SV Europeiska unionens officiella tidning C 112/57

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Kulturens sociala dimension”

(2004/C 112/17)

Den 20 november 2003 beslutade Europaparlamentet att i enlighet med artikel 262 sista stycket i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Kulturens sociala dimension”.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 3 mars 2004. Föredragande: Daniel Le Scornet.

Vid sin 407:e plenarsession den 31 mars och 1 april 2004 (sammanträdet den 31 mars) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 98 röster för, inga röster mot och 4 nedlagda röster:

1. Inledning

1.1 Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén har beslutat att behandla problematiken i anslutning till ”kulturens sociala dimension” som en gemensam fråga, eftersom de anser att det finns ett nära samband mellan kultur och social utveckling och att detta kommer att bli ett allt viktigare tema i den europeiska integrationspolitiken.

1.2 Kommittén fastslog redan 1999 i ett yttrande (1) att ”om man utgår ifrån den – mycket vida – definitionen av kultur som orienteringssystem för värden som är relevanta för dem som ingår i en samhällsbildning, är det också kultur som strukturerar fältet för det civila samhällets agerande”. Kommittén anser att bildning och samhälleligt deltagande utgör nyckelfunktioner i kulturen – definierad som en process och ett gemensamt uttryck för tänkande och handlande. Arbetet med den europeiska konstitutionen baseras inte minst på gemensamma värdeföreställningar, målsättningar, grundläggande rättigheter och på en ny syn på demokratiskt handlande. Dessa faktorer utgör sammantaget grunden för en europeisk bild av kulturen. Den europeiska synen på kultur omfattar också viktiga sociala element som solidaritet, social sammanhållning, åtgärder mot marginalisering och diskriminering samt åtgärder för social integration. Utifrån detta – och inom ramen för det europeiska konventet – ser kommittén gärna att den i framtiden blir rådfrågad i ärenden som rör kulturen. Allt detta leder sammantaget dels till att Europaparlamentet får ett särskilt ansvar som demokratiskt representativt organ för Europas medborgare, dels till att Europeiska ekonomiska och sociala kommittén får ett specifikt ansvar såsom institutionell representant för det civila samhällets organisationer inom detta område.

1.3 Europaparlamentet har, med rätta, framhållit att skyldigheten att skapa en gemensam kulturell grund och ett europeiskt civilt område (2) blir allt angelägnare eftersom kulturens nationella dimension tenderar att få nytt liv så fort problematiken blir mer komplex. Dessutom innebär utvidgningen – förutom att den ökar komplexiteten – att det ansluts länder med mycket olika traditioner och olika kulturella och historiska utgångspunkter.

1.4 Med hänsyn till de snäva tidsgränserna behandlar kommittén först och främst tre kärnområden i detta yttrande.

2. Vilken europeisk samhällsmodell vill vi ha? Mot en ny modell som bygger på interaktion mellan ekonomi, sociala frågor och miljö.

2.1 I detta sammanhang är kulturens sociala dimension av stor betydelse för uppbyggnaden av en europeisk identitet inom EU och när det gäller att inleda ett projekt och en process i riktning mot européernas ”samlevnad”, men den är också viktig utåt. Europas dragningskraft beror inte bara på världens främsta inre marknads dimension och kapacitet, BNP-nivån och eurons styrka. Av lika stor betydelse är den sociala och kulturella modellens originalitet och relevans; den har med utgångspunkt i en gemensam värdegrund förmått – och förmår fortfarande – att på ett fredligt sätt hantera och positivt länka samman den kulturella mångfalden och de sociala och politiska motsättningarna.

2.2 Dagens samhällsförändringar, t.ex. globaliseringens följder, de socio-demografiska förändringarna (omvälvningarna), migration och invandring, den allt viktigare informationstekniken och principen om jämställdhet mellan könen som nu bekräftas och drivs igenom samt andra djupgående socioekonomiska förändringar utgör enorma utmaningar för politikens kulturella, sociala och symboliska dimension. Vårt samhälle måste ta tillvara samtliga aktörers kunskap och engagemang på alla plan. Europeiska handikappåret och EESK:s yttranden och initiativ på detta område visar att vårt samhälles framtid är beroende av vilken plats och roll man ger åt de svagaste och mest marginaliserade samhällsmedborgarna.

2.3 Bör de traditionella paradigmen med ett hierarkiskt styrt bidragsberoende (jfr välfärdsstatens olika former) i dag inte ställas mot ett aktivt deltagande av var och en och mot möjligheten att ge samtliga aktörer inom ekonomi, samhälle, familj och kultur större ansvar?

2.4 Är ett sådant aktivt deltagande inte förutsättningen för ett blomstrande och kreativt ekonomiskt och socialt liv? Är det därför inte också en etisk och ekonomisk nödvändighet? Att respektera sig själv och andra och förverkliga sig själv och låta andra göra det, att prioritera samarbetsprincipen är utmärkande för den moderna europeiska humanismen och för detta integrerade områdes konkurrensförmåga.

2.5 Ekonomiska, sociala och miljömässiga åtgärder för denna kultur vidare. Att identifiera och lyfta fram förändringar i de viktigaste kulturella paradigmen som påverkar dessa åtgärder skulle ge begreppet ”kulturens sociala dimension” ett konkret värde.

2.6 I slutändan betyder detta att relationer och ansvarsområden mellan stat, marknad och det civila samhället på nytt måste analyseras och definieras.

3. Hur den förändrade arbetsmarknaden påverkar den sociala strukturen och kulturella värden

3.1 I detta yttrande är det inte möjligt att göra någon vederhäftig granskning av de stora förändringar som pågår inom dessa områden. Syftet är endast att påpeka att en sådan granskning säkert skulle bidra till att ytterligare klargöra begreppet ”kunskapssamhälle”, en avgörande och dynamisk faktor i det europeiska integrationsarbetet enligt Lissabonprocessens definition.

3.2 Den allmänt utbredda trenden att teoretisera och intellektualisera allt som rör arbetet, inklusive konsumtion, och den växande betydelse som tillmäts de relationella, stilistiska och kreativa kriterierna i detta sammanhang, har en unik spridning i Europa. Den är med stor sannolikhet central när det gäller de skillnader i fråga om konkurrenskraft, attraktivitet, bildning och företagaranda som kännetecknar EU och som kan utvecklas i förhållande till andra geokulturella områden runt om i världen.

3.3 I ett samhälle som genomgår så genomgripande förändringar spelar dessutom yrken med koppling till integration och medling en huvudroll. De starka spänningarna inom dessa yrken överstiger de materiella och objektiva svårigheterna vid denna typ av arbete. De ifrågasätter alla hållpunkter inom vårt samhälle som bygger på å ena sidan solidaritet och å andra sidan social kontroll. Omvandlingen och förändringen av det symboliska rum som utgjorde horisonten för dessa yrkens identitet måste kartläggas.

3.4 I ett samhälle som genomgår så genomgripande förändringar är det inte längre möjligt att varken åtskilja eller rangordna kulturens sociala dimension eller den sociala aspektens kulturella sida. Därför får det ekonomiska, sociala och politiska inte längre hållas åtskiljt från arbetet och det konstnärliga och vetenskapliga. Utan någon som helst form av instrumentalisering stärks betydelsen av artistiskt och vetenskapligt skapande betydligt. Det gör det särskilt nödvändigt att diskutera nya former för den kulturella ekonomi (solidarisk ekonomi, ömsesidig finansiering).

4. En ny kulturell demokrati

4.1 Socialpolitiken och kulturpolitiken är inte enbart sektorsinriktad, utan en ”kultur” som omfattar hela det politiska spelet. Begreppet ”kulturell demokrati” – underförstått ”kulturell säkerhet”, ”kulturell trovärdighet” och ”socialt och kulturellt styresskick” – behöver föras fram. Det krävs ett explicit startskott för en diskussion om ett inrättande av kulturella rättigheter, friheter och kulturellt ansvar.

4.2 Huvudparadigmen för den kulturella och sociala demokratin behöver omprövas och utvecklas: — Utbildningsparadigmet (särskilt genom utveckling av utbildningsutbudet och det livslånga lärandet). — Paradigmet för resursutnyttjande (med tonvikt på kreativa och kommunikationsmässiga tolkningar av de kulturella och sociala aspekterna). — Medlingsparadigmet (med skapandet av nya ”kulturella standarder” som har sin utgångspunkt i situationer av socialt utanförskap och med större tonvikt på ökad meningsfullhet och medmänsklighet).

4.3 Det är i samverkan med de sociala rörelserna, de kulturella nätverken och arbetsmarknadens parter, och inte enbart mellan institutionerna, som de många utmaningar som dyker upp vid uppkomsten av en verklig social och kulturell demokrati borde fördjupas. Inrättandet av en etik för samarbetet mellan alla parter utgör troligen en av de största utmaningarna i detta sammanhang.

5. Rekommendationer

Denna första diskussion om den ”sociala dimensionen av kulturen” behöver visserligen finslipas men leder ändå till följande förslag från EESK.

5.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs kulturella uppgift

5.1.1 I likhet med många nationella ekonomiska och sociala råd och liknande institutioner vill EESK bekräfta sin kulturella uppgift tydligare än kommittén hittills har gjort. Detta är desto viktigare eftersom ”utvecklingen av det civila samhället är en kulturprocess” (3), som kommittén har uttryckt saken i ett tidigare yttrande. Därför vill EESK inleda en aktiv dialog på temat med de nationella ekonomiska och sociala råden och gemenskapsinstitutionerna (Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Regionkommittén). Kommittén vill vara ett forum för debatten med det organiserade civila samhället om den kulturella utvecklingen på ett pluralistiskt, dynamiskt och nyskapande sätt, ett forum i den hållbara utvecklingens och den kreativa kulturindustrins tjänst (4).

5.2 Successivt inrättande av ett europeiskt observationscentrum för kultursamarbete

5.2.1 EESK föreslår en fortsatt diskussion med kommissionen och Europaparlamentet om parlamentets förslag att skapa ett europeiskt observationscentrum för kultursamarbete (5).

5.2.2 EESK underskattar inte de blandade slutsatserna i kommissionens genomförbarhetsstudie om parlamentsförslaget. Kommittén anser det nödvändigt men inte tillräckligt att enbart följa slutsatserna, eftersom de endast syftar till att stödja de nätverk och organisationer som för närvarande är aktiva, att se över finansieringen av dem, att skapa en portal på Internet samt att utveckla statistikinsamlingen på kulturområdet (6).

5.2.3 Därför föreslår EESK att kommittén i ett initiativyttrande i detalj fastställer målen för ett europeiskt observationscentrum för kultursamarbete, ett organ som EESK tillsammans med Europaparlamentet förespråkar. Observationscentrumet skulle utgöra ett mellaninstitutionellt och gränsöverskridande nätverk med regionala och nationella knutpunkter, och dra nytta av och skapa samverkanseffekter för alla berörda aktörer, offentliga aktörer lika väl som aktörer i den sociala ekonomin och privata sektorn. Alla erfarenheter skulle utnyttjas (inbegripet tidigare sådana). Det skulle alltså inte röra sig om ytterligare en central institution. Detta dynamiska samarbete skulle gynna en offensiv utveckling av subsidiaritetsbegreppet på kulturpolitikens område i Europa. Samarbetet skulle locka fram européernas förmåga att engagera sig direkt i skapandet av detta gemensamma kulturområde, vilket skulle leda till att de där kände igen sig. EESK skulle för sin del kunna fungera som sekretariat och insamlingscentrum, förvaltare av en verklig data- och kunskapsbank, och kommittén skulle också kunna spela en pådrivande roll genom att föreslå särskilda handlingsplaner.

5.2.4 I detta avseende måste man också ta hänsyn till det avsevärda kartläggningsarbete som utförts av Arbetsmiljöbyrån i Bilbao och Dublinstiftelsen. De identifierar och utvecklar goda metoder och kulturella förändringar när det gäller arbetsvillkor, sysselsättning, förebyggande arbete och social sammanhållning. Dessa organ kan bidra med mycket till det europeiska kulturella observations-centrumet i ett brett kulturellt perspektiv.

5.2.5 Det finns redan många nätverk (i den studie som kommissionen har beställt nämns 65) som behandlar problematiken kring kulturen som social förbindelselänk, bland annat i fråga om befolkningsgrupper som är marginaliserade eller som är på väg att marginaliseras (arbetarkvarter, industriområden utan framtidsutsikter, landsbygdsområden och avfolkningsbygd). EESK, som har anordnat hearingar med ett antal av dem, är ense med dem om att de måste börja samarbeta mer. De behöver medel för att kunna fortleva och utvecklas, och dessa medel saknas. Observationscentrumet för kultursamarbete skulle förutom sin funktion som laboratorium med möjlighet att sprida och överföra redan befintliga kunskaper och färdigheter mellan olika områden kunna spela en utvärderande roll.

5.2.6 Detta uppdrag skulle framför allt innebära att kontrollera om den kulturella dimensionen beaktas i tillräcklig utsträckning i gemenskapspolitiken. I synnerhet skulle observationscentrumet bli ett instrument för att ge större tyngd åt programmen ”Kultur 2000” och ”Media plus” när de ses över, så att hänsyn tas till en verklighet som är radikalt förändrad till följd av utvidgningen och så att de omfattar nya verksamhetsområden. Observationscentrumet skulle eventuellt kunna utarbeta en egen årsrapport.

5.3 Fortlöpande samverkan och relevanta samarbetsprojekt mellan Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén på kulturområdet

5.3.1 Ett närmare samarbete mellan dessa två institutioner, som var och en på sitt sätt företräder Europas medborgare, borde kunna komma till uttryck genom gemensamma förfaranden och evenemang.

5.3.2 Gemensamma årliga möten i syfte att föra fram ”kulturens Europa” borde kunna bidra till att utvärdera unionens utveckling från en rättighetsgemenskap till en värdegemenskap. Varje år bör mål fastställas om att främja åtminstone en kulturell värdering som alla verkligen delar.

5.3.3 I förlängningen av den redan rika erfarenhet som finns genom det europeiska kulturhuvudstadsprogrammet skulle de två institutionerna vid sitt första möte kunna fastställa målet att i öppen tävlan lägga fram förslag som vartannat, vart tredje eller vart fjärde år (varför inte i takt med olympiaderna) skulle engagera alla EU-länder. Vart och ett av de deltagande länderna skulle öppna den europeiska kulturen för världen utanför genom att i EU initiativet föra in åtminstone en partner från ett annat kulturområde.

5.3.4 De båda institutionerna skulle dessutom kunna bidra till inrättandet av en europeisk insatsstyrka för främjande av kulturellt och konstnärligt utbyte i konfliktområden. Den skulle kunna fungera konfliktförebyggande, och dessutom utgöra en beståndsdel i återuppbyggnaden efter konflikten.

Bryssel den 31 mars 2004 Roger BRIESCH Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) EESK:s yttrande av den 23.9.1999 om ”Det organiserade medborgarsamhällets roll och bidrag vid byggandet av Europa”, EGT C 329, 17.11.1999.

(2) Se Ruffolos betänkande PE A5 – 0281/2001.

(3) EESK :s yttrande om ”Det organiserade medborgarsamhällets roll och bidrag vid byggandet av Europa” av den 23.9.1999(föredragande : Anne-Marie Sigmund), EGT C 329, 17.11.1999.

(4) EESK:s yttrande om kulturindustrin i Europa (CESE 102/2004) av den 28.1.2004 (föredragande: José Isaías Rodríguez García Caro).

(5) Se Ruffolos betänkande P.E. A.5. – 0281/2001.

(6) A Feasibility study concerning the creation of a European observatory of Cultural Co-operation (jfr. slutrapporten till kommissionen den 18 augusti 2003) http://europa.eu.int/comm/culture/eac/sources_info/pdf-word/final_report_aout_2003.pdf