Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om marknader för finansiella instrument och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG(Omarbetning) /* KOM/2011/0656 slutlig - 2011/0298 (COD) */





MOTIVERING 1. Bakgrund till förslaget Direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID-direktivet) som är i kraft sedan november 2001, är en av hörnstenarna i integrationen av EU:s finansmarknader. Direktivet är antaget i enlighet med Lamfalussy-förfarandet[1] och består av ett ramdirektiv (direktiv 2004/39/EG)[2], ett genomförandedirektiv (direktiv 2006/73/EG)[3] och en genomförandeförordning (förordning (EG) nr 1287/2006)[4]. Genom MiFID-direktivet införs rättsliga ramar för bankers och värdepappersföretags tillhandahållande av investeringstjänster i finansiella instrument (som mäkleri, rådgivning, handel, portföljförvaltning, garantiverksamhet osv.) samt för marknadsoperatörers verksamhet på reglerade marknader. Dessutom fastställ de nationella behöriga myndigheternas befogenheter och skyldigheter i fråga om denna verksamhet. Det övergripande målet är att främja integration, konkurrenskraft och effektivitet på EU:s finansmarknader. Konkret förlorade medlemsstaterna sin möjlighet att begära att all handel med finansiella instrument ska äga rum på traditionella fondbörser, och Europaövergripande konkurrens mellan fondbörser och alternativa handelsplattformar blev möjlig. Dessutom fick banker och värdepappersföretag ett förstärkt verksamhetstillstånd för att erbjuda investeringstjänster över hela EU så länge de efterlever alla organisatoriska krav och rapporteringskrav, och det infördes omfattande regler som ska garantera investerarnas skydd. Resultatet, tre och ett halvt år efter det att direktivet trädde i kraft, är ökad konkurrens mellan plattformar i handeln med finansiella instrument och bättre valmöjligheter för investerare när det gäller tjänsteleverantör och tillgänglig finansiella instrument. Dessa framsteg har underbyggts av den tekniska utvecklingen. På det hela taget har transaktionskostnaderna sjunkit och integrationen tilltagit[5]. En del problem har emellertid också uppdagats. Den allt mer konkurrensutsatta miljön har lett till nya utmaningar. Fördelarna med den ökade konkurrensen har inte fördelats jämnt över alla marknadsdeltagare, och har inte alltid nått ned till slutinvesterarna i grossist- eller detaljhandelsledet. Den marknadssplittring som konkurrensen lett till har också gjort handelsmiljön mer komplex, inte minst när det gäller insamling av handelsdata. För det andra har marknadsutvecklingar och tekniska utvecklingar gjort flera bestämmelser i MiFID-direktivet inaktuella. Det gemensamma intresset av transparent konkurrens mellan handelsplattformar och värdepappersföretag riskerar att undergrävas. För det tredje har finanskrisen visat på svagheter i regleringen av andra instrument än aktier, som främst handlas mellan professionella investerare. De tidigare antagandena att minimal transparens, tillsyn och investerarskydd avseende denna handel skulle bidra till marknadens effektivitet är inte längre hållbara. Slutligen understryks vikten av aktuellt investerarskydd av hög nivå av den snabba innovationen och den tilltagande komplexiteten hos finansinstrumenten. De omfattande reglerna i MiFID-direktivet har i stor sett bevisat sig under loppet av finanskrisen, men det har ändå visat sig att det finns behov av en del riktade men omfattande förbättringar. Översynen av MiFID-direktivet är därför en fast beståndsdel av de reformer som ska leda till ett säkrare, sundare, transparentare och mer ansvarstagande finanssystem som gagnar ekonomin och samhället i stort, i finanskrisen efterdyningar, men som också ska leda till en mer integrerad, effektiv och konkurrenskraftig finansmarknad i EU[6]. Översynen är också en förutsättning för att man ska kunna uppfylla de åtaganden som gjorts i G20[7] att ta itu med finanssystemets mindre reglerade och öppna delar och förbättra olika marknadssegments organisation, transparens och tillsyn, inte minst för instrument som främst handlas över disk (OTC)[8], för att på så sätt komplettera lagförslaget om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister[9]. Skräddarsydda förbättringar krävs också för att öka tillsynen och transparensen för råvaruderivatmarknaderna och garantera deras funktion för risksäkring och prisbildning, men också i ljuset av utvecklingen i fråga om marknadsstrukturer och teknik, för att säkra rättvis konkurrens och effektiva marknader. Dessutom krävs det särskilda anpassningar av ramverket för investerarskydd, med tanke på branschens utveckling och för att bevara investerarnas förtroende. I enlighet med rekommendationerna från Larosière-gruppen och rådets (Ecofin) slutsatser[10] har EU slutligen åtagit sig att i lämpliga fall minimera medlemsstaternas möjligheter inom ramen för EU:s direktiv om finansiella tjänster. Detta gäller för alla områden som omfattas av översynen av MiFID-direktivet, och kommer att bidra till gemensamma regler för EU:s finansmarknader, till rättvisare konkurrens för medlemsstater och marknadsparter, ökad tillsyn och efterlevnadskontroll, minskade kostnader för marknadsparter och bättre tillträdesvillkor och ökad global konkurrenskraft för EU:s finansindustri. Förslaget till ändring av MiFID-direktivet är därför tvådelat. I en förordning fastställs kraven i fråga om delgivande av information till allmänheten i samband med handel och delgivande av transaktionsuppgifter till behöriga myndigheter, avlägsnandet av hinder för icke-diskriminerande tillträde till clearingsystem, obligatorisk derivathandel på organiserade handelsplatser, särskilda tillsynsinsatser för finansiella instrument och positioner på derivatmarknader samt tillhandahållande av tjänster för företag från tredjeland utan filial. I ett direktiv ändras de särskilda bestämmelserna om tillhandahållandet av investeringstjänster, räckvidden för undantag från det nuvarande direktivet, kraven på värdepappersföretag i fråga om organisation och affärsverksamhet, organisatoriska krav för handelsplatser, tillstånd och löpande krav för tillhandahållare av datatjänster, behöriga myndigheters befogenheter, påföljder samt bestämmelser om företag från tredjeland som bedriver verksamhet via en filial. 2. Resultat av samråd med berörda parter och konsekvensbedömningar Initiativet är en följd av en omfattande och kontinuerlig process i form av dialog och samråd med alla viktigare intressenter, inklusive värdepapperstillsynsorgan, alla typer av marknadsdeltagare inbegripet emittenter och icke-professionella investerare. Det tar hänsyn till de yttranden som inkommit i ett offentligt samråd mellan den 8 december 2010 och den 2 februari 2011[11], en omfattande och välbesökt utfrågning som hölls i två dagar den 20 och 21 september 2010[12] samt reaktioner som inkommit i samband med omfattande möten med många intressegrupper sedan december 2009. Slutligen beaktas i förslaget de ställningstaganden och analyser som ingår i de dokument och den tekniska rådgivning som offentliggjorts av europeiska värdepapperstillsynskommittén (CESR), den nuvarande Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (ESMA)[13]. Därutöver har två studier[14] beställts från externa konsulter i syfte att förbereda översynen av MiFID-direktivet. Den första, som beställdes av PriceWaterhouseCoopers den 10 februari 2010 och levererades den 13 juli 20101 bygger på uppgifter som samlats in om marknadsaktivitet och andra MiFID-relaterade frågor. Den andra, från Europe Economics, beställdes den 21 juli 2010 och levererades den 23 maj 2011. Den omfattar en kostnads-/nyttoanalys av de olika strategiska alternativ som ska undersökas i samband med översynen av MiFID-direktivet. I överensstämmelse med sin politik för bättre lagstiftning genomförde kommissionen en konsekvensanalys av de politiska alternativen. De strategiska alternativen bedömdes utifrån följande kriterier: transparens i marknadsverksamheten för tillsynsmyndigheter och marknadsdeltagare, investerarskydd och investerartillit, rättvisa konkurrensförhållanden för olika marknadsplatser och handelssystem i EU samt kostnadseffektivitet, dvs. i vilken utsträckning alternativen uppnår de fastställda målen och främjar värdepappersmarknaderna på ett kostnadseffektivt och effektivt sätt. Översynen av MiFID-direktivet kommer sammanlagt att medföra engångskostnader för efterlevnadskontroll på mellan 512 och 732 miljoner euro och löpande kostnader på mellan 312 och 586 miljoner euro. Detta motsvarar engångs- och löpande kostnader på 0,10 % –0,15 % respektive 0,06 % –0,12 % av de sammanlagda driftsutgifterna inom EU:s banksektor. Det är betydligt mindre an kostnaderna när MiFID-direktivet infördes. Engångskostnaderna för införandet av MiFID-direktivet uppskattades till 0,56 % (privatbanker och sparbanker) och 0,68 % (investeringsbanker) av de sammanlagda driftskostnaderna medan löpande efterlevnadskostnader uppskattades till 0,11 % (privatbanker och sparbanker) och 0,17 % (investeringsbanker) av de sammanlagda driftskostnaderna. 3. Rättsliga aspekter på förslaget 3.1. Rättslig grund Förslaget bygger på artikel 53.1 i EUF-fördraget. Direktivet skulle ersätta direktiv 2004/39/EG när det gäller harmonisering av nationella bestämmelser för tillstånd avseende värdepappersföretags tillhandahållande av investeringstjänster och genomförande av investeringsverksamhet, förvärv av kvalificerade innehav, utövande av etableringsfrihet och friheten att tillhandahålla tjänster, hem- och värdmedlemsstaternas tillsynsmyndigheters befogenheter i detta avseende, samt tillstånd och driftsvillkor för reglerade marknader och dem som tillhandahåller marknadsdata. Förslagets huvudsakliga mål och syfte är att harmonisera nationella bestämmelser rörande behörighet att utöva verksamhet i värdepappersföretag, reglerade marknader och dem som tillhandahåller datatjänster samt styrelseformer och tillsynsbestämmelser i samband med detta. Förslaget grundar sig därför på artikel 53.1 i EUF-fördraget. Förslaget kompletterar den föreslagna förordningen [MiFIR] genom att införa gemensamma och direkt tillämpliga krav som är nödvändiga för att finansinstrumentmarknaden ska kunna fungera smidigt t.ex. i fråga om offentliggörande av handelsdata, rapportering av transaktioner till behöriga myndigheter och särskilda befogenheter för behöriga myndigheter och ESMA. 3.2. Subsidiaritet och proportionalitet Enligt subsidiaritetsprincipen (artikel 5.3 i EUF-fördraget) ska åtgärder vidtas på EU-nivå endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå. De flesta frågor som omfattas av översynen omfattas redan av det nuvarande MiFID-direktivets rättsliga ram. Finansmarknader är dessutom till sin natur gränsöverskridande, och blir hela tiden mer globala. Det krävs gemensamma villkor i alla länder för hur företag och operatörer kan konkurrera i detta sammanhang, oavsett om det gäller regler om informationskrav före och efter handel, skydd för investerarna eller bedömning och kontroll av risker genom marknadsaktörer. Alla sådana bestämmelser ligger redan i dag till grund för MiFID-direktivet. Nu krävs det åtgärder på europeisk nivå för att uppdatera och ändra det regelverk som fastställs i MiFID-direktivet i syfte att ta hänsyn till den utveckling som skett på de finansiella marknaderna sedan direktivets genomförande. De förbättringar som direktivet har redan medfört i fråga om integration av och effektivitet hos finansiella marknader och tjänster i Europa skulle på så sätt förstärkas med lämpliga justeringar så att målet att skapa ett stabilt regelverk för den inre marknaden kan uppnås. På grund av denna integration skulle isolerade nationella insatser vara mycket mindre effektiva och leda till fragmentering av marknaderna, med tillsynsarbitrage och snedvridning av konkurrensen som följd. T.ex. kan olika nivåer av transparens på marknaden eller skydd av investerare i olika medlemsstater leda till fragmenterade marknader, hota deras likviditet och effektivitet och medföra skadligt tillsynsarbitrage. Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (ESMA) bör också spela en avgörande roll i genomförandet av den nya EU-omfattande ramen. ESMA behöver särskilda befogenheter för att kunna förbättra den inre marknadens funktion på värdepappersområdet. Förslaget tar full hänsyn till proportionalitetsprincipen, dvs. att EU:s åtgärder bör vara tillräckliga för att nå målen men inte gå utöver vad som är nödvändigt. Det är förenligt med denna princip om man ser till den rätta avvägningen av det allmänintresse som står på spel och till åtgärdens kostnadseffektivitet. De krav som ställs på de olika parterna har noggrant kalibrerats. I synnerhet har man beaktat nödvändigheten av att väga av skydd för investerare, effektivare marknadernas effektivitet och kostnaderna för sektorn när kraven utformades. 3.3. Efterlevnad av artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Den 23 september 2009 antog kommissionen ett förslag till förordning om inrättande av en europeisk bankmyndighet (EBA), en förordning om inrättande av en europeisk försäkrings- och tjänstepensionsmyndighet (EIOPA) och en förordning om inrättande av en europeisk värdepappers- och marknadsmyndighet (ESMA). I detta sammanhang vill kommissionen påminna om sitt uttalande avseende artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget i samband med antagandet av förordningarna om inrättande av de europeiska tillsynsmyndigheterna: ”När det gäller processen för antagande av regleringsstandarder framhåller kommissionen den unika karaktären hos sektorn för finansiella tjänster, i enlighet med Lamfalussy-strukturen och uttryckligen erkänd i förklaring 39 i EUF-fördraget. Emellertid hyser kommissionen allvarliga tvivel huruvida begränsningarna av dess roll vid antagandet av delegerade akter och genomförandeåtgärder är i linje med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget.” 3.4. Närmare redogörelse för förslaget 3.4.1. Allmänt – Konkurrensvillkor Ett viktigt syfte med förslaget är att se till att all organiserad handel bedrivs på reglerade handelsplatser: Reglerade marknader, multilaterala handelsplattformar (MTF-plattformar) och organiserade handelsplattformar (OTF). Identiska krav på insyn före och efter handel kommer att tillämpas på alla dessa handelsplatser. Likaså är kraven vad gäller organisatoriska aspekter och marknadsövervakning nästan identiska för alla tre handelsplatser. Detta kommer att garantera lika villkor där funktionellt liknande verksamheter sammanför tredjeparters handelsintressen. Transparenskraven kommer emellertid att kalibreras för olika typer av instrument, som aktier, obligationer och derivat, samt för olika typer av handel, som orderbokbaserade och budbaserade system. På alla tre handelsplatser är plattformsoperatören neutral. Reglerade marknader och multilaterala handelsplattformar kännetecknas av ett icke-skönsmässigt utförande av transaktioner. Detta innebär att transaktioner genomförs enligt förhandsbestämda regler. De konkurrerar också om att ge tillträde för ett brett medlemskap förutsatt att de uppfyller en uppsättning transparenta kriterier. Däremot har en operatör som driver en OTF-plattform en viss grad av valfrihet över hur en transaktion genomförs. Följaktligen är operatören föremål för investerarskydd, och omfattas av kraven gällande verksamhetsutövande och bästa utförande gentemot kunder som utnyttjar plattformen. . Även om både reglerna för tillträde och genomförandemetodiken för OTF måste vara transparenta och entydiga har operatören möjlighet att erbjuda kunderna tjänster som kvalitativt, om inte funktionellt, skiljer sig från de tjänster som tillhandahålls av reglerade marknader och MTF-plattformar till dessas medlemmar och deltagare. I syfte att säkerställa OTF-operatörens neutralitet i förhållande till transaktioner, och att skyldigheterna gentemot kunder som sammanförts på detta sätt inte äventyras av möjligheterna till vinst på deras bekostnad, är det nödvändigt att förbjuda att OTF-operatörer bedriver handel med utnyttjande av eget kapital. Slutligen kan organiserad handel också bedrivas genom systematisk internalisering. En systematisk internhandlare kan genomföra kundtransaktioner med utnyttjande av eget kapital. Systematiska internhandlare får inte samla tredje parters köp- och säljintressen på samma funktionella sätt som en reglerad marknad, MTF-plattform eller OTF, och är därför inte handelsplatser. Bästa utförande och andra uppföranderegler skulle gälla, och kunderna skulle naturligtvis veta när de handlar med värdepappersföretag och när de bedriver handel med tredjeparter. Systematiska internhandlare omfattas av särskilda transparens- och tillträdeskrav före handel. Även här kommer transparenskraven att kalibreras för olika typer av instrument, t.ex. aktier, obligationer och derivat, och tillämpas under vissa tröskelvärden. All handel som värdepappersföretag med kunder (även om dessa är andra värdepappersföretag) bedriver för egen räkning, inbegripet av värdepappersföretag med kunder, räknas därför som handel över disk (OTC). OTC-handel som inte motsvarar definitionen av systematisk internhandel (som ska göras mera heltäckande genom ändringar av genomförandelagstiftningen), måste vara icke-systematisk och oregelbunden. 3.4.2. Utvidgning av MiFID-direktivets bestämmelser till att även omfatta liknande produkter och tjänster (artiklarna 1, 3, 4) Inom ramen för arbetet med paketerade investeringsprodukter för icke-professionella investerare (PRIP)[15] har kommissionen förbundit sig att säkerställa en konsekvent regleringsstrategi på grundval av MiFID-direktivets bestämmelser för distribution till icke-professionella investerare av olika finansiella produkter som uppfyller liknande investerarbehov och medför jämförbara problem avseende investerarskydd. Dessutom har frågan ställts hur MiFID-direktivets tillämplighet kan garanteras om värdepappersföretag eller kreditinstitut utfärdar och säljer sina egna värdepapper. Även om MiFID-direktivet är entydigt när det gäller investeringsrådgivning som tillhandahålls som en del av försäljningen, krävs ökad tydlighet i fråga om tjänster utan rådgivning, där värdepappersföretaget eller banken kan anses inte tillhandahålla en tjänst enligt MiFID-direktivet. Slutligen är skillnaderna mellan medlemsstaternas regler för lokalt aktiva enheter som inte omfattas av MiFID-direktivet och som erbjuder ett begränsat antal investeringstjänster inte längre motiverade, mot bakgrund av erfarenheterna med finanskrisen, finansmarknadernas och finansprodukternas komplexitet och investerarnas behov av att kunna förvänta sig likvärdiga skyddsnivåer oberoende av var tjänsteleverantörerna befinner sig eller av vilken typ de är. Förslagen utvidgar därför MiFID-bestämmelserna, särskilt i fråga om uppförande och intressekonflikter, till kreditinstituts försäljning, med och utan rådgivning, av strukturerad inlåning. Det fastställs också att MiFID-direktivet även gäller för värdepappersföretag och kreditinstitut som säljer sina egna värdepapper utan att ge några råd, och medlemsstaterna åläggs att i sin nationella lagstiftning för lokalt baserade enheter tillämpa tillstånds- och uppföranderegler som motsvarar MiFID-direktivet. 3.4.3. Översyn av undantag från MiFID-direktivet (artikel 2) I MiFID-direktivet förtecknas handel för egen räkning med finansiella instrument bland de investeringstjänster och -verksamheter som förutsätter tillstånd. Tre viktiga undantag har emellertid införts för att undanta personer som uteslutande handlar för egen räkning, som handlar för egen räkning som en underordnad del av en annan icke-finansiell företagsverksamhet, eller handlar för egen räkning som en del av en icke-finansiell handel med råvaror. I linje med G20-åtagandena bör lämplig täckning av MiFID-direktivets bestämmelser för företag som tillhandahåller investeringstjänster till kunder och utför yrkesmässig investeringsverksamhet säkerställas. I förslagen begränsas därför undantagen tydligare till aktiviteter som är mindre centrala i MiFID-direktivet och som främst är varumärkesrelaterade eller av kommersiellt slag, eller som inte utgör högfrekvenshandel. 3.4.4. Uppgraderingar av marknadsstrukturramarna (artiklarna 18, 19, 20, 32, 33, 34, 53, 54) Marknadsutvecklingen sedan MiFID-direktivet antogs har delvis lett till att de nuvarande rättsliga ramarna för olika typer av handelsplatser, som var avsett att främja sund konkurrens och lika konkurrensvillkor, och garantera transparenta och effektiva marknader, ifrågasätts. Direktivets funktion och utformning, som främst grundas på aktiehandel, behovet av att göra andra marknader än aktiemarknader mer transparenta och tåliga, och det faktum att inte alla typer av organiserad handel som har utvecklats under senare år i tillräckligt hög grad motsvarar definitionerna och kraven i den tredelning som avses i MiFID-direktivet (reglerade marknader, multilaterala handelsplattformar, systematiska internhandlare) visar på behovet att förbättra de nuvarande rambestämmelserna. Förslagen skapar en ny kategori för organiserade handelsplattformar som inte motsvarar någon av de befintliga kategorierna, och underbygger detta med stränga organisatoriska krav och identiska regler om insyn. De uppgraderar också de grundläggande kraven för alla handelsplatser för att ta hänsyn till ökad konkurrens och gränsöverskridande handel som uppstått till följd av de tekniska framstegen och MiFID-direktivet. 3.4.5. Förbättrad företagsstyrning (artiklarna 9, 48) Enligt MiFID-direktivet ska de personer som leder verksamheten i ett värdepappersföretag ha tillräckligt god vandel och tillräcklig erfarenhet för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av företaget. I enlighet med kommissionens insatser i fråga om företagsstyrning inom den finansiella sektorn[16] föreslås det att stärka dessa bestämmelser i fråga om profil, roll och ansvarsområde för såväl företagsinterna och företagsexterna styrelseledamöter och i fråga om balansen i styrelsens sammansättning. Förslagen syftar särskilt till att säkerställa att styrelseledamöter har tillräckliga kunskaper och färdigheter och förstår de risker som är förknippade med företagets verksamhet för att kunna leda företaget på ett sunt och ansvarsfullt sätt som är förenligt med investerarnas intressen och marknadens integritet. 3.4.6. Förbättrade organisatoriska krav för att garantera marknadernas effektiva funktion och integritet (artiklarna 16, 51) Den tekniska utvecklingen i fråga om handel med finansiella instrument innebär både möjligheter och risker. Även om effekterna i allmänhet uppfattas som positiva för marknadens likviditet och har förbättrat marknadernas effektivitet, har man ändå identifierat särskilda lagstiftningsåtgärder och tillsynsåtgärder som krävs för att på lämpligt sätt kunna hantera det potentiella hot mot marknadernas korrekta funktion som uppstår genom algoritmisk handel och högfrekvenshandel. Förslagen syftar i synnerhet till att ta med alla enheter som sysslar med högfrekvenshandel i MiFID-direktivet, kräva lämpliga organisatoriska skyddsåtgärder från dessa företag och sådana som erbjuder tillträde till marknaden för andra högfrekvenshandlare, och kräva att marknadsplatser inför lämpliga riskkontroller för att begränsa otillbörliga marknadsförhållanden och säkerställa att deras plattformar är tillräckligt tåliga. De syftar också till att bistå vid de behöriga myndigheternas tillsyn och övervakning av sådan verksamhet. 3.4.7. Förbättring av ramarna för investerarskydd (artiklarna 13, 24, 25, 27, 29, bilaga I – avsnitt A) MiFID-direktivet anses allmänt ha ökat skyddet för både professionella och icke-professionella investerare. Erfarenheterna visar dock att ändringar på ett antal områden skulle bidra till att minska de fall där möjligheterna för skada för investerare är mest akuta. Förslagen förstärker inte minst regelverket för tillhandahållande av investeringsrådgivning och portföljförvaltning, och möjligheterna för värdepappersföretag att ta emot incitament från tredje part (påverkan). Dessutom klargörs villkoren och bestämmelserna för hur investerare fritt kan handla på marknaden med vissa okomplicerade instrument med minimala skyldigheter eller skydd från sina värdepappersföretags sida. Dessutom införs en ram för att hantera korsförsäljning för att garantera att investerarna får tillräcklig information och att sådan verksamhet inte är till skada för dem. Förslaget skärper kraven avseende värdepappersföretags och deras agenters hantering av medel eller instrument som tillhör kunder, och klassificerar förvaring av finansiella instrument för kunders räkning som en investeringstjänst. Förslaget bidrar till att förbättra informationen till kunder avseende de tjänster som tillhandahålls till dem och genomförandet av deras beställningar. 3.4.8. Ökat skydd i tillhandahållandet av investeringstjänster till icke-professionella kunder (artikel 30, bilaga II) Klassificeringen av kunder i direktivet om marknader för finansiella tjänster till icke-professionella, professionella och godtagbara motparter ger en tillräcklig och tillfredsställande grad av flexibilitet och bör således i stort sett förbli oförändrad. Icke desto mindre har många exempel på lokala myndigheters och kommuners transaktioner med komplexa instrument visat att deras klassificering inte återspeglas adekvat inom ramen för MiFID-direktivet. Medan många detaljerade uppföranderegler inte är meningsfulla för förhållandet mellan godtagbara motparter i deras mångsidiga dagliga kontakter, bör den övergripande högnivåprincipen om att handla hederligt, rättvist och professionellt, liksom skyldigheten att vara rättvis, tydlig och inte vilseledande, tillämpas oberoende av kundens klassificering. Slutligen föreslås att godtagbara motparter ska kunna få bättre information och dokumentation kring de tjänster som tillhandahålls. 3.4.9. Nya krav för marknadsplatser (artiklarna 27, 59, 60) Bedömningen av bästa utförande inom ramen för MiFID-direktivet är i dag beroende av transparensuppgifters tillgänglighet före och efter handel. Men andra uppgifter, t.ex. antalet order som annullerats före verkställighet eller hur snabbt ordern genomfördes kan också vara relevanta. Genom förslaget införs därför ett krav för handelsplatser att årligen offentliggöra uppgifter om kvaliteten på utförandet. Råvaruderivatkontrakt som handlas på handelsplatser locka ofta ett stort antal användare och investerare och kan ofta fungera som riktmärke för prisbildning, som påverkar energi- och livsmedelspriserna i detaljhandelsledet. Det föreslås därför att alla handelsplatser där råvaruderivatkontrakt handlas antar lämpliga begränsningar eller alternativa åtgärder för att säkerställa att marknaden fungerar korrekt och att det finns avvecklingsvillkor för konkret levererade råvaror. De bör också tillhandahålla tillsynsmyndigheterna systematisk, detaljerade och standardiserad information om olika typer av finansiella och kommersiella handelsföretag (inbegripet deras slutkunders kategorier och identitet) och marknadsdeltagare (endast sammanfattande uppgifter om slutkundskategorier). Kommissionen kan harmonisera de gränsvärden som antas av dessa handelsplatser i delegerade akter, och sådana arrangemang eller eventuella alternativa arrangemang ska i så fall inte påverka de behöriga myndigheternas och värdepappers- och marknadsmyndighetens möjligheter att, i enlighet med detta direktiv och MiFIR-förordningen, vid behov föreskriva ytterligare åtgärder. 3.4.10. Bättre regler för marknader för små och medelstora företag (artikel 35) För att komplettera ett antal av EU:s senaste initiativ för att hjälpa små och medelstora företag att få finansiering, föreslås det att man skapar en ny underkategori av marknader, nämligen tillväxtmarknader för små och medelstora företag. En operatör av en sådan marknad (som vanligen drivs som en MTF-plattform) kan välja att begära att MTF-plattformen även registreras som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag om den uppfyller vissa villkor. Registrering av dessa marknader bör öka deras synlighet och profil och bidra till utvecklingen av alleuropeiska gemensamma regleringsstandarder för sådana marknader, skräddarsydda för emittenter och investerare på dessa marknader, samtidigt som befintliga höga skyddsnivåer för investerarna bibehålls. 3.4.11. Bestämmelser i tredjeland (artiklarna 41-50) Förslaget skapar harmoniserade ramar för beviljande av tillträde för företag och marknadsoperatörer som är baserade i tredjeländer till EU:s marknader, i syfte att motverka dagens uppsplittring i nationella överenskommelser med tredjeländer och säkerställa lika villkor för alla som erbjuder finansiella tjänster på EU:s territorium. Genom förslaget införs en ordning som grundas på kommissionens preliminära bedömning av likvärdighet hos tredjeländers jurisdiktioner. Tredjeländers företag från tredjeländer för vilka ett beslut om likvärdighet har antagits skulle kunna begära att få tillhandahålla tjänster i unionen. Tillhandahållande av tjänster till icke-professionella kunder skulle kräva inrättandet av en filial. Tredjelandsföretaget bör vara auktoriserat i den medlemsstat där filialen är etablerad och filialen skulle omfattas av EU:s krav inom vissa områden (organisatoriska krav, uppföranderegler, intressekonflikter, transparens och liknande). Tjänster som tillhandahålls godtagbara motparter skulle inte kräva inrättandet av en filial. Tredjelandsföretag skulle kunna tillhandahålla dem förutsatt att de omfattas av ESMA-registrering. De skulle övervakas i det egna landet. En förutsättning skulle vara att det fanns ett lämpligt samarbetsavtal mellan tillsynsmyndigheter i tredjelandet och behöriga nationella myndigheter och ESMA. 3.4.12. Ökad och effektivare konsolidering av data (artiklarna 61-68) Marknadsdataområdet är av avgörande betydelse, i fråga om kvalitet, format, kostnader och konsolideringsförmåga, för att upprätthålla den övergripande principen om öppenhet och insyn, konkurrens och investerarskydd i MiFID-direktivet. På detta område införs ett antal grundläggande förändringar genom de föreslagna bestämmelserna i förordningen och direktivet. Bestämmelserna kommer att förbättra kvaliteten och samstämmigheten hos uppgifter genom kravet att samtliga företag ska offentliggöra sin handelsrapporter via Approved Publication Arrangement (APA). Dessutom införs förfaranden för hur behöriga myndigheter ska utfärda tillstånd för APA och införa organisatoriska bestämmelser för APA. De föreslagna bestämmelserna är en reaktion på en av de viktigaste kritiska anmärkningar som gjorts om effekterna av genomförandet av MiFID-direktivet, nämligen att det leder till splittring av data. Förutom att det krävs att marknadsdata ska vara tillförlitliga, aktuella och tillgängliga till en rimlig kostnad är det avgörande för investerare att sådana marknadsdata kan samlas på ett sätt som möjliggör effektiv jämförelse av priser och handelsvolymer mellan handelsplatserna. Mångdubblingen av handelsplatser efter genomförandet av MiFID-direktivet har gjort detta svårare. De föreslagna bestämmelserna skapar villkor för framväxten av leverantörer av konsoliderad handelsinformation. Dessutom definieras organisatoriska krav som sådana leverantörer måste uppfylla för att kunna bedriva en sådan verksamhet. 3.4.13. Ökade befogenheter över derivatpositioner för behöriga myndigheter (artiklarna 61, 72, 83) Till följd av derivatmarknadernas betydande tillväxt under senare år skulle förslagen åtgärda den nuvarande splittringen i tillsynsmyndigheternas befogenheter att övervaka och kontrollera positioner. För att bidra till att marknaderna fungerar korrekt och till marknadsintegritet får myndigheterna uttryckliga befogenheter att begära upplysningar från vem som helst om positioner som innehas i berörda derivatinstrument samt i utsläppsrätter. Tillsynsmyndigheterna får möjlighet att ingripa när som helst under ett derivatkontrakt och vidta åtgärder för att minska en position. Denna ökade befogenhet i fråga om positionsförvaltning skulle kompletteras med möjligheten att begränsa positioner i förväg på ett icke-diskriminerande sätt. Alla åtgärder ska anmälas till ESMA. 3.4.14. Effektiva påföljder (Artiklarna 73-78) Medlemsstaterna ska se till att lämpliga administrativa påföljder och åtgärder kan tillämpas på överträdelser av MiFID-direktivet. Enligt direktivet måste de därför följa nedan angivna minimiregler. För det första ska administrativa påföljder och åtgärder tillämpas på fysiska eller juridiska personer och på värdepappersföretag som bär ansvar för en överträdelse. För det andra bör de behöriga myndigheterna vid överträdelser av bestämmelser i direktivet och förordningen ha tillgång till en minimiuppsättning administrativa sanktioner och åtgärder. Detta inbegriper återkallelse av auktorisation, offentligt uttalande, entledigande av förvaltning samt administrativa ekonomiska påföljder. För det tredje ska den maximala nivån för administrativa sanktioner som anges i den nationella lagstiftningen överstiga den vinst som överträdelsen har lett till om detta kan fastställas, och under inga omständigheter ska den vara lägre än den nivå som föreskrivs i direktivet. För det fjärde bör de kriterier som behöriga myndigheter beaktar när de fattar beslut om typen och graden av sanktion i ett visst fall åtminstone omfatta de kriterier som anges i direktivet (t.ex. vinsten av överträdelsen eller förluster som drabbat tredje parter, den ansvariga personens samarbetsvilja etc.). För det femte bör sanktioner och tillämpade åtgärder offentliggöras i enlighet med detta direktiv. Slutligen ska en lämplig mekanism införas för att uppmuntra rapportering av överträdelser inom värdepappersföretag. Detta förslag omfattar inte straffrättsliga sanktioner. 3.4.15. Utsläppsrätter (artikel bilaga I, avsnitt C) Till skillnad från handeln med derivat är sekundära spotmarknader för EU:s utsläppsrätter till stor del oreglerade. En rad olagliga förfaranden har observerats på spotmarknaderna, som kan undergräva förtroendet för systemet för handel med utsläppsrätter som inrättats genom EU-direktivet om handel med utsläppsrätter[17]. Parallellt med åtgärder som omfattas av EU-direktivet om handel med utsläppsrätter och går ut på att stärka systemet med EUA-register (utsläppsrättsregister) och med villkor för att öppna ett konto för handel med utsläppsrätter skulle förslaget innebära att hela marknaden för utsläppsrätter kom att omfattas av finansmarknadslagstiftningen. Både spot- och derivatmarknaderna skulle åläggas en enda tillsynsmyndighet. MiFID-direktivet och direktiv 2003/6/EG om marknadsmissbruk skulle gälla, och därigenom i betydande mån uppgradera marknadssäkerheten utan att påverka syftet, som förblir en minskning av utsläppen. Dessutom kommer detta att säkerställa överensstämmelse med de regler som redan gäller för utsläppsrättsderivat och leda till större säkerhet eftersom banker och värdepappersföretag, men också de som är skyldiga att övervaka handelsverksamhet för att motverka missbruk, bedrägeri eller penningtvätt, tar på sig en större roll när det gäller att kontrollera möjliga spothandlare. 4. Budgetkonsekvenser De specifika budgetkonsekvenser som förslaget medför har att göra med uppgifter som tilldelats ESMA i enlighet med den finansieringsöversikt som åtföljer detta förslag. De särskilda budgetkonsekvenserna för kommissionen bedöms också i finansieringsöversikten som åtföljer detta förslag. Förslaget påverkar gemenskapens budget. ê2004/39/EC ð ny 2011/0298 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om marknader för finansiella instrument och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG (Omarbetning) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget ð om Europeiska unionens funktionssätt ï om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 53.1 47.2, med beaktande av kommissionens förslag[18], ð efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, ï med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[19], med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[20], ð efter att ha hört Europeiska datatillsynsmannen, ï i enlighet med ð det ordinarie lagstiftningsförfarandet ï förfarandet i artikel 251 i fördraget[21], och av följande skäl: ò ny (1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG av den 21 april 2004 om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv 85/611/EEG och 93/6/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG samt upphävande av rådets direktiv 93/22/EEG[22] har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt. Med anledning av nya ändringar bör den av tydlighetsskäl omarbetas. ê 2004/39/EG skäl 1 (2) Avsikten med rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet[23] var att fastställa villkor för att auktoriserade värdepappersföretag och banker skulle kunna tillhandahålla särskilt angivna tjänster eller upprätta filialer i andra medlemsstater på grundval av auktorisation och tillsyn i hemlandet. I detta syfte eftersträvades genom direktivet en samordning av de ursprungliga krav för auktorisation och på verksamheten som ställs på värdepappersföretagen, inklusive uppförandereglerna. Genom direktivet harmoniserades även vissa villkor för driften av reglerade marknader. ê 2004/39/EG skäl 2 (anpassad) (3) Under senare tid har antalet aktiva investerare på de finansiella marknaderna ökat, och dessa erbjuds ett allt mer mångfacetterat och vittomfattande utbud av tjänster och instrument. Med hänsyn till denna utveckling bör gemenskapens Ö unionens Õ rättsliga ramar omfatta hela skalan av verksamheter som riktar sig till investerarna. Det krävs därför föreskrifter som skapar den grad av harmonisering som krävs för att sörja för en hög nivå på skyddet av investerarna och för att på grundval av hemlandstillsyn ge värdepappersföretagen möjlighet att erbjuda tjänster inom hela gemenskapen Ö unionen Õ , som utgör en inre marknad. Mot denna bakgrund har bör direktiv 93/22/EEG ersatts ersättas med ett nytt direktiv 2004/39/EG. ò ny (4) Finanskrisen har blottställt svagheter när det gäller finansiella marknaders funktion och överblickbarhet. Utvecklingen av finansiella marknader har blottlagt behovet av att stärka ramarna för regleringen av marknader för finansiella instrument i syfte att öka öppenheten, ge investerare bättre skydd, förstärka förtroendet, minska antalet oreglerade områden och säkerställa att tillsynsmyndigheter får tillräckliga befogenheter så att de kan fullgöra sina uppgifter. ò ny (5) Det råder enighet bland regleringsorgan på internationell nivå om att svagheter i företagsstyrningen i en rad finansinstitut, däribland frånvaron av en effektiv maktfördelning inom dem, har varit en faktor som bidragit till finanskrisen. Överdrivet och oförsiktigt risktagande kan leda till fallissemang i enskilda finansinstitut och till systemomfattande problem i medlemsstaterna och globalt. Felaktigt agerande av företag som tillhandahåller tjänster för kunder kan leda till negativa effekter för investerare och till förlust av förtroende från investerarnas sida. För att komma till rätta med de potentiellt skadliga effekterna av dessa svagheter i företagsstyrningsarrangemang bör bestämmelserna i detta direktiv kompletteras med mer detaljerade principer och minimistandarder. Dessa principer och standarder bör gälla med beaktande av karaktären, omfattningen och komplexiteten hos värdepappersföretag. ò ny (6) Högnivågruppen för finansiell tillsyn i Europeiska unionen uppmanade Europeiska unionen att utveckla en mer harmoniserad finansiell reglering. I fråga om den framtida europeiska tillsynsstrukturen betonade dessutom Europeiska rådet den 18–19 juni 2009 behovet av att inrätta en enda europeisk regelbok som ska gälla för alla finansinstitut på den inre marknaden. ò ny (7) Mot bakgrund av ovanstående har direktiv 2004/39/EG nu delvis omarbetats som detta nya direktiv och delvis ersatts av förordning (EU) nr …/… (MiFIR). Dessa båda rättsakter bör tillsammans bilda den rättsliga ram som reglerar de krav som är tillämpliga på värdepappersföretag, reglerade marknader, leverantörer av datarapporteringstjänster och företag från tredjeländer som tillhandahåller investeringstjänster eller utför investeringsverksamhet i unionen. Detta direktiv bör därför läsas i förening med förordningen. Detta direktiv bör innehålla de bestämmelser som reglerar auktorisation av verksamheten, förvärv av kvalificerat innehav, utövande av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster, villkoren för verksamhet i värdepappersföretag för att säkerställa investerarskydd, befogenheter för tillsynsmyndigheter i hemmedlemsstater och värdmedlemsstater samt sanktionssystemet. Eftersom förslagets huvudsakliga mål och syfte är att harmonisera nationella bestämmelser rörande de omnämnda områdena, bör förslaget vara baserat på artikel 53.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Ett direktiv är en lämplig form för att genomförandebestämmelserna på de områden som omfattas av detta direktiv vid behov ska kunna anpassas till eventuella särdrag hos den särskilda marknaden och rättssystemet i varje medlemsstat. ê 2004/39/EG skäl 3 (3) Eftersom investerarnas beroende av personliga rekommendationer ökar, är det lämpligt att tillhandahållandet av investeringsrådgivning tas med bland de investeringstjänster som kräver auktorisation. ê 2004/39/EG skäl 4 (8)(4) Det är lämpligt att i förteckningen över finansiella instrument även ta upp vissa råvaruderivat och andra derivat som är konstruerade och handlas på ett sådant sätt att det skapar ett behov av reglering jämförbart med traditionella finansiella instrument. ò ny (9) Det har förekommit en rad bedrägerier på sekundära spotmarknader för utsläppsrätter (EUA), något som skulle kunna undergräva förtroendet för de system för handel med utsläppsrätter som inrättats genom direktiv 2003/87/EG, och åtgärder håller på att vidtas för att stärka systemet med EUA-register och skärpa villkoren för att ett konto för EUA-handel ska få öppnas. För att stärka integriteten och garantera att dessa marknader fungerar effektivt, inbegripet en omfattande övervakning av handelsverksamhet, är det lämpligt att komplettera åtgärder som vidtas enligt direktiv 2003/87/EG genom att fullt ut föra in utsläppsrätter i tillämpningsområdet för detta direktiv och förordning ----/-- [förordningen om marknadsmissbruk], genom att klassificera dem som finansiella instrument. ê 2004/39/EG skäl 7 (anpassad) (10)(7) Detta direktiv avser att omfatta företag vars regelmässiga verksamhet eller rörelse består i att yrkesmässigt tillhandahålla investeringstjänster och/eller utföra investeringsverksamhet. Det bör därför inte omfatta personer som bedriver annan yrkesmässig verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 5 (11) Det är nödvändigt att upprätta en omfattande ram av rättsliga regler för genomförandet av transaktioner med finansiella instrument, oberoende av vilka metoder som används vid handeln med sådana instrument, så att en hög kvalitet kan säkerställas vid genomförandet av investerarnas transaktioner och det finansiella systemets integritet och samlade effektivitet upprätthållas. Ett konsekvent och riskkänsligt system bör föreskrivas för reglering av de viktigaste slagen av arrangemang för utförande av order som för närvarande tillämpas på de finansiella marknadsplatserna i Europa. Det är nödvändigt att den nya generation av organiserade handelssystem som har växt fram vid sidan av de reglerade marknaderna erkänns, och dessa system bör omfattas av krav som syftar till att bevara de finansiella marknadernas effektiva och ordnade funktionssätt. För att få till stånd en proportionerlig rättslig ram bör det föreskrivas att en ny investeringstjänst som avser drift av en MTF-plattform införlivas inom denna rättsliga ram. ê 2004/39/EG skäl 6 (12)(6) Definitioner av begreppen reglerad marknad och MTF-plattform bör införas och nära anpassas till varandra så att det framgår att de båda är former av samma slags organiserad handel. Definitionerna bör utformas så att de inte täcker bilaterala system där ett värdepappersföretag genomför varje transaktion för egen räkning och inte som en motpart som inte står någon egen risk mellan köparen och säljaren. Begreppet ”system” omfattar såväl alla marknader som består av ett regelverk och en handelsplattform som de marknader som endast fungerar på grundval av ett regelverk. Reglerade marknader och MTF-plattformar är inte skyldiga att ha i drift ett ”tekniskt” system för matchning av order. En marknad som endast består av ett regelverk som styr olika aspekter av medlemskap, upptagande till handel av instrument, handel mellan medlemmarna och rapportering samt, i förekommande fall, krav på insyn utgör en reglerad marknad eller MTF-plattform i den mening som avses i detta direktiv, och de transaktioner som genomförs enligt dessa regler anses vara genomförda i enlighet med en reglerad marknads eller en MTF-plattforms system. Uttrycket ”köp- och säljintressen” skall uppfattas i vid mening, så att det omfattar order, pris och orderdjup. Kravet att dessa intressen skall sammanföras inom systemet enligt icke skönsmässiga regler som fastställts av systemoperatören innebär att de sammanförs enligt de regler som gäller för systemet eller enligt systemets protokoll eller interna sätt att arbeta (inbegripet arbetsmetoder som integrerats i dataprogram). Begreppet ”icke skönsmässiga regler” innebär att sådana regler inte ger ett värdepappersföretag som driver en MTF-plattform någon möjlighet att efter eget skön avgöra hur interaktionen mellan intressena sker. Enligt definitionerna krävs det att intressena sammanförs på ett sådant sätt att det leder till avslut, dvs. att utförandet sker enligt de regler som gäller för systemet eller enligt dess protokoll eller interna sätt att arbeta. ò ny (12) Alla handelsplatser, dvs. reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF-plattfrormar, bör fastställa öppna regler som styr tillträdet till plattformen. Reglerade marknader och MTF-plattformar bör även i fortsättningen omfattas av i hög grad liknande krav beträffande vem de får godkänna som medlemmar eller deltagare, men OTF-plattformar bör ha möjlighet att bestämma och begränsa tillträdet på grundval av bland annat den roll och de skyldigheter som deras operatörer har i förhållande till sina kunder. ò ny (13) Ett värdepappersföretag som utför kundorder med utnyttjande av eget kapital bör betraktas som en systematisk internhandlare, såvida inte transaktionerna utförs utanför reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF-plattformar tillfälligt, på ad hoc-basis och oregelbundet. Systematiska internhandlare bör definieras som värdepappersföretag som på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt handlar för egen räkning genom att utföra kundorder utanför en reglerad marknad, en MTF-plattform eller en OTF-plattform. För att säkerställa en objektiv och effektiv tillämpning av denna definition på värdepappersföretag bör all bilateral handel med kunder vara relevant, och kvantitativa kriterier bör komplettera de kvalitativa kriterier som bestämmer vilka värdepappersföretag som ska registreras som systematiska internhandlare och som anges i artikel 21 i kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006 om genomförande av direktiv 2004/39/EG. En OTF-plattform är ett system eller en plattform där flera köp- och säljintressen från tredje man växelverkar i systemet, men en systematisk internhandlare bör inte tillåtas att sammanföra köp- och säljintressen från tredje man. ê 2004/39/EG skäl 8 (anpassad) ð ny (14)(8) Personer som förvaltar sina egna tillgångar och företag, som inte tillhandahåller investeringstjänster och/eller utför investeringsverksamhet utom handel för egen räkning ð bör inte omfattas av detta direktivs räckvidd ï såvida de inte är marknadsgaranter ð , medlemmar eller deltagare på en reglerad marknad eller en MTF-plattform eller utför kundorder genom att handla ï eller handlar för egen räkning utanför en reglerad marknad eller en MTF-plattform på ett organiserat, frekvent och systematiskt sätt genom att tillhandahålla ett system som är tillgängligt för tredje part i syfte att handla med vederbörande, bör inte omfattas av detta direktivs räckvidd. ð Detta direktivs tillämpningsområde bör undantagsvis inte omfatta personer som handlar för egen räkning med finansiella instrument som medlemmar av eller deltagare på en reglerad marknad eller MTF-plattform, däribland som marknadsgaranter i förhållande till råvaruderivat, utsläppsrätter eller derivat av dessa, som en kompletterande verksamhet vid sidan av sin huvudsakliga verksamhet, vilken sett till gruppen som helhet varken är tillhandahållande av investeringstjänster i den mening som avses i detta direktiv eller tillhandahållande av banktjänster i den mening som avses i direktiv 2006/48/EG. Tekniska kriterier för när en verksamhet utgör en kompletterande verksamhet vid sidan av en sådan huvudsaklig verksamhet bör klargöras i delegerade akter. Handel för egen räkning genom att utföra kundorder bör inkludera företag som utför order från olika kunder genom matchning mellan auktoriserade uppdragsgivare (back to back-handel), och företagen bör därvid anses handla i egenskap av uppdragsgivare och de bör omfattas av de bestämmelser i detta direktiv som omfattar både utförandet av order för kunders räkning och handel för egen räkning. Utförandet av order för handel med finansiella instrument som en kompletterande verksamhet mellan två personer vilkas huvudsakliga verksamhet, sett till gruppen som helhet, varken är tillhandahållande av investeringstjänster i den mening som avses i detta direktiv eller tillhandahållande av banktjänster i den mening som avses i direktiv 2006/48/EG, bör inte betraktas som handel för egen räkning genom utförande av kundorder. ï ê 2004/39/EG skäl 9 (15)(9) Varje gång som det i texten hänvisas till ”personer” är det både fysiska och juridiska personer som avses. ê 2004/39/EG skäl 10 (anpassad) (16)(10) Från direktivets räckvidd bör undantas försäkrings- och livförsäkringsföretag som står under lämplig kontroll från de behöriga tillsynsmyndigheternas sida och som omfattas av rådets direktiv 64/225/EEG av den 25 februari 1964 om avskaffande av inskränkningar i etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster avseende återförsäkring och retrocession[24], rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring[25] och rådets direktiv 2002/83/EG av den 5 november 2002 om livförsäkring[26] Ö Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG av den 25 november 2009 om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II)[27]. Õ ê 2004/39/EG skäl 11 (17)(11) Personer som inte tillhandahåller tjänster till tredje part utan vilkas verksamhet uteslutande består i att tillhandahålla investeringstjänster till sina moderföretag, sina dotterföretag eller till andra dotterföretag till samma moderföretag bör inte omfattas av detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 12 (18)(12) Även personer som endast på tillfällig basis tillhandahåller investeringstjänster i samband med annan yrkesmässig verksamhet bör inte omfattas av detta direktivs räckvidd, förutsatt att denna verksamhet är reglerad och att reglerna för verksamheten i fråga inte utesluter att investeringstjänster tillhandahålls på tillfällig basis. ê 2004/39/EG skäl 13 (19)(13) Personer som tillhandahåller investeringstjänster som uteslutande består i förvaltning av program för andelsägande i företaget riktat till de anställda, och som därför inte tillhandahåller investeringstjänster till tredje part, bör inte omfattas av detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 14 (20)(14) Det är nödvändigt att från detta direktivs räckvidd utesluta centralbanker och andra organ som fyller likartade funktioner samt offentliga organ som har i uppdrag att förvalta eller delta i förvaltningen av statsskulden, inbegripet investering av denna, med undantag av organ som är helt eller delvis offentligt ägda och som fyller en affärsmässig funktion eller en funktion som sammanhänger med förvärv av värdepapper. ò ny (21) För att klargöra undantagsreglerna för Europeiska centralbankssystemet, andra nationella organ som utför liknande uppgifter och de organ som deltar i förvaltningen av statsskulden, är det lämpligt att begränsa sådana undantag till de organ och institutioner som utför sina uppgifter i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat eller i enlighet med unionens lagstiftning samt till internationella organ i vilka en eller flera medlemsstater är medlemmar. ê 2004/39/EG skäl 15 (anpassad) (22)(15) Det är nödvändigt att från detta direktivs räckvidd undanta företag för kollektiva investeringar och pensionsfonder, oavsett om de är samordnade på gemenskapsnivå Ö unionsnivå Õ eller ej, samt förvarings- eller förvaltningsinstitut knutna till sådana företag, eftersom dessa omfattas av särskilda regler som är direkt anpassade till deras verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 16 (23)(16) För att komma i åtnjutande av de undantag som anges i detta direktiv bör personen i fråga stadigvarande uppfylla villkoren för sådana undantag. Särskilt om en person tillhandahåller investeringstjänster eller utför investeringsverksamhet och är befriad från att uppfylla bestämmelserna i detta direktiv eftersom sådana tjänster eller sådan verksamhet utgör sidotjänster eller sidoverksamhet i förhållande till den huvudsakliga verksamheten, om man ser på företagsgruppen som helhet, bör den personen inte längre att omfattas av undantaget för sidotjänster när tillhandahållandet av dessa tjänster eller denna verksamhet upphör att vara underordnad i förhållande till hans huvudsakliga verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 17 (24)(17) Personer som tillhandahåller investeringstjänster och/eller utför investeringsverksamhet som omfattas av detta direktiv bör vara auktoriserade i sina hemmedlemsstater så att investerarna och stabiliteten i det finansiella systemet skyddas. ê 2004/39/EG skäl 18 (anpassad) (25)(18) Kreditinstitut som är auktoriserade enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/12/EG Ö 2006/48/EG Õ av den 20 mars 2000 Ö 14 juni 2006 Õ om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut Ö (omarbetning) Õ [28] bör inte behöva någon ytterligare auktorisation enligt detta direktiv för att tillhandahålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet. När ett kreditinstitut beslutar att tillhandahålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet bör de behöriga myndigheterna innan de beviljar auktorisation kontrollera att det uppfyller de relevanta bestämmelserna i detta direktiv. ò ny (26) Strukturerade insättningar har uppstått som en form av investeringsprodukt men omfattas inte av någon lagstiftning för skydd av investerare på unionsnivå, samtidigt som andra strukturerade investeringar omfattas av sådan lagstiftning. Det är därför lämpligt att stärka investerarnas förtroende och att göra lagstiftningen om distribution av olika typer av paketerade investeringsprodukter för icke-professionella investerare mer enhetlig i syfte att säkerställa en tillfredsställande nivå för investerarskyddet inom hela unionen. Av detta skäl är det lämpligt att inkludera strukturerade insättningar i tillämpningsområdet för detta direktiv. I detta avseende är det nödvändigt att klargöra att eftersom strukturerade insättningar är en form av investeringsprodukt omfattar de inte insättningar som enbart är kopplade till räntor, såsom Euribor eller Libor, oberoende av om räntorna är fastställda i förväg eller ej, eller om de är fasta eller rörliga. ò ny (27) För att förstärka skyddet av investerare i unionen är det lämpligt att begränsa de villkor enligt vilka medlemsstater kan göra undantag från tillämpning av detta direktiv på personer som tillhandahåller investeringstjänster till kunder vilka, som ett resultat av detta, inte är skyddade enligt direktivet. I synnerhet är det lämpligt att kräva att medlemsstater ska tillämpa krav som åtminstone är jämförbara med de krav som fastställs i detta direktiv på dessa personer, särskilt i auktorisationsfasen, vid bedömningen av deras vandel och erfarenhet och av eventuella aktieägares lämplighet, vid granskningen av villkoren för den första auktorisationen och vid fortlöpande tillsyn samt i fråga om uppföranderegler. ê 2004/39/EG skäl 19 (28)(19) I de fall ett värdepappersföretag tillhandahåller en eller flera investeringstjänster som inte omfattas av dess auktorisation, eller utför en eller flera investeringsverksamheter som inte omfattas av dess auktorisation, på icke regelbunden basis, bör det inte behöva någon ytterligare auktorisation enligt detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 20 (29)(20) Vid tillämpningen av detta direktiv bör med mottagande och vidarebefordran av order även avses sammanförande av två eller flera investerare för att få till stånd en transaktion mellan dessa. ò ny (30) Värdepappersföretag och kreditinstitut som distribuerar finansiella instrument som de själva utfärdar bör omfattas av bestämmelserna i detta direktiv när de tillhandahåller investeringsrådgivning till sina kunder. För att undanröja osäkerhet och stärka investerarskyddet är det lämpligt att föreskriva tillämpning av detta direktiv när värdepappersföretag och kreditinstitut på primärmarknaden distribuerar finansiella instrument som de har utfärdat utan att tillhandahålla någon rådgivning. För detta ändamål bör definitionen av tjänsten ”utförande av order för kunds räkning” utvidgas. ê 2004/39/EG skäl 21 (21) I samband med den kommande översynen av bestämmelserna om lagstadgat kapital i Basel II erkänner medlemsstaterna behovet av att på nytt undersöka huruvida värdepappersföretag som utför kundorder genom matchning mellan auktoriserade uppdragsgivare skall anses handla i egenskap av uppdragsgivare och därmed omfattas av ytterligare krav på lagstadgat kapital. ê 2004/39/EG skäl 22 (31)(22) Enligt principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn får medlemsstaternas behöriga myndigheter inte bevilja auktorisationer, och ska i förekommande fall återkalla auktorisationer, om sådana faktorer som verksamhetsplanernas innehåll, verksamhetens geografiska spridning eller den verksamhet som faktiskt utförs tydligt visar att ett värdepappersföretag har valt en viss medlemsstats rättssystem för att undkomma striktare regler i en annan medlemsstat, inom vars gränser företaget avser att bedriva eller bedriver huvuddelen av sin verksamhet. Om värdepappersföretaget är en juridisk person, bör det vara auktoriserat i den medlemsstat där det har sitt säte. Om värdepappersföretaget inte är en juridisk person, bör det vara auktoriserat i den medlemsstat där det har sitt huvudkontor. Medlemsstaterna bör även kräva att värdepappersföretagen alltid har sina huvudkontor i sina hemmedlemsstater och att de faktiskt bedriver verksamhet där. ò ny (32) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/44/EG av den 5 september 2007 om ändring av direktiv 92/49/EEG och direktiven 2002/83/EG, 2004/39/EG, 2005/68/EG och 2006/48/EG vad gäller förfaranderegler och utvärderingskriterier för bedömning av förvärv och ökning av innehav inom finanssektorn[29] föreskrivs detaljerade kriterier för en bedömning av tilltänkta förvärv i ett värdepappersföretag och för ett förfarande för deras tillämpning. För att säkerställa rättssäkerhet, klarhet och förutsebarhet både vad gäller bedömningsförfarandet och dess resultat är det lämpligt att bekräfta kriterierna och förfarandet för bedömning som föreskrivs i direktiv 2007/44/EG. I synnerhet bör behöriga myndigheter bedöma den tilltänkte förvärvarens lämplighet och det tilltänkta förvärvets finansiella sundhet på grundval av samtliga följande kriterier: den tilltänkta förvärvarens anseende; anseendet och erfarenheten hos alla personer som kommer att leda verksamheten i värdepappersföretaget; den tilltänkte förvärvarens ekonomiska ställning; huruvida värdepappersföretaget kommer att kunna uppfylla verksamhetskraven enligt detta direktiv och andra direktiv, särskilt direktiven 2002/87/EG[30] och 2006/49/EG[31]; om det finns rimlig anledning att misstänka att pågående eller genomförd penningtvätt eller finansiering av terrorism eller försök till detta, enligt artikel 1 i direktiv 2005/60/EG[32], eller att det tilltänkta förvärvet kan öka riskerna för sådan verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 23 (anpassad) (33)(23) Ett värdepappersföretag som är auktoriserat i sin hemmedlemsstat bör ha rätt att tillhandahålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet inom hela gemenskapen Ö unionen Õ utan att behöva söka särskilt tillstånd av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där det önskar tillhandahålla investeringstjänster eller utföra investeringsverksamhet. ê 2004/39/EG skäl 24 (anpassad) (34)(24) Eftersom vissa värdepappersföretag är undantagna från den skyldighet som föreskrivs i rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 Ö Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/49 av den 14 juni 2006 Õ om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut Ö (omarbetning) Õ [33], bör dessa vara skyldiga antingen att inneha ett minimikapital eller att teckna en ansvarsförsäkring eller en kombination av båda. Anpassningarna av beloppen för denna försäkring bör göras med beaktande av de anpassningar som har gjorts inom ramen för Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/92/EG av den 9 december 2002 om försäkringsförmedling[34]. Denna särskilda behandling med avseende på kapitalkrav bör göras utan att det påverkar tillämpningen av de beslut som kommer att fattas när det gäller lämplig behandling av dessa företag i samband med framtida förändringar av gemenskapens Ö unionens Õ lagstiftning om kapitalkrav. ê 2004/39/EG skäl 25 (35)(25) Eftersom tillsynslagstiftningens tillämpningsområde bör begränsas till de företag som utgör en källa till motpartsrisk för andra marknadsaktörer genom yrkesmässig förvaltning av ett handelslager, bör företag som för egen räkning handlar med finansiella instrument, inbegripet de råvaruderivat som omfattas av detta direktiv, samt företag som tillhandahåller investeringstjänster rörande råvaruderivat till kunderna i sin huvudsakliga verksamhet som en sidotjänst i förhållande till sin huvudsakliga verksamhet, om man ser på företagsgruppen som helhet, och förutsatt att denna huvudsakliga verksamhet inte är tillhandahållande av investeringstjänster enligt definitionen i detta direktiv, undantas från tillämpningsområdet för detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 26 (36)(26) För att skydda en investerares äganderätt och liknande rättigheter i fråga om aktier och investerarens rättigheter i fråga om penningmedel som anförtrotts ett företag bör dessa rättigheter hållas åtskilda från företagets egna. Denna princip bör dock inte hindra ett företag från att driva verksamhet i eget namn men för investerarens räkning när transaktionens beskaffenhet så kräver och investeraren samtycker, t.ex. vid aktielån. ê 2004/39/EG skäl 27 (anpassad) ð ny (37)(27) När en kund i linje med gemenskapslagstiftningen och särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/47/EG av den 6 juni 2002 om ställande av finansiell säkerhet[35] överför full äganderätt av finansiella instrument eller medel till ett värdepappersföretag för att säkra eller på annat sätt täcka aktuella eller framtida, faktiska eller villkorade eller framtida förpliktelser, bör sådana finansiella instrument eller medel på samma sätt inte längre anses tillhöra kunden. ð Kraven avseende skyddet av kundtillgångar är ett centralt verktyg för skyddet av kunder vid tillhandahållandet av tjänster och utförande av verksamhet. Undantag från dessa krav kan göras när full äganderätt till medel och finansiella instrument överförs till ett värdepappersföretag för att täcka alla aktuella eller framtida, faktiska eller villkorade eller framtida förpliktelser. Denna breda möjlighet kan skapa osäkerhet och äventyra effektiviteten i kraven avseende skyddet av kundernas tillgångar. Åtminstone när det gäller icke-professionella kunders tillgångar är det därför lämpligt att begränsa värdepappersföretags möjligheter att ingå avtal om finansiell äganderättsöverföring enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/47/EG av den 6 juni 2002 om ställande av finansiell säkerhet[36], i syfte att säkra eller på annat sätt täcka sina förpliktelser. ï ê 2004/39/EG skäl 28 (28) Förfarandena för auktorisation inom gemenskapen av filialer till värdepappersföretag som är auktoriserade i tredje land bör även i fortsättningen vara tillämpliga på sådana företag. Dessa filialer bör inte åtnjuta frihet att tillhandahålla tjänster enligt artikel 49 andra stycket i fördraget eller etableringsrätt i andra medlemsstater än de där de redan har etablerat sig. I de fall då gemenskapen inte är bunden av bilaterala eller multilaterala skyldigheter är det lämpligt att upprätta ett förfarande som syftar till att sörja för att värdepappersföretag från gemenskapens medlemsstater behandlas på lika villkor i berörda tredje länder. ò ny (38) Det är nödvändigt att stärka den roll som värdepappersföretagens ledningsorgan spelar när det gäller att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av företagen och främja marknadens integritet och investerarnas intressen. Ett värdepappersföretags ledningsorgan bör alltid avsätta tillräckligt med tid och ha tillräckliga kunskaper, tillräckliga färdigheter och tillräcklig erfarenhet för att kunna förstå värdepappersföretagets verksamhet och de främsta riskerna som är förknippade med denna verksamhet. För att undvika grupptänkande och främja ett kritiskt ifrågasättande bör styrelserna för värdepappersföretag präglas av en tillräcklig mångfald vad gäller ålder, kön, ursprung, utbildning och yrkesbakgrund för att få fram olika slags synpunkter och erfarenheter. Balansen mellan könen är särskilt viktig för att säkra en tillfredsställande representation av den demografiska verkligheten. ò ny (39) För att ha en effektiv tillsyn och kontroll över värdepappersföretags verksamhet bör ledningsorganet ha ansvaret för och kunna ställa till svars för värdepappersföretagets övergripande strategi, med beaktande av värdepappersföretagets affärs- och riskprofil. Ledningsorganet bör ta på sig ett tydligt ansvar under värdepappersföretagets hela livscykel när det gäller att fastställa och precisera företagets strategiska mål, att godkänna företagets interna organisation, däribland kriterier för urval och utbildning av personal, att fastställa övergripande strategier som styr tillhandahållandet av tjänster och utförande av verksamhet, däribland lön till försäljningspersonal och godkännande av nya produkter för distribution till kunder. En regelbunden övervakning och bedömning av värdepappersföretags strategiska mål, deras interna organisation och deras strategier för tillhandahållande av tjänster och utförande av verksamhet bör säkerställa deras kontinuerliga förmåga att tillhandahålla en sund och ansvarsfull ledning som främjar marknadernas integritet och skyddet av investerare. ê 2004/39/EG skäl 29 (40)(29) Den allt större mängden olika parallella verksamheter i många värdepappersföretag har ökat potentialen för intressekonflikter mellan dessa verksamheter och kundernas intressen. Regler behöver därför upprättas för att sörja för att sådana konflikter inte påverkar kundernas intressen negativt. ò ny (41) Medlemsstaterna bör säkerställa respekten för rätten till skydd av personuppgifter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation)[37] vilka reglerar den behandling av personuppgifter som utförs med tillämpning av detta direktiv. Esmas behandling av personuppgifter vid tillämpning av detta direktiv omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgiftera[38]. ò ny (42) Kommissionens direktiv 2006/73/EG av den 10 augusti 2006 om genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet[39] gör det möjligt för medlemsstaterna att kräva, när det gäller organisatoriska krav för värdepappersföretag, inspelning av telefonsamtal eller bevarande av elektronisk kommunikation som berör kundorder. Inspelning av telefonsamtal eller bevarande av elektronisk kommunikation som berör kundorder är förenligt med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och är motiverat för att stärka investerarskyddet, förbättra marknadsövervakningen och öka rättssäkerheten i värdepappersföretagens och deras kunders intresse. Vikten av sådana registreringar nämns också i den tekniska rådgivning till Europeiska kommissionen som utfärdades av europeiska värdepapperstillsynskommittén den 29 juli 2010. Av dessa skäl är det lämpligt att i detta direktiv fastställa principerna för en generell ordning avseende inspelning av telefonsamtal eller bevarande av elektronisk kommunikation som berör kundorder. ò ny (43) Medlemsstaterna bör säkerställa rätten till skydd av personuppgifter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter samt direktiv 2002/58/EG. Detta skydd bör särskilt omfatta inspelning av telefonsamtal och bevarande av elektronisk kommunikation enligt artikel 13. ò ny (44) Användningen av handelsteknik har utvecklats markant under det senaste årtiondet, och sådan teknik används nu i stor utsträckning av marknadsdeltagare. Många marknadsdeltagare använder sig nu av algoritmisk handel, där en datoralgoritm automatiskt bestämmer aspekter av en order med minimalt eller inget mänskligt ingripande. En specifik delmängd av algoritmisk handel är högfrekvenshandel, där ett handelssystem analyserar data eller signaler från marknaden med hög beräkningshastighet och därefter skickar eller uppdaterar ett stort antal order inom en mycket kort tidsperiod som ett resultat av denna analys. Högfrekvenshandel bedrivs normalt av handlare som använder sitt eget kapital för handeln, och vanligen innebär den – snarare än att vara en strategi i sig själv – användning av sofistikerad teknik för att genomföra mer traditionella handelsstrategier, såsom verksamhet som marknadsgarant eller arbitrage. ò ny (45) I linje med rådets slutsatser från juni 2009 om stärkande av den finansiella tillsynen inom unionen, och i syfte att bidra till inrättandet av ett gemensamt regelverk för unionens finansmarknader, bidra till en vidareutveckling av likvärdiga förutsättningar för medlemsstater och marknadsdeltagare, förbättra investerarskyddet och förbättra övervakning och efterlevnadsåtgärder, har unionen åtagit sig att minimera, där det är lämpligt, det handlingsutrymme som är tillgängligt för medlemsstaterna i unionens lagstiftning om finansiella tjänster. Förutom införandet i detta direktiv av en gemensam ordning för inspelning av telefonsamtal eller bevarande av elektronisk kommunikation som berör kundorder, är det lämpligt att inskränka behöriga myndigheters möjlighet att delegera tillsynsuppgifter i vissa fall, och att begränsa handlingsfriheten i de krav som är tillämpliga på anknutna ombud och på rapporteringen från filialer. ò ny (46) Användningen av handelstekning har ökat hastigheten, kapaciteten och komplexiteten i investerarnas handelsverksamhet. Det har också gjort det möjligt för marknadsdeltagarna att göra det lättare för sina kunder att få direkttillträde till marknader genom användningen av deras handelsplattformar, genom direkt elektroniskt tillträde eller genom sponsrat och direkt marknadstillträde. Handelsteknik har medfört fördelar för marknaden och marknadsdeltagarna generellt, exempelvis i form av bredare marknadsdeltagande, ökad likviditet, smalare spread, minskad kortfristig volatilitet och sätt få bättre utförande av kundorder. Denna handelsteknik ger emellertid upphov till en rad potentiella risker såsom en ökad risk för överbelastning i systemen på handelsplatser till följd av stora ordervolymer, risk för att algoritmisk handel ska generera dubbla eller felaktiga order eller på annat sätt fungera dåligt på ett sätt som kan skapa en oordnad marknad. Dessutom finns det en risk för att algoritmiska handelssystem ska överreagera på andra marknadshändelser, vilket kan förvärra volatiliteten om det redan finns ett problem på marknaden. Slutligen kan algoritmisk handel eller högfrekvenshandel inbjuda till vissa former av missbruksbeteende om sådan handel används på felaktigt sätt. ò ny (47) Dessa potentiella risker till följd av ökad teknikanvändning minskas bäst genom en kombination av specifik riskkontroll, som är riktad mot företag som använder algoritmisk handel eller högfrekvenshandel, och andra åtgärder som är riktade mot operatörer som driver handelsplatser till vilka sådana företag har tillträde. Det är önskvärt att säkerställa att alla företag som använder högfrekvenshandel är auktoriserade när de är direkta medlemmar av en handelsplats. Detta bör säkerställa att de omfattas av organisatoriska krav enligt direktivet och att de står under vederbörlig tillsyn. ò ny (48) Både företag och handelsplatser bör säkerställa att robusta åtgärder har vidtagits för att säkerställa att automatiserad handel inte skapar en oordnad marknad och att den inte kan användas i missbrukssyfte. Handelsplatser bör också säkerställa att de egna handelssystemen är motståndskraftiga och vederbörligen testade så att de kan hantera ökade orderflöden eller marknadspåfrestningar och att det finns handelsspärrar för att tillfälligt stoppa handeln om det uppstår plötsliga och oväntade prisrörelser. ò ny (49) Förutom åtgärder avseende algoritmisk handel och högfrekvenshandel är det lämpligt att inkludera kontroller avseende värdepappersföretag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde till marknader för kunder eftersom elektronisk handel kan genomföras via ett företag som tillhandahåller elektroniskt marknadstillträde och avseende många liknande risker. Det är också lämpligt att företag som tillhandahåller direkt elektroniskt tillträde säkerställer att personer som använder denna tjänst är vederbörligen kvalificerade och att användningen av tjänsten omfattas av riskkontroller. Detaljerade organisatoriska krav avseende dessa nya handelsformer bör fastställas mer i detalj i delegerade akter. Detta bör säkerställa att krav kan ändras vid behov för att hantera ytterligare innovation och utveckling på detta område. ò ny (50) För närvarande är en mängd handelsplatser i drift i EU, och av dessa handlar vissa med identiska instrument. I syfte att hantera potentiella risker för investerares intressen är det nödvändigt att formalisera och ytterligare harmonisera förfarandena avseende konsekvenserna för handel på andra handelsplatser om en handelsplats beslutar att tillfälligt eller definitivt stoppa handeln med ett finansiellt instrument. Av rättssäkerhetsskäl och för att på ett tillfredsställande sätt hantera intressekonflikter i samband med beslut att tillfälligt eller definitivt stoppa handel med instrument bör det säkerställas att om en reglerad marknad eller en MTF-plattform stoppar handeln på grund av bristande redovisning av information om en emittent eller ett finansiellt instrument, bör de övriga följa det beslutet såvida inte fortsatt handel kan motiveras på grund av exceptionella omständigheter. Dessutom är det nödvändigt att formalisera och förbättra informationsutbytet och samarbetet mellan handelsplatser i fall med exceptionella förhållanden avseende ett särskilt instrument som det sker handel med på olika handelsplatser. ò ny (51) Fler investerare har blivit aktiva på finansmarknaderna och erbjuds ett mer komplicerat och vittomfattande utbud av tjänster och instrument, och med hänsyn till denna utveckling är det nödvändigt att ombesörja en viss grad av harmonisering för att erbjuda investerare en hög skyddsnivå inom hela unionen. När direktiv 2004/39/EG antogs var det till följd av investerarnas ökande beroende av personliga rekommendationer nödvändigt att inkludera bestämmelsen om investeringsrådgivning som en investeringstjänst som kräver auktorisation och särskilda uppföranderegler. De personliga rekommendationernas fortsatta relevans för kunder och den ökande komplexiteten hos tjänster och instrument gör det nödvändigt att förbättra uppförandereglerna i syfte att stärka investerarskyddet. ò ny (52) För att ge all relevant information till investerare är det lämpligt att kräva att värdepappersföretag som tillhandahåller investeringsrådgivning klargör grunden för de råd de tillhandahåller, särskilt det produkturval de tar i beaktande när de ger personliga rekommendationer till kunder, huruvida de tillhandahåller investeringsrådgivning på självständig grund och huruvida de ger kunderna en fortlöpande bedömning av lämpligheten hos de finansiella instrumenten de rekommenderar kunderna. Det är också lämpligt att kräva att värdepappersföretag ska förklara för sina kunder grunderna för de råd de ger till kunderna. För att ytterligare precisera regelverket för tillhandahållande av investeringsrådgivning, samtidigt som man överlåter valet åt värdepappersföretag och kunder, är det lämpligt att fastställa villkoren för tillhandahållandet av denna tjänst när företag meddelar kunder att tjänsten tillhandahålls på självständig grund. För att stärka investerarskyddet och öka tydligheten för kunder beträffande den tjänst de erhåller, är det lämpligt att ytterligare inskränka företagens möjligheter att acceptera eller ta emot incitament från tredje man, och i synnerhet från emittenter eller produktleverantörer, när de tillhandahåller investeringsrådgivningstjänster på självständig grund eller när de tillhandahåller portföljförvaltningstjänster. I sådana fall bör endast begränsade naturaförmåner såsom utbildning om produktegenskaper tillåtas under förutsättning att de inte negativt påverkar värdepappersföretagens förmåga att agera i sina kunders bästa intresse, vilket ytterligare klargörs i direktiv 2006/73/EG. ò ny (53) Värdepappersföretag får tillhandahålla investeringstjänster som enbart består av utförande och/eller mottagande och vidarebefordran av kundorder, utan att behöva inhämta information om kundens kunskaper och erfarenhet i syfte att bedöma om tjänsten eller instrumentet är passande för kunden. Eftersom dessa tjänster innebär en relevant minskning av kundskyddet bör villkoren för tillhandahållandet av tjänsterna förbättras. I synnerhet är det lämpligt att utesluta möjligheten att tillhandahålla dessa tjänster i anslutning till den sidotjänst som består i att bevilja krediter eller lån till investerare för att de ska kunna genomföra en transaktion i vilken värdepappersföretaget deltar, eftersom detta ökar komplexiteten i transaktionen och gör det svårare att förstå den därmed förbundna risken. Det är också lämpligt att bättre definiera kriterierna för urvalet av de finansiella instrument som dessa tjänster bör avse för att utesluta de finansiella instrument, inklusive kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (forndföretag), som omfattar derivat eller innehåller en struktur som gör det svårt för kunden att förstå den därmed förbundna risken. ò ny (54) Tillämpning av motköp (cross-selling) är en vanlig strategi för leverantörer av finansiella tjänster till privatpersoner inom hela unionen. Sådana metoder kan ge icke-professionella kunder fördelar men kan också utgöra metoder där kundens intresse inte beaktas på ett tillfredsställande sätt. Exempelvis kan vissa former av motköp, nämligen metoder med kopplingsförbehåll (tying) där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket och minst en av dessa tjänster inte är tillgänglig separat, snedvrida konkurrensen och negativt påverka kundernas rörlighet och deras förmåga att göra välgrundade val. Ett exempel på kopplingsförbehåll kan vara kravet på att öppna ett transaktionskonto när en investeringstjänst tillhandahålls till en icke-professionell kund. Paketförsäljning (bundling), där två eller flera finansiella tjänster säljs tillsammans i ett paket, men där var och en av tjänsterna också kan köpas separat, kan också snedvrida konkurrensen och negativt påverka kundrörligheten och kundernas förmåga att göra välgrundade val, men åtminstone ger de kunden valfrihet och kan därför utgöra mindre risk för värdepappersföretagens efterlevnad av sina skyldigheter enligt detta direktiv. Användningen av sådana metoder bör utvärderas omsorgsfullt i syfte att främja konkurrens och konsumenternas valfrihet. ê 2004/39/EG skäl 30 (55)(30) Det bör anses att en tjänst tillhandahålls på en kunds initiativ om inte kunden begär den som svar på ett personligt meddelande från företaget eller på företagets vägnar som är riktat till just den kunden och som innehåller en inbjudan eller är avsett att påverka kunden avseende ett specifikt finansiellt instrument eller en specifik transaktion. En tjänst kan anses ha tillhandahållits på kundens initiativ trots att kunden begär den på grundval av varje slags meddelande som innehåller ett reklamerbjudande eller erbjudande om finansiella instrument och som har en allmän utformning och är riktat till allmänheten eller en större grupp eller kategori av kunder eller potentiella kunder. ê 2004/39/EG skäl 31 ð ny (56)(31) Detta direktiv syftar bl.a. till att skydda investerarna. Åtgärder för att skydda investerare bör anpassas till de särskilda förhållanden som råder för varje kategori av investerare (icke-professionella, professionella och motparter). ð För att förbättra det regelverk som är tillämpligt på tillhandahållandet av tjänster oberoende av vilka kundkategorier som är berörda, är det lämpligt att klargöra att principer om att agera hederligt, rättvist och professionellt samt skyldigheten att vara rättvis, tydlig och inte vilseledande gäller för förbindelser med alla kunder. ï ê 2004/39/EG skäl 32 (57)(32) Med avvikelse från principen att det är hemmedlemsstaten som ska ansvara för auktorisation, tillsyn och kontroll av att skyldigheter i samband med driften av filialer uppfylls, är det lämpligt att värdmedlemsstatens behöriga myndighet påtar sig ansvaret att kontrollera fullgörandet av vissa av de skyldigheter som fastställs i detta direktiv vid affärer som genomförs genom en filial inom det territorium där filialen ligger, eftersom den myndigheten befinner sig närmast filialen och därmed är bättre lämpad att upptäcka och i förekommande fall ingripa mot eventuella överträdelser av de regler som råder för filialens verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 33 (58)(33) Det är nödvändigt att införa ett effektivt krav på ”bästa möjliga utförande” (”best execution”) som innebär att värdepappersföretagen är skyldiga att utföra kundorder på de villkor som är mest förmånliga för kunden. Denna skyldighet bör gälla för företag som har avtalsmässiga skyldigheter gentemot kunden eller skyldigheter som ombud. ò ny (59) För att förbättra de förutsättningar under vilka värdepappersföretag fullgör sina skyldigheter at utföra order på de villkor som är mest förmånliga för sina kunder i enlighet med detta direktiv, är det lämpligt att kräva att handelsplatser ger allmänheten tillgång till uppgifter om kvaliteten på utförandet av transaktioner på varje handelsplats. ò ny (60) Information som värdepappersföretag tillhandahåller kunder avseende sina riktlinjer för utförande av order är ofta generisk och standardiserad och gör det inte möjligt för kunderna att förstå hur en order kommer att utföras och att kontrollera att företagen fullgör sina skyldigheter att utföra order på de villkor som är mest förmånliga för sina kunder. För att förbättra investerarskyddet är det lämpligt att precisera principerna avseende den information som värdepappersföretag ger till sina kunder om riktlinjerna för utförande av order och att kräva att företagen årligen ska offentliggöra, för varje klass av finansiella instrument, de fem främsta handelsplatserna där de har utfört kundorder under det föregående året. ê 2004/39/EG skäl 34 (34) Sund konkurrens kräver att marknadsdeltagare och investerare har möjlighet att jämföra de priser som handelsplatserna (dvs. reglerade marknader, MTF-plattformar och mellanhänder) är skyldiga att offentliggöra. I detta syfte rekommenderas medlemsstaterna att avlägsna alla hinder för sammanställning av relevant information på europeisk nivå och för dess offentliggörande. ê 2004/39/EG skäl 35 (anpassad) (61)(35) När affärsförhållandet till kunden upprättas, kan värdepappersföretaget begära att kunden eller den presumtive kunden samtidigt samtycker till riktlinjerna för utförande av order och till att ordern kan komma att verkställas utanför en reglerad marknad, eller en MTF-plattform Ö , en OTF-plattform eller en systematisk internhandlare Õ . ê 2004/39/EG skäl 36 (62)(36) Personer som tillhandahåller investeringstjänster på mer än ett värdepappersföretags vägnar bör inte betraktas som anknutna ombud utan som värdepappersföretag när de omfattas av definitionen i detta direktiv, med undantag för vissa personer som kan undantas. ê 2004/39/EG skäl 37 (63)(37) Detta direktiv bör inte påverka de anknutna ombudens rätt att driva verksamhet som omfattas av andra direktiv och närbesläktad verksamhet med finansiella tjänster eller produkter som inte omfattas av detta direktiv, även om detta sker på uppdrag av delar av samma finansiella grupp. ê 2004/39/EG skäl 38 (64)(38) Villkoren för att driva verksamhet utanför värdepappersföretagets egna lokaler (hemförsäljning) bör inte omfattas av detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 39 (65)(39) Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör inte registrera eller bör återkalla registreringen, om den verksamhet som faktiskt bedrivs tydligt visar att ett anknutet ombud har valt en medlemsstats rättssystem för att undgå strängare regler som gäller i en annan medlemsstat inom vars territorium ombudet avser att bedriva eller i praktiken bedriver större delen av sin verksamhet. ê 2004/39/EG skäl 40 (66)(40) I detta direktiv bör godtagbara motparter anses agera som kunder. ê 2004/39/EG skäl 41 (41) För att se till att uppförandereglerna (inklusive regler om bästa möjliga utförande och hantering av kundorder) efterlevs i fråga om de investerare som har det största behovet av detta skydd, och med beaktande av i hela gemenskapen väletablerad marknadspraxis, är det lämpligt att klargöra att när det gäller transaktioner som ingås eller uppnås mellan godtagbara motparter kan undantag göras från uppförandereglerna. ò ny (67) Finanskrisen har blottlagt begränsningar i icke-professionella kunders förmåga att uppskatta riskerna med sina investeringar. Det bör bekräftas att uppföranderegler bör tillämpas med hänsyn till de investerare som har störst behov av skydd, men det är lämpligt att göra en bättre kalibrering av de krav som är tillämpliga på olika kategorier av kunder. För detta ändamål är det lämpligt att utöka vissa informations- och rapporteringskrav till att omfatta förbindelserna med godtagbara motparter. I synnerhet bör de relevanta kraven stå i relation till skyddet av kunders finansiella instrument och medel samt informations- och rapporteringskrav avseende mer komplicerade finansiella instrument och transaktioner. För att bättre definiera klassificeringen av kommuner och lokala myndigheter är det lämpligt att tydligt utesluta dem från förteckningen över godtagbara motparter och förteckningen över kunder som betraktas som professionella, samtidigt som dessa kunder även i fortsättningen får möjlighet att begära en behandling som professionella kunder. ê 2004/39/EG skäl 42 (68)(42) När det gäller transaktioner mellan godtagbara motparter bör skyldigheten att offentliggöra limiterade kundorder vara tillämplig endast om motparten uttryckligen lämnar en limiterad order till ett värdepappersföretag för verkställighet. ê 2004/39/EG skäl 43 (69)(43) Medlemsstaterna ska skydda fysiska personers rätt till privatliv när det gäller bearbetning av personuppgifter i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.[40] ê 2004/39/EG skäl 44 (44) I det dubbla syftet att skydda investerarna och sörja för att värdepappersmarknaderna fungerar på ett smidigt sätt är det nödvändigt att säkerställa att transaktionerna sker med full insyn och att de regler som fastställs för ändamålet är tillämpliga på värdepappersföretag när de agerar på marknaderna. För att ge investerare eller marknadsaktörer möjlighet att när som helst bedöma villkoren för en transaktion med aktier som de överväger att låta utföra och möjlighet att i efterhand ta reda på under vilka villkor transaktionen har utförts, bör gemensamma regler upprättas för offentliggörande av information om avslutade aktietransaktioner och om aktuella möjligheter att handla med aktier. Dessa regler behövs för att sörja för en effektiv integration av medlemsstaternas aktiemarknader, för att främja den övergripande prisbildningseffektiviteten för aktierelaterade instrument och för att hjälpa företagen att uppfylla sina skyldigheter att garantera bästa möjliga utförande. Dessa överväganden kräver att ett omfattande system för insyn tillämpas på alla aktietransaktioner , oavsett om de utförs bilateralt av ett värdepappersföretag eller genom reglerade marknader eller MTF-plattformar. Värdepappersföretagens skyldigheter enligt detta direktiv att ange ett köp- och säljpris samt att utföra order till budpriset befriar inte ett värdepappersföretag från skyldigheten att vidarebefordra en order till en annan handelsplats för utförandet, om en sådan internhandel skulle kunna hindra företaget från att uppfylla skyldigheterna när det gäller ”bästa möjliga utförande”. ê 2004/39/EG skäl 45 (45) Medlemsstaterna bör kunna tillämpa de skyldigheter att rapportera transaktioner som föreskrivs i detta direktiv på finansiella instrument som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad. ê 2004/39/EG skäl 46 (46) En medlemsstat får besluta att tillämpa de krav på insyn före och efter handel som fastställs i detta direktiv på andra finansiella instrument än aktier. I sådant fall bör dessa krav gälla alla värdepappersföretag för vilka den medlemsstaten är hemmedlemsstat i fråga om deras transaktioner inom den medlemsstatens territorium och de transaktioner som genomförs över nationsgränserna på grundval av friheten att tillhandahålla tjänster. De bör även gälla de transaktioner inom den medlemsstatens territorium som genomförs av filialer, etablerade inom dess territorium, till värdepappersföretag som är auktoriserade i en annan medlemsstat. ê 2004/39/EG skäl 47 (anpassad) (70)(47) Alla värdepappersföretag bör ha samma möjligheter att delta i eller skaffa sig tillträde till reglerade marknader i hela gemenskapen Ö unionen Õ . Oavsett på vilket sätt transaktionerna för närvarande organiseras i medlemsstaterna, är det viktigt att avskaffa de tekniska och rättsliga begränsningar som råder när det gäller tillträde till reglerade marknader. ê 2004/39/EG skäl 48 (anpassad) (71)(48) För att underlätta avslutandet av gränsöverskridande transaktioner är det lämpligt att ge värdepappersföretag tillträde till system för clearing och avveckling i hela gemenskapen Ö unionen Õ , oavsett om transaktionerna har genomförts via reglerade marknader i den berörda medlemsstaten. Värdepappersföretag som önskar delta direkt i avvecklingssystem i andra medlemsstater bör uppfylla de tillämpliga operativa och kommersiella kraven för medlemskap och vidta de tillsynsåtgärder som krävs för att finansmarknaderna ska kunna fortsätta att fungera smidigt och under ordnade former. ò ny (72) Tredjelandsföretags tillhandahållande av tjänster i unionen omfattas av nationella regler och krav. Det finns stora skillnader mellan dessa regler, och de företag som auktoriserats i enlighet med reglerna har inte frihet att tillhandahålla tjänster eller etableringsrätt i andra medlemsstater än den medlemsstat där de är etablerade. Det är lämpligt att införa ett gemensamt regelverk på unionsnivå. Reglerna bör harmonisera det existerande, uppsplittrade regelverket, garantera säkerhet och enhetlig bedömning av tredjelandsföretag som får tillträde till unionen, säkerställa att kommissionen har genomfört en likvärdighetsbedömning avseende tredjeländers regelverk och tillsynssystem och bör garantera en jämförbar skyddsnivå för investerare i EU som utnyttjar tjänster från tredjelandsföretag. ò ny (73) För tillhandahållandet av tjänster till icke-professionella kunder bör det alltid krävas att en filial har inrättats i unionen. Inrättandet av filialen ska omfattas av auktorisation och tillsyn i unionen. Det bör ha inrättats lämpliga arrangemang för samarbete mellan den berörda behöriga myndigheten och den behöriga myndigheten i tredjelandet. Filialen bör fritt förfoga över ett tillräckligt startkapital. När filialen har auktoriserats bör den omfattas av tillsyn i den medlemsstat där filialen är etablerad; med förbehåll för ett anmälningsförfarande bör tredjelandsföretaget kunna tillhandahålla tjänster i andra medlemsstater via den filial som auktoriserats och omfattas av tillsyn. Tillhandahållandet av tjänster utan filialer bör vara begränsat till godtagbara motparter. Det bör omfattas av registrering hos Esma och tillsyn i tredjelandet. Det bör ha inrättats lämpliga arrangemang för samarbete mellan Esma och de behöriga myndigheterna i tredjelandet. ò ny (74) Den bestämmelse i detta direktiv som reglerar tredjelandsföretags tillhandahållande av tjänster i unionen bör inte påverka möjligheterna för personer som är etablerade i unionen att uteslutande på eget initiativ ta emot investeringstjänster från ett tredjelandsföretag. När ett tredjelandsföretag tillhandahåller tjänster uteslutande på initiativ av en person som är etablerad i unionen, bör tjänsterna inte betraktas som tillhandahållna på unionens territorium. Om ett företag från ett tredjeland försöker värva kunder eller potentiella kunder i unionen eller främjar eller gör reklam för investeringstjänster eller investeringsverksamhet tillsammans med sidotjänster i unionen, bör det inte betraktas som en tjänst som tillhandahålls uteslutande på kundens egna initiativ. ê 2004/39/EG skäl 49 (anpassad) ð ny (75)(49) Auktorisation att driva en reglerad marknad bör utvidgas till att omfatta dels all verksamhet som har direkt samband med redovisning, behandling, utförande, bekräftelse och rapportering av order från det att dessa order tas emot av den reglerade marknaden, och fram till dess att de vidarebefordras för avslutande, dels verksamhet som har samband med att finansiella instrument tas upp till handel. Detta bör även gälla transaktioner som genomförs genom av den reglerade marknaden utsedda särskilda marknadsgaranter som omfattas av denna marknads system och i enlighet med reglerna för dessa system. Inte alla transaktioner som genomförs av den reglerade marknadens, eller MTF-plattformens ð eller OTF-plattformens ï medlemmar eller deltagare ska anses genomförda inom ramen för den reglerade marknadens, eller MTF-plattformens ð eller OTF-plattformens ï system. Transaktioner som medlemmar eller deltagare genomför bilateralt och som inte uppfyller alla krav som fastställs för en reglerad marknad, eller en MTF-plattform ð eller en OTF-plattform ï enligt detta direktiv bör, vad definitionen av systematiska internhandlare vidkommer, betraktas som transaktioner som utförts utanför en reglerad marknad, eller en MTF-plattform ð eller en OTF-plattform ï . I det fallet bör skyldigheten för värdepappersföretag att offentliggöra fasta bud gälla om villkoren i detta direktiv uppfylls. ò ny (76) Tillhandahållandet av centrala marknadsdatatjänster som är av avgörande betydelse för att användare ska kunna få önskad överblick över handelsverksamhet på de olika unionsmarknaderna, och för att behöriga myndigheter ska kunna få exakt och övergripande information om relevanta transaktioner, bör omfattas av auktorisation och reglering för att säkerställa den erforderliga kvalitetsnivån. ò ny (77) Införandet av godkända publiceringsarrangemang bör förbättra kvaliteten på information som ger insyn i handeln och som offentliggörs vid OTC-handel och bör bidra betydligt till att säkerställa att sådana data offentliggörs på ett sätt som underlättar sammanförandet av dessa data med data som offentliggörs av handelsplatser. ò ny (78) Införandet av en kommersiell lösning för konsoliderad handelsinformation för aktier bör bidra till skapandet av en mer integrerad europeisk marknad och göra det lättare för marknadsdeltagare att få tillgång till en konsoliderad översikt över tillgänglig information som ger insyn i handeln. Den planerade lösningen bygger på en auktorisation av leverantörer som bedriver verksamhet i enlighet med fördefinierade och övervakade parametrar och som konkurrerar med varandra för att uppnå i tekniskt hänseende i hög grad sofistikerade och innovativa lösningar, vilka tjänar marknaden i största möjliga utsträckning. ê 2004/39/EG skäl 50 (50) Systematiska internhandlare kan besluta om att endast icke-professionella kunder, endast professionella kunder eller båda skall få tillgång till deras bud. Det bör inte vara tillåtet att göra åtskillnader inom dessa kundkategorier. ê 2004/39/EG skäl 51 (51) Artikel 27 tvingar inte systematiska internhandlare att offentliggöra fasta bud för transaktioner som är större än standardstorleken på marknaden. ê 2004/39/EG skäl 52 (52) När ett värdepappersföretag är en systematisk internhandlare i både aktier och andra finansiella instrument bör skyldigheten att lämna bud endast gälla för aktier, utan att detta påverkar skäl 46. ê 2004/39/EG skäl 53 (53) Syftet med detta direktiv är inte en obligatorisk tillämpning av informationskraven före handel på transaktioner som utförs på OTC-basis vilka utmärker sig bland annat genom att de utförs ad-hoc och oregelbundet gentemot stora motparter och inom ramen för ett affärsförhållande som i sig kännetecknas av affärer som är större än standardstorleken på marknaden , och där affärerna genomförs utanför de system som normalt används av företaget i fråga för dess verksamhet som systematisk internhandlare. ê 2004/39/EG skäl 54 (54) Standardstorleken på marknaden för en aktiekategori får inte avvika oproportionerligt från någon aktie som ingår i denna kategori. ê 2004/39/EG skäl 55 (anpassad) (79)(55) Genom en översyn av direktiv 93/6/EEG Ö 2006/49/EG Õ bör det fastställas vilka minimikapitalkrav reglerade marknader bör uppfylla för att bli auktoriserade, och därvid beakta den särskilda karaktären hos de risker som är förenade med sådana marknader. ê 2004/39/EG skäl 56 (80)(56) Den som driver en reglerad marknad bör även kunna driva en MTF-plattform enligt de relevanta bestämmelserna i detta direktiv. ê 2004/39/EG skäl 57 (81)(57) Bestämmelserna i detta direktiv om upptagande av instrument till handel enligt de regler som tillämpas av den reglerade marknaden bör inte