Förslag till RÅDETS BESLUT om att bemyndiga Italienska republiken att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. I mars 2001 antog rådet beslut 2001/244/EG [1] angående ändring av artikel 1 i beslut 1999/80/EG [2] i syfte att förlänga dess giltighetstid till och med den 31 december 2003. Genom beslut 1999/80/EG bemyndigas Italien att till och med det datumet tillämpa en åtgärd som avviker från artiklarna 2 och 10.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund [3] i syfte att befria leveranser av visst avfallsmaterial, med undantag av icke-järnhaltigt metallskrot, från skatt såvida den skattskyldige antingen inte har någon fast anläggning eller har en fast anläggning med en omsättning på mindre än 2 miljarder italienska lire. Skattskyldiga med en fast anläggning och en omsättning på mer än 150 miljoner lire kan emellertid få tillåtelse att avstå från att tillämpa detta särskilda regelverk. Genom beslut 1999/80/EG bemyndigas Italien också att tillämpa ett system med uppskov av skatten vid leveranser av icke-järnhaltigt metallskrot.

[1] EGT L 88, 28.3.2001, s. 17.

[2] EGT L 27, 2.2.1999, s. 24.

[3] EGT C 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/92/EG (EUT L 260, 11.10.2003, s. 8).

2. Under de senaste åren har kommissionen vid upprepade tillfällen kontaktats av både personer som är verksamma inom denna sektor och de italienska myndigheterna beträffande det faktum att bedrägerier fortfarande förekommer. Båda parter hävdar att en lösning som tryggar lika behandling för alla aktörer inom sektorn, och som avlägsnar risken för att den mervärdesskatt som tagits ut av aktörerna inte betalas in, är det enda sätt varigenom man på längre sikt effektivt kan förhindra skatteundandragande och den påföljande snedvridning av konkurrensen som drabbar ärliga handlare.

3. Genom en skrivelse som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 31 oktober 2003 ansökte den italienska regeringen, med hänvisning till artikel 27 i rådets sjätte direktiv, om att få tillämpa särskilda åtgärder för leverans av varor med anknytning till avfallsmaterial.

4. I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet har övriga medlemsstater genom en skrivelse av den 28 november 2003 underrättats om Italiens ansökan.

5. Den italienska regeringen skulle vilja tillämpa ett förfarande för "omvänd skattskyldighet" vid följande leveranser av varor:

- Leveranser av avfall och skrot av järn eller stål, av glas, papper och kartong, lump, ben och läder, gummi och plast, däribland leverans av dessa material efter viss bearbetning såsom rengöring, polering, sortering, tillskärning eller gjutning till block samt verksamhet som hör samman med sådana leveranser.

- Leveranser av järnhaltiga eller icke-järnhaltiga halvfabrikat, såsom tackjärn, raffinerad koppar och kopparlegeringar, rånickel och råaluminium samt verksamhet som hör samman med sådana leveranser.

6. Den italienska regeringen anför i sin ansökan att åtgärden syftar till att motverka den skatteflykt som förekommer inom sektorn genom att vissa småaktörer trots att de tar ut mervärdesskatt ofta inte betalar in den till myndigheterna. Följaktligen kan de erbjuda lägre priser och tränger på så sätt undan aktörer som följer bestämmelserna. Antalet aktörer som inte följer bestämmelserna och deras storlek gör det extra svårt för skattemyndigheterna att effektivt kontrollera dem.

7. Den föreslagna åtgärden skulle göra det möjligt för Italien att ange mottagaren av varorna (och de tjänster som hör samman därmed) som skattskyldig. I enlighet med artikel 17.2 a i direktiv 77/388/EEG kommer mottagaren av leveranserna av avfall att kunna dra av den skatt som skall betalas för sådana leveranser. I vilken omfattning förfarandet för omvänd skattskyldighet kommer att användas beror på vilken sorts varor som levereras.

8. Åtgärden skall först och främst betraktas som en åtgärd för att förhindra vissa former av skatteflykt i sektorn för avfallsåtervinning, såsom att de som är verksamma inom insamling, sortering och grovbearbetning av avfall underlåter att betala mervärdesskatt och därefter är omöjliga att spåra. Åtgärden förenklar också arbetet för skattemyndigheterna, som ofta har stora problem att ta ut den mervärdesskatt som skall betalas av näringsidkare i denna sektor.

9. Åtgärden står i proportion till de mål som eftersträvas eftersom det inte är tänkt att den skall tillämpas på all skattepliktig verksamhet i den berörda sektorn utan endast på specifik verksamhet som utgör ett betydande problem när det gäller skatteflykt.

10. Åtgärden inverkar inte negativt på gemenskapens egna intäkter av mervärdesskatt och påverkar inte heller den skattemängd som skall betalas i samband med den slutliga användningen.

11. I sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 7 juni 2000 om en strategi för förbättring av mervärdesskattesystemets funktion inom ramen för den inre marknaden [4] förband sig kommissionen att företa en viss rationalisering när det gäller det stora antal undantag som nu är i kraft. I vissa fall skulle rationaliseringen emellertid kunna bestå i att vissa undantag som visat sig särskilt effektiva utsträcks till att omfatta samtliga medlemsstater.

[4] KOM(2000) 348 slutlig.

12. Av de kontakter kommissionen nyligen haft med vissa nationella förvaltningar och med företrädare för sektorn framgår det att särskilda bestämmelser som är anpassade till denna sektors särdrag kan behöva införas för att man skall få till stånd en mera rättvis beskattning av alla som ägnar sig åt denna typ av verksamhet i gemenskapen. Kommissionen har för avsikt att utarbeta ett förslag till särskilt system för sektorn för avfallsåtervinning.

13. I väntan på en mer permanent lösning är kommissionen därför beredd att medge att detta undantag gör det möjligt att effektivt bekämpa överträdelser av mervärdesskattesystemets regler. Den anser därför att det är lämpligt att bevilja undantaget fram till den dag då ett särskilt system för tillämpning av mervärdesskatt inom sektorn för avfallsåtervinning träder i kraft, dock senast den 31 december 2005.

Förslag till RÅDETS BESLUT om att bemyndiga Italienska republiken att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund [5], särskilt artikel 27 i detta,

[5] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2003/92/EG (EUT L 260, 11.10.2003, s. 8).

med beaktande av kommissionens förslag [6], och

[6] EUT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) Enligt artikel 27.1 i det sjätte mervärdesskattedirektivet får rådet enhälligt, på kommissionens förslag, bemyndiga varje medlemsstat att införa eller förlänga särskilda åtgärder som avviker från bestämmelserna i det direktivet, för att förenkla skatteuttaget eller för att förhindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.

(2) Den italienska regeringen ansökte i en skrivelse som registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 31 oktober 2003 om att få tillämpa en särskild åtgärd för beskattning av avfall.

(3) Övriga medlemsstater underrättades den 28 november 2003 om Italiens ansökan.

(4) Det är tänkt att det aktuella undantaget skall göra det möjligt för Italien att ange att det vid vissa typer av leveranser av avfall är mottagaren som är skyldig att betala skatten. I enlighet med artikel 17.2 a i direktiv 77/388/EEG kommer mottagaren av leveranserna av avfall att kunna dra av den skatt som skall betalas för sådana leveranser. Detta bör leda till att de problem som skattemyndigheterna står inför när det gäller att ta ut mervärdesskatten i denna sektor reduceras till ett minimum, utan att det på något sätt påverkar den skattemängd som skall betalas.

(5) Åtgärden skall först och främst betraktas som en åtgärd för att förhindra vissa former av skatteflykt i sektorn för avfallsåtervinning, såsom att de som är verksamma inom insamling, sortering och grovbearbetning av avfall underlåter att betala mervärdesskatt och därefter är omöjliga att spåra. Åtgärden förenklar också arbetet för skattemyndigheterna.

(6) Åtgärden står i proportion till de mål som eftersträvas eftersom det inte är tänkt att den skall tillämpas på all skattepliktig verksamhet i den berörda sektorn utan endast på specifik verksamhet som utgör ett betydande problem när det gäller skatteflykt.

(7) Kommissionen offentliggjorde den 7 juni 2000 en strategi för förbättring av mervärdesskattesystemets funktion på kort sikt och förband sig i denna att företa en viss rationalisering när det gäller det stora antal undantag som nu är i kraft. I vissa fall skulle rationaliseringen emellertid kunna bestå i att vissa undantag som visat sig särskilt effektiva utsträcks till att omfatta samtliga medlemsstater.

(8) Av de kontakter kommissionen nyligen haft med vissa nationella förvaltningar och med företrädare för sektorn framgår det att särskilda bestämmelser som är anpassade till denna sektors särdrag kan behöva införas för att man skall få till stånd en mera rättvis beskattning av alla som ägnar sig åt denna typ av verksamhet i gemenskapen. Kommissionen har för avsikt att utarbeta ett förslag till särskilt system för sektorn för avfallsåtervinning.

(9) Följaktligen bör detta undantag upphöra att gälla den dag ett särskilt system för tillämpning av mervärdesskatt i sektorn för avfallsåtervinning träder i kraft, dock senast den 31 december 2005.

(10) Undantaget har ingen negativ inverkan på den del av Europeiska gemenskapens egna medel som härrör från mervärdesskatt och det påverkar inte heller den mervärdesskattemängd som måste betalas i samband med den slutliga användningen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Genom avvikelse från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG, i sin lydelse enligt artikel 28g i det direktivet, skall Italien bemyndigas att ange att det är mottagarna av de leveranser av varor och tjänster som avses i artikel 2 i detta beslut som är skyldiga att betala mervärdesskatten.

Artikel 2

Mottagaren av varor och tjänster får anges som betalningsskyldig för mervärdesskatt i följande fall:

- Leveranser av avfall och skrot av järn eller stål, av glas, papper och kartong, lump, ben och läder, gummi och plast, däribland leverans av dessa material efter viss bearbetning såsom rengöring, polering, sortering, tillskärning eller gjutning till block samt verksamhet som hör samman med sådana leveranser.

- Leveranser av järnhaltiga eller icke-järnhaltiga halvfabrikat, såsom tackjärn, raffinerad koppar och kopparlegeringar, rånickel och råaluminium samt verksamhet som hör samman med sådana leveranser.

Artikel 3

Detta beslut skall upphöra att gälla den dag ett särskilt system för tillämpning av mervärdesskatt i sektorn för avfallsåtervinning träder i kraft och ändrar direktiv 77/388/EEG, dock senast den 31 december 2005.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Italien.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande