Yttrande från Regionkommittén om "Problematiken beträffande unionens yttersta randområden med avseende på tillämpningen av artikel 299"

(2001/C 144/04)

BAKGRUND

Presidiets beslut av den 13 juni 2000 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om "Problematiken beträffande unionens yttersta randområden med avseende på tillämpningen av artikel 299" och att ge utskott 1 (regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser) i uppdrag att förbereda ärendet.

Utkastet till yttrande (CdR 23/98 fin)(1) om "Randområdenas framtid i Europeiska unionen". I punkt 1.2 i detta sägs följande: "Trots vissa uppenbara likheter har de mest avlägsna randområdenas drag lett till att deras specifika situation tas upp i artikel 299.2 i Amsterdamfördraget, vilket inte omfattas av detta yttrande. ReK förbehåller sig rätten att senare lägga fram ett yttrande avseende detta."

Europaparlamentets betänkanden om "Utvecklingsproblemen i Europeiska unionens yttersta randområden" (A4-0128/97) av den 11 april 1997, om "Förbindelserna mellan de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT), AVS-länderna och regionerna i Europeiska unionens yttersta randområden" (A4-0036/99) av den 26 januari 1999 samt om "Åtgärder för genomförande av artikel 299.2: Europeiska unionens yttersta randområden" av den 25 oktober 2000 (A5-0285/2000).

Meddelande från de yttersta randområdenas möte i Cayenne den 5 mars 1999.

Spanska regeringens meddelande av den 7 november 1999 om "Kanarieöarna: Villkor och bestämmelser för tillämpning av artikel 299.2 i EG-fördraget" (Finns ej på svenska. Fransk titel: "Îles Canaries: conditions et modalités d'application de l'article 299 § 2 du TCE".).

Portugisiska regeringens meddelande från november 1999 om "De yttersta randområdena Azorerna och Madeira" (Finns ej på svenska. Fransk titel: "Mémorandum des autorités portugaises sur les régions ultrapériphériques des Açores et de Madère".).

Franska regeringens meddelande av den 10 december 1999 om "De utomeuropeiska regionerna och EU: Frankrikes meddelande om genomförandet av artikel 299.2 i Amsterdamfördraget" (Finns ej på svenska. Fransk titel: "Les régions d'outre-mer et l'Europe: Mémorandum de la France pour la mise en oeuvre de l'article 299 § 2 du Traité d'Amsterdam".).

Slutdeklarationen från de yttersta randområdenas möte i Funchal den 31 mars 2000.

Kommissionens rapport (KOM(2000) 147 slutlig) från den 14 mars 2000 om åtgärder för genomförande av artikel 299.2 - Europeiska unionens yttersta randområden.

Slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon, i vilka kommissionens rapport beaktades, och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Santa Maria da Feira, som anger rådets förväntningar i fråga om genomförandet av artikel 299.2 efter det att kommissionen lagt fram sitt arbetsprogram samt slutsatserna från Europeiska rådets möte i Nice, enligt vilka Europeiska rådet vid sitt nästa möte i Göteborg kommer att göra en bedömning av hur långt arbetet har framskridit, med beaktande av alla dess aspekter.

Det utkast till yttrande (ReK 156/2000 rév. 2) som antogs av utskott 1 den 14 september 2000 (föredragande: Antoine Karam, regionpresident i Guyana, F-PSE).

De yttersta randområdena (Azorerna, Kanarieöarna, Guadeloupe, Franska Guyana, Madeira, Martinique, Réunion) omfattas av fullvärdigt EU-medlemsskap och återspeglar den europeiska dimensionen (ekonomiskt, socialt, kulturellt) på det regionala planet.

Dessa områdens särart betecknas av en anmärkningsvärd strukturell eftersläpning som beror på att områdenas svagheter är bestående, intensiva och sinsemellan sammanhängande. Därför befinner sig de yttersta randområdena i en speciell situation inom EU.

Följaktligen berättigar denna speciella situation inom gemenskapen till fullo att EU särbehandlar dessa områden och att områdenas särskilda förhållanden beaktas på gemenskapspolitikens olika områden.

Därför bör man stödja de yttersta randområdenas och de berörda nationella myndigheternas initiativ om att på basis av artikel 299.2 i EG-fördraget införa en gemenskapspolitik för de yttersta randområdena. Syftet med gemenskapspolitiken skall dels vara att hjälpa dessa områden att socialt och ekonomiskt återhämta sig, dels att lyfta fram områdenas fördelar inom nya regionala, ekonomiska samarbetssektorer.

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande vid sin 36:e plenarsession den 13-14 december 2000 (sammanträdet den 13 december).

1. ReK uttrycker sin tillfredsställelse över att kommissionen understödd av Europaparlamentet redan 1986 tagit initiativ till att överväga införandet av en anpassad ram för tillämpning av gemenskapsrätten och gemenskapspolitiken i de yttersta randområdena.

2. ReK understöder kommissionens sätt att närma sig problemet genom att konstatera att förhållandena i dessa områden inte kan jämföras med motsvarande förhållanden i andra regioner inom EU. Kommissionen föreslår att man trots olika och särskilda juridiska utgångspunkter inom nationell rätt och gemenskapsrätten(2) inrättar en gemensam verksamhetsram för de 7 yttersta randområdena genom att skriva in förslagen i ett globalt åtgärdsprogram, Posei, som införlivas i gemenskapsrätten och gemenskapspolitiken med beaktande av dessa områdens särart(3).

3. ReK konstaterar att dessa program - som baserar sig på den dubbla principen om tillhörighet till EU och erkännande av den regionala särarten - har tillåtit olika tillämpning av de gemensamma ramarna i de olika randområdena genom att parallellitetsprincipen tillämpas, utan att man därmed ger avkall på sammanhållningen och enheten i gemenskapsrätten och på den gemensamma marknaden.

4. ReK konstaterar att de program som kommissionen genomfört beträffande de yttersta randområdena har fått positiva återverkningar på berörda sektorer (särskilt jordbruket, fisket, energiförsörjningen, miljön, hantverkssektorn och sektorn för importsubstitution). Inom jordbruks- och fiskerisektorerna har dessa program medverkat till en minskning av produktionskostnaderna och ökad kvalitet och produktionsmängd inom den lokala produktionen. Programmen har också verkat för en diversifierad användning av energiresurser, framför allt genom att främja förnybara energikällor. Tullåtgärder och upprätthållandet av särskilda skattesystem för den indirekta beskattningen(4) i var och en av dessa regioner har i viss mån gjort det möjligt att uppväga de socioekonomiska svagheter som sammanhänger med de yttersta randområdena och låta de lokala myndigheterna behålla sina egna intäkter.

5. ReK understryker att användningen av strukturfonderna i de yttersta randområdena har varit framgångsrik vad gäller moderniseringen av handelsinfrastrukturen, särskilt hamnarna och flygplatserna. Inom ramen för politiken för att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen har de yttersta randområdena under programperioderna 1989-1993 och 1994-1999 åtnjutit ekonomiskt stöd från strukturfonderna till ett värde av totalt 7,2 miljarder euro, dvs. 2,5 % av den totalsumma som anslagits för EU:s regioner. Invånarantalet i de berörda områdena uppgår till 3,5 miljoner.

6. ReK tror dock att strukturfondernas inverkan i de yttersta randområdena kunde ge ett betydligt mer nyanserat resultat vad gäller stödet för ekonomisk utveckling i de yttersta randområdena, eftersom sex av dessa faktiskt fortfarande räknas bland de tio fattigaste regionerna i EU, uppvisar bland de högsta arbetslöshetssiffrorna inom EU och ofta har en ung befolkning.

7. ReK noterar att behandlingen av flera frågor, såsom genomförandet av gemenskapspolitiken i de yttersta randområdena, varit otillräcklig (strukturfonderna och medel från Europeiska utvecklingsfonden i AVS-länderna, pilotprojektet för skydd av skogarna i Amazonas - PPG7). Även anpassningen av konkurrenspolitiken till ekonomierna i randområdena har varit otillräcklig.

8. ReK anser att dessa resultat - som i stort varit positiva men begränsade på vissa områden - mot bakgrund av betydande förändringar på såväl europeiskt som internationellt plan har motiverat att man i fördraget inkluderat en särskild artikel, artikel 299.2, som är anpassad till den regionala särarten i EU:s yttersta randområden.

9. ReK erinrar om att den nya artikeln 299.2 i Amsterdamfördraget svarar mot klart fastställda mål:

- att erkänna de yttersta randområdenas särart och nödvändigheten av att beakta detta i all gemenskapspolitik, särskilt genom att upprätthålla det prioriterade stödet för strukturpolitik för ekonomisk och social sammanhållning;

- att anpassa gemenskapspolitiken till den regionala särarten genom att vidta särskilda åtgärder och uppställa särskilda villkor för tillämpningen av fördraget då detta är nödvändigt för att kunna utveckla dessa regioner;

- att beakta den särskilda geografiska miljön i de yttersta randområdena inom handels- och samarbetspolitiken samt i avtalen med AVS-länderna.

10. ReK understryker att dessa målsättningar inför de nya utmaningarna inom det europeiska bygget och inom världshandeln skall återges och beaktas då denna artikel genomförs.

11. ReK uttrycker sin tillfredsställelse över kommissionens rapport om åtgärder som syftar till att genomföra artikel 299.2 i Amsterdamfördraget, som utgör ett kvalitativt lyft i gemenskapens sätt att närma sig de yttersta randområdena.

12. ReK uppfattar denna rapport som en början på en ny, avgörande etapp i definitionen av en global och sammanhållande strategi som syftar till hållbar utveckling i de yttersta randområdena.

13. ReK konstaterar att det finns överensstämmelse mellan de olika principerna i denna rapport och i de yttersta randområdenas förslag i meddelandet från Cayennemötet den 5 mars 1999, särskilt i fråga om definition och utarbetande av utvecklingslinjerna i dessa områden samt i fråga om erkännande av deras nyckelställning som aktiv gräns mellan EU och vissa strategiska zoner i geografiskt och ekonomiskt hänseende.

14. ReK konstaterar även att de politiska riktlinjerna i rapporten innebär positiva framsteg på ett flertal områden, t.ex. genom att man ändrar ramen för gemenskapens driftsstöd i en mer positiv riktning, tar hänsyn till det avlägsna och isolerade läget vid utvecklingen av informationssamhället, lägger fram anpassade förslag om transporter och energi samt bibehåller de fasta, långsiktiga målen för regionalpolitiken och det avgörande stöd som beviljas dessa regioner.

15. ReK framhåller dock att kommissionens rapport inte motsvarar de yttersta randområdenas förhoppningar om att den rättsliga grunden skulle omvandlas till en handlingsplan.

16. ReK konstaterar att det finns enighet kring en fördjupning av partnerskapet och anser att detta är absolut nödvändigt i samband med en fortsatt konkretisering av kommissionens förslag och en anpassning av gemenskapens lagstiftning som tar hänsyn till de yttersta randområdena.

17. I detta sammanhang välkomnar ReK att kommissionen den 23 november 1999 organiserade den första partnerskapsdagen för de yttersta randområdena. Regionkommittén stöder även ordförandena för de yttersta randområdenas regionråd i deras förslag att hålla ett liknande möte under första kvartalet 2001 för att sammanfatta resultatet av de första genomförandeåtgärderna under artikel 299.2 och för att förmå kommissionen att beakta deras synpunkter och förslag till förändringar, så att arbetet kan framskrida på ett så tillfredsställande sätt som möjligt inför granskningen vid Europeiska rådets möte i Göteborg.

18. ReK stöder utvecklingen av en övergripande och hållbar politik för de yttersta randområdena som dels skall öka stödet till produktionssektorn och till utvecklingen av företag och tjänster, dels skall bidra till randområdenas upphämtning inom dagens och morgondagens strategiska områden, dvs. informationssamhället, miljön, forskning och ny teknik.

19. ReK delar kommissionens åsikt att den nya artikel 299.2 möjliggör "införandet av en särskild ordning där samtliga de problem i dessa regioner som beror på deras randläge beaktas".

20. ReK anser att denna rättsliga grund bör utgöra ett viktigt politiskt verktyg för att förverkliga genomförandet av en mer målinriktad, flexibel och effektiv gemenskapsinsats med tanke på EU:s aktuella utmaningar: det europeiska bygget och globaliseringen.

21. ReK tackar Europeiska rådet för att det hela tiden beaktat och försvarat gemenskapens yttersta randområden och deras intressen samt att man vid toppmötena i Santa Maria da Feira och Nice framhöll nödvändigheten av att snabbt genomföra artikel 299.2 i EG-fördraget(5).

Rekommendationer

22. I likhet med Europeiska rådet uppmanar ReK kommissionen att så snart som möjligt lägga fram förslag om genomförandet av artikel 299.2. I detta hänseende stöder kommittén initiativen både från ordförandena för regionråden i de yttersta randområdena och från deras konferens, så att kommissionens arbetsprogram kan förverkligas i överensstämmelse med partnerskapsprincipen och principen om god förvaltning.

23. ReK anmodar kommissionen att beakta dessa regioners krav och utveckla den gemenskapspolitik som berörs. Kommittén påminner också om att man bör ägna största möjliga uppmärksamhet åt de åtgärder som faktiskt föreslås inom ramen för den övergripande strategi som gäller för randområdena.

24. ReK påminner om att en prioriterad fråga och en viktig förpliktelse är att vidta åtgärder som garanterar kontinuiteten i de befintliga insatserna, och kommittén vill därför uppmana kommissionen att utfästa sig att undanröja de hittillsvarande förseningarna, eftersom dessa inverkar mycket negativt på försöken att uppnå de fastställda målen.

25. ReK rekommenderar även att man särskilt beaktar det nya partnerskapsavtalet mellan Europeiska unionen och AVS-länderna, som undertecknades den 23 juni 2000 i Cotonou, så att det inte hindrar de yttersta randområdenas ekonomiska utveckling och så att randområdena i sin egenskap av EU:s gräns mot dessa länder kan spela en aktiv roll för det internationella samarbetet. Kommittén stöder dessutom de yttersta randområdenas begäran om att få delta i studien av partnerskapsavtalets konsekvenser för dessa regioner.

26. ReK föreslår att kommissionen utarbetar ett arbetsprogram som åtföljs av en vägledande tidsplan. Med hänsyn till de samband som finns mellan de yttersta randområdenas verksamhet och gemenskapens politik bör detta arbetsprogram utarbetas i samråd med de yttersta randområdena, som i samband med partnerskapsdagarna bör beredas tillfälle att delta i debatten om prioriterade åtgärder.

27. ReK föreslår att man skapar instrument som möjliggör en kontinuerlig utvärdering av vilken effekt nya gemenskapsbestämmelser har på de yttersta randområdena så att de inte hindrar tillväxten av dessa regioners ekonomiska verksamhet utan tvärtom gynnar dem på ett påtagligt och hållbart sätt, framför allt genom att stödja de komparativa fördelar som kännetecknar regionernas basproduktion.

28. ReK anser att man för att uppnå de strategiska målen måste garantera en effektiv samordning, framför allt inom kommissionen genom den enhetsövergripande gruppen, som bör ges permanent ökade budgetanslag inom generalsekretariatet.

29. ReK förordar att EU-institutionerna och regionerna inrättar en strategi för att informera allmänheten om de yttersta randområdenas problem och om dessa regioners hittills underskattade särställning inom EU.

30. ReK uppmuntrar de yttersta randområdena att fortsätta samarbeta på så många områden som möjligt - och kommissionen uppmanas att stödja dem i denna strävan - för att hantera utmaningarna att utvecklas inom EU och bemöta globaliseringen.

Bryssel den 13 december 2000.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) EGT C 315, 13.10.1998, s. 15.

(2) Artikel 227.2 i Romfördraget 1957 tillerkänner de utomeuropeiska departementen (DOM) samma särställning inom EEG som de innehar inom respektive stat. Likaså utformades ett särskilt protokoll angående Kanarieöarna och en särskild deklaration angående Azorerna och Madeira. Dessa dokument införlivades med Spaniens och Portugals anslutningsakter 1986. I dokumenten tillerkänns dessa områden en särställning inom gemenskapsrätten.

(3) Genom rådets beslut 89/687/EEG av den 22 december 1989 antogs Poseidom-programmet för de utomeuropeiska franska departementen. Genom rådets beslut 91/314/EEG av den 26 juni 1991 antogs Poseima-programmet 1991 för Azorerna och Madeira. Genom rådets beslut 91/315/EEG av den 26 juni 1991 antogs Poseican-programmet för Kanarieöarna.

(4) Lägre moms tillämpas i dessa regioner. För övrigt tar dessa regioner ut särskilda indirekta skatter, t.ex. impuesto general indirecto canario, arbitrio insular especial och arbitrio a la producción e importación för Kanarieöarnas del och en havstull för de utomeuropeiska franska departementens del. Slutligen har Spanien och Frankrike rätt att på Kanarieöarna och i de utomeuropeiska franska departementen förbise de allmänna accisbestämmelserna. Madeira och Azorerna åtnjuter en särskild tillämpning av accisbestämmelserna i form av sänkt skatt.

(5) Slutsatser från Europeiska rådets toppmöte i Santa Maria da Feira den 19-20 juni 2000: "Europeiska rådet noterade kommissionens arbetsprogram för att förverkliga åtgärder avsedda för tillämpning av artikel 299.2 i fördraget som handlar om regionerna i de yttersta randområdena. Europeiska rådet uppmanar kommissionen att ta ställning till de upplysningar som medlemsstaterna lämnat eller kommer att lämna innan den vidtar de åtgärder som ligger inom dess behörighet och att snarast lägga fram lämpliga förslag för rådet om vilka beslut som så snart som möjligt skall fattas. Europeiska rådet skall vid sitt möte i Nice i december 2000 granska vilka framsteg som gjorts." (jfr punkt 53).