RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om de erfarenheter medlemsstaterna gjort efter genomförandet av rådets direktiv 95/29/EG om ändring av direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport

SAMMANFATTNING

1. BAKGRUND

2. HUVUDSAKLIGA SLUTSATSER

2.1. Låg prioritering av genomförandet av direktivet i vissa medlemsstater.

2.2. Svårigheter att få in inspektionsrapporter från medlemsstater

2.3. Transport av hästdjur

2.4. Bristfälliga vägfordon

2.5. Åsidosättande av färdplaner och maximala transporttider

2.6. Försumlighet och dålig hantering av djur

2.7. Djur som inte är i skick att transporteras

2.8. Otillräcklig ventilation i vägfordon som används vid långväga transporter..

2.9. Överbeläggning

2.10. Godkännande av transportörer

2.11. Problem vid tolkningen av direktivet

2.12. Ny vetenskaplig forskning om djurtransporter

3. ÅTGÄRDER

Allmänna åtgärder

3.1. Medlemsstaterna

3.2. Registrering och certifiering av transportörer

3.3. Informationsutbyte och ömsesidigt bistånd

3.4. Tillämpning av gemenskapsbestämmelserna på djur från tredje land

3.5. Mandat att förhandla om den reviderade Europeiska konventionen

3.6. Transport av hästdjur

Tekniska åtgärder

3.7. Ändring av färdplanen

3.8. Definitionen på djur som inte är i skick att transporteras

3.9. Djurhälsointyg

3.10. Ventilation

3.11. Medlemsstaternas inspektionsrapporter

Långsiktiga initiativ

BILAGA

SAMMANFATTNING

Skyddet av djur vid transport har alltid varit en av de viktigaste frågorna på djurskyddsområdet. Gemenskapens första direktiv på området antogs 1977 och har sedan dess ändrats två gånger, senast 1995 genom rådets direktiv 95/29/EG. Genom detta senare direktiv infördes flera ändringar,

bland annat följande:

-Djurtransportörer fick ansvaret för att tillämpa direktivets huvudbestämmelser och måste godkännas av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.

-Beläggningsgrader fastställdes för djur i lantbruket.

-Transporter som överstiger åtta timmar måste planeras i enlighet med särskilda villkor i direktivet avseende fordon och transporttider. Ett särskilt förfarande, "färdplanen", infördes för att föreskriva om lämplig planering och bidra till att verifiera att transporter av djur över långa sträckor genomförs på ett riktigt sätt.

Det innebar också att kommissionen ålades att till rådet överlämna en rapport om de erfarenheter medlemsstaterna gjort sedan direktivet genomfördes. Tre informationskällor har använts vid utarbetandet av denna rapport:

-Inspektionsrapporter från medlemsstaterna.

-Inspektionsrapporter från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

-Anmälningar från icke-statliga organisationer.

Rapportens huvudsakliga slutsatser är följande:

Medlemsstaterna har problem med att tillämpa direktivet fullt ut. Att döma av rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor har medlemsstaterna gett genomförandet av direktivet låg prioritet.

Svårigheter att få in inspektionsrapporter från medlemsstaterna och otillräcklig harmonisering av de uppgifter som kommit in begränsade rapporternas användning.

Från länder i Central- och Östeuropa till Europeiska unionen är transporten av hästdjur särskilt bekymmersam. Få långsiktiga förbättringar har säkerställts.

Ur teknisk synvinkel är de viktigaste iakttagelserna följande:

-Bristfälliga vägfordon.

-Olagliga färdplaner och åsidosättande av maximala transporttider.

-Försumlighet och dålig hantering av djur.

-Transport av djur som inte är i skick att transporteras.

-Otillräcklig ventilation i vägfordon.

-Överbeläggning.

-Svårigheter att kontrollera godkännanden av djurtransportörer.

Med utgångspunkt från dessa slutsatser måste följande huvudområden anses kräva åtgärder:

Det är medlemsstaterna som i första hand ansvarar för det löpande genomförandet av gemenskapens lagstiftning. De måste snabbt anslå tillräckliga resurser för att uppfylla målen i direktivet.

Ett harmoniserat certifikat för registrerade transportörer måste fastställas för att möjliggöra snabba kontroller.

Särskilda förfaranden måste också införas för att förenkla de behöriga myndigheternas kontroller, särskilt när det gäller genomförandet av färdplanen och lämplig uppföljning av överträdelser.

Gemenskapsbestämmelserna gäller från och med djurens ankomst till unionens territorium. Myndigheterna i länderna i Central- och Östeuropa bör anmodas att se till att deras transportörer är medvetna om sin skyldighet att iaktta gemenskapsbestämmelserna så snart de har passerat unionens gräns. Det ankommer på kommissionen att göra detta, liksom att uppmana de länder som berörs av utvidgningsprocessen att anta förordningar som är förenliga med aktuell gemenskapslagstiftning.

Gemenskapen bör ansluta sig till Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter.

För att hantera de särskilda problemen vid transport av hästdjur bör bestämmelser om lossning och fastställda viloperioder för hästdjur som passerar unionens gränser göras obligatoriska.

Tekniska ändringar av direktivet är nödvändiga, särskilt för färdplanen, definitionen av djur som inte är i skick att transporteras, djurhälsointyg, ventilationsstandarder för vägfordon och medlemsstaternas inspektionsrapporter.

Initiativ på längre sikt kommer att tas, särskilt med tanke på behovet att uppdatera den vetenskapliga kunskap som kommissionen för närvarande har tillgång till. Åtskilliga grundprinciper i direktivet bör utvärderas på vetenskaplig grund, i synnerhet uppgifter om transporttider och beläggningsgrader. Man måste dessutom överväga hur man kan förbättra kvalifikationerna hos den personal som arbetar med djurtransporter. Åtgärder för att främja att djur slaktas närmare uppfödningsorten förtjänar också att undersökas.

1. BAKGRUND

Transport av djur är en av de mest kontroversiella djurskyddsfrågorna och har alltid följts mycket noga av allmänheten. Det första direktivet om skydd av djur vid transport antogs 1977 [1] och kom strax efter antagandet av det första direktivet om skydd av djur 1974 [2]. Ny lagstiftning om skydd av djur vid transport antogs 1991 och 1995.

[1] Rådets direktiv 77/489/EEG av den 18 juli 1977 (EGT 1977 L 200, s. 10).

[2] Rådets direktiv 74/577/EEG av den 18 november 1974 om bedövning av djur före slakt (EGT 1974 L 316, s. 10).

Enligt artikel 13.3 i rådets direktiv 91/628/EEG om skydd av djur vid transport, ändrat genom rådets direktiv 95/29/EG, skall kommissionen inge en rapport till rådet om de erfarenheter medlemsstaterna gjort efter genomförandet av ändringsdirektivet, eventuellt åtföljd av förslag. Syftet med denna rapport är att analysera hur långt medlemsstaterna har kommit i genomförandet av gemenskapens lagstiftning om djurskydd vid transporter och att lägga fram förslag till ytterligare åtgärder. Rapporten är inriktad på kritiska områden där situationen skulle kunna förbättras, särskilt genom ändringar i gemenskapens befintliga rättsliga ramar.

I artikel 2 i rådets direktiv 95/29/EG föreskrivs att medlemsstaterna före den 31 december 1996 skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivets bestämmelser (med undantag för kapitel VII.3).

Genom direktiv 95/29/EG infördes också flera viktiga nyheter beträffande kontrollen av djurs välbefinnande vid transporter. Därför är det viktigt att övervaka det praktiska genomförandet av dessa ändringar.

Ett av de viktigaste inslagen i ändringsdirektivet var att man införde en rad ansvarsområden för transportören, tillsammans med ett krav på godkännande från de behöriga myndigheterna i medlemsstaten. Djurskyddsorganisationer ansåg att godkännandet av transportörer var ett av de mest positiva steg som togs för att göra transportören ansvarig för eventuella överträdelser på detta område och för att klargöra medlemsstaternas ansvar för nödvändiga tvångsåtgärder.

I direktiv 91/628/EEG definieras beläggningsgraden för de djur som oftast transporteras (hästdjur, nötkreatur, får, getter, svin och fjäderfä). En högsta gräns på åtta timmar infördes som en allmän regel för kreaturstransporter. Undantag är fortfarande tillåtna, under förutsättning att transporten sker i bättre utrustade fordon med särskilda villkor för utfodrings- och vattningsintervaller samt viloperioder. På grundval av direktiv 91/628/EEG har två förordningar införts för att fastställa normer för sådana fordon samt kriterier för mellanstationer [3].

[3] Rådets förordning (EG) nr 1255/97 av den 25 juni 1997 om gemenskapskriterier för mellanstationer och om ändring av färdplanen i bilagan till direktiv 91/628/EEG (EGT L 174, 2.7.1997, s. 1-6).

Före avresa måste transportören inge en "färdplan" till den officielle veterinären, med angivande av alla "delar" av transporten (tid för avresa och ankomst, uppehåll för utfodring och vattning, uppehåll vid mellanstationer, byte av transportmedel).

Följande tre huvudsakliga informationskällor har använts vid utarbetandet av denna rapport:

1. Rapporter från medlemsstaterna. Enligt artikel 8 i direktivet skall medlemsstaterna årligen till kommissionen rapportera hur många inspektioner som har utförts, inklusive detaljerade uppgifter om alla konstaterade överträdelser och de följdåtgärder som vidtagits av den behöriga myndigheten. I artikel 2 i rådets direktiv 95/29/EG fastställs att direktivet skall vara genomfört före den 31 december 1996. De uppgifter från medlemsstaterna som använts i rapporten hänför sig följaktligen till 1997 och 1998 (se tabell 2). Dessa uppgifter kompletterades med värdefull information från en arbetsgrupp om djurtransporter som upprättats inom Ständiga veterinärkommittén.

2. Inspektionsrapporter från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. Detta kontor ansvarar för att verifiera att gemenskapens lagstiftning på det här området efterlevs. Sedan direktiv 95/29/EG trädde i kraft har i medlemsstaterna flera inspektioner utförts av djurskyddet vid transporter (se tabell 3).

3. Formella anmälningar från icke-statliga organisationer. Kommissionen tar regelbundet emot anmälningar från icke-statliga djurskyddsorganisationer. De viktigaste icke-statliga organisationer som lämnat information till kommissionen i denna fråga är: EUROGROUP for Animal Welfare, Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals (RSPCA), Dutch Animal Welfare Society (NVBD), International League for the Protection of Horses (ILPH), organisationen Animals' Angels, Compassion In World Farming (CIWF) och Deutscher Tierschutzbund e. V." Europaparlamentet och allmänheten har också upprepade gånger tagit upp frågan om skydd av djur vid transport.

Kommissionen är dessutom alltid intresserad av att utveckla lagstiftningen på grundval av tillförlitliga vetenskapliga rön. Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande har lagt fram en rapport avseende ventilation av vägfordon, som antogs den 8 december 1999 [4].

[4] Standards for the Microclimate inside Animal Transport Road Vehicles, rapport från Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande (antagen den 8 december 1999) SANCO/B3/AW/R13/1999.

2. HUVUDSAKLIGA SLUTSATSER [5]

[5] För närmare uppgifter: se tabellerna 1-6 i bilagan.

2.1. Låg prioritering av genomförandet av direktivet i vissa medlemsstater

Att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna inte i särskilt hög grad prioriterar direktivets efterlevnad är en av de vanligaste kommentarerna i rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och icke-statliga organisationer.

Det anmärks ofta på medlemsstater inte vidtar åtgärder för att korrigera brister som upptäcks i samband med direktivets korrekta genomförande. Detta gäller för flera tekniska brister som nämns nedan, t.ex. godkännande av färdplaner som inte uppfyller kraven, underlåtenhet att vidta snabba åtgärder mot transport av djur som inte är i skick att transporteras och dålig hantering av djur. Transportörer är verksamma i olika medlemsstater, i en relativt komplex transportkedja, och de olika operatörernas ansvar är ofta oklart. Denna situation leder till att det är mycket svårt att tillämpa påföljder när överträdelser konstateras av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.

Det är värt att notera att överträdelseföranden har inletts mot några medlemsstaterna på grund av underlåtenhet att genomföra gemenskapens lagstiftning för skydd av djur under transport.

2.2. Svårigheter att få in inspektionsrapporter från medlemsstaterna

Trots att kommissionen skickat ut upprepade påminnelser till medlemsstaterna om deras skyldighet att lämna rapporter för 1997 och 1998 har inte alla medlemsstater lämnat uppgifter till kommissionen (24 av 30 rapporter). Vissa medlemsstaterna lämnade uppgifterna mycket sent och när denna rapport utarbetades fanns endast 19 rapporter tillgängliga. Grekland lämnade inte några uppgifter alls, trots att nationella genomförandeåtgärder antogs 1997.

Förseningar vid införlivandet av direktivet kan förklara varför vissa medlemsstater inte lämnat någon rapport för 1997. Några medlemsstater lyckades emellertid lämna vissa inspektionsuppgifter för 1997, utan att fullt ut ha införlivat direktivet den 1 januari 1997 (Belgien, Tyskland, Spanien, Danmark, Luxemburg, Portugal, Finland och Förenade kungariket).

Rapporterna är ofta ofullständiga och inte harmoniserade, vilket innebär att kommissionen inte kan ge en övergripande bild av de ansträngningar som de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna har gjort för att genomdriva åtgärderna. Otillräcklig harmonisering av de uppgifter som läggs fram begränsar i vissa fall möjligheterna att jämföra och utnyttja dem. De uppgifter som skickats in är inte enhetliga och kan därför inte användas för att ta fram pålitliga statistiska jämförelser.

2.3. Transport av hästdjur

Transporten från Central- och Östeuropa till vissa medlemsstater av hästdjur för slakt är ett område som är särskilt bekymmersamt. Djuren transporteras över långa sträckor innan de når Europeiska unionens territorium.

Sedan Östeuropa öppnades i början av 90-talet har årligen cirka 140 000 levande hästdjur importeras till Europeiska unionen för slakt, främst via vägtransporter. Polen, Baltikum, Ungern och Rumänien är de största exportörerna och Italien den största importören (över 80 %).

Enligt icke-statliga organisationer [6], vilket kommissionen har bekräftat, är lagarna i de exporterande länderna och transiteringsländerna otillräckliga för att skydda dessa hästdjurs välbefinnande under transport. Därför når hästdjur unionens gräns utan att ha haft tillräckliga avbrott för vila, vattning och utfodring. De fordon som används är ofta olämpliga för långväga djurtransporter, överbeläggning förekommer och minimikraven om välbefinnande har åsidosatts.

[6] Se "Dead on arrival, the transport of live horses in Europe", utgiven av Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals och International League for the Protection of Horses.

Icke-statliga organisationer har också framfört klagomål på de kontroller som genomförs vid unionens gränskontrollställen (särskilt i Italien). Hästdjuren befinner sig här i transit och bristfälliga kontroller gör att djuren transporteras under ytterligare ett antal timmar utan tillräcklig vila, utfordring, vattning eller veterinärbehandling, innan de till slut når fram till sin bestämmelseort.

Återigen förefaller detta återspegla den låga prioritet som tjänstemän ger djurskyddsfrågor.

Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor har lagt fram olika rekommendationer till medlemsstaternas myndigheter, men man har inte lyckats få till stånd särskilt många långsiktiga förbättringar. I synnerhet har kontoret kritiserat bristen på aktiv verkställighet från de italienska veterinära gränsmyndigheterna [7].

[7] Se rapporten från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor GD SANCO/1067/1999-MR slutlig, om kontrollbesök vid italienska gränskontrollställen som genomfördes 5-9 juli 1999, särskilt avdelning 6.2.5 avseende gränskontrollstället i Gorizia.

2.4. Bristfälliga vägfordon

Medlemsstaterna och kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor rapporterar ofta om användning av dåligt utformade, dåligt underhållna och smutsiga fordon. Det faktum att ett fordon inte är rengjort rapporteras ofta av medlemsstaterna, och det väcker också avsevärd oro för djurskyddet. Andra brister rör tak och väggar i dåligt skick, skarpa kanter och dåligt placerade tjuderringar i vägfordon. I rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor understryks att både den dåliga utformningen och det dåliga underhållet av fordonen är potentiellt farligt för de djur som transporteras (utskjutande föremål, hala ytor, avsaknad av tak, hål och fördjupningar i golven osv.).

2.5. Åsidosättande av färdplaner och maximala transporttider

Enligt medlemsstaterna förekommer åsidosättande av färdplaner och otillräckliga viloperioder inte särskilt ofta. Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor anser emellertid att detta är två av de allvarligaste tekniska bristerna. I rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor anges att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna regelbundet godkänner färdplaner som inte uppfyller direktivets krav (Tyskland, Nederländerna, Frankrike och Spanien). I medlemsstaternas rapporter redogörs för svårigheter med hur färdplaner skall användas korrekt. Detta bekräftar slutsatserna i vissa inspektionsrapporter från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor om att den nuvarande utformningen av färdplanen inte förefaller vara funktionell för transporter som vid handel inom gemenskapen inbegriper flera sträckor. Något som de behöriga myndigheterna har beskrivit som bekymmersamt är kravet att ange exakta beräkningar av hur länge en transport kommer att pågå i syfte att kontrollera att färdplanen uppfyller direktivets krav. I synnerhet påpekas att det föreligger tolkningsproblem när det gäller hur färdplanen skall användas när transporterna avser olika sektioner och olika transportmedel.

Otillräckliga kontroller av färdplanerna vid avresan för att säkerställa att de uppfyller de tidsfrister som föreskrivs i direktivet har medfört att djur transporterats över alltför långa sträckor, med otillräckliga uppehåll för vattning, utfodring och vila.

2.6. Försumlighet och dålig hantering av djur

Bevis för dålig hantering och skötsel av djur under transport redovisas i rapporterna från medlemsstaterna, kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och icke-statliga organisationer. Brist på tillräcklig vattningsutrustning för svin har rapporterats. Avsaknad av foder och strö har också nämnts. Överdriven användning av elektriska pådrivare rapporteras av olika länder. För nötkreatur har det också rapporteras att unga djur blandas med vuxna djur. De värsta exemplen på dålig hantering och renodlat djurplågeri har rapporterats från vissa marknadsplatser.

Hanteringsmetoderna måste förbättras. Personer som direkt har att göra med djuren liksom officiella inspektörer som ansvarar för att övervaka verksamheterna måste göras mer uppmärksamma på djurens lidande och sitt eget lagstadgade ansvar för att förhindra det.

2.7. Djur som inte är i skick att transporteras

Både medlemsstaterna och kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor rapporterar ett stort antal transporter av djur som inte är i skick att transporteras. De huvudsakliga orsakerna anges vara olika grader av hälta (ledinflammation, gammalt eller nytt benbrott), särskilt hos svin, andra skador, långt framskriden dräktighet (hästdjur, nötkreatur) och hästdjur "i dåligt hälsotillstånd". Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor understryker behovet av att precisera vilka dräktiga och mycket unga djur som är i skick att transporteras.

2.8. Otillräcklig ventilation på vägfordon som används vid långväga transporter

Frågan om otillräcklig ventilation inuti fordonen måste tas upp eftersom merparten av all kreaturstransport i Europa sker från norra till södra Europa, och detta gäller nästan alla djurarter i jordbruket (hästdjur, nötkreatur, får, svin). Bristen på tillräcklig ventilation i fordon som används för långväga djurtransporter framhävs som ett allvarligt problem i rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor, medan medlemstaternas behöriga myndigheter inte nämner några problem på just det området. Icke-statliga organisationer har rapporterat om allvarliga problem för djurs välbefinnande som hänger samman med bristande ventilation.

Tidigare händelser har visat att överhettning av djur under sommaren är en av de främsta orsakerna till lidande och dödlighet vid långväga transporter. Effektiv ventilation och tillräcklig vattning, liksom lämpliga beläggningsgrader, är avgörande för att säkerställa djurens välbefinnande vid transport.

2.9. Överbeläggning

Överbeläggning av djur är vanligt förekommande, men det finns inte särskilt många uppgifter om vilka djurslag som utsätts för detta. De bevis på överbeläggning som redovisas i rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och icke-statliga organisationer gäller främst svin.

Förutom att överbeläggningar i sig bidrar till att djuren lider, bidrar de på ett avgörande sätt till förhöjd temperatur och luftfuktighet i det utrymme där djuren transporteras och kan leda till överhettning. Detta tyder återigen på otillräckliga kontroller vid tidpunkten för avresan.

2.10. Godkännande av transportörer

För närvarande är transportörer inte skyldiga att under transport medföra ett dokument som styrker att de är godkända, och som de på begäran skall uppvisa för behöriga myndigheter vid vilken tidpunkt som helst. Följaktligen tycker de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att det är onödigt svårt att på ett korrekt och effektivt sätt kontrollera om transportörer är godkända i enlighet med direktiv 91/628/EEG.

De uppgifter som skickats in tyder dessutom på att i de fall då en godkänd transportörs överträdelser anmäls till registreringsmedlemsstaten, så följs de inte nödvändigtvis upp, och den behöriga myndighet som utförde inspektionen får ingen feedback på följdåtgärder.

Svagheter i gemenskapsbestämmelserna om godkännande av transportörer och det bristfälliga informationsutbytet mellan medlemsstater försämrar inspektionernas effektivitet och försvagar de tillämpade påföljdernas avskräckande effekt. Myndigheterna i de medlemsstater där transportörer är registrerade kanske inte ens känner till alla överträdelser som begås. Därför tenderar transportörer som frestas att åsidosätta djurskyddet att chansa, och regelbundet överträda gemenskapens bestämmelser på området. Detta skapar också en snedvridning av konkurrensen, så att "bra" transportörer får svårare att tävla med sina mindre ansvarskännande konkurrenter.

2.11. Problem vid tolkningen av direktivet

Följande tolkningsproblem med särskilda bestämmelser i kapitel VII i bilagan till direktivet har uppmärksammats av medlemsstater, kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och icke-statliga organisationer:

-Punkt 4 a avseende definitionen av avvanda djur [8].

[8] Enligt direktivet skiljer sig den maximala transporttiden åt för avvanda och icke avvanda djur.

-Punkt 4 c avseende tillämpligheten av färdplanen för registrerade hästdjur.

-Punkt 7 b avseende vilotiden på 12 timmar efter sjötransport med ro-ro-fartyg.

Dessa bestämmelser tillämpas inte på ett enhetligt sätt inom gemenskapen och skillnaderna har ofta en negativ inverkan på djurskyddskraven. Följaktligen är genomförandet av dessa krav inte effektivt i flera medlemsstater.

2.12. Ny vetenskaplig forskning om djurtransporter

Kraven i kapitel VII i bilagan till direktivet om transporttider måste granskas mot bakgrund av den forskning som nyligen utförts på detta område om t.ex. beläggningsgrader och stress till följd av lastning och lossning.

Beläggningsgrader kan också omprövas med beaktande av den eventuella revideringen av dessa uppgifter i de tekniska protokollen till den reviderade Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter (ETS 65).

3. ÅTGÄRDER [9]

[9] Se tabell 7 i bilagan som anger sambandet mellan de viktigaste resultaten och de åtgärder som kommissionen skall vidta.

Kommissionen har för avsikt att inom en nära framtid, om möjligt före årsskiftet, börja lägga fram förslag för att inom kort förbättra djurtransporterna. Dessutom kommer intitiativ på längre sikt att övervägas.

Allmänna åtgärder

3.1. Medlemsstaterna

Åtgärder för att rätta till vissa allvarliga brister som rapporterats beror främst på attityden och engagemanget hos inspektörerna och de personer som hanterar djuren. Detta gäller särskilt vid brutalitet och felaktig skötsel och hantering av djur. Att kontrollera att fordon uppfyller kraven på djurens välbefinnande samt verifikation av beläggningsgrader är två andra områden som kräver aktiv, yrkesmässig övervakning under medlemsstaternas ansvar.

I syfte att effektivisera tillämpningen av den befintliga lagstiftningen måste medlemsstaterna inom den närmaste framtiden anslå tillräckliga medel för information, utbildning och samordning av de åtgärder som deras inspektörer vidtar ute på fältet. Yrkesmänniskor i hela gemenskapen måste ge djurskyddsfrågor hög prioritet.

3.2. Registrering och certifiering av transportörer

I direktivet föreskrivs inte något harmoniserat förfarande för registreringen och certifieringen av godkända transportörer.

Certifikaten för registrerade transportörer måste ges ett harmoniserat format för hela unionen för att tillåta snabba kontroller, särskilt när brister konstateras i en annan medlemsstat än den i vilken transportören är registrerad. Certifikatet bör i synnerhet innehålla alla relevanta uppgifter om transportörerna, villkoren för deras godkännande (räckvidd och giltighetsperiod) liksom närmare uppgifter om den behöriga myndighet som utfärdat godkännandet.

3.3. Informationsutbyte och ömsesidigt bistånd

Ett lämpligt informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna i medlemstaterna är grundläggande för efterlevnaden av direktiv 91/628/EEG.

I direktivet erinras om att medlemsstaterna måste samarbeta, särskilt för att underlätta kontrollerna av godkända transportörers registrering och användningen av färdplanen. Då de känsligaste situationerna uppstår vid långväga transporter med olika medlemsstater inblandade, måste särskilda förfaranden fastställas för att de behöriga myndigheterna i ursprungsstaten lättare skall kunna kontrollera att transporten sker helt enligt färdplanen och lättare kunna följa upp överträdelser, särskilt upprepade överträdelser av samma personer.

3.4. Tillämpning av gemenskapsbestämmelserna på djur från tredje land

Transporter över långa sträckor påbörjas ofta i Central- och Östeuropa, och för närvarande har djur transporterats under lång tid när de kommer fram till unionens gränser.

I sådana fall tycks efterlevnaden ofta brista i stränghet, p.g.a. viss förvirring om de behöriga myndigheternas rättsliga möjligheter att kräva att gemenskapens bestämmelser efterlevs. Det råder emellertid ingen tvekan om att gemenskapens bestämmelser gäller när djuren väl har anlänt till en medlemsstats territorium. Medlemsstaterna är skyldiga att förbjuda transporter som inte uppfyller direktivets krav. Syftet med direktivet var att förhindra lidande bland djuren under hela transporten, men det råder inga tvivel om att medlemsstaterna bör ingripa mot att djur lider på deras territorium, även om lidandet har sin upprinnelse i händelser som urspelats i tredje land. Medlemsstaternas behöriga myndigheter har normalt möjligheter att fastställa hur djur transporterats innan de anländer till gemenskapens gränser. Hit hör de handlingar som åtföljer sändningar, särskilt veterinärhandlingar och tullhandlingar samt fordonens färdskrivare. Sådana uppgifter kan vara viktiga för fastställande av djurs välbefinnande.

Gemenskapsbestämmelserna skall tillämpas på faktorer som betingats av transporten till Europeiska unionen, förutsatt att dessa fortfarande föreligger. Är så fallet kan en överträdelse begås och konstateras på unionens territorium. En transportör hålls inte ansvarig för den transport som tidigare skett i ett tredje land, utan bara för sådan transport av ett djur på gemenskapens territorium som strider mot bestämmelserna och som gör att djuret lider vid den tidpunkten. Dessutom säkerställer direktivet att importörer och exportörer är medvetna om gemenskapens krav i detta hänseende då det anger att import, transit och transport till och inom gemenskapen endast skall godkännas om det finns ett skriftligt åtagande att uppfylla kraven och de nödvändiga åtgärderna har vidtagits (artikel 11.2).

För att förbättra välbefinnandet hos djur som anländer till unionens yttre gränser har kommissionen för avsikt att samarbeta med behöriga myndigheter i de central- och östeuropeiska länderna och försöka få dem att tillämpa krav som motsvarar gemenskapens. Frågan om långväga djurtransporter, särskilt av hästar, har diskuterats med cheferna för veterinärmyndigheterna i de central- och östeuropeiska länder som förhandlar om anslutning till unionen. Diskussionerna har lett till att ett avtal ingåtts om skydd av hästar vid transporter. TAIEX-kontoret (Kontoret för informationsutbyte om tekniskt bistånd) har inom dessa ramar utvecklat program för att beakta djurs välbefinnande, riktade till allmänheten och särskilt till officiella veterinärer i dessa länder. Särskild uppmärksamhet har ägnats frågan om skyddet av djur vid transporter. TAIEX avser att fortsätta med dessa program.

Inom ramen för diskussionerna om veterinära frågor i samband med utvidgningen, som nu kommer att intensifieras, kommer kommissionen dessutom att uppmuntra de berörda länderna att anta och genomföra föreskrifter som är förenliga med aktuell gemenskapslagstiftning. Det kommer att säkerställa att transportörer och behöriga myndigheter snarast möjligt kan verka inom enhetliga rättsliga ramar, t.o.m. före en formell anslutning. Detta kommer både att underlätta transportverksamheten och säkerställa stor respekt för djurs välbefinnande inom unionen och på dess grannars territorier.

3.5. Mandat att förhandla om den reviderade Europeiska konventionen

Detta är också skälet till att gemenskapen bör ansluta sig till Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter (ETS-65). Förhandlingarna om ett deltagande bör syfta till att skapa en bredare förståelse för gemenskapens principer om skydd av djur vid transport.

Kommissionen har redan till rådet överlämnat utkastet till en rekommendation om bemyndigande av kommissionen att på Europeiska gemenskapens vägnar förhandla om den reviderade Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter (dok SEC(2000) 649 och 764). Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att så snart som möjligt enas om dess antagande.

3.6. Transport av hästdjur

Ytterligare åtgärder för skydd av hästdjur vid transport.

Enligt punkt 2.3 i denna rapport uppstår för närvarande allvarliga och ofta förekommande problem, varför ytterligare åtgärder kommer att vidtas för att förbättra situationen för hästdjur som transporteras för slakt.

För att säkerställa välbefinnandet hos levande hästdjur bör de endast transporteras i individuella spiltor eller bås som är utformade så att djuren skyddas mot stötar.

Det maximala antal hästdjur som får transporteras i varje fordon bör vidare definieras på vetenskaplig grund.

I enlighet med de allmänna principerna i rapporten från SCAHAW (Scientific Committee on Animal Health and Animal Welfare) Standards for the Microclimate inside animal transport road vehicles, antagen den 8 december 1999, kommer vuxna hästdjur endast att transporteras vid temperaturer mellan 0 och 30°C och vid en luftfuktighet på <80 %.

För de hovbärande djur som passerar unionens yttre gränser bör det införas en obligatorisk lossning och fastställd viloperiod (på minst 24 timmar) vid unionens gränskontrollställen, när så är motiverat för att trygga att djuren är i sådant skick att transporten kan fortsätta.

Undantag från detta krav får endast medges om transportörer för de behöriga myndigheterna på gränskontrollstället på ett tillfredsställande sätt kan visa att

-djuren har transporterats från avsändningsorten till gränskontrollstället i enlighet med villkor motsvarande direktiv 91/628/EG, och att

-det med hänsyn till resan i stort inte krävs att djuren lossas för att bestämmelserna i direktivet skall följas.

Tekniska åtgärder

3.7. Ändring av färdplanen

Färdplanens format bör beakta den komplexa transportkedjan och vara tillräckligt tydlig för att förhindra att handlingar som inte uppfyller kraven godkänns. På liknande sätt bör handlingen utformas så att det blir lättare att fastställa vem som ansvarar för varje transportsträcka och för viloperioderna. Förfarandena för kontroll av handlingen efter transportens slut bör förbättras, i syfte att informera den behöriga myndigheten på avreseorten.

Om kommissionen via förfarandet i Ständiga veterinärkommittén kunde ändra formatet på färdplanen, skulle detta underlätta framtida förbättringar på grundval av gjorda erfarenheter.

3.8. Definitionen på djur som inte är i skick att transporteras

För vissa kategorier av djur som är särskilt utsatta för risken att fara illa under transport, måste det fastställas en mer exakt definition av djur som inte är i skick att transporteras. Inga dräktiga djur bör transporteras före den beräknade förlossningen, under en period som minst motsvarar 10 % av dräktighetsperioden. Transport bör heller inte tillåtas tidigare än åtta dagar efter förlossningen.

I detta sammanhang bör det, då direktivet föreskriver strängare maximala transporttider för icke avvanda djur, fastställas en närmare definition av sådana djur i förhållande till de olika djurslagen.

3.9. Djurhälsointyg

De djurhälsointyg som används i handeln inom gemenskapens måste ändras så att de certifieringsansvariga veterinärerna uppmärksammas på sina skyldigheter i fråga om djurskyddet vid transport [10].

[10] I artikel 6.2 i direktivet föreskrivs redan följande: "De intyg eller andra handlingar som avses i artikel 3 i direktiv 90/425/EEG skall kompletteras i enlighet med förfarandet i artikel 17, i syfte att ta hänsyn till kraven i det här direktivet."

3.10. Ventilation

För att lösa problemen med de extrema klimatförhållanden som djur utsätts för vid långväga transporter (särskilt från norra till södra Europa) måste fordon utrustas med en apparat som mäter temperatur och luftfuktighet i det utrymme där djuren transporteras. Kommissionen kommer att lägga fram ett förslag till rådet [11] om detta, på grundval av den rapport som antogs i december 1999 av Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande.

[11] Om ändring av bilagan till rådets förordning (EG) nr 411/98 om tilläggsnormer avseende skydd av djur vilka skall tillämpas på vägfordon som används för djurtransporter som överskrider åtta timmar (EGT L 52 s. 8-11).

3.11. Medlemsstaternas inspektionsrapporter

Medlemsstaternas inspektionsrapporter kommer i enlighet med artikel 8 i direktivet att harmoniseras för att förbättra kvaliteten på tillgängliga uppgifter. Dessa kommer också att utvidgas för att ge plats åt ytterligare uppgifter (bland annat transporttillstånd som dragits in på grund av överträdelser).

Långsiktiga initiativ

Bestämmelserna i direktivet om maximala transporttider och viloperioder för transport på ro-ro-fartyg har visat sig svåra att genomföra och särskilda åtgärder måste vidtas för att lösa detta problem. Vetenskaplig rådgivning är emellertid nödvändiga för att etablera standarder för framtiden.

Likaså bör vetenskaplig rådgivning tas i beaktande för att klargöra tolkningsproblem med avseende på kapitel VII i bilagan till direktivet om transporttider. Dessutom har ett antal vetenskapliga forskningsprojekt nyligen genomförts, särskilt om beläggningsgrader och stress vid lossning och lastning. Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande kommer att höras i alla dessa frågor. Man måste också överväga om det är nödvändigt att förbättra de rättsliga ramarna ytterligare, t.ex. för att förbättra utbildningen av och kvalifikationerna hos olika personalkategorier som är inblandade i djurtransporter. Åtgärder för att främja att djuren slaktas närmare uppfödningsorten förtjänar också att undersökas. Kommissionen har för avsikt att undersöka dessa och andra tänkbara möjligheter till förbättringar tillsammans med experter från de berörda medlemsstaterna och sektorerna.

BILAGA

Tabell 1 - Förteckning över nationella genomförandeåtgärder

>Plats för tabell>

Tabell 2 - Förteckning över inspektionsrapporter från medlemsstaterna [12]

[12] Rapporterna från Österrike (1997 och 1998), Nederländerna (1998) och Irland (1997 och 1998) inkom för sent för att i sin helhet kunna tas med i denna rapport (mottogs i mars 2000).

>Plats för tabell>

Tabell 3 - Förteckning över inspektionsrapporter från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

Sedan den 1 januari 1997

Medlemsstater där kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor gjort kontrollbesök // Datum för kontrollbesök av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

A Österrike // Inga kontrollbesök

B Belgien // 13-18 september 1998

D Tyskland // 21-23 mars 1999 (rapporten ej tillgänglig på engelska)

5-8 oktober 1999 (mellanstationer)

DK Danmark // Inga kontrollbesök

E Spanien // 8-12 december 1997

EL Grekland // 12-16 oktober 1998

F Frankrike // 26 april - 1 maj 1998

2-5 november 1999 (mellanstationer)

FIN Finland // Inga kontrollbesök

I Italien // 5-9 juli 1999

IRL Irland // 10-11 november 1998 och 16-19 februari samt 7 och 16 mars 1999

L Luxemburg // Inga kontrollbesök

NL Nederländerna // Inga kontrollbesök

P Portugal // November 1999

S Sverige // Inga kontrollbesök

UK Förenade kungariket // Inga kontrollbesök

Totalt // 9 kontrollbesök/ 8 länder

Tabell 4 - Resultat av medlemsstaternas rapporter

>Plats för tabell>

Tabell 5 - Resultaten av rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

>Plats för tabell>

Tabell 6 - Resultat av rapporter och klagomål från icke-statliga organisationer [13]

[13] Grundas på elva undersökningar som presenteras i ett dokument om djurs välbefinnande från lobbyorganisationen Eurogroup for Animal Welfare med rubriken "A Summary of Suffering, An investigation into the poor enforcement of Directive 95/29 on the welfare of animals in transport".

>Plats för tabell>

Tabell 7 - överensstämmelsetabell

>Plats för tabell>