EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 29.6.2017 COM(2017) 341 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om medlemsstaternas utbyte via det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) {SWD(2017) 242 final}



1. Inledning Det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) togs i drift i april 2012. Ecris regleras av rådets rambeslut 2009/315/RIF av den 26 februari 2009 om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll (nedan kallat rambeslutet), samt av rådets beslut av den 6 april 2009 om inrättande av det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) i enlighet med artikel 11 i rambeslut 2009/315/RIF. Syftet med Ecris är att förbättra medborgarnas säkerhet inom det europeiska området med frihet, säkerhet och rättvisa genom att möjliggöra ett effektivt utbyte av uppgifter om domar som utdömts av brottmålsdomstolar i EU. Detta dokument är kommissionens första statistiska rapport om medlemsstaternas utbyte via Ecris av uppgifter ur kriminalregister enligt artikel 7 i rådets beslut 2009/316/RIF. 1.1. Allmänna principer för Ecris-systemet Ecris grundas på en decentraliserad struktur, som sammanlänkar medlemsstaterna och ger dem möjlighet att effektivt utbyta uppgifter ur kriminalregister. ·Medlemsstaterna utser en centralmyndighet (en eller flera) för Ecris som kontaktpunkt och ger myndigheten alla ansvarsuppgifter enligt rambeslutet. ·Informationen utbyts elektroniskt mellan medlemsstaternas centralmyndigheter, genom ett standardiserat format som möjliggör omedelbar och förståelig kommunikation på alla EU-medlemsstaters språk med korta tidsfrister på 10 eller 20 dagar. ·En medlemsstat som har dömt en medborgare från en annan medlemsstat har en rättslig skyldighet att utan dröjsmål via Ecris informera om domen till den eller de medlemsstater som personen är medborgare i, inklusive efterföljande uppdateringar (meddelanden om nya domar och uppdateringar). ·Den medlemsstat i vilken den berörda personen är medborgare för på så sätt ett centralt register över alla fällande domar som avkunnats i EU mot dess egna medborgare. Medlemsstaterna är skyldiga att lagra och uppdatera alla uppgifter som mottagits via Ecris och tillhandahålla fullständiga uppgifter om kriminalregister via Ecris (svar på en ansökan) när en annan medlemsstat så önskar (ansökningar om uppgifter). ·Uppgifter om fällande domar ska utbytas inom ramen för brottmålsförfaranden och kan, om det är tillåtet enligt nationell lagstiftning, även utbytas för andra ändamål, t.ex. administrativa förfaranden, anställning, tillstånd osv. ·Ecris är främst utformat för utbyte av uppgifter om EU-medborgare, men det är även möjligt att utbyta uppgifter om tredjelandsmedborgare och statslösa personer via systemet. Kompletterande lagstiftning om inrättandet av ett centralt Ecris-system för tredjelandsmedborgare för att stödja effektiva utbyten via Ecris om sådana medborgare föreslogs av kommissionen i samma paket som denna statistiska rapport. Enligt rambeslutet var medlemsstaterna skyldiga att senast den 27 april 2012 genomföra systemet i rättsliga och tekniska avseenden, sammanlänka sig elektroniskt med varandra och inleda utbyten enligt de allmänna principer som beskrivs ovan. 1.2. Rättsliga grunder för Ecris och dess statistik De allmänna principerna för uppgiftsutbytet och systemets fungerande regleras av rambeslut 2009/315/RIF. Genom rådets beslut 2009/316/RIF fastställs ett standardiserat format för det elektroniska utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter ur nationella kriminalregister, särskilt uppgifter om det brott som domen gäller och uppgifter om domens innehåll. I beslutet fastställs dessutom andra allmänna och tekniska genomförandemetoder i fråga om organisation och underlättande av uppgiftsutbytet. Rådet har dessutom antagit ytterligare detaljerade bestämmelser om Ecris-systemets drift, bland annat verksamhetsanalyser, detaljerade tekniska specifikationer och statistiska uppgifter. Enligt dessa rutiner samlas icke personrelaterade statistiska uppgifter automatiskt in av systemet för att övervaka hur Ecris fungerar och om det är ändamålsenligt, samt för att övervaka att medlemsstaternas utbyten sker i överensstämmelse med den rättsliga ramen för Ecris. I Ecris detaljerade tekniska specifikationer anges för närvarande 225 indikatorer som fastställts för Ecris-övervakningen. Denna statistik skapas automatiskt av systemet på nationell nivå och skickas av medlemsstaterna till kommissionen en gång i månaden.

Följande anges i artikel 7 i rådets beslut 2009/316/RIF: ”Kommissionens avdelningar ska regelbundet offentliggöra en rapport om utbytet via Ecris av uppgifter ur kriminalregister, vilken särskilt baseras på sådan statistik som avses i artikel 6.2. Denna rapport ska offentliggöras för första gången ett år efter överlämnandet av den rapport som avses i artikel 13.3 i rambeslut 2009/315/RIF.” Den ovannämnda rapporten om genomförandet av rådets rambeslut 2009/315/RIF antogs den 19 januari 2016. Kommissionen beslutade att lägga fram sin första statistiska rapport enligt artikel 7 i form av ett paket, tillsammans med ett utkast till förordning om inrättande av det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister för tredjelandsmedborgare (Ecris-TCN-systemet), som kommer att komplettera det nuvarande Ecris-systemet. Denna rapport ger en översikt av användningen och det praktiska genomförandet av Ecris sedan systemet togs i drift, från april 2012 till den 31 december 2016, med särskild betoning på året 2016. Syftet är att redogöra för hur medlemsstaterna efterlever Ecris rättsliga ram när de utbyter uppgifter, identifiera eventuella problem med systemets effektivitet och i så fall rätta till dessa. Statistiken är en allmän översikt som täcker hela den femårsperiod då Ecris varit i drift, medan de jämförbara statistiska uppgifterna för alla medlemsstater samt de enskilda medlemsstaternas statistiska tabeller i avsnitt 2 i bilagan endast omfattar Ecris-utbyten under åren 2014–2016. Valet att använda de tre senaste åren då Ecris varit i drift för denna analys motiveras av att man 2014 lyckades sammanlänka så många som 25 medlemsstater, vilket innebär att statistiken från den tidpunkten kan anses utgöra en representativ översikt av den faktiska situationen. Rapporten grundas på statistik som skapas automatiskt av systemet och skickas till kommissionen av medlemsstaterna. Av de 225 statistiska indikatorer som fastställts för Ecris valde kommissionen att endast offentliggöra den mest relevanta och meningsfulla statistiska informationen. Medlemsstaterna uppmanades även att lämna statistik om antalet fällande domar mot medborgare från andra EU-medlemsstater som utdömts på deras territorier, för att en översikt ska kunna skapas av hur förfarandet för ansökningar genomförs. Rapporten innehåller uppgifter om fällande domar från 24 medlemsstater. Kommissionen fick inte in några uppgifter från Bulgarien, Cypern, Danmark och Slovenien. 2. Huvudsakliga resultat ·Samtliga 28 medlemsstater är aktiva i Ecris, men 24 % av de möjliga sammanlänkningarna saknas Efter fem års drift av Ecris är samtliga 28 medlemsstater nu anslutna till Ecris, sedan Slovenien och Portugal anslöt sig i januari 2017. Ingen av medlemsstaterna utbyter dock information via Ecris med alla de andra 27 medlemsstaterna. I slutet av 2016 hade endast 76 % av de möjliga sammanlänkningarna inrättats. Slutmålet att alla medlemsstater är anslutna till och utbyter information via Ecris med alla de andra medlemsstaterna har därför inte uppnåtts ännu. ·Antalet underrättelser som utbytts nådde två miljoner år 2016 Från de 300 000 underrättelser som hade utbytts mellan alla sammanlänkade medlemsstater till slutet av 2012, hade antalet ökat till nästan två miljoner 2016, med ett genomsnitt på 165 000 underrättelser per månad. För närvarande uppgår antalet årliga meddelanden om nya fällande domar, ansökningar och svar på ansökningar till omkring 350 000 per kategori. De medlemsstater som var mest aktiva sett till det totala antalet sända underrättelser av dessa tre typer 2016 var DE (24,9 %), följt av UK (13,7 %), IT (7,7 %), PL (6,6 %) och RO (5,5 %), ·Ett svar av tre visar tidigare fällande domar Sedan Ecris första år innehöll 31 % av svaren på ansökningar om uppgifter om tidigare fällande domar uppgifter om tidigare domar. Detta innebär att i 31 % av ansökningarna hade den berörda personen redan dömts en eller flera gånger på annat håll i unionen. Detta visar i sin tur att Ecris är ett värdefullt verktyg för att inhämta uppgifter ur kriminalregister. År 2016 innehöll över 105 000 svar uppgifter om tidigare fällande domar. ·Trenden i fråga om antalet meddelanden håller på att stabiliseras Sedan 2014 har, med 25 sammanlänkade medlemsstater, antalet meddelanden om nya domar gradvis stabiliserats och nådde 330 000 meddelanden år 2016. Detta resultat kommer efter en period av avsevärt ökad aktivitet, då nya medlemsstater anslöt sig till nätverket och fler sammanlänkningar skapades. Siffran förväntas öka ytterligare, oberoende av antalet fällande domar, eftersom sammanlänkningsgraden går mot 100 %. ·Snabb ökning av ansökningar om uppgifter och svar på dessa Antalet ansökningar om uppgifter och svar på dessa har ökat snabbt under de senaste fem åren, och nådde 364 000 ansökningar och 350 000 svar 2016. Detta är ett positivt tecken på att medlemsstaterna har blivit mer medvetna om behovet av att använda Ecris för att ansöka om uppgifter i samband med brottmålsförfaranden, och även för andra ändamål som anställning, särskilt i samband med tjänster som innebär direkt och regelbunden kontakt med barn enligt direktiv 2011/93/EU . ·Stora skillnader mellan medlemsstaternas Ecris-aktiviteter och arbetsbörda

Vissa medlemsstater sänder betydligt fler ansökningar om uppgifter än de tar emot. År 2016 var så fallet för DE, UK, AT och CZ. Andra medlemsstater kämpar med en stor arbetsbörda när det gäller att besvara ansökningar, medan de själva gör färre ansökningar: PL, RO, SK, LT, IT, BG, LV, HU, HR, IE, EL, EE. Andra medlemsstaters arbetsbörda beror främst på att de sänder ett stort antal meddelanden om nya fällande domar till de medlemsstater där förövarna är medborgare, medan de själva gör förre ansökningar: IT, BE, ES, FR, CY. ·Alla fällande domar och uppdateringar meddelas inte De mest aktiva medlemsstaterna räknat i antal sända meddelanden om nya fällande domar 2016 var DE (29,7 % av alla sådana sända meddelanden), IT (19,0 %), BE (13,6 %), UK (9,9 %), ES (9,0 %) och FR (5,2 %). Vissa medlemsstater sänder däremot inte alls några meddelanden om nya fällande domar (EL) eller sänder endast ett fåtal meddelanden i förhållande till hur många medborgare från andra EU-medlemsstater som ingår i deras befolkning (BG, EE, HR, LT, LV, MT, RO 2016; BG, EE, LV, HR, LT 2015; BG, EE, HR, LT, LV, RO, SK 2014). Om medlemsstaterna underlåter att meddela fällande domar på ett systematiskt och tillförlitligt sätt kan förövare komma undan från sitt kriminella förflutna eller begå samma brott igen. Uppdateringar av uppgifter om fällande domar utgjorde i genomsnitt 27 % av alla meddelanden 2016. En del medlemsstater sände inte alls några uppdateringar av tidigare sända meddelanden (BG, DK, EE, EL, LV, RO 2016; BG, DK, FI, EL 2015; DK, EE, FI, EL, HR, RO 2014) eller sände få sådana underrättelser (HR, LT, LU 2016; EE, HR, LT, LU, LV, RO 2015; BG, HU, IE, LT, LU, LV, SK 2014). Om uppgifter om fällande domar inte uppdateras innebär detta att den medlemsstat, som berörd person är medborgare i, förfogar över inaktuella och otillförlitliga uppgifter om fällande domar, uppgifter som sedan sprids. ·Ecris används inte alltid för att ansöka om uppgifter om tidigare fällande domar De medlemsstater som sände flest meddelanden 2016 var DE (38,6 %), följd av UK (26,7 %), CZ (10,1 %), AT (6,9 %), ES (3,7 %) och FR (3,5 %). Vissa medlemsstater gjordes dock inte några ansökningar om uppgifter över huvud taget (EL) eller sände endast få ansökningar (BG, CY, HU, IT, MT, SK 2016; BG, HU, IT, SK 2015; BG, EE, HR, HU, IT, SK 2014). Detta leder till en situation där brottmålsdomstolarna kan utdöma fällande domar utan kunskap om tidigare domar i andra medlemsstater, vilket strider mot kraven i rambeslut 2008/675/RIF. Bristande information om tidigare fällande domar kommer även att förhindra att tillförlitliga uppgifter om fällande domar används för andra ändamål än vid brottmålsförfaranden (t.ex. kontroller före anställningen), vilket i sin tur försämrar brottsförebyggandet. ·Omkring 14 000 ansökningar om uppgifter (3,9 %) besvarades inte 2016 I de flesta medlemsstater var antalet mottagna svar något lägre än antalet gjorda ansökningar om uppgifter, med en genomsnittlig skillnad på omkring 3,9 % 2016. Medlemsstaterna med den högsta procentandelen mottagna ansökningar som lämnats obesvarade var CY (66,1 %), EL (34,9 %), IT (20 %) och LV (17,8 %). ·Nästan 13 000 ansökningar (3,6 %) besvarades inte inom föreskriven tidsfrist 2016 År 2016 besvarades nästan 13 000 ansökningar inte inom den föreskrivna tidsfristen. Detta utgör 3,6 % av det totala antalet ansökningar. De medlemsstater som hade störst problem med att hålla tidsfristerna var EL (28,1 % av de ansökningar som mottogs av Grekland besvarades inte inom den föreskrivna tidsfristen), FI (21,5 %), EE (20,5 %), RO (9,3 %) och IT (5,28 %). ·Ecris används alltmer för andra ändamål än brottmålsförfaranden Under den tid som Ecris varit i drift avsåg i genomsnitt 81 % av alla ansökningarna brottmålsförfaranden, och 19 % avsåg andra ändamål. Antalet ansökningar för andra ändamål ökade upp till 22 % 2016, och nådde 79 000 ansökningar. Ansökningar från privatpersoner om egna uppgifter ur kriminalregistret står för det största antalet ansökningar för andra ändamål än brottmålsförfaranden – 68 % av alla ansökningar för andra ändamål, och 15 % av det totala antalet ansökningar. ·Det nuvarande Ecris-systemet används sällan för tredjelandsmedborgare I genomsnitt 90 % av alla ansökningarna rör EU-medborgare, och omkring 10 % avser tredjelandsmedborgare eller statslösa personer. Antalet ansökningar om uppgifter om tredjelandsmedborgare uppgick till över 33 000 2016. Att komplettera Ecris-systemet med ett särskilt centraliserat system för tredjelandsmedborgare, vilket kommissionen föreslår som en del av det paket som denna rapport ingår i, förväntas leda till en betydlig ökning av antalet ansökningar om uppgifter avseende tredjelandsmedborgare. 3. Ecris-utbytena i siffror 3.1. Anslutna medlemsstater En medlemsstat anses vara ansluten till Ecris om den utbyter uppgifter ur kriminalregistret med åtminstone en ansluten partner. För närvarande är samtliga 28 medlemsstater anslutna till Ecris och utbyter uppgifter ur kriminalregistret med åtminstone en annan medlemsstat. De senaste medlemsstaterna (SI och PT) anslöt sig i januari 2017. Uppgifter om historiken av anslutningar till Ecris-nätverket finns i avsnitt 1.1 i bilagan. Ecris är ett decentraliserat system där alla medlemsstater bör vara sammanlänkade med varandra. Det totala möjliga antalet sammanlänkningar i en sådan konfiguration är 756 (27 × 28). Även om samtliga medlemsstater nu är anslutna till Ecris, utbyter ingen av dem uppgifter via Ecris med alla de andra 27 medlemsstaterna.

I tabellen nedan visas antalet sammanlänkningar för varje medlemsstat i april 2017. Ecris-systemet startade med 173 sammanlänkningar 2012 – av 756 möjliga (med samtliga 28 medlemsstater anslutna). I slutet av 2016, det femte året som systemet varit i drift, hade 575 sammanlänkningar upprättats, vilket utgör 76 % av det totala antalet möjliga sammanlänkningar och 88 % av de operativa sammanlänkningarna (SI och PT var fortfarande inte anslutna vid den tidpunkten). Information om antalet sammanlänkningar under årens lopp finns i bilagan, avsnitt 1.1. År 2017 uppnådde fyra medlemsstater (AT, ES, UK och IE) maximalt antal sammanlänkningar (26). Slutmålet att alla medlemsstater är anslutna till och utbyter information via Ecris med alla de andra medlemsstaterna har därför inte uppnåtts ännu. 3.2. Totalt antal underrättelser som utbytts Diagrammet nedan visar det snabbt ökande årliga antalet underrättelser som utbytts mellan de anslutna medlemsstaterna sedan Ecris togs i drift i april 2012 och fram till den 31 december 2016. Vid en analys av uppgifterna för 2012 måste man tänka på att systemet endast var i drift under åtta månader av året. Från de 300 000 underrättelser som hade utbytts mellan alla sammanlänkade medlemsstater till slutet av 2012, hade antalet ökat till nästan två miljoner 2016, med ett genomsnitt på 165 000 underrättelser per månad. Alla typer av underrättelser ingår i detta antal: meddelanden, uppdateringar, ansökningar, svar, avslag, andra svar, utbyten av kompletterande uppgifter osv. Diagrammet nedan visar trenden för meddelanden, ansökningar och svar på ansökningar under de fem år som Ecris varit i drift. Endast meddelanden om nya fällande domar har tagits med i diagrammet, utan uppdateringar. Svaren omfattar svar på ansökningar, avslag på ansökningar och övriga svar. För närvarande uppgår meddelanden, ansökningar och svar på ansökningar till omkring 350 000 per år i varje kategori. Sedan 2014 har, med 25 sammanlänkade medlemsstater, antalet meddelanden om nya fällande domar gradvis stabiliserats, efter en inledande stark ökning till följd av att nya medlemsstater anslutits till nätverket och att fler sammanlänkningar skapats. Siffran förväntas öka ytterligare, oberoende av antalet domar, när sammanlänkningsgraden når 100 %. Antalet ansökningar om uppgifter och svaren på dessa ökar däremot snabbt. Detta är ett positivt tecken på att medlemsstaterna har blivit mer medvetna om behovet av att använda Ecris för att begära uppgifter inom ramen för brottmålsförfaranden så att de i enlighet med rambeslut 2008/675/RIF kan beakta tidigare fällande domar. Det ökande antalet ansökningar om uppgifter för andra ändamål än brottmålsförfaranden (t.ex. i samband med tjänster som innebär direkt och regelbunden kontakt med barn enligt direktiv 2011/93/EU) bidrar till denna positiva trend. 3.3. Antal meddelanden, ansökningar och svar per medlemsstat Diagrammet nedan visar antalet avsända meddelanden om nya fällande domar, antalet ansökningar om uppgifter och antalet sända svar för alla sammanlänkade medlemsstater 2016. Uppgifter för åren 2014 och 2015 finns i avsnitt 1.2 i bilagan. De mest aktiva medlemsstaterna vad avser totalt avsända underrättelser av dessa tre typer var - år 2016: DE (24,9 %), följt av UK (13,7 %), IT (7,7 %), PL (6,6 %) och RO (5,5 %), - år 2015: DE (25,6 %), följt av UK (14,7 %), IT (9,1 %), PL (7,0 %) och RO (5,6 %),

- år 2014: DE (28,7 %), följt av IT (10,9 %), UK (9,7 %), FR (8,3 %) och PL (6,8 %). Siffrorna visar på stora skillnader mellan medlemsstaternas Ecris-aktiviteter och arbetsbörda. En del medlemsstater begär uppgifter betydligt oftare än de anmodas att lämna uppgifter: DE, UK, AT och under 2016 även CZ. Andra medlemsstater kämpar med en stor arbetsbörda när det gäller att besvara ansökningar, medan de själva gör förre ansökningar: PL, RO, SK, LT, IT, BG, LV, HU, HR, IE, EL, EE. Andra medlemsstaters arbetsbörda beror främst på att de sänder ett stort antal meddelanden om nya fällande domar till de medlemsstater där förövarna är medborgare, medan de själva gör förre ansökningar: IT, BE, ES, FR, CY. 3.4. Meddelanden Diagrammet nedan visar antalet meddelanden som utfärdats av alla sammanlänkade medlemsstater 2016, uppdelat i meddelanden om nya fällande domar och meddelanden med uppdateringar av tidigare sända meddelanden. Uppgifter för åren 2014 och 2015 finns i avsnitt 1.3 i bilagan. Antalet sända meddelanden varierar betydligt mellan medlemsstaterna, från nästan 100 000 (DE) till inga meddelanden om nya fällande domar alls (EL) per år. Det finns två viktiga faktorer som måste beaktas i analysen av dessa variationer: landets storlek och antalet fällande domar mot medborgare i andra medlemsstater (nedan kallade medborgare från andra EU-medlemsstater). En detaljerad analys av de enskilda medlemsstaternas statistik finns i bilagan, avsnitt 2. De medlemsstater som sände flest meddelanden om nya fällande domar var - år 2016: DE (29,7 %), följt av IT (19,0 %), BE (13,6 %), UK (9,9 %), ES (9,0 %) och FR (5,2 %), - år 2015: DE (28,7 %), följt av IT (19,8 %), BE (12,5 %), UK (11,4 %), FR (6,3 %) och ES (5,9 %), - år 2014: DE (30,0 %), följt av IT (20,8 %), FR (11,2 %), BE (8,4 %), UK (7,9 %) och ES (5,8 %). Om man beaktar alla sända meddelanden, inklusive uppdateringar, ser klassificeringen liknande ut, förutom att ES gick upp till tredje plats 2016 och låg på fjärde plats 2014 och 2015. Avsända meddelanden om nya fällande domar och meddelanden om uppdateringar stod för 73,2 respektive 26,8 % i genomsnitt 2016. Uppgifter för åren 2014 och 2015 finns i bilagan, avsnitt 1.3. Andelen varierar betydligt mellan medlemsstaterna: i några medlemsstater är antalet uppdateringar är dubbelt så högt som antalet meddelanden (t.ex. AT, PL), andra visar nästan lika stora antal för båda underrättelsekategorierna (t.ex. ES, NL) och i en del medlemsstater står uppdateringarna för en mycket liten del av det totala antalet meddelanden (t.ex. BE, UK). För Tyskland, som sänder flest meddelanden av alla, utgör uppdateringar omkring 22 % av alla sända meddelanden. En detaljerad analys av de statistiska uppgifterna visade på två problem i detta sammanhang: För det första sänder vissa medlemsstater inte alls meddelanden om nya fällande domar (EL) eller sänder endast ett mycket lågt antal meddelanden i förhållande till hur många medborgare från andra EU-medlemsstater som ingår i deras befolkning (BG, EE, HR, LT, LV, MT, RO 2016; BG, EE, LV, HR, LT 2015; BG, EE, HR, LT, LV, RO, SK 2014). Till följd av detta registrerades inte dessa icke meddelade fällande domar i den medlemsstat där den berörda personen är medborgare, och förövarna kan undkomma konsekvenserna av sitt kriminella förflutna. För det andra sänder en del medlemsstater inte uppdateringar av tidigare avsända meddelanden över huvud taget (BG, DK, EE, EL, LV, RO 2016; BG, DK, FI, EL 2015; DK, EE, FI, EL, HR, RO 2014) eller sänder endast ett fåtal sådana underrättelser (HR, LT, LU 2016; EE, HR, LT, LU, LV, RO 2015; BG, HU, IE, LT, LU, LV, SK 2014). Om den dömande medlemsstaten underlåter att sända uppdateringar innebär detta att den medlemsstat, som den berörda personen är medborgare i, förfogar över inaktuella och otillförlitliga uppgifter, uppgifter som sedan sprids. 3.5. Ansökningar om uppgifter I diagrammet nedan jämförs antalet ansökningar om uppgifter som sändes av alla sammanlänkade medlemsstater 2016 med antalet svar på dessa. Uppgifter för åren 2014 och 2015 finns i avsnitt 1.4 i bilagan. Antalet gjorda ansökningar om uppgifter varierar betydligt mellan medlemsstaterna, från 140 000 (DE) till inga ansökningar alls (EL) per år. Den viktigaste faktorn att beakta i analysen av dessa variationer är antalet medborgare från andra medlemsstater som är bosatta i en viss medlemsstat. De medlemsstater som gjorde flest ansökningar var

- år 2016: DE (38,6 %), följt av UK (26,7 %), CZ (10,1 %), AT (6,9 %), ES (3,7 %) och FR (3,5 %), - år 2015: DE (40,0 %), följt av UK (29,4 %), AT (8,2 %), FR (4,5 %), ES (4,0 %) och CZ (3,3 %), - år 2014: DE (45,3 %), följt av UK (18,7 %), AT (13,7 %), FR (7,6 %), CZ (4,1 %) och NL (2,8 %). En del medlemsstater ansöker inte alls om uppgifter (EL) eller gör det endast i ett fåtal fall som rör medborgare från andra EU-medlemsstater som ingår i deras befolkning (BG, CY, HU, IT, MT, EE, HR, LV, RO, SK 2016; BG, HU, IT, EE, HR, LV, RO, CY, SK 2015; BG, EE, HR, HU, IT, LV, CY, SK 2014). Detta leder till en situation där brottmålsdomstolarna kan komma att utdöma fällande domar utan kunskap om domar som avkunnats i andra medlemsstater, vilket strider mot kraven i rambeslut 2008/675/RIF om att tidigare fällande domar ska beaktas i brottmålsförfaranden. Dessutom minskar den förebyggande effekten av att begära utdrag ur kriminalregistret för andra ändamål än brottmålsförfaranden, t.ex. för anställning. Av ovanstående uppgifter kan man även dra slutsatsen att inte alla ansökningar om uppgifter besvaras. I de flesta fall är antalet mottagna svar något lägre än antalet gjorda ansökningar, med en genomsnittlig skillnad på omkring 3,9 % år 2016. I fråga om de medlemsstater som oftast gör ansökningar besvarades inte 7 % av Tysklands (9 577), 4 % av Österrikes (869) och 2 % av Förenade kungarikets (1 709) 2016. 3.6. Svar på ansökningar I diagrammet nedan jämförs antalet svar som sändes av alla sammanlänkade medlemsstater 2016 med antalet motsvarande mottagna ansökningar om uppgifter. Uppgifter för åren 2014 och 2015 finns i avsnitt 1.5 i bilagan. Antalet mottagna ansökningar och motsvarande avsända svar varierar betydligt mellan medlemsstaterna, från 62 000 (PL) till 63 ansökningar (MT) per år. Det finns två viktiga faktorer som måste beaktas i analysen av dessa variationer: total befolkning per medlemsstat och antalet medborgare från respektive medlemsstat som är bosatta i andra medlemsstater. En detaljerad analys av de enskilda medlemsstaternas statistik finns i bilagan, avsnitt 2. De medlemsstater som mottog flest ansökningar om uppgifter och följaktligen besvarade flest ansökningar i absoluta termer (inte nödvändigtvis flest svar i förhållande till antalet mottagna ansökningar) var - år 2016: PL (17,4 % av alla svar, följt av RO (16,2 %), SK (9,1 %), DE (6,2 %), IT (5,1 %) och FR (4,6 %), - år 2015: PL (18,9 %), följt av RO (17,9 %), DE (7,5 %), IT (6,5 %), LT (5,2 %) och FR (4,9 %), - år 2014: PL (20,0 %), följt av RO (13,0 %), DE (9,9 %), IT (8,5 %), FR (5,2 %) och LT (5,0 %). Alla medlemsstater besvarar ansökningar i allmänhet, men alla ansökningar om uppgifter besvaras inte. I de flesta fall är antalet avsända svar något lägre än antalet mottagna ansökningar om uppgifter, och uppgick i genomsnitt till omkring 3,9 % år 2016. Vad gäller de medlemsstater som mottog flest ansökningar 2016 besvarade IT inte 20,4 % av dessa (5 579), FR lämnade 3,9 % av dem obesvarade (657), DE 2,5 % (552), PL 1,9 % (1 174), RO 1,7 % (970) och SK besvarade inte 0,1 % (47) av ansökningarna. De medlemsstater som hade den högsta procentandelen obesvarade ansökningar 2016 var CY (66,1 % av antalet mottagna ansökningar), EL (34,9 %), IT (20,4 %) och LV (17,8 %). 3.7. Svar som inte inkommer inom de föreskrivna tidsfristerna Ett annat problem är att en del ansökningar inte bevaras inom de föreskrivna tidsfristerna. Tabellen nedan ger en översikt för alla medlemsstater vad avser antalet svar som år 2016 inte inkom inom de föreskrivna tidsfristerna.

År 2016 besvarades omkring 13 000 ansökningar inte inom föreskriven tidsfrist. Detta utgör 3,6 % av det totala antalet ansökningar. De medlemsstater som hade störst problem med att hålla tidsfristerna var EL (28,1 % av ansökningar där svarstidsfristen löpt ut, FI (21,5 %), EE (20,5 %), RO (9,3 %) och IT (5,28 %). När det gäller svar som avsänds efter det att tidsfristen löpt ut sändes 27,33 % av svaren från LT efter tidsfristen (4 198), 21,33 % av svaren från IE (2 153), 19,56 % av svaren från CY (134), 6,12 % av svaren från RO (3 535) och 4,92 % av svaren från PL (3 056). 3.8. Ansökningar om uppgifter ur kriminalregistret och andra ändamål Diagrammen nedan visar förhållandet mellan ansökningar om uppgifter inom ramen brottmålsförfaranden och för andra ändamål från 2012 till 2016. Under den tid som Ecris varit i drift avsåg i genomsnitt 81 % av alla ansökningar brottmålsförfaranden och 19 % avsåg andra ändamål. Antalet ansökningar för andra ändamål nådde 79 000 år 2016. Andelen ansökningar för andra ändamål var stabil under perioden 2012–2014. Ökningen upp till 22 % år 2016 berodde främst på ett ökat antal ansökningar i samband med rekrytering för professionella eller organiserade frivilligverksamheter som innebär direkt och regelbunden kontakt med barn, enligt direktiv 2011/93/EU. Antalet sådana ansökningar uppgick till nästan 8 000 år 2016 eller 10 % av alla ansökningar för andra ändamål. Antalet sådana ansökningar var jämförelsevis försumbart (sju ansökningar) 2012. De flesta ansökningarna för andra ändamål än brottmålsförfaranden 2016 gjordes av privatpersoner som ville inhämta uppgifter om sig själva ur kriminalregistret – 68 % av alla ansökningar för andra ändamål och 15 % av det totala antalet ansökningar. Det näst högsta antalet ansökningar från en behörig administrativ myndighet som avsåg andra förfaranden än brottmålsförfaranden (14 % av ansökningarna för andra ändamål och 3,1 % av det totala antalet ansökningar) var ansökningar om uppgifter i samband med anställning enligt direktiv 2011/93/EU ( 9,9 % respektive 2,2 %) och ansökningar i samband med ansökningar om vapenlicens ( 3,5 % respektive 0,8 %). Ansökningar i samband med det viktiga ändamålet att skaffa sig ett annat medborgarskap stod endast för omkring 1,4 % av alla ansökningar för andra ändamål och för 0,3 % av det totala antalet ansökningar. Närmare uppgifter om antalet ansökningar i de olika kategorierna av ändamål under perioden 2014–2016 finns i bilagan, avsnitt 1.6. 3.9. Ansökningar som avser EU-medborgare och tredjelandsmedborgare Diagrammen nedan visar förhållandet mellan ansökningar som avser EU-medborgare respektive tredjelandsmedborgare – per år och i genomsnitt under hela den tid som Ecris varit i drift. I genomsnitt 90 % av alla ansökningar rör EU-medborgare, och omkring 10 % avser tredjelandsmedborgare. Andelen ansökningar som rör statslösa personer är marginell (0,03 %). Under Ecris första år var procentandelen ansökningar avseende tredjelandsmedborgare mycket låg (5 %). Procentandelen fördubblades 2013 och har förblivit stabil sedan dess. Antalet ansökningar om uppgifter angående tredjelandsmedborgare uppgick till över 33 000 2016.