[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.3.2008

KOM(2008) 131 slutlig

2004/0251 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt om antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om vissa aspekter på medling i privaträttsliga tvister

2004/0251 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt om antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om vissa aspekter på medling i privaträttsliga tvister

1. BAKGRUND

Datum för överlämnande av förslaget till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2004) 718 slutlig – 2004/0251 (COD)): | 22.10.2004 |

Datum för Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 9.6.2005 |

Datum för Europaparlamentets yttrande vid den första behandlingen: | 29.3.2007 |

Datum för antagande av den gemensamma ståndpunkten: | 28.2.2008 |

2. SYFTET MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Den 22 oktober 2004 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om vissa aspekter på medling i privaträttsliga tvister. Syftet med det föreslagna direktivet är att underlätta tillgången till tvistlösning och att främja uppgörelser i godo genom att uppmuntra användningen av medling och genom att säkra ett väl avvägt samspel mellan medling och domstolsförfaranden. Förslaget är en av åtgärderna för att följa upp den grönbok om alternativa system för tvistlösning som lades fram av kommissionen 2002. Den andra åtgärden utgörs av den europeiska uppförandekoden för medlare, som utarbetades av en grupp aktörer med bistånd av kommissionen och lanserades i juli 2004.

3. KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

I kommissionens förslag inbegreps användning av medling i såväl gränsöverskridande som inhemska tvister. Orsaken var att kommissionen ansåg att det varken skulle vara genomförbart eller önskvärt att främja medling endast i samband med tvister av gränsöverskridande karaktär.

Texten till rådets gemensamma ståndpunkt är emellertid resultatet av förhandlingar mellan tre institutioner och en majoritet i både rådet och Europaparlamentet stödde en begränsning av direktivets tillämpningsområde till gränsöverskridande tvister med utgångspunkt från en snäv tolkning av artikel 65 i EG-fördraget. Mot denna bakgrund och i strävan efter en kompromiss godtar kommissionen den definition av direktivets tillämpningsområde som lades fram i den gemensamma ståndpunkten, under förutsättning att definitionen av gränsöverskridande tvister är så bred som möjligt. Kommissionen anser att den gemensamma ståndpunkten utvidgar definitionen av gränsöverskridande tvister när det gäller de två viktigaste artiklarna i direktivet, nämligen artikel 7 (medlingens konfidentiella karaktär) och artikel 8 (talefrister och preskriptionstider).

När det gäller bestämmelserna om talefrister och preskriptionstider i artikel 8 harmoniseras de nationella bestämmelserna om talefrister och preskriptionstider inte av den gemensamma ståndpunkten. Den förpliktigar dock medlemsstaterna att se till att deras regler för talefrister och preskriptionstider inte hindrar parterna från att ta upp fallet i domstol eller i ett skiljeförfarande om deras medlingsförsök misslyckas. I ett av skälen klargörs att detta resultat ska uppnås även om de nationella lagstiftningarna skiljer sig åt. Den gemensamma ståndpunkten fyller därför samma syfte som kommissionens ursprungliga förslag.

Rådets gemensamma ståndpunkt skiljer sig från Europaparlamentets yttrande i första behandlingen, särskilt när det gäller nedanstående ändringsförslag.

Den gemensamma ståndpunkten omöjliggör genomförande av direktivet genom frivilliga överenskommelser mellan parterna. Kommissionen instämmer helt i detta eftersom direktivet påverkar bestämmelser om rättsliga förfaranden i medlemsstaterna som inte alltid kan ändras genom överenskommelser mellan parterna.

Skyldigheten att offentliggöra den europeiska uppförandekoden för medlare i Europeiska unionens officiella tidning, vilket förhindrades av det faktum att uppförandekoden inte är en av institutionernas rättsakter, har istället ersatts av en förpliktelse att publicera uppförandekoden på Internet. Dessutom är kommissionen skyldig att införa en hänvisning till uppförandekoden i Europeiska unionens bulletin, i samband med informationen om direktivets antagande. Kommissionen godtar dessa förpliktelser.

När det gäller översynsklausulen i artikel 11 fordras i den gemensamma ståndpunkten att kommissionen i sin rapport ska bedöma hur medlingen utvecklats inom Europeiska unionen. Kommissionen godtar detta.

På det hela taget kan kommissionen godta den gemensamma ståndpunkten som, även om den ändrar några inslag i kommissionens ursprungliga förslag, förblir trogen målsättningen att underlätta tillgången till tvistlösning och att främja uppgörelser i godo genom att uppmuntra användningen av medling och genom att säkra ett väl avvägt samspel mellan medling och domstolsförfaranden.

4. SLUTSATS

Kommissionen godtar den gemensamma ståndpunkten, eftersom den inbegriper de viktigaste inslagen i kommissionens ursprungliga förslag.