Rapport för perioden 1996-2000 om genomförandet av systemet för långsiktigt stöd på nationell nivå till jordbruket i de nordliga områdena i Finland enligt kommissionens beslut 95/196/EG Rapport från kommissionen till rådet i enlighet med artikel 143.2 i Anslutningsakten till Europeiska unionen för Republiken Österrike, Republiken Finland och Konungariket Sverige

INNEHÅLL

1. Inledning

1.1. Allmänt

1.2. De allmänna principerna för nordligt stöd

1.2.1. Stöd på grundval av odlad areal

1.2.2. Stöd till animalieproduktion

1.2.3. Unga jordbrukare

1.2.4. Stöd till renskötsel

1.2.5. Grönsaker, blommor och växter som odlas i växthus

1.2.6. Lagringsstöd

1.3. Förvaltning av nordligt stöd

2. ANVÄNDNINGEN AV NORDLIGA STÖD 1996-2000

2.1. Utbetalat stöd under 2000

2.2. Gemenskapsstöd

2.3. BILAGA II kombination: Produktion och totalt stöd per produkt

3. EFFEKTER AV NORDLIGT STÖD OCH DESS BETYDELSE 1995-2000

3.1. Grundval för rapporten

3.2. Betalning av nordligt stöd

3.3. Prisutveckling för insatsvaror och produkter

3.4. Antal jordbruksföretag

3.5. Produktionens utveckling

3.6. Stödets ekonomiska effekt

3.7. Effekter på produktionskedjan för livsmedel

3.8. Miljöeffekter

3.9. Sociala och ekonomiska effekter

4. Slutsatser

BILAGA

1. Inledning

1.1. Allmänt

I enlighet med artikel 142 i Anslutningsakten till Europeiska unionen för Republiken Österrike, Republiken Finland och Konungariket Sverige har kommissionen tillåtit att Finland lämnar långsiktigt stöd på nationell nivå för att säkerställa att jordbruksverksamhet kan behållas i de nordliga regionerna. Dessa nordliga stöd ges särskilt för att behålla traditionell primärproduktion och bearbetning, förbättra strukturerna för produktion, saluföring och bearbetning av jordbruksprodukter, underlätta avyttrandet av produkterna och säkerställa att miljön skyddas och att landsbygden bevaras.

Stödet får differentieras mellan regioner och knytas till fysiska produktionsförhållanden med beaktande av de begränsningar som förekommer i den gemensamma organisationen av marknaden, men får inte vara knutet till framtida produktion eller leda till att produktionen ökar eller till att det samlade stödet ökar i förhållande till stödet under en referensperiod före anslutningen, en period som kommissionen skall bestämma.

I enlighet med beslut 95/196/EG [1], delvis ändrat genom kommissionens beslut 97/279/EG [2] av den 4 april 1997 och kommissionens beslut 2000/405/EG [3] av den 7 juni 2000, har kommissionen

[1] EGT L 126, 9.6.1995, s. 35.

[2] EGT L 112, 29.4.1997, s. 34.

[3] EGT L 154, 27.6.2000, s. 23.

- fastställt att den nordliga regionen av Finland omfattar jordbruksområden norr om den sextioandra breddgraden och några närliggande områden där det råder liknande klimatförhållanden vilka gör det särskilt svårt att driva jordbruk. Vid fastställandet tog kommissionen framför allt hänsyn till den låga befolkningstätheten (högst 10 inv./km2), den utnyttjade jordbruksarealens (UJA) andel av den totala arealen (mindre än 10 procent) och den andel av UJA som används till odling av livsmedel. Den nordliga region som definieras på detta sätt har en yta på 1 417 000 ha UJA, vilket motsvarar 55,5 % av Finlands sammanlagda UJA.

- fastställt att den nordliga regionen omfattar fem delregioner, dvs. C1, C2, C2 nord [4] (inklusive skärgården i område C), C3 och C4 (fig. 1). Delregionerna C3 och C4 är uppdelade i delzonerna P1, P2, P3 och P4 (delregion C3) och P4 och P5 (delregion C4) i syfte att möjliggöra en differentiering av stöden för nötkreatur, får och mjölk. Denna uppdelning gör det möjligt att variera jordbruksstödet genom att ta hänsyn till den regionala jordbruksnäringens särdrag och graden av naturliga svårigheter. För att göra detta har man huvudsakligen använt ett syntetiskt jordbruksekonomiskt index, Nikula-indexet (som också används för att klassificera mindre gynnade områden), som gör det möjligt att klassificera varje enskild kommun i de olika delregionerna eller delzonerna.

[4] I det följande används förkortningen C2N vid hänvisning till området C2nord och arkipelagen i område C.

- ratificerat den referensperiod som använts för att kontrollera att det nordliga stödet inte leder till någon ökning av jordbruksproduktionen eller det sammanlagda stödet. På grundval av tillgänglig nationell statistik över kvantiteter är referensperioden för jordbruksproduktionen och det sammanlagda stödet före anslutningen åren 1991-1993. Undantag utgör komjölk och nötkreatur, för vilka man använt 1992 för att ratificera Finlands mjölkkvot och referensbestånd av nötkreatur, och trädgårdsodling, där 1993 använts som referensperiod eftersom det finns tillförlitlig statistik från det året.

- fastställt högsta stödbeloppet per produkt och per sektor. För samtliga vegetabiliska produkter (spannmål och andra jordbruksgrödor, frukt och grönsaker, potatis för stärkelseframställning och sockerbetor) beräknas det föreslagna stödet per hektar. För animalieproduktionen uttrycks stödet per djurenhet (DE) för nötkreatur (med undantag för kvigor), hästar, tackor, getter, grisar och fjäderfä, medan stödet för mjölk uttrycks per kg och för renar och kvigor per djur. Stöd beviljas också för lagring av frukt och grönsaker som produceras i de nordliga regionerna, uttryckt i FIM/m3/år. Ett schablonstöd per hektar föreskrivs till unga jordbrukare (under 40 år) för foder- och spannmålsodling. Stöd ges också till all UJA för betesmark, träda eller matpotatis. Samma stöd beviljas också för andra grödor, men redovisas då separat för varje gröda.

Stödnivån i stödsystemet beräknades så att det sammanlagda stödet per produkt under referensperioden jämfördes med det stöd som lämnades efter anslutningen. Vid beräkningen av det sammanlagda stödet under referensperioden togs hänsyn till dels prisskillnaden 1993 mellan Finland och gemenskapen (indirekt stöd), dels det direkta stöd som finansierats över den nationella budgeten under samma år.

Till stödet efter anslutningen räknas inte bara de nordliga stöden och de nationella gradvis minskande stöden enligt artikel 138-140 i Anslutningsakten, vilka tillämpades under en övergångsperiod (1995-1999), utan också kompensationsbidrag, stöd för miljöåtgärder inom jordbruket som medlemsstaten lämnar till för jordbrukare i de nordliga regionerna, och stöd som för närvarande beviljas inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden.

Om en förändring av dessa belopp får till resultat att stödet blir större än det var före anslutningen innebär det att de nordliga stöd som får tilldelas anpassas från och med påföljande kalenderår.

Beloppen uttrycks i nationell valuta per den 1 januari 1995 och får anpassas varje år. Denna anpassning kräver att kommissionens beslut ändras.

De nordliga stöden, med undantag av stödet för komjölk (som omfattas av ett kvotsystem), tilldelas inte på grundval av producerade kvantiteter utan av produktionsfaktorerna inom de regionala gränser som anges i bilaga 4 till beslut 95/196/EG.

För att undvika en ökning av produktionen har en bestämmelse införts i beslutet som innebär att om en ökning konstateras av produktionen av en produkt jämfört med produktionsvolymen under referensperioden, skall stöden till de berörda produktgrupperna minskas proportionellt under påföljande år. När det gäller jordbruksgrödor tillämpas denna bestämmelse bara om den genomsnittliga produktionen överskrids med mer än 10 % två år i rad.

För att inte straffa produktgrupper eller delregioner (stöden är differentierade mellan delregionerna) genom en generell minskning av stödet i händelse av ökad produktion anges produktions- och stödnivåerna per produkt och per delregion.

Kommissionens beslut 95/196/EG ändrades genom kommissionens beslut 97/279/EG så att felaktigheter rättades till, SLOM-kvantiteter mjölk infördes, det gjordes skillnad mellan stöd till fjäderfäkött och ägg, det blev möjligt att utbetala mjölkstödet enligt artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 3950/1992, och genom kommissionens beslut 2000/405/EG genom vilket den årliga tidsfristen för rapporteringen förlängdes från april till juni, en gemensam översyn av stödet till fjäderfä återigen tilläts, SLOM-kvantiteterna mjölk ökades och ett initiativ togs för att granska köttproduktionen i dess helhet på platsen innan någon granskning genomfördes på grundval av produkter. Dessa förändringar påverkade inte storleken på enhetsstödet, det sammanlagda stödet eller produktionsvolymerna.

>Hänvisning till>

Fig. 1. Områden med jordbruksstöd (Delregionerna C1-C4 ingår i de nordliga stöden).

1.2. De allmänna principerna för nordligt stöd

Nordligt stöd har lämnats till producenter inom jordbruk och trädgårdsodling i form av stöd för mjölkproduktion, nordligt arealstöd, allmänt stöd per hektar, nordligt stöd till unga jordbrukare, nordligt stöd för djurbesättningar, nordligt stöd för slaktkvigor och nötkreatur av hankön, stöd för renägare, stöd för transporter av mjölk och kött, stöd för lagring av produkter från trädgårdsodling, stöd för växthusodling och stöd för lagring av skogsbär och vild svamp.

Stödet kan betalas ut till jordbrukare som är fast bosatta i Finland och som är fysiska eller juridiska personer, enskilda eller i grupp, oberoende av gruppens eller dess medlemmars rättsliga ställning. En gemenskap eller stiftelse med hemvist i Finland betraktas också som hemmahörande i Finland.

Stödet kan betalas ut till en producent (eller dennes make/maka) som är minst 18 och högst 65 år gammal. För ekonomiska föreningar i vilka flera jordbrukare ingår eller som förvaltas gemensamt kan stödet betalas ut om minst en av jordbrukarna, partnerna, medlemmarna eller aktieägarna inom jordbruks- eller trädgårdsodlingsverksamheten uppfyller ålderskravet.

Stödmottagare måste vara ägare till minst tre hektar odlingsbar mark som brukas under växtsäsongen. Det nordliga hektarstödet för trädgårdsväxter och -produkter kan betalas ut om det område som brukas för trädgårdsodling uppgår till minst en halv hektar.

Nordligt stöd kan inte betalas ut om stödbeloppet per kategori underskrider 500 finska mark.

1.2.1. Stöd på grundval av odlad areal

Till grund för stödet ligger odlingsbar mark som producenten äger den 1 juni och som brukas för odling av jordbruks- och trädgårdsväxter under den växtsäsong för vilken stödet betalas ut. När det gäller grödor vars saluföring kräver att producenten finns upptagen i ett växtskydds- eller kvalitetskontrollregister skall det villkoret vara uppfyllt för att utbetalningen av stödet skall göras.

Stödet kan bara betalas ut för en produktionsareal som brukas åtminstone enligt den standard som gäller för den gängse odlingsmetoden i området och med tillämpning av bestämmelserna för direktstöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med de miljökrav för produktion av jordbruksgrödor som fastställs i artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 1259/1999.

1.2.2. Stöd till animalieproduktion

Utgångspunkten för att fastställa nordligt stöd för animalieproduktion är det sammanlagda antalet djur som producenten äger eller förfogar över. Om antalet djur vid en räkning skiljer sig avsevärt från det antal som redan fastställts kan stödet betalas ut med hänsyn till det ursprungligen fastställda antalet djur, under förutsättning att produktionen pågår kontinuerligt. Det stöd som beviljas för am- och dikor och tackor får inte överskrida anläggningens fastställda kvot.

Stöd beviljas för högst 300 djurenheter i område C2N, 200 djurenheter i område C3 och 100 djurenheter i område C4. Stödet för fjäderfä i områdena C1, C2 och C2N beviljas för högst 260 djurenheter per mottagare.

Nordligt stöd för mjölkproduktion (i FIM per kg) beviljas för mjölk som levereras till mejerier och mjölk som säljs direkt vid anläggningen för högst den tillgängliga kvoten.

1.2.3. Unga jordbrukare

Hektarstöd kan betalas ut till unga jordbrukare. Med ung jordbrukare avses en jordbrukare (eller dennes make/maka) som är högst 40 år.

1.2.4. Stöd till renskötsel

Stöd för renskötsel (levande renar) per hushåll kan betalas ut till renägare i områdena C3 och C4 för varje renskötselår. Året börjar den 1 juni och slutar den 31 maj året därpå.

1.2.5. Grönsaker, blommor och växter som odlas i växthus

Stödet grundar sig på växthusodling av tomater, gurka, sallat, dill, persilja, snittblommor, snittgrönt, olika växter och prydnadsväxter för inomhusodling i kruka, samt inläggningsgurka, kinakål och röd paprika.

Ett villkor för utbetalning av stödet är att växthuset är uppvärmt och har en yta på minst 300 kvadratmeter. Stöd kan bara utgå till produktionssektorer där verksamheten bedrivs åtminstone enligt den standard som gäller för den gängse odlingsmetoden i området.

1.2.6. Lagringsstöd

Stöd för lagring av produkter från trädgårdsodling utbetalas årligen på grundval av det utrymme som utnyttjas för lagring av frilandsodlade grönsaker och äpplen som producenten förfogar över mellan den 1 oktober och den 31 december, och beräknas med utgångspunkt från den genomsnittliga volym som använts mellan oktober och december. En producent som ansöker om stöd måste själva ha producerat de lagrade produkterna, dessa skall motsvara minimikrav när det gäller växtkvalitet, och den odlade arealen måste uppgå till minst en halv hektar. Stöd för lagring av skogsbär och vild svamp kan utbetalas till personer som har lagringsutrymmen för sådana.

1.3. Förvaltning av nordligt stöd

Femton regionala arbetskrafts- och näringscentraler (nedan kallade TE-centraler) fungerar som regionala organisationer för att förvalta jordbruket. Förutom övervakning i samband med stöden har TE-centralernas lokala avdelningar också andra arbetsuppgifter, exempelvis att utbilda tjänstemän och jordbrukare i landsbygdsutveckling, handlägga sådana blanketter som inte handläggs i kommunen, godkänna utbetalningar och genom kommunala inspektioner övervaka det arbete som utförs av de tjänstemän som är sysselsatta med landsbygdsutveckling.

Tjänstemännen för landsbygdsutveckling tar emot jordbrukarnas ansökningar om stöd och för in ansökningsuppgifterna i det integrerade administrations- och kontrollsystemet. Beräkningen av stödet görs centralt, och därefter fattar tjänstemännen för landsbygdsutveckling besluten om stöd och meddelar jordbrukarna. Det faktum att kommunerna deltar i förvaltningen av jordbruks- och landsbygdsutvecklingen har inneburit att konsumenterna är medvetna om förvaltningen och känner till lokala förhållanden.

De tjänstemän som arbetar med landsbygdsutveckling kontrollerar mottagarna av nationellt stöd, liksom EU-stöd. Varje år kontrolleras 5 % av samtliga stödansökningar. Inspektörer från TE-centraler kontrollerar dessutom den verksamhet kommunernas tjänstemän för landsbygdsutveckling bedriver.

2. ANVÄNDNINGEN AV NORDLIGA STÖD 1996-2000

Eftersom stödsystemet omfattar många produkter och stödnivån för vissa produkter varierar från år till år, ges det i bilagan en detaljerad analys per produkt. I detta kapitel granskas hur det totala stödbeloppet har utvecklats och stödnivån under 2000 visas.

2.1. Utbetalat stöd under 2000

I följande tabell visas som ett exempel en sammanfattning av hur nordliga stöd tillämpats under 2000 (anm: 1 finsk mark är lika med 0,168 euro).

Tabell 1a. Sammanfattning av stödbelopp under 2000

>Plats för tabell>

Tabell 1b. Sammanfattning av stödbelopp under 2000

>Plats för tabell>

Anm: Det totala stödet låg 531,7 miljoner finska mark (20 %) under den tillåtna nivån. Underutnyttjandet uppgick till 371,6 miljoner finska mark (18 %) för animalieproduktion och till 137,4 miljoner finska mark (26 %) för vegetabilieproduktion.

2.2. Gemenskapsstöd

När det nordliga stödet beräknades togs det även hänsyn till stöd som betalats för produkter i enlighet med den jordbrukspolitik som den gemensamma organisationen av marknaden (GOM) innebär, beviljade kompensationsbidrag och subvention för miljöåtgärder i jordbruket (när det gäller den sistnämnda användes hela det utbetalade stödet).

Tabell 2 Stöd för animalieproduktion

>Plats för tabell>

1) Det stöd som anges i tabellen utgör det totala stöd som betalats till jordbrukare, dvs. inte endast incitamentsdelen på 20 %.

2) Siffran skiljer sig från övriga år (se även tabell 3).

Anm: I referensbeloppen för stöd ingår inte de effekter reformerna i Agenda 2000 har för gemenskapsstödet. Eventuella ökningar av GOM-betalningarna jämfört med referensperioden kan hänföras till kompensation för en ytterligare minskning av producentpriserna.

Tabell 3. Stöd för vegetabilieproduktion

>Plats för tabell>

1) Det stöd som anges i tabellen utgör det totala stöd som betalats till jordbrukare, dvs. inte endast incitamentsdelen på 20 %.

2) Siffran skiljer sig från övriga år.

Anm: I referensbeloppen för stöd ingår inte de effekter reformerna i Agenda 2000 har för gemenskapsstödet. Eventuella ökningar av GOM-betalningarna jämfört med referensperioden kan hänföras till kompensation för en ytterligare minskning av producentpriserna.

Gemenskapsstöd för animalie- och vegetabilieproduktion när det gäller nordliga områden under 2000 (GOM-betalningar, kompensationsbidrag och miljöåtgärder inom jordbruket) uppgick till 3 216,4 miljoner finska mark.

2.3. BILAGA II kombination: Produktion och totalt stöd per produkt

Vid beräkning av det nordliga stödet togs även hänsyn till både gemenskapsstöd och själva det nordliga stödet, och detta jämfördes med det totala stödet (utbetalat direktstöd och producentprisskillnader) under 1993 (kommissionens beslut, bilaga II). I följande tabell visas skillnaden för 2000.

Tabell 4a. Totalt stöd under 2000 för nordliga stödområden (animalieproduktion)

>Plats för tabell>

Tabell 4b. Totalt stöd under 2000 för nordliga stödområden (vegetabilieproduktion)

>Plats för tabell>

Anm: Totala utbetalda inkomstsubventioner under 2000 för nordliga områden uppgick till 5 457,9 miljoner finska mark, vilket är 18 % under 1993 års referensnivå. I siffrorna för 2000 ingår de högre belopp som följde av reformerna enligt Agenda 2000 beträffande gemenskapsstöd (dvs. kompensation för ytterligare prissänkningar), men denna ytterligare producentprisskillnad beaktas inte i 1993 års siffror.

3. EFFEKTER AV NORDLIGT STÖD OCH DESS BETYDELSE 1995-2000

3.1. Grundval för rapporten

Avdelningen för jordbruk och skogsbruk vid forskningscentret för jordbruk och livsmedel har sammanställt en omfattande rapport [5] om det nordliga stödets effekter och betydelse under 1995-2000. Slutsatserna i detta kapitel baseras på den rapporten.

[5] Impact and Significance of Nordic Aid 1995-2000, The Research Centre for Agriculture and Foodstuffs.

De mål som fastställs för stödsystemet och primärproduktionens och stödregionens socioekonomiska ställning i stödsystemets inledningsskede betraktades som utgångspunkt för en analys av hur jordbruket som främsta inkomstkälla har utvecklats i den nordliga ekonomin i vid mening. De indikatorer som användes för att bedöma utveckling och förändring fanns tillgängliga från allmänna statistiska källor och administrativa register (informationscentret vid ministeriet för jordbruk och skogsbruk samt Finlands statistiska centralbyrå). De centrala datakällorna kombinerades med det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS) och det allmänna systemet för stödförvaltning. Det gjordes en bedömning av effekterna på det enskilda jordbrukets nivå, baserat på resultaten från Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR). Kriterierna för bevarande av landsbygd utgjordes av lokalbefolkning, företag i området, inklusive jordbruksföretag, och miljösituationens utveckling.

Det nordliga stödsystemet utgör en del av den övergripande förvaltningen av jordbrukspolitiken. Det är svårt att göra åtskillnad mellan denna helhet och effekterna av eventuella särskilda åtgärder avseende jordbruksproduktion, bearbetning av jordbruksprodukter, distribution och handel med produkter och insatsvaror, och de effekter dessa i sin tur har för miljöförhållanden och landsbygdens bevarande.

3.2. Betalning av nordligt stöd

Omkring 78 % av de betalningsbemyndiganden som under 1995-2000 fanns tillgängliga för nordligt stöd användes (tabell 5). Det finns flera orsaker till detta underutnyttjande. Produktionsvolymerna avseende vissa produkter och sektorer fortsatte att i viss mån vara lägre än under referensperioden. Begränsningarna avseende nordligt stöd för vissa produkter förhindrade utbetalning av hela stödbeloppet. På grund av de besparingsåtgärder som genomfördes i den nationella ekonomin kunde stödbeloppet per enhet inte betalas för varje produkt i enlighet med betalningsbemyndigandena i kommissionens beslut. Dessutom ansågs det, på grund av den enhetliga stödpolitiken, önskvärt att hålla skillnaden mellan stödnivåerna i Finlands södra och norra regioner på en rimlig nivå. I enlighet med artikel 141 i anslutningsakten har betalningsbemyndigandena för stöd för animalieproduktion varit klart lägre i södra Finland än i det nordliga stödområdet.

Tabell 5. Nordligt stöd 1995-2000, belopp.

>Plats för tabell>

1) Tillhandahållet stöd särskilt avsett för produktionsåret.

2) Totalt stöd helt eller delvis finansierat av EU och nationellt stöd.

3.3. Prisutveckling för insatsvaror och produkter

Det nationella stödpaket som följde av EU-medlemskapet mättes på grundval av förväntad prisnivå för såväl produkter som insatsvaror vid medlemskap.

Producentpriserna anpassades, i enlighet med villkoren för medlemskap, till gemenskapens prisnivå utan någon övergångsperiod, vilket ledde till avsevärt lägre marknadspriser och försäljningsintäkter i början av 1995. Även under 1995-2000 var producentpriserna i vissa avseenden avsevärt lägre än man förväntade sig vid det nationella stödpaketets utformning (tabell 6). De förväntade priserna har ännu inte uppnåtts för vissa produkter. Priset på nötkött låg fortfarande 26 % under den förväntade nivån. Även priserna på foderspannmål, ägg och fårkött låg kvar under de förväntade nivåerna. Priserna för fjäderfäkött och spannmål låg emellertid över förväntningarna, och priset på mjölk var nästan i linje med förväntningarna.

Tabell 6. Förväntade och faktiska producentpriser för vissa jordbruksprodukter under EU- medlemskapet

>Plats för tabell>

1) Källa: Ministeriet för jordbruk och skogsbruk.

2) Källa: Informationscentret vid ministeriet för jordbruk och skogsbruk (vid jämförelsen antogs det att priset på nötkött angavs exklusive den varma slaktkroppens viktminskning och att spannmålspriserna angavs exklusive transportkostnader).

3) Nötkött, utom kött från kor.

4) Handjur av nötkreatur, slaktvikt över 130 kg.

Den andra delen vid utformningen av nationella stödpaket utgjordes av antagandet att priserna för insatsvaror I jordbruket skulle minska till följd av medlemskapet. Prisnedgången berodde på lägre priser för jordbruksvaror (utsäde, foder och inköpt boskap) och avskaffandet av skatter och betalningar (gödningsmedel och mervärdesskatt på insatsvaror). Följande förväntningar fanns rörande prisförändringar för nödvändiga insatsvaror: inköpt foder -40 %, inköpt spannmål -36 %, inköpt boskap -33 % och gödningsmedel -27 %.

Mellan 1994 och 1995 ändrades priserna för ovan nämnda insatsvaror enligt följande: inköpt foder -29 %, inköpt spannmål -35 %, inköpt boskap -30 % och gödningsmedel -17 %. I genomsnitt minskade priserna på nödvändiga insatsvaror inom jordbruket med omkring en femtedel under det första medlemskapsåret, jämfört med föregående år. Aggregerat index för insatsvaror steg med drygt 7 % mellan 1995 och 2000. Den snabbaste ökningen skedde under 2000, då priserna på insatsvaror ökade med nära 6 % jämfört med föregående år.

Utgångspunkten vid utformningen av det nationella stödpaketet för jordbruket utgjordes av det inkomstbortfall som förväntades till följd av de minskade marknadspriserna. Då stödbehovet beräknades togs även hänsyn till förväntningar om lägre produktionskostnader. Inkomstbortfallet avseende vissa produkter efter EU-anslutningen berodde på att priserna på dessa produkter förblev lägre än förväntat samtidigt som priserna på insatsvaror minskade mindre. Jordbruksföretagens avkastnings- och kostnadsstruktur hängde samman med de effekter prisavvikelser hade för olika typer av jordbruksmetoder från ett företag till ett annat.

3.4. Antal jordbruksföretag

Det finns I dag färre jordbruksföretag I det nordliga stödområdet, men det har inte skett några väsentliga förändringar beträffande produkter när det gäller produktionsvolymer eller andel av produktionen I förhållande till landet som helhet. Det nordliga stödets betydelse för jordbruksföretagens inkomster steg under bedömningsperioden eftersom det delvis kompenserade för minskningen av annat stöd under övergångsperioden. Antalet jordbruksföretag som fick nordligt stöd (tabellerna 7 och 8) minskade med 5 600 eller 13 % mellan 1997 och 2000 (1997 utvidgades sådant stöd till att även omfatta svin och fjäderfä I områdena C1 och C2). Ungefär hälften av de 77 900 jordbruksföretag som fick inkomststöd (enligt den gemensamma jordbrukspolitiken eller på nationell nivå) erhöll dessutom nordligt stöd.

Tabell 7. Antal företag som erhöll nordligt stöd samt procentuell förändring 1996-2000 1)

>Plats för tabell>

1) Förändringen av antalet jordbruksföretag har beräknats från 1997 till 2000 eftersom stödet per djurenhet inte omfattade grisar och fjäderfä förrän 1997, när jordbruksföretag med grisar i områdena C1 och C2 började ingå som en del av det nordliga arealstödet på ett mer övergripande plan.

Tabell 8. Antal jordbruksföretag som erhåller nordligt stöd per produktionstrend 1) 1996-2000 2)

>Plats för tabell>

* Summa för grisuppfödning, grisköttsproduktion och övrig grishållning.

1) Jordbruksföretagets produktionstrend fastställs genom jordbrukarens deklaration.

2) Förändringen av antalet jordbruksföretag har beräknats från 1997 till 2000 eftersom stödet per djurenhet inte omfattade grisar och fjäderfä förrän 1997, när jordbruksföretag med grisar i områdena C1 och C2 började ingå som en del av det nordliga arealstödet på ett mer övergripande plan.

Jordbruksföretagens genomsnittliga areal ökade under bedömningsperioden för de huvudsakliga typerna av jordbruk. Under 2000 var de största jordbruksföretagen verksamma inom grisköttsproduktion, med en genomsnittlig areal på över 35 hektar. Den genomsnittliga arealen för mjölkproducerande jordbruksföretag uppgick till 30 hektar, och för andra jordbruk med boskap uppgick den till drygt 25 hektar. Jordbruksföretag som bedrev spannmålsodling hade en genomsnittlig areal på omkring 23 hektar och för andra typer av jordbruk låg genomsnittet omkring 14 hektar. Jordbruksföretag som bedriver grisköttsproduktion ökade mest mellan 1996 och 2000, med en genomsnittlig arealökning på 6,7 hektar. De mjölkproducerande jordbruksföretagens totala areal ökade i genomsnitt med 3,8 hektar och jordbruksföretag med boskap ökade i genomsnitt med 4,7 hektar. Den genomsnittliga arealen hos jordbruksföretag med spannmålsproduktion som specialitet ökade med mindre än tre hektar.

3.5. Produktionens utveckling

Det nordliga stödområdets andel av animalieproduktion jämfört med landet som helhet har för de flesta produkter varit förhållandevis stabil under bedömningsperioden (tabell 9). Omkring tre fjärdedelar av nötkötts- och mjölkproduktionen sker inom stödområdet. Andelen av mjölkproduktionen har ökat med 3 %. Andelen av nötköttsproduktionen har varierat mellan 72 och 76 %. Drygt hälften av fårköttsproduktionen sker fortfarande inom området, men andelen minskade mellan 1995 och 2000. Omkring 40 % av grisköttsproduktionen sker inom stödområdet, och dess andel var nära nog oförändrad mellan 1995 och 2000. En dryg tredjedel av produktionen av fjäderfäkött sker inom stödområdet. Större delen fjäderfäproduktionen sker utanför det nordliga stödområdet. Omkring en fjärdedel av äggproduktionen sker inom området. Äggproduktionen är oftast förlagd utanför det nordliga stödområdet.

Tabell 9. Det nordliga stödområdets procentuella andel av den viktigaste animalieproduktionen i förhållande till landet som helhet 1995-2000

>Plats för tabell>

Antalet jordbruksföretag som får nordligt stöd för animalieproduktion har minskat varje år från och med 1997 (förutom fjäderfä avsedda för köttproduktion), vilket gör att den tillväxt som ägt rum beror på ökad produktivitet.

I tabell 10 visas växtodlingens omfattning i det nordliga stödområdet mellan 1995-2000. Odlingen av brödsäd (i synnerhet vete) sker främst utanför stödområdet. Omkring en femtedel av rågproduktionen sker där. Rågens kvalitet är starkt beroende av väderförhållandena under hösten. Nästan all produktion av korn för maltframställning och sockerbetor sker utanför det nordliga stödområdet. Odling för bete är däremot proportionellt sett vanligare i det nordliga stödområdet, vilket beror på att området i så hög grad är inriktat på mjölk- och nötköttsproduktion. Mer än hälften av all fodersäd odlas i stödområdet. Andelen odlad fodersäd har ökat. Större delen av den potatis som är avsedd för stärkelseproduktion odlas i områdena C1 och C2 (arealen utgör 60 % av den totala areal där sådan potatis odlas).

Tabell 10. Procentandel nordliga områden med odling av de viktigaste grödorna, mark i träda eller avsatt för trädgårdsodling i förhållande till resten av landet, 1995-2000

>Plats för tabell>

Spannmålsskördens storlek och årliga fluktuationer påverkar spannmålsproduktionens storlek och har indirekta effekter även på animalieproduktion och lönsamhet. Effekten är givetvis större för de jordbruksföretag som specialiserar sig på odling av grödor än för de som ägnar sig åt boskapsuppfödning.

Den avgörande orsaken till grödornas variationer är de årliga väderfluktuationerna. Under 1995-2000 varierade de årliga förändringarna i skördens avkastning per hektar i det nordliga området mellan 1 900 och 3 400 kg för korn, mellan 2 100 och 3 200 kg för havre, mellan 2 200 och 3 600 kg för vårvete och mellan 1 300 och 2 100 kg för råg. Avkastningen per hektar för torkat hö uppgick till 3 200-4 100 kg och avkastningen per hektar för ensilage uppgick till 17 400-20 000 kg.

3.6. Stödets ekonomiska effekt

Det nordliga stödets andel av jordbruksföretagens intäkter ökade under bedömningsperioden 1995-2000. Övergångsstödet minskade därmed gradvis och avslutades i början av 2000. Det nordliga stödets betydelse var större för jordbruksföretag med boskap än för de jordbruksföretag som bedrev odling av grödor. Under 2000, då det nordliga stödet nådde sin långsiktiga nivå, uppgick dess andel av jordbruksfamiljernas nettoinkomst enligt beräkningarna till 50-90 % för mjölkjordbruk, omkring 50 % för grisuppfödning och 10-20 % odling av grödor, beroende på område.

Enligt den redovisning som fanns tillgänglig fram till och med 1998 var lönsamheten för jordbruksföretag med verksamhet inom sektorerna mjölk, griskött och spannmål allmänt sett nedgående jämfört med den genomsnittliga situationen under de tre år som föregick anslutningen. Inget av målen för jordbruksfamiljernas löner eller räntor på kapital uppnåddes under de granskade produktionstrenderna efter 1994, dvs. lönsamhetskoefficienten var lägre än 1. Grisuppfödning och spannmålsodling tycks ha varit mest lönsamt och mjölkproduktion minst lönsamt för jordbruksföretagen. Den proportionella skillnaden i lönsamhet mellan mjölkjordbruk och grisuppfödning var dock relativt stabil under hela perioden, vilket gör att införandet under 1995 av nya system för inkomstsubventioner inte tycks ha ändrat den centrala roll dessa båda viktiga produktionstrender spelade under 1995.

I genomsnitt har företagen nästan lyckats bevara sin tidigare inkomstnivå, bland annat genom att öka i storlek, men stödsystemet har inte inneburit att lönsamheten kunnat behållas på den nivå som rådde före EU-medlemskapet. Utan det nordliga stödet skulle jordbruksföretagens lönsamhet ha sjunkit drastiskt.

3.7. Effekter på produktionskedjan för livsmedel

Situationen inom parti- och detaljhandel, bearbetning och marknadsföring av produkter som tillhör det nordliga stödsystemet förblev relativt stabil inom det särskilda området. Bland företagen inom livsmedelsindustrin har antalet mejerier och slakterier som köper råvaror från jordbruket minskat under bedömningsperioden i det nordliga stödområdet. De nordligaste områdena kan innebära vissa problem för bearbetningsföretag med verksamhet över hela landet: den mängd råvaror som kan erhållas från området är liten jämfört med de företagens totala volymer, transportkostnaderna är höga och marknaderna ligger avlägset.

Transportstödet för mjölk och kött är nödvändigt inom det nordliga stödsystemet eftersom det bidrar till att upprätthålla produktionen i de mest avlägsna regionerna. Det har upprättats ett antal mindre slakterier (slakterier vid jordbruksföretag) inom stödområdet och andra små företag vars bearbetning huvudsakligen sker med egna råvaror eller är avsedd för lokal efterfrågan. I de glest befolkade och vidsträckta avlägset belägna regionerna går det dock inte att basera ekonomiskt bärkraftig produktion endast på lokal konsumtion.

3.8. Miljöeffekter

Ett mål för det nordliga stödsystemet var att det skulle ha en positiv inverkan på införandet av miljöskydd och naturvård genom att utbetalningen av stöd knyts till olika villkor, t.ex. användningen av odlingsbar mark (god jordbrukspraxis) och mängden boskap (maximal djurtäthet). Eftersom många olika operativa program påverkar miljön kan påverkan från ett enskilt program inte skiljas från helheten. Miljöförändringar sker förhållandevis långsamt, men forskning om sådana förändringar visar i vilken riktning miljöförhållandena ändras. Användningen av gödningsmedel och bekämpningsmedel har fallit märkbart. Förekomsten av nitrat-relaterad denudation har minskat med 4-15 % i många områden och fosforerosionen har minskat med 5-13 %. Halterna löslig fosfor har bibehållits eller ökat något. De olika åtgärder har haft tydliga positiva effekter för landskapet och för den biologiska mångfalden.

3.9. Sociala och ekonomiska effekter

Det nordliga stödsystemet utgör en del av de åtgärder som vidtagits för att behålla befolkningen i de nordliga och östra regionerna. Det största hotet mot möjligheten att bevara landsbygdens levnadsformer över stora delar av området utgörs av den pågående utflyttningen. Med undantag för några få tillväxtområden i regionen, så har flyttströmmarna huvudsakligen gått till södra Finland. Eftersom det är de är unga och utbildade som flyttar blir resultatet att arbetskraftens genomsnittliga utbildningsnivå sjunker i de områden där utflyttningen sker, samtidigt som befolkningens åldersstruktur förändras. Genom befolkningsminskningen uppstår en multiplikatoreffekt: det blir svårt att behålla infrastrukturen och tjänster blir dyrare. De negativa konsekvenser en minskande befolkning har för områdenas lokala ekonomi är avsevärda på lång sikt. Utan det nordliga stödet skulle jordbruksverksamheten inte längre vara lönsam, och många jordbruksföretag skulle troligen tvingas upphöra med produktionen, vilket i sin tur skulle leda till ytterligare befolkningsminskning i landsbygdsområdena.

4. Slutsatser

Genom beslut nr 95/196/EG av den 4 maj 1995 tillät kommissionen, i enlighet med artikel 142 i anslutningsakten, Finland att lämna långsiktigt nationellt stöd i jordbruksområden som ligger norr om 62:a breddgraden och i vissa närliggande områden där det råder liknande klimatförhållanden vilka gör det särskilt svårt att driva jordbruk.

I denna rapport lämnas en redogörelse för de godkännanden som gjorts och de resultat som uppnåtts. Den har sammanställts på grundval av data från de finländska myndigheterna i enlighet med artikel 143.2 i anslutningsakten, och kommer att läggas fram för rådet. Med rapporten som grund utgörs huvuddragen av följande:

1) För de flesta sektorer som erhåller nordligt stöd överskreds inte de tillåtna produktionsnivåerna eller stödgränserna under bedömningsperioden. Produktionsnivån överskreds dock vid följande tillfällen:

- Under 1996-97 överskreds produktionsnivåerna för fårkött. Stödet minskades med motsvarande belopp under de efterföljande åren.

- Under 1997 överskreds produktionsnivåerna för griskött. Stödet minskades med motsvarande belopp under de efterföljande åren.

- Under 1996-97 överskreds produktionsnivåerna för fjäderfäkött. Stödet minskades med motsvarande belopp under de efterföljande åren.

- Under 1998-2000 överskreds produktionsnivåerna för mjölk. Stödet minskades med motsvarande belopp under de efterföljande åren.

2) Gemenskapsstödet per produkt (marknadsstöd, kompensationsbidrag och miljöåtgärder inom jordbruket) låg under de nivåer som beaktades då de överenskomna stödnivåerna godkändes. Tillämpningen av dessa nivåer ledde därför inte till att den stödnivå som överenskommits före anslutningen överskreds.

3) Medlemsstatens kontroller visar att stödet tillämpades på ett korrekt sätt.

4) Det beviljade stödet var viktigt när det gäller miljöskydd och landsbygdens bevarande. Det är därför förenligt med artikel 142.3 i anslutningsakten.

På grundval av informationen från de finländska myndigheterna anser kommissionen att de finländska myndigheterna i allmänhet har tillämpat kommissionens beslut nr 95/196/EG om stöd till nordliga regioner på ett korrekt sätt. Vid de fåtaliga tillfällen då de maximala produktionsvolymerna överskridits har stödet minskats (eller kommer att minskas) i enlighet med det nämnda beslutet.

BILAGA

Stödets och produktionens utveckling per produkt 1996-2000

I följande avsnitt granskas hur stödet och produktionen har utvecklats per produkt. Det bör i detta sammanhang noteras att stödnivån för vissa produkter stiger gradvis fram till 2000. Denna enhetsökning innebär delvis en kompensation för den gradvisa minskningen av stödet under övergångsperioden i enlighet med artikel 138-140.

1. ANIMALIEPRODUKTION

1.1. Nötkött

Omkring 72 % av all nötköttsproduktion härrör från det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

1) Utom kött från kor, för vilket produktionssiffrorna uppgick till 22 693 ton 2000 (26 300 ton under referensperioden).

Anm: Under hela bedömningsperioden var nötköttsproduktionen mindre än den var under referensperioden.

1.1.1. Am- och dikor

Omkring 55 % av alla am- och dikor föds upp i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala antalet djurenheter am- och dikor låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden, med undantag för åren 1996-97. Även det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån.

1.1.2. Handjur av nötkreatur

Omkring 75 % av alla handjur av nötkreatur föds upp i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

1) Betalningen per djurenhet för slaktade handjur av nötkreatur i delregion C3, delzon P1-P2 uppgick till 780 finska mark. I delzon P3-P4 uppgick betalningen till 1 080 finska mark och i delregion C4, i delar av delzon P4, till 1 080 finska mark och i delzon P5 till 1 980 finska mark.

Anm: Det totala antalet djurenheter handjur av nötkreatur låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Även det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån.

1.1.3. Slaktkvigor

Omkring 77 % av alla slaktkvigor föds upp i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala antalet slaktkvigor låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Även det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån.

1.2. Tackor och getter

Fårköttsproduktionen i de norra regionerna motsvarar 52 % av den totala produktionen.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala antalet djurenheter tackor och getter låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Även det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån. Produktionen av fårkött var högre än den tillåtna nivåerna 1996-1997 vilket ledde till att stödet minskades 1997 och 1998.

1.3. Grisar

40-42 % av alla grisar föds upp i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

1) Inbegripet kött från sugga (3 100 ton)

Anm: Det totala antalet grisar (djurenheter) låg över referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden och produktionen av griskött låg över den tillåtna nivån 1997. I gengäld låg det totala stödet för grisar lägre än de tillåtna nivåerna under hela bedömningsperioden. Enhetsstödet minskades 1998 eftersom den tillåtna produktionsnivån överskreds 1997.

1.4. Fjäderfä

1.4.1. Äggproduktion

Omkring 27 % av alla ägg produceras i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala antalet hönor (djurenheter) låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Även det totala utbetalade stödet och den sammanlagda produktionen låg under den tillåtna nivån.

1.4.2. Produktion av fjäderfäkött

Omkring en tredjedel av all produktion av fjäderfäkött sker i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala antalet hönor (djurenheter) låg över referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden och även produktionen av fjäderfäkött låg över den tillåtna nivån. I gengäld låg det totala stödet under den tillåtna nivån under hela perioden. Enhetsstödet minskades 1997-1998 eftersom den totala produktionen överskreds under föregående år.

1.4.3. Fjäderfä, totalt

>Plats för tabell>

Anm: Det sammanlagda stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

1.5. Hästar

Ungefär 61 % av de finländska hästarna föds upp i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

1) Avelsston, finska kallblod och övriga hästar (1-3 år).

Anm: Det totala antalet hästar (djurenheter) låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under perioden (Anm: Nordligt stöd till hästar utbetalades endast under 1999-2000).

1.6. Renar

Renar föds upp endast i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Antalet renar låg under referensperiodens nivå under hela bedömningsperioden. Även utbetalat stöd och produktion av renkött låg under de tillåtna nivåerna.

1.7. Den totala köttproduktionen i det nordliga stödområdet

Enligt kommissionens beslut 2000/405/EG bör man först se på den sammanlagda köttproduktionen. En översikt ges i tabellen nedan.

>Plats för tabell>

Anm: En kontroll av den totala köttproduktionen för delregion C (nordliga stödområdet) visar att den låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

1.8. Mjölk

Totalt 15 423 jordbruksföretag producerade mjölk i det nordliga stödområdet 2000, vilket motsvarar 76 % av alla mjölkproducerande jordbruksföretag i Finland. De producerade omkring 75 % av all mjölk.

>Plats för tabell>

1) FIM per kg i delregion C3: P1=0,79; P2=0,89; P3-P4=1,04; i delregion C4: P4=1,31; P5=1,84.

2) Stödet tillämpas endast på komjölk.

3) Denna volym får ökas vid beslut om höjning av den mängd mjölk som tilldelats enligt Anslutningsakten, från den reserv som fastställts för den finländska SLOM-kvoten.

Anm: Den totala mjölkproduktionen låg över den tillåtna mängden 1998, 1999 och 2000. I detta sammanhang måste det tas hänsyn till att referenskvantiteterna även omfattade SLOM-tilläggen för kvotperioderna 1997/98 och 1998/99, men inte för kvotperioderna 1999/2000 och 2000/01, som totalt uppgår till 2 067 ton. Det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden. Enhetsstödet minskades 1999 och 2000 på grund av att den sammanlagda produktionen varit för hög.

1.9. Transportstöd

Transportstöd för mjölk får betalas ut i Kainuu, Lapplands län och Koillismaa-regionen. Transportstöd för kött får betalas ut i Lapplands län. Transportstöd betalas ut för att kompensera transportkostnader mellan jordbruksföretagen och det första bearbetningsstället. Detta stöd deklareras i finska mark per ton (den genomsnittliga faktiska kostnaden beräknas till 54,00 FIM/ton för mjölktransporter och 0,50 FIM/kg för köttransporter). Den genomsnittliga mängd som varje jordbruksföretag levererar till ett mejeri, den genomsnittliga tätheten för jordbruksföretag i mejeriets upptagningsområde och det genomsnittliga avståndet mellan jordbruksföretag och mejeri beaktas när man beräknar kvantiteterna.

Transportstöd som betalas ut för mjölk och kött i gemenskapens randområden kan betraktas som stöd för att underlätta avyttrandet av dessa produkter i enlighet med artikel 142.3 tredje stycket och därför godtagbart.

>Plats för tabell>

Anm: Transportstödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2. Vegetabilieproduktion

2.1. Sockerbetor

Åtta procent av alla sockerbetor odlas i det nordliga stödområdet.

Utöver det hektarstöd som tillämpas för det allmänna nordliga stödområdet kan ett separat hektarstöd betalas ut för sockerbetor.

>Plats för tabell>

1) Inbegriper både det allmänna hektarstödet och hektarstödet för sockerbetor.

Anm: Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under bedömningsperioden.

2.2. Potatis för stärkelseframställning

60 % av all potatis för stärkelseframställning odlas i det nordliga stödområdet.

Utöver det hektarstöd som tillämpas för det allmänna nordliga stödet kan ett separat hektarstöd betalas ut för potatis för stärkelseframställning.

>Plats för tabell>

1) Inbegriper både det allmänna hektarstödet och hektarstödet för stärkelseframställning.

Anm: Den odlade arealen låg under nivån för referensperioden under hela bedömningsperioden. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.3. Spannmål och andra jordbruksgrödor (Sammanfattning av tabellerna 2.3.1. och 2.3.2.)

Jordbruksföretag i det nordliga stödområdet står för ungefär 42 % av all spannmålsproduktion.

>Plats för tabell>

Anm: Den odlade arealen låg under nivån för referensperioden under hela bedömningsperioden. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.3.1. Korn, havre och blandad spannmål

Omkring 55 % av all fodersäd odlas i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Den odlade arealen låg under nivån för referensperioden under hela bedömningsperioden. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.3.2. Övrig spannmål och övriga jordbruksgrödor

>Plats för tabell>

1) Inbegriper både det allmänna hektarstödet och hektarstödet för enskilda grödor.

2) I delregionerna C2 och C2N uppgick stödet till 160 finska mark per hektar och 210-400 finska mark per hektar beroende på gröda.

Anm: Det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden. År 2000 låg den odlade arealen över nivån för referensperioden och den totala produktionen låg över den tillåtna nivån. Det bör påpekas att för hög total produktion av jordbruksgrödor endast leder till minskat stöd om produktionen i medeltal överskrids med mer än 10 % två år i rad.

2.4. Grönsaker, blommor och växter som odlas i växthus

Det nordliga stödområdet har omkring 45 % av all växthusodling.

Stöd beviljas huvudsakligen för odling av tomater, gurka, sallat, dill, persilja, inläggningsgurka, kål, röd paprika, snittblommor och grönsaker.

Situationen för varje produktkategori redovisas i 2.4.1. och 2.4.2.

2.4.1. Grönsaker

>Plats för tabell>

Anm: 1997-2000 låg produktionsarealen över nivån för referensperioden. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.4.2. Blommor och prydnadsväxter

>Plats för tabell>

Anm: 1997-2000 låg produktionsarealen över nivån för referensperioden. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.5. Frilandsodlade grönsaker

Det nordliga stödområdet har omkring 39 % av all frilandsodling av grönsaker.

>Plats för tabell>

1) Inbegriper både det allmänna hektarstödet och hektarstödet för frilansodlade grönsaker.

Anm: Produktionsarealen låg över nivån för referensperioden 1996 och 2000. Både den totala produktionen och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.6. Äpplen

Endast en liten mängd äpplen odlas i det nordliga stödområdet. Den totala produktionen står endast för 6 % och det finns 117 odlare. Denna odlingsbara mark sammanförs inte med arealer där det odlas grönsaker och annan frukt eftersom det stöd som beviljas är annorlunda.

>Plats för tabell>

1) Inbegriper både det allmänna hektarstödet och hektarstödet för äpplen.

Anm: 1998-2000 låg produktionsarealen över nivån för referensperioden. Det var emellertid bara 17,3 hektar som beviljades stöd 2000. Den sammanlagda produktionen låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden. Det totala utbetalade stödet låg ungefär 6 000 finska mark (1 000 euro) över den tillåtna nivån 2000.

2.7. Lagringsstöd för trädgårdsodling

>Plats för tabell>

Anm: Det totala stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.8. Lagringsstöd för skogsbär och vild svamp

>Plats för tabell>

Anm: Det totala stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

2.9. Mark för bete, som lagts i träda eller som används för att odla matpotatis, etc.

Omkring tre fjärdedelar av all betesmark ligger i det nordliga stödområdet. Drygt 40 % av all mark i träda ligger i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Den odlade arealen låg under nivån för referensperioden och det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

3. Unga jordbrukare

Omkring 55 % av alla unga jordbrukare bor i det nordliga stödområdet.

>Plats för tabell>

Anm: Det totala utbetalade stödet låg under den tillåtna nivån under hela bedömningsperioden.

4. Utnyttjad jordbruksareal (UJA)

Omkring 52 % av den totala utnyttjade jordbruksarealen ligger i de nordliga regionerna.

>Plats för tabell>

Anm: Den utnyttjade jordbruksarealen låg under nivån för referensperioden under hela bedömningsperioden.