Prognos för EU-budgetens kommande in- och utflöden på lång sikt (2019–2023)

1.Inledning

Denna rapport ger en prognos för kommande in- och utflöden på lång sikt som omfattar de närmaste fem åren (2019–2023) i enlighet med artikel 247.1 c i budgetförordningen. Analysen tar hänsyn till de principer och villkor som anges i utkastet till utträdesavtal mellan EU och Förenade kungariket. Den innehåller ingen bedömning av hur ett misslyckande att ingå eller ratificera utträdesavtalet skulle inverka på den långsiktiga prognosen.

Prognosen omfattar delarna i nuvarande och nästa budgetram. Den grundar sig på nivån på åtagandebemyndigandena för 2019 och 2020 enligt budgetförslaget för 2019 respektive den åtföljande budgetplaneringen för 2020. Vad gäller åren 2021–2023 beaktas de åtaganden som lagts fram i kommissionens förslag till nästa fleråriga budgetram .

Dessutom återspeglas följande nya information som lagts fram efter förslaget till den fleråriga budgetramen den 2 maj 2018: medlemsstaternas uppdaterade prognoser för genomförandet av de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna) 2014-2020, som lämnades den 31 juli 2018, ändringarna av 2018 års budget (dvs förslaget till Europeiska unionens ändringsbudget nr 5 och resultaten av den samlade överföringen) samt ändringsskrivelse nr 1 till budgetförslaget för 2019. Hänsyn har även tagits till de initiativ som tillkännagavs den 12 september 2018 och som syftar till att ytterligare stärka Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och Europeiska unionens asylbyrå.

2.Prognosresultaten

2.1. Betalningar

2.1.1.Betalningar fram till slutet av den nuvarande fleråriga budgetramen (2019–2020)

Enligt prognosen väntas betalningarna under 2019 följa nivåerna i budgetförslaget för 2019 (inklusive ändringsskrivelse nr 1). Betalningarna för 2020 har bedömts med beaktande av genomförandet under 2014–2017 och det första halvåret 2018, de uppgifter som stod till förfogande i samband med utarbetandet av budgetförslaget för 2019 samt medlemsstaternas uppdaterade prognoser för genomförandet av ESI-fonderna 2014–2020. Under den nuvarande budgetramens sista år väntas samtliga utgiftsprogram nå marschfart. Huvuddelen av programmen för perioden 2007–2013 inom ramen för sammanhållningspolitiken förväntas vara avslutade före utgången av 2019.

2.1.2.Betalningar inom ramen för nästa fleråriga budgetram (2021–2023)

De prognostiserade betalningarna under 2021–2022 säkerställer förenlighet med taket för egna medel på 1,20 % av EU:s BNI. Kommissionen har visserligen föreslagit att taket för egna medel ska höjas för att ta hänsyn till BNI-beräkningsgrunden för de 27 medlemsstaterna, men den nuvarande nivån kan fortfarande vara tillämplig på grund av den utdragna ratificeringsprocessen för det nya beslutet om egna medel.

Vid början av nästa programperiod (2021–2022) skulle hälften (51 %) av alla betalningar användas för att täcka de utestående åtagandena (RAL, ”Reste à liquider”) från tidigare budgetramar. Ytterligare 35 % av betalningarna skulle användas för att täcka sådana icke-differentierade anslag där betalningarna omedelbart följer på åtagandena (dvs inom ramen för första pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken, utgifter under rubrik 7 ”Europeisk offentlig förvaltning” och bidrag till decentraliserade organ). Återstående 14 % skulle användas för lanseringen av den nya generationen av utgiftsprogram.

År 2023 skulle betalningar ha gjorts för mer än hälften av de utestående åtagandena för perioden före 2021, vilket i sin tur skulle innebära en minskning av andelen betalningar för åtaganden från före 2021. Parallellt med detta väntas genomförandet av programmen för perioden 2021–2027 nå marschfart med en betydande ökning av betalningsnivåerna under 2023 jämfört med de första två startåren (68 % av de totala betalningarna jämfört med 45 % under år 2021).

2.1.3.Tillbakadragna åtaganden

Det totala beloppet för tillbakadragna åtaganden under perioden 2019–2023 uppgår enligt prognosen till 6,4 miljarder euro. Cirka två tredjedelar av de tillbakadragna åtagandena avser programmen för perioden 2014–2020 (4,3 miljarder euro) medan tillbakadragandet av utestående åtaganden från före 2014 gradvis minskar, på samma sätt som betalningarna för dessa äldre utestående åtaganden. Inga tillbakadraganden väntas för åtagandena inom ramen för förslaget till den fleråriga budgetramen 2021–2027.

Tillbakadragandenivåerna varierar mellan rubrikerna, eftersom prognosen är strukturerad så att den tar hänsyn till redan gjorda tillbakadraganden och tillbakadraganden som fastställts i samband med utarbetandet av budgetförslaget för 2019. I princip väntas enligt prognosen tillbakadraganden göras under hela programperioden Eftersom de flesta program och åtgärder saknar regler om automatiskt tillbakadragande skulle en fördelning av tillbakadragandena på årsbasis bli högst ungefärlig. För att kunna uppskatta storleken på de tillbakadragna åtagandena begränsat till perioden fram till 2023 har tillbakadragandet av åtaganden som var utestående vid slutet av 2018 fördelats proportionellt i förhållande till de därmed sammanhängande årliga betalningarna. Eventuellt tillbakadragna åtaganden för 2019 och 2020 skulle huvudsakligen ske efter 2023, i samband med det fullständiga avslutandet av programmen.

En särskild prognos görs för ESI-fonderna 2014–2020. I denna beaktas erfarenheterna från avslutandet av programmen för 2007–2013 samt de förväntade tidsramarna för tillbakadraganden. Eftersom det faktiska året för tillbakadragande beror på respektive medlemsstats specifika avslutningsdatum, och med tanke på den gällande N+3-regeln om tillbakadragande, kommer tillbakadragandena sannolikt att spridas ut över perioden 2024–2026. Därmed påverkas inte den prognosperiod som denna rapport omfattar.

2.1.4.Utvecklingen av nivån på utestående åtaganden

De utestående åtagandena väntas i början av rapporteringsperioden uppgå till omkring 276 miljarder euro. Fram till slutet av den nuvarande budgetramens löptid beräknas de ha växt till 295 miljarder euro. Vid utgången av 2023 väntas motsvarande siffra vara cirka 314 miljarder euro, vilket innebär en ökning i nominellt värde på 14 % under de fem analyserade åren. Den årliga utvecklingen av volymen av utestående åtaganden är dock inte jämn, eftersom utvecklingen av de utestående åtagandena beror på förhållandet mellan de årliga betalningarna och de årliga åtagandena. Förhållandet är 90 % för år 2019 och ökar till 99 % år 2023. Betalningarna närmar sig åtagandena under 2023 främst på grund av den sammanlagda effekten av det första automatiska tillbakadragandet av åtaganden för de nya programmen inom ramen för förordningen om gemensamma bestämmelser och N+3-målet för tillbakadragande av åtagandena för den sista delen av ESI-fonderna 2014–2020 samt avslutandet av dessa program. Därmed skulle de utestående åtagandena under 2023 öka med mindre än 1 % i jämförelse med det föregående året.

2.2. Inkomster