18. Mänskliga rättigheter: Afghanska flyktingars ansökan om asyl i Australien
B5-0559, 0570, 0577, 0588, 0597 och 0601/2001
Europaparlamentets resolution om läget för 433 afghanska flyktingar utanför Australiens kust
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
 med beaktande av sina tidigare resolutioner om asylpolitiken och om situationen i Afghanistan,
särskilt resolutionen av den 13 juni 2001 (1),
 med beaktande av FN:s konvention angående flyktingars rättsliga ställning från 1951, till vilken
Australien var bland de allra första länderna att ansluta sig,
 med beaktande av Internationella sjöfartsorganisationens konvention om säkerhet för människoliv till
sjöss och dess hithörande sjörättsliga bestämmelser, och av följande skäl:
A. Läget i Afghanistan fortsätter att förvärras, vilket medför en ihållande befolkningsutvandring. Den
afghanska befolkningen möter allvarliga ekonomiska svårigheter, som i stor utsträckning utgör följ-
derna av talibanregimens åtgärder.
B. Den 26 augusti 2001 reagerade det norska fraktfartyget M/S Tampas kapten Arne Rinnan på ett
nödrop från samordningscentralen för Australiens räddningstjänst i Canberra och undsatte ett sjun-kande indonesiskt fartyg med 433 huvudsakligen afghanska flyktingar och fyra indonesiska besätt-ningsmän ombord.
C. Räddningsområdet omfattas av Indonesiens jurisdiktion när det gäller räddningstjänsten, men den när-
maste hamnen låg på Julön, som är australiskt territorium. M/S Tampa var enbart utrustad för att hysaett begränsat antal personer.
D. Australiens regering vägrade att ge M/S Tampa tillstånd att gå i hamn på australiskt territorium och
ansåg att ansvaret för ärendet låg på Indonesien.
E. I enlighet med FN:s konvention angående flyktingars rättsliga ställning från 1951, som Australien
anslutit sig till, har landet en internationell skyldighet att tillåta asylsökande att söka asyl i Australienvid ett tillfälle.
F. Det är mycket beklagligt att Indonesien förklarat att landet inte kommer att erbjuda någon hjälp.
G. Australiens särskilda flygvapenstyrka SAS bordade fartyget och begärde att det skulle återvända till
internationellt vatten, vilket kaptenen vägrade.
H. Australiska styrkor tillhandahöll emellertid flyktingarna livsmedel, hygienmöjligheter och läkarvård.I. En federal domstol i Melbourne har bestämt att de 433 asylsökandena skulle kunna överföras till ett
australiskt marinfartyg som sjövägen kunde föra dem till Papua Nya Guinea, varifrån de sedan kundeflygas till Nya Zeeland eller Nauru där deras asylansökningar kunde prövas.
1. Parlamentet beklagar djupt att grannländerna (Indonesien och Australien) inte omedelbart vidtog
åtgärder för att lösa problemet,
2. välkomnar det arbete som utfördes av samordningscentralen för Australiens räddningstjänst och kap-
ten Arne Rinnans snabba reaktion att utan att tveka undsätta de hundratals afghanska flyktingarna,
3. påminner om de internationella konventioner om skydd för flyktingar och om asylförfaranden som
alla stater måste följa; påminner om behovet av att beakta de humanitära aspekterna av denna sorts dra-matiska händelser,
(1) Texter antagna under sammanträdet, punkt 11.C 72 E/348 SV 21.3.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 6 september 2001
4. påminner om att Australien under tiden förhandlat fram att Nya Zeeland går med på att ta emot 150
av flyktingarna ombord på M/S Tampa och att Nauru skall ta emot 283 av dem, fram till dess att derasasylansökningar behandlats,
5. välkomnar att det gick att finna en lösning som bröt dödläget när det gäller de 433 flyktingarna och
som för dem som bedöms ha giltiga skäl kommer att göra det möjligt att flyttas till grannländerna,
6. välkomnar att Nya Zeeland och Nauru är beredda att tillfälligt ta emot dem på sitt territorium för att
deras asylansökningar skall kunna prövas,
7. är bekymrat över det växande antalet flyktingar och fördrivna personer i hela världen och över
ökande tendenser att ta till inhumana utvisningsåtgärder,
8. uppmanar talibanregimen att underlätta frivilligorganisationernas verksamhet när det gäller att till-
handahålla brådskande humanitär hjälp och livsmedelshjälp åt den afghanska befolkningen,
9. uppmanar rådet och kommissionen att ta upp denna fråga inom FN:s ramar genom att försöka ta
fram lösningar som kan inbegripa någon form av delat ansvar mellan staterna på regional och internatio-nell nivå,
10. uppmanar rådet och kommissionen att vidta de åtgärder som behövs för att fastställa en skyldighet
för kuststater i de farvatten där sådana situationer uppstår att hjälpa personer i sjönöd och garantera att debehandlas i enlighet med förfarandena i den internationella konventionen angående flyktingars rättsligaställning från den 28 juli 1951,
11. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till kommissionen, rådet, regeringarna i
Australien, Norge, Nauru, Nya Zeeland och Indonesien och FN:s generalsekreterare.
19. Mänskliga rättigheter: Attentat mot ett tåg i Angola
B5-0544, 0560, 0567, 0576, 0589 och 0598/2001
Europaparlamentets resolution om situationen i Angola
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
 med beaktande av sina tidigare resolutioner om situationen i Angola, med beaktande av det belgiska ordförandeskapets förklaring från augusti 2001 å Europeiska unionens
vägnar, det svenska ordförandeskapets förklaring från maj 2001 och det portugisiska ordförande-skapets förklaring från januari 2000, och av följande skäl:
A. Vid det terrorattentat mot ett passagerartåg då minor och raketprojektiler användes och de över-
levande som försökte fly besköts med kulsprutor dog 252 personer och 165 personer skadades, vilket
gör detta attentat till ett av historiens blodigaste.
B. Unitagerillan under ledning av Jonas Savimbi har tagit på sig ansvaret för denna attack.C. FN:s säkerhetsråd avgav den 16 augusti 2001 en förklaring i vilken Unitas attack på civila tåg-
passagerare fördöms.
D. En vecka senare utfördes samma typ av attack mot en buss, vilken resulterade i 50 döda och 12
skadade. Dessutom miste ytterligare 29 civila livet och 52 skadades när två andra bussar attackeradesi Gabela den 2 september.
E. Dessa attentat har skett efter Unitas dödsattack mot Caxito i april, då 150 personer dog och nedskjut-
ningen av ett angoliskt flygplan med 48 passagerare ombord under en flygning i oktober 2000.21.3.2002 SV C 72 E/349 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 6 september 2001