RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET - ÅRSRAPPORT ÖVER MEDA-PROGRAMMET 2000

Kommissionsledamotens förord

År 2000 var av stor betydelse för partnerskapet mellan Europeiska unionen och Medelhavsområdet. Fem år efter Barcelonaförklaringen var en lämplig tidpunkt att granska läget, bedöma de positiva resultat som uppnåtts och studera bristerna med öppna ögon i avsikt att förbättra och förstärka processen.

Partnerskapet har på ett avgörande sätt bidragit till stabiliteten i regionen.

Under år 2000 gjordes betydande framsteg i förhandlingarna om associeringsavtal i vilka partnerskapets bilaterala dimension återspeglas. Under år 2000 återupptogs de officiella förhandlingarna med Algeriet, Libanon och Syrien. Hitintills har sex associeringsavtal ingåtts (med Tunisien, Israel, Marocko, den palestinska myndigheten, Jordanien och Egypten). Det är endast avtalen med Jordanien och Egypten som ännu inte har trätt ikraft.

Agadir-processen var ett annat betydelsefullt initiativ som togs under år 2000. Det rör sig om ett projekt för regional integrering syd-syd som förenar Marocko, Tunisien, Jordanien och Egypten i en strävan att upprätta ett frihandelsområde. Europeiska unionen stöder med kraft detta slags initiativ.

Dessutom antogs i juni 2000 Europeiska unionens gemensamma strategi för Medelhavsområdet. Detta instrument skall tjäna som vägledning och sörja för enhetlighet i EU:s åtgärder på detta område. Den gemensamma strategin visar unionens engagemang när det gäller partnerskapet mellan Europeiska unionen och Medelhavsområdet och bidrar till insynen i processen.

De grundläggande mål som anges i Barcelonaförklaringen är fortfarande giltiga. Vårt engagemang är fortfarande starkt när det gäller att skapa ett område präglat av fred och stabilitet, av gemensamt välstånd genom frihandel och ekonomiskt bistånd och att öka den ömsesidiga förståelsen och toleransen mellan folken på båda sidor av Medelhavet.

Ändå utgav kommissionen i början av september ett meddelande om stärkande av Barcelonaprocessen. Förslagen i detta dokument fick överväldigande stöd vid det formella utrikesministermötet i Marseille i november 2000.

I korthet kom vi överens om att våra åtgärder närmare borde inriktas på följande prioriterade mål på kort och medellång sikt: att påskynda processen med associeringsavtal, att uppmuntra handel och samarbete syd-syd inklusive på subregional nivå, att införa ursprungskumulation, att göra kopplingen mellan anslag från Meda och associeringsprocessen tydligare, att förbättra tillhandahållandet av stöd från Meda genom reformer som via ett mera strategiskt tillvägagångssätt inbegriper kommissionen, rådet och Medelhavspartnerna, att samarbeta om mänskliga rättigheter och demokrati, att införa regionalt samarbete om de kritiska rättsliga och inrikes frågorna samt att öka processens synlighet.

Det finansiella referensbeloppet för Meda för perioden 2000-2006 fastställdes till 5,35 miljarder euro. Tillsammans med lån, vilka beviljas av Europeiska investeringsbanken, innebär detta att medlen från EU för denna region under denna sjuårsperiod kan uppnå en summa på ca 13 miljarder euro. Detta är i sig själv ett bevis på EU:s engagemang för regionen.

I denna rapport beskrivs Meda-programmets verksamhet under 2000. Under det året beslutades flera viktiga reformer, i synnerhet ändringen av Meda-förordningen och inrättandet av Byrån för samarbete EuropeAid. Det är min fasta avsikt att se till att genomförandet av dessa reformer ytterligare kommer att förbättra partnerskapets förmåga att uppnå de mål som överenskommits vid mötet i Barcelona och att genomföra de åtgärder som överenskommits i Marseille.

Chris Patten Ledamot av Europeiska kommissionen med ansvar för yttre förbindelser

SAMMANFATTNING

* Fem år efter inledandet gjordes under 2000 en betydande översyn av Barcelonaprocessen och dess Meda-program. Detta skedde mot bakgrund av den försämrade situationen i Mellanöstern, som hade en betydande inverkan på Europa-Medelhavspartnerskapet.

* Det hölls två konferenser med utrikesministrarna från EU respektive Medelhavsområdet. Med utgångspunkt i ett meddelande från kommissionen kom ministrarna i Marseille i november 2000 överens om en serie åtgärder för att stärka Barcelonaprocessen.

* Europa-Medelhavsavtal om associering med Marocko respektive Israel trädde i kraft. Förhandlingar om sådana avtal återupptogs med Algeriet, Libanon och Syrien. Ratificeringen av avtalet med Jordanien fortskred medan hindren för paraferingen av avtalet med Egypten undanröjdes, vilket ledde till att associeringsavtalet kunde undertecknas den 25 juni 2001.

* I november fattade rådet beslut om en betydande ändring av Meda-förordningen (Meda II). I denna förordning föreskrivs ett strategiskt tillvägagångssätt för programplanering, en förstärkt dialog med partnerländerna och förenklade förfaranden så att stödet kan tillhandahållas snabbare. I detta sammanhang inledde kommissionen en vittgående reform av sin förvaltning för externt bistånd, vilket ledde till att EuropeAid inrättades.

* När det gäller det finansiella samarbetet uppgick bistånd och lån till verksamheter inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet under 2000 till en summa av 2,2 miljarder euro, varav en stor del tillhandahölls genom Meda-programmet. En del av denna summa avser stöd till återuppbyggnad efter 1999 års jordbävning i Turkiet samt medel för vilka åtaganden gjorts under tidigare år.

* Under 2000 ingicks inom ramen för Meda åtaganden för 879 miljoner euro. Betalningarna uppgick till 330,5 miljoner euro (en ökning från 243 miljoner euro 1999). Åtagandena för Maghreb motsvarade 246 miljoner euro, för Mashrek 163 miljoner euro och för Turkiet 310 miljoner euro. För det regionala samarbetet anslogs 159 miljoner euro under 2000. Utöver detta ingicks inom ramen för andra budgetrubriker inom gemenskapens budget åtaganden för 123 miljoner euro för Medelhavsområdet.

* För perioden 2000-2006 beslutade rådet att Meda-programmet skulle få ett anslag på 5,35 miljarder euro (fastställt i Meda II-förordningen). Dessa gåvobidrag från gemenskapens budget kompletteras av avsevärd utlåning från Europeiska investeringsbanken. För samma period får Europeiska investeringsbanken låna ut 6,4 miljarder euro. Banken har beslutat att på egen risk tillhandahålla ytterligare en miljard euro från sina egna medel för transnationella projekt. Således kommer 12,71 miljarder euro att vara tillgängliga för verksamheter inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet under den sjuårsperiod som inleddes 2000.

* Det bilaterala samarbetet med nio Medelhavspartner svarade för omkring 82 % av åtagandena för Meda 2000 (719,3 miljoner euro). Anslagen för direkt budgetstöd utgjorde den största andelen. Anslagen för strukturanpassning uppgick till 150 miljoner euro (Turkiet), anslagen för sektoriell anpassning uppgick till 142 miljoner euro (Marocko och Tunisien) medan 90 miljoner euro öronmärktes för det särskilda kontantanslaget II för den palestinska myndigheten.

* Det regionala samarbetet gjorde stora framsteg under 2000 till följd av igångsättandet av program och projekt när det gäller industriellt samarbete, miljö, informationssamhället, lokal vattenrening, transport, energi, audiovisuella frågor, kulturarv, freden i Mellanöstern samt ekonomiska och sociala frågor.

* Europa-Medelhavspartnerskapet samt EU:s roll i detta gjordes synligare med hjälp av publikationer, informationsbesök och Medelhavsdelegationernas kulturella verksamhet.

* Europeiska investeringsbanken undertecknade under 2000 19 lån i åtta partnerländer i Medelhavsområdet motsvarande åtaganden för 1 193 miljoner euro (en ökning från 945 miljoner euro under 1999 i samband med återuppbyggnad av infrastruktur i Turkiet). Europeiska investeringsbanken förvaltade också 106 miljoner euro i Meda-anslag för räntesubventioner avseende tre bilaterala lån till miljöprojekt och fyra riskkapitalverksamheter.

* Det framställdes tre utvärderingsrapporter om Europeiska investeringsbankens verksamhet, Meda-arbetsgruppernas verksamhet respektive Meda-anslagens fördelning över perioden 1995-2000.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Kommissionsledamotens förord

SAMMANFATTNING

1. Den politiska och ekonomiska miljön under 2000

1.1. Översyn av den politiska och ekonomiska utvecklingen

1.2. Barcelonaprocessen under 2000

1.3. Fredsprocessen i Mellanöstern under 2000

2. Meda-programmet under 2000

2.1. Genomförandet av budgeten under 2000

2.2. Det bilaterala och regionala samarbetet

2.3. Meda-programmet 1995-1999

2.4. Den reviderade Meda II-förordningen

2.5. Genomförandet av reformen av förvaltningen av det externa biståndet

2.6. Ersättandet av SCR med EuropeAid

3. Associeringsavtalen - lägesanalys

3.1. Algeriet

3.2. Egypten

3.3. Israel

3.4. Jordanien

3.5. Libanon

3.6. Marocko

3.7. Den palestinska myndigheten

3.8. Syrien

3.9. Tunisien

4. Bilateralt samarbete med medelhavspartnerna

4.1. Algeriet

4.2. Egypten

4.3. Jordanien

4.4. Libanon

4.5. Marocko

4.6. Syrien

4.7. Tunisien

4.8. Turkiet

4.9. Västbanken och Gaza/Den palestinska myndigheten

5. Regionalt samarbete

6. Informationsverksamhet om Europa-Medelhavspartnerskapet

6.1. Webbplats och publikationer

6.2. Informationsbesök för specifika grupper

6.3. Delegationernas informations- och kulturverksamhet

7. Europeiska investeringsbankens verksamhet i Medelhavsområdet

7.1. Låneverksamhet

7.2. Räntesubventioner

7.3. Riskkapital

8. Utvärdering

8.1. Utvärdering av EIB:s finansiella stöd till Medelhavsländerna

8.2. Utvärdering av Meda-arbetsgrupperna

8.3. Utvärdering av de globala Meda-anslagen 1995-2000

1. Den politiska och ekonomiska miljön under 2000

1.1. Översyn av den politiska och ekonomiska utvecklingen

Fredsprocessen i Mellanöstern fortsatte att ha stor inverkan på Europa-Medelhavspartnerskapet. Det politiska klimatet i regionen kännetecknades av allvarliga spänningar, särskilt mot slutet av året. Israels premiärminister Ehud Barak misslyckades med att uppnå en historisk kompromiss med den palestinska myndigheten och tillkännagav sin avgång i december 2000, vilket inledde ytterligare en period av osäkerhet.

Efter omkring 22 år upphörde Israel med ockupation av södra Libanon. Valet till parlamentet ägde rum i september och Rafiq Hariri gjorde en lyckad återkomst och blev återigen premiärminister. Efter det att Syriens president Hafez el Assad avlidit övertogs makten av hans son Bashar Assad, vilket väckte nytt hopp i regionen. I Turkiet valdes Ahmet Sezer till president och i regeringen inrättades en post som vice premiärminister och minister med ansvar för EU-frågor.

Det ekonomiskt viktigaste under året var den fortsatta ökningen av oljepriserna, vilken redan hade inletts det första kvartalet 1999. Det genomsnittliga priset på 29 US-dollar/fat under 2000 var ungefär 50 % högre än prisnivån under 1999. Bytesförhållandet för oljeproducenterna i regionen förbättrades därför avsevärt. Detta främjade tillväxten, i synnerhet för energinettoexportörer som Algeriet, Egypten och Syrien. I många fall har de oväntade inkomsterna av högre oljepriser använts försiktigt. Ett flertal länders budgetbalanser och bytesbalanser är dock fortfarande en källa till oro, särskilt Turkiets och Libanons.

När det gäller handelsflödena fortsätter EU att vara regionens viktigaste handelspartner, (med ca 52 % av den sammanlagda handeln), men i fråga om Maghreb-länderna når denna siffra ca 70 %. Även om detta avspeglar den geografiska närheten är det också ett tecken på att handeln mellan länderna i Medelhavsområdet fortfarande är mycket liten (mindre än 5 % av den sammanlagda handeln). Av detta skäl har främjandet av den komponent i partnerskapet som gäller ekonomi och handel syd-syd blivit en viktig diskussionsfråga.

1.2. Barcelonaprocessen under 2000

De multilaterala aktiviteterna dominerades av de två utrikesministermötena under året. Ett informellt problemlösningsmöte ägde rum i Lissabon den 25-26 maj, vid vilket ministrarna bekräftade sitt engagemang för partnerskapet, bedömde dess resultat, utbytte åsikter om bristerna och skälen till dessa och kom överens om förberedelserna i stora drag för det formella utrikesministermötet i Marseille. De inbjöd Europeiska kommissionen att lägga fram förslag som avspeglade deras diskussioner och som skulle ligga till grund för beslut i Marseille.

Den 6 september 2000 utgav kommissionen sitt meddelande "Stärkande av Barcelonaprocessen" [1], vilket innehöll rekommendationer särskilt om följande:

[1] KOM(2000) 497 slutlig, 6.9.2000.

* Undertecknande, ratificering och ingående av associeringsavtal.

* Gradvis liberalisering av ömsesidig handel på jordbruksområdet.

* Frihandel syd-syd, med början på subregional nivå, och diagonal ursprungskumulation.

* Införande av harmoniseringsåtgärder för en inre marknad.

* Tydligare koppling mellan anslag från Meda, associeringsavtal och ekonomiska reformer.

* Ett mera strategiskt tillvägagångssätt för programplanering och tillhandahållande av stöd inom ramen för Meda.

* Ett strukturellt tillvägagångssätt för samarbete om mänskliga rättigheter och demokrati.

* Regionalt samarbete om rättsliga och inrikes frågor.

* Ett program för att öka partnerskapets synlighet.

Detta meddelande utgjorde grunden för förberedelserna av utrikesministermötet i Marseille den 15-16 november och avspeglas i stora drag i ordförandeskapets formella slutsatser från mötet.

Högre tjänstemän med ansvar för partnerskapets politiska och säkerhetsmässiga aspekter möttes ett flertal gånger under året, bland annat för att söka nå en överenskommelse om texten till Stadgan för fred och säkerhet. Även om det gjordes stora framsteg visade det sig till slut omöjligt att anta texten, till följd av den försämrade politiska situationen i regionen när det gäller fredsprocessen i Mellanöstern. Högre tjänstemän höll ett möte inom ramen för nätverket av utrikespolitiska institut (EuroMeSCo) och diskuterade även terrorism, migration och utväxling av personer.

Europa-Medelhavskommittén för Barcelonaprocessen möttes sex gånger under året. Den förberedde utrikesministrarnas möten och stärkte sin strategiska roll i partnerskapet, i synnerhet genom att diskutera flera program för regionalt samarbete med utgångspunkt i uppgifter från kommissionen och genom att godkänna riktlinjerna för framtida regionala program.

1.3. Fredsprocessen i Mellanöstern under 2000

Fredsprocessen led ett allvarligt bakslag under 2000. I början av året avslutades samtalen mellan Syrien och Israel utan resultat och dessa bröt samman fullständigt vid toppmötet mellan USA och Syrien i mars. Förhandlingarna mellan palestinier och Israel fortsatte under första halvåret 2000 men avstannade i Camp David i juli. I slutet av september såg man början till en kris som är den värsta sedan fredsprocessen inleddes vid Madrid-konferensen 1991. Internationella medlingsförsök misslyckades, bland annat toppmötet i Sharm Al-Sheikh.

I juni 2000 var EU värd och medordförande för ett möte i den särskilda samarbetskommittén för bistånd till palestinier (AHLC) i Lissabon. Vid mötet diskuterades framstegen i fråga om den palestinska myndighetens ekonomiska och administrativa reformer och ansträngningarna för att konsolidera den offentliga sektorns räkenskaper.

Efter det att krisen bröt ut stoppade de israeliska myndigheterna överföringen av skatte- och tullinkomster till den palestinska myndigheten. Eftersom dessa inkomster utgör en betydande del av myndighetens budget fanns det en reell risk för att den palestinska myndigheten skulle bryta samman. Krisen hade också stora negativa verkningar för palestinska institutioner och ekonomin i allmänhet.

Efter Israels beslut att upphöra med överföringen av skatte- och tullinkomster till palestinierna gav kommissionen finansiellt bistånd (27 miljoner euro) till den palestinska myndigheten. I december beviljade kommissionen dessutom 15 miljoner euro i katastrofhjälp till FN:s hjälporganisation för palestinska flyktingar (UNRWA). Vid slutet av året beslöt man också att inrätta ett särskilt kontantanslag på 90 miljoner euro för den palestinska myndigheten. Detta anslag omvandlades till direkt budgetstöd i början av 2001 och kan utnyttjas om Israel fortsätter att undanhålla skatte- och tullinkomster från den palestinska myndigheten.

EU har varit aktiv under hela krisen. Ordförandeskapet var i hög grad delaktigt i och Höge företrädaren Javier Solana deltog i toppmötet i Sharm el-Sheikh. Solana blev också en av de fem medlemmarna i den undersökningskommitté som inrättades för att granska den utveckling som hade lett till krisen.

Under årets gång utfärdade EU flera förklaringar om situationen i Mellanöstern, särskilt om användningen av överdrivet och godtyckligt våld. I dessa förklaringar uppmanas parterna att upphöra med våldet och att återgå till förhandlingar såsom överenskommits vid toppmötet i Sharm el-Sheikh, med tanke på att fred utgör det enda möjliga alternativet.

2. Meda-programmet under 2000

2.1. Genomförandet av budgeten under 2000

Under 2000 utgjorde Europeiska unionens stöd till länderna i Medelhavsområdet, i huvudsak inom ramen för Meda-programmet (B7-410), 11 % av åtagandena för externt bistånd i den allmänna budgeten. Inom ramen för budgetrubriken för Meda-programmet ingicks åtaganden för 879 miljoner euro, vilket motsvarar nästan hela summan av det tillgängliga anslaget på 896 miljoner euro under 2000. En överföring av anslag på nästan 31 miljoner euro, för vilka åtaganden inte kunde ingås under föregående år, medförde dessutom att ytterligare fyra projekt kunde inledas under 2000. En begäran om överföring av anslag till 2001 har gjorts för ett belopp på 8,8 miljoner euro.

Betalningarna inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet utgjorde 8 % av unionens betalningsbemyndiganden för 2000. Betalningarna inom ramen för Meda-programmet under 2000 uppgick till 330,5 miljoner euro, medan de tillgängliga anslagen utgjorde 352,5 miljoner euro.

Anslagen för samarbetet mellan EU och Medelhavsområdet minskade en aning (-0,5 % av åtagandena) under 2000 jämfört med nivån under föregående år. Denna förlängning av anslagen till 2000 förklaras av strävan efter att förbättra den tekniska och finansiella förvaltningen av program och projekt.

Syrien var den sista part som ratificerade Meda-ramavtalet i juli 2000. I ramavtalet beskrivs villkoren för genomförandet av det tekniska och finansiella samarbetet med respektive partnerland. Sedan 2000 finns det ett Meda-ramavtal för alla partner i Medelhavsområdet.

Meda: åtaganden per land och år 1995-2000 (miljoner euro)

>Plats för tabell>

* Inklusive tekniskt bistånd.

** I beloppet för åtaganden till förmån för Turkiet under 2000 (310,4 miljoner euro) ingår 134,3 miljoner euro för fyra projekt som ingått i tidigare år (1995-1999) och för vilka nya åtaganden gjorts 2000.

För att inte beloppen för dessa projekt skall dubbelräknas har det totala beloppet för åtaganden för Turkiet 1995-2000 minskats med detta belopp:

>Plats för tabell>

Meda: åtaganden och betalningar per år 1995-2000 (miljoner euro)

>Plats för tabell>

Meda: åtaganden och betalningar per land 1995-2000 (miljoner euro)

>Plats för tabell>

MEDA: ÅTAGANDEN OCH BETALNINGAR UNDER 2000(MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

Åtaganden och betalningar över andra budgetrubriker under 2000 (miljoner euro)

>Plats för tabell>

2.2. Det bilaterala och regionala samarbetet

På den bilaterala nivån har Meda-programmet följande två huvudprioriteringar:

* Stöd till omvandling av ekonomin genom att främja utvecklingen av öppna och konkurrensutsatta marknader. Meda-programmet avser att vara en katalysator för strukturanpassning på makroekonomisk nivå likaväl som på mikroekonomisk nivå.

* Åtgärder som kompletterar de ekonomiska reformerna genom att stärka den socioekonomiska jämvikten och stödja den sociala sektorn, miljön och landsbygdens utveckling.

Under 2000 utgjorde åtgärderna inom ramen för det bilaterala samarbetet 82 % (719,3 miljoner euro) av åtagandena inom ramen för Meda, medan åtgärderna inom ramen för det regionala samarbetet utgjorde 16,7 % (147,2 miljoner euro). Återstoden, dvs. 1,38 % (12,2 miljoner euro) utgjordes av åtaganden inom ramen för det globala anslaget. Den verksamhet som finansierats av Europeiska investeringsbanken genom anslaget för Meda-programmet motsvarade för år 2000 sammanlagt 106 miljoner euro.

2.2.1. Verksamheterna inom ramen för det bilaterala samarbetet

De viktigaste åtgärdsområden inom Meda-programmet som under 2000 finansierats inom ramen för det bilaterala samarbetet (nationella vägledande program) är följande:

* Strukturanpassning som åtföljer genomförandet av de reformprogram som i allmänhet samordnats med de internationella finansiella Bretton Woods-institutionerna. De mottagande partnerländerna är Algeriet, Jordanien, Libanon och Tunisien.

* Stöd till ekonomiskt samarbete med målet att skapa ett klimat som gynnar den privata sektorns utveckling, särskilt med hjälp av riskkapitalverksamhet som förvaltas av Europeiska investeringsbanken. De viktigaste mottagande partnerna är den palestinska myndigheten, Egypten, Jordanien, Marocko, Tunisien och Turkiet.

* Stöd till socioekonomisk jämvikt i partnerländerna genom åtgärder på alla områden inom den sociala sektorn som syftar till att lindra de kortsiktiga negativa effekterna av den ekonomiska omvandlingen. Dessa åtgärder utgörs av anpassningsmekanismer inom olika områden (sjukförsäkring, utbildning osv.). De socialt mest sårbara samhällsgrupperna har fått stöd genom åtgärder som inriktats på den socioekonomiska jämvikten och den sociala och ekonomiska sammanhållningen.

* Stöd till åtgärder på miljöområdet, huvudsakligen i Jordanien, Marocko och Tunisien. Alla partner, förutom Syrien, har också fått räntesubventioner på lån från Europeiska investeringsbanken till miljöprojekt.

* Stöd till program för landsbygdsutveckling, särskilt i Marocko, Syrien och Tunisien.

* Främjande av mänskliga rättigheter och demokrati inom ramen för det särskilda Meda-programmet för demokrati (vilket har en egen budgetpost).

Ur geografisk synvinkel uppgick de bilaterala Meda-åtgärderna för Maghreb-länderna till 246,4 miljoner euro under 2000 och fördelades på följande sätt:

* Algeriet: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 30,2 miljoner euro. 17 miljoner euro avser nya program för reform av telekommunikationssektorn, 5 miljoner euro avser stöd till algeriska medier och 8,2 miljoner euro avser utbildning av den algeriska polisen, särskilt i fråga om mänskliga rättigheter.

* Marocko: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 140,6 miljoner euro. På hälso- och sjukvårdsområdet avser 50 miljoner euro ett nytt program för strukturanpassning som syftar till att införa en sjukförsäkring och bredda dess allmänna täckning. 52 miljoner euro avser ett nytt strukturprogram för att öka den finansiella sektorns effektivitet och utveckla förbindelserna med de mest produktiva sektorerna i ekonomin. 27,6 miljoner euro avser en reform av rättsväsendet, 9 miljoner euro avser landsbygdens utveckling och 1,9 miljoner euro avfallshantering i städer.

* Tunisien: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 75,7 miljoner euro. 40 miljoner euro avser ett nytt program för sektoriell anpassning syftande till att förbättra grundutbildningens kvalitet. 30 miljoner euro avser stöd till den privata sektorn inom ramen för ett projekt med Europeiska investeringsbanken och tillhandahållande av riskkapital. 5,6 miljoner euro avser hantering av fast avfall.

De bilaterala Meda-åtgärderna för Mashrek-länderna uppgick till 162,8 miljoner euro under 2000 och fördelades på följande sätt:

* Egypten: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 12,7 miljoner euro. Detta belopp avser ett lån från Europeiska investeringsbanken för att återställa och utvidga nätverk för dränering av jordbruksmark inom ramen för ett program som förvaltas tillsammans med Världsbanken. De program som inletts tidigare år på diverse områden (utbildning, hälso- och sjukvård, social fond och industriell modernisering) har fortsatt.

* Västbanken och Gaza: Åtaganden för sammanlagt 96,7 miljoner euro har ingåtts för de områden som kontrolleras av den palestinska myndigheten. Till följd av försämringen av situationen på dessa områden inrättades som en nödåtgärd i december 2000 ett särskilt kontantanslag till ett belopp av 90 miljoner euro för att lindra verkningarna för den palestinska myndighetens budget av Israels beslut att frysa överföringen av skatte- och tullinkomster. 3 miljoner euro avser åtgärder tillsammans med Europeiska investeringsbanken (riskkapital), medan 3,7 miljoner euro avser räntesubventioner på lån för vattenrening.

* Syrien: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 38 miljoner euro. Till följd av att vissa finansieringsavtal inte undertecknades i tid fick nya åtaganden göras under 2000 för fyra program för vilka åtaganden ursprungligen hade gjorts 1999. De fyra finansieringsavtalen undertecknades av de syriska myndigheterna i januari 2001 och gäller sektorerna energi, affärsutbildning, kultur och telekommunikation.

* Libanon: Under 2000 gjordes inga åtaganden för nya projekt. Insatserna under året inriktades på undertecknande av avtal och genomförande av tidigare inledda projekt på områdena beskattning, social utveckling, miljö och små och medelstora företag.

* Jordanien: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 15 miljoner euro. Inom ramen för ett program för stöd till den privata sektorn har Europeiska investeringsbanken tillhandahållit riskkapital. Ett flertal åtgärder inom kulturområdet har också genomförts.

* Turkiet: Åtaganden har ingåtts för sammanlagt 310,4 miljoner euro. Åtaganden för 150 miljoner euro har ingåtts för ett större strukturanpassningsprogram för att minska inflationen och främja en hållbar tillväxt. Åtaganden för tio miljoner euro har ingåtts för stipendier för utbildning som gäller aspekter på landets ansökan om medlemskap i Europeiska unionen. 16 miljoner euro har tilldelats i form av räntesubventioner för ett lån från Europeiska investeringsbanken för vattenrening. Nya åtaganden har ingåtts under året för 134,3 miljoner euro avseende flera tidigare inledda projekt på områdena hälso- och sjukvård, utbildning, återuppbyggnad och vattenrening.

* För år 2000 motsvarade anslagen för strukturell och sektoriell anpassning 40 % (292 miljoner euro) av Meda-programmets samlade åtgärder för bilateralt samarbete. De övriga bilaterala åtgärderna motsvarade 47 % (337,6 miljoner euro) och kontantanslaget för den palestinska myndigheten 12,5 % (90 miljoner euro) av de sammanlagda åtagandena för bilateralt samarbete.

2.2.2. Verksamheterna inom ramen för det regionala samarbetet

Flertalet av programmen för regionalt samarbete är öppna för olika sektorer i det civila samhället. I det regionala vägledande programmet för 1997-1999 prioriterades industriellt samarbete, miljöskydd, vatten, energi, utveckling av transporter och informationssamhället. Stöd utgick även till reform av rättsväsendet och den offentliga förvaltningen för att bana väg för inrättandet av en regelram som främjar konkurrens. De övriga verksamheterna inom ramen för den tredje huvuddelen i Barcelonaprocessen avsåg skydd och främjande av kulturarvet, samarbete inom den audiovisuella sektorn och ungdomsutbyte.

Åtagandena för regionala åtgärder uppgick under 2000 till 147,2 miljoner euro. Dessa åtgärder avsåg i huvudsak ekonomiskt samarbete, i synnerhet inom industrin, kulturellt samarbete och stöd till fredsprocessen. Inom ramen för Medstat-projektet skedde samarbete mellan statistikorgan. De viktigaste regionala åtgärder för vilka åtaganden ingicks under 2000 är projektet "Euromed: arv II" (30 miljoner euro) inom kulturområdet, projektet "Euromed: marknad" (9,9 miljoner euro), projektet "Innovation, teknik och kvalitet hos företag" (15 miljoner euro) inom ramen för det industriella samarbetet och projektet "Euromed: innovation, teknik och kvalitet" (15 miljoner euro) inom ramen för stöd till den privata sektorn. Åtaganden för 20,5 miljoner euro har ingåtts för den kunskap och det tekniska stöd som byråerna för tekniskt bistånd (Meda-arbetsgrupperna) lämnar till kommissionen.

I enlighet med åtgärdsprogrammet för genomförande av utvecklingssamarbete (SEK(2001) 808) har miljökonsekvensbedömningar gjorts under projektens förberedelsefas, inte bara för de projekt som direkt avser miljön utan även för alla andra projektet som kan ha en inverkan, även indirekt, på miljön. Resultatet av dessa bedömningar har införlivats i riktlinjerna för genomförande av projekten.

2.3. Meda-programmet 1995-1999

Med tanke på den nuvarande geopolitiska kontexten och osäkerheten i fråga om regionens stabilitet framstår inrättandet av ett frihandelsområde kring Medelhavet mer än någonsin som nödvändigt för alla partner i Medelhavsområdet. Den höga arbetslösheten och stagnationen i medelinkomsten per invånare, vilken fortfarande är nära tio gånger mindre än det europeiska genomsnittet, gör att tillväxten blir ett nödvändigt ekonomiskt och politiskt mål för dessa länder.

I detta sammanhang kan de berörda länderna inte förvänta sig att uppnå hållbar tillväxt och utveckling om de inte radikalt påskyndar den ekonomiska omvandlingsprocessen. För att genomföra denna omvandling måste Medelhavsländerna främja dynamiken i den privata sektorn genom att införa en mindre restriktiv regelram och administrativ ram, reformera sina skattesystem och radikalt omstrukturera sina finansiella sektorer och offentliga företag.

Den sociala sammanhållningen är en annan avgörande faktor för ekonomisk utveckling som inte får försummas, om man inte ytterligare vill förvärra de interna ojämlikheterna och på så sätt fördjupa det problem med uteslutning som ofta ligger till grund för befolkningens motvilja mot reformer. Det är således viktigt att den ekonomiska uppgången åtföljs av stöd till de minst gynnade befolkningsgrupperna i samhället.

Europeiska unionen möter dessa två utmaningar genom att ge bistånd till regionen. Meda-programmet utgör det viktigaste instrumentet för finansiellt samarbete i syfte att underlätta den ekonomiska omvandlingen med hjälp av kompletterande åtgärder samtidigt som den socioekonomiska jämvikten upprätthålls. I detta sammanhang stöder unionen aktivt partnerländernas ekonomiska och strukturella reformprocesser. De ekonomiska reformerna, som syftar till att det fram emot 2010 inrättas ett frihandelsområde tillsammans med Europeiska unionen, har inte gått i samma takt i de olika länderna.

För de tolv partnerländerna i Medelhavsområdet har det för perioden 1995-1999 anslagits åtagandebemyndiganden för mer än 4,4 miljarder euro i bidrag, varav 3,4 miljarder euro avser Meda I-programmet. Europeiska investeringsbanken har tilldelat 4,8 miljarder euro för lån under samma period.

För de tolv partnerländerna i Medelhavsområdet har det för perioden 1995-1999 anslagits åtagandebemyndiganden för mer än 4,4 miljarder euro i bidrag, varav 3,4 miljarder euro avser Meda I-programmet. Europeiska investeringsbanken har tilldelat 4,8 miljarder euro för lån under samma period.

För perioden 1995-1999 (Meda I) har åtagandebemyndigandena utnyttjats till fullo. De sammanlagda betalningarna uppgick till 890 miljoner euro, vilket motsvarar 26 % av åtagandena för denna period. Flera faktorer förklarar denna relativt låga procentsats: a) Genomförandet av Meda I försenades initialt av de långdragna förhandlingarna och förfarandena för genomförande av ramavtal med vissa mottagarländer; b) För vissa åtgärder (ekonomisk omvandling, exempelvis utveckling av den privata sektorn, och traditionell utveckling) tar genomförandet längre tid och kan sträcka sig från fyra till sex år; c) De regionala projekten kräver ofta att det inrättas en komplicerad regelram och finansiell ram och behöver flera år (tre till fem år) för att nå maximal verkan; d) Våra partnerländer genomför strukturreformer i långsam takt och deras administrativa förmåga att absorbera biståndsmedel är begränsad.

Projekten för bilateralt samarbete upptog omkring 88 % av medlen för Meda I, medan projekten för regionalt samarbete upptog 12 %. De bilaterala Meda-åtgärderna 1995-1999 avsåg strukturanpassning, ekonomiskt samarbete, den sociala sektorn, miljön och landsbygdens utveckling. De regionala åtgärderna för samma period avsåg förstärkning av det politiska partnerskapet (särskilt framåtskridandet med Stadgan för fred och stabilitet), fastställande inom regionala forum av vilka ekonomiska och finansiella reformer som bör prioriteras (industriellt samarbete, miljö, vatten, energi, transport och informationssamhället) och samarbete när det gäller kultur, audiovisuella frågor och ungdomsfrågor.

Inrättandet på sikt av ett frihandelsområde mellan Europeiska unionen och Medelhavsområdet förutsätter att den strategiska programplaneringen förbättras och att de inomregionala ekonomiska förbindelserna förstärks. På grundval av erfarenheterna från genomförandet av Meda I, särskilt komplexiteten och stelheten i beslutsförfarandena, har rådet på kommissionens förslag antagit en ny Meda-förordning (Meda II).

I början av 2000-talet och inför Meda II har länderna i Medelhavsområdet fortfarande stora utvecklingssvårigheter, trots den geografiska närheten till Europa och de förmånliga villkoren för tillträde till den europeiska marknaden.

2.4. Den reviderade Meda II-förordningen

På grundval av ett förslag från kommissionen antog rådet den 27 november 2000 den nya Meda II-förordningen [2], som syftar till att rationalisera och förenkla förfarandena för genomförande av samarbetet mellan unionen och dess Medelhavspartner genom att i synnerhet införa ett mera pragmatiskt och strategiskt tillvägagångssätt. Antagandet av denna nya förordning, som ändrar Meda I-förordningen från juli 1996, är resultatet av en utvärderingsprocess som genomförts redan från programmets början och som omsätts i genomförandet av de principer för effektiv och öppen förvaltning som fastställts av kommissionen i programmet "sund och effektiv förvaltning" (SEM 2000). Insatserna för att förbättra Meda-förordningens effektivitet grundas på tre principer:

[2] Rådets förordning (EG) nr 2698/2000.

* Effektivisering av beslutsförfarandet för att få en mera strategisk och effektiv programplanering. Detta innebär att kommissionen för Med-kommittén lägger fram nationella och regionala strategidokument, vägledande program och årliga finansieringsplaner, i stället för att för denna kommitté lägga fram individuella projekt. De vägledande nationella och regionala programmen täcker perioder om tre år och baseras på motsvarande strategidokument, vilka i sin tur täcker hela perioden för Meda II-programmet (2000-2006). I dessa program beaktas de prioriteringar som utarbetats tillsammans med Medelhavspartnerna, inbegripet slutsatserna av den ekonomiska dialogen, och fastställs de viktigaste målen, riktlinjerna och de prioriterade sektorerna för gemenskapsstödet på de berörda områdena. Finansieringsplanerna fastställs på nationell och regional nivå i samverkan med Europeiska investeringsbanken och grundas på de vägledande programmen. Finansieringsplanerna inbegriper en förteckning över de projekt som skall finansieras och antas som regel varje år. De projekt som rör räntesubventioner skall införlivas i de nationella finansieringsplanerna, medan de projektet som rör riskkapital införlivas i de regionala finansieringsplanerna.

* Förbättring av kapaciteten för programplanering och genomförande. Detta åstadkoms genom att dialogen med Medelhavspartnerna förstärks. I de associeringsavtal som ingåtts inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet föreskrivs ett gradvis införande av frihandel mellan Europeiska unionen och dess partner i Medelhavsområdet. Meda-programmet är den främsta ramen för samarbete med och bistånd till partnerländerna och denna nödvändiga och globala reformprocess sker inom denna ram. I de treåriga nationella och regionala vägledande programmen analyseras och definieras tydligare de förväntade effekterna av de åtgärder som finansieras genom Meda inom ramen för de inhemska reformer som genomförs med sikte på att inrätta ett starkare Europa-Medelhavspartnerskap. I Meda II-förordningen föreskrivs att dessa vägledande program vid behov skall uppdateras varje år och ändras mot bakgrund av vunna erfarenheter och partnerländernas framsteg i fråga om strukturreformer, makroekonomisk stabilisering, industriell utveckling, socialt framåtskridande och resultatet av samarbetet inom ramen för de nya associeringsavtalen. I dessa program beskrivs de reformer som är nödvändiga inom vissa prioriterade sektorer och anges att det skall göras en utvärdering av framstegen inom denna ram.

* Förenkling av förfaranden i syfte att främja ett snabbare och effektivare genomförande av vidtagna åtgärder. Detta är ett resultat av att den föreskrivande kommittén i Meda II-förordningen ersätts med en förvaltningskommitté och genom att samarbetet inriktas på stöd till genomförande av associeringsavtalen. Omstruktureringen av beslutsprocessen, som särskilt består i antagandet av nationella och regionala finansieringsplaner, innebär en betydande tidsvinst genom att man såsom tidigare var fallet inte behöver lägga tid på en detaljerad granskning av enskilda finansieringsförslag. På samma sätt torde antagandet av förenklade förfaranden för avtal innebära förkortade tidsfrister för genomförande av samarbetet.

2.5. Genomförandet av reformen av förvaltningen av det externa biståndet

År 2000 var en avgörande vändpunkt i den reformprocess som bland annat inletts av den tidigare Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser (SCR) och som från och med 2001 fortsatts av Byrån för samarbete EuropeAid, som tar över dennas verksamhet i fråga om nya åtgärder i samband med genomförandet av det externa biståndet. De strukturreformer som inleddes 2000 avsåg samtliga program för utvecklingssamarbete och hela förvaltningen av det externa biståndet, däribland Meda-programmet. Reformerna har tre huvudlinjer: att fullgöra tidigare åtaganden, att låta intern personal överta det arbete som utförs av byråerna för tekniskt bistånd och att genomföra delegeringen till delegationerna.

Under 2000 inledde kommissionen ett stort program för att fullgöra de gamla åtaganden som gjorts före 1995 och de vilande åtaganden som gjorts efter 1995. Den tidigare SCR gjorde en systematisk granskning av sina åtaganden i samarbete med de övriga avdelningarna för yttre förbindelser och delegationerna. Detta innebar en betydande minskning av det antal åtaganden gjorda före 1995 som fortfarande inte var fullgjorda vid slutet av 2000. Genom en liknande insats kunde värdet på åtaganden för vilka inga utbetalningar gjordes under de följande två åren avsevärt minskas och vilka därför betraktas som vilande åtaganden. I slutet av 2000 utgjorde således gamla åtaganden och vilande åtaganden en relativt liten andel av de samlade utestående åtagandena.

I juni 2000 slutförde SCR en uttömmande analys av de byråer för tekniskt bistånd som utför uppdrag inom ramen för yttre förbindelser och lade fram en tidsplan för avveckling av de befintliga byråerna i Bryssel och vid delegationerna. Avvecklingen av dessa byråer sker dels genom att intern personal på kommissionens avdelningar för yttre förbindelser i Bryssel övertar vissa arbetsuppgifter, dels genom att delegationerna övertar vissa arbetsuppgifter. När det gäller Meda-programmet granskas 20 avtal med byråer för tekniskt bistånd, varav 11 gäller Bryssel och 9 delegationerna i Medelhavsområdet (Tunisien, Algeriet, Marocko, Egypten, Västbanken och Gaza, Syrien, Libanon, Jordanien och Turkiet). De 20 avtalen i Bryssel och vid delegationerna löper ut senast den 31 december 2001 och kommer inte att förlängas. Budgetmyndigheten har godkänt finansiering via gemenskapsbudgetens BA-poster av extern personal och tillhörande driftsutgifter som är nödvändiga för detta utbyte.

I samarbete med de övriga avdelningarna för yttre förbindelser inledde SCR ett ambitiöst program för att under 2001 delegera förvaltningen av det externa biståndet till 23 delegationer. Meda-programmet berörs i så måtto att fyra delegationer omfattas av den första delegeringsfasen (Egypten, Marocko, Tunisien och Turkiet). Denna delegering kommer att vara genomförd 2002 och i den andra fasen under 2003 berörs fem delegationer (Syrien, Libanon, Jordanien, Algeriet och Västbanken och Gaza). För att slutföra denna process har en arbetsgrupp med företrädare från flera avdelningar inrättats och en detaljerad arbetsplan omfattande 71 prioriterade åtgärder antagits.

Genom arbetsgruppens arbete har ett generellt och harmoniserat tillvägagångssätt för delegering till delegationerna kunnat fastställas och sådana kompletterande åtgärder som krävs för att på ett kontrollerat sätt genomföra denna process kunnat antas. Det praktiska tillvägagångssättet för delegering när det gäller särskilt Meda-programmet har till stor del lagts fast och resultatet kommer att vara avhängigt tillgängligheten av de finansiella medel som krävs i fråga om personal och utrustning och i slutändan de anslag som tilldelas av budgetmyndigheten. Vid slutet av 2003 skall alla delegationer i Medelhavsområdet förvalta programmen för externt bistånd till respektive land inom ramen för sina befogenheter.

2.6. Ersättandet av SCR med EuropeAid

Ur operativ synvinkel ersatte EuropeAid SCR den 1 januari 2001. Detta utgör en viktig etapp i genomförandet av den radikala reform av förvaltningen av unionens externa bistånd som beslutades av Europeiska kommissionen i maj 2000 i syfte att påskynda genomförandet av program och projekt och förbättra deras kvalitet. Inrättandet av detta nya generaldirektorat beslutades av kommissionen den 21 december 2000. EuropeAid sorterar under en styrkommitté som består av kommissionsledamoten med ansvar för yttre förbindelser, Chris Patten (ordförande), kommissionsledamoten med ansvar för utveckling och humanitärt bistånd, Poul Nielson (administrativ chef) och kommissionsledamöterna med ansvar för utvidgning, Günter Verheugen, handel, Pascal Lamy, och ekonomiska och monetära frågor Pedro Solbes Mira (ledamöter).

Den nya byrån skall hantera projektcykeln, från fastställande till utvärdering, och ansvara för godkännande av betalningar och aspekter av den tekniska hanteringen, kontraktsförvaltningen och den finansiella förvaltningen av nästan samtliga av unionens program för externt bistånd, däribland Meda. Generaldirektoraten för yttre förbindelser och bistånd, vilka arbetar geografiskt, ansvarar fortfarande för den fleråriga programplaneringen. I enlighet med subsidiaritetsprincipen, som tillämpad på förvaltningen av det externa biståndet säger att allt som på ett bättre sätt kan hanteras och beslutas på plats inte bör hanteras eller beslutas i Bryssel, utgör delegering till delegationerna och förenkling av förfaranden Europeaids två prioriteringar. Inom byrån ansvarar direktorat B för södra Medelhavsområdet och Mellanöstern och består av 7 enheter: geografisk samordning; ekonomiskt samarbete; regional integration och institutionellt stöd; social utveckling; hållbar landsbygdsutveckling och miljö; transport, infrastruktur, vatten och energi samt finansförvaltning och kontraktsförvaltning.

3. Associeringsavtalen - lägesanalys

Associeringsavtalen utgör den strategiska ramen för det bilaterala samarbetet mellan unionen och dess partner i Medelhavsområdet. I associeringsavtalen föreskrivs institutionalisering av en politisk och ekonomisk dialog, inrättande av ett frihandelsområde och ett finansiellt, socialt och kulturellt samarbete.

3.1. Algeriet

Förhandlingarna med Algeriet återupptogs under 2000, då tre förhandlingsomgångar ägde rum. Takten kommer att påskyndas under 2001 med sikte på att förhandlingarna skall vara avslutade vid utgången av året.

3.2. Egypten

Förhandlingarna avslutades i juni 1999 och Egypten undertecknade associeringsavtalet den 25 juni 2001. En rad initiativ, vilka kulminerade i ett brev i juli från premiärminister Obeid till kommissionsledamot Patten i vilket det begärdes "klargöranden" och ett besök i Bryssel i september av ministern för ekonomi och utrikeshandel Boutros Ghali, har gjort det möjligt för kommissionen att stilla Egyptens oro på alla punkter.

3.3. Israel

Europa-Medelhavsavtalet om associering med Israel trädde i kraft den 1 juni 2000. Det första mötet i associeringsrådet hölls i Luxemburg den 13 juni 2000. Genom detta inleddes den politiska dialog med Israel som föreskrivs i avtalet, samtidigt som även en rad andra frågor som omfattas av avtalet diskuterades.

3.4. Jordanien

Vid utgången av 2000 hade 13 medlemsstater, Europaparlamentet och Jordanien ratificerat det associeringsavtal med Jordanien som undertecknades den 24 november 1997. För en medlemsstat är ratificeringen på gång.

3.5. Libanon

Efter ett uppehåll i två år återupptogs de formella förhandlingarna om ett associeringsavtal i september 2000, då den femte förhandlingsomgången hölls i Beirut. Den nyligen utnämnde premiärminister Hariri (oktober 2000) har offentligt tillkännagivit sin regerings avsikt att utan dröjsmål ingå ett associeringsavtal.

Bland viktiga frågor som återstår att lösa kan nämnas ömsesidiga handelsmedgivanden för jordbruksprodukter, takten i tullavvecklingen, ursprungsregler, bestämmelser om handel med bearbetade jordbruksprodukter och bestämmelser om återimport.

3.6. Marocko

Europa-Medelhavsavtalet om associering med Marocko trädde i kraft den 1 mars 2000. Det första mötet i associeringsrådet hölls den 9 oktober 2000 i Luxemburg. Vid detta möte uttalade Marocko officiellt sin önskan att ytterligare närma sig Europeiska unionen genom att den nuvarande associeringen utvecklas mot en tullunion.

Den 1 mars 2000 började Marocko vidta de första åtgärder för tullavveckling som föreskrivs i avtalet, dvs. avveckling av tullar för andra produkter än sådana som anges i bilagorna 3, 4, 5 och 6 till avtalet samt nedsättning av tullen till 75 % av bastullsatsen för de produkter som anges i bilaga 3.

Förhandlingarna om ett nytt fiskeavtal fortsatte och sex förhandlingsomgångar hölls. Några stora framsteg har inte skett och de två parternas ståndpunkter skiljer sig fortfarande åt i de viktigaste frågorna (avtalets löptid, tillträde till fiskeresurser och finansiella aspekter).

3.7. Den palestinska myndigheten

Interimsassocieringsavtalet om handel och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Palestinska befrielseorganisationen (PLO) för den palestinska myndigheten undertecknades den 24 februari 1997. Avtalets huvudmål har varit att inrätta en heltäckande ram för politiskt, ekonomiskt och finansiellt samarbete och handelssamarbete.

Det första mötet i den gemensamma kommitté som inrättats enligt interimsassocieringsavtalet hölls den 23 maj 2000 i Bryssel. Hittills har avtalet genomförts i mycket begränsad omfattning, i huvudsak på grund av Israels hinder för palestinsk handel men också till följd av den palestinska ekonomins otillräckliga kapacitet. Den kris i de palestinska territorierna som inleddes i september 2000 har inneburit att genomförandet av avtalet har lagts på is. Den politiska situationen har dessutom omöjliggjort fortsatta förhandlingar om ett heltäckande associeringsavtal. Trots den kritiska situationen i territorierna hölls ett ekonomiskt dialogmöte inom ramen för avtalet den 6 december 2000. Detta syftade till en analys av situationen till följd av att Israel stängt de palestinska territorierna och till en bedömning av krisens mest omedelbara ekonomiska verkningar.

3.8. Syrien

I december 2000 återupptogs förhandlingarna om ett associeringsavtal med den nya syriska regeringen vid ett möte i Bryssel. Man kom överens om att gå snabbt fram och att om möjligt avsluta samtalen under 2001.

3.9. Tunisien

Det andra mötet i associeringsrådet hölls den 24 januari 2000 i Bryssel. Vid detta möte fortsatte den politiska dialogen med Tunisien och landet uppmuntrades att stärka den demokratiska processen och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Mötet inriktades också på de tre prioriterade punkterna i förbindelserna mellan Tunisien och Europeiska unionen: fortsatt liberalisering av handeln, gemenskapsstöd till reformer och ekonomisk omvandling samt den sociala dimensionen. Denna dialog och arbetet med dessa prioriteringar fortsatte vid det andra möte i associeringskommittén som hölls i Bryssel den 23 juni 2000.

Förhandlingarna om ömsesidiga liberaliseringsåtgärder och ändring av jordbruksprotokollen till associeringsavtalet avslutades genom ett beslut av Europeiska unionens råd den 22 december 2000. Det huvudsakliga resultatet är en förbättring av gemenskapens förmånssystem för tunisisk olivolja och Tunisiens beviljande av tullförmåner för vete och vissa vegetabiliska oljor med ursprung i gemenskapen.

ÖVERSIKT ÖVER FÖRHANDLINGSLÄGET ANGÅENDE EUROPA-MEDELHAVSAVTAL OM ASSOCIERING*

>Plats för tabell>

* Förbindelserna med Cypern, Malta och Turkiet regleras av den första generation associeringsavtal som undertecknades på 1960- och 1970-talen.

4. Bilateralt samarbete med medelhavspartnerna

4.1. Algeriet

4.1.1. De bilaterala förbindelserna

Den viktigaste händelsen vad gäller de bilaterala förbindelserna var att förhandlingarna om ett associeringsavtal återupptogs den 14 april 2000 (se kapitel 3). I avvaktan på att ett associeringsavtal mellan EU och Algeriet ingås förs den politiska dialogen mellan de båda parterna genom regelbundna möten på ministernivå och genom kontakter mellan den algeriska regeringen och EU:s beskickningschefer på platsen. Ett möte med EU:s trojka ägde rum i Lissabon den 12 maj 2000. Alla ärenden av gemensamt intresse fanns med på dagordningen för detta möte, i synnerhet vad gäller det politiska och ekonomiska läget i landet.

4.1.2. Den politiska och ekonomiska utvecklingen i landet

4.1.2.1. Politik

President Abdelaziz Bouteflika har valt att först och främst inrikta sin politik på ett program för att få ett stopp på de inre oroligheterna och för att återupprätta Algeriets rykte på den internationella scenen. Lagen om civil enighet har givit medlemmar i de väpnade grupperna som överlämnat sig till myndigheterna en möjlighet att på vissa villkor få amnesti. Möjligheten att överlämna sig gällde under en sexmånadersperiod och upphörde den 13 januari 2000.

Trots att vissa islamister efter att ha lagt ner vapnen har återanpassats till det algeriska samhället och att det ur säkerhetssynpunkt inträdde ett relativt lugn i slutet av 1999 och i början av 2000, trappades våldet på nytt upp under det andra halvåret 2000 genom nya terroristattacker, i synnerhet utanför tätorterna. På det politiska planet vägrade regeringen i november 2000 godkänna den nya islamistiska rörelsen "Wafa", ledd av Taleb Ibrahimi.

En ny regering utsågs den 26 augusti 2000 under ledning av premiärminister Ali Benflis, tidigare chef för president Bouteflikas kansli. Den nya regeringen efterträdde den gamla under premiärminister Ahmed Benbitour som hade makten i endast åtta månader.

När det gäller de grundläggande friheterna och de mänskliga rättigheterna utgör den pluralism som präglar den politiska debatten i medierna ett framsteg som erkänns i vida kretsar. De främsta organisationerna för skydd av de mänskliga rättigheterna (Amnesty International, Internationella journalistförbundet och Reportrar utan gränser) har tillåtits besöka landet under året. Problemen när det gäller tillämpningen av lagen om civil enighet, förekomsten av tortyr och de 4000 "försvunna" fortsätter emellertid att inge oro. EU:s delegationschefer tog upp frågan om vad som hänt med de försvunna personerna i en demarche i Alger i mars 2000.

Algeriet deltar i arbetet inom den regionalpolitiska delen av partnerskapet mellan EU och Medelhavsländerna. I och med ordförandeskapet i Afrikanska enhetsorganisationen (OAU) har landet spelat en aktiv roll i förberedelserna inför toppmötet mellan EU och Afrika, som hölls i Kairo i april 2000, och som medlare i konflikten mellan Etiopien och Eritrea. Algeriets deltagande i strävan att uppnå regional integration inom Arabiska Maghrebunionen har emellertid hämmats genom konflikten i Västsahara och av tillståndet i förbindelserna med Marocko.

4.1.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

Den makroekonomiska utvecklingen under 2000 var tämligen gynnsam på grund av höjningen av oljepriserna vilken ledde till att exportintäkterna nära nog fördubblades, från 11,9 miljarder US-dollar 1999 till 21,1 miljarder US-dollar 2000. Den övergripande yttre och inre balansen bestod. Den ekonomiska tillväxten uppgick till 4,3 % (prognos för år 2000), inflationen beräknas till 3 %, den offentliga budgeten uppvisar ett överskott på 5 % av BNP (1999: underskott på 0,5 %) och handelsöverskottet uppgår till 10,0 miljarder US-dollar (1999 var motsvarande siffra 3,3 miljarder). I slutet av året hade Algeriet en valutareserv på ca 11,2 miljarder US-dollar motsvarande 14 månaders import (1999 var motsvarande siffra 4,6 månader). Skuldtjänstens andel av exporten minskade till 22,1 % (1999 var motsvarande siffra 36,6 %).

Den algeriska ekonomin fortsätter att vara starkt beroende av olje- och gasprodukter vilka står för 97 % av exporten, 30 % av BNP och 60 % av statsbudgeten. Jordbrukets betydelse är fortfarande marginell och industrisektorn, med undantag för olje- och gasprodukter, ligger kvar på 10 % av BNP. Den ekonomiska tillväxten har varit för svag för att kunna bidra till en minskning av arbetslösheten vilken uppgår till 30 % av den arbetsföra befolkningen och till nära 70 % bland ungdomar.

I regeringsprogrammet har mycket riktigt de främsta ekonomiska och sociala utmaningar som landet står inför identifierats, däribland privatiseringen av statliga företag, saneringen och reformeringen av den finansiella sektorn, moderniseringen av industrin och dess regelverk, öppnandet av energisektorn för privat kapital och byggnation och upprustning av bostäder.

Men det faktiska genomförandet av strukturreformerna har i stor utsträckning legat stilla under 2000. Privatiseringen har avstannat på grund av behörigshetskonflikter mellan olika aktörer och institutioner och bristen på samförstånd med arbetsmarknadens parter. Likaså har utkastet till lag om privatiseringen av jordbruksmark dragits tillbaka och det ekonomiska klimatet för utländska företag och investerare måste ytterligare förbättras. Utrikeshandeln omfattas likaså fortfarande av restriktioner på grund av att kapitalmarknaden står under statlig förvaltning och att den genomsnittliga skyddsnivån är förhållandevis hög.

Några positiva tecken kan likväl noteras, av vilka kan nämnas att en ny lag om post och telekommunikation har offentliggjorts, att en liberalisering av denna sektor har påbörjats, att privata flygbolag har satts i drift och den privata sektorn planeras få tillträde till andra ekonomiska infrastrukturer, särskilt energisektorn.

4.1.3. Finansiellt samarbete inom ramen för Meda-programmet

Det finansiella samarbetet med Algeriet ingår som en del i landets ekonomiska omvandling och förberedelser för frihandelsområdet för Europa och Medelhavsområdet. Det omfattar två strategiska områden, dvs. stöd till ekonomiska reformer och utveckling av den privata sektorn, liksom en förbättring av den sociala och ekonomiska jämvikten och goda styrelseformer.

Sedan 1996 har åtaganden till ett sammanlagt värde av 194,2 miljoner euro gjorts till förmån för Algeriet inom ramen för Meda-programmet (se tabell). Därutöver har Europeiska investeringsbanken (EIB) sedan 1996 beviljat lån ur egna medel motsvarande 620 miljoner euro.

År 2000 gjordes åtaganden till ett sammanlagt belopp av 30,2 miljoner euro för tre nya Meda-projekt:

* Stöd till en reformering av telekommunikationerna och postväsendet och till utveckling av informationssamhället (17 miljoner euro): Detta projekt skall bidra till att göra dessa tjänster mera effektiva och kvalitetsmässigt bättre samt förbättra det ekonomiska klimatet för företagen. Tekniskt stöd kommer att tillhandahållas för att en oberoende tillsynsmyndighet för post- och telesektorn skall kunna inrättas, postväsendets institutionella uppbyggnad förstärkas, och för att ministeriet för post och telekommunikation skall kunna omorganiseras.

* Stöd till journalistkåren och medierna i Algeriet (5 miljoner euro): Detta projekt skall bidra till att stärka den oberoende privatägda pressens roll när det gäller att driva på demokratiseringen av det algeriska samhället. Det har till syfte att öka den yrkesmässiga kompetensen hos journalisterna, förbättra deras sociala och yrkesmässiga status och normer och att stödja företagen inom den privatägda pressen och journalisternas fackförbund.

* Stöd till modernisering av polisväsendet (8,2 miljoner euro): Detta projekt har till syfte att främja gott styre och rättsstaten, genom att den yrkesmässiga kompetensen hos personalen inom den nationella säkerhetstjänsten förbättras, däribland när det gäller respekten för de mänskliga rättigheterna. EU:s stöd är i synnerhet avsett att leda till förbättrade kunskaper i kriminologi och om metoder för framtagning av bevis i samband med brott.

Dessutom har en finansieringsöverenskommelse ingåtts beträffande ett Meda-projekt för modernisering av den finansiella sektorn (23 miljoner euro). Inom detta projekt skall tekniskt stöd och utbildning ges till finansiella institutioner, den algeriska centralbanken och institutionerna på kapitalmarknaden. Avsikten är också att inrätta fadderskapsföhållanden mellan flera algeriska banker och försäkringsföretag och deras motsvarigheter i Europa.

ALGERIET

MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER euro)

Projekt // Belopp

Stöd till en reformering av telekommunikationerna och postväsendet och till utveckling av informationssamhället // 17

Stöd till journalistkåren och medierna i Algeriet // 5

Stöd till modernisering av polisväsendet // 8,2

Sammanlagt // 30,2

MEDA-ÅTAGANDEN 1996-1999 (I MILJONER euro)

>Plats för tabell>

4.2. Egypten

4.2.1. De bilaterala förbindelserna

Associeringsavtalet undertecknades av den nya egyptiska regeringen efter långdragna förhandlingar den 25 juni 2001. Det hade förväntats att förslaget till associeringsavtal skulle paraferas och undertecknas under 2000, men den nya egyptiska regeringen dröjde avsevärt längre än väntat med att ställa sig bakom den ståndpunkt som förhandlarna hade uppnått i juni 1999.

När kommissionsledamoten Christopher Patten besökte Kairo i början av april 2000, kort före toppmötet mellan EU och Afrika, togs fördröjningen av paraferingen och undertecknandet upp med premiärminister Atef Obeid och hans ministrar. Detta ledde till att en rad klargöranden skriftligen begärdes från kommissionen och detta initiativ kompletterades med ett besök av ministern för ekonomi och utrikeshandel, Youssef Boutros Ghali, hos kommissionsledamöterna Christopher Patten och Pascal Lamy i september. Kommissionens svar med klargöranden beträffande de frågor som Egypten hade tagit upp öppnade vägen för ett undertecknande under 2001.

De bilaterala handelsförbindelserna var förhållandevis goda under 2000. Kommissionen genomförde täta samråd med Egypten, som har en central roll i förhandlingarna om en ny multilateral handelsrunda, och det gjordes framsteg mot en lösning av flera, dock inte alla, bilaterala handelsfrågor. Det tillfälliga förbudet mot mejeriprodukter och liknande produkter från EU hävdes även om vissa restriktioner och kostsamma testmetoder behölls. Ett bekymmer av central betydelse var effekterna av BSE-krisen för EU:s export av kött till Egypten. Egypten visade sig vara EU:s största enskilda exportmarknad för kött under 2000, men exportvolymen var lägre än 1999. När det gäller den egyptiska exporten till EU blev det en positiv säsong för egyptisk färskpotatis, eftersom endast ett bekräftat fall av brunröta på potatis påträffades. Detta tyder på att det går att bli av med brunröta i potatis som går på export förutsatt att nödvändiga kontroller noggrant genomförs.

Egypten bidrog i nära samverkan med Europeiska kommissionen till att toppmötet mellan EU och Afrika kom till stånd i april 2000. Mötet samlade ledarna för nästan alla Afrikas stater, stora delegationer från EU:s medlemsstater, kommissionens ordförande Romano Prodi och kommissionsledamöterna med ansvar för yttre förbindelser. Kommissionsledamoten Christopher Patten kombinerade sitt deltagande i ministermötet mellan EU och Afrika med en rad möten med tunga medlemmar av Egyptens regering.

4.2.2. Den politiska och ekonomiska utvecklingen under senare tid

4.2.2.1. Den politiska utvecklingen

På det politiska planet medförde den nya regeringen (som utsågs i oktober 1999) under ledning av premiärminister Atef Obeid att flera nya namn togs in även om tunga ministerposter förblev oförändrade. På det inrikespolitiska planet var det förhållandevis lugnt genom att den våldsamma fundamentalistiska oppositionen från tidigare år fortsatte att minska i betydelse och att vapenstilleståndet med de främsta grupperna upprätthölls. Den lagliga oppositionen mot det styrande partiet har emellertid stärkts avsevärt. Även om det styrande partiet fortfarande hade en dominerande ställning i parlamentet efter de allmänna valen i november 2000 var läget mycket mera annorlunda än tidigare. Många av de äldre parlamentsledamöterna ur det styrande partiet ersattes av yngre personer och den dominerande ställning som partiet för närvarande intar beror enbart på att många "oberoende" medlemmar anslöt sig till NDP efter valet. Det mest anmärkningsvärda är emellertid att 17 företrädare för det muslimska brödraskapet valdes in. Detta politiska block, om än litet i omfång, utgör en parlamentarisk opposition i genuin bemärkelse. Detta val, som för första gången övervakades av rättsväsendet, innebar ett konkret steg framåt i riktning mot demokrati i vidare bemärkelse.

Men det allmänna intrycket av politisk liberalisering var mindre tydligt. Trots en del framåtsträvande ny lagstiftning och avgöranden av central betydelse i författningsdomstolen fanns det tydliga tecken på att myndigheterna blivit mera känsliga mot att tillåta fullständig yttrandefrihet.

Inom utrikespolitiken påtog sig Egypten en alltmer betydelsefull roll som medlare i syfte att försöka åstadkomma fred i Mellanöstern. Landet befäste också sin utvidgade regionala roll inom arabvärlden och i Afrika. Egypten befäste sitt deltagande i COMESA-gruppen för ekonomiskt samarbete och fortsatte sin samverkan med Libyen med sikte på en fredsuppgörelse i Sudan.

4.2.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

Egyptens ekonomiska tillväxt (uppskattad till 5,1 %) var svagare än 1999 och avsevärt lägre än den prognos på 7 % som krävdes för att Egyptens högt ställda inkomst- och sysselsättningsmål skulle kunna uppnås. År 2000 präglades av strama penningpolitiska förutsättningar och en ökad oro över den försämrade handelsbalansen. En händelse av stor betydelse var att den fasta växelkursen mot US-dollarn övergavs under det första halvåret 2000 även om detta försiktiga steg inte på långa vägar ledde till den rörliga växelkursnivå som kommer att krävas för att Egyptens konkurrenskraft skall kunna förbättras gentemot andra länder. På den egyptiska dagordningen står fortfarande en lång rad reformer. Trots att det har skett en tillväxt i den privata sektorn och att regeringen fortfarande är inställd på privatisering är det den offentliga sektorn som dominerar (35 % av sysselsättningen, 45 % av BNP och 70 % av industriproduktionen). Det finns redan en rättslig och politisk ram för rationalisering av de offentliga finanserna, reformering av finanssektorn, ytterligare liberalisering av handeln och ökning av privatiseringstakten, men mycket återstår att göra när det gäller genomförandet av dessa åtgärder.

4.2.3. Meda-åtgärder

Utöver räntesubventionerna för lån från EIB gjordes inga nya Meda-åtaganden beträffande Egypten under år 2000. Detta återspeglade delvis det omfattande "överhäng" av befintliga åtaganden inom Meda I (615 miljoner euro för den sociala fonden, grundläggande hälsovård och grundläggande utbildning och för modernisering av industrin). Det fanns emellertid också en viss oro beträffande den långsamma framstegstakten i de program som godkänts, särskilt när det gällde programmet för modernisering av industrin vilket var fullkomligt stillastående på grund av bristande organisatorisk uppbyggnad (rådet för modernisering av industrin). Presidentdekretet för inrättande av rådet för modernisering av industrin utfärdades till sist i december 2000. Det tekniska stödet till de EU-stödda reformprogrammen för grundläggande utbildning och grundläggande hälsovård började ge ordentligt genomslag under 2000 och Europeiska kommissionen spelade en framträdande roll i samband med översynen, i vilken flera givare deltog, av den sociala utvecklingsfondens (SFD II) program.

Det gjordes framsteg när det gällde att fastställa nya åtgärder för finansiering inom Meda II, särskilt vad gäller omformuleringen av tidigare förslag om en reformering av den tekniska utbildningen och yrkesutbildningen och att utarbeta ett program för en utvidgning av handeln.

EGYPTEN

MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER EURO)

Projekt/program // Belopp

Nationellt dräneringsprogram- EIB räntesubventioner // 12,7

Sammanlagt // 12,7

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (I MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

4.3. Jordanien

4.3.1. Bilaterala förbindelser

Flera besök på hög nivå från EU ägde rum under år 2000, däribland ett besök av kommissionsledamoten Christopher Patten i samband med en rundresa i Mellanöstern i april. Kung Abdullah träffade samma månad kommissionens ordförande Romano Prodi i Bryssel. Det centrala temat för dessa möten var förbindelserna mellan EU och Jordanien som ett föredöme för de länder som ingår i Europa-Medelhavspartnerskapet och Jordaniens medlande roll i fredsprocessen i Mellanöstern.

4.3.2. Den politiska och den ekonomiska utvecklingen

Kung Abdullah och Jordaniens regering har med framgång verkat för att befästa förbindelserna med västvärlden och reparera förbindelserna med arabvärlden, särskilt med länderna kring Persiska viken och med Syrien. Förbindelserna med dessa länder försämrades under 1990-talet till följd av Jordaniens ställningstagande i kriget vid Persiska viken och undertecknandet 1994 av fredsavtalet med Israel. Därför är Jordaniens utrikesförbindelser fortfarande labila och påverkas negativt av dödläget i fredsprocessen. Detta hindrar landet från att stärka de ekonomiska banden med Israel och den palestinska myndigheten. Embargot mot Jordaniens främsta handelspartner Irak utgör en betydande bromskloss. Allt detta avskräcker potentiella investerare och främjar kapitalflykt. De ytterst knappa vattenresurserna, den snäva industrisektorn, de begränsade naturtillgångarna (praktiskt taget bara pottaska och fosfat) och en liten inre marknad gör situationen än värre.

Jordanien fortsatte under år 2000 att genomföra strukturanpassningsprogrammet med stöd från Internationella valutafonden. Genom en förbättrad förvaltning av budgeten och penningpolitiken lyckades man i någon mån nedbringa det offentliga underskottet (fortfarande på höga 7 % av BNP, förutom bidrag) och kraftigt öka valutareserven. En ekonomisk tillväxt på 3,9 % uppnåddes, vilket innebar en markant förbättring jämfört med de senaste åren.

Mot denna bakgrund är de utmaningar som Jordanien står inför för att kunna säkerställa landets ekonomiska bärkraft mycket stora. Kung Abdullah strävar därför särskilt efter att åstadkomma en reformering av ekonomin och av den offentliga sektorn och detta arbete har gått snabbt framåt under de senaste två åren. Vad Jordanien främst behöver satsa på är att genomföra en pensionsreform, en reform av banksektorn och skuldförvaltning, särskilt en minskning av den stora statsskulden.

Jordanien strävar också målmedvetet i riktning mot en liberalisering av sin handel vilket kommit till uttryck i bl.a. att landet anslutits till WTO under år 2000 och att ett bilateralt frihandelsavtal med USA undertecknats. Vidare tillkännagav Jordanien, Egypten, Tunisien och Marocko vid den konferens mellan utrikesministrarna från EU och Medelhavsländerna som ägde rum i Marseille i november 2000 att de ämnade inleda förhandlingar med sikte på att skapa ett frihandelsområde dem emellan (den s.k. "Agadir-processen").

4.3.3. Meda-åtgärder

Jordanien har presterat mycket goda resultat inom ramen för Meda-programmet (1995-1999). Av alla partnerländer i Medelhavsområdet var det Jordanien som fick det största beloppet per invånare i gåvobidrag: Dess sammanlagda andel av de bilaterala åtgärderna inom Europa-Medelhavssamarbetet uppgick till 254 miljoner euro i form av gåvobidrag, av vilka ca 75 % hade utbetalats i slutet av 2000; EIB:s utlåning ur egna medel uppgick till 223 miljoner euro.

Två strukturanpassningsåtgärder (på 100 miljoner euro respektive 80 miljoner euro), som genomfördes under perioden 1995-1999, har bidragit till att stärka den makroekonomiska jämvikten och till att reformer med anknytning till associeringsavtalet har kunnat genomföras (dvs. ett utkast till konkurrenslagstiftning, införande av en allmän försäljningsskatt av moms-typ och privatiseringar). Samarbetet har dessutom inriktats på utveckling av den privata sektorn, däribland programmet för industriell modernisering (40 miljoner euro) som är en uppföljning av gruppen för företagstjänster (Business Service Team) (7 miljoner euro). Genom detta ges direktstöd till små och medelstora företag och företagssammanslutningar, ställs finansiella instrument till förfogande för små och medelstora företag och nystartade företag och dessutom skall stöd erbjudas för utveckling av mänskliga resurser genom bidrag till modernisering och anpassning av de befintliga utbildningsanläggningarna till produktionssektorns krav; den politiska komponenten skall främja utarbetandet av en industripolitik på lång sikt. 10 miljoner euro användes för en åtgärd med riskkapital från EIB för stöd till utvecklingen av den privata sektorn. Till sist kan det nämnas att 8,2 miljoner euro i räntesubventioner och 5 miljoner euro i tekniskt stöd (till förvaltningsenheten) bidrar till genomförandet av programmet för förbättring av vattendistributionen i Amman och 3,9 miljoner till utveckling av turistnäringen och bevarande av kulturarvet.

Medan det finansiella samarbetet med Jordanien under 1999 inriktades på nya åtaganden koncentrerades samarbetet under 2000 på genomförandet av de nya programmen: Stödet till strukturanpassning (80 miljoner euro) utbetalades helt och hållet eftersom samtliga resultatkriterier var uppfyllda. Anbudsförfarandet för rekrytering till programförvaltningsenheten inom programmet för industriell modernisering slutfördes (igångsättning av programmet: den 1 januari 2001). Genomförandet inleddes också vad gäller det tekniska stödet till programmet för förbättring av vattendistributionen i Amman (5 miljoner euro) och till utvecklingen av turistnäringen samt bevarandet av kulturarvet (3,9 miljoner euro).

År 2000 beslutade kommissionen att bevilja 15 miljoner euro till en ny åtgärd med riskkapital under EIB:s förvaltning. Denna övergripande finansieringsmöjlighet är tillgänglig för ett antal finansiella mellanhänder som är verksamma på området för investeringar i eget kapital eller liknande kapital. Inom denna skall nyskapande finansieringsprodukter tillhandahållas i avsikt att stärka den privata sektorn.

Kommissionen godkände också ett antal kulturevenemang i syfte att hedra minnet av den avlidne Kung Hussein, såsom hade föreslagits av utrikesministrarna från EU och Medelhavsområdet vid konferensen i Stuttgart (i april 1999). Evenemangen ägde rum både i Europa (Symposiet mellan EU och Medelhavsområdet om "En kultur inriktad på fred" under världsutställningen, EXPO 2000, i Hannover för att åskådliggöra Kung Husseins roll för främjandet av denna kultur; vandringsutställningen med fotografier av Kung Hussein och presentationen av staden Amman i bild) och i Jordanien (Europa-Medelhavskonferensen om den kulturella mångfaldens betydelse på tröskeln till det nya millenniet; arkeologiläger för ungdomar från Europa och Jordanien).

Dessutom fick Jordanien medel för en förlängning av projekt som finansieras inom ramen för finansprotokollen: Projektet för insatser inom vattensektorn (ytterligare 2,02 miljoner euro), projektet för social utveckling (ytterligare 0,67 miljoner euro) och Jordaniens deltagande i EXPO 2000 (0,4 miljoner euro).

JordanIEN

MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER EURO)

Projekt/program // Belopp

Övergripande finansieringsstöd för små och medelstora företag - riskkapital (EIB) // 15

Sammanlagt // 15

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (i MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

4.4. Libanon

4.4.1. De bilaterala förbindelserna

Efter två års uppehåll återupptogs i september 2000 förhandlingarna om ett Europa-Medelhavsavtal om associering och före årets slut hade flera sammanträden hållits under vilka det gjordes goda framsteg mot en överenskommelse om innehållet.

Kommissionsledamoten Christopher Patten besökte Libanon den 7 april. Han träffade landets president, General Emile Lahoud, premiärminister Selim Hoss, ministern för industri, ekonomi och handel, Nasser Saïdi, och parlamentets talman, Nabih Berry. Samtalen rörde främst det bilaterala avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Libanon, gemenskapens bistånd för återuppbyggnad, förhållandet mellan Libanon och Israel i fredsprocessen i Mellanöstern och bilaterala handelsfrågor.

4.4.2. Den politiska och ekonomiska utvecklingen

4.4.2.1. Den politiska utvecklingen

Premiärminister Rafiq Hariris regering fick ett kraftigt stöd i parlamentet den 6 november 2000 efter den överväldigande segern i de allmänna valen i augusti och september 2000. I valresultatet avspeglades ett missnöje med det bedrövliga tillståndet i ekonomin och en känsla av att Rafiq Hariri skulle kunna lyfta ekonomin ur den allt djupare lågkonjunkturen.

Libanons återhämtning efter kriget nådde en viktig milstolpe i maj 2000 i och med att de israeliska styrkorna drogs tillbaka från södra Libanon och att den Israel-stödda sydlibanesiska armén föll samman. FN fastställde att FN:s säkerhetsråds resolution 425 hade genomförts. Libanon tillbakavisar FN:s demarkationslinje såsom internationell gräns mot Israel.

Den 5 500 man starka UNIFIL-styrkan (som övervakar att säkerhetsrådets resolution 425 efterlevs) tilläts sprida sig söderut i augusti 2000, åtföljd av ett begränsat detachement libanesisk polis och armépersonal. Återflyttningen till det tidigare ockuperade området pågår i långsam takt och de statliga tjänstesektorerna återvänder gradvis efter nästan 20 års bortovaro. Efter den inledande glädjeyran över att den ockuperade södra delen av landet åter stod under libanesisk överhöghet har det säkerhetsmässiga vakuum som råder lett till en ökning av gränsöverfallen. Spänningarna vid gränsen flammade upp i oktober 2000 i sympati med den palestinska intifadan. Återuppbyggnaden av södra Libanon bromsas fortfarande av frågan om de omtvistade "Sheba'a farms" på Hermon-berget (där tre israeliska soldater tillfångatogs under senare delen av år 2000), av att nitton libanesiska fångar fortfarande hålls fängslade i israeliska fängelser och av att det över huvud taget inte finns något fredsavtal mellan Israel, Syrien och Libanon.

Även om det inte kunde påvisas någon radikal förändring av förbindelserna mellan Beirut och Damaskus efter president Hafez el-Assads bortgång under år 2000, blev kritiken inom landet mot närvaron i Libanon av den 35 000 man starka syriska armén mera uttalad.

4.4.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

Rafiq Hariri ärvde en ekonomi i lågkonjunktur och en förödande statsskuld (24 miljarder euro eller 160 % av BNP) vilken har sin grund i det omfattande återuppbyggnadsprogram som följde på inbördeskriget. Regeringen har antagit en tillväxtinriktad ekonomisk strategi i syfte att få den allt djupare lågkonjunkturen att vända (ingen tillväxt noterades vare sig 1999 eller 2000). Det centrala problemet är det växande budgetunderskottet. I budgeten för år 2001 anges utgifterna till 6,6 miljarder euro och intäkterna till 3,2 miljarder euro vilket leder till ett underskott på 21,2 % av BNP. Jämfört med det mål som sattes upp för år 2000 innebär detta 16 % i ökade utgifter och 6 % i minskade intäkter. Manöverutrymmet är begränsat, eftersom 80 % av budgeten går till de offentliganställda tjänstemännens löner och till skuldtjänsten. Ett tecken på EU:s oro beträffande det ekonomiska läget, i synnerhet när det gäller skattepolitiska åtgärder för att minska budgetunderskottet, var den diskussion som pågick om huruvida den andra delen av de 50 miljonerna euro i stöd till strukturanpassning skulle utbetalas. Ett avgörande villkor är att ett system för mervärdesskatt införs.

Penningpolitiken har varit framgångsrik såtillvida som det libanesiska pundet har förblivit stabilt och inflationen har hållits under kontroll. Tillförsikten inom näringslivet har emellertid påverkats genom lågkonjunkturen, av det alltjämt stora budgetunderskottet och bristen på framsteg vad gäller privatiseringar samt av den fortsatta osäkerheten beträffande södra Libanon och fredsprocessen.

En utvecklingsplan för södra Libanon på 1,3 miljarder US-dollar lades fram vid givarkonferensen i Beirut i juli 2000. Kommissionens bidrag består i finansieringen av fem återuppbyggnadsprojekt för den södra delen av landet (9,2 miljoner euro) inom budgetposten för "återuppbyggnad". Kommissionens kontor för humanitärt bistånd, ECHO, har också gått med på att tillhandahålla katastrofhjälp till södra Libanon.

4.4.3. Meda-åtgärder

EU är den främsta biståndsgivaren när det gäller Libanon. Sammantaget svarade EU:s och medlemsstaternas bidrag för 53 % av gåvobiståndet till Libanon under perioden 1992-1999. EU:s bistånd har särskilt inriktats på återuppbyggnad efter kriget, katastrofbistånd till palestinska flyktingar, program som rör det civila samhället, ekonomisk och social utveckling, miljövård, de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna.

I Meda I-programmet (1996-1999) prioriteras återuppbyggnaden av den libanesiska ekonomin, översynen av den offentliga förvaltningen, förbättringar av de institutionella och rättsliga system som rör den privata sektorn och minskningen av den sociala obalansen. Libanon har erhållit 182 miljoner euro i Meda-bidrag vilket placerar landet bland de partnerländer i Medelhavsområdet som fått störst del per invånare av EU:s bistånd. Europeiska investeringsbanken har inom Meda I beviljat fyra lån till ett sammanlagt värde av 180 miljoner euro.

År 2000 gjordes inga nya åtaganden inom Meda-programmet vad gäller Libanon. Medlen beträffande två projekt frigjordes efter det att dessa ställts in: standardiseringsprojektet (6 miljoner euro) och en räntesubvention på 10,3 miljoner euro för lånet från EIB för kontroll av föroreningar längs kusten (lånet användes aldrig). Tyngdpunkten under 2000 låg på undertecknandet av tre nya finansieringsavtal.

Under år 2000, i efterdyningarna av det israeliska tillbakadragandet från södra Libanon, kom man överens om tolv projekt inom ramen för ECHO (på 3,9 miljoner euro) och fem återuppbyggnadsprojekt (på 9,2 miljoner euro); ca 10 miljoner euro ägnas den södra delen av landet och den resterande delen avser huvudsakligen stöd till palestinska flyktingar i de tolv lägren i Libanon.

Libanon

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (i MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

1/ Har frigjorts efter det att programmet ställts in.

4.5. Marocko

4.5.1. De bilaterala förbindelserna

Marocko har klart och tydligt valt att gå vidare mot en integration av landets ekonomi med EU:s. Efter det att associeringsavtalet hade trätt i kraft den 1 mars 2000 förklarade sig Marocko villigt att, utöver det frihandelsområde som anges i avtalet, ingå en tullunion med EU. Förhandlingarna om ett fiskeavtal, vilka förts i en intensiv takt, har, trots ansträngningar från kommissionens sida, inte kunnat slutföras. Den 18 september 2000 antog rådet (allmänna frågor) ett förhandlingsmandat för ett återtagandeavtal med Marocko.

4.5.2. Den politiska och ekonomiska utvecklingen i landet

4.5.2.1. Politik

Den politiska öppningspolitik som Kung Mohammed VI efter sitt trontillträde 1999 fortsatt att föra genom landets regering, ledd av Abderrahamane Youssoufi, har gjort att Marocko har kommit längst i det avseendet i hela regionen. Decentraliseringen av förvaltningen och utvecklingen av det civila samhället håller på att få ett i sanning positivt genomslag på demokratiseringen av landet. Regeringen har lagt fram en plan för integration av kvinnorna i den ekonomiska utvecklingen vilket har väckt stora förväntningar bland den kvinnliga delen av befolkningen. Det har emellertid inträffat vissa händelser under år 2000 rörande pressfriheten, men dessa händelser bör sättas i samband med den politiska övergångsfas som landet befinner sig i. När det gäller Västsahara framhöll Marocko vid det möte som ägde rum i Berlin i september 2000 att landet över huvud taget inte godtar någon lösning som kränker den marockanska överhögheten över denna region.

4.5.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

År 2000 präglades av en mycket svag tillväxt av BNP (+0,7 %) vilket bl.a. berodde på minskningen på 14,8 % av jordbrukets förädlingsvärde under år 2000 (långvarig torka) vilken inte kunde uppvägas av tillväxten i den övriga produktionen (+3 %).

Detta nedslående resultat fick återverkningar på utrikesbalansen, vilken försämrades (bytesbalansen: -1,7 % av BNP; handelsbalansen: -9,6 % av BNP). Valutareserven minskade från 5,7 månaders import 1999 till 4,4 månader. Handelsunderskottet ökade genom apprecieringen av den marockanska valutan dirham i förhållande till euron, oljeprishöjningen och den ökade importen av jordbruksprodukter.

Budgetläget försämrades likaså; det samlade underskottet frånsett privatiseringar ökade från -2,5 % av BNP till -4,3 % av BNP. Inflationen är fortfarande måttlig (+1,7 %), delvis på grund av liten efterfrågan.

Den marockanska ekonomin är fortfarande mycket känslig för externa chocker, bl.a. på grund av instabiliteten i jordbruksproduktionen och tillståndet i de offentliga finanserna (ökande underskott, reducerat beräkningsunderlag, samlat lönekostnadstryck och skuldbörda). Marocko måste dessutom hantera en synnerligen stor arbetslöshet (21,5 % år 2000) och uppvisar sämre sociala indikatorer än länder med jämförbara intäkter.

Målet för regeringens plan för ekonomisk och social utveckling 2000-2004 är i synnerhet att öka tillväxten i BNP genom att uppmuntra till investeringar, vilkas andel av BNP förväntas öka från 23,9 % år 2000 till 28 % år 2004. Det program för anpassning av finanssektorn som inletts inom Meda II är ett led i att främja den privata sektorn och investeringarna.

4.5.3. Finansiellt samarbete inom ramen för Meda-programmet

Samarbetet med Marocko ingår som en del i landets ekonomiska omvandling och förberedelser för frihandelsområdet för Europa och Medelhavsområdet. Marockos förmåga att utnyttja medlen inom Meda I var förhållandevis god: 660,2 miljoner euro i åtaganden från 1995 till 1999 och med en betalningsnivå på 25 % i slutet av år 2000.

När det gäller Meda II har fem projekt inletts under år 2000 till ett värde av 140,5 miljoner euro:

* Modernisering av domstolsväsendet (27,6 miljoner euro): Projektet har som övergripande mål att förbättra rättsväsendets sätt att fungera, att fastställa högtstående etiska normer och att bidra till att tvister löses i en anda av öppenhet, opartiskhet och effektivitet. Det har som särskilt mål att förbättra den strukturella kapaciteten (särskilt i fråga om datorisering) och den organisatoriska kapaciteten (utbildning, databaser och arkiv) i 44 domstolsområden (16 appellationsdomstolar, 21 förstainstansrätter och sju förvaltningsdomstolar).

* Medverkansbaserad landsbygdsutveckling i mellersta Atlasbergen (Khénifra-projektet) (9 miljoner euro): Projektet har som mål att förbättra levnadsvillkoren för befolkningen i tolv landsbygdskommuner i Khénifra-provinsen genom en ökning av deras intäkter och införandet av rationell, deltagandebaserad och integrerad förvaltning av naturresurserna. Detta projekt kommer att bidra till att främja kvinnornas roll på landsbygden.

* Program för anpassning av den finansiella sektorn (52 miljoner euro): Det övergripande målet är att åstadkomma en omstrukturering inom sektorn för finansiell förmedling med sikte på att förbättra det ekonomiska klimatet och stimulera tillväxten. De särskilda målen är följande: att anpassa den finansiella sektorns institutionella och lagstiftningsmässiga ram med sikte på att förstärka de organ som har till uppgift att kontrollera och övervaka sektorn för finansiell förmedling; att avveckla den statliga inblandningen inom bankväsendet; att förbättra konkurrensen inom, konkurrenskraften hos och förnyelsen inom sektorn för finansiella produkter och tjänster.

* Program för anpassning av hälsovårdssektorn (50 miljoner euro): Inom detta program kommer stöd att ges till att förbereda och i inledningsskedet införa ett allmänt sjukförsäkringssystem i Marocko. Denna reform innebär att åtgärder vidtas för att åstadkomma ett enhetligt system för offentlig och privat finansiering av sjukvården och att förbättra tillgången till sjukvården liksom dess kvalitet. Reformen avses också medföra en betydande omfördelning av hälsovårdskostnaderna till förmån för de mindre gynnade befolkningsgrupperna.

* Hantering av fast avfall i staden Essaouira (1 935 000 euro): Detta projekt ingår som en del i ett lagförslag från regeringen om hantering och bortskaffande av fast avfall. Projektet har som särskilt mål att främja miljöförvaltningen och utveckla den lokala kapaciteten i staden Essaouira.

MAROCKO

MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER EURO)

Projekt/program // Belopp

Modernisering av domstolsväsendet // 27,6

Khénifra (medverkansbaserad landsbygdsutveckling) // 9,0

Anpassning av den finansiella sektorn // 52,0

Anpassning av hälsovårdssektorn // 50,0

Hantering av fast avfall i staden Essaouira // 1,9

Sammanlagt // 140,5

MAROCKO

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (I MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

4.6. Syrien

4.6.1. De bilaterala förbindelserna

Syriska politiker har vid flera tillfällen betonat vikten av ett allt närmare samarbete mellan EU och Syrien och Syriens strategiska val av Europeiska unionen som partner för reform och modernisering. Detta framhölls särskilt under besöket av kommissionsledamoten Christopher Patten i Syrien i april 2000 och av Syriens planeringsminister Issam Zaïm vid hans besök i Bryssel i december 2000.

Vid ett möte i Bryssel i december 2000 återupptogs förhandlingarna om ett associeringsavtal med den nya syriska regeringen. Man kom överens om att gå snabbare fram och om möjligt hålla sammanträden varannan månad.

4.6.2. Den politiska och ekonomiska situationen i Syrien

4.6.2.1. Den politiska utvecklingen

Två viktiga händelser under det första halvåret 2000 har förändrat den inrikespolitiska bilden i Syrien. I mars tillträdde den nya regeringen under ledning av premiärminister Mohamed Mustafa Miro. Det var den första större regeringsombildningen på 13 år. I juli 2000 avled president Hafez el-Assad och efterträddes av sin son Bashar el-Assad.

När det gäller utrikespolitiken var Syriens främsta mål att återta Golan-området som ockuperades av Israel under krigen 1967 respektive 1973. Varken de fredssamtal som med stöd av USA hölls med Israel i början av år 2000 eller mötet mellan president Bill Clinton och Syriens president Hafez el-Assad i mars 2000 ledde till något resultat. Efter det att Israel dragit sig tillbaka från södra Libanon stödde Syrien Libanons beslut att avvisa den av FN fastställda "blå linjen" som gräns med Israel.

4.6.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

Efter lågkonjunkturen 1999, vilken förorsakats av låga oljepriser och torka, fanns det hoppingivande tecken på en förbättring av ekonomin. Syrien stabiliserade sin nationella valuta (det syriska pundet) och det gjordes ansträngningar att åstadkomma en enhetlig växelkurs. Inflationen minskade till 0,5 % år 2000. De stigande oljepriserna, upprepade löften om ekonomiska reformer och insatserna för att genom en expansiv finanspolitik stimulera till ekonomisk verksamhet gav stöd åt förväntningarna om en ekonomisk uppgång. Den reala BNP-tillväxten uppskattas till 1,3 % för år 2000 och till ca 2,4 % för 2001.

Den syriska ekonomin är fortfarande i stor utsträckning statsstyrd och domineras av oljan. Oljeintäkterna svarar för 60 % av statens totala intäkter, 60-70 % av de totala valutaintäkterna och ca 16 % av BNP. Den nya presidenten är reforminriktad och helt och hållet införstådd med de svårigheter som landets ekonomiska isolering medför. När det gäller reformdagordningen meddelade regeringen under år 2000 att den avsåg att genomföra strukturella åtgärder i syfte att åstadkomma en ekonomisk reform till stöd för den privata sektorn genom att det skapas ett ur lagstiftningssynpunkt gynnsammare klimat för investeringar. Bland de positiva tecknen kan nämnas revideringen av lag nr 10 (från 1991) om investeringar, öppnandet av nya ekonomiska verksamhetsområden (däribland privatägda banker) för den privata sektorn, tillkännagivandet av förenklade växelkurser och att personer bosatta i landet tillåts öppna utländska valutakonton. I september 2000 antog den syriska regeringen en sysselsättningsplan (total kostnad: 50 miljarder syriska pund) med sikte på att inom de närmaste fem åren skapa 400 000 nya arbetstillfällen. Syrien har uppnått överenskommelser om skuldreglering med en rad långivarländer och låneinstitutioner, däribland Tyskland (i oktober 2000). I synnerhet det landet har redan underlättat för Europeiska investeringsbanken att återvända till Syrien.

4.6.3. Meda-åtgärder

De projekt som beskrivs i MEDA I-programmet (1996-99) är särskilt inriktade på centrala institutionella områden, däribland

* reformering av förvaltningsstrukturerna och de ekonomiska strukturerna,

* stöd till näringslivet, och

* utveckling av mänskliga resurser.

Syrien slutförde ratificeringsförfarandet beträffande Meda-ramavtalet i juli 2000. Under de nästföljande månaderna undertecknades tre projekt inom Meda I på sammanlagt 35 miljoner euro (stöd till ett syrisk-europeiskt företagscentrum, 12 miljoner euro; stöd till institutionell och sektoriell modernisering, 21 miljoner euro; och stöd till ett program för arkeologisk utbildning, 2 miljoner euro). Endast ett projekt uppnådde genomförandestadiet (det syrisk-europeiska företagscentrumet). De övriga befinner sig i varierande utsträckning på förberedelsestadiet för genomförande.

Inga överenskommelser om nya projekt gjordes med Syrien under år 2000. Åtagandena för år 2000 (se tabell nedan) rör alla de program för vilka nya åtaganden gjordes, eftersom finansieringsavtalet inte undertecknades under året efter det att budgetåtagandet gjorts.

SYRIEN MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER EURO)

Projekt/program // Belopp

Åtgärdsplan för kraftsektorn // 11

Högre institut för företagsledning // 14

Stödprogram för telesektorn // 10

Program för utveckling av kulturturism // 3

Sammanlagt // 38

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (I MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

4.7. Tunisien

4.7.1. De bilaterala förbindelserna

Tunisien är det partnerland i Medelhavsområdet som har kommit längst när det gäller projektet att inrätta ett frihandelsområde med Europeiska unionen. Tunisien har tillkännagivit att frihandelsavtal har ingåtts med vissa av dess partnerländer i södra Medelhavsområdet (Marocko, Jordanien och Egypten). Tunisien inledde på förhand en avveckling av tullar redan innan associeringsavtalet trädde i kraft i mars 1998.

Ett möte i associeringsrådet mellan EU och Tunisien ägde rum i januari 2000 under vilket parterna hade tillfälle att diskutera hur långt partnerskapet framskridit och ta upp politiska frågor av gemensamt intresse.

Europaparlamentet har i två resolutioner som antogs i juni respektive december 2000 uttryckt sin otillfredsställelse över läget i Tunisien när det gäller de mänskliga rättigheterna.

4.7.2. Den politiska och ekonomiska utvecklingen i landet

4.7.2.1. Politik

Det inrikespolitiska läget i landet har präglats av stabilitet samtidigt som den omgivande regionen har genomgått betydande förändringar. Vid presidentvalet 1999 fick president Ben Ali nytt mandat för en femårsperiod. De främsta politiska nyheterna år 2000 var Habib Bourguibas bortgång i april det året, kommunalvalet i maj, i vilket partiet Rassemblement Constitutionnel Démocratique (RCD) fick 94 % av rösterna, och förundersökningen om korruption mot ordföranden i det tunisiska fackförbundet, Union Générale des Travailleurs Tunisiens, och dennes avgång. I november benådades genom ett presidentbeslut ett obestämt antal fängslade personer, däribland politiska fångar, och det infördes bestämmelser om att förvaltningen av fångvårdsanstalterna skulle överföras från inrikesministeriet till justitieministeriet. Det tillkännagavs att presslagen skulle ändras och den nya lagen godkändes av deputeradekammaren den 3 maj 2001, vilket bl.a. medförde att brottet "förtal av den allmänna ordningen" avskaffades.

Medierna i Europa uppmärksammade särskilt två fall med anknytning till de mänskliga rättigheterna, dvs fallet med journalisten Ben Brik, som inledde en hungerstrejk efter att ha åtalats för förtal av den allmänna ordningen, och det rättsliga beslutet att inställa valet till styrelse för den tunisiska människorättsorganisationen (Ligue Tunisienne des Droits de l'Homme) till följd av aktioner som genomförts av fyra medlemmar i människorättsorganisationen. Vissa europeiska medier och försvarare av de mänskliga rättigheterna i Tunisien tolkade detta beslut som ett angrepp från statsmaktens sida på en oberoende institution med uppgift att värna de grundläggande fri- och rättigheterna.

Det var dessa två händelser och det allmänna läget, vilket innebar att de politiska fri- och rättigheterna ansågs inte kunna utövas på ett tillfredsställande sätt, som låg till grund för de ovan nämnda resolutionerna i Europaparlamentet. Det är således fortfarande av väsentlig betydelse att rättsstaten och pressfriheten stärks för att ett dynamiskt styre i en anda av öppenhet skall kunna komma till stånd.

4.7.2.2. Den ekonomiska utvecklingen

De främsta indikatorerna visar att den makroekonomiska ramen är stabil. Inflationen (2,9 %) ligger aningen högre än 1999 (2,7 %), utlandsskulden ligger kvar på samma nivå (51 % av BNP) och budgetunderskottet (2,7 %) har minskat i förhållande till 1999 (3,5 %). Den aningen minskade tillväxttakten (5 % mot 6,2 % 1999) beror på lågkonjunkturen inom jordbrukssektorn (-1 %) till följd av den torka som berör huvuddelen av landet.

Arbetslösheten (15,5 %) är fortfarande stor, trots en god ekonomisk tillväxt. Tillförseln av 80 000 nya arbetssökande per år kräver en årlig tillväxttakt på minst 5 % för att arbetslösheten skall kunna bibehållas på nuvarande nivå.

Tunisien är fortfarande det land i södra Medelhavsområdet som är mest integrerat i EU:s ekonomi och frihandelsavtalet torde komma att ytterligare förstärka banden med unionen. Sedan den ensidiga tullavvecklingen gradvist inleddes av Tunisien 1996 har andelen av importen från EU stadigt legat kvar på mellan 71 % och 75 %. 80 % av den tunisiska exporten går till Europeiska gemenskapen. 40 % av den tunisiska importen av industriprodukter från EU är för närvarande befriad från tull och resten omfattas redan av förmånstullar, dvs. mellan 48 % och 23 % av de tullar som tillämpas för mest gynnad nation. Sedan den 1 januari 2000 omfattar den gradvisa avvecklingen "känsliga produkter".

Den tunisiska handelsbalansen uppvisar fortfarande, globalt sett, ett kraftigt underskott (nära 3 miljarder euro). Tunisiens handelsunderskott gentemot EU uppgick till 1,5 miljarder euro, en ökning med 26 % i förhållande till föregående år. Tillverkningsindustrin står för 84 % av den tunisiska exporten, inom vilken textilsektorn intar den mest framträdande ställningen (46 %).

Det noterades en uppgång i fråga om utländska direktinvesteringar under 2000. Men dessa är fortfarande otillräckliga för att på lång sikt kunna kompensera de sannolika effekterna av avtalet. De utländska direktinvesteringar på 800 miljoner euro som gjordes under 2000, (mera än dubbelt så mycket som 1999) är fortfarande i stor utsträckning otillräckliga om man beaktar att en tredjedel av dessa är ett resultat av privatiseringen av cementfabriker och att ytterligare en tredjedel motsvaras av investeringar med anknytning till koncessioner för olje- och gasprospektering. Endast 250 miljoner euro (ca 1 % av BNP) investerades på utländskt initiativ bortsett från energisektorn och privatiseringarna.

4.7.3. Finansiellt samarbete inom ramen för Meda-programmet

Samarbetet med Tunisien ingår som en del i landets ekonomiska omvandling och förberedelser för frihandelsområdet för Europa och Medelhavsområdet. Det omfattar två strategiska områden, dvs. stöd till ekonomiska reformer och utveckling av den privata sektorn, liksom en förbättring av den sociala och ekonomiska jämvikten och goda styrelseformer. Åtaganden för sammanlagt 504 miljoner euro har sedan 1995 gjorts till förmån för Tunisien (se tabell). Under år 2000 gjordes åtaganden för tre nya projekt till ett sammanlagt belopp av 75,6 miljoner euro:

* Program för stöd till en reformering av grundutbildningen (40 miljoner euro): Stöd till en reformering av grundutbildningen med sikte på att stödja den ekonomiska och sociala utvecklingen i landet. Det övergripande målet är att av rättviseskäl förbättra den kvalitativa nivån på de mänskliga resurserna i hela landet och för att göra landet bättre förberett för sociala, politiska och ekonomiska förändringar. Programmet har som särskilt mål att göra grundutbildningen effektivare i inre och yttre bemärkelse och mera rättvis i syfte att göra samtliga aktörer och förmånstagare mera delaktiga.

* Stöd till den privata sektorn (EIB), riskkapital (30 miljoner euro): Projektets syfte är att stärka det egna kapitalet inom företag som är privatägda eller är på väg att privatiseras, däribland de koncessioner som görs genom investeringar av finansiella mellanhänder och genom investeringar som görs av EIB. Avsikten är att ge banker och jämförbara finansiella institutioner möjlighet att förvärva direkta andelar i investeringsföretag, investeringsfonder eller alla andra liknande strukturer som har som mål att stärka de tunisiska företagens egna medel och ge EIB samma möjlighet (i form av tillfälliga andelar som skulle stå i EU:s namn).

* "Fast avfall", räntesubventioner ur EIB:s egna medel (5,60 miljoner euro): Projektets mål är att upprätta regionala system för hantering av fast avfall med utgångspunkt från depåer och liknande överföringsanläggningar spridda över hela Tunisien. Syftet är att skydda miljön i Tunisien, förbättra civilbefolkningens levnadsvillkor och att förbättra landets dragningskraft med hänsyn till turistnäringen.

TUNISIEN MEDA-ÅTAGANDEN 2000 (I MILJONER EURO)

Projekt // Belopp

Program för stöd till en reformering av grundutbildningen // 40

Stöd till den privata sektorn - riskkapital (EIB) // 30

Fast avfall - räntesubventioner (EIB) // 5,6

Sammanlagt // 75,6

MEDA-ÅTAGANDEN 1995-1999 (I MILJONER EURO)

>Plats för tabell>

4.8. Turkiet

4.8.1. De bilaterala förbindelserna

År 2000 var det första som präglades av den nya anda som inträtt i förbindelserna mellan EU och Turkiet genom att Turkiet vid Europeiska rådets möte i Helsingfors i december 1999 erkändes som kandidatland för anslutning till EU.

Inom ramen för anslutningsprocessen inleddes under år 2000 förberedelserna för den analytiska genomgången av gemenskapens regelverk. Detta arbete genomförs nu i de underkommittéer som inrättats under associeringsrådets överinseende. Den första "återkommande rapporten", vilken omfattade de 29 kapitlen i gemenskapens regelverk, antogs av kommissionen i november 2000. Kommissionen antog också ett förslag till partnerskap inför anslutning, om vilket rådet