betesmark: mark som är täckt med gräs eller annat bete och som produktionsdjur betar på.

40. anläggning för framställning av sällskapsdjursfoder: anläggning som producerar sällskapsdjursfoder eller tuggben, och där det vid tillverkningen används vissa animaliska biprodukter.

41. sällskapsdjursfoder: sällskapsdjursfoder som innehåller kategori 3-material.

42. bearbetat animaliskt protein: animaliskt protein som helt och hållet framställts av kategori 3-material som behandlats i enlighet med denna förordning på ett sådant sätt att det lämpar sig för direkt användning som foderråvara eller för annan användning i djurfoder, inklusive sällskapsdjursfoder, eller för användning i organiska gödningsmedel eller jordförbättringsmedel; det inkluderar inte blodprodukter, mjölk, mjölkbaserade produkter, råmjölk, gelatin, hydrolyserat protein och dikalciumfosfat.

43. bearbetat sällskapsdjursfoder: sällskapsdjursfoder, utom obehandlat sällskapsdjursfoder, som har genomgått behandling enligt kraven i bilaga VIII.

44. bearbetade produkter: animaliska biprodukter som har bearbetats med någon av bearbetningsmetoderna eller genomgått annan behandling enligt kraven i bilaga VII eller VIII.

45. bearbetningsmetoder: de metoder som förtecknas i kapitel III i bilaga V.

46. bearbetningsanläggning: en anläggning för bearbetning av animaliska biprodukter.

47. produkter för in vitro-diagnos: förpackade produkter, färdiga att tas i bruk av slutanvändaren, som innehåller blodprodukter och som - enskilt eller i kombination - används som reagens, reagensprodukter, kalibreringsmedel, kit eller annan typ av system, och som är avsedda att användas in vitro vid undersökning av prov från människor eller djur, med undantag av donerade organ och donerat blod, och som enbart eller huvudsakligen skall användas för diagnos av fysiologiskt tillstånd, hälsotillstånd, sjukdomar eller genetiska defekter eller för att fastställa säkerhet och förenlighet med olika reagens.

48. obehandlat sällskapsdjursfoder: sällskapsdjursfoder som inte har genomgått någon annan typ av konservering än kylning, djupfrysning eller snabbfrysning.

49. avlägsna områden: områden där djurbeståndet är så litet och där anläggningar befinner sig så långt bort att de arrangemang som krävs för uppsamling och transport skulle bli oacceptabelt betungande jämfört med lokalt bortskaffande.

50. utsmält fett: fett som framställts genom bearbetning av kategori 2- eller kategori 3-material.

51. lagringsanläggning: en anläggning, utom sådana anläggningar och mellananläggningar som omfattas av direktiv 95/69/EG(2), där bearbetade produkter tillfälligt lagras i väntan på slutanvändning eller bortskaffande.

52. garvning: hårdgörande av hudar med vegetabiliska garvmedel, kromsalter eller andra ämnen såsom aluminiumsalter, järnsalter, kiselsyrasalter, aldehyder och kinoner eller andra syntetiska härdare.

53. teknisk anläggning: en anläggning där animaliska biprodukter används för att framställa tekniska produkter.

54. tekniska produkter: produkter som direkt framställs av vissa animaliska biprodukter och som inte är avsedda att användas som livsmedel eller foder, till exempel garvade eller på annat sätt behandlade hudar och skinn, jakttroféer, bearbetad ull, hår, borst, fjädrar och delar av fjädrar, serum från hästdjur, blodprodukter, läkemedel, medicintekniska produkter, kosmetika, benprodukter för tillverkning av porslin, gelatin och lim, organiska gödningsmedel, jordförbättringsmedel, utsmält fett, fettderivat, bearbetad naturgödsel samt mjölk och mjölkbaserade produkter.

55. obearbetade fjädrar och delar av fjädrar: fjädrar och delar av fjädrar som inte har behandlats med ånga eller med någon annan metod som garanterar att inga patogener överförs.

56. obearbetad ull: fårull som inte har tvättats i fabrik och som inte erhållits från garvning.

57. obearbetat hår: hår från idisslare som inte har tvättats i fabrik och som inte erhållits från garvning.

58. obearbetad svinborst: svinborst som inte har tvättats i fabrik och som inte erhållits från garvning.

(1) Rådets direktiv 96/25/EG av den 29 april 1996 om avyttring av foderråvaror, med ändring av direktiven 70/524/EEG, 74/63/EEG, 82/471/EEG och 93/74/EEG och med upphävande av direktiv 77/101/EEG (EGT L 125, 23.5.1996, s. 35). Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/46/EG (EGT L 234, 1.9.2001, s. 55).

(2) Rådets direktiv 95/69/EG av den 22 december 1995 om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn och om ändring av direktiven 70/524/EEG, 74/63/EEG, 79/373/EEG och 82/471/EEG (EGT L 332, 30.12.1995, s. 15). Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/29/EG (EGT L 115, 4.5.1999, s. 32).

BILAGA II

HYGIENKRAV VID INSAMLING OCH TRANSPORT AV ANIMALISKA BIPRODUKTER OCH BEARBETADE PRODUKTER

KAPITEL I

Identifiering

1. Alla nödvändiga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att

a) kategori 1-, kategori 2- och kategori 3-material kan identifieras och hålls avskilt och förblir möjligt att identifiera under insamling och transport,

b) bearbetade produkter kan identifieras och hålls avskilda och förblir möjliga att identifiera under transport.

2. Under transport skall ett märke som är fäst på fordonet, behållaren, kartongen eller annat förpackningsmaterial tydligt ange

a) de animaliska biprodukternas kategori, eller, när det gäller bearbetade produkter, den kategori av animaliska biprodukter från vilken de bearbetade produkterna har framställts,

b) i) när det gäller kategori 3-material, "får inte användas som livsmedel",

ii) när det gäller kategori 2-material, med undantag av naturgödsel och mag- och tarminnehåll och bearbetade produkter som härrör från detta, "får inte användas som foder",

iii) när det gäller kategori 1-material och bearbetade produkter som härrör från detta, "endast för bortskaffande".

KAPITEL II

Fordon och behållare

1. Animaliska biprodukter och bearbetade produkter skall samlas in och transporteras i förslutna nya förpackningar eller övertäckta läckagefria behållare eller fordon.

2. Fordon och returbehållare samt all återanvändbar utrustning och alla återanvändbara apparater som kommer i beröring med animaliska biprodukter eller bearbetade produkter skall

a) rengöras, tvättas och desinficeras efter varje användning,

b) hållas rena,

c) vara rena och torra innan de används.

3. Returbehållare skall förbehållas transporter av en viss produkt om detta är nödvändigt för att undvika korskontaminering.

KAPITEL III

Handelsdokument och hälsointyg

1. Under transport skall ett handelsdokument, eller, när det krävs enligt denna förordning, ett hälsointyg åtfölja animaliska biprodukter och bearbetade produkter.

2. I handelsdokument skall anges

a) datum då materialet transporterades bort från anläggningen,

b) en beskrivning av materialet, inklusive den information som avses i kapitel I, djurarten för kategori 3-material och bearbetade produkter som härrör från detta som är avsedda som foderråvara samt, i förekommande fall, numret på öronmärket,

c) mängden material,

d) materialets ursprungsort,

e) transportföretagets namn och adress,

f) mottagarens namn, adress och, i tillämpliga fall, godkännandenummer, och

g) i förekommande fall:

i) ursprungsanläggningens godkännandenummer,

ii) typ av behandling och behandlingsmetoder.

3. Handelsdokumentet skall utfärdas i minst tre exemplar (ett original och två kopior). Originalet skall åtfölja sändningen till dess att den når slutdestinationen och sparas av mottagaren. Producenten skall behålla en kopia och den andra skall behållas av transportföretaget.

4. En förlaga till handelsdokumentet får fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

5. Hälsointyg skall vara utfärdade och undertecknade av den behöriga myndigheten.

KAPITEL IV

Register

De register som avses i artikel 9 skall innehålla den information som avses i punkt 2 i kapitel III enligt följande. De skall innehålla

1. den information som avses i styckena b och c,

2. i fråga om de register som förs av en person som avsänder animaliska biprodukter, den information som avses i styckena a, d och, om känd, f, eller

3. fråga om de register som förs av en person som transporterar animaliska biprodukter, den information som avses i styckena a, d och f, eller

4. i fråga om de register som förs av en person som mottar animaliska biprodukter, datum för mottagandet och den information som avses i styckena d och e.

KAPITEL V

Dokumentens bevarande

Det handelsdokument och det hälsointyg som avses i kapitel III, och det register som avses i kapitel IV skall sparas i minst två år så att de behöriga myndigheterna kan ta del av dem.

KAPITEL VI

Temperaturförhållanden

1. Transport av animaliska biprodukter måste genomföras vid lämplig temperatur, för att undvika att djurs eller människors hälsa utsätts för risker.

2. Obearbetat kategori 3-material som är avsett för produktion av foderråvara eller sällskapsdjursfoder skall transporteras kylt eller djupfryst om det inte skall bearbetas inom 24 timmar efter det att det avsänts.

3. Fordon för kyltransport skall vara så utformade att lämplig temperatur kan bibehållas under hela transporten.

KAPITEL VII

Särskilda bestämmelser för transitering

Transport av animaliska biprodukter måste genomföras vid lämplig temperatur, för att undvika att djurs eller människors hälsa utsätts för risker.

KAPITEL VIII

Kontrollåtgärder

Den behöriga myndigheten skall vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera insamling, transport, användning och bortskaffande av animaliska biprodukter och bearbetade produkter, bland annat genom att kontrollera att nödvändiga uppgifter och dokument har sparats, och, om det krävs enligt denna förordning eller om den behöriga myndigheten anser det nödvändigt, genom plombering.

När den behöriga myndigheten plomberar en sändning av animaliska biprodukter eller bearbetade produkter, måste den informera den behöriga myndigheten på destinationsorten.

BILAGA III

HYGIENKRAV FÖR MELLANANLÄGGNINGAR OCH LAGRINGSANLÄGGNINGAR

KAPITEL I

Krav för godkännande av mellananläggningar

1. Lokalerna och utrustningen skall uppfylla minst följande krav.

a) Anläggningen skall ligga tillräckligt långt bort från allmänna vägar och andra anläggningar, t.ex. slakterier. Anläggningen skall ha en sådan planlösning att total separation mellan kategori 1-material och kategori 2-material säkerställs, från det att materialet mottas till dess att det skickas iväg.

b) Anläggningen skall ha ett täckt utrymme för lossning av animaliska biprodukter.

c) Anläggningen skall vara utformad så att lokaler och utrustning är lätta att rengöra och desinficera. Golven skall vara utformade så att avflödet av vätskor underlättas.

d) Anläggningen skall ha tillräckligt många toaletter, omklädningsrum och tvättställ för personalen.

e) Det skall finnas tillfredsställande skyddsanordningar mot skadegörare som insekter, gnagare och fåglar.

f) Anläggningen skall ha ett system för bortskaffande av avloppsvatten som uppfyller gällande hygienkrav.

g) När det är nödvändigt för att uppnå målen i denna förordning skall anläggningen ha lämpliga lagringsutrymmen med reglerad temperatur och med tillräcklig kapacitet för att bibehålla lämplig temperatur på animaliska biprodukter och skall vara utformade så att övervakning och registrering av temperaturen görs möjlig.

2. Anläggningen skall ha lämpliga utrymmen och utrustning för rengöring och desinfektion av de behållare eller kärl i vilka animaliska biprodukter tas emot samt av de transportmedel, utom fartyg, i vilka de transporteras. Det skall finnas lämplig utrustning för desinfektion av fordonshjul.

KAPITEL II

Allmänna hygienkrav

A. Mellananläggningar för kategori 3-material

1. Anläggningen får inte bedriva någon annan verksamhet än import, insamling, sortering, styckning, kylning, djupfrysning till block, tillfällig lagring och avsändande av kategori 3-material.

2. Sortering av kategori 3-material skall utföras på ett sådant sätt att all risk för spridning av djursjukdomar elimineras.

3. Kategori 3-material skall vid sortering och lagring alltid hållas avskilt från andra varor än kategori 3-material och hanteras på ett sådant sätt att all spridning av patogener förhindras och att det säkerställs att artikel 22 följs.

4. Kategori 3-material skall lagras på lämpligt sätt - när så är lämpligt, kylas eller frysas - till dess att det sänds iväg på nytt.

5. Förpackningsmaterial skall brännas eller bortskaffas på annat sätt enligt den behöriga myndighetens anvisningar.

B. Hanteringsställen för kategori 1- och kategori 2-material

6. Anläggningen skall inte bedriva annan verksamhet än insamling, hantering, tillfällig lagring och avsändande av kategori 1- eller kategori 2-material.

7. Sorteringen av kategori 1- och kategori 2-material skall utföras på ett sådant sätt att varje risk för spridning av djursjukdomar elimineras.

8. Kategori 1- och kategori 2-material skall vid hantering och lagring alltid hållas avskilt från andra varor så att all spridning av patogener förhindras.

9. Kategori 1- och kategori 2-material skall lagras på ett ändamålsenligt sätt, bland annat vid lämplig temperatur, till dess att det sänds iväg på nytt.

10. Förpackningsmaterial skall brännas eller bortskaffas på annat sätt enligt den behöriga myndighetens anvisningar.

11. Avloppsvatten skall behandlas så att det, så långt det är praktiskt möjligt, säkerställs att det inte återstår några patogener. Särskilda krav på behandling av avloppsvatten från mellananläggningar för kategori 1- eller kategori 2-material får fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

KAPITEL III

Krav för godkännande av lagringsanläggningar

Lokalerna och utrustningen skall uppfylla minst följande krav.

1. Lokaler för lagring av bearbetade produkter som härrör från kategori 3-material får inte förläggas till samma plats som lokaler för lagring av bearbetade produkter som härrör från kategori 1- eller kategori 2-material, såvida de inte är i en helt avskild byggnad.

2. Anläggningen skall

a) ha ett täckt utrymme där produkterna lossas,

b) vara utformad så att lokaler och utrustning är lätta att rengöra och desinficera. Golven skall vara utformade så att avflödet av vätskor underlättas,

c) ha tillräckligt många toaletter, omklädningsrum och tvättställ för personalen,

d) ha tillfredsställande skyddsanordningar mot skadegörare såsom insekter, gnagare och fåglar.

3. Anläggningen skall ha lämpliga utrymmen och utrustning för rengöring och desinfektion av de behållare eller kärl i vilka produkterna tas emot samt av de transportmedel, utom fartyg, i vilka de transporteras. Det skall finnas lämplig utrustning för desinfektion av fordonshjul.

4. Produkterna skall lagras på lämpligt sätt till dess att de sänds iväg på nytt.

BILAGA IV

KRAV PÅ FÖRBRÄNNINGS- OCH SAMFÖRBRÄNNINGSANLÄGGNINGAR SOM INTE OMFATTAS AV BESTÄMMELSERNA I DIREKTIV 2000/76/EG

KAPITEL I

Allmänna villkor

1. Förbrännings- eller samförbränningsanläggningen skall vara utformad och utrustad samt drivas på ett sådant sätt att kraven i denna förordning uppfylls.

2. Den ansvarige för förbrännings- eller samförbränningsanläggningen skall vidta erforderliga försiktighetsmått i fråga om mottagning av animaliska biprodukter för att så långt det är praktiskt möjligt förhindra eller begränsa direkta risker för människors eller djurs hälsa.

KAPITEL II

Villkor för verksamheten

3. Förbrännings- eller samförbränningsanläggningarna skall utformas, utrustas, byggas och drivas på ett sådant sätt att temperaturen på förbränningsgaserna höjs på ett kontrollerat och homogent sätt även under de mest ogynnsamma förhållanden, till en temperatur av 850 °C uppmätt i omedelbar närhet av förbränningskammarens innervägg eller vid någon annan av den behöriga myndigheten godkänd representativ punkt i förbränningskammaren och under två sekunder.

4. Varje linje i en förbränningsanläggning med hög kapacitet skall vara utrustat med minst en hjälpbrännare. Denna brännare skall starta automatiskt när temperaturen på förbränningsgaserna sjunker under 850 °C efter den sista inblåsningen av förbränningsluft. Den skall också användas under anläggningens start- och stoppförlopp för att säkerställa att en temperatur av 850 °C upprätthålls under hela förloppet och så länge som det finns oförbränt avfall i förbränningskammaren.

5. Förbrännings- eller samförbränningsanläggningar med hög kapacitet skall vara utrustade och drivas med automatiska system som förhindrar tillförsel av animaliska biprodukter

a) vid start, till dess att temperaturen 850 °C har uppnåtts,

b) när temperaturen 850 °C inte upprätthålls.

6. Animaliska biprodukter bör om möjligt placeras direkt i ugnen utan direkt hantering.

KAPITEL III

Utsläpp i vatten

7. Förbrännings- eller samförbränningsanläggningar och tillhörande upplag för animaliska biprodukter skall utformas och drivas på ett sådant sätt att otillåtet och oavsiktligt utsläpp av förorenande ämnen i mark, ytvatten och grundvatten förebyggs i enlighet med bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen på området. Det skall dessutom finnas kapacitet att lagra förorenat regnvatten från förbränningsanläggningens område samt vatten som förorenats i samband med spill eller brandbekämpning.

8. Denna lagringskapacitet skall vara sådan att vattnet vid behov kan kontrolleras och renas innan det släpps ut.

KAPITEL IV

Restprodukter

9. I detta kapitel avser "restprodukter" allt fast eller flytande material som alstras i förbrännings- eller samförbränningsprocessen, vid rening av avloppsvatten eller i andra processer i förbrännings- eller samförbränningsanläggningen, bland annat bottenaska och slagg, flygaska och pannaska.

10. Restprodukter från driften av förbrännings- eller samförbränningsanläggningen skall minimeras i fråga om mängd och skadlighet. Restprodukterna skall, allt efter omständigheterna, återvinnas direkt i anläggningen eller utanför denna i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning.

11. Transport och mellanlagring av torra restprodukter i form av stoft skall genomföras på ett sådant sätt att spridning i miljön förhindras (t.ex. i slutna behållare).

KAPITEL V

Temperaturmätning

12. Metoder skall användas för att övervaka parametrar och förhållanden som gäller för förbrännings- eller samförbränningsprocessen. Förbrännings- och samförbränningsanläggningar med hög kapacitet skall vara försedda med och använda temperaturmätningsutrustning.

13. Tillståndet från den behöriga myndigheten eller de tillhörande villkoren skall innehålla bestämmelser om temperaturmätningskraven.

14. All automatiserad utrustning för övervakning skall kontrolleras och årligen provas med avseende på installation och funktion. Kalibrering skall genomföras genom parallellmätning enligt referensmetoder minst vart tredje år.

15. Alla mätvärden avseende temperatur skall registreras och återges på ett lämpligt sätt så att den behöriga myndigheten, enligt förfaranden som samma myndighet beslutar om, kan kontrollera att de tillåtna driftsvillkoren i denna förordning efterlevs.

KAPITEL VI

Onormala driftsförhållanden

16. Huvudmannen skall i händelse av haveri eller vid onormala driftsförhållanden inskränka eller stoppa driften så snart detta är praktiskt möjligt, till dess att normal drift kan återupptas.

BILAGA V

ALLMÄNNA HYGIENKRAV FÖR BEARBETNING AV KATEGORI 1-, 2- OCH 3-MATERIAL

KAPITEL I

Allmänna krav för godkännande av bearbetningsanläggningar för kategori 1-, 2- och 3-material

1. Lokalerna och utrustningen skall uppfylla minst följande krav:

a) Anläggningar för bearbetning av animalis