RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - KOMMISSIONENS TJUGONDE ÅRSRAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OM GEMENSKAPENS ÅTGÄRDER MOT DUMPNING OCH SUBVENTIONER - ÖVERSIKT ÖVER ÖVERVAKNINGEN AV ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER, UTJÄMNINGSÅTGÄRDER OCH SKYDDSÅTGÄRDER VIDTAGNA AV TREDJE LAND (2001)

KOMMISSIONENS RAPPORT - KOMMISSIONENS TJUGONDE ÅRSRAPPORT [1] TILL EUROPAPARLAMENTET OM GEMENSKAPENS ANTIDUMPNINGS- OCH ANTISUBVENTIONSÅTGÄRDER - ÖVERSIKT ÖVER ÖVERVAKNINGEN AV TREDJELÄNDERS ANTIDUMPNINGS-, ANTISUBVENTIONS- OCH SKYDDSÅTGÄRDER (2001)

[1] För tidigare rapporter, se KOM(83)519 slutlig/2, KOM(84)721 slutlig, KOM(86)308 slutlig, KOM(87)178, KOM(88)92 slutlig, KOM(89)106, KOM(90)229 slutlig, SEK(91)92 slutlig, SEK(91)974 slutlig, SEK(92)716 slutlig, KOM(93)516 slutlig, KOM(95)16 slutlig, KOM(95)309 slutlig, KOM(96)146 slutlig, KOM(97)428 slutlig, KOM(98)482 slutlig, KOM(1999)411 slutlig, KOM(2000)440 slutlig och KOM(2001)571 slutlig

(Tjugonde årsrapporten till parlamentet - 2001)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Syfte och mål

1. Översikt över lagstiftningen och grundläggande begrepp

1.1 Antidumpnings- och antisubventionsbestämmelser

1.1.1 Gällande lag

1.1.1.1 Den internationella ramen

1.1.1.2 Gemenskapslagstiftningen

1.1.2 Vad är dumpning och utjämningsbara subventioner - Konkreta villkor för

införandet av tullar

1.1.2.1 Dumpning och subventioner

1.1.2.2 Väsentlig skada och orsakssamband

1.1.2.3 Gemenskapens intresse

1.1.3 Förfarande

1.1.4 Kommissionens enheter för antidumpnings- och antisubventionsfrågor

1.2 Skyddsåtgärder

1.2.1 Rättslig ram

1.3 Ändringar av gemenskapslagstiftningen under 2001

2. Allmän översikt över undersökningar och åtgärder

2.1 Nya undersökningar

2.2 Översyner

3. Översikt över verksamheten 2001

3.1 Nya undersökningar

3.1.1 Inledda undersökningar

3.1.2 Provisoriska åtgärder

3.1.3 Slutgiltiga åtgärder

3.1.3.1 Översikt

3.1.3.2 Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

3.1.4 Undersökningar som avslutats utan införande av åtgärder

3.1.4.1 Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

3.2 Översyner

3.2.1 Översyner vid giltighetstidens utgång

3.2.1.1 Inledda översyner

3.2.1.2 Översyner som avslutats med att tullen bekräftats

3.2.1.3 Översyner som avslutats med att åtgärderna har avskaffats

3.2.2 Interimsöversyner

3.2.3 Andra interimsöversyner

3.2.4 Översyner avseende nya exportörer

3.2.5 Absorptionsundersökningar

3.2.6 Undersökningar av kringgående

3.3 Skyddsåtgärder

4. Övervakning av åtaganden

5. Återbetalningar

6. rättslig prövning: Beslut av domstolen/förstainstansrätten

6.1 Översikt över rättsliga prövningar 2001

6.2 Oavgjorda mål

6.3 Nya mål

6.4 Domar avkunnade av förstainstansrätten

6.4.1 Ej påfyllningsbara gasficktändare med tändsten från bl.a. Japan.

6.4.2 Ferrokisel från Egypten och Polen

6.4.3 Stänger av rostfritt stål från Indien

6.5 Beslut av förstainstansrätten och domstolen

6.5.1 Ferrokisel från Kina, Kazakstan, Ryssland och Ukraina

6.6 Domar avkunnade av domstolen

6.6.1 Överklagande av förstainstansrättens dom av den 18 december 1997 i mål T-159

& 160/94

6.6.2 Förhandsavgörande: Hänskjutande till domstolen enligt artikel 234 i EG-fördraget

av Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) om ett förhandsavgörande - Verkställande av domen i mål C-245/95

7. Tredjeländers antidumpnings- och antisubventionsundersökningar avseende import

från Europeiska gemenskapen eller dess medlemsstater

7.1 Antidumpningsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

7.1.1 Översikt

7.1.2 Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

7.1.2.1 Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade

kungariket

7.1.2.2 Varmvalsade stålprodukter från Nederländerna

7.1.2.3 Stänger av rostfritt stål från Frankrike, Tyskland, Italien, Luxemburg och Förenade kungariket

7.1.2.4 Byggnadsbalkar av stål från Tyskland, Italien, Luxemburg och Spanien

7.1.2.5 Kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från gemenskapen

7.1.2.6 Vetemjöl från gemenskapen

7.1.2.7 Polyvinylklorid från Belgien, Tyskland, Finland, Grekland, Italien och Nederländerna

7.2 Antisubventionsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

7.2.1 Översikt

7.2.2 Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

7.2.2.1 Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade

kungariket

7.2.2.2 Stänger av rostfritt stål från Italien

7.2.2.3 Konserverade persikor från Grekland

7.2.2.4 Konserverade tomater från Italien

8. Skyddsåtgärder rörande gemenskapen

8.1 Översikt

8.2 Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

8.2.1 Stålimport

8.2.2 Konserverade persikor

8.2.3 Leksaker

8.2.4 Stålrör

8.2.5 Textilier

8.2.6 Kaliumnitrat

8.2.7 Sockerkonfektyrer (karameller)

8.2.8 Eldhärdiga material av magnesium

9. verksamhet inom världshandelsorganisationen (WTO)

9.1 Tvistlösning när det gäller antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder

9.1.1 Sammanfattning av WTO:s förfarande för tvistlösning

9.1.2 Tvistlösningsförfaranden som inletts av gemenskapen

9.1.2.1 USA - privatiseringsmetoden (utjämningstullar)

9.1.2.2 USA - utjämningsåtgärder rörande platta produkter av korrosionsbeständigt

kolstål från Tyskland

9.1.2.3 USA - lagen om kompensering av dumpning och subventionering

(The Dumping and Subsidisation Offset Act)

9.1.2.4 Argentina - golvplattor av keramik

9.1.2.5 USA - stålimport

9.1.2.6 Argentina - konserverade persikor

9.1.3 Tvistlösningsförfaranden som tredjeländer har inlett mot gemenskapen

9.1.3.1 Indien - antidumpningstullar på import av sänglinne av bomull

9.1.3.2 Brasilien - antidumpningstullar på rördelar av aducerat gjutjärn

9.2 Annan WTO-verksamhet

10. Slutsats

FÖRTECKNING ÖVER BILAGOR

BILAGOR: SAMMANFATTNING

BILAGA A // Nya undersökningar som inleddes under perioden 1 januari-31 december 2001

A. Fördelade på produktsektorer

B. Fördelade på exportländer

BILAGA B // Nya undersökningar som inleddes under perioden 1997-2001 (31 december)

A. Fördelade på produktsektorer

B. Fördelade på exportländer

BILAGA C // Nya undersökningar som avslutades med införande av preliminära tullar under perioden 1 januari-31 december 2001

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA D // Nya undersökningar som avslutades med införande av slutgiltiga tullar under perioden 1 januari-31 december 2001

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA E // Nya undersökningar som avslutades utan införande av åtgärder under perioden 1 januari-31 december 2001

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA F // Översyner vid giltighetstidens utgång som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA G // Interimsöversyner som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA H // Övriga översyner som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA 1 // Översyner avseende nya exportörer som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA J // Absorptionsundersökningar som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA K // Undersökningar av kringgående som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA L // Påskyndade översyner (antisubventionsöversyner) som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA M // Åtaganden som godtagits eller upphävts under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA N // Åtgärder som upphörde att gälla under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA O // Slutgiltiga antidumpningsåtgärder i kraft per den 31 december 2001

A. Per produkt

B. Per land

BILAGA P // Slutgiltiga utjämningsåtgärder i kraft per den 31 december 2001

A. Per produkt

B. Per land

BILAGA Q // Åtaganden i kraft per den 31 december 2001

A. Per produkt

B. Per land

BILAGA R // Oavslutade antidumpnings- och antisubventionsundersökningar den 31 december 2001

A. Nya undersökningar (per produkt)

B. Översyner (per produkt)

C. Per land (nya undersökningar och översyner)

BILAGA S // Återbetalda belopp under perioden 1 januari-31 december 2001

BILAGA T // Mål

A. Oavgjorda mål vid domstolen och förstainstansrätten den 31 december 2001

B. Domar och beslut av domstolen och förstainstansrätten under 2001

BILAGA U // Tredjeländers antidumpnings- och antisubventionsundersökningar beträffande import från Europeiska unionen eller dess medlemsstater

BILAGA V // Skyddsåtgärder införda av tredjeland under 2001

Syfte och mål

Denna rapport överlämnas till Europaparlamentet i enlighet med parlamentets resolution av den 16 december 1981 om gemenskapens åtgärder mot dumpning [2], och betänkandet från Europaparlamentets utskott för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi [3].

[2] EGT C 11, 18.1.1982, s. 37

[3] EP-nummer 141.178/slutlig, 30.11.1990, föredragande Gijs De Vries

I rapporten sammanfattas hur den allmänna politiken har utvecklats. Till skillnad från tidigare år innehåller rapporten emellertid inte några kommentarer om enskilda ärenden. För att inte upprepa information som redan har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning fattades ett beslut om att rapporten bara skulle ge en översikt över undersökningarna och den mest väsentliga informationen, t.ex. vilken tull som infördes. Ärenden som förtjänar särskild uppmärksamhet behandlas emellertid mer ingående. Rapporten har därför ett mer sakligt och komprimerat innehåll och behandlar väsentliga sakförhållanden under året. Genom de mer detaljerade bilagorna, som omfattar samtliga ärenden, säkerställs att rapportens sakinnehåll fortfarande är ändamålsenligt och tillräckligt för en förståelse av åtgärderna under 2001. Med rapportens nya kortare disposition blir det också lättare att hantera de praktiska konsekvenserna av Europeiska unionens framtida utvidgning, bland annat vad översättning beträffar.

Precis som förra året ges en översikt över de domstolsärenden som rör de handelspolitiska instrumenten. Vidare sammanfattas tredjeländers antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder, liksom åtgärder inom ramen för WTO:s överenskommelse om tvistlösning som vidtagits av eller mot gemenskapen.

År 2001 kan beskrivas som ett år då situationen beträffande nya undersökningar och åtgärder återgick till det normala jämfört med 1999 och 2000. Under de två sistnämnda åren ökade antalet nya undersökningar och antalet provisoriska eller slutgiltiga åtgärder kraftigt.

Under 2001 inledde tio tredjeländer sammanlagt 25 antidumpnings- och antisubventionsundersökningar avseende import från gemenskapens medlemsstater. Kommissionen bistod gemenskapsföretagen i ett stort antal av dessa ärenden och ingrep gentemot tredjeländers undersökningsorgan samt inom ramen för WTO.

I rapportens bilagor redovisas åtgärderna på ett lättöverskådligt sätt i tabeller.

Rapporten är även tillgänglig för allmänheten. Årsrapporten för 2000 trycktes i cirka 500 exemplar. (Internetadress: http://europa.eu.int/comm/trade/policy/dumping/reports.htm)

1. Översikt över lagstiftningen och grundläggande begrepp

1.1. Antidumpnings- och antisubventionsbestämmelser

1.1.1. Gällande lag

1.1.1.1. Den internationella ramen

På internationell nivå identifierades illojal handelspraxis, däribland dumpning och subventioner, som ett hot mot de öppna marknaderna redan 1947, då det första Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) undertecknades. Avtalet innehöll särskilda bestämmelser enligt vilka GATT-medlemmar fick ingripa mot sådan handelspraxis om den vållade deras inhemska industri väsentlig skada.

Sedan dess har stora ansträngningar gjorts för att harmonisera reglerna om handelspolitiska instrument. Under den senaste GATT-rundan (den s.k. Uruguayrundan), som ledde till upprättandet av Världshandelsorganisationen (WTO) och till detaljerade antidumpnings- och antisubventionsavtal, var en stor del av uppmärksamheten inriktad på de procedurregler och konkreta villkor som måste iakttas innan skyddsåtgärder kan vidtas. Gemenskapen spelade en aktiv roll i förhandlingarna om dessa relevanta kriterier, vilka integrerats i dess egen lagstiftning.

1.1.1.2. Gemenskapslagstiftningen

Gemenskapens första antidumpnings- och antisubventionslagstiftning antogs 1968 och har därefter ändrats flera gånger. De nuvarande rättsakterna (EG och EKSG), som utgör den rättsliga grunden för gemenskapens antidumpnings- och antisubventionsundersökningar, trädde i kraft mellan mars 1996 och april 1998. De är i överensstämmelse med de antidumpnings- och antisubventionsavtal som antogs under GATT/WTO-förhandlingarna. De grundläggande rättsakterna är:

-Rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. [4]

[4] EGT L 56, 6.3.1996, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2238/2000 (EGT L 257, 11.10.2000, s. 2)

-Rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. [5]

[5] EGT L 288, 21.10.1997, s. 1

-Kommissionens beslut nr 2277/96/EKSG av den 28 november 1996 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen. [6]

[6] EGT L 308, 29.11.1996, s. 11, senast ändrad genom kommissionens beslut nr 435/2001/EKSG (EGT L 63, 3.3.2001, s. 14)

-Kommissionens beslut nr 1889/98/EKSG av den 3 september 1998 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen. [7]

[7] EGT L 245, 4.9.1998, s. 3

För dessa förordningar och beslut används i denna rapport samlingsbegreppet "grundförordningarna".

Gemenskapslagstiftningen innehåller flera bestämmelser som syftar till att säkerställa att gemenskapens antidumpnings- och antisubventionsregler tillämpas på ett för alla berörda parter väl avvägt sätt. Det handlar t.ex. om "prövningen av gemenskapens intresse" och om "regeln om lägsta tull", vilka går utöver skyldigheterna inom ramen för WTO.

Prövningen av gemenskapens intresse är en klausul om allmänintresset som innebär att åtgärder bara kan vidtas om de inte strider mot gemenskapens övergripande intresse. För detta krävs en analys av alla berörda ekonomiska intressen, däribland den inhemska industrins, användarnas, konsumenternas och mellanhändernas intressen.

Enligt regeln om lägsta tull måste de åtgärder som gemenskapen inför vara lägre än dumpnings- eller subventionsmarginalen, om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja den skada som vållats gemenskapsindustrin.

1.1.2. Vad är dumpning och utjämningsbara subventioner- -Konkreta villkor för införandet av tullar

1.1.2.1. Dumpning och subventioner

Dumpning brukar definieras som prisdiskriminering mellan nationella marknader eller som försäljning till ett pris som är lägre än produktionskostnaden. I gemenskapens antidumpningslagstiftning definieras dumpning som att en vara säljs inom gemenskapen till ett pris som är lägre än varans "normalvärde". "Normalvärdet" är vanligen det faktiska försäljningspriset på exportlandets hemmamarknad. Ett företag säljer alltså till dumpade priser om dess priser på hemmamarknaden är högre än dess exportpriser (prisdiskriminering).

Om försäljningen på hemmamarknaden inte är representativ på grund av att den kanske bara omfattar små kvantiteter, kan normalvärdet fastställas på andra grunder, t.ex. med hänvisning till andra producenters priser på hemmamarknaden eller produktionskostnaden. I det sistnämnda fallet anses ett företag sälja till dumpade priser om dess exportpriser är lägre än produktionskostnaderna.

I de flesta fall där dumpning förekommer mer än tillfälligtvis görs en viss åtskillnad mellan marknaderna. Denna åtskillnad kan bl.a. orsakas av statliga regleringar eller konsumenternas preferenser. Följden blir att exportörerna åtminstone i viss utsträckning skyddas från internationell konkurrens på sin hemmamarknad.

Subventioner kan ha liknande effekter som försäljning till dumpade priser. Med subventioner avses ett direkt stöd från staten som medför en fördel för producenter eller exportörer (t.ex. bidrag, skatte- eller avgiftsbefrielse, förmånliga lån till en ränta som är lägre än marknadsräntan, exportfrämjande ordningar etc.), som alla syftar till att göra det möjligt för exportörerna att sälja till låga priser inom gemenskapen.

1.1.2.2. Väsentlig skada och orsakssamband

För att åtgärder skall kunna vidtas mot denna illojala handelspraxis räcker det inte att företagen exporterar sina produkter till gemenskapen till dumpade eller subventionerade priser. Åtgärder kan bara vidtas om exporten i fråga vållar gemenskapens producenter väsentlig skada och innebär att de inte kan konkurrera med exportörerna på lika villkor.

Typiska indikatorer på skada är att mängden dumpad och/eller subventionerad import ökar under en viss period och att importpriserna är lägre än gemenskapsindustrins försäljningspriser. Följden blir att gemenskapsindustrin tvingas minska sin produktionsvolym och sänka försäljningspriserna och därför förlorar marknadsandelar, gör förluster eller tvingas till uppsägningar. I värsta fall kan exportörerna försöka få bort lönsamma gemenskapsproducenter från marknaden genom att tillämpa hänsynslöst låg prissättning. Skadeanalysen förutsätter under alla omständigheter att alla relevanta faktorer beaktas innan ett beslut fattas om huruvida gemenskapsindustrin har vållats "väsentlig skada".

Ett annat villkor för att åtgärder skall kunna införas är att det skall föreligga ett "orsakssamband": skadan måste ha orsakats av dumpningen eller subventionerna. Detta villkor är uppfyllt om skadan för gemenskapsindustrin sammanfaller med ökningen av den dumpade eller subventionerade importen. Det är viktigt att påpeka att den dumpade eller subventionerade importen inte behöver vara den enda orsaken till skadan.

1.1.2.3. Gemenskapens intresse

Slutligen måste det fastställas att åtgärderna inte skulle strida mot gemenskapens övergripande intresse. I detta sammanhang skall hänsyn tas till intressena för alla relevanta ekonomiska aktörer som kan påverkas av undersökningens resultat.

1.1.3. Förfarande

Undersökningar genomförs i enlighet med de procedurregler som fastställs i grundförordningarna. Dessa regler säkerställer ett öppet, rättvist och objektivt förfarande genom att ge de berörda parterna betydande procedurrättigheter. Resultaten av en undersökning offentliggörs dessutom i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och gemenskapen är skyldig att där motivera sina beslut. Slutligen säkerställs att varje ärende avgörs individuellt, och kommissionen tvekar inte att avsluta ett ärende om villkoren för införande av åtgärder inte är uppfyllda.

Även om alla undersökningar är olika beroende på vilka produkter och länder som det handlar om behandlas alla ärenden enligt samma procedurregler. För länderna i Central- och Östeuropa samt Turkiet gäller dock vissa förmånsregler. Reglerna när det gäller nya ärenden sammanfattas nedan.

Inledande

Ett ärende börjar normalt med att det inkommer ett tillräckligt underbyggt klagomål från den gemenskapsindustri som tillverkar samma eller en liknande vara som den som avses i klagomålet. Efter att ha mottagit detta klagomål gör kommissionen en bedömning av om det föreligger tillräckliga bevis för att inleda ett ärende. Ärendet inleds genom att ett tillkännagivande offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. I tillkännagivandet uppmanas alla berörda parter, däribland användare och i förekommande fall konsumentorganisationer, att delta i förfarandet och samarbeta i samband med detta. Detaljerade frågeformulär skickas till producenter i de exporterande länderna och i gemenskapen, till handlare (särskilt importörer) och till andra berörda parter, t.ex. användare. Dessa parter informeras också om att de kan begära att bli hörda och att få ta del av icke sekretessbelagda handlingar som kan hjälpa dem att föra sin talan.

Undersökningen fram till provisoriska åtgärder

När svaren på frågeformuläret har inkommit genomför kommissionens tjänstemän kontrollbesök hos de samarbetsvilliga parterna.

Det huvudsakliga syftet med dessa besök är att kontrollera huruvida de uppgifter som lämnats i frågeformuläret är tillförlitliga. De kontrollerade uppgifterna används därefter för att beräkna eller fastställa dumpningsmarginal och skadefaktorer, i synnerhet prisunderskridandemarginal och nivå för undanröjande av skada. Dessa beräkningar förutsätter ofta bearbetning av tusentals transaktioner och kräver en komplicerad analys av produktionskostnaderna.

Resultaten av beräkningarna och övriga undersökningsresultat sammanfattas i ett arbetsdokument som, efter samråd med medlemsstaterna i den rådgivande kommittén, utgör underlag för beslutet om huruvida provisoriska åtgärder skall införas eller om förfarandet skall avslutas. I båda fallen fattas beslutet på detta stadium av kommissionen.

Undersökningen fram till slutgiltiga åtgärder

När kommissionen har offentliggjort en förordning om införandet av preliminära tullar i Europeiska gemenskapernas officiella tidning får de berörda parter som så begär tillgång till alla uppgifter, så att de kan kontrollera kommissionens beräkningar och inkomma med synpunkter. Synpunkter kan även framföras vid en utfrågning. Hänsyn tas till dessa preliminära inlagor och synpunkter när ett andra och slutgiltigt arbetsdokument sammanställs av kommissionen.

Efter ett slutgiltigt meddelande av uppgifter och efter samråd med medlemsstaterna på grundval av det andra arbetsdokumentet lägger kommissionen fram ett förslag till rådet om huruvida de provisoriska åtgärderna skall bekräftas och slutgiltiga åtgärder införas. En annan möjlighet är att kommissionen godtar åtaganden från exportörerna om att de skall respektera minimipriser. I så fall införs i allmänhet inga tullar för de företag vars åtaganden har godtagits.

Rådet beslutar om kommissionens förslag med enkel majoritet, dvs. minst åtta medlemsstater måste rösta för kommissionens förslag. Förordningen om införandet av slutgiltiga tullar och om uttag av preliminära tullar offentliggörs i EGT.

Med hänsyn till undersökningsresultaten kan det också beslutas att ett ärende skall avslutas utan införande av åtgärder. Det sker enligt samma förfarande som beskrivs ovan (meddelande av uppgifter, synpunkter, utfrågningar, arbetsdokument). Ett ärende avslutas i allmänhet genom ett kommissionsbeslut efter samråd med medlemsstaterna.

Tidsperspektiv

Det förfarande som beskrivs ovan är underställt stränga och i lag fastställda tidsfrister. Ett beslut om införande av preliminära tullar måste fattas inom nio månader från det att undersökningen har inletts, och en undersökning får inte pågå längre än sammanlagt 15 månader (13 månader i antisubventionsärenden). Det innebär en avsevärd tidspress med tanke på bl.a. de interna överläggningar som skall hållas och kravet på att förordningar och beslut skall offentliggöras på alla gemenskapens språk samtidigt.

Antidumpnings- eller utjämningsåtgärder gäller normalt i i fem år och kan utgöras av tullar eller åtaganden från exportörernas sida. Åtgärderna avser ett land i dess helhet, men exportörer som har samarbetat under hela undersökningen kan beviljas individuell behandling, dvs. att det tillämpas en företagsspecifik tull. Under femårsperioden kan de berörda parterna under vissa omständigheter begära en översyn av åtgärderna eller återbetalning av antidumpningstullar. Åtgärderna kan också upphävas under en viss period, under förutsättning att vissa kriterier uppfylls.

I grundförordningarna finns bestämmelser om administrativa översyner. Man skiljer mellan interimsöversyner, översyner avseende nya exportörer och översyner vid giltighetstidens utgång. Dessa förfaranden inleds normalt endast på grundval av underbyggda bevis och pågår vanligen inte längre än 12 månader.

En översyn vid giltighetstidens utgång syftar till att avgöra om åtgärdernas upphörande skulle leda till fortsatt eller förnyad dumpning och skada. Under femårsperioden kan kommissionen genomföra en interimsöversyn. Vid en interimsöversyn granskar kommissionen om omständigheterna när det gäller subventionering/dumpning och skada har ändrats väsentligt eller om gällande åtgärder har haft avsedd verkan och undanröjt skadan. Slutligen fastställs i grundförordningarna att en översyn skall utföras för att fastställa individuella marginaler för nya exportörer i det berörda exportlandet.

Rättslig prövning

Parternas procedurrättigheter, däribland möjligheten att bli hörd och få tillgång till icke sekretessbelagda handlingar, respekteras under förfarandet och det finns ett system för rättslig prövning för att säkerställa att de tillämpas korrekt. Förstainstansrätten och domstolen i Luxemburg är behöriga att pröva antidumpnings- och antisubventionsärenden. Medlemmar av WTO har dessutom möjlighet att utnyttja WTO:s tvistlösningsmekanism.

1.1.4. Kommissionens enheter för antidumpnings- och antisubventionsfrågor

Under 2001 utfördes antidumpnings- och antisubventionsundersökningar fortfarande av direktoraten B och C vid generaldirektoratet för handel, som bl.a. ansvarar för utrikeshandelspolitiken. Direktorat C hanterade undersökningarnas dumpnings- och subventionsaspekter, medan direktorat B tog sig an frågor om skada och gemenskapens intresse. Enhet 1 inom direktorat B ansvarade dessutom för politiska aspekter för båda direktoraten och enhet 1 i direktorat C övervakade tredjeländers antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder. I april 2002 genomfördes en omstrukturering och skapades ett direktorat som är ansvarigt för alla handelspolitiska skyddsåtgärder.

1.2. Skyddsåtgärder

1.2.1. Rättslig ram

Principen om liberalisering av importen fastställdes i 1947 års GATT-avtal och förstärktes genom 1994 års WTO-avtal. Eftersom skyddsåtgärder innebär att tullmedgivanden eller andra tidigare åtaganden om handelsliberalisering dras tillbaka eller tillsvidare upphör måste de betraktas som ett undantag från denna princip. I GATT 1947 och WTO-avtalen infördes stränga villkor för tillämpning av denna "undantagsklausul". I dess nuvarande form fastställs i artikel XIX i GATT 1994 och WTO-avtalet om skyddsåtgärder inte bara regler och kriterier, utan införs också en multilateral kontrollmekanism inom ramen för WTO:s kommitté för skyddsåtgärder.

Enligt WTO-reglerna skall skyddsåtgärder ses som en kortsiktig och tillfällig försvarsåtgärd som tillämpas på all import av den produkt som omfattas av en åtgärd, oavsett ursprung [8].

[8] När det gäller länder som inte är medlemmar i WTO kan emellertid skyddsåtgärder vara selektiva och gälla produkter med ursprung i ett visst land

Skyddsåtgärder bör bara vidtas efter en omfattande undersökning då det framkommer bevis för att det är fråga om a) en oförutsedd utveckling som leder till b) ökad import och c) allvarlig skada för inhemska producenter samt då det finns d) ett orsakssamband mellan importen och skadan. För att åtgärder skall kunna införas i gemenskapen krävs slutligen en analys av alla berörda intressen, dvs. åtgärdernas inverkan på producenter, användare och konsumenter. Dessa principer är integrerade i relevanta gemenskapsförordningar [9] liksom en bestämmelse om att skyddsåtgärder bara får vidtas om det ligger i gemenskapens intresse.

[9] Rådets förordning (EG) nr 3285/94 om gemensamma importregler, rådets förordning (EG) nr 519/94 om gemenskapsregler för import från vissa tredje länder och rådets förordning (EG) nr 517/94 om gemensamma bestämmelser för import av textilprodukter från vissa tredje länder.

1.3. Ändringar av gemenskapslagstiftningen under 2001

År 2000 antog rådet förordning (EG) nr 2238/2000 [10] om ändring av förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. Ändringen bestod i

[10] EGT L 257, 11.10.2000, s. 2

-att den ordning bibehålls enligt vilken företag i Kina och Ryssland sedan 1998 behandlas som företag som är verksamma under marknadsekonomiska förhållanden [11], om det påvisas att marknadsekonomiska förhållanden råder,

[11] Rådets förordning (EG) nr 905/98 (EGT L 128, 30.4.1998)

-denna ordning utvidgas till att även omfatta Ukraina, Vietnam och Kazakstan,

-denna förmån utvidgas till att även omfatta andra länder som inte är marknadsekonomier så snart dessa blir medlemmar i WTO.

För att anpassa både EG- och EKSG-ordningarna i detta avseende antog kommissionen den 2 mars 2001 beslut nr 435/2001/EKSG [12] om ändring av beslut nr 2277/96/EKSG om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen.

[12] EGT L 63, 3.3.2001, s. 14

Gemenskapen har vidare antagit lagstiftning som innebär att antidumpnings- och antisubventionsåtgärder vid behov kan anpassas till beslut av en WTO-panel. Ett exempel på detta är rådets förordning (EG) nr 1515/2001 av den 23 juli 2001 om de åtgärder som gemenskapen får vidta till följd av rapporter som antagits av Världshandelsorganisationens tvistelösningsorgan när det gäller antidumpningsåtgärder eller antisubventionsåtgärder [13]. Genom denna förordning införs särskilda bestämmelser som gör att gemenskapen kan anpassa åtgärder vidtagna enligt förordning (EG) nr 384/96 eller förordning (EG) nr 2026/97 till rekommendationer och beslut i en rapport från WTO:s tvistlösningsorgan. Det kan handla om att

[13] EGT L 201, 26.7.2001, s. 10

-upphör, tillsvidare avbryta tillämpningen av eller ändra den ifrågasatta åtgärden, med eller utan en översyn, eller att

-vidta eventuella andra särskilda åtgärder som bedöms vara lämpliga i sammanhanget.

För att de rättsliga tolkningarna i rapporter från WTO:s tvistlösningsorgan till fullo skall kunna beaktas kan ovannämnda bestämmelser om nödvändigt även åberopas när det gäller åtgärder som i sig inte är föremål för någon tvist.

2. Allmän översikt över undersökningar och åtgärder

2.1. Nya undersökningar

I slutet av 2001 tillämpade gemenskapen 175 antidumpningsåtgärder [14] och 16 utjämningsåtgärder. Antidumpningsåtgärderna omfattade 68 produkter och 36 länder (se bilaga O) och utjämningsåtgärderna omfattade 11 produkter och 8 länder (se bilaga P). I flertalet fall handlade det om tullar, men i ett betydande antal ärenden godtogs åtaganden.

[14] Åtgärderna räknas per produkt och berört land

Av de åtgärder som var i kraft i slutet av 2001 gällde 34 Kina, 20 Indien, 11 Sydkorea, 11 Ryssland, 9 Indonesien och 8 Japan, och 11 åtgärder gällde länder som inte är marknadsekonomier, däribland Ukraina (8 åtgärder) och Vitryssland (3 åtgärder). Tjugofyra åtgärder gällde en eller flera av de tio länderna i Central- och Östeuropa [15].

[15] Länderna är Rumänien, Bulgarien, Slovakien, Tjeckien, Slovenien, Ungern, Polen, Lettland, Litauen och Estland

För att få en mer realistisk bild av antidumpningsåtgärdernas effekter är det emellertid nödvändigt att titta på handelsvolymerna för de berörda produkterna, vilka varierar avsevärt beroende på produktsektor. Handelsvolymerna är ofta störst för högteknologiska produkter med ett högt förädlingsvärde, t.ex. elektronik. Det bör påpekas att bara 0,5 % [16] av den totala importen till gemenskapen under 2001 berördes av antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder.

[16] Källa: Comext

TABELL 1

Nya antidumpnings- och antisubventionsundersökningar

under perioden 1 januari 1997-31 december 2001 [17]

[17] Inledda ärenden som gäller flera länder redovisas som separata undersökningar/förfaranden för varje berört land

>Plats för tabell>

2.2. Översyner

Antidumpningsåtgärder, däribland prisåtaganden, kan enligt grundförordningen bli föremål för fem olika typer av översyner: översyner vid giltighetstidens utgång (artikel 11.2), interimsöversyner (artikel 11.3), översyner avseende nya exportörer (artikel 11.4), absorptionsundersökningar (artikel 12) och undersökningar av kringgående (artikel 13).

Antisubventionsåtgärder kan enligt grundförordningen bli föremål för fem olika typer av översyner: översyner vid giltighetstidens utgång (artikel 18), interimsöversyner (artikel 19), absorptionsundersökningar (artikel 19.3), påskyndade översyner (artikel 20) och undersökningar av kringgående (artikel 23).

Dessa översyner utgör fortfarande en stor del av arbetet på kommissionens antidumpningsenheter. Under perioden 1997-2001 inleddes totalt 161 översyner, vilket motsvarade nästan 42 % av det totala antalet undersökningar.

Under 2001 inleddes 29 översyner. Av dessa var 12 översyner vid giltighetstidens utgång, 14 interimsöversyner, 2 översyner avseende nya exportörer och 1 en översyn av kringgående.

En översikt över översynerna under 2001 finns i bilagorna F-L, medan statistik avseende åren 1997-2001 finns i tabell 2.

TABELL 2

Översyner av antidumpnings- och antisubventionsundersökningar

under perioden 1 januari 1997-31 december 2001 [18]

[18] Inledda undersökningar som avser flera länder redovisas som separata undersökningar/förfaranden för varje berört land

>Plats för tabell>

Närmare information om slutsatserna finns under rubrik 3.2.

3. Översikt över verksamheten 2001

3.1. Nya undersökningar

3.1.1. Inledda undersökningar

Under 2001 inleddes 33 undersökningar, däribland sex antisubventionsundersökningar. De berörde tio olika produkter från 19 olika länder. Närmare information om dessa undersökningar finns i bilaga A. Det land som berörs mest är Indien med 8 undersökningar, följt av Indonesien med 3 undersökningar. När det gäller produkter är järn- och stålsektorn den som berörs mest.

Jämfört med 2000 (31 inledda undersökningar) bekräftar antalet nya undersökningar att det har skett en återgång till den normala situation som rådde under hela 1990-talet.

Under femårsperioden 1997-2001 inleddes 224 undersökningar avseende import från 40 länder. De sektorer som berördes mest av undersökningarna var järn- och stålsektorn med 16 undersökningar, sektorn för kemiska och närstående produkter med 5 undersökningar och sektorn för textilier och närstående produkter med 5 undersökningar. Fördelningen på produktsektorer redovisas i bilaga B del A.

De länder som främst berördes under perioden 1997-2001 var Indien med 31 undersökningar, Kina med 25 undersökningar, Sydkorea med 22 undersökningar och Taiwan med 17 undersökningar. Hur de undersökningar som har inletts under den senaste femårsperioden fördelar sig på de olika exportländerna redovisas i bilaga B del B.

Nedan anges vilka ärenden som inleddes under 2001 samt namnet på klaganden. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga A.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

3.1.2. Provisoriska åtgärder

Under 2001 infördes preliminära tullar i 18 förfaranden som gällde import från 16 olika länder. Som framgår av tabell 1 (se avsnitt 2.1) kan denna siffra jämföras med 48 år 2000 och 17 år 1999.

Nedan anges vilka ärenden som ledde till provisoriska åtgärder under 2001 samt typen av åtgärd(er). För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga C.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

3.1.3. Slutgiltiga åtgärder

3.1.3.1. Översikt

Under 2001 infördes slutgiltiga tullar i 12 ärenden som gällde import från 10 olika länder och omfattade 6 produkter. Kina och Ryssland var föremål för två undersökningar vardera och Polen, Ukraina, Tjeckien, Thailand, Turkiet, Indien, Sydkorea och Japan var föremål för en undersökning vardera.

Nedan anges vilka ärenden som ledde till slutgiltiga åtgärder under 2001 samt typen av åtgärd(er). För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga D. I bilaga D finns också viss ytterligare information om import- och konsumtionsvolymer.

>Plats för tabell>

3.1.3.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

1. Aluminiumfolie från Kina och Ryssland

Gemenskapens totala förbrukning av aluminiumfolie (allmänt kallat hushållsfolie) under undersökningsperioden uppgick till 86 117 ton och ett värde av 191 miljoner euro. Den sammanlagda importen från de berörda länderna uppgick till ett värde av 35 miljoner euro.

Detta var inte ett okomplicerat ärende eftersom kommissionen efter en undersökning som pågått i nio månader fortfarande inte var redo att fatta ett beslut. Vissa aspekter rörande dumpningen och orsakssambanden behövde utredas ytterligare innan ett beslut kunde fattas. Slutgiltiga antidumpningsåtgärder infördes emellertid av rådet den 17 maj 2001.

De tullar som infördes för de två berörda länderna skilde sig inte nämnvärt åt, utan uppgick till 15,0 % för Kina och 14,9 % för Ryssland, men de fastställdes på olika grunder. Tillämpningen av "lägsta tull"-regeln [19] innebar att tullen för Kina baserades på skadans omfattning, medan tullen för Ryssland baserades på den påvisade dumpningens omfattning. Efter att ha informerats om slutsatserna av undersökningen erbjöd sig den ryska exporterande producenten att höja sina exportpriser till en nivå som inte skulle utgöra dumpning och gjorde ett åtagande om detta. Detta åtagande godtogs av kommissionen och denne exportörs aluminiumfolie belades därefter inte med någon tull.

[19] Enligt denna regel skall tullnivån motsvara antingen dumpningsnivån eller skadenivån, beroende på vilken som är lägst

Det bör påpekas att detta var första gången en producent i Ryssland beviljades marknadsekonomisk behandling, vilket innebar att normalvärdet fastställdes på grundval av inhemska priser och kostnader. Den kinesiske producentens ansökan om marknadsekonomisk behandling avslogs med hänvisning till att detta företag inte bedrev verksamhet under marknadsekonomiska förhållanden. För denne exportör fick normalvärdet fastställas på grundval av priserna i ett jämförbart land, i detta fall USA.

Undersökningen visade också att två händelser inträffat under exakt samma tidsrymd (1996-1999). För det första hade importen från de två berörda länderna stigit med 18 procentenheter i fråga om marknadsandel (från 1 % till 19 %). Samtidigt hade gemenskapen förlorat 17 procentenheter.

Detta framgick tydligt av situationen för gemenskapsindustrin, som hade förlorat 8 % räknat i produktion och försäljning, samtidigt som priserna föll kraftigt med 14 %, vilket i sin tur ledde till förluster på 7 %. Det rådde därmed inget tvivel om att gemenskapens producenter hade vållats väsentlig skada till följd av den dumpade importen.

Eftersom det inte fanns några tvingande skäl att inte vidta åtgärder mot importen i fråga godtog rådet kommissionens förslag om införande av slutgiltiga antidumpningstullar, medan kommissionen godtog den ende ryske producentens prisåtagande.

2. Integrerade elektroniska kompaktlysrör från Kina

Slutgiltiga antidumpningsåtgärder infördes av rådet den 19 juli 2001 till samma nivå som dumpningsmarginalerna, utom beträffande en exporterande producent (Philips & Yaming), för vilken skademarginalen var lägre. Tullarna uppgick till mellan 0 % och 59,5 %. Tullen för hela landet var 66,1 %.

Det ekonomiska intresset i detta ärende var tämligen genomsnittligt. Gemenskapens totala förbrukning under undersökningsperioden uppgick till cirka 555 miljoner euro och omkring 123 miljoner enheter. Den totala importen från Kina under samma period uppgick till ett värde av omkring 69 miljoner euro. Under förfarandet framkom emellertid flera aspekter av särskilt intresse.

Trots att Kina inte var medlem i WTO gjordes för det första en ny beräkning av dumpningsmarginalerna i samband med fastställandet av de slutgiltiga tullarna för att ta hänsyn till WTO-panelens slutsatser och överprövningsorganets rekommendationer beträffande Indiens talan mot gemenskapen rörande sänglinne av bomull. Enligt dessa rekommendationer är metoden med "nollställning" vid beräkning av de genomsnittliga dumpningsmarginalerna inte längre tillåten. Detta ledde till att de dumpningsmarginaler som ligger till grund för tullarna minskade med 1-2 procentenheter.

En annan kontroversiell fråga var för det andra valet av Mexiko som ett lämpligt jämförbart land, eftersom det företag som var berett att samarbeta i Mexiko hade anknytning till klaganden i detta antidumpningsärende. Kommissionen försökte i själva verket undvika att använda Mexiko. Grundförordningen gav emellertid kommissionen inget annat val eftersom inget av de många företag som kontaktades över hela världen var berett att samarbeta. Det fanns därför inget alternativ till Mexiko.

Ärendet var för det tredje kontroversiellt eftersom flera parter hävdade att antidumpningstullar skulle strida mot gemenskapens övergripande intresse. De argumenterade att en tull på importen skulle leda till prishöjningar på de energisparande lamporna och därmed strida mot gemenskapens övergripande strategi att uppmuntra energibesparingar. Denna fråga utreddes med särskild noggrannhet. På grundval av utredningens resultat bedömdes det vara osannolikt att priset på integrerade elektroniska kompaktlysrör skulle stiga avsevärt efter införandet av åtgärder. Denna bedömning grundades på det faktum att vissa kinesiska exporterande producenter inte omfattas av några eller i annat fall låga tullar (bl.a. den största kinesiska exportören), att importörerna tillämpade kraftiga prispåslag och att det fanns alternativa leverantörer i andra tredjeländer som inte omfattades av tullar. Det slogs också fast att åtgärderna inte skulle strida mot gemenskapens energibesparingspolitik och att gemenskapens industri inte kunde förväntas bära kostnaderna av gemenskapens energi- och miljöpolitik genom att utsättas för illojal handelspraxis.

3. Växelnav från Japan

Rådet införde slutgiltiga antidumpningsåtgärder den 26 oktober 2001. Förfarandet hade inletts i juli 2000 efter ett klagomål från SRAM (SRAM Deutschland GmbH), som står för en betydande del av växelnavstillverkningen i gemenskapen.

Ärendet företedde flera särskilda omständigheter: det rörde endast två aktörer, varav den ena var en liten till medelstor gemenskapsproducent av (nästan uteslutande) växelnav för cyklar och den andra en global japansk aktör (Shimano), som inte bara saluför växelnav utan också flera andra cykeldelar och tillbehör. Enligt pressrapporter har Shimano spenderat 1-2 miljoner US-dollar på lobbyverksamhet i detta ärende.

Dumpning

Dumpningsmarginalen fastställdes till 36,6 % för den ende exporterande producenten i Japan.

Skada och orsakssamband

Utredningen visade att gemenskapens industri under undersökningsperioden hade utsatts för ett pristryck och att dess priser hade underskridits av den dumpade importen från Japan. En intressant faktor var att prisjämförelser utifrån katalogpriserna visade på små skillnader, medan de priser som faktiskt tillämpades och kunde styrkas för både SRAM och Shimano (med hänsyn till rabatter etc.) visade på ett mycket större prisunderskridande.

Under flera år hade importen till gemenskapens marknad från Japan ökat avsevärt, medan de viktigaste indikatorerna på skada (dvs. lönsamhet, marknadsandel etc.) samtidigt hade uppvisat en negativ utveckling.

Detta var särskilt tydligt mellan 1998 och undersökningsperioden, då gemenskapens förbrukning sjönk med 1 %, medan importen från Japan ökade med 43 %. Samtidigt utsattes gemenskapens industri för ett pristryck som ledde till ekonomiska förluster.

Gemenskapens intresse

En annan intressant aspekt i detta ärende var de många protester mot eventuella tullar som inkom till kommissionens enheter från cykelfabrikanter, importörer och cykelhandlare. Kommissionens enheter utförde undersökningar på platsen hos de (betydligt färre) företag som var villiga att samarbeta under undersökningen. Det visade sig att den totala verifierade maximala effekten av tullen, som motsvarade en cirka 0,5-procentig ökning av kostnaderna för gemenskapens cykelfabrikanter, i själva verket var betydligt mindre än vad dessa företag hade uppskattat.

Den andra aspekten som granskades härvid var konkurrensaspekten. Många parter ställde frågan om tullar skulle leda till en dominerande ställning för SRAM på gemenskapens marknad. Med tanke på Shimanos väletablerade ställning på gemenskapens marknad (39 %), dess starka närvaro inom andra cykelrelaterade sektorer och den relativt måttliga tullen blev slutsatsen dock att tullarna sannolikt skulle säkerställa en effektiv konkurrens på gemenskapens marknad, eftersom SRAM skulle få ett jämlikt förhållande till Shimano. Kommissionen kommer emellertid att fortsätta att övervaka marknadsutvecklingen för att kunna vidta åtgärder om det i framtiden syns tecken på en möjlig snedvridning av konkurrensen.

Åtgärder

Mot bakgrund av slutsatserna när det gäller dumpning, skada, orsakssamband och gemenskapens intresse infördes slutgiltiga antidumpningsåtgärder i enlighet med lägsta tull-regeln som motsvarade skademarginalen på 11,3 %.

3.1.4. Undersökningar som avslutats utan införande av åtgärder

Enligt bestämmelserna i respektive grundförordningar får undersökningar avslutas utan införande av åtgärder om ett klagomål dras tillbaka eller om åtgärder inte är nödvändiga (dvs. om det inte föreligger dumpning/subventioner, därav följande skada, eller inte ligger i gemenskapens intresse att vidta åtgärder).

Under 2001 avslutades 12 nya förfaranden utan införande av åtgärder, jämfört med 32 under 2000 och 22 under 1999.

Nedan anges vilka ärenden som avslutades utan införande av åtgärder under 2001. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga E.

>Plats för tabell>

3.1.4.1. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

1. Linor och kablar av stål från Sydkorea och Malaysia

Det förfarande som rörde linor och kablar av stål från Tjeckien, Sydkorea, Malaysia, Ryssland, Thailand och Turkiet inleddes den 5 maj 2000 efter ett klagomål från EWRIS sambandskommitté (European Union Wire Rope Industries) som agerade för gemenskapsindustrins räkning.

Förfarandet rörande Sydkorea och Malaysia avslutades den 4 augusti 2001 sedan det slagits fast att dumpningsmarginalerna understeg miniminivån.

2. Färgtelevisionsmottagare från Turkiet

Förfarandet inleddes den 15 juli 2000. Den viktigaste frågan gällde ursprunget. Färgtelevisionsmottagare innehåller ofta komponenter från andra länder än det land där den färdiga produkten tillverkas eller monteras, vilket innebär att färgtelevisionsmottagarna kan anses ha sitt ursprung i ett annat land än tillverknings- eller monteringslandet.

I enlighet med gemenskapens normala praxis ingick utredningen av ursprunget för de färgtelevisionsmottagare som exporterades från Turkiet i antidumpningsundersökningen. Det fastställdes att i just detta fall avgjordes färgtelevisionsmottagarnas ursprung av katodstrålebildrörens ursprung. Ursprungsutredningen visade alltså att de färgtelevisionsmottagare som exporterades från Turkiet under undersökningsperioden inte var av turkiskt ursprung.

Mot bakgrund av detta avslutades förfarandet utan att antidumpningsåtgärder infördes genom ett beslut som offentliggjordes den 13 oktober 2001.

3.2. Översyner

3.2.1. Översyner vid giltighetstidens utgång

Enligt artikel 11.2 respektive 18 i grundförordningarna skall åtgärder upphöra att gälla efter fem år om inte en översyn vid giltighetstidens utgång visar att de bör upprätthållas i sin ursprungliga form.

Under 2001 tilläts 8 åtgärder upphöra att gälla automatiskt. Uppgifter om dessa åtgärder finns i bilaga N.

Sedan grundförordningarnas bestämmelse om åtgärders upphörande trädde i kraft 1985 har sammanlagt 313 åtgärder tillåtits upphöra att gälla automatiskt.

3.2.1.1. Inledda översyner

Under 2001 inleddes 12 översyner vid giltighetstidens utgång.

Nedan anges de berörda ärendena samt namnet på klaganden. Det bör påpekas att vissa översyner vid giltighetstidens utgång genomförs parallellt med interimsöversyner, vilket gör det möjligt att ändra tullsatserna. Dessa översyner är markerade med en asterisk. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga F.

>Plats för tabell>

3.2.1.2. Översyner som avslutats med att tullen bekräftats

Under 2001 avslutades 6 översyner vid giltighetstidens utgång med att tullen bekräftades. Det bör påpekas att vissa översyner vid giltighetstidens utgång utförs parallellt med interimsöversyner, vilket gör det möjligt att ändra tullsatserna. Dessa översyner är markerade med en asterisk.

Nedan anges vilka ärenden som avlutades med att tullen bekräftades under 2001 samt resultatet av översynen. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga F.

>Plats för tabell>

Två översyner vid giltighetstidens utgång avslutades som rörde elektroniska vågar. En översyn rörande Japan inleddes ett par månader innan en annan översyn inleddes rörande Singapore.

1. Elektroniska vågar från Japan

En översyn vid giltighetstidens utgång inleddes i april 1998 rörande åtgärder som hade införts i april 1993. Den 9 mars 2001 beslutade rådet att åtgärderna skulle upprätthållas i oförändrad form, dvs. som värdetullar på mellan 15,3 % och 31,6 %.

De bevis som fanns tillgängliga för kommissionen och de exporterande producenternas begränsade samarbetsvilja (bara 4 % av exporten under översynsperioden omfattades av svaren på kommissionens frågeformulär) tydde starkt på att importen skulle fortsätta till dumpade priser under överskådlig framtid och i större kvantiteter om åtgärderna avskaffades eftersom det fanns ledig tillverkningskapacitet i Japan.

Gemenskapsindustrin gynnades av en tillfällig ökning av försäljningen till följd av eurons införande då det blev nödvändigt att byta ut vågar. Vinsterna steg till höga nivåer, men detta bedömdes vara ett tillfälligt fenomen. Trots dessa positiva resultat minskade marknadsandelen.

Med tanke på de betydande kvantiteter vågar som skulle kunna exporteras från Japan till gemenskapen till dumpade priser om åtgärderna skulle tillåtas upphöra att gälla, bedömdes det vara sannolikt att gemenskapsindustrin i ett sådant fall på nytt skulle vållas skada.

2. Elektroniska vågar från Singapore

En översyn vid giltighetstidens utgång inleddes i oktober 1998 rörande åtgärder som hade införts i oktober 1993. Den 9 mars 2001 beslutade rådet att åtgärderna skulle kvarstå oförändrade i fråga om form och omfattning, dvs. som en värdetull på 15,4 % för det företag som samarbetade under översynen och på 31 % för alla övriga företag.

Ett företag som svarade för 70 % av exporten från Singapore samarbetade under översynen och det slogs fast att betydande dumpning på 12 % fortfarande ägde rum beträffande detta företags export till gemenskapen. En sådan dumpning skulle sannolikt fortsätta under överskådlig framtid eftersom gemenskapens marknad är stor och attraktiv och priserna något högre än på andra tredje marknader som den singaporianska exportören säljer till. Med tanke på dessa omständigheter ansågs det sannolikt att den dumpade importen skulle öka i volym om åtgärderna tilläts upphöra att gälla.

Samma bedömning gjordes av gemenskapsindustrins situation som i översynen rörande Japan. Med tanke på slutsatsen rörande sannolikheten för att dumpningen skulle fortsätta i ökande volymer slogs det fast att skadan skulle uppstå på nytt om åtgärderna tilläts upphöra att gälla. Närmare uppgifter om båda översynerna ges nedan.

3.2.1.3. Översyner som avslutats med att åtgärderna har avskaffats

Under 2001 avslutades följande översyn vid giltighetstidens utgång rörande sex länder med att åtgärderna avskaffades:

Ferrokisel från Brasilien, Kina, Kazakstan, Ryssland, Ukraina och Venezuela

Översynen inleddes den 9 december 1998 och avsåg slutgiltiga åtgärder som hade införts i december 1993 mot de ovannämnda länderna. Åtgärderna avskaffades den 23 mars 2001.

Det konstaterades att det fanns betydande ledig kapacitet i Kina, Kazakstan, Ryssland och Ukraina och att det var sannolikt att dumpad import i avsevärda kvantiteter skulle komma in på gemenskapens marknad om åtgärderna upphörde att gälla. När det gäller Brasilien och Venezuela gjorde förändringar i företagens struktur och på deras marknader att det var osannolikt att skadevållande dumpning skulle inträffa på nytt.

Gemenskapsindustrin hade gynnats av en höjning av sina enhetspriser på ferrokisel mellan 1994 och 1996, men 1998 började sjunkande priser krympa marginalerna. Trots att efterfrågan i gemenskapen steg under skadeundersökningsperioden till följd av utvecklingen inom stålindustrin tillgodosågs denna huvudsakligen genom en ökad import från tredjeländer. Gemenskapsindustrin var tvungen att sänka priserna från 1997 fram till slutet av 1998 för att försöka behålla sin marknadsandel, som emellertid ändå krympte något. Det konstaterades därför att dumpad import i betydande kvantiteter från Kina, Kazakstan, Ryssland eller Ukraina skulle kunna komma in på marknaden så snart åtgärderna upphörde att gälla och skada gemenskapsindustrin.

Antidumpningsåtgärderna hade emellertid tillämpats på importen av ferrokisel under lång tid (för Venezuela sedan 1983 och för Brasilien, Kazakstan, Ryssland och Ukraina sedan 1987) och ändå hade gemenskapsindustrins situation fortsatt att försämras. Sedan 1987 hade produktionsnivåerna sjunkit med cirka 50 % och marknadsandelen krympt från över 30 % till 17 %. Trots att åtgärderna nästan satte stopp för importen från de berörda länderna fortsatte gemenskapsindustrin efter 1993 att förlora marknadsandelar till importen från andra tredjeländer, särskilt Norge. Det konstaterades därför att gemenskapsindustrin inte hade lyckats dra tillräcklig nytta av åtgärderna och att det inte var berättigat att införa åtgärder för ytterligare en period som skulle medföra onödiga bördor för industrier i senare led.

3.2.2. Interimsöversyner

Enligt artikel 11.3 respektive 19 i grundförordningarna kan en översyn av åtgärderna ske under deras giltighetstid på initiativ av kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller, förutsatt att minst ett år förflutit sedan den slutgiltiga åtgärden infördes, på grundval av en tillräckligt väl underbyggd begäran av en exportör eller importör eller av gemenskapsproducenterna. I samband med denna översyn bedöms bland annat om omständigheterna i fråga om dumpning och skada har förändrats väsentligt. Översyner kan begränsas till dumpnings-, subventionerings- eller skadeaspekter.

Under 2001 inleddes 14 interimsöversyner. Sex avslutades med att tullen bekräftades eller ändrades och en med att åtgärden avskaffades.

Nedan anges vilka ärenden som avslutades under 2001 samt resultatet av översynen. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga G.

>Plats för tabell>

3.2.3. Andra interimsöversyner

Flera andra översyner, som inte omfattas av artikel 11.3 eller artikel 19 i grundförordningarna eller har tillkännagivits i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, avslutades under 2001.

Det handlade närmare bestämt om

-översyner som utfördes och avslutades enligt särskilda bestämmelser i den förordning genom vilken de ursprungliga åtgärderna infördes när stickprovsmetoden tillämpades (TV-kamerasystem, lax, flata lastpallar av trä och hårda fiberskivor (hardboard)),

-ändring av åtgärder efter dom från förstainstansrätten (handväskor),

-översyner som utfördes efter en talan till förstainstansrätten om upphävande av den förordning genom vilken de slutgiltiga tullarna infördes (syntetfibrer av polyester),

-översyner som utfördes efter WTO:s tvistlösningsorgans antagande av en rapport från överprövningsorganet och en panelrapport (sänglinne).

För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga H.

3.2.4. Översyner avseende nya exportörer

Med stöd av artikel 11.4 i grundförordningen kan en översyn utföras när det gäller antidumpningsåtgärder för att fastställa individuella dumpningsmarginaler för nya exportörer i det berörda exportlandet som inte exporterade produkten under undersökningsperioden.

Sådana parter måste visa att de verkligen är nya exportörer, dvs. att de inte har någon anknytning till någon av de exportörer eller producenter i exportlandet som omfattas av antidumpningsåtgärderna och att de faktiskt har börjat exportera produkten till gemenskapen efter undersökningsperioden eller genom avtal gjort ett oåterkalleligt åtagande att exportera en betydande kvantitet till gemenskapen.

När en översyn avseende en ny exportör inleds upphävs tullen för den exportören, men dess import skall enligt artikel 14.5 i grundförordningen registreras för att säkerställa att antidumpningstullar kan tas ut retroaktivt från den tidpunkt då översynen inleddes, om man under översynen konstaterar dumpning från exportörens sida.

När det gäller utjämningsåtgärder kan en översyn (påskyndad översyn) göras med stöd av artikel 20 i grundförordningen för att snabbt fastställa en individuell utjämningstull. Alla exportörer vars export är föremål för en slutgiltig utjämningstull men som av andra skäl än en vägran att samarbeta med kommissionen inte har undersökts individuellt under den ursprungliga undersökningen har rätt att begära en påskyndad översyn.

Under 2001 inleddes 2 översyner avseende nya exportörer, men inga påskyndade översyner. Sammanlagt 34 undersökningar har inletts sedan kommissionen genomförde de första översynerna av detta slag 1990.

När det gäller undersökningar som har avslutats handlade det om en översyn av nya exportörer (genom införande/ändring av tull) och tre påskyndade översyner (en genom införande/ändring av tull och två genom avskaffande).

För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilagorna I och L.

3.2.5. Absorptionsundersökningar

Möjligheten att utföra "absorptionsundersökningar", vilka rör förhållanden där exportören direkt eller indirekt misstänks bära kostnaden för tullen och därigenom ökar dumpningsmarginalen så att återförsäljningspriserna inte ändras i tillräcklig utsträckning, behandlas i artikel 12 respektive artikel 19.3 i grundförordningarna.

Under 2001 inleddes inga sådana undersökningar, men en avslutades genom att tullen höjdes.

För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga J.

3.2.6. Undersökningar av kringgående

Möjligheten att återuppta undersökningen om det läggs fram bevis för att åtgärderna kringgås infördes genom artikel 13 respektive artikel 23 i grundförordningarna.

Kringgående definieras som en förändring i handelsmönstret mellan tredjeländer och gemenskapen som beror på metoder, processer eller bearbetning för vilka det inte finns några giltiga skäl eller något ekonomiskt berättigande annat än införandet av tullen. Om åtgärderna kringgås kan tullarna utsträckas till att omfatta import från tredjeländer av likadana produkter, eller delar därav.

Under 2001 inleddes en ny undersökning. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning som anges i bilaga K.

3.3. Skyddsåtgärder

Gemenskapen har sällan utnyttjat skyddsåtgärder och inga åtgärder har införts sedan 1994 års WTO-avtal trädde i kraft.

Kommissionen anser principiellt att skyddsåtgärder endast bör användas undantagsvis i akuta situationer. Denna ståndpunkt intas även av WTO:s tvistlösningsorgan.

Kommissionen förväntar sig att dess handelspartner tillämpar ett lika strikt synsätt. Fler och fler länder inför emellertid skyddsåtgärder, ofta under omständigheter som inte helt förefaller ligga i linje med artikel XIX i GATT 1994, WTO-avtalet om skyddsåtgärder och andra WTO-regler. Kommissionens verksamhet när det gäller skyddsåtgärder blir följaktligen alltmer inriktad på att försvara gemenskapsproducenternas exportintressen, om nödvändigt på WTO-nivå (se avsnitt 9.1.2).

När det gäller konventionella handelsordningar har kommissionen inom ramen för olika bilaterala avtal som den är part i (Europaavtal, avtal med Medelhavsländerna, frihandelsavtal med Sydafrika och Mexiko etc.) samtyckt till att införa särskilda klausuler om skyddsåtgärder som kan tillämpas för fall som uppstår mellan parterna. Dessa klausuler för vanligen med sig ytterligare rättigheter och skyldigheter utöver de som följer av WTO:s regler om skyddsåtgärder (i synnerhet särskilda förfaranden för anmälan och samråd). Kommissionen följer noga eventuella ärenden som inleds av parter med vilka gemenskapen har avtal om förmånshandel.

4. Övervakning av åtaganden

Åtaganden är en form av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder. De godtas av kommissionen om den är övertygad om att de verkligen kan undanröja dumpningens eller subventionernas skadliga effekter. För att nå detta mål åtar sig exportörerna normalt att höja sina priser. Den prisökning som krävs framgår av undersökningsresultaten och är direkt avhängig av den dumpnings- eller subventionsnivå som konstaterats eller nivån för undanröjande av skada, beroende på vilken som är lägst.

För att göra det möjligt för kommissionen att övervaka att åtaganden följs, måste parter som gör åtaganden regelbundet sända in försäljningsrapporter, vanligtvis varje kvartal. De måste också förse kommissionen med alla andra uppgifter som bedöms nödvändiga och medge att kommissionen kontrollerar sådana uppgifter på plats också med kort förvarning. Om ett åtagande överträds eller återkallas införs en tull.

I början av 2001 gällde godtagna åtaganden från 266 företag, som omfattade 19 produkter från 21 olika länder.

Under 2001 infördes slutgiltiga antidumpnings- eller utjämningstullar gentemot 8 företag sedan dessa hade brutit mot sina åtaganden (odlad atlantlax från Norge - tre företag, lastpallar från Polen - fem företag). Dessutom drog fem företag frivilligt tillbaka sina åtaganden (flata lastpallar av trä från Polen - ett företag, odlad atlantlax från Norge - tre företag, hardboard från Lettland - ett företag). Åtagandena rörande rördelar från Kroatien (ett företag) och obearbetat rent magnesium från Ryssland och Ukraina (tre företag) löpte ut. Till följd av en översyn ansågs ett annat företags åtagande inte längre vara nödvändigt (ej påfyllningsbara tändare från Thailand).

Prisåtaganden godtogs också från ytterligare tolv företag i fyra nya ärenden (rörande linor och kablar av stål från Tjeckien, Turkiet, Ryssland och Thailand - fem företag, karbamid (urinämne) från Bulgarien - ett företag, PET-film från Indien - fem företag, aluminiumfolie från Ryssland - ett företag) och från åtta nya exportörer i redan befintliga ärenden (odlad atlantlax från Norge - två företag, lastpallar av trä från Polen - fem företag, vissa valsade platta produkter av olegerat stål från Indien - ett företag).

Det totala antalet gällande åtaganden uppgick därmed i slutet av 2001 till 271. Närmare uppgifter finns i bilaga M och en översikt över alla gällande åtaganden ges i bilaga Q.

På grund av det allt större antalet åtaganden och deras komplicerade karaktär har kommissionen fortsatt att avsätta ytterligare resurser för att övervaka åtagandena.

Eftersom åtaganden måste ge samma positiva effekt som införande av tull annars skulle ha gjort måste granskning, anpassning och utarbetande av åtaganden baseras på en bedömning av både risk och effektivitet. Detta har lett till situationer där åtaganden inte bedömts som godtagbara, särskilt när en exportör inte varit tillräckligt samarbetsvillig och givit riktiga uppgifter under en undersökning, eller när företagets handelsmönster givit alltför stort utrymme för kompensation mellan produkter som inte alla omfattades av åtagandet vid försäljning till en och samma kund i gemenskapen.

När åtaganden har godtagits är fortlöpande kontakter med gemenskapsindustrin mycket viktiga för att se till att nödvändiga upplysningar om åtagandenas effekter på marknaden erhålls. På detta sätt kan kommissionen på ett effektivare sätt fokusera sin övervakningsverksamhet.

5. Återbetalningar

Enligt artikel 11.8 i grundförordningen kan en importör begära återbetalning av antidumpningstullar om det framkommer att den dumpningsmarginal som ligger till grund för tullen har undanröjts eller sänkts till en nivå som är lägre än den gällande tullsatsen.

Kommissionen fortsatte att handlägga både ej avgjorda och nya ansökningar om återbetalning. Kommissionen har i detta arbete försökt utforma de olika granskningarna så att dess resurser används på bästa sätt. Under 2001 fattades tre beslut rörande olika ansökningar. Av dessa innebar två delvis återbetalning av erlagda tullar och ett beslut innebar ett avslag på ansökan eftersom sökanden inte ville underbygga sitt ärende med erforderliga bevis. Ansökningar rörande ytterligare fyra anspråk drogs så småningom tillbaka frivilligt av sökandena när det stod klart att de inte skulle kunna räkna med sina exporterande producenters medverkan.

Sakförhållandena i ytterligare sju fall höll på att behandlas vid årets slut och sju nya ansökningar om återbetalning inkom under året, varav tre inom kort kommer att bli föremål för en analys av sakförhållandena.

Ytterligare uppgifter finns i bilaga S.

6. rättslig prövning: Beslut av domstolen/förstainstansrätten

6.1. Översikt över rättsliga prövningar 2001

Under 2001 avkunnade förstainstansrätten fyra domar eller beslut rörande antidumpnings- eller antisubventionsmål och domstolen tre domar eller beslut. I ett annat tekniskt beslut, som inte hade några följder för sakfrågan eller institutionernas politik, ansåg förstainstansrätten att det inte behövdes något rättsligt avgörande.

6.2. Oavgjorda mål

En förteckning över de antidumpningsmål/antisubventionsmål vid förstainstansrätten och domstolen som ännu inte hade avgjorts i slutet av 2001 finns i bilaga T (10 vid förstainstansrätten och 3 vid domstolen).

6.3. Nya mål

Sex nya mål registrerades under 2001 (jämfört med 6 under 1999 och 7 under 2000), fyra vid förstainstansrätten och två överklaganden vid domstolen. Antalet nya fall har därmed varit i stort sett oförändrat de senaste tre åren.

De mål som registrerades vid förstainstansrätten under 2001 gällde särskilt

-fastställande av marknadsekonomisk status [20],

[20] T-35/01, Shanghai Teraoka mot rådet, EGT C 118, 21.4.2001, s. 41

-undersökning och bedömning av skadefaktorer [21],

[21] T-35/01, Shanghai Teraoka mot rådet, EGT C 118, 21.4.2001, s. 41

-tillräckliga upplysningar [22],

[22] T-35/01, Shanghai Teraoka mot rådet, EGT C 118, 21.4.2001, s. 41

-fastställande av väsentlig skada [23],

[23] T-35/01, Shanghai Teraoka mot rådet, EGT C 118, 21.4.2001, s. 41.

-bedömning av gemenskapens intresse [24],

[24] T-132/01, Euroalliages mot kommissionen, EGT C 227, 11.8.2001, s. 32

-begäran om interimistiska åtgärder [25],

[25] T-132/01 R, Euroalliages mot kommissionen, EGT C 227

-upphävande av kommissionens beslut att avsluta en översyn vid giltighetstidens utgång utan åtgärd [26],

[26] T-132/01, Euroalliages mot kommissionen, EGT C 227, 11.8.2001, s. 32

-val av jämförbart land/jämförbar producent [27].

[27] T-255/01, Changzhou Hailong Electronics & Yankon mot rådet, EGT C 3, 5.1.2002, s. 37

6.4. Domar avkunnade av förstainstansrätten

I följande sammanfattningar behandlas inte alla frågor som tagits upp i domarna, utan enbart de viktigaste punkterna i dessa domarna.

6.4.1. Ej påfyllningsbara gasficktändare med tändsten från bl.a. Japan.

-Mål T-82/00 - BIC m.fl. mot rådet: dom av den 5 april 2001 (REG 2001 s. II-01241)

Efter en översyn vid giltighetstidens utgång och en interimsöversyn av rådets förordning (EEG) nr 3433/91 om införande av slutgiltiga åtgärder avseende importen av ej påfyllningsbara gasficktändare med tändsten från bl.a. Japan, drog kommissionen slutsatsen att gemenskapsindustrin sannolikt skulle lida skada igen om åtgärderna tilläts upphöra att gälla. I rådet uppnåddes emellertid inte den enkla majoritet som krävs för antagande av två på varandra följande kommissionsförslag.

För att undvika dels att översynen blev onödigt långvarig, dels att åtgärderna fortsatte att gälla under en obegränsad tid, ansåg kommissionen att de slutgiltiga åtgärderna skulle upphävas. Den lade därför fram ett förslag till rådet om upphävande av åtgärderna. Förslaget antogs slutligen av rådet. Därefter ifrågasatte gemenskapsindustrin förordningen och hävdade att rådet hade underlåtit att ange tillräckliga skäl för upphävandet.

Förstainstansrätten ogillade denna talan. Enligt rättens uppfattning var de skäl som anförts av institutionen klara och entydiga. Den erinrade om att det för närvarande inte är nödvändigt för resonemanget att gå in på alla relevanta sak- och rättsförhållanden, eftersom frågan om huruvida motiveringen är tillräckligt detaljerad inte enbart skall avgöras med hänsyn till dess formulering utan också med hänsyn till sammanhanget och de bestämmelser som gäller på området.

Förstainstansrätten hävdade vidare att den ifrågasatta förordningen otvetydigt visade att rådet uppenbart inte anslöt sig till kommissionens slutsats att åtgärderna borde upprätthållas.

6.4.2. Ferrokisel från Egypten och Polen

-Mål T-188/99 - Euroalliages mot kommissionen - dom av den 20 juni 2001 (REG 2001 s. II-01757)

År 1992 införde rådet slutgiltiga åtgärder avseende importen av ferrokisel från Egypten och Polen. Kommissionen avslutade 1999 en översyn vid giltighetstidens utgång utan att åtgärder infördes. Skälen till detta beslut var att det inte var sannolikt att skadan skulle fortsätta eller återkomma.

Gemenskapsindustrin (sökanden) väckte talan inför förstainstansrätten vilken huvudsakligen grundades på en påstådd överträdelse av artikel 11.2 i grundförordningen.

Förstainstansrätten ogillade denna talan.

För det första erinrade förstainstansrätten om att det, tvärtemot vad sökanden påstår, inte är nödvändigt enligt artikel 11.2 att bevisa att skadan kommer att fortsätta eller återkomma. Endast möjligheten att den gör det är dock inte ett tillräckligt skäl, utan det krävs att det har fastställts att det är sannolikt. För det andra hävdade förstainstansrätten att det som anges i artikel 11.2. andra stycket är villkoren för att inleda en översyn, inte för att upprätthålla åtgärder. Enligt förstainstansrätten är de tre kriterier som tas upp i detta stycke bara exempel och måste betraktas som alternativa, inte kumulativa. Villkoren för att inleda en översyn får därför inte förväxlas med villkoren för att upprätthålla åtgärder. För det tredje slog förstainstansrätten fast att det med hänsyn till detta och i enlighet med grundförordningen och WTO:s antidumpningsavtal följer att upprätthållandet av åtgärder efter fem år förutsätter att mycket stränga villkor är uppfyllda och att det finns verkliga bevis för sannolikheten att dumpning och skada återkommer. I föreliggande fall ansåg förstainstansrätten att kommissionen på ett korrekt sätt hade kontrollerat att dumpningen kvarstod och att skadan var undanröjd. Kommissionen kunde emellertid inte lägga fram bevis för att det var sannolikt att skadevållande dumpning skulle äga rum, genom att hänvisa till exportörernas omständigheter eller marknadsvillkoren. Eftersom det saknades sådana sakliga bevis slog rätten fast att kommissionens beslut att åtgärderna inte skulle upprätthållas var riktigt.

Förstainstansrätten fick slutligen bedöma behandlingen av information efter undersökningsperioden. I detta avseende erinrade förstainstansrätten om att bestämmelserna i artikel 6 i grundförordningen om undersökningsförfarandet är tillämpliga på översyner vid giltighetstidens utgång, särskilt regeln om att "(...) Uppgifter avseende en period som infaller efter undersökningsperioden skall normalt inte beaktas". Enligt rätten avser, när det gäller översyn av åtgärder vid giltighetstidens utgång, hänvisningen i artikel 11.2 tredje stycket till "alla relevanta och dokumenterade bevis som framläggs" bara det bevisunderlag som har samlats in och vederbörligen kontrollerats under undersökningsperioden i enlighet med bestämmelserna i artikel 6 i grundförordningen.

6.4.3. Stänger av rostfritt stål från Indien

-Mål T-58/99 - Mukand m.fl. mot rådet: dom av den 19 september 2001 (REG 2001 s. II-02521)

År 1998 antog rådet förordning (EG) nr 2450/98 rörande införande av en slutgiltig utjämningstull på import av stänger av rostfritt stål med ursprung i Indien

Under det administrativa förfarandet konstaterade kommissionen i ett beslut som avslutade en undersökning om konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning att flera gemenskapsproducenter av platta produkter i rostfritt stål, som avser ett tidigare led i produktionskedjan jämfört med rostfria stålstänger, bröt mot konkurrenslagstiftningen genom att ändra referensvärdena i beräkningsmetoden för legeringspåslaget (som är en del av grundpriset) och genom att tillämpa dessa på ett samordnat sätt.

Efter det att den ifrågasatta förordningen hade antagits inledde kommissionen (GD Konkurrens) ytterligare en undersökning om konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning denna gång avseende påstådda samordnade förfaranden när det gäller legeringspåslaget på marknaden för stänger av rostfritt stål.

Sökandena väckte talan vid förstainstansrätten innan de fick information om vad som framkommit under det ovannämnda förfarandet avseende konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning, dvs. att det inte förekom något konkurrensbegränsande beteende från gemenskapsproducenternas sida. De hävdade att eventuell skada som vållats på grund av andra faktorer, i synnerhet får tillskrivas gemenskapsindustrins eget konkurrensbegränsande beteende, inte importen i fråga.

Med beaktande av det beslut genom vilket kommissionen avslutade förfarandet avseende konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning vidhöll sökandena att det blotta faktum att de påverkades av det konkurrensbegränsande beteendet hos gemenskapsproducenter av platta produkter var tillräckligt för att dra slutsatsen att dessa priser inte var tillförlitliga.

Förstainstansrätten oglitigförklarade den ifrågasatta förordningen när det gäller import från sökandena.

Förstainstansrätten kritiserade institutionerna för att utan vidare ha avfärdat möjligheten att dessa samordnade förfaranden på marknaden för platta produkter i ett tidigare led kan ha påverkat tillförlitligheten i priserna på marknaden för stänger av rostfritt stål. Förstainstansrätten drog slutsatsen att gemenskapens pris på stänger av rostfritt stål i själva verket hade höjts på konstgjord väg på grund av den indirekta effekten av det konkurrensbegränsande beteende som gemenskapsproducenterna av platta produkter gjort sig skyldiga till. Om institutionerna hade gjort en ordentlig bedömning av tillförlitligheten hos priset på stänger av rostfritt stål på gemenskapens marknad skulle de ha kommit fram till att det hade höjts på konstgjord väg.

6.5. Beslut av förstainstansrätten och domstolen

6.5.1. Ferrokisel från Kina, Kazakstan, Ryssland och Ukraina

-Mål T-132/01R - Euroalliages m.fl. mot kommissionen: beslut av den 1 augusti 2001 och den 27 februari 2002, och mål C-404/01P (R) -överklagande av beslutet av den 1 augusti 2001: beslut av den 14 december 2001

Slutgiltiga antidumpningsåtgärder infördes avseende importen av ferrokisel med ursprung i flera länder 1993 och 1994. Efter en översyn i samband med att åtgärderna skulle upphöra att gälla antog kommissionen det omtvistade beslutet om att antidumpningsförfarandet skulle avslutas och åtgärderna löpa ut rörande import av ferrokisel från Kina, Kazakstan, Ryssland och Ukraina. Kommissionen slog fast att åtgärdernas upphörande sannolikt skulle leda till att dumpningen och skadan fortsatte eller återkom, men ansåg inte att det låg i gemenskapens intresse att behålla dem (se även avsnitt 3.2.1.3).

Euroalliages m.fl. väckte en huvudtalan mot kommissionen vid förstainstansrätten om ogiltigförklaring (mål T-132/01) och inkom samtidigt med en begäran till förstainstansrätten om interimistiska åtgärder (mål T 132/01R).

I mål T 132/01R bedömde förstainstansrättens ordförande först den skada som vållats gemenskapsindustrin och betecknade "väsentlig" skada som en synonym till "allvarlig" skada. För det andra slog han fast att med hänsyn till de särskilda omständigheterna i föreliggande fall skulle den skada som vållats sökandena inte bara försvinna till följd av en dom om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet. För det tredje kännetecknades enligt ordförandens uppfattning det omtvistade beslutet av att det inte är fråga om verkningar (sannolikhet att dumpningen och skadan fortsätter eller återkommer) som är typiska för alla beslut om avslutande av en översyn av antidumpningsåtgärder vars giltighetstid löper ut. Eftersom det slutligen inte var säkert att sökandena senare skulle kompenseras för gemenskapens hypotetiska skadeståndsansvar slog förstainstansrättens ordförande fast att skadan även var irreparabel till sin karaktär.

Förstainstansrätten slog därför fast att det förelåg ett krav på skyndsamhet och att importen av ferrokisel från de berörda länderna borde registreras utan att importörerna ställer någon säkerhet.

Beslutet av förstainstansrättens ordförande överklagades av kommissionen vid domstolen.

I huvudsak ansåg domstolens ordförande i sitt beslut att beslutet av förstainstansrättens ordförande grundades på det faktum att skadan inte ansågs vara en normal verkan av denna typ av beslut och som irreparabel enbart på grund av att ersättningen för skada enligt artikel 288 andra stycket i EG-fördraget var osäker.

Enligt domstolen är den skada som kan åsamkas sökandena för det första uppenbart en normal verkan av ett beslut om att avsluta ett förfarande i gemenskapens intresse. För det andra kan osäkerheten kring resultatet av en skadeståndstalan inte göra att skadan kan anses vara irreparabel till sin karaktär.

Domstolens ordförande ogiltigförklarade därför beslutet av förstainstansrättens ordförande och hänsköt ärendet tillbaka till förstainstansrätten.

I sitt beslut följde förstainstansrättens ordförande slutligen slutsatserna i beslutet av domstolens ordförande den 14 december 2001. Osäkerheten kring resultaten av en skadeståndstalan innebär alltså inte att skadan kan betraktas som irreparabel. Till följd av att det inte fanns något skäl till skyndsamhet avvisade rättens ordförande slutligen ansökan om interimistiska åtgärder.

6.6. Domar avkunnade av domstolen

6.6.1. Överklagande av förstainstansrättens dom av den 18 december 1997 i mål T-159 & 160/94

-Mål C-76&77/98P - Nutrasweet/Ajinomoto & rådet: dom av den 3 maj 2001

Genom förordning (EEG) nr 1391/91 införde rådet slutgiltiga antidumpningstullar på aspartam med ursprung i Japan och USA i enlighet med den då gällande grundförordningen, dvs. rådets förordning (EEG) nr 2423/88. Nutrasweet var den enda producenten i USA och hade patent för aspartam i USA fram till 1991, dvs. efter undersökningsperiodens slut. Ajinomoto var den enda producenten i Japan. Företaget exporterade inte direkt till gemenskapen, utan efter omlastning i USA.

Den 18 december 1997 avslog förstainstansrätten Nutrasweets och Ajinomotos (klagandenas) talan. Se även kommissionens sextonde årsrapport till Europaparlamentet (1997) -avsnitt 11.4.2.4.

I det berörda överklagandet hävdade de klagande för det första att det faktum att det fanns ett patent bara på exportörernas hemmamarknad förhindrade en jämförelse av priserna på den marknaden och exportpriserna vid fastställandet av normalvärdet.

För det andra hävdade de klagande att förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att helt underlåta att i sin dom behandla en grundläggande gemenskapsrättslig princip dvs. rätten till en opartisk utfrågning som ger exportörerna tillfälle att höras innan en preliminär antidumpningstull införs.

Överklagandet ogillades av domstolen i sin helhet.

När det gäller fastställandet av normalvärdet slog domstolen först fast att undantag från principen i artikel 2.3 a i grundförordningen, dvs. ett normalvärde baserat på priser, bara får göras genom tillämpning av artikel 2.3 b när det inte förekommer försäljning av likadana varor vid normal handel eller när försäljningen inte medger en riktig jämförelse, dvs. när försäljningen inte är tillräckligt representativ. För domstolen är dessa två situationer beskrivna på ett uttömmande sätt och gäller i båda fallen typen av försäljning snarare än priset på produkten. Enligt domstolens uppfattning tog sökandena upp en ny situation som inte förutsågs i grundförordningens artikel 2.3 b, nämligen jämförbarheten mellan inhemska priser och exportpriser. Förekomsten av patentskyddad försäljning av produkten på exportlandets hemmamarknad är inte en faktor som omfattas av något av de två undantag som är tillåtna enligt artikel 2.3 b i grundförordningen.

När det gäller kränkningen av rätten att höras slog domstolen återigen fast att lagenligheten hos en slutgiltig förordning i vilken föreskrivs uttag av preliminära antidumpningstullar bara kan påverkas av eventuell rättsstridighet hos den preliminära förordningen om denna rättsstridighet återspeglas i den slutgiltiga förordningen.

6.6.2. Förhandsavgörande: Hänskjutande till domstolen enligt artikel 234 i EG-fördraget av Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) om ett förhandsavgörande - Verkställande av domen i mål C-245/95

-Mål C-239/99 - Nachi Europe mot Hauptzollamt Krefeld: dom av den 15 februari 2001

Genom sin dom den 2 maj 1995 i de förenade målen T-163&165/94 (NTN Corporation och Koyo Seiko mot rådet) ogiltigförklarade förstainstansrätten artikel 1 i förordning (EEG) nr 2849/92 [28] (den ifrågasatta förordningen) i den mån den medförde en antidumpningstull för sökandena. Kommissionens överklagande ogillades av domstolen.

[28] Rådets förordning (EEG) nr 2849/92 av den 28 september 1992 beträffande ändring av den slutgiltiga antidumpningstullen på import av kullager med en yttre diameter på över 30 mm med ursprung i Japan.

Kommissionen drog konsekvenserna av dessa två domar och offentliggjorde ett tillkännagivande om att importörer kan begära återbetalning från nationella tullmyndigheter när det gäller produkter tillverkade (kullager) av sökandena (Koyo Seiko och NTN).

Ett tyskt företag importerade kullager tillverkade av dess moderbolag i Japan och begärde återbetalning från den nationella myndigheten av de antidumpningstullar som man hade betalat. Begäran avslogs och det tyska företaget väckte därför talan inför den behöriga myndigheten som beslutade skjuta upp förfarandet och hänskjuta frågan till domstolen för ett förhandsavgörande.

Domstolen erinrade först om att enligt rättspraxis kan förordningar om införande av antidumpningstullar, även om de har karaktär av lagstiftning, direkt och personligen beröra vissa personer. Det erinrades också om att en ogiltigförklaring bara får gälla de delar av ett beslut mot vilka sökanden har väckt talan.

Med hänsyn till detta fastställde domstolen att förstainstansrätten gjorde rätt i att ogiltigförklara artikel 1 i den ifrågasatta förordningen endast i den mån den medförde att antidumpningstullar infördes gentemot sökandena. Domstolen tillade därefter att det tyska företag som hade rätt att väcka talan mot den ifrågasatta förordningen direkt vid förstainstansrätten, men underlät att göra detta inom gällande tidsfrister, inte längre kunde göra det vid en nationell domstol.

7. Tredjeländers antidumpnings- och antisubventionsundersökningar avseende import från Europeiska gemenskapen eller dess medlemsstater

I början av 2001 hade 17 länder sammanlagt 117 antidumpnings- och antisubventionsåtgärder i kraft mot import från gemenskapen eller dess medlemsstater. Under 2001 infördes ytterligare 15 åtgärder. I slutet av 2001 pågick ytterligare 25 nya undersökningar.

Kommissionen har numera en förebyggande strategi i dessa fall. I utvalda ärenden sker allt fler ingripanden i förhållande till undersökningsmyndigheterna i tredjeländer i olika skeden av det nationella förfarandet, samt även på WTO-nivå. Ett problem är fortfarande att många gemenskapsexportörer inte samarbetar i dessa utredningar, vilket leder till att åtgärderna brukar införas. En betydande brist på samarbetsvilja minskar naturligtvis kommissionens möjligheter att ingripa och därför har kommissionen som en av sina målsättningar på detta område att uppmuntra gemenskapsexportörerna att samarbeta fullt ut med undersökningsmyndigheterna i tredjeländer.

Kommissionen är beredd att hjälpa medlemsstater och företag som berörs av en undersökning. Företagen måste dock själva försvara sina intressen genom att samarbeta och, vid behov, anställa juridiska ombud.

7.1. Antidumpningsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

7.1.1. Översikt

Tabellen nedan visar vilka antidumpningsåtgärder som vidtogs av tredjeländer mot gemenskapen eller dess medlemsstater under 2001. Den visar läget i början av året, under året och vid årets slut i fråga om antal åtgärder i kraft och inledda ärenden. En mer detaljerad bild ges i bilaga U, avsnitt A.

TABELL 3

Antidumpningsundersökningar mot gemenskapen eller dess medlemsstater under 2001

>Plats för tabell>

Under 2001 var Tyskland den medlemsstat som drabbades mest av slutgiltiga antidumpningsåtgärder (29), följt av Frankrike (28) och Italien (23). Dessutom är ytterligare 15 slutgiltiga antidumpningsåtgärder riktade mot EU som helhet.

7.1.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

I detta kapitel beskrivs några av de antidumpningsåtgärder som tredjeländer vidtagit under 2001 och som förtjänar särskild uppmärksamhet.

7.1.2.1. Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket

I december 2000 inledde USA ett mycket kontroversiellt antidumpningsärende mot låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket. Kommissionen anser att denna undersökning aldrig borde ha inletts, eftersom klaganden USEC inte har den "ställning" som krävs för att lämna in ett klagomål. Företaget är bara en underleverantör, som inte ens äger produkten. Ägaren motsätter sig i själva verket ärendet.

Trots många ingripanden och flera omgångar konsultationer av kommissionen införde USA provisoriska antidumpningsåtgärder (17,52 % för Frankrike och 3,35 % för Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket).

Förutom frågan om "ställning" kritiserade kommissionen också de provisoriska åtgärderna på andra grunder. När det gäller Frankrike tycktes det ha skett en dubbel beräkning av en preliminär antidumpningstull och en parallell utjämningsåtgärd. Å ena sidan ansåg USA att priserna mellan två statsägda företag var för höga och innebar en subvention. I antidumpningsärendet konstruerade de emellertid vad som förmodades vara ett rimligt pris mellan de två företagen som låg på ungefär samma nivå - dvs. samma nivå som de hade ansett innebära en subvention. Båda förhållandena kan inte råda samtidigt.

Det preliminära argumentet rörande skadan var också mycket svagt. All eventuell skada som har vållats USEC tycks i själva verket bero på företagets egen ineffektivitet och effekterna av importen från Ryssland.

Den 14 december 2001 offentliggjorde den amerikanska undersökningsmyndigheten (DOC) sina slutgiltiga slutsatser. Den fastställde en dumpningsmarginal på 19,57 % för Frankrike och en marginal under miniminivån för Urenco-företagen. Genom att ändra sin subventionsberäkning hade DOC tydligen undanröjt problemet med den "dubbla beräkningen", men skapat en dumpningsmarginal genom att räkna med artificiellt höga elkostnader.

De slutgiltiga undersökningsresultaten från USA:s International Trade Commission (om skadan) beträffande uran skall fastställas 2002.

7.1.2.2. Varmvalsade stålprodukter från Nederländerna

Den 3 maj 2001 införde USA en preliminär antidumpningstull på 2,44 % på importen av varmvalsade stålprodukter från Corus (f.d. Hoogovens) i Nederländerna. Vid fastställandet av dumpningsmarginalen använde sig USA av metoden med "nollställning", dvs. man beräknade dumpningsmarginalerna för varje modell och fastställde alla negativa dumpningsmarginaler för enskilda modeller till noll. På detta sätt fastställdes en dumpningsmarginal utifrån ett vägt genomsnitt på 2,44 %. Utan nollställning skulle ingen dumpning kunnat påvisas och ärendet skulle vara avslutat.

USA tycks ha använt i stort sett samma metod som gemenskapen använde i ärendet "sänglinne från Indien". Denna metod ansågs av WTO:s överprövningsorgan strida mot WTO-reglerna och avskaffades därför. Det är viktigt att påpeka att det handlar om en praxis med systematisk nollställning som beräknas per modell och inte nollställning i fall där det finns betydande skillnader i exportpriserna mellan olika köpare, regioner eller tidsperioder, vilket förefaller vara tillåtet enligt artikel 2.4.2 i antidumpningsavtalet.

Den 15 september 2001 bekräftade USA sina slutsatser och införde en slutgiltig tull på 3,06 %. Hade inte nollställning tillämpats skulle det fortfarande inte ha varit fråga om dumpning. Kommissionen håller på att undersöka USA:s praxis på detta område och kan i ett senare skede eventuellt överklaga inför WTO.

7.1.2.3. Stänger av rostfritt stål från Frankrike, Tyskland, Italien, Luxemburg och Förenade kungariket

Den 24 januari 2001 inledde USA en antidumpningsundersökning mot importen av stänger av rostfritt stål från Frankrike, Tyskland, Italien, Luxemburg och Förenade kungariket.

Den 26 juli 2001 offentliggjorde USA sitt preliminära beslut i ärendet och införde preliminära antidumpningstullar på mellan 4,3 % och 28,07 % för Frankrike, mellan 6,48 % och 21,03 % för Tyskland, mellan miniminivå och 33 % för Italien, samt mellan 6,85 % och 125,77 % för Förenade kungariket.

De viktigaste europeiska producenterna av stänger av rostfritt stål har inte drabbats alltför hårt av dessa provisoriska åtgärder. Dumpningsmarginalen för det franska företaget Ugine (Usinor-koncernen) är i själva verket bara 4,30 %, för det brittisk-nederländska företaget Corus 6,85 % och för den italienska producenten Valbruna under miniminivån (1,85 %). Den tämligen höga dumpningsnivån för det italienska företaget Cogne (den främsta producenten av produkten i fråga i Italien) kan ha sin förklaring i det faktum att företaget beslutade att inte samarbeta med den amerikanska undersökningsmyndigheten.

Tre av de fyra tyska producenterna fick en ganska hög dumpningsmarginal (i genomsnitt mellan 17,07 % och 21,03 %). En preliminär marginal på 125,77 % av värdet fastställdes för det brittiska företaget Firth Rixson Specialty Steel.

Både medlemsstaterna och företagen kontaktades för att säkerställa att inte ytterligare rättmätiga anspråk avvisades av den amerikanska undersökningsmyndigheten. Den viktigaste frågan för kommissionen var emellertid återigen den om "nollställning", som beskrivs ovan när det gäller den amerikanska undersökningen av varmvalsade stålprodukter.

Ett slutligt beslut i detta ärende förväntas under 2002.

7.1.2.4. Byggnadsbalkar av stål från Tyskland, Italien, Luxemburg och Spanien

Den 24 maj 2001 registrerade USA ett klagomål rörande byggnadsbalkar av stål från Tyskland, Italien, Luxemburg och Spanien.

Den 19 december 2001 offentliggjorde USA sitt preliminära beslut i detta ärende och införde preliminära tullar på mellan 6,5 % och 35,7 % för Tyskland och 2,4 % för Luxemburg. Spanien och Italien ansågs ligga under miniminivån. Det verkar som om det bara är tillämpningen av nollställning som gör att Luxemburg hamnar över miniminivån.

7.1.2.5. Kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från gemenskapen

Den 29 november 2001 införde Indien preliminära tullar på mellan 50 % och 90 % på importen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från gemenskapen. Det skedde i själva verket bara tre månader efter det att ärendet hade inletts. Till skillnad från gemenskapen inför Indien provisoriska åtgärder utan att först göra kontrollbesök; dessa görs efter det att de provisoriska åtgärderna har införts.

Det första problemet för gemenskapens exportörer vid försäljning till Indien är de höga normala importavgifterna som skall betalas. I det här fallet uppgick de till ungefär 40 %. Vid försäljning till en sådan marknad är det nästan omöjligt att undvika dumpning eftersom exportpriset måste vara tillräckligt lågt för att ta hänsyn till att ytterligare 40 % kommer att läggas på priset vid importen.

I en dumpningsundersökning måste emellertid även skada kunna påvisas och det är i det här hänseendet som de indiska undersökningarna svårligen kan sägas vara förenliga med internationella regler. Till skillnad från situationen när dumpning skall fastställas, då höga importavgifter kan leda till dumpning, borde samma importavgifter också göra det mycket svårt att påvisa skada. I det här specifika fallet med stålprodukter påstods emellertid prisunderskridande föreligga trots de 40-procentiga importavgifterna. Det måste betyda att de indiska inhemska priserna är mycket höga, vilket väcker frågor om sektorns effektivitet. I den indiska undersökningen gjordes vidare inget försök att klarlägga om andra faktorer än importen vållar skada.

Viktigast av allt är att det saknas tydliga bevis för att rättfärdiga ytterligare antidumpningstullar på i genomsnitt över 50 % för att undanröja skadan, dvs. de nuvarande importpriserna plus 40 % i normala tullavgifter plus 50 % i antidumpningstullar.

Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka detta ärende.

7.1.2.6. Vetemjöl från gemenskapen

Den 22 mars 2000 inledde Indonesien en antidumpningsundersökning rörande import av vetemjöl från Australien, Förenade arabemiraten och Europeiska gemenskapen. Det skedde efter ett klagomål från den största indonesiska producenten av vetemjöl.

Den 22 juni 2001 offentliggjorde den indonesiska regeringen ett dokument om den sannolika utgången i detta ärende. Provisoriska åtgärder infördes i enlighet med dessa slutsatser: 21,3 till 35,93 % för gemenskapen.

Kommissionen och Euroflour övervakade ärendet noggrant för de europeiska exportörernas räkning eftersom det var kontroversiellt i flera avseenden. Det främsta skälet till den ökade importen av vetemjöl till Indonesien var i själva verket att den indonesiska marknaden hade öppnats upp för import i enlighet med landets åtagande i utbyte mot ett IMF-lån. Innan dess hade den enda indonesiska klaganden monopol på försäljningen av vetemjöl på den indonesiska marknaden. Det var därför bara att vänta att importen skulle öka och priserna sjunka.

Öppnandet av marknaden skedde kring halvårsskiftet 1998, bara ett par månader före den undersökningsperiod som tillämpades av de indonesiska myndigheterna, dvs. år 1999. De jämförde händelser under första halvåret 1999 med händelser andra halvåret 1999. Enligt gemenskapens uppfattning var det oundvikligt att importen skulle öka under 1999 eftersom avregleringen hade ägt rum en kort tid dessförinnan.

Klaganden hade dessutom en vinst på över 20 % även under den andra hälften av undersökningsperioden och kontrollerade fortfarande 75 % av marknaden - allt detta ägde rum på en växande marknad eftersom konsumtionen steg med mer än 20 % under 1999. Klaganden ökade i själva verket sin försäljning trots att man förlorade markandsandelar.

Efter flera ingripanden från kommissionens sida verkar det som om Indonesien inte kommer att införa åtgärder. Inget formellt tillkännagivande om detta har emellertid gjorts, trots WTO:s tidsfrist på 18 månader.

7.1.2.7. Polyvinylklorid från Belgien, Tyskland, Finland, Grekland, Italien och Nederländerna

Turkiet har en pågående antidumpningsundersökning som inleddes i december 2001 rörande polyvinylklorid med ursprung i Belgien, Tyskland, Finland, Grekland, Italien och Nederländerna. Den gemenskapsexport som omfattas av detta förfarande uppgick år 2000 till ett värde av 97 miljoner euro.

När det gäller de förfarandemässiga kraven har Turkiet än så länge fullgjort sina multilaterala och bilaterala åtaganden. Kommissionen följer ärendet noggrant och kommer om lämpligt att vidta åtgärder.

7.2. Antisubventionsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

7.2.1. Översikt

Tabellen nedan visar vilka antisubventionsåtgärder som vidtogs av tredjeländer mot gemenskapen eller dess medlemsstater under 2001. Den visar läget i början av året, under året och vid årets slut i fråga om antal åtgärder i kraft och inledda ärenden. En mer detaljerad bild ges i bilaga U, avsnitt B.

TABELL 4

Antisubventionsundersökningar mot gemenskapen eller dess medlemsstater under 2001

>Plats för tabell>

Under 2001 var Italien den medlemsstat som drabbades mest av slutgiltiga utjämningsåtgärder (10), följt av Frankrike (7). Dessutom drabbades EU som helhet av ytterligare 10 slutgiltiga utjämningsåtgärder.

7.2.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

I detta kapitel behandlas några av de antisubventionsåtgärder som tredjeländer vidtog under 2001 och som förtjänar särskild uppmärksamhet.

7.2.2.1. Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket

USA inledde ett mycket kontroversiellt utjämningsärende rörande låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket. Kommissionen anser att denna undersökning aldrig borde ha inletts eftersom klaganden, USEC, inte har den "ställning" som krävs för att lämna in ett klagomål. Företaget utför bara service eller bearbetning och äger inte ens produkten. Ägaren motsätter sig i själva verket ärendet.

Trots många ingripanden och flera omgångar konsultationer av kommissionen antog USA provisoriska utjämningsåtgärder (3,72 % för Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket och 13,94 % för Frankrike).

Förutom frågan om "ställning" kunde åtgärderna kritiseras även på andra grunder (se frågan om "dubbel beräkning", som behandlas i avsnittet om antidumpningsåtgärder). När det gäller Frankrike tycktes det ha skett en dubbel beräkning av utjämnings- och antidumpningsåtgärderna. Å ena sidan ansåg USA att priserna mellan två statsägda franska företag var för höga och innebar en subvention. I antidumpningsärendet konstruerade de emellertid vad som förmodades vara ett rimligt pris mellan de två företagen som låg på ungefär samma nivå - dvs. samma nivå som de hade ansett innebära en subvention. Båda förhållandena kan inte råda samtidigt. Kommissionen kommer att med kraft bestrida denna "dubbla beräkning".

Den 14 december 2001 offentliggjorde den amerikanska undersökningsmyndigheten (DOC) sina slutsatser och införde utjämningsåtgärder på 2,23 % (Urenco-företagen) och 13,21 % (Eurodif från Frankrike). När det gäller Frankrike anser kommissionen att DOC felaktigt räknade in icke-existerande kostnader för el och därmed på ett artificiellt sätt skapade en subventionsmarginal. När det gäller Urenco kan det internationella konsortiets eventualförpliktelse strida mot avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder. Slutsatserna när det gäller skadan, särskilt om orsakssambandet, är ytterst svaga.

De slutgiltiga undersökningsresultaten från USA:s International Trade Commission (om skadan) beträffande uran skall fastställas i början av 2002.

7.2.2.2. Stänger av rostfritt stål från Italien

Den 31 maj 2001 tillkännagav USA sitt preliminära beslut i ärendet rörande stänger av rostfritt stål från Italien. Med undantag för ett företag som tidigare tillhörde Ilva och privatiserades 1994 (Cogne), för vilket utjämningstullen uppgår till 12,6 %, fastställdes utjämningstullen för alla de företag som omfattades av undersökningen till antingen noll eller en nivå under miniminivån. Eftersom "subventionerna" för Cogne bygger på den kritiserade "nya metoden" beträffande privatisering och därför inte finns erkänner USA indirekt att subventionerna inte längre gynnar den europeiska stålindustrin.

Detta resultat är föga överraskande. Den europeiska stålindustrin är sedan mer än fem år tillbaka nästan helt privatiserad och allt statligt stöd har noggrant övervakats av kommissionen och bara tillåtits när det varit förenligt med gemenskapens konkurrenslagstift