P6_TA(2007)0180

Afrikas horn: EU:s regionala politiska partnerskap för fred, säkerhet och utveckling

Europaparlamentets resolution av den 10 maj 2007 om Afrikas horn: EU:s regionala politiska partnerskap för fred, säkerhet och utveckling (2006/2291(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av EU:s strategi "EU och Afrika: Mot ett strategiskt partnerskap" (Europeiska unionens strategi för Afrika) antagen av Europeiska rådet den 15- 16 december 2005,

- med beaktande av den gemensamma förklaringen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik: "Europeiskt samförstånd" (Europeiskt samförstånd om utveckling), undertecknad den 20 december 2005 [1],

- med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS), å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 [2], ändrat genom avtalet om ändring av partnerskapsavtalet, undertecknat i Luxemburg den 25 juni 2005 [3] (Cotonouavtalet), särskilt artikel 8,

- med beaktande av EU:s strategi för kampen mot olaglig anhopning av och handel med handeldvapen och lätta vapen (SALW) och ammunition till dessa som antogs av Europeiska rådet den 15- 16 december 2005,

- med beaktande av kommissionens meddelande "Europeiska unionens strategi för Afrika - EU:s regionala politiska partnerskap för fred, säkerhet och utveckling i regionen vid Afrikas horn" (KOM (2006)0601),

- med beaktande av sina resolutioner om Darfur, i synnerhet resolutionerna av den 15 februari 2007 [4], 28 september 2006 [5], 6 april 2006 [6], 23 juni 2005 [7] och 16 september 2004 [8],

- med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolution 1706(2006), i vilken en fredsbevarande styrka med 22000 man föreslås för Darfur,

- med beaktande av fredsavtalet för Darfur som undertecknades i Abuja, Nigeria, den 5 maj 2006,

- med beaktande av FN:s resolution 1325 (2000) om kvinnor, fred och säkerhet, i vilken man behandlar krigets konsekvenser för kvinnor, och Maputoprotokollet av den 26 oktober 2005 om kvinnors rättigheter i Afrika,

- med beaktande av FN:s barnkonvention som är bindande och tillämplig utan undantag,

- med beaktande av resultatet av rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) möte den 12- 13 februari 2007,

- med beaktande av sin resolution av den 6 juli 2006 om Somalia [9],

- med beaktande av ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte den 14- 15 december 2006,

- med beaktande av rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) slutsatser om Sudan/Darfur av den 5 mars 2007,

- med beaktande av sin resolution av den 6 april 2006 om biståndseffektivitet och korruption i utvecklingsländer [10],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och yttrandet från utskottet för utrikesfrågor (A6-0146/2007), och av följande skäl:

A. Vid det andra toppmötet mellan EU och Afrika, som skall hållas i Lissabon 2007, skall stats- och regeringscheferna godkänna en gemensam strategi för EU och Afrika, vilken skall representera EU:s åtagande att omvandla EU:s strategi för Afrika till en gemensam strategi för EU och Afrika. Europaparlamentet har ännu inte involverats.

B. Kommissionens ovannämnda meddelande "Europeiska unionens strategi för Afrika - EU:s regionala politiska partnerskap för fred, säkerhet och utveckling i regionen vid Afrikas horn" bygger på konceptet att säkerhets- och utvecklingsfrågor hänger ihop. Det fastställs att ingen utveckling kan komma till stånd utan varaktig fred och ingen varaktig fred utan utveckling. Syftet är vidare att tjäna som vägledning i utformningen av land- och regionstrategidokument.

C. Syftet med EU:s strategi för Afrika är att upprätta en övergripande och långsiktig ram för EU:s förbindelser med den afrikanska kontinenten, med förverkligandet av millennieutvecklingsmålen och främjandet av hållbar utveckling, säkerhet och goda styrelseformer i Afrika som främsta mål.

D. I artikel 8 i Cotonouavtalet ges en ram för att föra en politisk dialog om särskilda politiska frågor av ömsesidigt intresse eller av allmän betydelse för parterna. Vidare fastställs i denna artikel att en bred politik för att främja fred och förebygga, hantera och lösa våldsamma konflikter skall spela en framträdande roll i denna dialog.

E. I artikel 11 i Cotonouavtalet som handlar om fredsbyggande åtgärder, konfliktförebyggande och konfliktlösning fastställs att parterna skall föra en allsidig och integrerad politik för fredsskapande och förebyggande och lösning av konflikter med fokus i synnerhet på att bygga upp regional, subregional och nationell kapacitet.

Säkerhetsdimension

F. Afrikas horn är en av de mest konfliktbenägna regionerna i världen och samtidigt en av de fattigaste med en systematisk osäkerhet, vilken utgör en grogrund för konflikter och politiska kriser som underblåser varandra, med komplicerade mellanstatliga förbindelser, instabila, omtvistade, underutvecklade och osäkra gränser, med stater som ger en fristad för, basläger, militärt stöd och diplomatiskt erkännande till krigförande grupper i grannstater.

G. De bakomliggande orsakerna till konflikter är vanligtvis kränkningar av de mänskliga rättigheterna, avsaknad av demokrati och en rättsstat, dåliga styrelseformer och korruption, etniska spänningar, ineffektiv förvaltning, organiserad brottslighet och narkotika- och vapensmuggling samt den okontrollerade och olagliga spridningen av SALW såväl som fattigdom, arbetslöshet, social, ekonomisk och politisk orättvisa och ojämlikhet, snabb befolkningstillväxt och undermålig eller dålig förvaltning och/eller exploatering av naturtillgångar.

H. Konflikterna på Afrikas horn har fått regionala dimensioner med involvering av grannländer och andra länder samt en ökad internationell dimension.

Regionala ramar och externa aktörer

I. Det regionala organet IGAD (Intergovernmental Authority on Development) är en central del av den politiska strukturen och säkerhetsstrukturen samt av stor betydelse för förebyggandet av konflikter på Afrikas horn, och det är den enda regionala organisation som Somalia är medlem i.

J. Afrikanska unionen (AU) utvecklar kapacitet för arbeta med medling i konflikter och fredsbevarande åtgärder. Den fredsbevarande resursen för Afrika (African Peace Facility) är en av de mest påtagliga delarna av EU:s samarbete med AU.

Utvecklingsdimensioner

K. Den ständiga osäkerheten i regionen undergräver den politiska, sociala och ekonomiska utvecklingen och utgör ett av de största hindren för att uppnå millennieutvecklingsmålen.

L. Länderna på Afrikas horn tillhör olika regionala ekonomiska organisationer och initiativ såsom Östafrikanska gemenskapen (EAC) [11], den gemensamma marknaden för östra och södra Afrika (COMESA) [12] och Nilbäckeninitiativet (Nile Basin Initiative) [13].

M. Problemen i regionen förvärras av de regionala följderna av befolkningstillväxt och klimatförändringar som har satt en stark press på tillgången på naturresurser, framför allt olja, och konkurrens om Nilens vattenresurser har också lett till spänningar. Det finns ett stort antal nomadiska herdefolk, vars identitet främst bygger på språk och etnisk tillhörighet och i betydligt lägre grad på nationsgränser, och som hör till de mest marginaliserade grupperna i regionen.

N. Fattigdomsrelaterade sjukdomar, i synnerhet hiv/aids, tuberkulos (tbc) och malaria, är samtidigt en viktig orsak till och en följd av den betydande fattigdomen i regionen.

O. I flertalet länder i regionen går mindre än 50 procent av barnen i skolan.

P. Kvinnor och barn är de mest sårbara befolkningsgrupperna vid konflikter och blir lätt offer för olika former av kränkningar av de grundläggande mänskliga rättigheterna, såsom våld, etniska våldtäkter, tortyr och könsstympning. De drabbas i större utsträckning än män av sjukdomar och nekas tillträde till utbildning och naturresurser.

1. Europaparlamentet beklagar att varken Europaparlamentet, parlamenten i de afrikanska länderna, den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen eller företrädare för det civila samhället blev vederbörligen rådfrågade i något skede av utarbetandet av strategin för EU och Afrika, vilket leder till ett ifrågasättande av den demokratiska legitimiteten i det gemensamma åtagandet.

2. Europaparlamentet erinrar om att det för att utforma en hållbar metod för att skapa varaktig fred på Afrikas horn krävs samverkan mellan alla befintliga EU-instrument och rättsliga ramar för Afrika. Parlamentet uppmanar till fullständigt genomförande av artiklarna 8-11 i Cotonouavtalet.

Säkerhetsdimension

3. Europaparlamentet betonar att konflikterna på Afrikas horn måste hanteras genom ett vittomspännande, konfliktmedvetet och regionalt förhållningssätt som gör det möjligt att formulera ett allsidigt svar på den regionala dynamiken och konfliktsystemen.

4. Europaparlamentet anser att EU:s åtgärder med avseende på Afrikas horn inte bara skall vara inriktade på säkerhetsfrågor utan även på de strukturella orsakerna till konflikter med koppling till social, politisk och ekonomisk utslagning, samt på att stärka säkerhet och rättvisa.

5. Europaparlamentet betonar att EU, samtidigt som man inriktar sig på säkerhetsfrågor och åtgärder för att bekämpa terrorism, inte får åsidosätta mänskliga rättigheter och humanitär rätt. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att påvisa och fördöma alla eventuella "internationella överlämnanden" av personer som arresterats i regionen misstänkta för terrorism.

6. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att vidta beslutsamma åtgärder för att bekämpa straffriheten i regionen, kränkningarna av de mänskliga rättigheterna, brotten mot vapenvilor och angreppen på civila, fredsbevarande personal och biståndsarbetare, samt att stödja Internationella brottmålsdomstolens medverkan.

7. Europaparlamentet understryker att en varaktig fred på Afrikas horn också är beroende av EU:s engagemang till förmån för demokrati och mänskliga rättigheter i regionen. Parlamentet uppmanar EU att offentligt fördöma förtryckarregimerna i regionen, och uttrycker sin djupa oro över det återfall i förtryck av oppositionsledare, journalister, människorättsaktivister och vanliga människor som alltsedan fuskvalen 2005 skett i Etiopien, där AU har sitt säte.

Fredsskapande regionalt förhållningssätt

8. Europaparlamentet efterlyser en konsolidering av EU:s närvaro i regionen genom att utnämna en EUföreträdare för Afrikas horn med ansvar för samordningen av EU-initiativ för regionen. EU-företrädaren skulle fungera som den främsta EU-samarbetspartnern för alla stater på Afrikas horn och lämna regelbundna rapporter till Europaparlamentet.

9. Europaparlamentet uppmuntrar kommissionen och rådet att fortsätta insatserna för att upprätta en EU-delegation vid AU som är baserad i Etiopien, utöver kommissionens delegation i Etiopien.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att inleda ett samråd med övriga aktörer i region, nämligen FN, AU, IGAD, Arabförbundet, Förenta staterna och Kina, om initiativet att samla en omfattande säkerhets-, freds- och utvecklingskonferens för att ta upp dessa säkerhetsfrågor i alla stater på Afrikas horn samtidigt. Parlamentet påpekar att ett sådant initiativ skulle fungera som utgångspunkt för att lansera förtroendeskapande åtgärder för befolkningen och i regionens stater.

11. Europaparlamentet är övertygat om att EU i sina ansträngningar för att avhjälpa krisen på Afrikas horn i första hand bör söka afrikanska lösningar, det vill säga lösningar som kan nås genom deltagande av de regionala organisationerna på plats, AU och IGAD. Parlamentet betonar emellertid behovet av att stärka dessa organisationer genom kapacitets- och institutionsbyggande, och i synnerhet genom den fredsbevarande afrikanska resursen när det gäller att förebygga och lösa konflikter.

12. Europaparlamentet erinrar om att det krävs konkreta åtgärder för att stödja genomförandet av AU:s dagordning för fred och säkerhet för att därigenom förbättra Afrikas förmåga att förebygga, hantera och lösa afrikanska konflikter. Detta kan ske genom att tekniskt stöd, expertråd och institutionsbyggnadsstöd ges till den afrikanska beredskapsstyrkan African Standby Force och till AU-kommissionens avdelning för fred och säkerhet.

13. Europaparlamentet påminner om den viktiga roll som regionala initiativ, t.ex. afrikanska mekanismen för inbördes utvärdering, spelar för att stävja korruption och främja god förvaltning. Parlamentet betonar nödvändigheten av att afrikanska länder genomför dessa initiativ och av att kommissionen och medlemsstaterna tillhandahåller tekniskt och ekonomiskt bistånd i detta syfte.

14. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att främja ett rättsligt bindande internationellt instrument om spårning och märkning av SALW och ammunition och att stödja regionala initiativ för att bekämpa olaglig handel med SALW och ammunition i utvecklingsländerna.

15. Europaparlamentet välkomnar Unicefs initiativ att anordna en internationell konferens i Paris (den 5- 6 februari 2007) om barnsoldater, och understryker att det måste bli ett slut på det olagliga och oacceptabla utnyttjandet av barn i väpnade konflikter.

16. Europaparlamentet betonar vikten av att stoppa den olagliga handeln och skärpa kontrollerna av handeln med SALW. Parlamentet gläds åt att FN:s generalförsamling den 6 december 2006 antog en resolution om utarbetande av ett fördrag om vapenhandel.

17. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att förbättra och utvidga befintliga initiativ för avväpning, demobilisering och återanpassning och för en reform av säkerhetssektorn till andra länder/regioner.

18. Europaparlamentet betonar nödvändigheten av att främja den roll som nationella och internationella icke-statliga organisationer, lokalt förankrade organisationer, gräsrotsrörelser och andra icke-statliga aktörer kan spela när det gäller att skapa fred och förebygga konflikter.

Utvecklingsdimension/regional integrationsaxel

19. Europaparlamentet betonar att målet att minska fattigdom genom att uppnå millennieutvecklingsmålen och förverkliga millennieförklaringen måste prioriteras och återspeglas tydligt i alla relevanta EUåtgärder för regionen. Parlamentet anser dock att millennieutvecklingsmålen inte skall ses som en teknisk fråga som kan lösas genom att man helt enkelt tillhandahåller mer pengar utan att identifiera och angripa de bakomliggande orsakerna till fattigdomen.

20. Europaparlamentet är övertygat om att staterna på Afrikas horn förutom gemensamma säkerhetsproblem också har en gemensam utvecklingsdagordning som kräver gemensamma insatser och en mobilisering av det politiska ledarskapet och samhällena i länderna. Parlamentet betonar att dessa frågor bara kan bemötas fullständigt genom konfliktmedvetna gemensamma åtgärder som syftar till att finna gemensamma lösningar.

21. Europaparlamentet betonar att det skulle vara en solid grund för en positiv politisk dialog mellan staterna på Afrikas horn om man organiserade initiativ och regionalt samarbete kring tydligt identifierade frågor av gemensamt intresse såsom flyktingströmmar, gränskontroll, livsmedelssäkerhet, naturtillgångar, energi, miljö, utbildning, infrastruktur, rustningskontroll och jämställdhet.

22. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ägna vederbörlig uppmärksamhet åt regionens behov vid framtagandet av inte bara land- och regionstrategidokument för AVS-länderna utan också av de tematiska strategidokumenten och de årliga åtgärdsprogrammen inom ramen för instrumentet för utvecklingssamarbete [14].

23. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att främja bättre samordning mellan kommissionens avdelningar och medlemsstaterna för att harmonisera ingripanden på områden såsom EU:s och Afrikas partnerskap för infrastruktur och EU:s initiativ för gott politiskt styre och för att garantera en samordning på dessa områden med FN, Förenta staterna, Kina och andra internationella aktörer.

24. Europaparlamentet uttrycker sin oro över experternas förutsägelser om att Afrika till följd av sin underutveckling och fattigdom kommer att drabbas hårdast av den globala uppvärmningen, fastän Afrika har de minsta utsläppen av växthusgaser. Parlamentet understryker att världssamfundet måste ge sitt stöd till Afrika så att världsdelen bättre skall kunna anpassa sig till de svåra följderna av klimatförändringen.

25. Europaparlamentet erinrar om att en hållbar förvaltning av naturtillgångar, inklusive vatten samt tillgång till och användning av energikällor, måste utgöra en integrerad del av utvecklingsprogram och strategier för att bekämpa fattigdomen och förebygga konflikter på Afrikas horn.

26. Europaparlamentet anser att det för att öka miljöskyddet av vattentillgångar krävs att EU stöder programmet om ökenutbredning och hållbar förvaltning av land genom det tematiska programmet om miljö och hållbar förvaltning av naturresurser såväl som EU-mekanismen för vatteninvesteringar i AVS-staterna.

27. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att inleda en dialog med Kina med tanke på att Kina har intensifierat sitt politiska och ekonomiska engagemang i Afrika med stora investeringar i infrastruktur och utvecklingsprojekt i länder som Sudan.

28. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att uppmana EAC, COMESA och Nilbäckeninitiativet att utbyta information om deras respektive roller och verksamhet sinsemellan och med staterna på Afrikas horn samt med nyckelaktörerna i regionen. Parlamentet betonar den positiva erfarenheten från EAC, COMESA och Nilbäckeninitiativet på områden såsom gränskontroll, insatser för att bekämpa människohandel och spridning av SALW, EAC:s tullunion, främjande av handel och investeringar (COMESA) samt samarbete för ett hållbart nyttjande av vatten från Nilens tillrinningsområde.

29. Europaparlamentet välkomnar EU:s avsikt att arbeta med olika partner för att ta itu med frågor om migration, flyktingar och internt fördrivna personer samt förslaget om att erbjuda ytterligare stöd till värdsamhällen, stater och berörda organisationer som arbetar på plats för att förhindra migration från syd till syd och flyktingkriser.

30. Europaparlamentet anser att de lokala samhällenas deltagande i ekonomisk verksamhet, både på landsbygden och i städerna, är av avgörande betydelse för att stärka deras socioekonomiska ställning i efterkrigssamhällen.

31. Europaparlamentet betonar att kampen mot hiv/aids, tbc och malaria, såväl som försummade sjukdomar och kvinnlig könsstympning, måste bli till en av huvudstrategierna för att utrota fattigdom och främja ekonomisk tillväxt i staterna på Afrikas horn. Parlamentet understryker att EU:s åtgärder måste utformas så att de riktar in sig på missgynnade och sårbara grupper.

Landnivå

Sudan

32. Europaparlamentet uppmanar rådet, kommission och medlemsstaterna att axla sitt ansvar till fullo och göra allt inom möjligheternas gräns för att skydda människorna i Darfur från den humanitära katastrof som är en följd av att alla parter ständigt bryter mot vapenvilan och särskilt av våldet mot civilbefolkningen och angreppen på det civila biståndet.

33. Europaparlamentet är djupt oroat över utvecklingen i Darfur och uppmanar Sudans regering att stoppa Janjaweedmilisens övergrepp. Parlamentet uppmanar med kraft de sudanesiska myndigheterna att utan ytterligare dröjsmål underlätta insättandet i regionen av en gemensam internationell styrka från AU och FN och efterlyser ett datum för när insättandet skall börja.

34. Europaparlamentet beklagar FN:s uppgifter om att 30 av frivilligorganisationernas eller FN:s förläggningar utsatts för direkta angrepp av väpnade grupper under det senaste halvåret, varvid tolv biståndsarbetare dödats.

35. Europaparlamentet uppmanar alla parter i konflikten att göra sin plikt när det gäller respekt för humanitär rätt och garantera alla människor i nöd i Darfur fullständig, säker och obehindrad tillgång till hjälppersonal och garantera att det humanitära biståndet kommer fram, i synnerhet till internt fördrivna personer.

36. Europaparlamentet uppmanar till tillämpning av FN:s säkerhetsråds sanktionsåtgärder genom riktade ekonomiska sanktioner såsom reseförbud, frysning av tillgångar och hot om ett oljeembargo. Parlamentet begär att utrustning skall ställas till förfogande för verkställandet av flygförbudet över Darfur som fastställdes i säkerhetsrådets resolution 1591 (2005).

37. Europaparlamentet understryker att Sudans regerings och FN:s beslut om insättande av en gemensam styrka från AU och FN snabbt måste genomföras, för att öka säkerheten för och skyddet av civilbefolkningen, och begär att så skall ske.

38. Europaparlamentet uppmanar det internationella samfundet, särskilt FN, EU och dess medlemsstater, Förenta staterna, Kina, Indien, Arabförbundet och AU, att inleda fredssamtal för att förbättra innehållet i fredsavtalet för Darfur och göra det acceptabelt för alla parter och således förbättra parternas delaktighet i avtalet.

39. Europaparlamentet betonar att ett misslyckande med att lösa konflikten i Darfur skulle få allvarliga följder inte bara för regionen i Östafrika utan också för andra förhållandevis stabila delar av Afrika, som Centralafrika och området kring de afrikanska stora sjöarna.

40. Europaparlamentet uppmanar det internationella samfundet att inte fokusera på Darfurkonflikten på ett sådant sätt att andra konfliktsituationer i Sudan åsidosätts och framför allt att inse hur bräcklig freden är i södra Sudan beroende på de långsamma framstegen i genomförandet av det övergripande fredsavtalet och den allvarliga risken för destabilisering på grund av spänningarna mellan nord och syd, konflikter mellan olika stammar och det utbredda vapeninnehavet i samhället.

Somalia

41. Europaparlamentet tar avstånd från utländska ingripanden i Somalia och uppmanar Etiopiens regering att dra tillbaka sin armé ur landet. Parlamentet stöder AU:s utsändande av en fredsbevarande styrka inom ramen för ett politiskt avtal mellan de stridande parterna som alla kan känna att de har del i. Detta avtal bör leda till att det bildas en nationell samlingsregering som kan samarbeta med den del av "De islamiska domstolarnas förbund" som är positiv till en freds- och försoningsprocess och med de klanledare som för närvarande inte finns företrädda i regeringen.

42. Europaparlamentet anser att AU:s fredsbevarande styrka i Somalia, AMISOM, borde omges av en bredare politisk process med stöd från befolkningen och med ett tydligt mandat, god kapacitet, tydliga mål och en uttågsstrategi.

43. Europaparlamentet välkomnar EU:s stöd av AMISOM men betonar att EU:s bidrag måste vara beroende av att Somalias myndigheter inleder en politisk dialog och försoningsprocess som omfattar alla parter, där utmaningarna med att få till stånd försoning, institutionsbyggande och fred för Somalias befolkning snarast behandlas.

44. Europaparlamentet betonar den centrala roll som en allomfattande politisk dialog som kommer att leda till försoning och återuppbyggnad av landet har. Parlamentet välkomnar den federala övergångsregeringens åtagande att kalla till en omfattande försoningskonferens (nationella försoningskongressen) med ledare för klaner, religiösa samfund, civilsamhället, näringslivet samt politiska ledare. Parlamentet påpekar att vägen framåt måste bli tillsättandet av en trovärdig regering där alla parter deltar.

45. Europaparlamentet vill ompröva rollen för den internationella kontaktgruppen för Somalia, bestående av EU, Italien, Sverige, Förenade kungariket, FN, AU, IGAD, Arabförbundet, Norge, Förenta staterna, Kenya och Tanzania, vilken bildades i maj 2006 som ett forum för samordning av det internationella samfundets verksamhet i Somalia för att koncentrera insatserna på frågor som rör styre, institutionsuppbyggnad, humanitär hjälp till fördrivna personer och hjälpbehövande befolkningsgrupper samt öka den regionala stabiliteten och säkerheten.

46. Europaparlamentet uppmanar Somalias federala övergångsregering att häva undantagstillståndet och återinsätta parlamentets talman, eftersom detta är en förutsättning för att den nationella försoningsprocessen skall komma i gång.

47. Europaparlamentet framhåller att Somalias federala övergångsregering snabbt måste tillsätta representativa myndigheter för viktiga kommuner, bland dem Mogadishu och Kismaayo, för att skapa politisk stabilitet och slå vakt om säkerheten på det lokala planet, och att övergångsregeringen också måste frångå principen om avväpning med tvång, framför allt i Mogadishu, och i stället förhandla fram en plan för frivillig avväpning.

48. Europaparlamentet anser att Somalilands begäran om självständighet bör granskas inom ramen för den övergripande säkerhetsdagordningen för Somalia.

Etiopien

49. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att utöva påtryckningar på regeringen i Etiopien för att den skall avslöja det totala antalet fängslade personer i hela landet, tillåta besök från Internationella rödakorskommittén och ge alla fångar tillgång till sina familjer, rättslig rådgivning och all medicinsk omvårdnad som deras hälsostillstånd kan tänkas kräva, och att alla politiska fångar skall släppas omedelbart och villkorslöst, det vill säga fångar såsom journalister, fackliga aktivister, människorättsaktivister och vanliga människor, samt att regeringen skall uppfylla sina skyldigheter när det gäller mänskliga rättigheter, demokratiska principer och rättsstatsprincipen.

50. Europaparlamentet uppmanar Etiopien att godta dragningen och regleringen av dess gränser i enlighet med vad som fastställts av FN:s gränskommission.

Eritrea

51. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att vidta åtgärder mot Eritreas regering så att alla politiska fångar släpps, så att fångar åtalade för specifika åtalspunkter får en snabb och rättvis rättegång och så att man avslöjar platsen för fångenskapen för alla dem som sitter fängslade i hemliga fängelser.

52. Europaparlamentet uppmuntrar den eritreanske presidenten att ha regelbundna kontakter med företrädare för EU och ambassadörerna för olika medlemsstater i Eritrea.

Uganda

53. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att främja fredsprocessen i norra Uganda och menar att det är nödvändigt att alla parter i konflikten visar ett äkta och kontinuerligt engagemang för denna, respekterar avtalet om upphörande med fientligheter och sätter stopp för fientlig och hetsande propaganda.

54. Europaparlamentet uppmanar till en verklig försoningsprocess där de ansvariga för krigsförbrytelser utpekas. Parlamentet betonar Internationella brottmålsdomstolens centrala roll för att lagföra de som åtalats för krigsförbrytelser. Parlamentet uppmanar rådet och kommissionen att stödja lokala processer för ett alternativt rättssystem och försoning i norra Uganda samt mellan norra Uganda och övriga landet.

*

* *

55. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaterna i EU samt till Förenta nationerna, Afrikanska unionen och IGAD.

[1] EUT C 46, 24.2.2006, s. 1.

[2] EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

[3] EUT L 209, 11.8.2005, s. 27.

[4] Antagna texter, P6_TA(2007)0052.

[5] Antagna texter, P6_TA(2006)0387.

[6] EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 320.

[7] EUT C 133 E, 8.6.2006, s. 96.

[8] EUT C 140 E, 9.6.2005, s. 153.

[9] Antagna texter, P6_TA(2006)0322.

[10] EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 316.

[11] Medlemmarna i EAC är: Uganda, Kenya och Tanzania.

[12] Länder som tillhör COMESA: alla länder på Afrikas horn är medlemmar med undantag av Somalia.

[13] Länder som tillhör Nile Basin Initiative: Burundi, Demokratiska Republiken Kongo, Egypten, Eritrea, Etiopien, Kenya, Rwanda, Sudan, Tanzania och Uganda.

[14] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 av den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (EUT L 378, 27.12.2006, s. 41).

--------------------------------------------------