A4-0290/96

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska gemenskapens vattenpolitik (KOM(96)0059 - C4-0144/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet (KOM(96)0059 - C4-0144/96),

- med beaktande av stats- och regeringschefernas förklaring från toppmötet i Paris 19-20 oktober 1972,

- med beaktande av Dublinförklaringen om vatten och hållbar utveckling (The Dublin Statement on Water and Sustainable Development, ICWE) från år 1992,

((Europe's Environment, s. 556.))- med beaktande av kapitel 18 i Agenda 21 i Rio-deklarationen från juni 1992,

- med beaktande av ingressen till direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 ((EGT nr L 129, 18.5.1976, s. 23.)) ändrat i direktiv 91/692/EEG den 23 december 1991 ((EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48.)),

- med beaktande av slutsatserna från utfrågningen den 20 juni 1995 i Bryssel, arrangerad av utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd,

- med beaktande av slutsatserna från miljöministerrådet den 23 juni 1995 i Luxemburg och 18 december 1995 i Bryssel,

- med beaktande av Barcelona-konventionen, slutsatserna från konferenserna för skydd av Nordsjön, Bern-avtalet, avtalet om biologisk mångfald, PARCOM-, Helsingfors-, UN-ECE-, Rhen-, Elbe-, Oder-, Donau- och MARPOL-avtalen,

- med beaktande av förklaringen från Europeiska gemenskapernas råd av den 22 november 1973 om EG:s första handlingsprogram för miljöskydd,

((EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1))- med beaktande av det femte handlingsprogrammet (KOM(92)0023) och rådets resolution om detta ((EGT nr C 138, 17.5.1983, s. 1.)),

- med beaktande av avtalet om våtmarker av internationell betydelse (RAMSAR), som alla EU:s medlemsstater har undertecknat,

- med beaktande av betydelsen av vatten för bevarandet av särskilda skyddade områden och av nätverket Natura 2000 inom ramen för EU:s direktiv om livsmiljö respektive vilda fåglar,

- med beaktande av rapporten om Europas floder och sjöar, Europeiska miljöbyråns monografi nr 1,

- med beaktande av rapporterna från Europeiska miljöbyrån: Europas miljö: Dobrisbedömningen och miljön i Europeiska unionen, från 1995,

- med beaktande av «Water Pollution Research Reports» från GD XII under åren 1988-1993,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd och yttrandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling (A4-0290/96) och med beaktande av följande:

A. En hållbar utveckling kräver på grund av vattnens långsamma återhämtningsförmåga och de gränsöverskridande föroreningarna ett förebyggande vattenskydd som omfattar hela Europa.

B. Målen och åtgärderna för en vattenpolitik, som lättare kan uppnås på gemenskapsnivå än på medlemsstatsnivå, med tillämpning av subsidiaritetsprincipen (artikel 3b, andra stycket i EG-fördraget) måste definieras.

C. De relevanta direktiven och de föreliggande förslagen till direktiv är lappverk bestående av olika, delvis inkonsistenta eller t.o.m. motsägande delregleringar.

D. Såväl principerna från Rio-mötet för en hållbar utveckling som de i EG-fördraget förankrade grundsatserna om försiktighet och förebyggande samt principerna om att förorenaren betalar och att miljöförstöring bör hejdas vid källan, måste konkretiseras inom ramen för revideringen av vattenlagstiftningen.

E. Förverkligandet av de fördragsmässigt förankrade principerna om säkerhet och förebyggande samt om bekämpning av miljöangrepp kan uppnås genom en kombination av normer för utsläpp och kvalitetsmål.

F. Utsläppsnormer och tekniska krav för föroreningskällorna motsvarar den fördragsmässigt förankrade principen om att förorenaren betalar.

G. Tillämpningen av gemenskapstäckande utsläppsnormer och kvalitetsmål kommer att möjliggöra en hög miljöskyddsnivå.

H. Stränga och enhetliga utsläppsnormer är väsentligt mycket lättare att genomföra och tillämpa än vatten- och immissionsrelaterade kvalitetsmål och därmed ur såväl miljö- som konkurrenspolitisk synvinkel att betrakta som det bäst lämpade instrumentet.

I. Fastställande av vatten- och immissionsrelaterade kvalitetsmål bör betraktas som tilläggsinstrument för fastställande av utsläppsnormer, när det gäller att särskilt skydda bestämda vatten på grund av deras särskilt höga förorening eller specifika känslighet.

J. I ljuset av erfarenheterna från vattenskyddsdirektivet 76/464/EEG bör man i den framtida lagstiftningen undvika att användningen av utsläppsnormer och kvalitetsmål spelas ut mot varandra, eftersom de i detta direktiv stadgade «parallella» angreppssättet har lett till en uppmjukning av utsläppsreglerna.

K. Riktlinjerna för en europeisk vattenpolitik måste liksom de prioriterade målen och åtgärderna visserligen slås fast på gemenskapsnivå, men regionala och lokala skillnader kan naturligtvis beaktas vid genomförandet och tillämpningen av dem.

L. Vattenkällor, då särskilt våtmarker, är av väsentlig betydelse för bevarandet av vilda djur och deras livsmiljö.

M. Det främsta målet för ett övertygande helhetskoncept måste vara att övervinna den existerande innehållsliga splittringen, inkonsekvenserna och motsägelserna i de relevanta direktiven och förslagen till direktiv samt att göra alla för vattenskyddet relevanta direktiv förenliga med detta.

N. Gemenskapen har till dags dato ännu inte genom införlivande i gemenskapsrätten levt upp till de folkrättsliga förpliktelser den åtagit sig genom internationella vattenskyddskonventioner.

O. Den framtida vattenpolitiken måste ta hänsyn till de problem med vattenbrist och översvämningar som redan råder i några medlemsstater.

P. Meddelandet från kommissionen försummar på ett flagrant sätt sitt främsta syfte, att framlägga ett övertygande helhetskoncept, och inskränker sig till att upprepa redan erkända miljöpolitiska principer och grundsatser, utan att formulera de nödvändiga målsättningarna och åtgärderna för att förverkliga dem.

Q. Meddelandet tar varken upp problemet med den innehållsliga splittringen och de bitvis förekommande motsägelserna i den relevanta vattenlagstiftningen på ett övertygande sätt eller sätter in dessa i den relevanta miljölagstiftningens bredare referensram.

R. Det finns inte någon grund för ett kursskifte, där fastställande av kvalitetsmål och nationella handlingsplaner skulle kunna ersätta normer för utsläpp.

S. Meddelandet bygger inte på en solid analys av de i tidigare uppkomna problemen för genomförande och tillämpning av den relevanta vattenlagstiftningen.

T. Meddelandet har ingen innehållslig relation till det femte handlingsprogrammet och dess uppdatering.

U. Förslaget till direktiv om vattnens ekologiska kvalitet ((EGT nr C 222, 10.8.1994, s. 6.)) består till största delen av föreskrifter om program- och rapporteringsskyldigheter för medlemsstaterna, utan att erbjuda enhetliga materiella måttstockar för bedömning av god vattenkvalitet som grund för denna katalog av skyldigheter.

1. Parlamentet konstaterar att de prioriterade målen och åtgärderna i gemenskapens vattenpolitik, med tillämpning av subsidiaritetsprincipen (artikel 3b, andra stycket i EG-fördraget), lättare kan uppnås på gemenskapsnivå än på medlemsstatsnivå,

2. konstaterar att strävan efter en god ekologisk vattenkvalitet måste vara den viktigaste målsättningen för vattenpolitiken, eftersom den är grundvalen för vattnets samtliga övriga funktioner,

3. kräver som förutsättning för genomförande av principerna från Rio och de i EG-fördraget förankrade grundsatserna om försiktighet och förebyggande samt principerna om att förorenaren betalar och att miljöförstöring bör hejdas vid källan, en bestämmelse om minskning av föroreningarna och ett bibehållande av denna låga nivå samt ett övergripande vattenskydd, inom ramen för revideringen av vattenlagstiftningen,

4. kräver koncentration, förenkling och harmonisering av vattenlagstiftningen på grundval av ett helhetskoncept, som innehåller en entydig och systematisk reglering av förhållandet mellan de två olika angreppssätten, utsläppsnormer respektive vatten- och immissionsrelaterade kvalitetsmål,

5. understryker att det är av stor betydelse att komma fram till en vattenpolitik som är väl genomförbar i praktiken, eftersom det dåliga genomförandet av vattendirektiven tidigare hörde till ett av de största problemen,

6. understryker uttryckligen att förenklingen och harmoniseringen av vattenlagstiftningen varken får leda till en sänkning av nuvarande normer och det redan uppnådda vattenskyddet eller till snedvriden konkurrens,

7. kräver som obligatoriskt minimikrav fastställande av stränga och enhetliga utsläppsnormer,

8. kräver utformning och fastställande av vatten- och immissionsrelaterade kvalitetsmål som ytterligare instrument, som komplement till metoden med utsläppsbegränsningar, och för ett kombinerat angreppssätt för att säkerställa att överdriven förorening undviks och att kontrollen av vattenskyddsåtgärdernas verkningar genomförs,

9. kräver att det fastställs kvantitativa miljömål för vatten, och att det fastställs gränser för hur stor mängd vatten som kan tas från vissa källor, i syfte att bevara deras ekologiska värde,

10. framhåller att de prioriterade målen och åtgärderna visserligen skall genomföras på gemenskapsnivå med tillämpning av subsidiaritetsprincipen och med erkännande av de naturliga skillnaderna, men att sättet att genomföra och anpassa dem till förhållandena dock åligger medlemsstaterna,

11. kräver att ett övertygande helhetskoncept utarbetas, främst för att övervinna den innehållsliga splittringen, inkonsekvenserna och motsägelserna i de relevanta direktiven och förslagen till direktiv, liksom samordning med alla andra för vattenskyddet relevanta direktiv,

12. kräver att kommissionen tar hänsyn till betydelsen av varaktigt vattenskydd inom andra områden av sin politik och beträffande den senare särskilt bidra till att undvika att vattnet hotas,

13. kräver att ekosystemen skyddas i deras helhet och mångfald, och att detta införlivas i helhetskonceptet,

14. kräver att gemenskapens jordbrukspolitik aktivt bidrar till att vattnet undgår att förorenas av nitrat och bekämpningsmedel och att vattenuttag begränsas, samt att detta införlivas i helhetskonceptet,

15. begär att åtgärder och aktioner för att minska industri- och energipolitikens negativa effekter (lägre vattenkvalitet, uppvärmning och stora dammanläggningar) införlivas i helhetskonceptet,

16. begär att åtgärder och aktioner för att minska transportpolitikens negativa effekter (förstörande av värdefulla ekosystem genom kanalisering) införlivas i helhetskonceptet,

17. konstaterar med tillfredsställelse att kommissionens meddelande väljer flodområden som utgångspunkt, och att det krävs en europeisk insats med tanke på att dessa är av gränsöverskridande natur,

18. kräver att målsättningarna och åtgärderna för en europeisk vattenpolitik integreras i andra relevanta politikområden inom EU, t.ex. jordbruk, industri och transport,

19. kräver att gemenskapen efterlever sina inom ramen för internationella vattenavtal ingångna folkrättsligt bindande förpliktelser genom ett konsekvent införlivande av dem i gemenskapsrätt,

20. kräver att bevarandet av den biologiska mångfalden skall vara en särskilt viktig målsättning för den europeiska vattenpolitiken, i syfte att uppfylla gemenskapens internationella åtaganden inom ramen för avtalet om biologisk mångfald,

21. kräver att de i vissa medlemsstater redan förekommande problemen med vattenbrist och översvämningar särskilt beaktas vid utarbetandet av ett helhetskoncept,

22. anser att ett av den europeiska vattenpolitikens främsta mål måste vara att skydda och återupprätta våtmarker med tanke på deras betydelse för återskapande av grundvatten, vattenlagring och minskad miljöförorening,

23. konstaterar att kommissionens meddelande inte innehåller något övertygande helhetskoncept,

24. kräver att ett helhetskoncept, i vilket de prioriterade målen och åtgärderna för en europeisk vattenpolitik skall fastställas på grundval av ett systematiskt definierat förhållande mellan utsläppsnormer och kvalitetsmål, skall fastslås i ett ramdirektiv antaget av rådet och Europaparlamentet,

25. konstaterar att ovannämnda förslag till direktiv om vattnens ekologiska kvalitet på grund av sin begränsade och ensidiga infallsvinkel inte utgör en lämplig grundval för ett ramdirektiv om vatten,

26. kräver att det stora antalet existerande vattendirektiv väsentligt skärps och förenklas i ett ramdirektiv för vatten genom sammanförande av gemenskapens bestämmelser, såsom definitioner, förteckningar över industrier och ämnen, rapporteringsskyldigheter och kontroll- och mätningsmetoder samt genom reglering av samspelet mellan olika instrument och den kombinerade insatsen av dem, och kräver att kommissionen kontrollerar vad direktivet om vattenresurser har för effekt på mijöskyddsnivåer och konkurrenssituationen.

27. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar och parlament.