Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Nederländernas nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0420 final */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Nederländernas nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Nederländernas stabilitetsprogram 2014 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser[2], särskilt artikel 6.1, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[4], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, med beaktande av yttrandet från ekonomiska och finansiella kommittén, med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd, med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU. (2) Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 beslutade stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om Nederländernas nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2017. Den 15 november 2013 lade kommissionen, i linje med förordning (EU) nr 473/2013[5], fram sitt yttrande om Nederländernas utkast till budgetplan för 2014[6]. (5) Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[7], som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen[8], baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Nederländerna pekades ut som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning av Nederländerna[9] i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Nederländerna fortfarande har makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och politiska åtgärder. Det är särskilt viktigt att man uppmärksammar den makroekonomiska utvecklingen av den privata skuldsättningen och den pågående skuldneddragningen, i kombination med de återstående ineffektiva inslagen på bostadsmarknaden. Även om riskerna med det stora överskottet i bytesbalansen inte kan jämföras med riskerna med stora underskott, och överskottet delvis är kopplat till behovet av skuldneddragning, kommer kommissionen att följa utvecklingen av Nederländernas bytesbalans i samband med den europeiska planeringsterminen. (8) Den 29 april 2014 lade Nederländerna fram sitt nationella reformprogram 2014 och den 30 april 2014 sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (9) Syftet med den finanspolitiska strategin i stabilitetsprogrammet 2014 är att säkerställa att korrigeringen av det alltför stora underskottet 2013 är hållbar och att budgeten ligger nära det medelfristiga budgetmålet senast 2015. Det medelfristiga målet om ett strukturellt underskott på högst 0,5 % av BNP speglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Ytterligare genomgripande finanspolitiska åtgärder genomfördes, men det (omräknade) strukturella saldot 2014 förväntas vara oförändrat jämfört med 2013. Avvikelsen från den nödvändiga minimianpassningen på 0,5 % av BNP kommer därför att vara betydande. År 2015 förväntas det (omräknade) strukturella saldot förbättras med 0,3 procentenheter av BNP. Utgifterna förväntas öka i en takt som är förenlig med utgiftsriktmärket både 2014 och 2015. Enligt en övergripande bedömning av Nederländernas finanspolitiska strategi är anpassningen till det medelfristiga målet delvis i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt stabilitetsprogrammet stabiliseras den offentliga bruttoskulden 2015 för att därefter minska. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för prognoserna i programmet är rimligt och utarbetades av det nederländska finanspolitiska rådet (Centraal Planbureau) som är ett oberoende organ. De risker som är förknippade med de finanspolitiska målen är omfattande men på det hela taget balanserade. Enligt kommissionens vårprognos 2014 kommer det strukturella saldot att stabiliseras 2014 och förbättras med 0,5 % av BNP 2015. Enligt kommissionens prognos kommer Nederländerna att nå upp till utgiftsriktmärket 2014 men däremot inte 2015. I syfte att främja Nederländernas tillväxtpotential är det av största vikt att den konsolidering som krävs genomförs så att tillväxtfrämjande utgifter skyddas, såsom innovation och forskning, inbegripet grundforskning, utbildning och yrkesutbildning. På grundval av sin bedömning av programmet och kommissionens prognos anser rådet, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97, att Nederländerna på ett varaktigt sätt fått ner sitt offentliga underskott under 3 % av BNP 2013, men riskerar att avsevärt avvika från kraven i den preventiva aspekten från och med 2014. (10) Bostadsmarknaden är en stor utmaning. Stelhet och snedvridande incitament har byggts upp över årtionden och präglar nu bostadsfinansieringen och sparmönstren inom sektorn. Hushållens tendens att öka på sina bostadslån i takt med stigande fastighetsvärden speglar i stort de skatteincitament som länge givits, särskilt att räntan på bostadslån är helt avdragsgill. Sedan april 2012 har en rad åtgärder vidtagits för att i någon mån ändra på incitamenten. En del av åtgärderna går ut på att anpassa skattebestämmelserna för bostadsfinansiering. Den stegvisa övergången till begränsad avdragsrätt för bostadslåneräntor och ökningen av incitamenten att amortera lånen är berättigade, men utfasningen är för långsam för att i nämnvärd utsträckning påverka amorteringsbeteendet. Den belåningsgrad på 100 % som enligt planerna ska nås 2018 är fortfarande hög. Hyresmarknaden är kraftigt reglerad och kringskärs av en mycket stor sektor för subventionerat boende med långa väntelistor. Införandet nyligen av mer inkomstbaserade hyresskillnader inom det subventionerade boendet är ett steg i rätt riktning, men effekterna är begränsade. Företag som tillhandahåller subventionerade bostäder får fortfarande bygga bostäder där månadshyran ligger över hyrestaket för dessa bostäder. Även om Nederländerna i 2013 års rekommendationer uppmanades att rikta in sig på de hushåll som mest är i behov av ett subventionerat boende har situationen inte förändrats. Även om de föreslagna åtgärderna går åt rätt håll går reformerna därför i allmänhet sakta när det gäller att ta itu med grundläggande problem, och de måste därför skyndas på. Samtidigt måste man se till att subventionerat boende förblir tillgängligt för mindre gynnade personer som inte kan hitta bostad på marknadsvillkor, till exempel i områden med hög efterfrågan på bostäder. I 2013 års rekommendationer föreslogs att de intensifierade åtgärderna på bostadsmarknaden skulle hålla jämna steg med den ekonomiska utvecklingen. Eftersom ekonomin och bostadsmarknaden förväntas fortsätta att återhämta sig bör man överväga att påskynda reformtakten. (11) Pensionssystemets långsiktiga hållbarhet har förbättrats till följd av den stegvisa höjningen av den lagstadgade pensionsåldern från 65 år 2012 till 67 år 2023. Nederländerna har inlett omfattande reformer av de stats- och privatfinansierade pensionssystemen och vård- och omsorgssystemen för personer med långvarigt vårdbehov. Dessa reformer kompletteras av reformer som uppmuntrar äldre arbetstagare att arbeta längre och som ökar rörligheten på arbetsmarknaden. Vid reformerna av vård- och omsorgssystemen för personer med långvarigt vårdbehov sköts ansvaret över på kommunerna. De totala utgifterna minskade och målet är att åstadkomma effektivitetsvinster. Delar av dessa omfattande reformer måste ännu antas. Bland de problem som fortfarande återstår märks avsaknaden av en lämplig fördelning av kostnader och risker inom och mellan generationer. Dessutom måste kvaliteten på och tillgängligheten till vård- och omsorgssystem för personer med långvarigt vårdbehov övervakas. De offentliga finanserna skulle därför vara hållbarare om planerna för en reform av vården och omsorgen för personer med långvarigt vårdbehov genomfördes så att de snabbt ökande kostnaderna för den åldrande befolkningen kunde begränsas. Samtidigt bör kvaliteten på och tillgängligheten till vård- och omsorgssystem för personer med långvarigt vårdbehov bevaras på tillräcklig nivå. (12) De reformer av arbetsmarknaden som Nederländerna föreslagit syftar till att öka delaktigheten på arbetsmarknaden och främja rörlighet. Lagen om delaktighet (participatiewet) syftar till att främja deltagandet på arbetsmarknaden. Reformerna har emellertid ännu inte införts i lagstiftningen. Det krävs dessutom ytterligare insatser för att undanröja skattemässiga hinder för arbete, öka anställbarheten för arbetstagare i arbetsmarknadens utkant, inbegripet kvinnor, personer med migrationsbakgrund, personer med funktionsnedsättning och äldre. Nederländerna har anmält reformer av arbetslöshetsförmånssystemet och landets relativt stränga anställningsskyddslagstiftning, inklusive skatteincitament för att öka deltagandet. Men även om åtgärderna går åt rätt håll kan de först bedömas i sin helhet när de är antagna. Med snabbare insatser för att få bort hindren för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet att öka sin arbetstid skulle man ytterligare kunna lindra framtida arbetskraftsbrister. Om man slutligen i större utsträckning utnyttjade den flexibilitet som finns inom den institutionella ramen för att få till stånd mer differentierade löneökningar kunde man stödja hushållens totala inkomster och sålunda den inhemska efterfrågan utan att skada konkurrenskraften. (13) Kommissionen har inom den europeiska planeringsterminen genomfört en omfattande analys av Nederländernas ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Nederländerna utan även i vilken utsträckning EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan. (14) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Nederländernas stabilitetsprogram och dess yttrande[10] återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan. (15) Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 2 och 4 nedan. (16) Kommissionen har också inom den europeiska planeringsterminen analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet. Mot denna bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer till euroländerna. Nederländerna bör också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Nederländerna att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015: 1. Till följd av korrigeringen av det alltför stora underskottet, stärka de finanspolitiska åtgärderna 2014 i ljuset av den framväxande klyftan på 0,5 % av BNP på grundval av kommissionens vårprognos 2014, som pekar på risken för en betydande avvikelse jämfört med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Avsevärt stärka den finanspolitiska strategin 2015 för att säkerställa att det medelfristiga målet nås och upprätthålls. Säkerställa att skuldkriteriet uppfylls så att den offentliga skuldkvoten stadigt minskar. Skydda utgifterna på områden som direkt inverkar på tillväxten, som utbildning, innovation och forskning. 2. Öka insatserna för att reformera bostadsmarknaden genom att skynda på minskningen av möjligheterna till skatteavdrag för bostadslåneräntor, genom att införa en mer marknadsinriktad prissättningsmekanism på hyresmarknaden och anpassa hyrorna till inkomsterna i de hushåll som det subventionerade boendet riktar sig till. Övervaka effekterna av reformerna av det subventionerade boendet vad gäller tillgängligheten och överkomligenheten för hushåll med låga inkomster. Fortsätta insatserna för att rikta in politiken för subventionerat boende på de mest behövande hushållen. 3. Genomföra reformer av den andra pensionspelaren och säkerställa en lämplig kostnads- och riskfördelning inom och mellan generationerna. Komplettera den stegvisa höjningen av den lagstadgade pensionsåldern med åtgärder för att öka anställbarheten av äldre arbetstagare. Genomföra den planerade reformen inom vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov för att garantera hållbarhet och säkerställa rättvis tillgång och tjänster av hög kvalitet och övervaka effekterna. 4. Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra deltagandet på arbetsmarknaden, särskilt bland människor i arbetsmarknadens utkant, och att minska skattehindren för arbete. Genomföra reformer av lagstiftningen om anställningsskydd och arbetslöshetsförmånerna och ytterligare luckra upp den bristande flexibiliteten på arbetsmarknaden. Godkänna, i samråd med arbetsmarknadens parter och i enlighet med nationell praxis, mer differentierade löneökningar genom att till fullo utnyttja den institutionella ramen. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] EUT L 306, 23.11.2011, s. 25. [3] COM(2014) 420 final. [4] P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129. [5] EUT L 140, 27.5.2013, s. 11. [6] C(2013) 8008 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 87 final. [10] Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.