RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET med utvärdering av unionens finanser på grundval av de resultat som uppnåtts /* COM/2014/0383 final */





Innehållsförteckning RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET med utvärdering av unionens finanser på grundval av de resultat som uppnåtts 1. Inledning. 3 2. Sammanfattning av de resultat som uppnåtts 4 2.1 Unionens interna politik. 4 2.1.1 KONKURRENSKRAFT FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING (budgetrubrik 1A) 4 2.1.2 SAMMANHÅLLNING FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING (budgetrubrik 1B) 14 2.1.3 SKYDD OCH FÖRVALTNING AV NATURRESURSER (budgetrubrik 2) 19 2.1.4 FRIHET, SÄKERHET OCH RÄTTVISA (budgetrubrik 3A) 24 2.1.5 MEDBORGARSKAP (budgetrubrik 3B) 27 2.2 Unionens utrikespolitik (budgetrubrik 4) 29 3. ÖVERVAKNINGS-, RAPPORTERINGS- OCH UTVÄRDERINGSRAMAR - DEN FLERÅRIGA BUDGETRAMEN 2014 – 2020 34 4. SLUTSATSER. 35 1. Inledning Enligt artikel 318 i EUF-fördraget ska kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport med utvärdering av unionens finanser på grundval av de resultat som uppnåtts. I denna fjärde utvärderingsrapport enligt artikel 318 (nedan kallad utvärderingsrapporten eller rapporten) har hänsyn tagits till den ansvarsfrihetsbeviljande myndighetens önskemål, senast i dess resolution om ansvarsfrihet från 2012 och dess resolution av den 26 februari 2014[1], i fråga om innehåll och uppläggning. Ytterligare insatser har gjorts för att stärka rapportens fokus på resultaten av de huvudsakliga finansieringsprogram som var föremål för rapportering och bedömning 2013. Det har gjorts åtskillnad mellan intern och extern politik, och det avsnitt som gäller intern politik har inriktats på information om resultat av betydelse för Europa 2020-strategin. Såsom framgår av kommissionens genomgång av Europa 2020-strategin nyligen har måluppfyllelsen för Europa 2020-strategin varit blandad. Det ska ses mot bakgrund av krisen och andra långsiktiga tendenser som påverkar tillväxten[2]. Även om det inte är möjligt att exakt avgöra hur vart och ett av finansieringsprogrammen har bidragit till måluppfyllelsen för Europa 2020-strategin[3] och denna strategi inte hade antagits när programmen inom den fleråriga budgetramen 2007–2013 utformades redovisas i denna rapport tillgänglig resultatinformation om hur finansieringsprogrammen har bidragit till Europa 2020-strategin. 2013 är det sista år som omfattas av den fleråriga budgetramen 2007–2013, men det är ännu för tidigt att göra en heltäckande bedömning av programmens resultat och effekter, eftersom slut- och efterhandsutvärderingar av dessa frågor planeras under 2014–2016. Uppgifter finns dock tillgängliga om indikatorer som visar hur långt genomförandet av programmen kommit, och ett antal utvärderingar har slutförts som ger resultatåterkoppling. I rapporten granskas de resultat som uppnåtts genom de huvudsakliga finansieringsprogrammen (avsnitt 2), och med blick på framtiden redogörs kortfattat för övervaknings-, rapporterings- och utvärderingsramarna för den fleråriga budgetramen 2014–2020 (avsnitt 3). Rapporten åtföljs av två arbetsdokument från kommissionens avdelningar. Det första (SWD1) innehåller en analys och en beskrivning av övervaknings-, rapporterings- och utvärderingsramarna för finansieringsprogrammen 2014–2020 i enlighet med åtagandet i förra årets utvärderingsrapport. Med anledning av en begäran från revisionsrätten innehåller det andra dokumentet (SWD2) en genomgång av framstegen så här långt för handlingsplanen för utarbetande av utvärderingsrapporten enligt artikel 318, som bifogades förra årets rapport. 2. Sammanfattning av de resultat som uppnåtts I följande avsnitt sammanfattas de resultat som uppnåtts under 2013 genom de viktigaste finansieringsprogrammen. Dispositionen följer budgetrubrikerna. För de budgetrubriker som rör EU:s interna politik redovisas följande: 1. De viktigaste finansieringsprogrammen och deras koppling till Europa 2020-strategin. 2. En bedömning av tillgängliga genomföranderesultat. 3. En redogörelse för de operativa aspekterna av resultaten. När det gäller EU:s utrikespolitik inriktas rapporten på de viktigaste resultaten av finansieringsprogrammen som rör de utrikespolitiska målen. I enlighet med den ansvarsfrihetsbeviljande myndighetens vägledning ger denna rapport en sammanfattning, och ger därför ingen utförlig och detaljerad redogörelse för de årliga framstegen med att uppnå målen i varje finansieringsprogram inom den fleråriga budgetramen 2007–2013. Sådan detaljerad information finns, tillsammans med sammanfattningar av 2013 års utvärderingar, i de olika verksamhetsrapporterna från kommissionens avdelningar. 2.1 Unionens interna politik 2.1.1 KONKURRENSKRAFT FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING (budgetrubrik 1A) Programmål och Europa 2020 De viktigaste programmen under budgetrubriken ”Konkurrenskraft för tillväxt och sysselsättning” (91 % av utgifterna på 15,7 miljarder euro 2013 under denna budgetrubrik) är sjunde ramprogrammet för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration, ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation (CIP), de transeuropeiska näten (TEN), programmet för livslångt lärande och det europeiska energiprogrammet för återhämtning. Dessa finansieringsprogram bidrar till Europa 2020-strategins prioriteringar för smart och hållbar tillväxt. Inom dessa prioriteringar behandlas också i finansieringsprogrammen följande gemensamma behov som fastställts i Europa 2020-strategin: komplettera EU-finansieringen (t.ex. i sjunde ramprogrammet genom offentlig-privata partnerskap och gemensamma program med medlemsstaterna), utforma nya finansieringsinstrument för att tillföra kapital till innovativa företag och små och medelstora företag (t.ex. finansieringsmekanismer inom sjunde ramprogrammet och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation samt ge garantier via det europeiska energiprogrammet för återhämtning, riskkapital och lån till små och medelstora företag och innovativa företag). När det gäller prioriteringen smart tillväxt i Europa 2020-strategin bidrar programmen till olika överordnade mål och till flaggskeppsinitiativen Innovationsunionen (genom stöd till forskning och innovation via sjunde ramprogrammet och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation), Unga på väg (genom utbytesprogrammen för forskare och studenter, Marie Skłodowska-Curie-åtgärderna och programmet för livslångt lärande). EU:s forskningspolitik genom sjunde ramprogrammet bidrar till det överordnade Europa 2020-målet att öka FoU-investeringarna till 3 % av BNP. Målet med forskningsfinansiering motsvarande 3 % av BNP kommer knappast att nås. Framför allt har företagens FoU-utgifter minskat något under åren. Kommissionen har därför fortsatt att förespråka stärkt forskning och teknisk utveckling i unionen, bl.a. genom finansiering från sjunde ramprogrammet. Genom sjunde ramprogrammet för forskning har man försökt att utnyttja EU-budgeten bättre genom att öka de ekonomiska resurserna med hjälp av nya kombinationer av privat och offentlig finansiering. Inom ramprogrammet har ett antal långsiktiga partnerskap mellan offentliga och privata aktörer inrättats. Initiativet för innovativa läkemedel (IMI) syftar till att främja Europa som den mest attraktiva platsen för FoU när det gäller läkemedel, och därigenom öka patienters tillgång till innovativa läkemedel. Initiativet för luftfartyg och flygtransporter (Clean Sky) syftar till att utveckla miljövänliga och kostnadseffektiva luftfartyg. Initiativet för bränsleceller och väte (FCE) inriktas på att påskynda utvecklingen av bränsleceller och väteteknik i Europa för kommersialisering mellan 2010 och 2020. Partnerskapen Artemis och Eniac för inbyggda datorsystem respektive nanoelektronik stöder storskaliga multinationella forskningsinsatser. Även ett antal offentlig-privata partnerskap som samfinansiering av medlemsstaterna och EU har inrättats. Resultatinformation blev tillgänglig genom det gemensamma programmet för it-stöd i boende, som inriktas på informations- och kommunikationsteknik (IKT) och innovation för den åldrande befolkningen. Riskspridningsinstrumentet inom sjunde ramprogrammet är ett gemensamt finansieringsinstrument för EU/EIB som inriktas på storskaliga projekt (medelstora[4] och stora företag, offentlig-privata partnerskap, infrastruktur för forskning m.m.), liksom det pilotprojekt för riskspridningsinstrument som EU genomför tillsammans med Europeiska investeringsfonden och som inriktas på små och medelstora företag och medelstora företag av mindre storlek. Instrumentet stöder investeringar i forskning, utveckling och innovation genom lån eller garantier. Sjunde ramprogrammet bidrar också till EU:s forskningsinsatser genom att stärka de mänskliga resurserna. Finansiering tillhandahålls via Europeiska forskningsrådet (EFR) utifrån det enda kriteriet vetenskaplig spetskompetens. Inom delprogrammet ”Människor” i sjunde ramprogrammet uppgick finansieringen av forskningsposterna via Marie Skłodowska-Curie-åtgärderna till sammanlagt 854,9 miljoner euro i betalningar under 2013 (+21% jämfört med 2012). Programmet för livslångt lärande (1,34 miljarder euro i anslagna utgifter under 2013) bidrar vidare till flaggskeppsinitiativet Unga på väg och till det överordnade målet i Europa 2020-strategin att öka andelen personer i befolkningsgruppen 30–34 år som har högskoleutbildning till minst 40 % och att minska tidiga avhopp från skolan till mindre än 10 %. Vissa framsteg har gjorts mot att uppnå detta Europa 2020-mål, men andra indikatorer visar att försämringar har skett de senaste åren när det gäller både vuxna personers deltagande i lärande, anställbarhet och ungdomars ekonomiska situation. När det gäller prioriteringen hållbar tillväxt i Europa 2020-strategin har finansieringsprogrammen under denna budgetrubrik bidragit till flaggskeppsinitiativet Ett resurseffektivt Europa i syfte att minska utsläppen av växthusgaser och trygga energiförsörjningen (programmen för intelligent energi i Europa och det europeiska energiprogrammet för återhämtning inom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation). De behandlar också allvarliga flaskhalsar på transportområdet och bidrar till att minska koldioxidutsläppen inom transportsektorn (TEN-T och Marco Polo). Rymdprogrammen Galileo och Copernicus har bidragit till flaggskeppsinitiativet En industripolitik för en globaliserad tid. Inom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation bidrar programmet för intelligent energi i Europa till det överordnade klimat- och energimålet i Europa 2020-strategin samtidigt som det ökar EU:s konkurrenskraft och förbättrar kompetensen hos dem som arbetar inom energisektorn. Det europeiska energiprogrammet för återhämtning (betalningsbemyndiganden på 201,6 miljoner euro 2013) syftar till att uppnå en tryggare energiförsörjning och bidra till att minska utsläppen av växthusgaser. Programmet lämnar omfattande bidrag till mycket strategiska projekt på tre områden inom energisektorn: gas- och elinfrastruktur (43 projekt), havsbaserad vindkraft (9 projekt) samt avskiljning och lagring av koldioxid (6 projekt). Utöver detta inrättades inom detta program ett finansieringsinstrument (Europeiska energieffektivitetsfonden) under 2011 genom omfördelning av 146 miljoner euro från programmet för att underlätta tillgången till finansiering inom sektorn för energieffektivitet. Programmet för de transeuropeiska transportnäten (TEN-T) bidrog till att ”påskynda genomförandet av strategiska projekt med stort EU-mervärde för att ta itu med allvarliga flaskhalsproblem, särskilt gränsöverskridande avsnitt och intermodala knutpunkter (städer, hamnar, logistikplattformar)”[5]. Med betalningar på 759,3 miljoner euro under 2013 syftar de transeuropeiska transportnäten till att fullborda 30 så kallade prioriterade projekt, eller områden, för att underlätta rörlighet för gods och passagerare. Programmet Marco Polo II (betalningar på 17,5 miljoner euro 2013) syftar till att begränsa en stor del av den förväntade årliga tillväxten för internationella godstransporter på väg genom att finansiera kostnader i samband med övergång till andra transportmedel. Slutligen arbetar kommissionen inom flaggskeppsinitiativet En industripolitik för en globaliserad tid i Europa 2020-strategin med att utveckla ”en effektiv rymdpolitik som ger de verktyg som behövs för att hantera några av de centrala globala utmaningarna och särskilt att åstadkomma resultat avseende Galileo och GMES”[6]. Finansiering ges för EU:s satellitnavigerings- och jordövervakningssystem (Galileo, GMES-Copernicus). EU:s marknadsandel på den globala nedströmsmarknaden för globala satellitnavigeringssystem har ökat stadigt sedan 2010, från 24 % till 30 %. Målet för 2020 (33 %) ser ut att kunna nås. Överlag har den europeiska rymdrelaterade tillverknings- och uppskjutningsindustrin klarat sig bra på de globala kommersiella marknaderna de senaste åren, med en växande marknadsandel för satelliter och en stabil marknadsandel på omkring 50 % för kommersiella uppskjutningar. Programresultat Sjunde ramprogrammet, programmet för livslångt lärande och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation: bidra till smart tillväxt Inom sjunde ramprogrammet fick 130 007 sökande under 2007–2013 EU-stöd på sammanlagt 41,26 miljarder euro. De ursprungliga målen uppnåddes i 98 % av de slutförda projekten och varje genomfört projekt utmynnade i genomsnitt i 5,7 publikationer. De närmare 6 000 genomförda projekten resulterade i sammanlagt 1 261 immateriella rättigheter. Inom sjunde ramprogrammet har särskild uppmärksamhet ägnats åt industrins och de små och medelstora företagens deltagande, för att se till att forskningen tillgodoser näringslivets behov och att resultaten därefter kommersialiseras. Industrins deltagande i projekt för forskningssamverkan var särskilt högt på energi- och transportområdena, där finansieringsgraden låg på nästan 50 % inom respektive område. När det gäller forskningssamverkan låg andelen projekt som genererade patentansökningar eller andra typer av immateriella rättigheter över målen (med undantag för områdena livsmedel, jordbruk/fiske och bioteknik). Inom sjunde ramprogrammet har de små och medelstora företagen huvudsakligen varit aktiva inom det särskilda programmet ”Samarbete” (16 492 deltagande små och medelstora företag fick 4,7 miljarder euro i EU-bidrag) och inom det särskilda programmet ”Kapacitet” (6 502 deltagande små och medelstora företag fick 1,3 miljarder euro i EU-bidrag). Sammanlagt anslogs 17 % av budgeten för det särskilda programmet ”Samarbete” till små och medelstora företag, vilket överskred målet på 15 %. Det offentlig-privata partnerskap som inrättades inom sjunde ramprogrammet tillförde betydande hävstångseffekter. När det gäller initiativet för innovativa läkemedel (IMI) kompletterades EU-bidraget på 1 miljon euro med i huvudsak andra bidrag än pengar till ett värde av minst 1 miljard euro från medlemmarna i European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA). Bidrag till budgeten på 1,6 miljarder euro för JTI inom initiativet Clean Sky lämnades till hälften av kommissionen (kontanter) och till hälften av luftfartsindustrin (andra bidrag). När det gäller initiativet för bränsleceller och väteteknik kompletterades EU:s bidrag på 470 miljoner med ett bidrag från den privata sektorn och från andra deltagare med ytterligare 470 miljoner euro. EU och berörda medlemsstater anslog också under perioden 2008–2013 över 1,547 miljarder euro till de offentlig-privata partnerskapen Artemis och Eniac, och privata FoU-insatser bidrog med ytterligare över 2,529 miljarder euro. Verksamheten och resultaten inom de offentlig-privata partnerskapen utvärderades positivt. I den andra delutvärderingen av initiativet för innovativa läkemedel 2013 konstaterades exempelvis att initiativet framgångsrikt hade visat att omfattande offentlig-privata FoU-partnerskap inom biomedicin kunde genomföras och nu på global nivå uppfattades som ledande offentlig-privata partnerskap på hälso- och sjukvårdsområdet. I den andra delutvärderingen av initiativet för bränsleceller och väteteknik konstaterades att initiativet hade uppnått en adekvat styrningsstruktur, upprättat en effektiv dialog mellan näringslivet och forskningsvärlden kring en gemensam strategisk agenda och på ett framgångsrikt sätt genomfört denna agenda. Även i halvtidsutvärderingarna av Artemis och Eniac konstaterades att relevansen, projektkvaliteten och effektiviteten är fortsatt hög. Vid utvärderingen rekommenderades dock att programmen tydligare förankras i en europeisk strategi för elektroniska komponenter och system, och att ökade insatser görs för att öka samstämmigheten och samordningen mellan och inom projekt, förbättra projektförvaltningen och bättre mäta projektens effekter och framgång. Dessa rekommendationer beaktades i förberedelserna av uppföljningen. Genom det gemensamma programmet för it-stöd i boende skapades en kritisk massa av forsknings- och innovationsverksamhet med över 120 inledda projekt som totalt genererade mer än 650 miljoner euro[7]. Programmet lyckades också väcka ett starkt engagemang från näringslivets sida med framför allt ett deltagande på över 40 % av små och medelstora företag. I 2013 års utvärdering konstaterades också att det finns lovande tecken på marknadspotential för produkter och tjänster som är resultat av projekten. Väsentliga rekommendationer, t.ex. att förbättra utvärderingen och övervakningen av programmet för en bättre bedömning av effekterna och att ytterligare anpassa det efterföljande instrumentet till andra relevanta initiativ, låg till grund för utformningen av förslaget till efterföljande program. I den andra halvtidsutvärderingen av riskspridningsinstrumentet inom sjunde ramprogrammet konstaterades att det möjliggjorde en avsevärd ökning av företagens investeringar i innovationsprojekt och FoU. Därutöver har de privata investeringarna i forskning och innovation (dvs. multiplikatoreffekten) uppgått till 34,1 miljarder euro, vilket är mer än de 30 miljarder euro som förväntats. Instrumentet har visat sig vara attraktiv för företag som sysslar med forskning, utveckling och innovation, och målen för lånevolymen har uppfyllts eller överträffats samtidigt som den geografiska täckningen har förbättrats. Det har dessutom blivit möjligt för EIB att öka sin kapacitet för riskabla lån. Den efterfrågestyrda strategin vid genomförandet av instrumentet värderades positivt. Utvärderingen resulterade i flera rekommendationer, som bl.a. gällde mer målmedveten inriktning mot innovativa medelstora företag med särskilda finansieringsprodukter samt förstärkning av försöksrådgivningen och styrsystemet. När det gäller medelstora företag tog kommissionen initiativ till att öka fokus på både små och större företag i denna grupp i finansieringsinstrumenten inom Horisont 2020. Försöksrådgivningen har också förstärkts betydligt inom Horisont 2020, och styrsystemet håller på att förstärkas. Sedan 2007 har Europeiska forskningsrådet finansierat över 4 300 forskare omfattande 64 nationaliteter, och deras grupper arbetar vid nästan 600 värdinstitutioner i 29 länder i EU och de associerade länderna inom sjunde ramprogrammet. Bland Europeiska forskningsrådets stipendiemottagare återfinns åtta Nobelpristagare och tre personer som fått Fieldsmedaljen. Sammanlagt har 134 av forskningsrådets stipendiemottagare fått andra välrenommerade internationella priser och utmärkelser för forskning. Över 20 000 artiklar med angivande av finansiering via Europeiska forskningsrådet har publicerats i renommerade vetenskapliga tidskrifter mellan 2008 och 2013. Analyser har visat att ca 10 % av de artiklar där finansiering via Europeiska forskningsrådet nämns har publicerats i de mest inflytelserika vetenskapliga publikationerna i världen (1 % av de mest citerade), jämfört med mindre än 1 % för alla EU-artiklar. Varje stipendiemottagare via Europeiska forskningsrådet sysselsätter i genomsnitt sex andra forskare och bidrar på så sätt till att utbilda en ny generation av forskare med spetskompetens. Dessa uppgifter bekräftar bedömningen att resultaten av detta program håller en hög vetenskaplig kvalitet och ger ett stort mervärde i förhållande till liknande program. Marie Skłodowska-Curie-åtgärderna har under perioden 2007–2013 som planerat gett stöd till omkring 50 000 forskare (varav ca 10 000 doktorander) av 136 nationaliteter som är verksamma i fler än 81 länder, via stipendier och andra åtgärder. Effektindikatorer bekräftar den uppåtgående trend som eftersträvats när det gäller antalet forskare som är verksamma i EU. Mer än 50 % av de finansierade projekten är direkt inriktade på de stora samhällsutmaningar som avses i Europa 2020-strategin (t.ex. klimatförändringar). Samtliga indikatorer visade framsteg mot programmålen, och alla utom ett (kvinnligt deltagande) såg ut att kunna nås eller till och med överträffas. En halvtidsutvärdering bekräftade Marie Skłodowska-Curie-åtgärdernas höga mervärde när det gäller att bilda internationella nätverk mellan forskarvärlden, den akademiska världen och näringslivet. Därigenom får de forskare som stöds bättre karriärutvecklingsmöjligheter genom att forskningens volym, omfattning och kvalitet ökar[8]. Uppskattningsvis 95 % av de enskilda stipendiaterna har också anställning 2013 två år efter stipendierna, vilket är över målet. Deltagande stipendiater rapporterade också om karriärförbättringar. Programmet var inte attraktivt bara för toppuniversiteten utan även för innovationsledare från den privata sektorn. Deltagandet i enskilda rörlighetsåtgärder inom programmet för livslångt lärande ligger i linje med eller över målen, utom för delprogrammet för vuxenstuderande (Grundtvig). Delprogrammet Erasmus, som främjar rörlighet och samarbete mellan institutioner för högre utbildning, uppfyllde målet på tre miljoner studenter läsåret 2012/2013. Enbart 2013 var antalet studenter över 250 000 (+9 %), med över 48 000 praktikplatser på företag (+18 %). Det motsvarar 5 % av det totala antalet högskoleutbildade i Europa per år. I kvalitativt hänseende anser 97 % av de tidigare Erasmus-studenterna att det är en fördel på arbetsmarknaden att ha studerat utomlands. Det internationella samarbetet med länder utanför EU inom Erasmus Mundus bidrog 2013 till att göra EU:s utbildnings- och forskningssystem attraktivare världen över. Av de 100 bäst rankade universiteten i EU enligt Shanghairankningen var det 96 (över målet på 93) som deltog i gemensamma program inom Erasmus Mundus. Det totala deltagandet under perioden 2009–2013 ligger dock under målen, delvis beroende på nedtrappningen av programmen med USA och Kanada till följd av den ekonomiska krisen. I den slutliga utvärderingen av programmet för konkurrenskraft och innovation bedömdes det att programmet hade blivit ett viktigt redskap för att främja innovation, särskilt som en relativt öppen process som går längre än enbart fokus på teknisk utveckling mot ett mer balanserat perspektiv som omfattar utveckling inom tjänstesektorn i samma grad som inom tillverkningen och gäller lika mycket processer och affärsmodeller som produkter. Den nuvarande ekonomiska krisen har framhävt att de överordnade målen i programmet för konkurrenskraft och innovation och många av de frågor som programmet var avsett att behandla fortfarande är betydelsefulla, vilket gör det mer brådskande att bygga vidare på idéer som har visat sig vara framgångsrika och effektiva, t.ex. finansieringsinstrumenten. Efterfrågan på finansieringsinstrumenten inom programmet för konkurrenskraft och innovation har varit stor redan från början, och den anslagna budgeten har utnyttjats till fullo. I september 2013 hade SMF-garantin gett lån till 275 113 företag, och 340 små och medelstora företag hade utnyttjat instrumentet för innovativa små och medelstora företag med hög tillväxt (GIF). Målet för antalet stödmottagare kommer sannolikt att överträffas, och syftet att underlätta tillgång till finansiering för små och medelstora företags bildande och tillväxt kommer att ha uppfyllts. Lån och mikrokrediter från GIF-instrumentet och SMF-garantin svarar mot de europeiska små och medelstora företagens behov eftersom de tillgodoser en efterfrågan på finansiering som annars inte skulle ha mötts och bidrar till små och medelstora företags bildande och tillväxt. Hävstångseffekten är stark. För SMF-garantin resulterade 1 euro ur unionsbudgeten i 32 euro i finansiering och för GIF resulterade 1 euro ur unionsbudgeten i 6,7 euro i kapitalinvesteringar. Programmet för intelligent energi för Europa inom programmet för konkurrenskraft och innovation, Europeiska energiprogrammet för återhämtning, de transeuropeiska transportnäten och Marco Polo: Bidra till hållbar tillväxt (resurseffektivt Europa) En omfattande hävstångseffekt uppnåddes också inom programmet för intelligent energi för Europa inom programmet för konkurrenskraft och innovation (CIP-IEE). Under 2013 fick de IEE-projekt som syftar till effekter på kort sikt 42 miljoner euro från programmet. Tack vare detta kommer 165 000 ton fossilt bränsle att sparas varje år samt 500 000 ton koldioxid. Närmare 500 miljoner euro genererades i investeringar. Den här hävstångseffekten bekräftar resultaten av den slutliga utvärderingen av programmet för intelligent energi för Europa, där det konstaterades att programmet var relevant och betydelsefullt, att det svarade mot de förändrade behoven och löste problem och hinder i frågor som rör hållbar energi i Europa samt att dess åtgärder allmänt sett var av god kvalitet. Slutsaten i utvärderingen var att programmet var ett användbart instrument som bör fortsätta att genomföras. Kompetensutvecklingsinitiativet BUILD UP – Kompetens på energiområdet för arbetstagare inom byggsektorn Tack vare detta initiativ som fick stöd från programmet för intelligent energi för Europa inom programmet för konkurrenskraft och innovation samlade över 30 nationella projektgrupper (EU-28 + Norge och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien) fler än 1 600 organisationer i hela Europa för att utforma utbildningsstrategier för arbetstagare inom byggsektorn. Enligt de ursprungliga resultaten skulle över 3 miljoner hantverkare behöva utveckla sin kompetens när det gäller förnybar energi eller energieffektivitet i Europa för att EU-målet 20-20-20 på energiområdet ska kunna uppnås. I varje nationellt projekt identifierades de huvudsakliga hindren för utbildning av arbetskraften och de viktigaste åtgärderna för att undanröja dessa hinder. I den andra etappen har nu stöd börjat ges till utformning eller uppdatering av utbildningssystemen i 21 länder.[9] Ett stort antal projekt, främst gällande gas och el, slutfördes 2013 inom det europeiska energiprogrammet för återhämtning (EEPR). EEPR-finansieringen av gas- och elinfrastruktur har bidragit till integreringen av den inre marknaden för gas och el i och till att sammanlänkningskapaciteten har ökat. Programmet har hög relevans sedan Europeiska rådet vid sitt möte i mars 2014 efterlyste ytterligare förbättring av sammankopplingarna med de mer avlägsna och/eller mindre väl anslutna delarna av den inre marknaden[10]. EEPR bidrog också till att de första stora vindkraftparkerna kunde uppföras långt från kusten på djupt vatten. Genomförandet av programmet har varit förenat med svårigheter som hänger samman med den komplexa tekniken (särskilt när det gäller integrering av havsbaserad vindkraft i energinätet och avskiljning och lagring av koldioxid), den bristande acceptansen från allmänhetens sida, problem med offentlig upphandling och tillgången till långsiktig finansiering. När det gäller delprogrammet för avskiljning och lagring av koldioxid är osäkerheten stor, vilket riskerar att undergräva ett framgångsrikt genomförande. Lärdomarna från genomförandet av EEPR togs i beaktande av kommissionen vid utarbetandet av den nya förordningen om transeuropeiska energiinfrastrukturer. Vid halvtidsutvärderingen av Europeiska fonden för energieffektivitet (finansieringsinstrumentet inom det europeiska energiprogrammet för återhämtning) konstaterades att instrumentet gav mervärde genom att tillhandahålla långsiktig finansiering, gynna marknadsbaserade och högkvalitativa investeringar och främja en bättre förståelse för energieffektivitetsmarknadens dynamik[11]. Det har dessutom en väsentlig hävstångseffekt – 100 euro i EU-finansiering ger mer än 110 euro från andra investerare. Halvtidsmålet 2013 för TEN-T att få igång sju prioriterade projekt, har till stor del nåtts. Utöver de fem prioriterade projekten som redan började genomföras under 2013 togs järnvägsförbindelsen för höghastighetståg Paris–Bryssel–Köln–Amsterdam–London i full drift, och stora framsteg gjordes inom det återstående projektet, järnvägsförbindelsen Berlin–Verona/Milano–Bologna–Napoli–Messina–Palermo. Slutförande av prioriterat TEN-T-projekt nr 2 Prioriterat projekt nr 2 är Europas första gränsöverskridande projekt för höghastighetspassagerartåg, som går ut på att förbinda större städer i Frankrike, Belgien, Tyskland, Nederländerna och Storbritannien. Förbindelsen Paris–Bryssel–Köln–Amsterdam–London ger avsevärt förkortad restid mellan de fem länderna och erbjuder därför passagerarna ett verkligt alternativ till luft- och vägtransport. Dessutom möjliggörs bättre förbindelser mellan några av Europas viktigaste flygplatser – Bryssel, Frankfurt, Köln/Bonn, Paris Charles de Gaulle och Amsterdam Schiphol. Projektet har slutförts utan några kvarvarande ekonomiska problem eller miljöproblem. Höghastighetslinjen förbättrar väsentligt förbindelsen mellan Storbritannien och den europeiska kontinenten och förkortar avsevärt restiden mellan städer i Europas mest tätbefolkade område. Den bidrar dessutom till att främja intermodala resor med tåg och flyg och medverkar därmed till uppnåendet av EU:s transportpolitiska mål.[12] Däremot har Marco Polo-programmet visserligen i hög grad bidragit till övergången till andra transportmedel, uttryckt i miljarder kilometerton, inte varit helt tillfredsställande sett till effektivitet och utnyttjande. Genom Marco Polo I förverkligades 46 % av den planerade övergången[13], och eftersom projekten inom Marco Polo II fortfarande genomförs kommer slutresultaten av programmet sannolikt att följa samma mönster. Det finns många skäl till denna situation, bland annat programmets särskilda utformning och besvärliga marknadsförhållanden. Programmet utformades på ett sådant sätt att det skulle skydda de offentliga medlen. De europeiska företagen var därför tvungna att själva bära de huvudsakliga operativa riskerna för investeringarna. De ansåg också att programmet var alltför komplext. Eftersom multimodala transportlösningar i regel innebär högre risker och kräver mer investeringar än rena vägtransporter visade sig dessutom programmet vara särskilt känsligt för den ekonomiska krisens konsekvenser och den åtföljande minskningen av transportvolymerna. Eftersom betalningarna grundas på uppnådda resultat innebär programmet dock ändå ett effektivt utnyttjande av offentliga medel – varje investerad euro ger uppskattningsvis 13 euro i miljövinster (slutresultat av Marco Polo I). Med tanke på programresultaten och det nya transportpolitiska sammanhanget kommer dock denna typ av EU-finansierade godstransporttjänster inte att fortsätta. Galileo och GMES-Copernicus: Bidrag till hållbar tillväxt: En industripolitik i en globaliserad tid Det europeiska systemet för satellitnavigering, Galileo, och det europeiska systemet för jordobservation, GMES-Copernicus, har under 2013 bidragit till flaggskeppsinitiativet En industripolitik i en globaliserad tid och gått från utvecklingsfas till driftsfas. Det är ett viktigt steg eftersom det kommer att förse EU med den strategiska infrastruktur som krävs för att utnyttja den förväntade enorma ekonomiska potentialen för tjänster och tillämpningar i senare led. De fyra Galileo-satelliterna gjorde sin första självständiga positionsbestämning. Flera markstationer har upprättats världen över. Galileos valideringsfas avslutades framgångsrikt under 2013. Galileos marksegment fortsatte att byggas ut som planerat, men svårigheter uppstod med produktionen av satelliter. De privata konstruktörerna stötte på tekniska problem och två uppskjutningar som planerats under 2013 var tvungna att senareläggas (dvs. av totalt fyra satelliter). Detta pekar på att det är viktigt med en god riskhantering och en bättre styrning hos alla berörda parter. Den framtida planeringen för uppskjutningar håller på att konsolideras efter att tekniska frågor som rör satelliterna har lösts. När det gäller GMES-Copernicus togs två av sex jordövervakningstjänster i full drift (katastrofhantering och landövervakning). Data för katastroftjänster och landövervakning finns nu tillgängliga utan kostnad för GMES-användare. I en halvtidsutvärdering av GMES inledande driftsfas konstaterades att det visserligen bara var två tjänster som hade kunnat utvecklas på grund av budgetbegränsningar, men att den inledande driftsfasen ändå tycktes vara ett effektivt sätt att utveckla fullt operativa tjänster[14]. GMES gav mervärde i form av resultat som inte hade kunnat nås på enbart nationell nivå. GMES tillhandahöll 2013 värdefulla tjänster till de räddningsgrupper som sattes in vid översvämningarna i Tyskland, Tjeckien och Ungern och vid skogsbränderna i Portugal. Operativa aspekter av resultaten Olika aspekter av genomförandet av sjunde ramprogrammet har granskats. Fördelarna med att lägga ut genomförandet av sjunde ramprogrammet på genomförandeorgan noterades vid två utvärderingar. Vid utvärderingen av verksamheten vid genomförandeorganet för Europeiska forskningsrådet (Ercea) uppskattades besparingarna till följd av att uppgifter delegerats till Ercea till 45 miljoner euro under perioden 2009–2012. Vid utvärderingen av genomförandeorganet för forskning konstaterades besparingar på 106,4 miljoner euro under perioden 2009–2012. Resultatåterkoppling vad gäller huruvida kommissionen har säkerställt ett effektivt genomförande av sjunde ramprogrammet redovisades i en särskild rapport från Europeiska revisionsrätten[15]. Revisionsrätten kom fram till att kommissionen vidtagit ett antal åtgärder för att förenkla reglerna men att mer kan göras och att några aspekter av genomförandet av sjunde ramprogrammet påverkas av bristande konsekvens. Revisionsrätten konstaterade att tonvikt i första hand lagts på att säkerställa finansiering av hög kvalitet och i andra hand på effektivitet. Vidare noterade revisionsrätten att processerna bör bli ännu snabbare och att det, även om handläggningstiden för att bevilja stöd (t.ex. underteckna avtal) blir kortare, har funnits skillnader mellan avdelningarna under sjunde ramprogrammets första fem år. Samtliga revisionsrättens rekommendationer godtogs av kommissionen, och de flesta av dem har följts vid utarbetandet av sjunde ramprogrammets efterföljare. För att säkerställa ett enhetligt genomförande av sjunde ramprogrammet och bidra till att samordna och genomföra Horisont 2020 har ett gemensamt stödcentrum upprättats. Syftet med detta är att tillhandahålla högkvalitativa tjänster i fråga om juridiskt bistånd, efterhandsgranskning, it-system och it-drift, affärsprocesser, programinformation och data till alla generaldirektorat som ansvarar för forskning, genomförandeorgan och gemensamma insatser för att genomföra Horisont 2020. Det har införts ett gemensamt och representativt stickprov av efterhandskontroller som omfattar alla delar av sjunde ramprogrammet. 2.1.2 SAMMANHÅLLNING FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING (budgetrubrik 1B) Programmål och Europa 2020 ”Sammanhållning för tillväxt och sysselsättning” omfattar strukturfonderna, dvs. Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), Europeiska socialfonden (ESF) och Sammanhållningsfonden. Med ett anslag på 349 miljarder euro står sammanhållningspolitiken för 36 % av unionens budget för perioden 2007–2013. Den är ett av EU:s mest synliga finansieringsinstrument och har utformats för att ge ett betydande bidrag till sysselsättning och tillväxt i Europa. Med över 270 miljarder euro står Eruf och sammanhållningsfonden för närmare 80 % av den sammanlagda budgeten under denna budgetrubrik, medan ESF-anslagen uppgår till ca 75 miljarder euro. De tre fonderna, som samtliga omfattas av delad förvaltning, genomförs genom program som förvaltas på nationell eller regional nivå. Dessa fonder bidrar till samtliga mål i Europa 2020-strategin. Ett av de överordnade målen för Eruf-stödet var att effektivisera företagen genom att hjälpa dem att investera i nya maskiner och ny utrustning eller att utveckla nya produkter. I många delar av EU har Eruf också använts för att stödja de små och medelstora företagens användning av IKT, införande av digitala medier för att få tillgång till offentliga tjänster och investeringar i bredband för att förbättra tillgången till internet, eller i vissa fall för att ge tillgång där det tidigare har saknats. Eruf och Sammanhållningsfonden har också gett fortsatt stöd till viktiga områden för investeringar, t.ex. utveckling av transport- och miljöinfrastruktur, och främjat energi- och resurseffektivitet. Till de viktigaste områdena för ESF-stöd hör integration på arbetsmarknaden, där medlemsstaterna har utnyttjat ESF för att stödja en aktiv arbetsmarknadspolitik. I EU-12, där budgetarna för en aktiv arbetsmarknadspolitik är små (under 0,5 % av BNP), står ESF för mer än hälften av finansieringen (54,1 % under perioden 2007–2010). Många medlemsstater inriktar också sin ESF-verksamhet på nystart av företag av arbetslösa och människor från missgynnade grupper och på hållbarhet och arbetskvalitet för egenföretagare och mikroföretagare. 17 medlemsstater har tagit med entreprenörskap som en prioritering i sina operativa program för programperioden 2007–2013. I enlighet med sitt åtagande att rikta stöd från strukturfonderna till flaggskeppsinitiativet Europeisk plattform mot fattigdom och social utestängning i Europa 2020-strategin har kommissionen avsatt 20 % av ESF-medlen för målet att minst 20 miljoner människor ska lyftas ur risken för fattigdom och social utestängning till 2020. Såsom bekräftas i kommissionens genomgång av framstegen för Europa 2020 kommer det dock att bli svårt att nå dessa mål eftersom antalet människor som löper risk att drabbas av fattigdom och social utestängning i EU (inklusive personer som riskerar ekonomisk fattigdom med materiella umbäranden eller som bor i hushåll där ingen arbetar) ökade från 114 miljoner 2009 till 124 miljoner 2012[16]. Programresultat Enligt de nationella rapporterna om genomförandet av de sammanhållningspolitiska programmen har strukturfonderna varit ett centralt verktyg för att bevara sysselsättningen och begränsa arbetslösheten. Eruf-insatser har bidragit till att skapa arbetstillfällen, framför allt genom stöd till forskning, innovation och små och medelstora företag. Övervakningsdata visar att uppskattningsvis 594 000 nya arbetstillfällen skapades mellan 2007 och 2012. Antalet rapporterade nya arbetstillfällen var störst i Tyskland, Storbritannien, Ungern, Spanien, Italien och Polen[17]. En rad olika Eruf-åtgärder har genomförts runtom i EU till stöd för företag och deras innovationsförmåga. Utvärderingsresultaten visar att företagsstöd är den främsta källan till nya arbetstillfällen bland alla insatser som medfinansieras av Eruf[18]. Enligt de senaste årliga nationella genomföranderapporterna hade nästan 200 000 företag, varav nästan 80 000 nya företag, fått Eruf-stöd vid utgången av 2012, och över 260 000 arbetstillfällen hade skapats i små och medelstora företag[19]. Fram till slutet av 2012 hade IKT-investeringarna utmynnat i att ytterligare över fem miljoner människor fått tillgång till bredband, och hälften av dessa i mindre utvecklade regioner. Detta bidrar till att minska den digitala klyftan, som fortfarande är ganska stor i vissa länder, särskilt i EU-12 och de södra EU-15-medlemsstaterna. Medlemstaterna rapporterar om framsteg i genomförandet av Sammanhållningsfonden och Erufs infrastrukturinvesteringar, men resultaten ligger under målet när det gäller de flesta transport- och miljöinfrastrukturprojekt, särskilt för EU-12. Exempel på resultat i Estland: Förbättringar av järnvägsnätet som medfinansierades av EU ledde till att restiden kunde förkortas med 31 % i delar av nätet till slutet 2012. Målet är att förkorta restiden ytterligare – med 45 % till slutet av 2015[20]. Inom transportsektorn planerades ca 42 miljarder euro för perioden 2007–2013 för väginfrastruktur, inklusive transeuropeiska transportnät och nationella, regionala och lokala vägar. För järnvägsinfrastruktur planerades omkring 23 miljarder euro, inklusive projekt för transeuropeiska transportnät. Till följd av den omfattande finansiering som gjordes tillgänglig har en del väsentliga resultat uppnåtts, särskilt i form av förbättringar av befintliga järnvägslinjer – mer än 2 300 km järnvägslinjer har byggts om eller moderniserats. Mer än 30 000 km vägar har också byggts om. Sammanhållningsländerna ligger dock långt efter med byggandet av nya järnvägslinjer – bara 59 km av 253 km har färdigställts så här långt. Svårigheter har identifierats i form av bristfällig projektutveckling, begränsad administrativ kapacitet, svårigheter och förseningar med genomförandet i Polen, upphandlingsproblem i Rumänien och Slovenien och utdragna samhällsplaneringsförfaranden i Slovenien. Inom miljösektorn, där programanslagen för 2007–2013 uppgick till närmare 50 miljarder, har projektgenomförandet försenats i många medlemsstater, särskilt där investeringarna förvaltas på kommunal nivå. De vanligaste problemen har koppling till offentlig upphandling, planeringsförfaranden och begränsad projektförvaltningskapacitet. I en del fall råder också brist på medfinansiering till följd av den ekonomiska nedgången. Svårigheter har konstaterats framför allt i Bulgarien där ersättningsnivån i vattensektorn bara uppgick till 11 %, vilket är långt under målen, och i Rumänien. För att åtgärda dessa brister har kommissionen efterlyst omfattande sektorsreformer och organisatoriska reformer och uppmuntrar utnyttjande av alla resurser för tekniskt stöd som de olika internationella finansinstituten ställer till förfogande. Exempel på resultat: Italien: Projekt som medfinansierades av Eruf har resulterat i bättre avloppsvattenrening för över 1 miljon människor, eller omkring 13 % av den totala befolkningen i konvergensregioner och nästan 40 % av befolkningen på Sicilien och i Basilicata, dit merparten av investeringen gick. Malta: Tack vare South Sewage Treatment Plant, som byggdes med hjälp av EU-finansiering och har kapacitet att rena 80 % av det avloppsvatten som genereras på ön, höjdes vattenstatusen för kustvattnet söder om Malta från klass 3 till klass 1. Därmed blev Malta det första landet i Medelhavsområdet som renar allt avloppsvatten innan det släpps ut i havet. Inom energisektorn, där anslagen från Eruf och Sammanhållningsfonden på ca 4,5 miljarder euro för perioden 2007–2013 har använts till projekt som rör förnybar energi (vind, sol, biomassa, vattenkraft och geotermisk värme) ökade den kompletterande elproduktionskapaciteten från förnybara energikällor redan med 2 400 MW fram till slutet av 2012. Dessutom har investeringar i energieffektivitet på ca 6 miljarder euro i hyreshus och offentliga byggnader planerats. Utvärdering av deras effektivitet kommer att komma i slutet av 2015. Exempel på resultat i Österrike: Projekt som fått stöd har resulterat i att produktionskapaciteten vid 55 anläggningar som använder biobränslen har ökat med 89 MW, eller 20 %. Det innebär en potentiell minskning av växthusgasutsläppen motsvarande den mängd koldioxid som produceras av omkring 33 000 bilar. Eruf investerar också i social infrastruktur på områden som utbildning, hälsa, barnomsorg och bostäder, som komplement till de ”mjuka” åtgärder som finansieras genom ESF. I de nya medlemsstaterna är Erufs investeringar i social infrastruktur i många fall det enda sättet att modernisera och reformera de offentliga tjänsterna, medan det i EU-15 vanligen rör sig om en kompletterande resurs. En stor del av ESF-investeringarna under 2007–2013 syftar till att främja tillgång till sysselsättning. Närmare 23 miljarder euro har avsatts för detta ändamål. Tillgängliga utvärderingsresultat[21] från dessa robusta utvärderingar visar att ESF-insatserna ger betydande nettoskillnader i fråga om sysselsättning och arbetslöshet. Exempelvis har det konstaterats att enskilda som omfattas av ESF-stödda insatser oftare hittar jobb än kontrollgrupper – med vissa belägg för att denna effekt är tydligare för mer missgynnade grupper. Nationella genomföranderapporter visar att 2,4 miljoner människor som deltagit i ESF-stödda åtgärder hittade ett arbete inom sex månader efter det att insatsen avslutats. Det uppskattas att sammanlagt över 5,7 miljoner nya arbetstillfällen kunde kopplas till ESF-stöd i slutet av december 2012 I ett antal utvärderingar framhölls också de ”mjuka” resultat som förknippades med ESF-insatser för tillgång till sysselsättning, bl.a. självbestämmande för enskilda i samband med arbetssökande och motivation för att ta sig in på arbetsmarknaden. I slutrapporten från ESF:s expertutvärderingsnätverk om ESF:s resultat 2007–2013 uppges att viktiga resultat även nåtts när det gäller nystartade företag och personer som blivit egenföretagare i vissa medlemsstater, med en siffra som ligger på närmare 550 000. Inom det politikområde som särskilt inriktas på ökad anpassbarhet har över 13,1 miljoner deltagare registrerats, med arbetstagare som den största gruppen på över 8,5 miljoner, varav nästan 847 000 var egenföretagare. Detta visar ESF-stödets betydelse för att starta nya företag inom området för anpassbarhet, där omkring 13 miljarder euro avsattes till ökad anpassbarhet för arbetstagare, firmor, företag och entreprenörer under 2007–2013. I de flesta medlemsstater får ungdomar proportionellt sett mer stöd från ESF – mer än 30 % av all medfinansiering från ESF (mer än 50 % i Tyskland och nästan 40 % i Ungern, Frankrike och Danmark). Andelen är dock 15 % eller lägre i Sverige, Portugal och Cypern, vilket återspeglar nationella politiska beslut. Utvärderingar visar att ESF-stödmottagare uppskattat de tjänster eller det stöd de fått. Det finns också belägg för att ESF-insatser till stöd för mänskliga resurser i företag som tvingas till uppsägningar eller mer generella nedskärningar har bidragit till att stabilisera sysselsättningsnivåerna på dessa företag. Trots stora investeringar i kompetenshöjning och kvalifikationsmöjligheter för befintliga anställda finns det dock inga bevis för effekterna på produktiviteten i varje företag eller vinsterna för deras lönsamhet och för den yrkesmässiga rörligheten. ESF-insatser har också stött politiken för social integration (med strategier för aktiv integration, sociala investeringar och ett effektivare och mer ändamålsenligt utnyttjande av socialbudgetar) med sikte på att hjälpa de grupper som har svårare att komma in på arbetsmarknaden (t.ex. ungdomar, ensamstående föräldrar, migranter och äldre). ESF har också finansierat utveckling av sociala tjänster med inriktning på bättre kvalitet och tillgänglighet för missgynnade grupper, t.ex. i Lettland, Rumänien och Spanien. Under 2007–2013 avsattes omkring 13 miljarder euro från ESF till att förbättra den sociala integrationen för mindre gynnade personer. Trots att de flesta landsrapporter från ESF:s expertutvärderingsnätverk bedömde resultaten av EU-finansieringen på området för social integration som den minst effektiva, har dock många nya arbetstillfällen en koppling till insatser för social integration – över 164 000 registrerade (varav de flesta i Spanien). Detta är ett område för EU-finansiering där det är mycket svårt att tydligt slå fast i vilken utsträckning finansierade åtgärder bidrar till de allmänna politiska målen. Social integration och utbildning är i första hand nationella behörigheter, och inriktningen för investeringar i social integration varierar mellan medlemsstaterna. Det gör det svårare att fastställa insatsens mervärde. Överlag förväntas de sammanhållningspolitiska programmen 2007–2013 fortfarande skapa sysselsättning och ge smart och hållbar tillväxt för alla åtminstone fram till utgången av 2015. Liksom för andra program i den föregående fleråriga budgetramen har efterhandsutvärderingen av programresultaten ännu inte kommit. De ska i detta fall vara klara vid utgången av 2015. Först då blir det möjligt att ge en tydligare bild av programmens bidrag till de övergripande målen. Operativa aspekter av resultaten Sedan den ekonomiska nedgången började har kommissionen vidtagit en rad åtgärder för att påskynda genomförandet av sammanhållningspolitiken. Syftet är att se till att alla resurser utnyttjas till fullo för att stödja återhämtningsinsatser på nationell och regional nivå och att anpassa EU:s medfinansierade insatser till målen för Europa 2020-strategin. Två viktiga förändringar av den ursprungliga programplaneringen har gjorts de senaste åren – tematisk omdirigering och målinriktade minskningar av nationella medfinansieringskrav. Vid utgången av 2013 hade mer än 45 miljarder euro – eller 13 % av de totala medlen – dirigerats om från ett tematiskt område till ett annat för att tillgodose de mest akuta behoven och stärka vissa insatser. När det gäller investeringsområden har förändringarna lett till ökningar för innovation och FoU, allmänt företagsstöd, hållbar energi, social infrastruktur, vägar och arbetsmarknaden, inklusive ungdomssysselsättning. Förändringarna är förenliga med Europa 2020-strategin och svarar mot behovet av ökat fokus på dessa ämnen för EU:s finansieringsinstrument. Kommissionen godkände dessutom 2011–2012 sänkta krav på nationell medfinansiering för vissa medlemsstater (Spanien, Grekland, Irland, Italien, Litauen och Portugal samt, i mindre utsträckning, Belgien, Frankrike och Storbritannien). Detta minskade finansieringskraven från nationella offentliga medel från 143 miljarder euro till 118 miljarder euro, dvs. en minskning med 18 % gjordes eftersom man insåg att de nationella budgetarna var hårt belastade och att de investeringar som redan inletts i stort sett skulle kunna slutföras om kravet på nationell finansiering sänktes. För att ytterligare öka EU-finansieringens mervärde och uppvisa mer synliga resultat har kommissionen också arbetat för att främja och underlätta integrerat utnyttjande av investeringar från ESF och Eruf. Flera medlemsstater har redan beslutat att tillämpa den integrerade metoden på områden av central betydelse för social integration. Det gäller t.ex. övergång från institutionsbaserad till samhällsbaserad barnomsorg och integration av marginaliserade grupper, exempelvis romer. Kommissionen har också följt upp de viktigaste rekommendationer som Europeiska revisionsrätten offentliggjorde i fyra särskilda rapporter gällande insatsområden för program inom Eruf/Sammanhållningsfonden, nämligen energieffektivitet, infrastrukturprojekt för kommunal avfallshantering, återställande av förfallna industri- och militärområden samt vägar.[22] I alla fyra rapporterna slogs det fast att de förväntade resultaten nåtts och att projekten genomförts som planerat, men med en del förseningar och överskridanden av kostnaderna. I revisionsrättens rekommendationer fastställdes också att det fanns behov av ett starkare fokus på ändamålsenlighet, effektivitet och ekonomi hos projekten när investeringsprioriteringar slås fast. Dessutom krävs en starkare behovsanalys vid projekturvalet och bättre resultatindikatorer som medger insyn. Den rättsliga ramen 2014–2020 gör det möjligt för kommissionen att genomföra följande av revisionsrättens huvudsakliga rekommendationer: en starkare resultatorienterad inriktning för medfinansierade program med en koppling mellan nyckelåtgärder inom den gemensamma strategiska ramen och landsspecifika rekommendationer inom den europeiska planeringsterminen; möjlighet till partnerskapsavtal med medlemsstater som innefattar en analys av olikheter och utvecklingsbehov; förhandsvillkor; årlig rapportering om utfallsindikatorer för varje prioriterat område på grundval av den gemensamma definitionen av indikatorer. 2.1.3 SKYDD OCH FÖRVALTNING AV NATURRESURSER (budgetrubrik 2) Programmål och Europa 2020 Budgetrubrik 2 omfattar stöd till jordbruk, landsbygdsutveckling, fiske och miljö och stod för 43 % av EU:s utgifter under perioden 2007–2013. Merparten av resurserna (34 % av EU:s totala utgifter) går till direktstöd för jordbrukare inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Europeiska fiskerifonden är det huvudsakliga finansieringsinstrumentet för den gemensamma fiskeripolitiken. Särskild miljöfinansiering ges via instrumentet Life+. Den gemensamma jordbrukspolitiken syftar till att främja smart och hållbar tillväxt för alla inom EU:s jordbruk och landsbygdsområden i enlighet med Europa 2020-strategin. Den består av två delar eller ”pelare”: 1) marknadsrelaterade utgifter och direktstöd till jordbrukare och 2) landsbygdsutveckling. Den gemensamma fiskeripolitiken syftar till att säkerställa att fiske och vattenbruk bedrivs på ett långsiktigt hållbart sätt ur miljösynpunkt och att verksamheten genomförs på ett sådant sätt att den är förenlig med målen att uppnå fördelar ur ekonomisk, social och sysselsättningsrelaterad synpunkt och bidrar till ett gott fiskebestånd. Genom Europeiska fiskerifonden ger EU ekonomiskt stöd till fiskerisektorn (inklusive all verksamhet som rör produktion, bearbetning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter) och till hållbar utveckling på områden som är beroende av fiskeriverksamheten. Med en budget på omkring 300 miljoner euro per år finansierade Life+ projekt för att testa innovativa lösningar eller demonstrera nya metoder för att tillämpa bästa praxis för att lösa miljöproblem eller problem som hänger samman med klimatförändringar. Till stöd för Europa 2020-strategin främjar den del av programmet som rör natur och biologisk mångfald insatser som bidrar till att bromsa och om möjligt återställa den biologiska mångfalden. Programmets miljödel bidrar till en resurseffektiv, klimatvänlig ekonomi och erbjuder företag, i synnerhet små och medelstora företag, möjlighet att testa nya tekniker och metoder innan de införs i produktionskedjan. Informationsdelen medfinansierade projekt avseende kommunikations- och informationskampanjer om frågor som rör miljö, naturskydd eller bevarande av biologisk mångfald. Programresultat Uppgifter visar att direktstöd till jordbrukare (inom den gemensamma jordbrukspolitikens första pelare) stabiliserar jordbruksinkomsterna och därmed bidrar till en livskraftig ekonomi i jordbruksföretagen. Direktstöd utgjorde i genomsnitt nästan hälften av lantbrukarfamiljernas inkomster 2012 (48 %). Realinkomsten per jordbruksarbetare i EU-28 minskade visserligen med 1,3 % 2013 men ökade med omkring 30 % de tio föregående åren. Minskningen 2013 beror främst på den större ökningen i reala termer av inköpspriserna för jordbruksproduktionsmedlen (+0,7 %), medan priserna vid försäljning av jordbruksprodukter har förblivit stabila. Reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken sedan 1992 har gjort EU:s jordbruk mer marknadsorienterat och lett till minskade utgifter för exportbidrag och offentlig intervention. Andelen subventionerad export av den totala exporten har minskat från 1,9 % 2007 till 0,1 % 2012. Värdet av handeln med jordbruksprodukter mellan EU och övriga världen har ökat från 80 miljarder euro 2008 till över 120 miljarder euro 2013. Ett antal utvärderingar av olika delar av den gemensamma jordbrukspolitiken genomfördes 2013. Utvärderingarna av effekterna av EU:s skolmjölksprogram[23] och av den gemensamma jordbrukspolitikens åtgärder för biodlingssektorn[24] bekräftade att instrumenten är lämpliga för att nå de politiska målen. Även EU-mervärdet bekräftades med en del rekommendationer om ytterligare förbättringar för att åstadkomma komplementaritet med besläktade program och initiativ. Skolmjölksprogrammet bedömdes som ett bra redskap för att öka barns konsumtion av mjölk och på så sätt förbättra deras matvanor. De flesta medlemsstater uppgav att programmet var den viktigaste orsaken till att de genomfört ett skolmjölksprogram i sina länder. När det gäller åtgärder som rör biodling konstaterades i utvärderingen att åtgärderna på ett positivt sätt hade bidragit till biodlarnas produktivitet och inkomster. De hade också bidragit till att stabilisera nivån på honungsproduktionen i EU samtidigt som produktionskostnaderna ökar, bisamhällen hotas och den internationella konkurrensen från tredjeländer är stark. Vid utvärderingen av direktstödets strukturella effekter[25] bedömdes hur förändringarna i samband med 2003 års reform, när stödet frikopplades från produktionen, påverkat t.ex. arbetskraft, kapital och affärsstrategier i europeiska jordbruksföretag. Utvärderingen avslöjade indirekta effekter som ökningar av jordbruksföretagens ekonomiska storlek och ökad specialisering. Frikopplingen har dessutom medfört en ny inriktning mot produktion med högre lönsamhet. Vid utvärderingen slogs fast att reformen, i synnerhet frikopplingen av stödet, tillsammans med andra faktorer kan ha bidragit till minskad arbetsintensitet. I 2013 års sammanfattning av nationella och regionala halvtidsutvärderingar[26] mättes landsbygdsutvecklingsåtgärdernas (inom den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare) framsteg och effekter under 2007–2013. Den grundades på utvärderingar som medlemsstaterna genomfört under 2010. I sammanfattningen konstaterades det att landsbygdsprogrammets åtgärder har utnyttjats i långsammare takt än väntat och att ett friktionsfritt genomförande rapporterades för relativt få åtgärder. Åtgärder med färre tekniska krav och med störst kontinuitet från den föregående perioden genomfördes snabbast. Landsbygdsutvecklingsåtgärdernas ekonomiska, miljömässiga och sociala/livskvalitetsrelaterade effekter undersöktes också, men det var svårt att göra en tillförlitlig bedömning av de övergripande effekterna eftersom programgenomförandet fortsätter till utgången av 2015. När det gäller ekonomiska effekter talades det i omkring två tredjedelar av rapporterna om en positiv nettoeffekt på tillväxt och sysselsättning. Positiva miljöeffekter nämndes i några rapporter, men landsbygdsprogrammens effekter på miljön kvantifieras sällan. Livskvalitetsåtgärder värderades högt i landsbygdssamhällena men visade sig vara svåra att bedöma. Eftersom programmen fortsätter att genomföras till slutet av 2015 kommer det att vara möjligt att ge en tydlig översikt över landsbygdsåtgärdernas bidrag först när sammanfattningen av efterhandsutvärderingen av de nationella och regionala programmen för landsbygdutveckling 2007–2013 har färdigställts under 2017. Halvtidsutvärderingarna gjordes för tidigt i programmens livscykel för att redan nu kunna ligga till grund för en tillförlitlig sammantagen bedömning av effekterna och resultaten av programmet för landsbygdsutveckling. De ger dock information om genomförandet av programmet. De tillgängliga uppgifterna om hur landsbygdsprogrammet har fortskridit ger för tillfället en ofullständig bild. Med stöd av programmet har t.ex. tjänsterna förbättrats för 83 miljoner människor i landsbygdsområden så här långt (94 % av målet). 34 000 byar har fått stöd för förnyelse, vilket överstiger det slutliga målet på 27 000 för slutet av perioden. Å andra sidan anges det i de tillgängliga rapporterna att 45 000 arbetstillfällen skapats inom ramen för landsbygdsutvecklingsåtgärder, vilket motsvarar 19 % av det slutliga målet. Hittills har 36 000 av de 77 000 planerade mikroföretagen fått stöd[27]. Inom den gemensamma fiskeripolitiken är permanent upphörande av fiskeverksamhet det huvudsakliga redskapet för att säkerställa balans mellan fiskekapacitet och fiskeresurser. Mer än 4 000 fartyg skrotades med stöd av Europeiska fiskerifonden mellan januari 2007 och maj 2013[28], vilket bidrog till en betydande minskning av fiskeflottan. En tillbakablickande utvärdering av åtgärderna för skrotning och tillfälligt upphörande med fiskeverksamhet inom ramen för Europeiska fiskerifonden visade dock att de nuvarande programmen för skrotning inte varit ändamålsenliga och effektiva när det gäller att nå balans mellan EU:s fiskeflottor och resurser[29]. När det gäller system för tillfälligt upphörande med fiskeverksamhet konstaterades att den offentliga finansieringen i högre grad har bidragit till att säkra politisk acceptans för systemen än till att faktiskt minska fisket. Fondens stöd till vattenbruk och bearbetning av fiskeri- och vattenbruksprodukter är mycket omfattande. Sammanlagt uppgår stödet nästan till en tredjedel av fondens åtaganden. Bådan sektorerna är lönsamma, men volymmässigt ökar inte produktionen inom EU:s vattenbruk. När det gäller bearbetning ökar både volymen och produktionsvärdet. Sysselsättningen inom vattenbruket är stabil i fråga om antal arbetstillfällen i heltidsekvivalenter. Deltidsarbete ersätts med mer fasta heltidsarbeten. Detta är förklaringen till att fondens bidrag till nya arbetstillfällen förefaller vara begränsat, även om det rör sig om en betydelsefull utveckling för de berörda arbetstagarna. EU:s vattenbruk blir dessutom alltmer kapitalintensivt och det offentliga stödet genom fonden följer denna process. Inom bearbetningen är fondens effekter på arbetstillfällen blygsamma – fler än 3 400 arbetstillfällen skapades mellan 2007 och 2010[30]. Europeiska fiskerifondens stöd till fiskeberoende lokalsamhällen ges via lokala aktionsgrupper för fiske (FLAG). I en färsk undersökning uppskattas att de har skapat minst 7 300 arbetstillfällen under perioden 2010–2013, samtidigt som ytterligare 12 500 arbetstillfällen har bevarats. Mer än 200 nya företag har startats. Exempel: FLAG-projekt ger ekonomiskt uppsving för regioners traditionella fiskeföretag ”Fisch vom Kutter” är ett småskaligt innovativt projekt som omfattar 21 fiskeföretag från Aktivregion Ostseeküste. De har med stöd från EFF inrättat ett system för direktförsäljning av fisk från regionen. Med hjälp av en dynamisk webbplats skickar fiskarna till havs uppgifter om sin fångst och beräknade landningstid via sms. På så sätt kan kunderna se var och när båten kommer i hamn och vilken färsk fisk de kan köpa direkt från båten. Deltagande fiskare kan ta ut högre priser för sin fångst. En del av fiskeföretagen har även utvidgat sortimentet genom ytterligare verksamhet (t.ex. rökning och tillagning av en del av fångsten) och rapporterar en ökning av antalet kunder med 30–50 %. Efterhandsutvärderingar av Life på projektnivå visade att programmet Life-Natur har haft stor betydelse för stödet till EU:s naturskyddspolitik, särskilt genomförandet av fågel- och habitatdirektivet och Natura 2000. Åtgärder i form av naturprojekt är i allmänhet ändamålsenliga, effektiva och hållbara. Tack vare projekt inom Life-Natur har beståndet av världens mest hotade kattdjursart, panterlon, tredubblats i Spanien, och nu förbereds ett återinförande i Portugal. Dessutom har 13 000 hektar mark säkrats för naturskydd. Inom miljödelen av Life har projekt som ”Icarre 95” visat potentialen för produktionsmetoder från vagga till vagga, varigenom ett effektivt utnyttjande av återanvändbara material i industriell produktion kan främjas i framtiden. Andra projekt, t.ex. ”From Roof to Road” har bidragit till utveckling av en resurseffektiv verksamhet, i det fallet genom användning av bitumen från gamla tak för vägbeläggning. När det gäller programmets informationsdel bekräftade den slutliga utvärderingen av Life+ att programmet även spelat en viktig roll för ökad medvetenhet, bättre styrelseformer och ökat engagemang från allmänhetens sida i EU:s miljöfrågor. Operativa aspekter av resultaten När det gäller skydd och förvaltning av naturresurser utfärdade Europeiska revisionsrätten ett antal särskilda rapporter om programmens utformning och genomförande. Revisionsrättens slutsatser och rekommendationer i fråga om kopplat direktstöd har beaktats i programmen för 2014–2020. Som ett undantag från den gemensamma jordbrukspolitikens allmänna princip att stödet är frikopplat från produktionsnivåerna får medlemsstaterna i begränsad utsträckning och på vissa villkor ändå ge kopplat stöd. Europeiska revisionsrätten (SR 10/2013) ansåg att medlemsstaterna gavs för mycket utrymme att själv bestämma att införa kopplat direktstöd. Medlemsstaterna lämnade inte tillräcklig bevisning för att de införda åtgärderna var nödvändiga och relevanta, och övervakningsramen (mål och indikatorer) var inte tillräcklig för en korrekt bedömning av dessa åtgärder i framtiden. För perioden 2014–2020 har kommissionen planerat att inrätta en gemensam övervaknings- och utvärderingsram för den gemensamma jordbrukspolitikens båda pelare, för att bättre kunna mäta resultatet av politiken. När kommissionen utformade sitt förslag till politik för landsbygdsutveckling för perioden 2014–2020 period tog man hänsyn till revisionsrättens kritik beträffande resultaten av de landsbygdsåtgärder som medfinansierats av EU under den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare.[31] En återkommande punkt för kritik var att medlemsstaternas urval av projekt ofta inriktades mer på utnyttjande av den tilldelade budgeten än på projektkvalitet för att uppnå resultat. Revisionsrätten konstaterade också att målen för utgifterna på landsbygdsutvecklingsområdet inte var tillräckligt tydliga. Den ansåg även att informationen om och rapporteringen av de resultat som åstadkommits, för att visa i vilken grad de uppställda målen har nåtts och att EU:s budget har använts på ett ändamålsenligt och effektivt sätt, inte var tillräcklig. Revisionsrätten påpekade vidare att den övervaknings- och utvärderingsinformation som fanns att tillgå inte i tillräcklig utsträckning hade använts för att förbättra landsbygdsutvecklingsutgifternas effektivitet och ändamålsenlighet. När det gäller landsbygdsutvecklingsstödet till åtgärden för högre ekonomiskt värde i skog konstaterade revisionsrätten brister i utformningen av åtgärden och slog fast att endast ett fåtal av de granskade projekten faktiskt ökade skogarnas ekonomiska värde på ett betydande sätt. Kommissionen beaktade också de brister revisionsrätten hade konstaterat när den utformade miljökomponenten i det nya Life-programmet[32]. Revisionsrätten konstaterade att miljödelen i Life+ inte hade utformats och genomförts tillräckligt väl. De huvudsakliga problemen gällde projekturvalsprocessens kvalitet och bristen på lämpliga indikatorer. I det nya Life-programmet strävar man därför efter att det ska vara bättre strukturerat, mer strategiskt, enklare och flexiblare. De projekt som väljs ut ska demonstrera bästa praxis, innovativa metoder eller demonstrativa tillvägagångssätt som ger ett mervärde på europeisk nivå. Vägledande nationella anslag kommer att avskaffas helt från 2018. Med sikte på att ge bättre information om programmets resultat och effekter i framtiden har en uppsättning resultatindikatorer införts i den nya Life-förordningen. I Life-programmets fleråriga arbetsprogram för 2014–2017 kompletteras detta med resultatindikatorer för varje prioriterat område, och när det är relevant, med en tematisk prioritering. 2.1.4 FRIHET, SÄKERHET OCH RÄTTVISA (budgetrubrik 3A) Programmål och Europa 2020 Denna budgetrubrik står för 0,8 % av den totala fleråriga budgetramen 2007–2013. Det finansiella stödet till detta politikområde 2013 var 1,45 miljarder euro i åtaganden. Rubriken omfattar finansieringsprogram till stöd för de olika dimensionerna av kommissionens politik när det gäller migration, asyl och gränser, kampen mot brottslighet och terrorism samt politiken på området för rättvisa. När det gäller migration, asyl och gränser anslogs genom det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” (Solid) nästan 4 miljarder euro för perioden 2007–2013 för att säkerställa en rättvis ansvarsfördelning mellan EU-länderna när det gäller den finansiella börda som följer av den integrerade förvaltningen av unionens yttre gränser och av genomförandet av den gemensamma asyl- och invandringspolitiken. Inom detta allmänna program är Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare det instrument som har närmast koppling till Europa 2020-strategins överordnade mål att öka förvärvsfrekvensen för kvinnor och män i åldersgruppen 20–64 år till 75 %, inklusive bättre integration av lagliga invandrare. Genom att stödja verksamhet som kurser i språk och samhällskunskap, kapacitetsuppbyggnad och utbyten mellan medlemsstater syftar fonden till att successivt minska skillnaderna i förvärvsfrekvens mellan tredjelandsmedborgare och EU-medborgare. Den kompletterar Europeiska socialfonden. Ramprogrammet ”Säkerhet och skydd av friheter” främjar ett faktiskt europeiskt gränsöverskridande samarbete i kampen mot brottslighet och terrorism och ett bättre brottsförebyggande arbete. Programmet för förebyggande och kamp mot brottslighet, med en budget på 600 miljoner euro för perioden 2007–2013, syftade till att förhindra och motverka brottslighet (terrorism, människohandel, utnyttjande av barn, it-brottslighet, olaglig narkotika- och vapenhandel, korruption och bedrägerier). På området rättvisa syftade sex program som rör civilrätt, straffrätt, grundläggande rättigheter och medborgarskap, kamp mot våld mot barn, ungdomar och kvinnor (Daphne), antidiskriminering och jämställdhet (Progress) och narkotikaövervakning till att bland annat bidra till Europa 2020-strategins överordnade mål att öka förvärvsfrekvensen i den förvärvsarbetande befolkningen till 75 %. Exempelvis finansieras särskilda åtgärder för att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män och främja jämställdhet i det ekonomiska beslutsfattandet. Även insatser som rör ickediskriminering och integration av romer finansieras. Programresultat Under 2013 genomfördes samtliga program under denna budgetrubrik som planerat, med ett rapporterat budgetutnyttjande på nästan 100 %. På området migration, asyl och gränser har flyktingar genom Europeiska återvändandefonden (inom Solid-programmet) fått stöd för frivilligt återvändande till sina ursprungsländer. Antalet frivilliga återvändanden ökade. Under 2012 var andelen frivilliga återvändanden av det totala antalet återvändanden 41,1 %, jämfört med 38,4 % 2011. Det ekonomiska stödet från programmet bidrog till denna ökning eftersom det i några länder underlättade införandet av program för frivilligt återvändande som inte fanns tidigare. Europeiska flyktingfonden (också inom Solid-programmet) stöder medlemsstaterna när det gäller mottagande och konsekvenserna av mottagande, asylsökande och personer som står under internationellt beskydd. Färska uppgifter visar att medlemsstaterna i ökad utsträckning utnyttjar EU-finansieringen för att förbättra mottagningskapaciteten och integrationen av personer som står under internationellt beskydd inom sina territorier. Europeiska flyktingfonden används också för att stödja medlemsstaternas insatser för flyktingåtervändande. Under 2013 utlovade medlemsstaterna vidarebosättning för över 3 900 personer inom ramen för fonden, jämfört med nästan 3 000 personer 2012. Solid-programmets möjligheter att uppvisa resultat har begränsats av konjunkturnedgången. Det bekräftas av de senast tillgängliga uppgifterna, som visar att skillnaden i förvärvsfrekvens mellan tredjelandsmedborgare och EU-medborgare har varit relativt stabil de senaste fem åren och att förvärvsfrekvensen för medborgare i andra EU-länder fortfarande är betydligt högre (65,1 %) än för tredjelandsmedborgare (53,9 %).[33] När det gäller kampen mot brottslighet och terrorism har EU-finansieringen bidragit till att underlätta samarbetet mellan brottsbekämpande myndigheter och andra organ. Exempelvis har regelbunden finansiering getts till verksamheten inom det globala nätverket av experter på återvinning av tillgångar (Carin), som även innefattar amerikanska experter. Förvaltning av beslagtagna tillgångar och återanvändning av vinning av brott för sociala ändamål är exempel på innovativa projekt som stöds av kommissionen. Ett exempel på finansiering på området för inrikes frågor: Europeiska flyktingfonden stöder medlemsstater som står inför ett plötsligt ankommande av många tredjelandsmedborgare som kan behöva internationellt beskydd. Under sensommaren och hösten 2013 stod Bulgarien inför en inte tidigare skådat inflöde av migranter och asylsökande, vilket ställde exceptionella stora och brådskande krav på landets asylsystem. Det bulgariska asylsystemet var utformat med en mottagningskapacitet på ca 1 250 personer per år och kunde därför inte klara av mer än 7 000 ansökningar om internationellt beskydd. De bulgariska myndigheterna ansökte därefter om EU-stöd för nödåtgärder via Europeiska flyktingfonden. Med denna finansiering har Bulgarien inom de sex månader som stödet för nödåtgärder gäller inom ramen för Europeiska flyktingfonden betydligt ökat och förbättrat kapaciteten i sitt asylsystem för att tillhandahålla tillräckligt god inkvartering för de asylsökande och utvidga kapaciteten att behandla ansökningar om internationellt beskydd. Bulgarien har i detta sammanhang också fått stöd från återvändandefonden och fonden för yttre gränser. På området rättvisa följer den verksamhet som stöds genom utgiftsprogrammen den förändrade EU-politiken på detta område med målet att bygga upp ett europeiskt område för rättvisa till allas gagn. Allt fler jurister i EU får utbildning i EU-rätt eller i någon annan medlemsstats rättsordning. Det europeiska nätverket för rättslig utbildning fyller en central funktion för utbildningen av domare. För att bidra till att skapa förutsättningar för lika deltagande på arbetsmarknaden för kvinnor, öka tillgången till rättslig prövning, tillvarata rättigheter för och stödja barn, romer, personer som utsatts för våld och brottsoffer fortsatte kommissionen under 2013 att stödja projekt på dessa områden i medlemsstaterna. I detta sammanhang gavs verksamhetsbidrag till sådana transnationella nätverk som det europeiska nätverket för jämställdhetsorgan (Equinet), Europeiska kvinnolobbyn, Missing Children Europe, Victim Support Europe, Notaries of Europe och European Digital Rights. Ett underlag för utvärdering av vad som har åstadkommits genom de finansierade åtgärderna på området rättvisa håller för närvarande på att samlas in och planeras bli tillgängligt i slutet av 2014. Ett exempel på finansiering på området för rättvisa: Ecris (det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur brottsregister) – EU-stöd underlättar ett effektivt utbyte av information om brottmålsdomar mellan medlemsstater Ecris inrättades i april 2012 med hjälp av programmet Straffrätt. Systemet ger domare och åklagare enkel tillgång till heltäckande information om en EU-medborgares brottshistoria, oavsett i vilka EU-länder personen i fråga har dömts tidigare. Genom att möjligheten för förövare att fly från sitt brottsliga förflutna bara genom att flytta från ett EU-land till ett annat avskaffas, kan systemet också bidra till att förhindra brott. I sin rapportering av projektresultaten 2013 bekräftade exempelvis den nationella polisen på Irland att Ecris bidragit till att ge deras brottsregisteruppgifter största möjliga tillförlitlighet och integritet, så att andra medlemsstater också kan få bättre information. Det finns inga särskilda operativa aspekter som rör programgenomförandet eller resultatrapporter från Europeiska revisionsrätten från 2013 att rapportera om. 2.1.5 MEDBORGARSKAP (budgetrubrik 3B) Programmål och Europa 2020 Utgifterna under rubriken ”Medborgarskap” bidrar till prioriteringen för smart tillväxt i Europa 2020-strategin. Programmet Aktiv ungdom (utgifter på 148 miljoner euro 2013) bidrar till flaggskeppsinitiativet Unga på väg och syftar till att ge unga människor ökade möjligheter genom icke-formellt lärande med en europeisk dimension. Även finansiering på områdena konsumentskydd och hälsa tillhandahålls. På konsumentområdet gav kommissionen 2013 stöd till konsumentorganisationer på EU-nivå så att konsumentintressen i tillräcklig utsträckning tillvaratas på EU-nivå. Programmet Kultur stod för utgifter på 61 miljoner euro 2013 och medfinansierade kulturell verksamhet på EU-nivå, bl.a. gränsöverskridande projekt för kultursamarbete, litterära översättningar och stöd för kulturorgan av europeiskt intresse. Programmen Media 2007 och Media Mundus (utgifter på 116,5 miljoner euro 2013) bidrar till att stärka den europeiska audiovisuella sektorns konkurrenskraft genom att underlätta tillgången till finansiering, främja användning av digital teknik och stärka det globala samarbetet mellan yrkesverksamma inom och utanför EU. Programmet Ett Europa för medborgarna syftar till att främja samspel mellan människor i Europa, öka toleransen och den ömsesidiga förståelsen mellan människor och att föra Europa närmare medborgarna genom att främja Europas värden och uppnådda resultat och samtidigt bevara det historiska minnet. Programresultat Genom sitt bidrag till flaggskeppsinitiativet Unga på väg under 2013 har attraktionskraften hos Aktiv ungdom bekräftats för målgruppen genom att allt fler ungdomar och ungdomsledare får stöd – antalet deltagare sedan 2007 är nästan 1 miljon. Programmet har bidragit till ett faktiskt erkännande av icke-formellt lärande genom de 265 000 ”ungdomspass” – utbildningsintyg inom ramen för Aktiv ungdom – som utfärdats sedan 2007. Enligt 2013 års undersökning av ungdomspassets effekter höll omkring 80 % av deltagarna i Aktiv ungdom med om att ungdomspasset ökat värdet av finansierade projekt genom att de fått ett intyg över sitt icke-formella lärande. Enligt de senast tillgängliga uppgifterna från undersökningen anser 67 % av deltagarna att deras möjligheter att få arbete har ökat tack vare deras erfarenheter inom Aktiv ungdom. Vid en utvärdering av EU:s ekonomiska bidrag 2007–2011 inom konsumentprogrammet till de två organisationerna på EU-nivå – den europeiska organisationen för konsumentinflytande i samband med standardisering (European Association for the Coordination of Consumer Representation in Standardisation – ANEC) och den europeiska konsumentorganisationen (BEUC) – konstaterades att dessa organisationer i betydande utsträckning bidragit till konsumentintressenas representation. De har dessutom säkrat ett konsekvent bidrag från konsumentorganisationernas sida på EU-nivå och bidragit till dialog mellan de olika intressenterna. Ekonomiskt stöd från EU gavs också inom konsumentprogrammet för genomförande av gemensamma marknadsövervakningsinsatser medlemsstaterna emellan med fokus på produkttestning, riskbedömning, marknadsövervakning och utbyte av sakkunskap och bästa praxis. Under 2013 slutförde 19 EU-länder sådana gemensamma projekt på ett antal områden, t.ex. dräkter för barn och produkter som imiterar livsmedel. När det gäller folkhälsa visar 2011 års halvtidsutvärdering av hälsoprogrammet[34] att merparten av de finansierade åtgärderna har haft EU-omfattande effekter. De belägg som samlats in visar att programmets EU-mervärde främst tar sig uttryck i informationsutbyte och nätverksarbete mellan vårdpersonal i olika EU-länder, bland annat Finland, Italien, Litauen, Nederländerna och Tyskland, i sådana frågor som hälsoinformation och hälsoindikatorer, hälsofrämjande åtgärder (t.ex. hiv/aids och blodsäkerhet, vävnader, celler och organ) och säkerhet inom hälso- och sjukvården (t.ex. det europeiska hälsonätverket för riskbedömning av exponering för elektromagnetiska fält). Utvärderingen möjliggjorde också validering av sju kriterier avseende EU-mervärde som i stor utsträckning har använts för prioritering av insatsområden i det nya programmet för 2014–2020. Det nya programmet är därför mer inriktat på kopplingen mellan hälsa och Europa 2020-målen. En slutlig utvärdering av programmet 2008–2013 inleddes i början av 2014, och resultaten kommer att finnas tillgängliga 2015. Programmet Kultur genomfördes planenligt och innefattade viktiga spridningsinsatser och samarbete med tredjeländer, framför allt Australien och Kanada. Till följd av finansieringen fick uppskattningsvis några tusen konstnärer/kulturarbetare möjlighet till rörlighet, flera tusen kulturella verk fick spridning och omkring 1 900 organisationer deltog 2012, antingen som samordnare eller medarrangörer med ett starkt fokus på interkulturell dialog. Verksamheten inom programmen Media och Media Mundus genomfördes 2013 i enlighet med arbetsprogrammen. Varje euro som investerades genom programmet Media 2007 genererade sex euro från privata finansieringskällor, med en högsta multiplikatoreffekt på 14 för finansiering av biografnätet. Mediaprogrammets produktionsgarantifond är verksam i nio länder. Stödet för digitalisering av utvalda oberoende biografer som främst visar europeisk film har fortsatt, och 200 biografer (+44) fick stöd 2013. Såsom bekräftas av halvtidsutvärderingen har programmet Media 2007 nått det huvudsakliga målet att förbättra konkurrenskraften för den europeiska filmindustrin, och programmet bidrar i hög grad till att främja kulturell mångfald i Europa. Filmer med stöd från Media har varit mer framgångsrika än genomsnittet vid prestigefyllda festivaler. Under 2013 vann två Media-finansierade filmer priser vid Oscarsgalan, och av de 13 Media-stödda filmer som visades vid den internationella filmfestivalen i Cannes belönades tre med priser. En undersökning[35] som mätte effekterna av Ett Europa för medborgarna slutfördes i maj 2013. Generellt sett var deltagarna i undersökningen mycket positiva till effekterna av deltagandet när det gäller medvetenheten och den allmänna förståelsen för hur människor lever i andra europeiska länder. 89,1 % känner sig mer medvetna om europeisk kultur och identitet och det europeiska kulturarvet, 88,2 % känner större solidaritet med andra européer och 77,5 % känner sig mer europeiska. Jämfört med den tidigare undersökningen 2009 var resultaten mer positiva 2013, vilket vittnar om programmets ökade effektivitet. Det finns inga särskilda operativa aspekter som rör programgenomförandet eller resultatrapporter från Europeiska revisionsrätten från 2013 att rapportera om. 2.2 Unionens utrikespolitik (budgetrubrik 4) Programmål och strategiska målsättningar för biståndspolitiken Den globala instabiliteten, mätt som antalet konflikter (tvister, icke våldsamma kriser, våldsamma kriser, begränsade krig och krig), ökade 2013 jämfört med 2012, från 405 till 414 konflikter världen över[36], varav 20 krig och 25 begränsade krig. Ett antal faktorer bidrog till denna ökning, t.ex. konfliktsituationernas komplexitet, utbrett åsidosättande av internationell humanitär rätt och flyktingrätt, fortsatt demografiskt tryck och urbanisering, klimatförändringar, konkurrens om resurser, höga och volatila livsmedels- och energipriser, säkerhetshot och dålig samhällsstyrning. Resultaten 2013 för utgiftsprogrammen till stöd för de olika delarna av unionens utrikespolitik måste ses mot denna bakgrund. Vissa finansieringsprogram (humanitärt bistånd och civilskyddsmekanismen[37]) ger snabbt stöd och nödhjälp omedelbart efter katastrofer och i krissituationer. Andra har mer långsiktig inriktning och stöder kommissionens utvecklingspolitik och unionens utrikes- och säkerhetspolitik. I 2011 års ”agenda för förändring” av EU:s utvecklingspolitik tillkännagavs att finansieringsinstrumenten (8,3 miljoner euro kontrakterades 2013) i högre grad skulle inriktas på det främsta målet för EU:s utvecklingspolitik: att utrota fattigdom genom hållbar utveckling och nå millennieutvecklingsmålen. För att öka denna stödforms effektivitet antog EU också 2011 en ny hållning till budgetstöd till partnerländer. Stödet för EU:s utvecklingspolitik kanaliserades 2013 främst genom Europeiska utvecklingsfonden för länder i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (45 % av betalningarna) och finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete (27 % av betalningarna). Stödet till den europeiska grannskaps- och partnerskapspolitiken gavs genom det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet (EGPI - 23 % av betalningarna). På den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens område är de viktigaste instrumenten insatser inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken samt stabilitetsinstrumentet. Ett annat biståndsinstrument (instrumentet för stöd inför anslutningen) stöder kandidatländers och potentiella kandidatländers anslutningsprocesser. Stödet för EU:s utvidgningspolitik genom instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA) uppgick 2013 till omkring 1,95 miljarder euro. Utvidgningsagendan omfattar för närvarande västra Balkan och Turkiet, eftersom Island beslutat att avvakta med anslutningsförhandlingarna. Kroatien anslöt sig till EU 2013. Programresultat Finansieringsinstrumenten för humanitärt bistånd och civilskydd har överlag genomförts planenligt, även om betalningarna inte till fullo motsvarade de behov som identifierats. Tillfälliga åtgärder vidtogs för att säkra kontinuitet för insatserna på fältet. Under 2013 fick behoven av humanitärt bistånd nya proportioner, och EU:s humanitära bistånd uppgick till över 1,3 miljarder euro och nådde 124 miljoner stödmottagare – 15 % över målet på 107 miljoner stödmottagare. 16 % av budgeten för humanitärt bistånd (6 % över målet på 10 %) går till glömda kriser som undandrar sig det internationella givarsamfundets uppmärksamhet. Biståndet till Centralafrikanska republiken ingick exempelvis fram till nyligen i denna kategori. Ett antal utvärderingar slutfördes 2013, bl.a. en utvärdering av tillfälligt skydd för offer för katastrofer, som resulterade i slutsatsen att EU:s humanitära insatser på ett konsekvent sätt tillgodoser behoven av tillfälligt skydd och ger ett effektivt operativt direktstöd. De rekommenderade förbättringarna gällde behovet av att ytterligare förstärka partnerskapsmetoden. Här ingår samarbete med icke-statliga organisationer som genomför humanitära insatser genom ett öppnare utbyte av prioriteringar, beslutsfattande och samordningsansvar med alla intressenter. En starkare koppling bör dessutom göras till mer långsiktiga lösningar eller exitstrategier. Finansieringsprogrammen för stöd till EU:s utvecklingspolitik har genomförts planenligt med undantag av det europeiska grannskapsinstrumentet, där ett antal specifika mål för målinriktade framsteg när det gäller goda styrelseformer, främjandet av samarbete med EU och främjandet av demokrati, mänskliga rättigheter samt rättsstatsprincipen släpade efter i det södra grannskapsområdet[38]. Detta berodde huvudsakligen på krisen i regionen. Det är visserligen svårt att direkt koppla framstegen mot millennieutvecklingsmålen till EU-instrument, men bidraget från EU:s utvecklingsfinansiering till de viktigaste millenniemålen under perioden 2007-2012 (senaste uppdateringen) kan illustreras på följande sätt: Millennieutvecklingsmål 1, ”Utrota extrem fattigdom och svält” - målet att mellan 1990 och 2015 halvera antalet människor som lever på under 1,25 US-dollar per dag har nåtts i alla regioner utom Afrika söder om Sahara. Till stöd för millennieutvecklingsmål 1 fick 46,5 miljoner människor hjälp under perioden 2007–2012 genom regelbundna sociala kontantöverföringar och andra naturaförmåner till de fattigaste och de vars livsmedelsförsörjning var mest hotad. Bara under 2012 ställdes 1,6 miljarder euro till förfogande för att bygga upp motståndskraft och åstadkomma en mer hållbar jordbruksutveckling. Stödet syftade till att bekämpa undernäring, förbättra livsmedelstillgängligheten och förbättra tillgången till livsmedel för människor som riskerar svält. Millennieutvecklingsmål 2, ”Grundläggande utbildning för alla” - stora framsteg har gjorts mot målet att se till att barn kan slutföra grundläggande utbildning. Genom utvecklingsinstrumenten har 13,7 miljoner elever fått stöd för deltagande i grundläggande utbildning, 1,2 miljoner lärare har utbildats och 37 000 skolor har byggts eller renoverats. Millennieutvecklingsmål 4, ”Minska barnadödligheten” - stora framsteg noteras när det gäller att minska dödligheten för barn under fem år. Tack vare utvecklingsinstrumenten kunde 18,3 miljoner barn under ett år vaccineras mot mässling, och mer än 8 500 vårdcentraler och vårdinrättningar byggdes, renoverades eller utrustades. Det är ännu inte möjligt att bedöma den fulla effekten av 2011 års politiska förändringar enligt agendan för förändring. Under 2013 offentliggjordes dock vissa utvärderingsresultat som i flera avseenden bekräftade den nya inriktningen[39]. Utvärderingarna av finansieringen för utveckling av den privata sektorn och handelsrelaterat bistånd visade att stödet visserligen hjälpte många tredjeländer att göra framsteg och fördjupa sin globala integration. Detta berodde dock på en rad olika externa faktorer med koppling till de politiska valen och regeringarnas prioriteringar i de berörda länderna. De största framstegen noterades i länder (i EU:s södra grannskap och i Asien) där den privata och den offentliga sektorn var tydligt handelsinriktade. I många av de minst utvecklade och instabila länderna kan handelsrelaterat bistånd bidra till att öka handelsvolymen, men framstegen mot en diversifiering av handeln har varit mindre. Goda resultat har dock nåtts när det gäller reformer av institutioner och lagstiftning för att förbättra företagsklimatet, framför allt i länderna i det södra grannskapet där kopplingen till handelsavtalet gav incitament till reformer. Till följd av utvärderingsresultaten kommer EU att anpassa sin strategi till förhållandena och framför allt till landets utvecklingsnivå. Systematisk marknadsanalys bör bidra till att göra EU:s insatser effektivare. Bättre integrering av fattigdomsminskning och skapande av sysselsättning i det handelsrelaterade biståndet och stödet för utveckling av den privata sektorn kan också öka EU-stödets effekt. Den nya politiken för budgetstöd ser ut att börja bära frukt, framför allt när det gäller avtal om statsbyggande i instabila stater, som nu har tillämpats i ett år. Utvärderingarna 2013 gällande Tanzania och Sydafrika bekräftar värdet av budgetstöd. Framför allt utvärderingen avseende Tanzania visar att detta instrument ofta är mycket effektivt när det finns behov av ökade resurser för att tillgodose grundläggande behov. Ytterligare medel som tillhandahålls genom budgeten anses ha positiva effekter för den ekonomiska tillväxten, för utbildningssektorn och för icke inkomstrelaterad fattigdom. Utvärderarna konstaterade att varken projektfinansiering eller vanlig samfinansiering hade kunnat ge samma resultat med samma effektivitet, ändamålsenlighet och hållbarhet. I sådana fall där målet är att säkra ordentligt vägunderhåll eller att höja lärarlönerna kan budgetstöd dessutom vara den enda stödformen. Utvärderingarna gällande både Sydafrika och Tanzania visar dock att den politiska dialogen och kapacitetsuppbyggnadsåtgärderna kunde ha varit effektivare. På ett antal väsentliga områden kvarstår dessutom brister i politikens utformning och genomförandet av reformer. I Tanzanias fall åtgärdas nu dessa problem genom en handlingsplan som utvecklats gemensamt av budgetstödgivarna och Tanzanias regering. I planen fastställs vem som ansvarar för varje åtgärd och motsvarande tidsram för genomförandet. I en resultatgranskning som revisionsrätten gjorde i Egypten (SR 4/2013) konstatarades dessutom att det budgetstöd som hade beviljats Egypten under 2007–2013 inte på ett effektivt sätt hade främjat en bättre hantering av de offentliga finanserna, eftersom den bristande insynen i budgeten, den ineffektiva revisionsfunktionen och den endemiska korruptionen fortfarande består. Kommissionen är fast besluten att ta itu med dessa frågor in samband med förhandlingen om den nya åtgärdsplanen med Egypten, och har redan börjat tillämpa strängare kriterier när det gäller åtgärder rörande budgetstöd i Egypten. Med hänsyn till det försämrade säkerhetsläget i världen utnyttjades EU:s finansieringsinstrument för stöd till EU:s utrikes- och säkerhetspolitik till fullo under hela 2013. Sett till geografisk täckning var Afrika söder om Sahara, Mellanöstern och Nordafrika de viktigaste insatsområdena, vilket hänger samman med den omfattande instabiliteten och de många kriserna i de områdena. Samtidigt som antalet konflikter och konflikternas intensitet ökade världen över visar effektindikatorer på en allmän minskning av intensiteten i konflikter där de viktigaste insatserna inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken ägde rum. Exempelvis i Kosovo, som var den budgetmässigt största insatsen, minskade konfliktens intensitet på en skala från 1 till 5 från nivå 4 (våldsam kris) till nivå 1 (tvist) efter det att samtal hållits med EU som medlare och sedan försoningsavtalet ingåtts i april 2013. EU-uppdraget har varit en av de viktigaste faktorerna för att säkra stabilitet i Kosovo. Inom ramen för stabilitetsinstrumentet inleddes 45 åtgärder för totalt 214 miljoner euro inom den del som avser kortsiktig krishantering och för 26 miljoner euro inom den del som gäller långsiktig krisberedskap. Vid en utvärdering 2013 av den del som gäller långsiktig krisberedskap slogs fast att denna del är ett nödvändigt inslag i EU:s övergripande struktur för fred, säkerhet och utveckling och helt och hållet bör integreras i den. Det konstaterades att den delen gör det möjligt för EU att hantera konfliktfrågor i den vidaste bemärkelsen. Enskilda projekt har verkligen medverkat till att bygga upp eller förbättra organisationers kapacitet att bidra till fredsbevarande insatser och stärka principen om en aktörsgemenskap. Exempel på krishanteringsåtgärder i Syrien Under den utdragna krisen i Syrien har stabilitetsinstrumentet gett kontinuerligt stöd både i Syrien och i grannländer. I Turkiet, Irak och i synnerhet Jordanien och Libanon har stabilitetsinstrumentet bidragit till att stödja myndigheterna i samband med mottagandet av ett ständigt ökande antal syriska flyktingar. Flyktingarna får också direkt bistånd, t.ex. genom förbättring av levnadsförhållandena. I själva Syrien innebär tillträdet och andra villkor för tillhandahållandet av icke-humanitärt bistånd betydligt större utmaningar. Genom stabilitetsinstrumentet gavs dock ett visst direkt bistånd i form av grundläggande sjukvård, ökad livsmedelstrygghet och grundläggande utbildning. För att stödja kandidatländernas och de potentiella kandidatländernas anslutningsprocess antogs de sista programmen inom IPA som planerat 2013, med två undantag: det nationella programmet för Bosnien och Hercegovina reducerades på grund av bristande framsteg med de politiska åtagandena, och på Island upphörde finansieringen med anledning av landets beslut att avvakta med anslutningsprocessen. De allmänna slutsatserna av den andra omfattande utvärderingen av IPA-biståndet under perioden 2007–2010[40] bekräftade att instrumentet har fungerat som en viktig drivkraft för förändring genom att man kunnat bygga upp utvidgningsländernas kapacitet i samband med anslutningsprocessen, vilket utmynnat i en successiv positiv utveckling i regionen. IPA-biståndets effektivitet under perioden 2007–2010 är generellt sett god, särskilt i de länder som har en central förvaltning. Instrumentet ansågs också ha genomförts på ett effektivt sätt. I utvärderingen påpekades att IPA ger bäst resultat när det styrs av krav som rör regelverket, eftersom det ger en politiskt accepterad institutionell struktur och ett uppdrag. För att förbättra genomslaget, göra stödet mer långsiktigt hållbart och öka mervärdet framhölls att IPA måste åtföljas av en tydlig politisk strategi och stadiga framsteg i anslutningsprocessen. I utvärderingen rekommenderas en starkare koppling mellan politisk dialog och IPA-finansiering. En flerårig och resultatbaserad strategi bör följas i det efterföljande programmet så att processen kan påskyndas samt att man ser till att de uppnådda resultaten verkligen bidrar till resultat på längre sikt och att ett visst mått av flexibilitet säkras i genomförandet. Vidare rekommenderas att biståndet anpassas till stödmottagarnas absorptionsförmåga och att fler kapacitetsbedömningar görs i samband med programplaneringen. Kommissionen har godtagit många av rekommendationerna och tillämpat dem vid utarbetandet av det efterföljande programmet IPA II. Operativa aspekter av resultaten När det gäller humanitärt bistånd och civilskydd är det av yttersta vikt att insatserna sker snabbt så att omedelbar hjälp kan ges med att tillgodose primära behov. Under 2013 nåddes målet att det i genomsnitt ska ta mindre än 36 timmar från det att erbjudandet om hjälp från EU:s civilskyddsmekanism godtagits till dess att insatsen inleds. Unionens förmåga att snabbt reagera på ett samordnat sätt förbättrades tack vare Europeiska kommissionens nya centrum för katastrofberedskap, som inrättades i maj 2013. Centrumet för katastrofberedskap är verksamt dygnet runt och stärker EU:s insatskapacitet vid katastrofer genom att samla in realtidsinformation om katastrofer, övervaka risker och se till att insatser samordnas effektivt. I exempelvis Filippinerna underlättade centrumet för katastrofberedskap tillhandahållandet av personal och hjälpsändningar från över 20 deltagande länder, liksom transporten av civilskyddsresurser till området, vilket bekräftar mervärdet. I överensstämmelse med kommissionens förvaltningsmål godkändes merparten av projekten inom ramen för stabilitetsinstrumentet (72 %) på den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens område inom tre månader mot krisbakgrunden under 2013. EU kunde därför göra snabba insatser vid en del uppmärksammade kriser. När det gäller biståndet till tredjeländer gjorde kommissionen också insatser för att stärka samordningen när människor som drabbats av storskaliga humanitära kriser får hjälp genom olika finansieringsinstrument, såsom framgår av följande exempel: Samordning inom kommissionen vid mobilisering av EU:s olika instrument för bistånd till tredjeländer Syrienkrisen krävde redan tidigt mobilisering av samtliga EU:s instrument för externt samarbete. För att undvika onödig överlappning har samordningen organiserats mellan de avdelningar vid kommissionen som tillhandahåller finansiering. Denna samordningsmekanism ger en regelbunden möjlighet till ett tidigt utbyte om pågående och planerade insatser. På så sätt identifierades flera åtgärder där stabilitetsinstrumentet på ett värdefullt sätt kunde komplettera instrumentet för humanitärt bistånd. Det handlade t.ex. om att trygga säkerheten i flyktinglägren i Jordanien eller ge välbehövligt bistånd i områden i norra Syrien där regimen i Damaskus infört stränga restriktioner för hjälparbetare. 3. ÖVERVAKNINGS-, RAPPORTERINGS- OCH UTVÄRDERINGSRAMAR - DEN FLERÅRIGA BUDGETRAMEN 2014 – 2020 Parlamentet och rådet har nu antagit nästan alla rättsliga grunder för programmen inom den nya fleråriga budgetramen. Övervaknings-, utvärderings- och rapporteringsramarna för dessa program beskrivs i det bifogade arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar. Under lagstiftningsprocessen var strävan att bibehålla de förstärkta målen, indikatorerna och milstolparna i kommissionens förslag. Samtidigt har kommissionen utvecklat interna förvaltningsverktyg – generaldirektoratens förvaltningsplaner och årliga verksamhetsrapporter – som innefattar utökad rapportering om finansieringsprogrammens resultat. Liksom under den tidigare fleråriga budgetramen sker övervakning och rapportering huvudsakligen på årsbasis. Rapporteringen under programmens första fyra år kommer att inriktas på framsteg när det gäller programgenomförandet och på resultat. I allmänhet kommer halvtidsutvärderingar inriktade på framsteg, genomförandeproblem och första indikationer om programmens resultat och effekter för samhället och ekonomin att genomföras mellan 2016 och 2017. Dessa utvärde