EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 22.6.2011 
SEK(2011) 780 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 
Följedokument till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om energieffektivitet och om ändring och senare upphävande av direktiven 2004/8/EG 
och 2006/32/EG 
{KOM(2011) 370 slutlig} 
{SEK(2011) 779 slutlig}  
 
SV 1   SV Europa skulle kunna minska sin primärener giförbrukning med 20 % till 2020 bara genom att 
tillämpa kostnadseffektiva energisparåtgärd er. Det skulle göra EU:s ekonomi mer 
konkurrenskraftig och skapa jobb och nya affärsmö jligheter. Energieffektivitet innebär också 
bättre användning av energire surser och minskat importberoende. Det betyder mindre utsläpp 
av CO 2 och andra skadliga ämnen, mindre påverkan på  ekosystemet och bättre livskvalitet för 
medborgarna. Om energisparmålet på 20 % uppnå s skulle det även und erlätta genomförandet 
av EU:s vision för 2050 som den beskrivs i färd planen för ett utslä ppssnålt samhälle 20501. 
1. INLEDNING OCH POLITISK RAM  
EU:s ledare har åt agit sig att uppnå målet på 20 % primärenergibesparingar till 2020  
jämfört med en baslinje2. Detta innebär besparingar på 36 8 miljoner ton oljeekvivalenter 
(Mtoe) primärenergi (den inhemska brutto förbrukningen, minus icke -energianvändning) 2020 
jämfört med den prognostiserade fö rbrukningen för 2020 på 1 842 Mtoe.  
Handlingsplanen för energieffektivitet (EEAP) från 20063 var ett viktigt första steg mot att 
nå målet  på 20 %, men syftet var inte att den fulla  ekonomiska potentialen skulle nås endast 
genom den planen. Trots framstegen i genomföra ndet krävs nya insatser för att intensifiera 
förverkligandet av den återstående potentialen. Detta ledde till att en ny energieffektivitetsplan (EEP)
4 antogs 2011. 
Vissa av åtgärderna i EEP måste genomföras genom  nya lagförslag . Dessa innefattar bland 
annat att fastställa klara politiska mål, utveckla energitjänstemarknaden, öka den offentliga sektorns roll, höja förbruka rnas medvetenhet om den egna  energiförbrukningen och öka 
effektiviteten i energiförsörjningen. Åtgärderna är nära förknippade med 
tillämpningsområdet för två befintliga rättsliga instrument : energitjänstedirektivet och 
kraftvärmedirektivet
5. Vid direktivens ha lvtidsutvärdering visade det sig dock att i sin aktuella 
form är dessa inte tillräckliga för att nå det politiska målet och därför krävs alltså en översyn. 
Syftet med denna konsekvensanalys är at t tillhandahålla en analytisk grund för 
översynen av de båda direktiven.  
2. VAD ÄR PROBLEMET ? 
EU:s politiska mål på 20 % energibesparinga r kommer inte att kunna uppnås med nuvarande 
politiska instrument – och fördelarna komme r att inte att förverkligas. Det finns en 
återstående ekonomisk potential i alla sektorer (från energi omvandling till energianvändning), 
men det finns fortfarande utmaningar, till ex empel otillräckligt politiskt åtagande och 
underutvecklade marknader för energieffek tivitetsförbättringar, låg medvetenhet om 
möjligheterna eller otillräckliga incitament för förverkligande av energieffektivitetsförbättringar på  efterfråge- och tillgångssidan.  
3. EU
 HAR EN VIKTIG ROLL  
EU:s rätt att agera när det gä ller energieffektivitet och bespar ingar stadgas i fördraget om 
Europeiska unionens funktion ssätt, särskilt artikel 194.1. Även om en stor del av 
skyldigheterna ligger hos medlemsstaterna har EU:s rätt att agera fastställts på grund av 
betydelsen av energieffektivitet och en ergibesparingar för att förverkliga EU:s  mål när det 
                                                 
1 KOM(2011)112. 
2 7224/1/07, REV 1, baslinjen är PRIMES 2007. 
3 KOM(2006)545. 
4 KOM(2011)109. 
5 2006/32/EG respektive 2004/8/EG. 
 
SV 2   SV gäller klimatförändringar, en tryggad energifö rsörjning, konkurrenskraft och miljöskydd. Det 
krävs samordnade åtgärder och en enhetlig en ergieffektivitets- och en ergisparpolitik för att 
kunna uppnå målen.  
4. GRUNDLÄGGANDE POLITISKA MÅL  
EU:s allmänna politiska mål  när det gäller energieffektivitet är att minska EU:s 
primärenergiförbrukning med 20 % jämfört me d prognoserna för 2020. Eftersom framstegen 
mot detta mål inte är tillfredsställande är huvudsyftet med denna konsekvensanalys att 
bidra till att överbrygga klyftan genom a tt undersöka åtgärder i alla sektorer med 
återstående ekonomisk potential. 
5. ANALYSMETOD  
För att fastställa baslinjen för respektiv e politikområde användes PRIMES allmänna 
jämviktsmodell. För att analysera de detalj erade ekonomiska, sociala och miljörelaterade 
effekterna av de politiska alternativen på kortlistan användes E3ME-modellen. Olika studier 
användes som källor för indata och antagand en användes i modellerna för individuella 
energieffektivitetsalternativ. 
Om modellering inte var möjligt användes botto m-up-bedömning och individuella studier för 
att fastställa de möjliga e ffekterna av alternativen. 
Valet av bästa alternativ grundades på de framst eg som befintlig politik lett fram till och på 
utvärderingen av de återstående hindren, mervärde för EU, möjliga effekter, verkan, 
effektivitet och sammanhang. 
6. ANALYSERADE ALTERNATIV  
Tre nivåer av politiska alternativ beaktades i analysen. Den första nivån handlade om behovet 
av och formen för nationella energieffektivit etsmål. Den andra analysnivån handlade om 
beskaffenheten hos och effekterna av enskilda pol itiska åtgärder. Slutligen granskades som en 
tredje nivå alternativa lagstiftningsstrategier.  
Alternativ på första nivån 
A: Nationella mål/målsättningar 
A1: Behålla nuvarande strategi  
A2: Förlänga det indikativa slutanvändarm ålet för energitjänstedirektivet till 2020 
A3: Heltäckande indikativt mål för varje medlemsstat för 2020 
A4: Bindande mål för varje medlemsstat för 2020 
Alternativ på andra nivån 
B: Kvotpliktsystem för energibesparingar 
B1: Behålla nuvarande strategi  
B2: Upphäva de aktuella bestämmelserna i ener gitjänstedirektivet utan att ersätta dem 
B3: Kräva att alla medlemsstater inför kvotp liktsystem för energibes paringar samtidigt som 
medlemsstaterna själva får utforma systemet 
B4: Som B3 men med harmonisering av vissa nyckeldrag  
C: Ytterligare åtgärder för att förverkliga potentialen i slutförbrukarsteget 
C1: Behålla nuvarande strategi  
C2: Energibesparande åtgärder för r enovering av offentliga byggnader  
C2a: Införa bindande mål på 3 % för renovering av offentliga byggnader till kostnadsoptimala nivåer 
C2b: Införa bindande mål på 3 % för renovering av offentliga byggnader till en utsläppsnivå på nära 
 
SV 3   SV noll 
C2c: Fastställa en nationell infrastruktur för finansi ering och tekniskt stöd för renovering av offentliga 
byggnader. 
C3: Obligatorisk användning av energieffektiv itet som ett kriterium i offentlig upphandling 
C4: Frivilliga åtgärder för att främja energi effektivitet via offentlig upphandling 
C5: Ökade skyldigheter vad gäller smarta mätare och fakturering av energiföretag 
C6: Frivilliga åtgärder avseende mätning och fakturering 
C7: Obligatoriska energibesiktningar och energiförvaltningssyst em för industrin 
C8: Frivilliga system för att främja energibesiktn ingar och användning av energiförvaltningssystem 
inom industrin 
C9: Skyldighet för medlemsstaterna att främja energitjänsteföretag 
C10: Frivilliga åtgärder för att främja energitjänsteföretag 
D: Åtgärder för att förverkliga potentialen vid energiomvandling och distribution 
D1: Behålla nuvarande strategi  
D2: Upphävande av befintliga bestämmelser 
D3: Obligatoriska krav på kraftvärme och fj ärrvärme/fjärrkyla för nya elanläggningar och 
industrianläggningar med höga värmebehov 
D4: Obligatorisk anslutning och prioriterad t illgång för högeffektiv kraftvärme till elnätet 
D5: Frivilliga åtgärder för att främja kraftvärme och fjärrvärme/fjärrkyla 
D6: Minimiprestandakrav för energiproduktion 
D7: Kvotpliktsystem för energieffe ktivitet för energinätmyndigheter 
D8: Frivilliga åtgärder för att öka effektiviteten vid omvandling, överföring och distribution av energi 
E: Nationell rapportering 
E1: Behålla nuvarande strategi  
E2: Kräva en enklare form av rapporter 
E3: Kräva detaljerad beräkning av besparingar och utvärdering av åtgärder i hela ekonomin 
E4: Rapportering endast i nationella reformprogram 
E5: Kombinera rapporter med andra relevanta instrument 
Alternativ på tredje nivån 
1: Behålla de två aktuella direktiven (energitjänste direktivet och kraftvärm edirektivet) i sin nuvarande 
lydelse 
2: Överge de två aktuella direktiven utan att ersätta dem 
3: Föreslå två separata ändrade dire ktiv och utöka tillämpningsområdet 
4: Slå samman de två direktiven och utöka tillämpningsområdet 
5: Använda en förordning som rättsligt instrument i stället för ett direktiv 
7. SLUTSATSER : POLITISK RAM SOM ÄR ATT FÖREDRA  
7.1. Alternativ som är att föredra  
Analysen visade att det inte finns något behov av att föreslå bindande nationella mål för 
närvarande . Även om sådana mål skulle kunna understr yka vikten av ener gieffektivitet och 
föra upp det högt på den politiska agendan är det indivi duella åtgärder som sp elar störst roll. 
Därför rekommenderas endast indikativa mål  som fastställs av medl emsstaterna (alternativ 
A3). Dock måste framstegen följas upp och ut värderas. Om en utvärdering 2013 visar att den 
 
SV 4   SV här strategin äventyrar det övergripande europeis ka energieffektivitetsmålet på 20 % krävs en 
övergång till bindande nationella mål.  
För att uppnå samma resultat utan behov av bind ande mål kan följande åtgärder föras fram: 
Kvotpliktsystem för energibesparingar (alternativ B4)  är avgörande för att öka effekterna 
av åtgärder för energieffektivitet och för a tt stödja utvecklingen av energitjänstmarknaden. 
Det föreslås alltså att nationella kvotpliktsystem för energibesparingar införs som syftar 
till en årlig sluten ergiminskning på 1,5  %. Det är lämpligt att medlemsstaterna delegerar 
ansvaret till energiföretagen (leverantörer elle r distributörer), eftersom  dessa enheter förfogar 
över information om deras kunders energiförb rukning. Vissa nyckeldra g i kvotpliktsystemen 
bör harmoniseras på EU-nivå (t.ex. ambitionsnivån och beräkningsmetoder), men medlemsstaterna bör ha möjlighet att anpassa sy stemen till nationella omständigheter. Kravet 
kommer att sätta ett finansiellt värde på ener gibesparingar och koppla energiföretagens vinster 
till energieffektivitet snarare än bara volym en av levererad energi. De förväntade 
besparingarna är betydande (108–118 Mtoe  i primärenergibesparingar 2020) medan 
kostnaderna per individ är försumbara och jä mnt fördelade mellan slutenergiförbrukarna. 
Den offentliga sektorn kan bli en viktig aktör  när det gäller at t stimulera en 
marknadsomvandling mot mer effektiva produkt er, byggnader och tjänster, på grund av den 
höga volymen offentliga utgifter, och två åtgärder  föreslås. För det första bör 3 % av alla 
byggnader som ägs av offentliga organ renovera s varje år till kostnadsoptimala nivåer 
(alternativ C2a). Detta alternativ skulle inte leda till särskilt stora energibesparingar (ca 9 
Mtoe), men förs fram på grund av den höga s ynligheten i det offentliga livet. Även i 
penningtermer överväger fördelarna med de tta alternativ kostnaderna: ytterligare 
energirelaterade investeringar på 1,6 miljard er euro per år mellan 2010 och 2020 kommer att 
uppvägas av energiräkningar som är 1,92 miljarder euro lägre. För det andra bör offentliga organ köpa in produkter och byggnader med hög ener giprestanda, baserat på energimärkning 
och certifikat (alternativ C3), vilket kommer a tt driva marknaden framåt. Detta skulle leda till 
en direkt påverkan med 9–18 Mtoe i bespar ingar 2020. Visserligen krävs en inledande 
investeringsökning, men det skulle minska tota lkostnaderna för offentliga organisationer. 
Frekvent information om faktisk energiförbrukning  till hushåll och företag med 
energiräkningen (alternativ C5) och om stora företags möjligheter att spara energi genom 
energibesiktningar (alternativ C7) är viktigt för att minska informationsklyftan som är ett av 
hindren för effektivitet. Analysen har visat att båda alternativen skulle  innebära en ganska 
liten börda för slutförbrukaren och företagen jämfört med de fördelar de kan vinna. De 
möjliga besparingarna för de två alternativen är också betydande och kan uppgå till cirka 90 Mtoe för alternativ C5 och till 30 Mtoe för alte rnativ C7. Dock beror besparingarnas storlek 
på förbrukarnas individuella reaktioner och in teraktionen mellan de här åtgärderna och andra 
nationella åtgärder som skulle ge konsumenterna incitament at t dra nytta av den information 
som görs tillgänglig för dem. 
Energitjänsteföretag är viktiga aktörer  som kan ta en viss del av  bördan av de inledande 
investeringarna i energieffektivitetsåtgärder. Dock är transaktionskostnaderna, även på 
väletablerade energitjänstemarkna der, för höga för att potentiella  kunder ska ha enkel tillgång 
till det tillgängliga tjänsteerbjudandet. Därför fö reslås att medlemsstaterna inrättar strukturer 
för att utföra marknadsövervakning, tillhandahå lla listor över energi tjänsteerbjudanden och 
standardavtal (alternativ C9). Medlemsstat erna bör för detta ändamål använda redan 
etablerade strukturer för genom förandet av politiska energieffe ktivitetsstrategi er och därför 
skulle detta alternativ in te medföra någon betydande administrativ börda för dem. 
 
SV 5   SV För att stödja en mer effektiv energiprodukti on, överföring och distribution  föreslås att ett 
antal lagstiftningsåtgärder förs vidare. Dessa inkluderar åtgärder för att säkerställa att överskottsvärme från kraftproduktion och indu striprocesser och andra avfallsvärmekällor 
används i första hand för att tillgodose vä rmebehovet i byggnader och företag och att 
primärenergibränsle används mer effektivt. Detta skulle kunna uppnås genom krav på att 
utrusta ny produktionskapacitet och industr ianläggningar med högt värmebehov med 
kraftvärmepannor och att säkerställa att de anslut s till förbrukare via fjärrvärme-/fjärrkylanät 
(alternativ D3). För det andra är det för att minska den administrativa bördan och skapa en 
jämn spelplan nödvändigt att inrätta tydliga an slutningsregler och prioriterad tillgång till 
elnätet för högeffektiv kraftvärme (alternativ  D4). Detta skulle ge kraftvärme samma 
förutsättningar som tekniker för förnybar energi.  
Dessutom skulle det krävas att energinätmyndighe ter utformar tariffer och nätregleringar som 
möjliggör att energieffektiva lösningar och teknik er erbjuds till förbru karna (alternativ D7). 
Eftersom det inte skulle innebära några ytterl igare uppgifter för myndighe terna, utan i stället 
en tydlig befogenhet att prioritera energieffe ktivitet som en av deras uppgifter, skulle den 
ytterligare administrativa bördan inte vara märkbar. Det föreslås också att kommissionen 
följer upp framstegen när det gäller energieffe ktiviteten i el- och värmeproduktionen och om 
dessa inte är tillräckliga föreslår ytterligare åt gärder efter en detaljerad analys (alternativ 
D6a). 
För att begränsa den administrativa bördan sa mtidigt som det säkerställs att en korrekt 
övervakning av framstegen utförs föreslås en enklare form av rapportering (alternativ E2). 
Den här strategin skulle minska den administ rativa bördan genom att eliminera de mest 
kostsamma uppgifterna, nämligen förhands- och efterhandsutvärdering av enstaka politiska 
åtgärder. Detta bedöms kunna minska kostnader na till omkring hälften av den nuvarande 
nivån. 
Analysen av politiska alternativ på den tredje nivån visade att en utökning av 
tillämpningsområdena för energitjänstedirektivet och kraftvärmedirektivet skulle vara fördelaktigt. Att slå samman dem till en lagstif tningstext skulle medföra förenkling och öka 
enhetligheten. 
Alla alternativ som föreslås är sammankopplade och ömsesidigt förstärkande . Endast 
kombinerade i ett paket kan de leda till de minskningar av ener giförbrukningen som krävs till 
en socialt accepterad kostnad. 
 
SV 6   SV 7.2. Övergripande effekt 
Den instrumentmix som föreslås kommer a tt innehålla ett anta l överlappningar och 
interaktioner. En modell över hela paketet vi sade att primärenergief terfrågan 2020 kommer att 
minskas med mellan 19,7 % och 20,9 % procent jä mfört med baslinjeprognoserna i PRIMES 
2007, samtidigt som slutefterfrågan minska r med mellan 15,6 % och 19,5 % till 2020. De 
sektorer som minskar efterfråga n mest är transport- och bosta dssektorerna. Minskningarna är 
betydande även inom tjänstesek torn på grund av bä ttre apparater och förbättringar inom 
värme och kyla. Produktionseffektiviteten förbät tras också och några av åtgärderna för att 
minska slutenergiefterfrågan leder till lägre elförbrukning och därigenom lägre produktion.  
Åtgärderna för att uppnå energisparmålet på 20 % till 2020 kommer att stödja målet för 
minskning av växthusgaser, i synnerhet inom sektorer som inte omfattas av handeln med utsläppsrätter. Enligt fä rdplanen för ett utsläppssnålt sa mhälle 2050 kan uppnåendet av målen 
med 20 % i energieffektivitet och förnybara energikällor leda till minskade utsläpp av 
växthusgaser med 25 %. I samband med detta ha r kommissionen sagt att den kommer att följa 
upp effekterna av nya åtgärder för att genomföra  energieffektivitetsmålet på 20 % på handeln 
med utsläppsrätter
6.  
Effekterna på handeln med utsläppsrätte r presenteras inom de övergripande 
modellkörningarna för en effektivitet på 20 %, men resultaten varierar stort beroende på 
vilken modell som används. Båda modellerna prognostiserar ytterligare minskningar i utsläppen av växthusgaser, men de visar olika resultat rörande effekterna på priset för 
utsläppsrätter: E3ME-modellen progn ostiserar ett fall till noll för priset på utsl äppsrätter 2020, 
medan PRIMES-scenarierna visar en mycket lägr e effekt (en minskning från 16,5 euro/t till 
14,2 euro/t 2020). Den lägre effekten på priset på  utsläppsrätter till 2020 i PRIMES förklaras 
bland annat av högre andel modellerade åtgä rder med minskningar av växthusgaser inom 
sektorer som inte omfattas av handeln med utsläppsrätter, antagandet om marknadsförutseende och om en obegränsad flex ibilitet i överföringen av utsläppsrätter från 
en handelsperiod till nästa fram till 2050. Det är  lämpligt att följa upp effekterna av de 
föreslagna åtgärderna på handeln med utsläppsrätter. 
Merkostnaderna för hela energisystemet  ökar med mellan 2,6 % och 4,7 % jämfört med 
referensscenariot. Den ökade energieffektiviteten kommer att höja elpriser na på kort sikt, från 
141 euro/MWh till 146 euro/MWh, på grund av behovet att finansiera de fasta kostnaderna för 
energieffektivitetsåtgärderna. På lång sikt  betalar sig dock den här ökningen genom att 
stabilisera elpriserna genom lägre efterfrågan.  
Det kan därför bekräftas att det fö reslagna alternativet med ett politiskt åtgärdspaket kan 
uppnå målet på 20 % och leda till ytterligar e fördelar som är påtagliga även efter 2020 . 
Merkostnaderna för att uppnå det övergripande målet på 20 % genom de åtgärder som 
föreslås är förhållandevis små. De överg ripande ekonomiska, sociala och miljömässiga 
effekterna av de alternativ som presenteras ovan kommer att bidra positivt till EU:s politik 
och fungera som en framgångsfa ktor för Europa 2020-strategin. 
                                                
 
6 KOM(2011) 112.