[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 13.3.2006

KOM(2006) 108 slutlig

2004/0084 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetad version)

2004/0084 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetad version)

1. BAKGRUND

Datum för överlämnande av förslaget till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2004) 279 slutlig – 2004/0084 (COD)): | 21.4.2004 |

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 15.12.2004 |

Datum för Europaparlamentets första behandling av yttrandet: | 6.7.2005 |

Datum för överlämnande av ändringsförslaget: | 25.8.2005 |

Datum för antagande av den gemensamma ståndpunkten: | 13.3.2006 |

2. SYFTE MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Syftet med förslaget är att öka den rättsliga säkerheten och tydligheten vid genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet genom att samla de viktigaste bestämmelserna på detta område, liksom vissa konsekvenser av EG-domstolens rättspraxis, i en enda text.

Denna förenkling och effektivisering kommer att göra gemenskapslagstiftningen mer tillgänglig och begriplig både för rättstillämpare och allmänheten och är därför en viktig del i arbetet med att skapa en bättre lagstiftning.

Förslaget innebär att följande sex befintliga direktiv om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet slås samman till en enda sammanhängande rättsakt:

- Direktiv 75/117 om lika lön.

- Direktiv 76/207, ändrat genom direktiv 2002/73, om likabehandling i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.

- Direktiv 86/378, ändrat genom direktiv 96/97, om likabehandling i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet.

- Direktiv 97/80 om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering.

Förslaget är inte endast en konsolidering. Ett antal betydande ändringar har gjorts. Detta är ett sätt att försiktigt ändra och modernisera gemenskapslagstiftningen. Till exempel infogas en del väletablerad rättspraxis från EU-domstolen i syfte att tydliggöra viktiga begrepp inom lagstiftningen om likabehandling. Vidare har vissa övergripande bestämmelser som ryms i de senaste direktiven – till exempel om bevisbördan – medvetet utformats så att de omfattar företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. I praktiken har räckvidden hos dessa bestämmelser genom domstolens rättspraxis redan utvidgats till de viktigaste delarna av dessa system. Det viktigaste syftet med förslaget är mot bakgrund av detta att klargöra rättsläget.

3. KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Den här gemensamma ståndpunkten utgör inte bara rådets nuvarande ståndpunkt, utan innehåller också en del av parlamentets ändringsförslag från den första behandlingen. Den återspeglar de interinstitutionella diskussioner som gjort det möjligt att ta fram denna kompromisstext.

Rådets gemensamma ståndpunkt innehåller flera ändringar av kommissionens förslag. Kommissionen anser att dessa ändringar inte ändrar förslagets syfte.

Vad gäller de allra flesta av parlamentets ändringsförslag från den första behandlingen sammanfaller rådets gemensamma ståndpunkt helt med kommissionens ändrade förslag. I de fåtal fall som anges nedan där den gemensamma ståndpunkten avviker från kommissionens ändrade förslag, är den text som rådet nu lägger fram en kompromisslösning som nåtts genom interinstitutionella diskussioner. Denna kompromisstext stämmer överens med målen både i det ursprungliga och i det ändrade förslaget, och kan därför godtas av kommissionen.

1. När det gäller flera nya skäl, som infördes av Europaparlamentet och godtogs av kommissionen i dess ändrade förslag, som handlar om att medlemsstaterna bör lösa problemet med könsrelaterade löneskillnader och en könssegregerad arbetsmarknad (skäl 11), ta fram och analysera könsuppdelad statistik (skäl 37) och göra allmänheten medveten om lönediskrimineringen (skäl 38), infogade rådet att medlemsstaterna bör fortsätta dessa åtgärder så att det inte ska uppfattas som att de inte redan pågår. Kommissionen kan godta denna ändring liksom övriga mindre omformuleringar av skäl 11 och 37.

2. Kommissionen avslog i sitt ändrade förslag införandet av en ny punkt 2 d i artikel 20, som innebar att de jämställdhetsorgan som inrättas genom bestämmelsen även skulle ägna sig åt utbyte av information och sakkunskap med motsvarande enheter på europeisk nivå, exempelvis det europeiska jämställdhetsinstitutet. Denna ståndpunkt intogs av tekniska skäl som har att göra med korrekt lagstiftningsteknik, eftersom man inte bör hänvisa till en institution som ännu inte existerar. Dessa problem åtgärdades i den nya texten genom att man hänvisar till motsvarande organ på europeisk nivå, exempelvis ett framtida europeiskt jämställdhetsinstitut. Denna ordalydelse kan godkännas.

3. När det gäller artikel 21.1 om den sociala dialogen godtog rådet Europaparlamentets ändringsförslag som utvidgar hänvisningen till praxis på arbetsplatsen, så som förslaget omformulerats av kommissionen, men avslog den nya ordalydelsen om att arbetsmarknadens parter ska ägna sig åt forskning grundad på framtagande och analys av jämförbara könsuppdelade uppgifter. Kommissionen godtog den delen av parlamentets ändring men håller med rådet om att hänvisningen till uppgifter eller statistik i detta särskilda sammanhang skulle kunna begränsa begreppet forskning i onödan genom att begränsa den till kvantitativa aspekter, som kräver statisk information, och utesluta den kvalitativa aspekten som inte nödvändigtvis är beroende av sådana uppgifter.

4. Fortfarande i samband med bestämmelsen om den sociala dialogen – närmare bestämt artikel 21.4 där det anges att information om likabehandling i företaget som tillhandahålls av arbetsgivaren är ett av sätten att främja likabehandling på ett planerat och systematiskt sätt, vilket föreskrivs i artikel 21.3 – stöder rådet kommissionens förslag att anpassa texten till de andra punkterna genom att fastställa att arbetsgivare skall (istället för bör ) uppmuntras att vidta sådana åtgärder. Rådet godtog inte förslaget i kommissionens ändrade förslag att använda termen ” bör” i det andra stycket, vilket innebär en starkare uppmaning att tillhandahålla den information som avses där, och återinförde ” kan” från det ursprungliga förslaget. Efter en förtydligande omformulering tog rådet emellertid med Europaparlamentets förslag att mer detaljerat ange vilken typ av information som skall tillhandahållas, som också stöddes av kommissionen. Kompromisslösningen kan godtas av kommissionen i sin helhet.

5. Rådet gick med på att flytta medlemsstaternas skyldighet att lämna in en rapport med utvärderingen av sådana undantag från principen om likabehandling som grundas på att kön utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav, från artikel 13 till artikel 31, den allmänna bestämmelse som handlar om skyldigheter att rapportera, som en ny punkt 3. Rådet ändrade frekvensen för inlämning av dessa rapporter från vart fjärde år, som föreslagits av Europaparlamentet och av kommissionen i dess ändrade förslag, till ” med jämna mellanrum, dock minst vart åttonde år”. Detta kan godtas eftersom det fortfarande innebär ett visst steg framåt jämfört med det nuvarande kravet på regelbundna bedömningar utan några tidsfrister.

6. När det gäller tidsfristerna för införlivande av direktivet (artikel 33), medlemsstaternas genomföranderapporter (artikel 31) och kommissionens översyn av direktivets tillämpning (artikel 32) gick rådet en medelväg mellan de båda övriga institutionernas förslag. Rådet godtog en kort period på två år för införlivande, som Europaparlamentet föreslog och kommissionen i princip godtog i sitt ändrade förslag, men införde en möjlighet för medlemsstater med särskilda svårigheter att få tidsfristen förlängd till tre år. Enhetliga tidsfrister fastställdes för genomföranderapporterna och översynen till fyra och ett halvt respektive sex och ett halvt år efter det att direktivet trätt i kraft.

Rådet införde dessutom en del ändringar som inte har att göra med Europaparlamentets ändringsförslag. Dessa ändringar är av formell och teknisk art och ändrar inte förslagets innehåll. De handlar till exempel om att slå samman artiklarna 19 och 20 i det ursprungliga förslaget till en enda bestämmelse om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering (artikel 19) och en förkortning av rubrikerna till kapitlen 1, 2 och 3 i avdelning II samt till kapitel 2 i avdelning III. För att skapa en tydligare struktur flyttade rådet avdelning IV i kommissionens förslag till kapitel 3 i avdelning III under rubriken ” Allmänna övergripande bestämmelser ”. Rådet införde också ett nytt skäl 41 som omformulerar punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning.

4. SLUTSATS

Av ovan nämnda skäl anser kommissionen att den gemensamma ståndpunkten inte ändrar förslagets syfte eller principer och kommissionen kan därför stödja den. Den gemensamma ståndpunkten tar på lämpligt sätt hänsyn till de ändringar som Europaparlamentet föreslog vid den första behandlingen och till kommissionens ändrade förslag. Det är de interinstitutionella diskussionerna som har lett fram till denna kompromisstext.

5. KOMMISSIONENS UTTALANDE

Som en del av den kompromisslösning som nåddes genom interinstitutionella diskussioner gjorde både kommissionen och rådet separata uttalanden vid antagandet av den gemensamma ståndpunkten (se bilagorna I och II).

BILAGA I

Uttalande från kommissionen

Kommissionen har förbundit sig att främja föräldraledighet som ett instrument av största vikt för att uppnå full jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivet. Kommissionen är fast besluten att se till att möjligheterna att förena arbete och privatliv förbättras genom ett genomförande fullt ut av direktivet om föräldraledighet och övervakning av dess tillräcklighet och effektivitet.

Därför gjorde kommissionen frågan om att förena arbete och privatliv till ett av sina prioriterade mål i den färdplan för jämställdhet som antogs den 1 mars 2006 (KOM(2006) 92 slutlig). I det sammanhanget planerar kommissionen att göra en analys av situationen på alla områden som rör möjligheten att förena arbete och privatliv, inbegripet föräldraledighet, flexibla arbetsformer och barnomsorg och annan anhörigvård i syfte att utarbeta nödvändiga lösningar. Diskussioner med arbetsmarknadens parter kommer att ingå i denna verksamhet.

BILAGA II

Uttalande från rådet

Rådet delar Europaparlamentets beslutsamhet när det gäller att förbättra möjligheterna att förena arbete och privatliv för att nå jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Rådet välkomnar därför Europeiska kommissionens planer att ta upp temat kvinnors anställning och balans mellan arbete och privatliv som en central del i sin tredje årsrapport till stats- och regeringscheferna om jämställdhet mellan kvinnor och män, som skall föreläggas Europeiska rådets vårmöte i mars 2006.

Rådet noterar i detta sammanhang den vikt som Europaparlamentet fäster vid frågan om föräldraledighet.