[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 1.2.2010

KOM(2010) 6 slutlig/2

CORRIGENDUM:Annule et remplace le document COM(2010) 6 final du 29.1.2010Concerne toutes les versions (correction de la référence croisée 2009 remplacée par 2010)

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om incitament för Emas-registrerade organisationer under perioden 2004–2006 {SEC(2010)59}

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om incitament för Emas-registrerade organisationer under perioden 2004–2006

INNEHÅLL

1. Inledning 3

2. Typer av externa incitament 3

2.1 Flexibelt regelverk 4

2.2. Incitament för ökat deltagande 5

2.2.1 Informationsstöd 5

2.2.2 Finansieringsstöd 6

2.2.3 Tekniskt stöd 7

2.2.4 Offentlig upphandling 8

3 Sammanfattning av resultaten för varje grupp av indikatorer 9

3.1 Flexibelt regelverk 9

3.2 Incitament för ökat deltagande 9

3.2.1 Informationsstöd 9

3.2.2 Finansieringsstöd 10

3.2.3 Tekniskt stöd 11

3.2.4 Offentlig upphandling 12

4. Slutsatser 12

1. Inledning

I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 761/2001 av den 19 mars 2001 om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS)[1] fastställs ett system enligt vilket organisationer utvärderar, leder och kontinuerligt förbättrar sin miljöprestanda.

Det finns många sätt för organisationer att dra nytta av att genomföra Emas. En mer hållbar resursanvändning leder till finansiella fördelar, ett bättre anseende, en minskad risk för att inte uppfylla rättsliga miljökrav, bättre förbindelser med regleringsmyndigheter för miljön och andra berörda parter, samt korrekt riskhantering. Detta kan i sin tur få lån- och försäkringsgivare att erbjuda fördelaktigare ekonomiska villkor.

I artikel 10.2 i förordningen uppmanas medlemsstaterna att överväga hur registrering i Emas kan beaktas vid genomförandet av miljölagstiftningen och kontrollen av att den efterlevs, för att undvika onödigt dubbelarbete av organisationer och behöriga tillsynsmyndigheter.

Enligt artikel 11.1 och 11.2 ska medlemsstaterna främja organisationers deltagande i Emas, särskilt genom att överväga hur registrering i Emas kan beaktas när de ställer upp kriterier för sin upphandlingspolicy.

Enligt artikel 11.3 ska Europeiska kommissionen översända medlemsstaternas information om ovan beskrivna främjande aktiviteter till Europaparlamentet och rådet.

Genom denna rapport uppfylls denna skyldighet. I rapporten beskrivs de typer av främjande åtgärder som tillämpas i olika medlemsstater. Den innehåller dessutom en sammanfattning av resultaten för varje grupp av indikatorer.

Det arbetsdokument som bifogas detta meddelande innehåller detaljerad information som lämnats av medlemsstaterna om de stimulansåtgärder och indikatorer som fastställs i den här rapporten. Arbetsdokumentet innehåller även statistik avseende indikatorerna samt exempel på bästa praxis som medlemsstaterna har fastställt på grundval av de positiva resultaten av vissa stimulansåtgärder.

Huvudsyftet med denna rapport är att informera Europaparlamentet och rådet samt att öka medvetenheten bland nationella myndigheter om praxis i olika medlemsstater.

2. Typer av externa incitament

Den typ av incitament som tillhandahålls av de nationella myndigheterna varierar och är beroende av de syften som eftersträvas.

Följande två huvudgrupper av incitament har identifierats:

1. Flexibelt regelverk.

2. Incitament för ökat deltagande genom

3. offentlig upphandling,

4. finansieringsstöd,

5. tekniskt stöd,

6. informationsstöd.

2.1 Flexibelt regelverk

I denna rapport avses med flexibelt regelverk

- regellättnader, tolkade som ett utbyte av lagstadgade krav utan ändringar av miljölagstiftningen i sig,

- avreglering, som inbegriper ändringar av lagstiftningen i sig.

Ett flexibelt regelverk syftar till att

- förenkla och minska regelverket när det förekommer onödiga bestämmelser,

- avskaffa administrativa hinder,

- minska behovet av att lämna in onödiga och sinsemellan överlappande dokument till tillsynsmyndigheten,

- gynna ett ansvarsfullt uppträdande från aktörernas sida.

Artikel 10.2 i förordningen utgör den rättsliga grunden för hur medlemsstaterna bör överväga hur registrering i Emas kan beaktas vid genomförandet av miljölagstiftningen och kontrollen av att den efterlevs.

I förordningen om Emas fastställs stränga krav på efterlevnaden av rättsliga krav som avser miljön. Oberoende, externa kontrollanter ska enligt förordningen bekräfta att organisationen kan visa att den till fullo efterlever lagstiftningen. Vissa medlemsstater har i gengäld infört flexibla regler för Emas-registrerade organisationer för att lätta den börda som regelverket utgör och effektivisera de egna resurserna.

Följande indikatorer har fastställts för att uppskatta användningen av det flexibla regelverket.

Indikator 1 avser de uppgifter som krävs för tillstånd och effektivisering av ansökningar. Den visar antalet rättsakter, överenskommelser eller andra handlingar som medlemsstaten har upprättat för att minska tillståndsförfarandena för Emas-registrerade organisationer. Tanken bakom det här incitamentet är att många av de uppgifter som krävs för tillståndsansökningar samlas in genom Emas-systemet, som ger tillförlitlig, aktuell och användbar information.

Indikator 2 avser minskningen eller sammanslagningen av kraven på rapportering och övervakning. Den visar antalet rättsakter, överenskommelser eller andra handlingar som medlemsstaten har upprättat för att gå vidare med minskningen/sammanslagningen av kraven på rapportering och övervakning. Tanken bakom det här incitamentet är att miljöredovisningen ger de behöriga myndigheterna uppgifter och information som senare kan användas för rapportering och/eller övervakning, vilket innebär att onödigt dubbelarbete undviks.

Indikator 3 avser minskningen av kontroller och visar antalet rättsakter, överenskommelser eller andra handlingar som medlemsstaten har upprättat för att minska antalet kontroller. Tanken bakom det här incitamentet är att de nationella kontrollresurserna är otillräckliga. Eftersom genomförandet av Emas underlättar efterlevnaden av miljölagstiftningen kan kontrollerna av registrerade företag bli färre eller mindre omfattande.

2.2. Incitament för ökat deltagande

I artikel 11.1 i förordningen fastställs krav för att se till att organisationers deltagande i Emas främjas. I artikeln hänvisas särskilt till främjandet av Emas bland små och medelstora företag genom information, stödfonder och rimliga registreringsavgifter, offentliga institutioner och åtgärder för tekniskt stöd till offentlig upphandling.

I artikel 11.2 i förordningen fastställs grunden för främjande av Emas genom offentlig upphandling. Offentliga myndigheter uppmanas att undersöka hur de skulle kunna ta hänsyn till Emas när de fastställer kriterier för sin upphandlingspolicy.

Incitament för ökat deltagande kan tillhandahållas på framför allt följande områden:

- Informationsstöd.

- Finansieringsstöd.

- Tekniskt stöd.

- Offentlig upphandling.

2.2.1 Informationsstöd

Det är främst följande typer av informationsstöd som tillhandahålls i medlemsstaterna:

- Informationsprogram som skräddarsytts för ekonomiska aktörer, småskaliga industrier och hantverksföretag, fackföreningar, offentliga myndigheter och allmänheten.

- Informationskampanjer som riktar sig till särskilda intressegrupper och till allmänheten, i form av TV-kampanjer, artiklar i facktidskrifter och lokaltidningar, reklamkampanjer eller andra sätt att öka den allmänna medvetenheten.

- Konferenser och workshopar för att främja ett aktivt deltagande, samt utbyte av erfarenheter och bästa praxis.

Följande indikatorer har fastställts för att analysera användningen av informationsstöd som ett incitament:

Indikator 1 anger antalet olika dokument som skapats för att öka medvetenheten och informera om Emas (broschyrer, informationsmaterial, foldrar, etc.).

Indikator 2 anger antalet olika publikationer som getts ut (artiklar, nyhetsbrev, dagstidningar, tekniska tidskrifter, annonskampanjer, spridning av Emas logotyp, etc.) och visar de olika sätt som använts för att sprida information om Emas.

Indikator 3 anger antalet olika möten som organiserats i syfte att tillhandahålla information om Emas (konferenser, workshopar, kampanjer, volontärverksamhet, seminarier, prisutdelningar, utställningar, forum, mässor, etc.).

Indikator 4 anger antalet webbplatser för information om Emas (i de fall där det finns mer än ett behörigt organ).

Indikator 5 anger antalet redskap som medlemsstaterna förfogar över för kontroller och övervakning samt registrering i Emas, etc. (i de fall där det finns mer än ett behörigt organ).

Indikator 6 anger antalet olika kontakter som tagits med organisationer som inte är registrerade i Emas för att informera om Emas (brev, utskick, etc.) och visar olika sätt att ta kontakt med organisationerna.

Indikator 7 anger antalet olika kontakter som tagits med organisationer som är registrerade i Emas för att sprida information om Emas (brev, utskick, etc.) och visar olika sätt att ta kontakt med organisationerna.

2.2.2 Finansieringsstöd

Det är främst följande typer av finansieringsstöd som tillhandahålls i medlemsstaterna:

- Bidrag till nyregistreringar i Emas i form av klumpsummor eller procentuella andelar av de totala kostnader.

- Skattelättnader vid inköp som är avsedda att förbättra miljöprestandan, vilket är ett indirekt sätt att ge bidrag.

- Särskilda medel för tekniskt stöd, personalutbildning och externa konsulter.

- Sänkta registreringsavgifter.

Dessutom tillhandahålls bättre villkor för Emas-registrerade företag som avtalats med banker och försäkringsgivare.

Följande indikatorer har fastställts för att analysera användningen av finansieringsstöd som ett incitament:

Indikator 1 anger antalet lagtexter, överenskommelser eller andra handlingar som medlemsstaten har upprättat med avseende på Emas-finansiering.

Indikator 2 visar den budget som avsatts för att finansiera genomförandet av Emas (exklusive personallöner).

Indikator 3 avser finansieringsstöd till nyregistreringar i Emas och visar den procentuella andel finansieringsstöd som använts i förhållande till det totala anslaget för nyregistreringar i Emas.

Indikator 4 avser subventioner och finansieringsstöd till Emas-registrerade organisationer och visar den procentuella andel finansieringsstöd som använts i förhållande till det totala anslaget för Emas-registrerade organisationer.

Indikator 5 avser skattelättnader vid inköp som är avsedda att förbättra miljöprestandan och visar stödet till organisationer vid inköp som avser miljöprestanda.

Indikator 6 avser särskilt finansieringsstöd till pilotprojekt, program för att öka deltagandet, miljöavtal, etc. och visar andra former av finansieringsstöd till organisationerna.

Indikator 7 visar sänkningen av de registreringsavgifter som organisationerna ska betala.

Indikator 8 avser de fördelar som finns för Emas-registrerade organisationer och visar antalet banker som erbjuder fördelar för dessa organisationer (billiga lån för att delta i Emas, etc.).

Indikator 9 anger antalet försäkringsgivare som erbjuder fördelar för Emas-registrerade organisationer och visar hur registrering i Emas kan ge organisationer försäkringsförmåner.

2.2.3 Tekniskt stöd

Det är främst följande typer av tekniskt stöd som tillhandahålls i medlemsstaterna:

- Utbildningsprogram i samarbete med relevanta sammanslutningar, t.ex. handels- och industrikammare, eller under tillsyn av det nationella Emas-organet.

- Stegvisa genomförandeprogram som är särskilt utformade för små och medelstora företag. De här systemen är utformade för att hjälpa små och medelstora företag att uppnå goda miljöresultat på olika nivåer, med hänsyn till deras specifika behov.

- Synergier med alla aktörer i miljöledningssystem, t.ex. arbetsgrupper, partnerskap, inbördes utvärderingar och skräddarsydd coachning.

- Kort- och långsiktiga investeringar från myndigheterna för utbildning av branschfolk genom specialiserade program.

- Riktlinjer och verktyg för särskilda sektorer.

Följande indikatorer har fastställts för att analysera användningen av tekniskt stöd som ett incitament:

Indikator 1 anger antalet dokument som skapats för att tillhandahålla stöd och visa det förfarande som ska tillämpas vid genomförandet av Emas (manualer, handledning, verktyg, vägledning, riktlinjer, handböcker, interaktiv CD, undersökningar, etc.).

Indikator 2 anger antalet program för stegvist genomförande av Emas, som är särskilt utformade för att hjälpa organisationer att uppnå bättre miljöledning på olika nivåer med hänsyn till deras specifika behov.

Indikator 3 anger antalet utbildningsprogram (utbildning, kurser, aktiviteter, etc.) som är utformade för att tillhandahålla tekniskt stöd till organisationer.

Indikator 4 anger antalet synergier med alla aktörer i miljöledningssystem, t.ex. arbetsgrupper, partnerskap, inbördes utvärderingar, skräddarsydd coachning, nätverk, sammanslutningar för informationsutbyte, etc. Indikatorn visar hur organisationer på olika sätt kan utbyta information om Emas.

Indikator 5 anger antalet projekt och övriga (pilot-)program som genomförts för att ge tekniskt stöd till organisationer vid genomförandet av Emas.

Indikator 6 anger antalet övriga särskilda bestämmelser (standarder) som bidrar till genomförandet av Emas.

2.2.4 Offentlig upphandling

Offentliga upphandlare och andra organ som omfattas av direktiven om offentlig upphandling är en viktig konsumentgrupp. Ungefär 1 000 miljarder euro eller cirka 16 procent av EU:s BNP går till offentlig upphandling. En integrering av miljömässiga hänsyn i offentlig upphandling skulle kunna bidra avsevärt till en hållbar utveckling. Om offentliga upphandlare i tillämpliga fall hänvisade till Emas i sina anbudsinfordringar, skulle detta bidra till ökad medvetenhet om systemet och fungera som ett incitament för entreprenörer att delta i det.

I artikel 11.2 i förordningen fastställs grunderna för ett omfattande främjande av Emas genom upphandlingsförfaranden. Offentliga myndigheter uppmanas att undersöka hur registrering i Emas skulle kunna beaktas när de fastställer kriterier för sin upphandlingspolicy.

Enligt direktiven om offentlig upphandling[2] får myndigheterna kräva att anbudsgivarna ska tillämpa åtgärder för miljöledning vid utförandet av vissa bygg- och anläggningskontrakt eller tjänstekontrakt. Det kan till exempel gälla kontrakt för att konstruera en bro i ett naturreservat där det finns ett behov av kontinuerlig miljöledning och särskilda skyddsåtgärder under bygg- och anläggningsarbetet. I sådana fall skulle Emas eller ett motsvarande miljöledningssystem kunna utgöra ett bevis på att kravet på miljöledningsåtgärder är uppfyllt.

Indikator 1 avser användningen av upphandling som ett incitament i de olika medlemsstaterna och visar antalet dokument som en medlemsstat antagit med avseende på tillämpningen av offentlig upphandling.

3 Sammanfattning av resultaten för varje grupp av indikatorer

3.1 Flexibelt regelverk

En liten ökning har konstaterats när det gäller användandet av det flexibla regelverket. Det är dock bara fyra medlemsstater (Tyskland, Slovakien, Spanien och Storbritannien) som tillämpar incitament som avser alla tre av de fastställda indikatorerna, och tolv medlemsstater har inga sådana incitament alls.

Tyskland har utarbetat flest lagtexter på detta område. Även Österrike, Belgien, Danmark, Italien, Portugal, Nederländerna, Slovakien, Slovenien, Spanien och Storbritannien har utarbetat olika dokument.

Cypern, Tjeckien, Frankrike och Litauen har börjat utarbeta olika lagtexter för att ge Emas-registrerade organisationer lagstadgade fördelar.

När det gäller ansökan om tillstånd eller minskade krav på rapportering och övervakning har några medlemsstater antagit bestämmelser om särskilda och begränsade situationer där en Emas-registrerad organisation kan få fördelar. Det vanligaste är i dessa fall att rapporteringsskyldigheter minskas eller att det finns förenklade förfaranden för tillståndsansökningar på området för samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC), avfallshantering, tillstånd för deponering, vatten och utsläpp. Det finns en övervikt av incitament som avser samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (Cypern, Litauen, Slovakien, Spanien och Storbritannien). Detta är en typ av incitament som är mycket uppskattat av näringslivet, men det gäller inte alla industrisektorer och har därför en begränsad potential.

Andra medlemsstater har gett Emas-registrerade organisationer mer omfattande undantag från rapporteringsskyldigheten. Undantagen gäller organisationer som uppfyller sina skyldigheter på ett likvärdigt sätt och de är inte situationsbundna. Den här typen av omfattande förmån har störst potential, eftersom den kan leda till förmåner som är skräddarsydda för varje enskild organisation. I rättssäkerhetens intresse och för att underlätta den praktiska tillämpningen av dessa incitament vore det dock lämpligt att knyta dem till särskilda förfaranden för tillståndsansökan, eller särskilda krav på övervakning och rapportering. Förmåner som avser kontroller kan utgöras av en minskning av antalet kontroller eller sänkta kontrollavgifter. I vissa fall är avgiftssänkningen inte direkt kopplad till Emas-registreringen, utan grundad på det faktum att kontrollerna i allmänhet kräver mindre tid och arbete för myndigheterna.

3.2 Incitament för ökat deltagande

3.2.1 Informationsstöd

Informationsstödet ökade under perioden 2004–2006. De olika former av informationsstöd som tillhandahålls omfattar allt från publikation av broschyrer och foldrar samt artiklar i dagstidningar och tidskrifter till anordnandet av evenemang som konferenser eller workshopar. Alla medlemsstater har minst en webbplats där information om Emas tillhandahålls.

Allt informationsmaterial har vanligen varit särskilt utformat för att informera om och främja Emas. De evenemang som anordnats har för det mesta varit särskilt inriktade på Emas, men i vissa fall var Emas ett av flera inslag inom ramen för ett bredare ämnesområde, till exempel miljöhållbarhet eller andra miljöledningssystem (Tjeckien, Estland och Nederländerna).

Större delen av de konferenser som anordnades och det informationsmaterial som spreds innehöll allmän information om systemet och de steg som en organisation måste gå igenom för att bli Emas-registrerad. Konferenser eller informationsmaterial som utformats för en särskild verksamhetssektor tillhandahölls i Grekland, Italien, Lettland, Portugal, Slovakien, Slovakien och Spanien. Allmän information är alltid nödvändig, men stöd som riktas särskilt till vissa sektorer kan vara särskilt intressant och värdefull för organisationer. Det kan dessutom leda till ett högre deltagande i systemet.

I Österrike, Cypern, Finland, Tyskland, Rumänien, Spanien, Nederländerna och Storbritannien har regelbundna Emas-möten organiserats kring samma frågor (för det mesta årligen). De aktiviteter som organiserades var vanligen regelbundna och engångsevenemang hörde till undantagen.

Till de mindre vanliga formerna av stöd som användes hör anordnandet av nationella utdelningar av Emas-priser, tv-sända kortfilmer för att främja Emas (Polen och Portugal) och tillverkningen av Emas-relaterade profilartiklar (Polen).

Åtgärderna för informationsstöd är vanligen inriktade på organisationer som är registrerade i Emas, men åtgärder som är särskilt inriktade på organisationer som inte är det har också vidtagits (Cypern, Estland, Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Ungern, Lettland, Litauen, Norge, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Spanien, Nederländerna och Storbritannien). Kontakterna med registrerade organisationer var också täta.

Incitament i form av informationsstöd finns för alla organisationer, inklusive små och medelstora företag, men vissa medlemsstater tillhandahåller incitament som är särskilt avsedda för små och medelstora företag (Cypern, Litauen, Slovakien och Spanien).

När det gäller den budget som avsatts för att ge informationsstöd går utvecklingen i riktning mot ett ökat stöd tydlig i ett flertal medlemsstater (Tyskland, Grekland, Polen, Spanien, Estland, Frankrike, Lettland och Rumänien).

3.2.2 Finansieringsstöd

Antalet lagtexter som avser finansiering av Emas har ökat en aning. Några lagtexter om Emas-finansiering har utarbetats i Tjeckien, Tyskland, Grekland, Italien, Litauen, Polen, Portugal, Slovakien, Spanien och Storbritannien.

De budgetmedel som avsatts för Emas har ökat påtagligt med nästan 400 procent. Särskilt anmärkningsvärt är det stora belopp som avsatts för Emas i Spanien.

Budgetmedlen för Emas användes huvudsakligen till konferenser, seminarier och olika evenemang, samt till utarbetandet av publikationer som handböcker, broschyrer, etc. I en del fall ingick även det behöriga organets utgifter i budgeten.

Finansieringsstödet till nyregistreringar i Emas är begränsat. Det ges i Tyskland, Grekland, Slovakien, Spanien, Storbritannien och Portugal.

Situationen är liknande när det gäller finansieringsstöd till Emas-registrerade organisationer, och stöd har beviljats i Slovakien, Spanien, Frankrike och Storbritannien.

Medlemsstaterna har inte fastställt några skattelättnader vid inköp som är avsedda att förbättra miljöprestandan.

Särskilt finansieringsstöd till pilotprojekt, program för att öka deltagandet, miljöavtal, etc. har ökat. Antalet medlemsstater som tillhandhåller sådant stöd är dock begränsat (Finland, Spanien, Österrike, Tjeckien, Irland, Lettland och Portugal).

De finansieringsrelaterade incitamenten för Emas-registrering i form av sänkta eller avskaffade registreringsavgifter har ökat. Inga registreringsavgifter tas ut i Belgien, Cypern, Estland, Frankrike, Grekland, Ungern, Lettland, Nederländerna, Italien (för offentliga myndigheter) och Spanien (med undantag för den autonoma regionen Murcia). I Danmark, Finland, Tyskland, Litauen, Rumänien, Italien och Storbritannien tas sänkta registreringsavgifter ut.

Med undantag för Italien, där vissa banker och ett stort antal försäkringsföretag erbjuder fördelar till Emas-registrerade organisationer, och Slovakien (en bank erbjuder sådana fördelar), har banker och försäkringsgivare ingen allmän policy för att erbjuda sådana fördelar.

Vad beträffar tekniskt stöd till små och medelstora företag är frånvaron av avgifter utan tvivel ett bra incitament som gynnar både dessa företag och andra organisationer. Finland, Rumänien och Storbritannien tar hänsyn till organisationens storlek när avgiftssänkningen fastställs, eller begränsar sänkningen till små och medelstora företag. Förutom avgifterna finns finansieringsstöd som riktar sig särskilt till små och medelstora företag i Tjeckien, Grekland, Italien, Portugal, Slovakien, Spanien och Storbritannien.

3.2.3 Tekniskt stöd

Det tekniska stödet har ökat under perioden 2004–2006.

Dokument för tekniskt stöd, som manualer, riktlinjer, handböcker etc., samt synergier med alla aktörer i miljöledningssystem har skapats i de flesta medlemsstater (Österrike, Belgien, Tjeckien, Estland, Finland, Frankrike, Grekland, Tyskland, Ungern, Italien, Lettland, Litauen, Norge, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Spanien och Nederländerna).

Även om de flesta av dessa dokument och program vad avsedda för alla industrisektorer, har en del medlemsstater utvecklat manualer och handledningar för särskilda sektorer, som sjukhus, idrottsanläggningar och idrottsevenemang (Grekland); offentliga tjänster (Belgien); sektorerna för kemikalier, livsmedel, läkemedel, el/elektronik med flera (Spanien); sektorerna för livsmedel och drycker samt möbler (Storbritannien). Särskild vägledning för lokala myndigheter har tagits fram i Estland, Grekland, Ungern, Lettland, Polen, Slovenien, Spanien och Storbritannien.

Den här typen av målgruppsinriktade metoder ger goda möjligheter att förbättra systemets användande.

Antalet dokument och program som utarbetats för att underlätta genomförandet av Emas i små och medelstora företag har ökat betydligt och har tagits fram i Tjeckien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Irland, Polen, Portugal, Slovakien och Storbritannien.

Utbildningsprogram och synergier med alla aktörer i miljöledningssystem har utarbetats i de flesta medlemsstater (Belgien, Cypern, Tjeckien, Danmark, Estland, Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Ungern, Italien, Irland, Lettland, Norge, Polen, Portugal, Slovakien, Slovenien, Spanien, Nederländerna och Storbritannien). Dessa program och synergier inbegriper ofta ett genomförande av Emas genom arbetsgrupper och möten för olika berörda parter, Emas-registrerade organisationer eller nätverk för lokala myndigheter. Utbildning av miljökontrollanter, miljörevisorer och lokala myndigheter är ofta ett viktigt inslag i de här programmen.

3.2.4 Offentlig upphandling

Antalet dokument som avser offentlig upphandling ökade betydligt och dokument har utarbetats i de allra flesta medlemsstater.

Lagtexter om offentlig upphandling har utarbetats i Österrike, Cypern, Tjeckien, Grekland, Ungern, Lettland, Portugal, Rumänien, Slovakien, Spanien och Storbritannien. En större mängd riktlinjer och dokument har dessutom antagits i Tjeckien, Danmark, Finland, Grekland, Italien, Lettland, Litauen, Norge, Polen och Nederländerna.

De dokument som medlemsstaterna har rapporterat gäller vanligen miljötänkande vid offentlig upphandling. Trots den stora ökningen när det gäller antalet dokument utgör dessa inte alltid någon direkt eller tydlig fördel för Emas-registrerade organisationer. Det är bara Tjeckien, Grekland, Litauen, Rumänien, Slovakien, Spanien, Nederländerna och Storbritannien som särskilt hänvisar till Emas och hur systemet kan användas vid offentlig upphandling i sina dokument.

4. Slutsatser

Externa incitament som tillhandahålls av nationella myndigheter kan ha en positiv inverkan på användandet av Emas, särskilt om de bygger på riktlinjer och program som är inriktade på särskilda målgrupper.

Alla medlemsstater tillämpar åtgärder som tillhandahåller externa incitament för Emas-registrerade organisationer. Näringslivet klagar fortfarande över bristen på betydande åtgärder, vilket är en indikator på att det finns utrymme för förbättringar.

Incitamenten är vanligen utformade till förmån för privata organisationer. Emas är dock tillgängligt också för offentliga organisationer. Dessa styrs visserligen inte främst av ekonomiska hänsyn, men det är lämpligt att medlemsstaterna tillhandahåller incitament även inom den sektorn. Det gäller särskilt lokala myndigheter, som kan fungera som goda förebilder för andra organisationer.

Översynen av den andra Emas-förordningen under 2007–2009 utgör en vändpunkt för systemet. Ett av syftena med översynen är att förbättra regelverket på ett sätt som gör incitamenten mer framträdande och medlemsstaterna villigare att tillhandahålla incitament. Genom att förbättra systemet för rapportering av miljöprestanda och mekanismen för att garantera organisationernas efterlevnad, kan regleringsmyndigheterna bli mer motiverade att tillhandahålla fler incitament än vad som för närvarande är fallet.

Medlemsstaterna måste utarbeta riktlinjer för incitament samt långsiktiga stimulansprogram för att uppmuntra bästa praxis. Kommissionen kommer att fortsätta tillhandahålla det tekniska stöd och informationsstöd som är nödvändigt för att genomföra Emas i privata och offentliga organisationer.

[1] EGT L 114, 24.4.2001, s. 1.

[2] Direktiven 2004/17/EG och 2004/18/EG av den 31 mars 2004.