I och med att lagarna om rättsväsendet, som ändrades 2018–19, fortfarande är i kraft kvarstår farhågorna om rättssystemets funktionsduglighet. I synnerhet är SIIJ:s existens och funktion fortfarande ett allvarligt problem. Om än inte lika ofta som under tidigare år förekom förnyade påtryckningar från SIIJ på domare genom kallelser och farhågor att valet av ärenden som blir föremål för brottsutredningar inte sker på objektiva grunder, liksom exempel på läckor till medierna som kan sätt press på domare och åklagare. SIIJ:s negativa inverkan på mål avseende korruption på hög nivå fortsätter också. SIIJ är mindre aktivt när det gäller att ingripa i pågående korruptionsmål på hög nivå – till exempel tar den inte längre över korruptionsärenden som tilldelats delar av åklagarväsendet, och det problematiska tillbakadragande av överklaganden i korruptionsmål på hög nivå stoppades efter det att författningsdomstolen slagit fast att överföringen av överklaganden till SIIJ var författningsstridig. SIIJ fortsätter dock att begära in originalbevis från andra åklagarmyndigheter i pågående korruptionsmål, vilket kan leda till att domstolsmål störs. I sin dom av den 18 maj 2021 förklarade EU-domstolen att för att lagstiftningen om inrättande av en sådan specialiserad sektion ska vara förenlig med unionsrätten måste den motiveras av objektiva och kontrollerbara krav avseende god rättskipning, samt säkerställa att sektionen inte kan användas som ett instrument för politisk kontroll över domares och åklagares verksamhet och att sektionen utövar sin behörighet i enlighet med kraven i stadgan om de grundläggande rättigheterna. Om lagstiftningen inte uppfyller dessa krav kan den uppfattas som ett försök att skapa ett verktyg för påtryckningar och hot mot domare, vilket skulle vara till men för allmänhetens förtroende för rättvisan. EU-domstolen tillägger att den nationella lagstiftningen i fråga inte får leda till att Rumäniens särskilda skyldigheter enligt beslutet om samarbets- och kontrollmekanismen åsidosätts på området korruptionsbekämpning.

Liksom under tidigare år är rapporten ett resultat av de noggranna analyser som kommissionen gjort i nära samarbete med de rumänska institutionerna, det civila samhället och andra berörda parter.

Under 2020 bekräftade regeringen sitt åtagande att uppnå mekanismens mål, även om de övergripande framstegen var begränsade. Detta kan bland annat förklaras av situationen i samband med covid-19-pandemin och det faktum att 2020 var ett valår i Rumänien. Under dessa omständigheter offentliggjorde kommissionen ingen särskild rapport om samarbets- och kontrollmekanismen, men upprätthöll ändå sin noggranna övervakning av utvecklingen samt samarbetet och dialogen med de rumänska myndigheterna och berörda parter, bland annat genom rättsstatsmekanismen.

Mekanismen har sedan 2007 varit verksam för att uppmuntra och följa reformprocessen utgående från dessa riktmärken. I januari 2017 gjorde kommissionen en helhetsbedömning av de framsteg som gjorts under de tio år som gått sedan mekanismen inrättades. Därigenom fick man en klarare bild av vilka betydande framsteg som gjorts. Kommissionen kunde formulera tolv specifika rekommendationer om vad som återstod att göra för att avsluta samarbets- och kontrollmekanismen. Avslutandet förutsätter att rekommendationerna genomförs på ett oåterkalleligt sätt, men rent allmänt får situationen inte heller förändras på ett sätt som tydligt ifrågasätter den positiva utvecklingen.

Samtidigt fortsätter trycket på de rättsliga institutionernas personalresurser att öka. Detta beror på den kombinerade effekten av frånvaron av nytillträdande till yrket under 2019 och 2020 , en ökad arbetsbörda per domare och per åklagare, ett ökande antal pensioneringar, avskräckande åldersgränser för utnämningar och restriktioner för tillfälliga delegationer (särskilt vid det nationella direktoratet för korruptionsbekämpning). Ytterligare försämring av situationen förhindrades när regeringen och parlamentet vidtog åtgärder för att försena, och sedan upphäva, ikraftträdandet av problematiska bestämmelser om möjligheten till förtidspensionering av domare efter 20 års tjänstgöring och om det ökade antalet domare i vissa paneler.

Det pågående arbetet med att ändra lagarna om rättsväsendet

I september 2020 lade justitieministeriet fram ändrade lagar om rättsväsendet för offentligt samråd för en period av sex månader. De nya utkasten innebar en viktig översyn av de tre lagarna om rättsväsendet. Enligt justitieministern tog strategin helt och hållet hänsyn till rapporterna om samarbets- och kontrollmekanismen, Greco-rapporterna och Venedigkommissionens yttranden, samt det mer övergripande behovet av att ompröva, diskutera och ändra lagarna om rättsväsendet. Särskilt var målsättningen att avhjälpa de negativa effekterna av de tidigare ändringsförslagen. I lagförslagen från september 2020 föreslås lösningar på många av de frågor som tas upp i rapporterna om samarbets- och kontrollmekanismen, särskilt följande: Att avskaffa SIIJ och öka åklagarnas yrkesmässiga oberoende. Att avskaffa systemet för förtidspensionering av domare. Att ändra bestämmelserna om domares civilrättsliga ansvar. Att avskaffa begränsningar av domares yttrandefrihet. Att ändra förfarandena för återkallande och utnämningar för chefsåklagare (se även nedan).

På det hela taget ledde samrådsprocessen och rättsväsendets reaktioner till ett blandat resultat. Högsta rättsrådet gjorde först ett uttalande om lagarna, och uttryckte farhågor avseende utkasten till ändringar av lagarna, så som de lagts fram för offentlig debatt. Senare anordnade Högsta rättsrådets domare och åklagarsektioner separata samråd och lade fram sina synpunkter inför justitieministern, men dessa synpunkter offentliggjordes inte.

I januari 2021 ändrade den nya regeringen tillvägagångssättet och påskyndade antagandet av två specifika och mer begränsade ändringar. För det första föreslog regeringen ett lagförslag om tillfälliga åtgärder för tillträde till domarämbetet, efter att ha fått ett positivt yttrande från Högsta rättsrådet. Lagförslaget antogs av parlamentet den 3 februari 2021, men efter överklagande till författningsdomstolen befanns vissa bestämmelser i lagen strida mot författningen den 17 mars 2021.

För det andra offentliggjordes lagförslaget om avskaffande av SIIJ på justitieministeriets webbplats den 4 februari 2021 och översändes till Högsta rättsrådet för yttrande. Högsta rättsrådet avgav ett negativt yttrande och hävdade att det behövs ytterligare garantier för att skydda domare från potentiellt oegentliga korruptionsutredningar. Regeringen följde inte Högsta rättsrådets yttrande och antog lagförslaget oförändrat den 18 februari, med motiveringen att avvecklingen av SIIJ skulle stödja rättsväsendets oberoende. Förslaget överlämnades till parlamentet. Parlamentet ställde sig inte bakom regeringens begäran om antagande genom ett brådskande förfarande, och när deputeradekammaren, i egenskap av första kammare, godkände lagförslaget i mars, lade det till bestämmelser som enligt dess uppfattning är avsedda att skydda domare mot oegentliga korruptionsutredningar. Det föreslog också att en begäran om godkännande av att sända till domstol först skulle gå genom Högsta rättsrådet. Detta ytterligare steg kritiserades av det civila samhället, en stor del av rättsväsendet , och av personer i själva Högsta rättsrådet, eftersom det innebär en ny form av immunitet och kan ses som en begränsning av domarnas ansvarsskyldighet. Lagförslaget ligger nu hos senaten som beslutskammare. Den 26 mars 2021 begärde justitieministern ett yttrande från Venedigkommissionen om lagförslaget, särskilt om tilläggsgarantierna. Venedigkommissionens yttrande förväntas antas i juli.

Lagarna om rättsväsendet

Parallellt med detta återupptogs debatten om alla ändringar av de tre lagarna om rättsväsendet, genom ytterligare diskussioner och samråd med de rättsliga institutionerna, och i mars 2021 översändes de tre förslagen till ändrade lagar till Högsta rättsrådet för yttrande. Justitieministern åtog sig att skicka lagförslagen till Venedigkommissionen för yttrande, samtidigt som de skickas till parlamentet. Utkasten är fortfarande föremål för debatt och samråd i Rumänien. Det kom också reaktioner från det civila samhället. I början av maj diskuterade justitieministern reformen av rättsväsendet med 14 icke-statliga organisationer verksamma på det rättsliga området.

En viktig utveckling är EU-domstolens dom av den 18 maj 2021, som behandlade ett antal bestämmelser i lagarna om rättsväsendet mot bakgrund av artiklarna 2 och 19.1 i EU-fördraget och beslutet om samarbets- och kontrollmekanismen, särskilt när det gäller SIIJ och tillförordnade utnämningar till ledande befattningar inom inspektionsenheten, samt domares personliga ansvar till följd av rättegångsfel. Mer allmänt erinrade EU-domstolen i sin dom om att en medlemsstat inte får ändra sin lagstiftning, särskilt när det gäller rättsväsendets organisation, på ett sådant sätt att skyddet för rättsstatsprincipen minskar.

Den slutliga utformningen av de tre lagarna kommer att ha en avgörande inverkan på rättsväsendets oberoende, kvalitet och effektivitet samt dess förmåga att säkerställa medborgarnas rätt till ett effektivt rättsmedel. Regeringen har redan bekräftat att den hanterar reformen på ett sätt som syftar till att beakta samarbets- och kontrollmekanismens rekommendationer, både när det gäller förfarande och innehåll. Utöver att man tar vederbörlig hänsyn till samarbets- och kontrollmekanismens rekommendationer som sådana avseende förfarandet, är det fortfarande viktigt att till fullo beakta domstolens rättspraxis när det gäller rättsväsendets oberoende, särskilt det beslut som nyligen fattades den 18 maj 2021, samt yttranden från Venedigkommissionens och Grecos rapporter. Detta är en viktig faktor för att hitta stabila och hållbara lösningar.

I sak belyser rekommendationerna inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen ett antal områden där kommissionen kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt resultatet av översynen av lagarna om rättsväsendet. Dessa omfattar frågor om strukturer och förfaranden, såsom avveckling av SIIJ, disciplinära, civilrättsliga och straffrättsliga ansvarsordningar för domare och åklagare, ansvarsskyldighet och utnämning av ledningen för domstolsväsendet, förfaranden för utnämning och entledigande av högre åklagare samt Högsta kassationsdomstolens och Högsta rättsrådets roll. Reformernas påverkan på domarnas oberoende och karriärorganisation är också av betydelse.

Slutförandet av lagstiftningsprocessen kommer att ge kommissionen möjlighet att göra en mer fullständig bedömning av framstegen mot mekanismens rekommendationer om lagarna om rättsväsendet.

•2017 års rekommendation: Införa ett stabilt och oberoende system för utnämningar av högt uppsatta åklagare, vilket ska bygga på tydliga och öppna kriterier, med stöd från Venedigkommissionen. •2018 års rekommendation: Att respektera negativa yttranden från Högsta rådet om utnämningar och uppsägningar av åklagare på ledande poster, till dess att en ny rättslig ram finns på plats i enlighet med rekommendation 1 från januari 2017. •2018 års rekommendation: Att återuppta processen för att utse en chefsåklagare vid den nationella korruptionsbekämpningsmyndigheten med styrkt erfarenhet av lagföring av korruptionsrelaterade brott och med ett tydligt mandat för DNA att fortsätta med professionella, oberoende och opartiska utredningar av korruption.

Utnämningar till ledande befattningar inom åklagarväsendet

Flera rapporter inom ramen för samarbets- och kontrollmekanismen har belyst behovet av tillräckliga kontroller och motvikter i förfarandet för utnämning av högsta åklagare, samt i vilken utsträckning samma utnämnings- och avskedandeförfarande kan tillämpas på lägre ledningsnivåer inom åklagarväsendet. I 2018 års rapport om samarbets- och kontrollmekanismen drogs slutsatsen att situationen hade försämrats, medan rapporten från 2019 betonade risken för att ständiga ändringar skapade ytterligare osäkerhet och bristande förtroende: även om förfarandet hade ändrats fyra gånger på mindre än sex månader, löste ingen av dessa ändringar den centrala frågan om balansen mellan olika institutioners inflytande på processen och koncentrationen av befogenheter till justitieministern. Venedigkommissionen fokuserade också på bristen på motvikt till justitieministerns inflytande.

Inga ytterligare rättsliga ändringar har gjorts sedan 2019, och ärendet är nu en del av de pågående ändringarna av lagen om rättsväsendet när det gäller stadgan för domare och åklagare. I ett nytt utkast från mars 2021, om vilket justitieministern har begärt ett yttrande från Högsta rättsrådet (se ovan), föreslås att Högsta rättsrådets roll stärks genom att ett bindande yttrande införs. Rollen för Rumäniens president stärks också när det gäller möjligheten att avslå en kandidat. Sedan den senaste rapporten har nya chefer för åklagarmyndigheterna utsetts, men de långvariga farhågorna om förfarandet kvarstår. I början av 2020 var en av den dåvarande justitieministerns första åtgärder att anordna urvalsförfaranden med ökad insyn, i syfte att utse ny ledning för åklagarmyndigheterna. Men medan den nya chefsåklagaren för den nationella korruptionsbekämpningsmyndigheten utsågs efter ett positivt yttrande från Högsta rättsrådet utsågs riksåklagaren och chefsåklagaren för direktoratet för utredning av organiserad brottslighet och terrorism (DIICOT) trots ett negativt yttrande från Högsta rättsrådet. Högsta rättsrådets sektion för åklagare rapporterar vidare att de åklagare som röstade för att avvisa kandidaterna till allmän åklagare och DIICOT till följd av detta utsattes för påtryckningar från SIIJ. Det förekom ytterligare fall under 2020 där justitieministern bortsåg från Högsta rättsrådets yttrande om biträdande chefstjänster.

Förfarandet för entledigande av högt uppsatta åklagare är nära kopplat till utnämningsförfarandet. Avskedandet 2018 av den nationella korruptionsbekämpningsmyndighetens tidigare chefsåklagare har granskats av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadomstolen). Rumänien befanns bryta mot rätten till en rättvis rättegång och yttrandefriheten enligt artiklarna 6.1 och 10 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Europadomstolen fann att den tidigare chefsåklagaren inte hade haft möjlighet att på ett ändamålsenligt sätt bestrida skälen till att hon avsattes från tjänsten. Europadomstolen påpekade också den växande betydelsen av att en myndighet som är oberoende av den verkställande och den lagstiftande makten deltar när det gäller beslut som påverkar tillsättning och avsättning av åklagare. Den noterade också risken för att uppsägningen skulle kunna få en dämpande effekt på domarnas vilja att delta i den offentliga debatten om rättsväsendet. Den rumänska regeringen lade nyligen fram en handlingsplan för verkställandet av domen och i utkasten till ändringar av lagarna om rättsväsendet har ett prövningsförfarande vid en förvaltningsdomstol lagts till förfarandet för entledigande av högre åklagare.

Sammanfattningsvis har rekommendationen inom samarbets- och kontrollmekanismen om utnämningen av den nationella korruptionsbekämpningsmyndighetens chefsåklagare behandlats. Den pågående lagstiftningsprocessen för att ändra lagarna om rättsväsendet omfattar bestämmelser som syftar till att beakta de återstående rekommendationerna om utnämningar till åklagare, och rekommendationernas efterlevnad kan bedömas när processen har slutförts.