Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Bakgrund

Eurostat har publicerat räkenskaper för jordbruket (Economic Accounts for agriculture, EAA) sedan 1964. De baseras på en informell överenskommelse enligt vilken medlemsstaterna har förbundit sig att rätta sig efter de koncept och de regler som fastställts i en gemensam metod. De har också förbundit sig att rätta sig efter en tidsplan för överföring av uppgifter.

EAA är satelliträkenskaper till nationalräkenskaperna och alla grundläggande koncept och klassificeringar i Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS) har behållits. När ENS 95 antogs blev det nödvändigt att revidera EAA:s metod. Denna reviderade EAA-metod har offentliggjorts med titeln Manual till räkenskaper för jordbruket och skogsbruket EAA/EAF 97 (Rev. 1.1).

2. Politisk bakgrund - faktauppgifter om förslaget

EAA används huvudsakligen till att övervaka och utvärdera den gemensamma jordbrukspolitiken och mera generellt även till analyser av den ekonomiska situationen inom jordbruket. EAA är också ett värdefullt bidrag vid beräkningen av nationalräkenskaper.

Erfarenheter från senare år visar att eftersom EAA inte har någon formell rättslig grund, hämmas de allt mer av budgetnedskärningarna. Detta äventyrar inte bara framtida förbättringar av kvaliteten utan är också ett allvarligt hot mot befintliga standarder.

För att konsolidera de metodiska ramarna, som har upprättats i nära samarbete med medlemsstaterna, för att upprätthålla och förbättra uppgifternas kvalitet samt för att upprätta riktlinjer för deras överföring, lägger kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen. Detta förslag omfattar varken de regionala räkenskaperna för jordbruket (RAA) eller räkenskaperna för skogsbruket (EAF).

Upprättandet av en rättslig grund för EAA kan betraktas som en uppföljning av antagandet av ENS 95 genom rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996.

Med tanke på utvidgningen av Europeiska unionen ger upprättandet av en rättslig grund för EAA kandidatländerna en tydlig signal om denna statistiks betydelse.

3. Konsekvenser för de nationella statistikkontoren

Förslaget till förordning går på inget sätt utöver vad som görs för närvarande inom ramen för den informella överenskommelsen, varken när det gäller överföring av uppgifter eller tidsfrister.

4. Riskutvärdering

Med tanke på att en rättslig grund saknas och att budgetresurserna och de mänskliga resurserna blir allt mindre finns det risk för att kvaliteten på uppgifterna i EAA kommer att bli sämre. Om inte EAA omfattas av statistiklagstiftningen kommer det att ge en negativ signal till kandidatländerna.

2003/0023 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 285.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C , , s. .

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [2], och

[2] EGT C , , s. .

av följande skäl:

(1) Övervakningen och utvärderingen av den gemensamma jordbrukspolitiken kräver jämförbara, aktuella och tillförlitliga uppgifter om den ekonomiska situationen inom jordbruket, och särskilt om utvecklingen av jordbruksinkomsterna.

(2) Jordbruksräkenskaper är ett grundläggande redskap för att analysera den ekonomiska situationen för jordbruket i ett land under förutsättning att de baseras på enhetliga principer. Jordbruksräkenskaperna är också värdefulla vid beräkningen av nationalräkenskaper.

(3) Räkenskaperna för jordbruket (EAA) är sammanställda i enlighet med de grundläggande koncepten och reglerna i rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen (ENS 95) [3].

[3] EGT L 310, 30.11.1996, s. 1.

(4) Rådets förordning (EG) nr 322/97 av den 17 februari 1997 om gemenskapsstatistik [4] utgör en referensram för bestämmelserna som fastställs i denna förordning.

[4] EGT L 52, 22.2.1997, s. 1.

(5) Eftersom målen för den föreslagna verksamheten, d.v.s. skapandet av gemensamma statistiska standarder som kommer att göra det möjligt att producera harmoniserad statistik, inte på ett tillfredsställande sätt kan uppfyllas av medlemsstaterna och därför, med anledning av verksamhetens omfattning, på bättre sätt kan utföras på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(6) De åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av denna förordning skall vidtas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [5].

[5] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(7) Ständiga kommittén för jordbruksstatistik och Kommittén för det statistiska programmet har informerats.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ämne

1. Denna förordning upprättar räkenskaper för jordbruket i gemenskapen (hädanefter kallade EAA) genom att fastställa följande:

(a) en metod (gemensamma standarder, definitioner, klassifikationer och bokföringsregler), som skall användas för att för gemenskapen sammanställa räkenskaper baserade på en jämförbar grund, samt med de resultat som krävs i artikel 3,

(b) tidsfrister för överföringen av de sammanställda jordbruksräkenskaperna i enlighet med EAA-metoden.

2. Denna förordning skall inte anses vara tvingande för medlemsstaterna när det gäller att använda den gemensamma EAA-metoden när de sammanställer jordbruksräkenskaper för eget bruk.

Artikel 2

Metod

1. EAA-metoden som avses i artikel 1.1 a finns i bilaga I till denna förordning.

2. EAA-metoden skall uppdateras i enlighet med förfarandet i artikel 4.2.

Artikel 3

Överföring till kommissionen

1. Medlemsstaterna skall till kommissionen (Eurostat) överföra de uppgifter som anges i bilaga II till denna förordning inom de tidsfrister som anges för varje tabell.

2. Den första överföringen av uppgifter skall äga rum i november 2003.

3. Förteckningen över de variabler och de tidsfrister för överföring av uppgifter som anges i bilaga II till denna förordning skall uppdateras i enlighet med förfarandet i artikel 4.2.

Artikel 4

Kommittéförfarande

1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för jordbruksstatistik, som består av representanter från medlemsstaterna och har en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i rådets beslut 1999/468/EG gälla, i enlighet med artikel 8 i samma beslut.

Den tidsperiod som avses i artikel 4.3 i rådets beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

3. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.

Artikel 5

Slutbestämmelser

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Räkenskaper för jordbruket EAA

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Sida

FÖRORD

I. ALLMÄN STRUKTUR

A. INLEDNING

B. BASENHETEN OCH BRANSCHEN JORDBRUK

1. Basenheten

2. Branschen jordbruk

3. Ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter

C. MÄTNING AV PRODUKTIONEN

D. KONTOSYSTEM

1. Kontosystemet i ENS 1995

2. Kontosystemet i EAA

E. UPPGIFTSKÄLLOR OCH BERÄKNINGSMETODER FÖR SAMMANSTÄLLNING AV EAA

F. KLASSIFIKATIONEN

1. Allmänt

2. Definition av jordbrukets karakteristiska aktiviteter

3. Definition av jordbrukets karakteristiska enheter

4. Noter gällande vissa positioner

5. Skillnader mellan branschens omfattning i EAA och jordbruk i nationalräkenskaperna

II. PRODUKTTRANSAKTIONER

A. ALLMÄNNA REGLER

1. Referensperiod

2. Enheter

3. Bokföringstidpunkt

B. PRODUKTION

1. Produktionsbegreppet i ENS 1995 och EAA - Allmänt

2. Jordbrukets produktion: kvantiteter

3. Produktion från ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter

4. Jordbrukets produktion

5. Värdering av produktionen

C. INSATSFÖRBRUKNING

1. Definition

2. Insatsförbrukningens poster

3. Värdering av insatsförbrukning

D. BRUTTOINVESTERING

1. Fast bruttoinvestering

2. Lagerinvestering

3. Bokföring av djur i form av "fast bruttoinvestering" eller "lagerinvestering"

III. OMFÖRDELNINGSTRANSAKTIONER OCH ANDRA FLÖDEN

A. DEFINITION

B. ALLMÄNNA REGLER

1. Referensperioden

2. Enheter

3. Bokföringstidpunkt för omfördelningstransaktioner

4. Allmänna kommentarer till förädlingsvärdet

C. LÖNER OCH KOLLEKTIVA AVGIFTER

D. SKATTER PÅ PRODUKTION OCH IMPORT

1. Produktskatter

2. Behandling av mervärdesskatter (moms)

3. Övriga produktionsskatter

E. SUBVENTIONER

1. Produktsubventioner

2. Övriga produktionssubventioner

F. KAPITALINKOMST

1. Definition

2. Ränta

3. Arrenden (av mark och av mineralfyndigheter)

4. Kapitalinkomst tillräknad försäkringstagarna (ingår inte i EAA)

G. KAPITALTRANSFERERINGAR

1. Investeringsbidrag

2. Andra kapitaltransfereringar

H. KAPITALFÖRSLITNING

IV. ARBETSINSATS I JORDBRUKET

V. INDIKATORER PÅ JORDBRUKETS INKOMST

A. DEFINITION PÅ INKOMST OCH SALDOPOSTER

B. BEHANDLING AV INKOMST FRÅN ENHETER ORGANISERADE I FÖRETAGSFORM

C. DEFINITION PÅ INDIKATORER PÅ JORDBRUKETS INKOMSTER

D. AGGREGERING AV INKOMSTINDIKATORERNA FÖR EUROPEISKA UNIONEN

E. DEFLATERING AV INKOMSTINDIKATORERNA

VI. VÄRDERING AV RÄKENSKAPERNA FÖR JORDBRUKET TILL FASTA PRISER

A. PRIS- OCH VOLYMMÅTT

B. PRINCIPER OCH METODER FÖR ATT SAMMANSTÄLLA EAA I FASTA PRISER

1. Val av indexformler

2. Basår

3. Framläggning av serier utifrån ett referensår

4. Beräkning av förädlingsvärde i fasta priser

5. Uppdelning av skatter och subventioner på produktion i volym- och

priskomponenter

FÖRORD

1. Revideringen av det europeiska nationalräkenskapssystemet (European System of National Accounts, ENS 1995) 1995 [6] samt den nödvändiga anpassningen till jordbrukets ekonomiska och strukturella utveckling har lett till en ny grundläggande metodik för EAA (Economic Accounts for Agriculture). Vid utarbetandet av förändringarna som gjorts i EAA:s grundläggande metodik var man tvungen att tillgodose två till synes oförenliga krav. Å ena sidan måste metodiken överensstämma med ENS 1995 för att EAA skulle kunna harmoniseras - såväl inbördes mellan medlems staterna som med nationalräkenskapernas centrala struktur - å andra sidan måste lagstiftaren säkerställa att de nödvändiga förändringarna var möjliga att genomföra. Dessa överväganden har präglat arbetet med denna manual. Förutom begrepp, principer och grundläggande regler för sammanställning av räkenskaperna redogörs här även för eventuella anpassningar till jordbrukets speciella förhållanden.

[6] Europeiska gemenskapernas statistikkontor, Europeiska nationalräkenskapssystemet - ENS 1995, Luxemburg 1996.

I. ALLMÄN STRUKTUR

A. INLEDNING

1.01. För att ett nationalräkenskapssystem skall kunna ligga till grund för analyser, prognoser och politiska åtgärder måste det ge en så systematisk, jämförbar och fullständig bild av den ekonomiska verksamheten som möjligt. Detta innebär att den mängd olika ekonomiska transaktioner och enheter som ingår i systemet skall klassificeras efter allmänna kriterier och redovisas klart och tydligt i ett sammanhängande system av räkenskaper och tabeller.

1.02. Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS) har utarbetats på grundval av FN:s reviderade System of National Accounts (SNA 93) [7] för att tillgodose EU:s särskilda behov. I ENS fast ställs enhetliga begrepp, definitioner, bokföringsregler och nomenklaturer som skall användas av EU:s medlemsstater.

[7] System of National Accounts, 1993. Utgiven i samarbete mellan FN, Internationella valutafonden, Europeiska gemen skapernas kommission, OECD och Världsbanken.

1.03. Ett lands ekonomi motsvarar summan av de aktiviteter som genomförs av ett mycket stort antal enheter. Dessa enheter ägnar sig åt en mängd olika transaktioner gällande produktion, finansiering, försäkring, omfördelning och konsumtion. De enheter och grupper av enheter som behandlas inom ramen för ett nationellt räkenskapssystem måste definieras med hjälp av de ekonomiska modeller som tillämpas i undersökningen. I ENS 1995 använder man sig av tre slags enheter och två olika sätt att underindela samhällsekonomin.

1.04. För att analysera flöden gällande inkomster, kapital, finansiella transaktioner och tillgångar är det väsentligt att man väljer enheter som gör det möjligt att studera beteendesamband mellan de ekonomiska aktörerna (institutionella enheter). För att analysera produktions processen är det betydelsefullt att man väljer enheter som påvisar förhållanden av teknisk-ekonomisk karaktär (lokala verksamhetsenheter och homogena produktionsenheter).

1.05. Detta innebär att ekonomin kan delas upp på två olika sätt:

(i) I institutionella sektorer och undersektorer, bestående av grupper av institutionella en heter.

(ii) I branscher, bestående av grupper av lokala verksamhetsenheter (bransch) eller homo gena produktionsenheter (homogen bransch).

1.06. Eftersom huvudsyftet med EAA är att analysera produktionsprocessen och de primära inkomster som den genererar, har de utarbetats med bransch begreppet som grund.

1.07. EAA utgör satelliträkenskaper som tillför ytterligare information, där de begrepp som används har anpassats till de särskilda förhållandena inom jordbruksbranschen. Även om satelliträkenskapernas struktur till stor del följer nationalräkenskapernas centrala ram, skall de sammanställas enligt egna regler och metoder.

1.08. Man måste skilja på inkomster från jordbrukets produktionsprocess och jordbrukshushållens disponibla inkomst. Den senare inbegriper, förutom de inkomster som jordbruksaktiviteten genererar, inkomster från andra källor (kapitalinkomst, sociala trans fereringar etc.) som jordbrukshushållen kan ha. Dessa båda inkomstslag - inkomst som genereras av jordbruks verksamhet respektive jordbrukshushållens disponibla inkomst - mäts med två vitt skilda målsättningar, vilket innebär att det krävs två helt olika metoder för att dela in ekonomin. Den första metoden, som gäller EAA, grundas på produktions enheter, definierade utifrån bransch, medan den andra metoden grundas på hus håll (dvs. institutionella enheter), där den huvudsakliga inkomstkällan är fristående jordbruksverksamhet [8].

[8] FAO har insett att det finns olika analysbehov och rekommenderar därför att man använder sig av tre typer av enheter som bas enheter när det gäller de ekonomiska räkenskaperna för livsmedelsproduktion och jordbruk: institutionella enheter (inklusive hushåll), "establishments" (motsvarande lokala verksamhetsenheter i ENS) samt produkter, i enlighet med rekommendationen i SNA 1993 - (se FAO (1996) System of Economic Accounts for Food and Agriculture, FN, Rom).

B. BASENHETEN OCH BRANSCHEN JORDBRUK

1. Basenheten

1.09. För att analysera de flöden som uppkommer under produktionsprocessen och i användningen av varor och tjänster är det nödvändigt att välja enheter som understryker relationer av tekniskt-ekonomiskt slag. Detta krav betyder som regel att institutionella enheter måste delas upp i mindre och mer homogena enheter med avseende på typ av produktion. Lokala verksamhetsenheter avser att uppfylla detta krav såsom en första och verklighetsorienterad ansats (ENS 1995, 2.105.) [9].

[9] Det bör framhållas att även om ENS i första hand behandlar lokala verksamhetsenheter, så är det den homogena produktions enheten som lämpar sig bäst för en analys av produktionsprocessen. Denna enhet används för input-output-analys, eftersom den motsvarar exakt en typ av aktivitet. De institutionella enheterna delas upp i samma antal homogena produktionsenheter som det finns aktiviteter (frånsett hjälpaktiviteter). Genom att man grupperar dessa homogena produktionsenheter kan ekonomin delas in i "rena" (homogena) branscher. Homogena produktionsenheter kan vanligen inte observeras direkt. De homogena branschernas räkenskaper kan därför inte sammanställas genom gruppering av homogena produktionsenheter. I ENS behandlas en metod för att sammanställa dessa räkenskaper. Denna metod innebär att sekundärprodukter och branschernas respektive kostnader allokeras till lämpliga homogena branscher (ENS, 9.53.-9.61.).

1.10. Den lokala verksamhetsenheten definieras som den del av en branschenhet som motsvarar en lokal enhet. Branschenheten grupperar alla de delar av en institutionell enhet, i dess egenskap av producent, som bidrar till utförandet av en aktivitet på undergruppsnivå (4 siffror) i NACE Rev.1 (näringsgrensindelning som används som referensindelning, se 1.55.) och som svarar mot en eller flera operationella underindelningar av den institutionella enheten. Den institutionella enhetens informations system måste för varje lokal verksamhetsenhet vara kapabelt att uppge eller beräkna åtminstone produktionsvärde, insatsförbrukning, löner och kollektiva avgifter, driftsöverskott liksom syssel sättning och fast bruttoinvestering (ENS 1995, 2.106.).

1.11. En lokal verksamhetsenhet kan motsvara en institutionell enhet som producent eller vara en del av en institutionell enhet; däremot kan den aldrig tillhöra två olika institutionella enheter. Eftersom de flesta institutionella enheter som producerar varor och tjänster i praktiken ägnar sig åt flera olika aktivi teter samtidigt (en primär aktivitet och en eller flera sekundära aktiviteter), kan de under indelas i samma antal lokala branschenheter. Däremot kan inte hjälpaktiviteterna (inköp, försäljning, marknadsföring, bokföring, transport, lagring, underhåll etc.; se 1.27.) leda till att en lokal verksamhetsenhet bildas.

1.12. I princip skall det registreras lika många lokala verksamhetsenheter som det finns sekundära aktivi teter, men det kan hända att det inte finns tillräckligt med statistiska uppgifter (bokförings material) för att man skall kunna särskilja alla eller delar av en lokal verksamhetsenhets sekundära aktiviteter från den primära aktiviteten. Detta innebär att en lokal verksamhetsenhet kan utöva en eller flera sekundära aktiviteter parallellt med sin primära aktivitet (ENS 1995, 2.107.).

1.13. En aktivitet kan sägas äga rum när sådana resurser som utrustning, arbetskraft, tillverknings teknik, informationsnätverk och produkter kombineras, vilket leder till skapandet av specifika varor och tjänster. En aktivitet karakteriseras av en insats av produkter (varor och tjänster), en produktions process och produktion av produkter (ENS 1995, 2.103.). Den primära aktiviteten vid en lokal verksamhetsenhet är den aktivitet vars förädlingsvärde överstiger det för varje annan aktivitet som bedrivs inom samma enhet. Klassificeringen av den primära aktiviteten bestäms på grundval av NACE Rev.1, först på den högsta nivån i klassifikationen och därefter på mer detaljerade nivåer (ENS 1995, 3.10.).

2. Branschen jordbruk

1.14. Genom att gruppera alla lokala verksamhetsenheter som ägnar sig åt samma typ av aktivitet får man en bransch. På så sätt kan ekonomin delas upp i olika branscher. Dessa branscher klassificeras efter de grupperade enheternas primära aktivitet. På den mest detaljerade klassi fikations nivån består en bransch av alla lokala verksamhetsenheter som ingår i en enskild undergrupp (4 siffror) enligt NACE Rev.1 och som därför ägnar sig åt samma aktivitet såsom den definieras i NACE Rev.1.

1.15. Även om branschen jordbruk tidigare har definierats som en grupp av homogena produktions enheter för jordbruk, har man nu valt den lokala verksamhetsenheten som basenhet för beskrivningen i EAA. Detta gjordes av två skäl: dels ansåg man att EAA skulle ge en bättre bild av jordbrukets ekono miska verklig het om man tog hänsyn till vissa sekundära icke-jordbruksaktiviteter som inte kan särskiljas från jordbruksenheternas samlade produktions aktiviteter, dels skulle detta innebära att EAA alltjämt hölls i överensstämmelse med national räkenskapernas centrala struktur. Detta innebär en övergång från ett analytiskt synsätt, baserat på begreppen homogen produktionsenhet och homogen bransch, till ett statistiskt syn sätt, grundat på begreppen lokal verksamhetsenhet och bransch.

1.16. Med ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter avses aktiviteter vars kostnader inte kan skiljas från den egentliga jordbruksaktiviteten. Det rör sig bl.a. om bearbetning av jordbruks produkter på gården, skogsbruk, skogsavverkning, turism etc. Detta innebär alltså att jordbrukets produk tion härrör från två typer av aktiviteter:

(i) Jordbruksaktiviteter som utförs av jordbruksenheter (i form av primära eller sekundära aktivi teter).

(ii) Sekundära icke-jordbruksaktiviteter som utförs av jordbruks enheter.

1.17. Jordbruksföretaget är den enhet som för närvarande används vid statistiska undersökningar av jordbruket (skattningar, undersökningar gällande jordbruksföretagens struktur) och det är också den lokala verksam hets enhet som lämpar sig bäst för jordbruket (även om denna också bör inbegripa en del andra enheter som vin- eller olivodlingskooperativ, enheter som utför entreprenad arbeten etc.). Det bör ändå framhållas att den mängd olika jordbruksaktiviteter som kan utföras på jordbruksföretag gör dessa till en särskild kategori av lokala verksamhetsenheter. En strikt tillämpning av ENS-regeln om enheter och deras gruppering skulle nämligen leda till att jordbruksföretaget delades upp i flera olika lokala verksamhetsenheter i de fall då samma företag utför flera aktiviteter på undergruppsnivå - 4 siffror - i NACE Rev.1. Att man använder jordbruks företaget som den lokala verksamhetsenheten för jordbruket, både inom nationalräkenskaperna och EAA, grundas på ett statistiskt synsätt.

1.18. Jordbrukets konton är därför nästan identiska med jordbruksföretagens konton (produktionskontot samt kontot för inkomstbildning). För att undanröja eventuella missförstånd bör det framhållas att jordbrukets konton inte kan likställas med kontona för de företag där jordbruk är den primära aktiviteten. För det första omfattar de inte alla dessa företags icke-jordbruks aktiviteter (aktiviteter som kan särskiljas från jordbruks aktiviteter har inte medräknats). För det andra omfattar de även jordbruksaktiviteter som utförs av företag vars primära aktivitet gäller något annat än jordbruk. Att jordbruksföretaget används som basenhet för EAA påverkar därför inte det faktum att jordbruksräkenskaperna är räkenskaper för branschen jordbruk.

1.19. Eftersom en bransch består av en grupp enheter som ägnar sig åt samma, eller liknande, slag av aktivitet, är EAA:s definition av branschen jordbruk ett resultat av de aktiviteter och enheter som har fastslagits vara karakteristiska för denna bransch. Valet av aktiviteter och enheter som är karakte ristiska för jordbruket kan leda till vissa skillnader mellan EAA:s och nationalräken skapernas jordbrukskonton (se 1.93.).

1.20. Med branschen jordbruk avses den grupp av alla lokala verksamhetsenheter som utövar följande ekonomiska aktiviteter (se 1.60.-1.66. för en mer ingående definition av branschen jordbruk):

* Odling av jordbruksväxter, köks-, prydnads- och plantskoleväxter samt frukt, bär, nötter, krydd växter m.m. (inkl. fram ställning av vin och olivolja från druvor och oliver ur egen odling).

* Djurskötsel.

* Växtodling i kombination med djurskötsel.

* Service till jordbruk.

* Jakt och viltvård samt service i anslutning härtill.

1.21. Vid sidan av jordbruksföretagen kan följande enheter anses vara karakteristiska för jordbruket: producent grupper (t.ex. kooperativ) som framställer vin och olivolja samt specialiserade enheter som tillhandahåller maskiner, materiel och personal för entreprenadarbeten inom jord bruket.

1.22. Specialiserade enheter som tillhandahåller maskiner, materiel och personal för entreprenad arbeten inom jordbruksproduktionen (det kan röra sig om affärsdrivande företag som åtar sig entreprenadarbeten eller jordbruksföretag som utför tjänster på samma sätt som entreprenörer) anses ingå i jordbruket. En snävare tolkning är att dessa enheter skall uppfylla följande kriterier för att räknas till jordbruket: de skall utföra arbeten som a) ingår i jordbrukets produktionsprocess, b) är kopplade till produktionen av jordbruksprodukter, c) vanligtvis utförs av jordbruksföretag och d) i realiteten helt och hållet utförs av de specialiserade enheter som tillhandahåller maskiner, materiel och personal.

1.23. Om det ovannämnda arbetet inte genomgående utförs av specialiserade enheter (t.ex. om jordbruks företaget hyr maskiner, men använder egen arbetskraft), skall denna aktivitet redovisas under huvudgrupp 71 i NACE Rev.1 ("Uthyrning av fordon och maskiner utan bemanning samt av hushållsartiklar och varor för personligt bruk"). I så fall skall de belopp som jordbruksföretagen betalat till dessa entreprenadföretag bokföras som "Andra varor och tjänster" under rubriken "Insatsförbrukning" (se 2.108.).

1.24. Eftersom syftet med EAA är att mäta, beskriva och analysera den inkomstbildning som uppstår genom ekonomisk aktivitet gällande jordbruk - vilket i EU:s medlemsstater nästan uteslutande är en marknadsinriktad aktivitet - har man beslutat att inte inbegripa enheter där jordbruket endast är en fritidssysselsättning. Däremot ingår enheter som sysslar med självhushållsjordbruk i EAA. Det skall noteras att jordbruksföretags produktion för egen slutlig konsumtion måste redovisas i EAA.

3. Ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter

1.25. I och med att den lokala verksamhetsenheten används som basenhet för jordbruket leder detta till att även sekundära icke-jordbruksaktiviteter bokförs i de fall då dessa inte kan särskiljas från den primära jordbruksaktiviteten.

1.26. Ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter som utövas av lokala verksamhetsenheter inom jordbruket definieras som aktiviteter med nära koppling till jordbruks produktionen, för vilka uppgifter om produktion, insats förbrukning, löner och kollektiva avgifter, antal anställda samt fasta bruttoinvesteringar inte kan särskiljas från den primära jordbruks aktiviteten under den statistiska observationsperioden.

1.27. Sekundära icke-jordbruksaktiviteter utmärks av följande huvuddrag:

* Produktionen från dessa ej särskiljbara aktiviteter måste vara avsedd för försäljning eller byteshandel (under bokförings perioden eller också senare efter lagring), för producentens egen slutliga användning eller för in natura-betalning (omfattar även naturalön till anställda).

* Det får inte röra sig om hjälpaktiviteter. Med hjälpaktivitet avses en stödaktivitet som utförs inom företaget för att skapa de nödvändiga förutsättningarna för att utföra de primära eller sekundära aktiviteterna (t.ex. försäljning, marknadsföring, lagring, transport för egen räkning etc.) (se ENS 1995, 3.12. och 3.13., samt SNA 93, 5.9-5.16.). Hjälpaktiviteter karakteriseras av att de skapar produkter som vanligen återfinns som insats i nästan alla slag av producerande verksamhet.

* Av konvention får de inte omfatta aktiviteter som gäller fast bruttoinvestering i icke-jordbruks produkter (som bygg nader eller maskiner) för egen räkning. Produktion för egen slutlig konsum tion anses vara en avgränsad aktivitet och skall bokföras som produktion från en viss lokal verksamhetsenhet. Bostadstjänster som erbjuds anställda som naturalön skall redovisas på liknande sätt (dessa bokförs som naturalön på kontot för inkomst bildning).

* Aktiviteterna måste vara karakteristiska för jordbruksföretag, vilket innebär att dess ekonomiska betydelse skall vara signifikant för ett betydande antal företag.

* "Jordbruksverksamhet som utförs mot lön eller inom ramen för ett kontrakt" anses inte vara någon icke-jordbruksaktivitet, eftersom det är en aktivitet som är karakteristisk för jordbruket (jordbrukstjänster).

1.28. Endast den del av en viss sekundär icke-jordbruksaktivitet som inte kan särskiljas skall bokföras. Detta innebär att samma icke-jordbruksaktivitet skall räknas till jord bruket om den inte kan särskiljas från den primära jordbruks aktivitet som utövas av en lokal verksamhets enhet inom jordbruket, men däremot utelämnas om den kan särskiljas från den primära jordbruks aktiviteten. De sekundära aktiviteterna ger i så fall upphov till en lokal verksam hets enhet utanför jordbruket. Bestämningskriteriet för ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter är i allmänhet inte produktens egenskaper, utan snarare aktiviteten i sig [10]. Turisttjänster som tillhandahålls av jordbruksföretag skall t.ex. endast bokföras när de inte kan särskiljas från själva jordbruks aktiviteten. Detta kommer antagligen inte längre att vara fallet när tjänsterna ökar i betydelse. Vilka icke-jordbruks produkter som skall bokföras under jordbrukets produktion kan i stället variera beroende på "tid och rum".

[10] Vissa sekundära aktiviteter anses alltid kunna avgränsas från själva jordbruksaktiviteten, t.ex. fastighetsförmedling.

1.29. Ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter kan delas upp i två huvudkategorier:

* Aktiviteter som utgör en förlängning av själva jordbruksaktiviteten där man också använder sig av jordbruksprodukter. Sådana aktiviteter förekommer i de flesta av EU:s medlemsstater. En typisk aktivitet i denna grupp är bearbetning av jordbruksprodukter:

- Bearbetning av jordbruksprodukter.

- bearbetning av mjölk till smör, grädde, ost, yoghurt och andra mjölkprodukter

- bearbetning av frukt och grönsaker till juice, konserver, marmelad, alkoholhaltiga drycker och andra produkter

- bearbetning av druvor, druvmust och vin till alkoholhaltiga produkter (mousserande vin som champagne, alkoholhaltiga drycker som konjak etc.)

- spinning/flätning av vegetabiliska material/textilfibrer/ull

- bearbetning av kött till paté, gåsleverpastej och andra beredda köttvaror

- bearbetning av andra jordbruksprodukter

- Sortering och paketering av jordbruksprodukter, t.ex. ägg och potatis.

* Aktiviteter där man använder sig av jordbruksföretaget och dess produktions medel (utrustning, anläggningar, byggnader, arbetskraft). Dessa aktiviteter omfattar bl.a. följande:

- Landsbygdsturism - camping, restaurang-, hotell- och annan logiverksamhet etc.

- Gårdsbutiker - detaljhandel med produkter som inte härrör från jordbruksföretaget. Direktförsäljning av obehandlade eller bearbetade jordbruksprodukter bokförs under produktionen av dessa produkter.

- Sport och fritidsverksamhet på landet - marken utnyttjas för en viss verksamhet som golf, ridning, jakt, fiske etc.

- Tjänster för tredje mans räkning - t.ex. uthyrning och reparation av jordbruks maskiner samt bevattningsprojekt, jordbruksrådgivning, lagring av produkter, underhåll av ekonomi byggnader, handelstjänster gällande jordbruksprodukter, transport av jordbruks produkter etc. Dessa tjänster skall endast bokföras som sekundära aktiviteter om de utförs för tredje mans räkning. Om de utförs för egen räkning, räknas de som hjälpaktiviteter, vilket inte bokförs i räkenskaperna (se 1.27.).

- Landskapsvård - klippning av gräs och häckar, snöröjning samt anläggning, plantering och underhåll av grönytor etc.

- Fiskodling.

- Övriga aktiviteter där man använder sig av jordbrukets mark och produktions medel.

1.30. Listan över sekundära icke-jordbruksaktiviteter är emellertid endast avsedd som vägledning och kan inte tillämpas i alla länder. Varje land skall i stället ställa samman en egen lista över ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter på grundval av jordbrukets särdrag i det egna landet. Denna lista skall utarbetas i samarbete med de myndigheter som ansvarar för nationalräkenskaperna för att säkerställa att EAA överensstämmer med de konton för jordbruket och icke-jordbruks aktiviteter som har ställts samman för nationalräkenskaperna (så att ingen aktivitet utelämnas eller redovisas dubbelt).

1.31. De sekundära jordbruksaktiviteter som utförs av icke-jordbruksenheter kan anses vara av marginell betydelse och värderas av konvention som noll. I själva verket förutsätter man att uppgifterna gällande jordbruks produktion som utförs av en icke-jordbruksenhet alltid kan särskiljas, p.g.a. jordbruksprodukternas respektive produktionsmedlens egenart samt de uppgifts källor och metoder som används för att utarbeta den slutliga EAA (se kapitel I, avsnitt E samt kapitel II, avsnitt B och C). För att EAA skall kunna baseras på bransch begreppet måste produktionen av alla jordbruks produkter mätas, med undantag av de produkter som är ett resultat av sekundär aktivitet som utförs av lokala verksamhetsenheter utanför jordbruket. Eftersom dessa av konvention värderas som noll bokförs hela jordbruks produktionen (med undantag av produktion från enheter där jordbruket endast är en frititidssysselsättning, se 1.24.).

1.32. Icke-jordbruksvaror och -tjänster som tillhandahålls av jordbruksföretag skall endast bokföras i EAA om de är ett resultat av en ej särskiljbar sekundär aktivitet. Om enheter exempelvis omfattar flera vertikalt integrerade produktionsprocesser (t.ex. företag som slaktar, bereder och vakuum förpackar fjäderfä, företag som sorterar, tvättar och paketerar potatis eller andra grönsaker, företag som sorterar, behandlar och säljer utsäde; kooperativ som erbjuder lagringsutrymme och försäljnings assistans etc.), omfattar jordbruk endast den del av verksamheten som rör jordbruks produktion, i enlighet med definitionen under punkterna 1.62. och 1.63., samt ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter.

C. MÄTNING AV PRODUKTIONEN

1.33. Med branschens produktion avses enligt ENS 1995 det samlade värdet av alla produkter som produ cerats av branschens samtliga enheter under den aktuella räkenskapsperioden, med undantag av de varor och tjänster som produceras och förbrukas av samma enhet under denna räkenskapsperiod. Mätningen av jordbruksproduktionen baseras [11] på denna ENS-regel, med en viss justering eftersom en del av jordbruksproduktionen förbrukas inom jordbruksenheterna (se 2.032.-2.036.). I EAA utgör därför jordbruksproduktionen summan av produktionen från branschens samtliga enheter (med undantag av den produktion som förbrukas inom samma enhet), plus den produktion som används som insats förbrukning av samma enhet, under förutsättning att denna produktion gäller två olika bas verksamheter (t.ex. vegetabiliska produkter som är avsedda som djurfoder) och att den uppfyller vissa kriterier (enligt definitionen under 2.055.).

[11] Mätningen av produktionen grundades tidigare på begreppet "det nationella jordbruksföretaget", ett enda fiktivt jordbruks företag som utgjorde den samlade jordbruksproduktionen i en nationell ekonomi, där produktionen från branschen jordbruk utgör summan av alla produkter som lämnar det nationella jordbruksföretaget. Detta begrepp övergavs senare för att man ville förbättra i) den ekonomiska analysen av jordbrukets räkenskaper (tekniska koefficienter och förädlingsvärde), ii) samstämmigheten mellan produktions kontot samt kontot för inkomstbildning, iii) möjligheterna att jämföra tekniska koefficienter och förädlingsvärde när det gäller olika undersektorer och medlemsstater, samt iv) samstämmigheten med ENS och dess principer.

1.34. ENS-regeln har anpassats p.g.a. jordbrukets egenart:

* Den andel av produktionen som används som insatsförbrukning av samma enhet är större i jordbruket än i andra ekonomiska sektorer.

* Jordbruksföretaget omfattar en rad olika jordbruksaktiviteter som är nära kopplade till varandra (en aktivitet kan vara förutsättning för eller förlängning av en annan aktivitet, t.ex. produktion av spannmål och djurfoder som är avsedda att användas vid djuruppfödning, men det finns också en nära koppling när det gäller användningen av produktionsfaktorer som utrustning och maskiner). Utan att på något sätt ifrågasätta jordbruksföretagets ställning som lokal verksamhetsenhet kan man konstatera att dess heterogena sammansättning i hög grad gör det till ett särfall jämfört med ekonomins övriga lokala verksamhetsenheter (se 1.17.). Syftet med att dela upp ekonomin i olika branscher är bl.a. att räkenskaperna skall ge en bild av flödena inom produktionsprocessen: skapande, trans formation, handelsutbyte och transfereringar av ekonomiska värden. Att mäta endast den produktion som "lämnar" företaget skulle aldrig ha gett någon rättvisande bild av de olika aktiviteter som utförs av ett jordbruksföretag.

1.35. Denna anpassning av ENS-regeln innebär att vissa produkter måste särbehandlas. Det gäller t.ex. jordbruksprodukter som är avsedda att användas som djurfoder på jordbruksföretaget, druvor och oliver avsedda för produktion av vin respektive olivolja samt jordbruksprodukter som används som insatsförbrukning i samband med ej särskiljbara sekundära icke-jordbruksaktiviteter.

1.36. Särbehandling krävs också när det gäller jordbruksföretagens inbördes handel med levande djur samt import av levande djur, eftersom de betraktas som varor i arbete. Detta behandlas mer utförligt i kapitel II.

D. KONTOSYSTEM

1. Kontosystemet i ENS 1995

1.37. EAA är uppbyggd kring ett system av sammanhängande konton. I ENS 1995 omfattas det fullständiga kontosystemet av löpande konton, kapitalbildningskonton och balansräkningar. Med hjälp av dessa olika konton är det möjligt att bokföra transaktioner och andra flöden gällande vissa aspekter av det ekonomiska kretsloppet (t.ex. produktion) i ett ordnat system. Dessa transaktioner sträcker sig från inkomstbildning, via kapitalbildning i form av tillgångar, till fördelning och omfördelning. De resulterande saldoposterna kan sedan användas som aggregat för att mäta den ekonomiska verksamheten.

1.38. Löpande konton behandlar bildande, fördelning och omfördelning av inkomsterna och hur dessa används i form av slutlig konsumtion. Vidare kan man här beräkna sparandet, vilket är en viktig faktor vid kapitalbildningen. Kapitalbildningskonton analyserar de olika komponenterna i för ändringarna av tillgångar och skulder hos olika enheter och gör att man kan beräkna förändringar i nettoförmögenhet (skillnaden mellan tillgångar och skulder). Balansräkningar visar totala tillgångar och skulder hos de olika enheterna vid början och slutet av bokföringsperioden, såväl som deras nettoförmögenhet. Flödena för varje tillgångs- eller skuldpost som har redovisats i kapital bildnings kontona uppträder igen i förändringarna i balansräkningskontona (ENS 1995, 8.04.).

1.39. Detta fullständiga system av konton gäller endast för institutionella enheter, sektorer och under sektorer. Enligt ENS 1995 är det inte någon mening att ställa samman en fullständig upp sättning konton för en lokal verksamhetsenhet eller bransch, eftersom en sådan enhet vanligtvis inte kan äga varor eller tillgångar för egen del eller ha kapacitet att göra in- eller utbetalningar.

2. Kontosystemet i EAA

1.40. Eftersom EAA har baserats på branschbegreppet, bör kontosystemet i ENS 1995 begränsas till att omfatta de löpande kontonas båda första konton

* produktionskontot

* kontot för inkomstbildning

Saldoposter är här förädlingsvärde respektive driftsöverskott (se tabellerna 1 och 2 nedan).

1.41. Med tanke på jordbrukets egenart anses det ändå vara möjligt att ställa upp andra konton - åtminstone delvis - om flödena gällande denna bransch entydigt kan föras till dem. Det rör sig om följande konton (se tabellerna 3 och 4 nedan):

* kontot för företagsinkomst (ett av de löpande kontona)

* kapitalkontot (ett av kapitalbildningskontona)

1.42. För närvarande överväger man om kontosystemet eventuellt skall utvidgas till att omfatta vissa poster (flöden) i kontot "andra förändringar i till gångarna" under kapitalbildningskontona (dvs. vissa poster i kontot "andra volym förändringar i tillgångarna" och omvärderingskontot) samt balans räkningarna. Detta är något som kan komma att bli aktuellt i framtiden.

1.43. På grundval av tabeller och kontostruktur i ENS 1995 kan kontosystemet i EAA beskrivas enligt följande.

A. LÖPANDE KONTON

Tabell 1: Produktionskonto

>Plats för tabell>

Tabell 2: Konto för inkomstbildning

>Plats för tabell>

Tabell 3: Konto för företagsinkomst

>Plats för tabell>

B. KAPITALBILDNINGSKONTON

Tabell 4: Kapitalkonto

>Plats för tabell>

1.44. De transaktioner och stockar som anges med kursiv stil i tabellerna 3 och 4 är poster som

inte är relevanta för EAA eftersom man använder sig av branschbegreppet och ett ofullständigt kontosystem. Det rör sig om följande poster: D.42. Inkomst från bolag, D.43. Åter investerade vinstmedel från direkta investeringar i utlandet, D.44. Kapitalinkomst tillräknad försäkringstagarna och D.45. Arrenden på tillgångssidan i tabell 3 samt posterna B.8n Sparande netto, B.10.1. Förändringar i nettoförmögenhet genom sparande och kapitaltransfereringar och B.9 Finansiellt sparande (+)/nettoupplåning(-) i tabell 4.

inte bokförs eftersom det saknas tillförlitliga uppgifter eller uppgifterna för närvarande endast är av begränsat intresse för EAA. Det rör sig om följande poster: D.9 Betalade kapital transfereringar, D.91. Kapitalskatter och D.99. Andra kapitaltransfereringar i tabell 3 samt posterna P.53. Anskaffning minus avyttring av värdeföremål, K.2 Anskaffning minus avyttring av icke-finansiella icke-producerade tillgångar, K.21. Anskaffning minus avyttring av mark och andra materiella icke-producerade tillgångar och K.22. Anskaffning minus avyttring av immateriella icke-producerade tillgångar (produktion srättigheter etc.) i tabell 4. Vissa av dessa (t.ex. D.91., K.2, K.21. och K.22.) kan i fram tiden komma att bokföras i EAA.

1.45. Produktionskontot visar de transaktioner som hänför sig till den egentliga produktions processen. Tillgångssidan innefattar produktion och användningssidan insatsförbrukning. Förädlingsvärdet, dvs. saldoposten, kan beräknas före eller efter kapitalförslitning (brutto eller netto). Då produktionen värderas till baspriser och insatsförbrukningen till mottagarpriser, kommer förädlingsvärdet att exkludera produktskatter och inkludera produktsubventioner.

1.46. Kontot för inkomstbildning rör inkomstbildning som är ett direkt resultat av produktions processen och fördelning av dessa inkomster mellan produktionsfaktorn "arbete" och den offentliga sektorn (via skatter och subventioner). Driftsöverskottet, dvs. saldoposten, motsvarar den inkomst som enheterna erhåller från egen användning av produktionsutrustningen. När det gäller enskilt ägda företag i hushållssektorn, kommer saldoposten i inkomst bildningskontot att implicit innehålla ett element som motsvarar ersättning för arbete som utförs av ägaren eller av hans familjemedlemmar och som inte går att räkna separat från hans vinst som företagare. Detta kallas sammansatt förvärvsinkomst (ENS 1995, 8.19.).

1.47. Syftet med kontot för företagsinkomst är att bestämma en inkomst som motsvarar begreppet rörelseöverskott före utdelning och inkomstskatt, som vanligen används i affärsbokföring.

1.48. Kapitalkontot gör det möjligt att bestämma i vilken omfattning anskaffning minus avyttring av icke-finansiella tillgångar har finansierats av sparande och av kapitaltransfereringar. Det visar finansiellt sparande eller nettoupplåning. För jordbruket går det inte att ställa upp något fullständigt kapitalkonto, för även om vissa flöden entydigt kan hänföras till denna bransch, finns det andra poster (t.ex. nettosparande, saldoposten i systemet av löpande konton) som inte kan beräknas för branschen. Men genom att bokföra största möjliga andel av förändringarna i värdet av branschens icke-finansiella tillgångar (till följd av anskaffning, avyttring och kapital förslitning) och de kapital transfereringar som mottagits av branschen, kan man ändå få värdefull information om dess ekonomiska läge och tillgångar (samt information om den inkomstbildning som genereras genom produktionsprocessen).

E. UPPGIFTSKÄLLOR OCH BERÄKNINGSMETODER FÖR SAMMANSTÄLLNING AV EAA

1.49. Ett av huvuddragen i EAA är att man använder sig av formeln "kvantitet x pris" för att värdera produktionen av de flesta produkter. Detta tillvägagångssätt har till stor del valts eftersom det är svårt att ställa samman jordbruksräkenskaper på ett stickprovsunderlag av företags bokföring.

1.50. Värderingen av vegetabilieproduktionen grundas vanligtvis antingen på tillgångar - genom en skatt ning av producerade (skördade) kvantiteter på grundval av en skattning av odlings areal respektive avkastning - eller också på användning, genom en skattning av de inköp som har gjorts av andra branscher som förbrukar jordbruksprodukter, export minus import. Till denna senare skattning skall läggas vissa kvanti teter som förbrukas inom jordbruket, producenternas lagerinvestering samt användning för egen räkning (till stor del egen slutlig konsumtion). Den senare metoden kan visa sig vara lämplig när köparna till dessa jordbruksprodukter är lättidentifierade och de fyra andra posterna på användningssidan begränsade (t.ex. produkter som måste genomgå en första bearbetning innan de kan användas, som sockerbetor, tobak etc.). För att kontrollera uppgifternas konsistens och tillförlitlighet är det emellertid nödvändigt att göra en fysisk balans räkning.

1.51. De viktigaste uppgiftskällorna för värderingen av animalieproduktionen är statistik över slakt, export/import av levande djur samt djurbesättningar. Produktionen av animaliska produkter (huvud sakligen mjölk) beräknas vanligen på grundval av försäljningen till avnämarbranscherna (mejerier, förpackningsföretag), eftersom dessa produkter vanligtvis har mycket specifika användnings områden.

1.52. I kapitel II om produkttransaktioner behandlas beräkningsmetoderna för jordbruksproduktionen mer ingående.

1.53. De flesta varor som används som insats i produktionen kan i regel endast användas inom jord bruket (utsäde och förökningsmaterial, gödnings- och bekämpningsmedel etc.). I sådana fall beräknas jord brukets inköp på grundval av försäljningen i de branscher som levererar sådana varor som används som insats (med beaktande av utrikeshandeln).

1.54. Denna regel innebär emellertid vissa risker. Producenternas försäljning av sådana varor som huvud sakligen används som insats i jordbruket behöver inte nödvändigtvis mot svara jordbrukets inköp, eftersom gödningsmedel, bekämpnings medel etc. också kan köpas för andra syften (handelsenheters lager, förbrukning genom andra enheter som allmänna parker, hushåll etc.).

F. KLASSIFIKATIONEN

1. Allmänt

1.55. Eftersom EAA är helt integrerad i Europeiska nationalräkenskapssystemet används Eurostats statistiska näringsgrensindelning, NACE Rev.1, för sammanställningen av dessa räken skaper. NACE Rev.1 är en näringsgrens indelning i fyra nivåer som utarbetades 1990. Det rör sig i själva verket om en reviderad version av NACE (Nomenclature générale des activités économiques dans les Communautés européennes, på svenska Statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemen skapen), som Eurostat publicerade första gången 1970.

1.56. NACE Rev.1 är en mer detaljerad version av ISIC Rev.3 [12] som har anpassats efter europeiska förhållanden. NACE Rev.1 är också direkt kopplad till CPA (Statistiska indelningen av produkter efter näringsgren inom Europeiska gemen skapen), som i sin tur bygger på FN:s centrala produkt indelning (CPC).

[12] ISIC Rev.3: International Standard Industrial Classification of all Economic Activities, FN.

1.57. NACE Rev.1 är en näringsgrensindelning som i national räkenskaperna används för att klassificera branscher. Dess kodsystem består av fyra olika nivåer:

* En första nivå där positionerna betecknas med en bokstavskod, "avdelningar".

* En mellanliggande nivå där positionerna betecknas med en tvåställig bokstavskod, "under avdelningar".

* En andra nivå där positionerna betecknas med en tvåställig sifferkod, "huvudgrupper".

* En tredje nivå där positionerna betecknas med en treställig sifferkod, "grupper".

* En fjärde nivå där positionerna betecknas med en fyrställig sifferkod, "undergrupper".

1.58. Varje nivå i en näringsgrensindelning kan i regel definieras genom de varor och tjänster som denna aktivitet vanligtvis resulterar i. För en mer detaljerad klassificering av jordbrukets olika ekonomiska aktiviteter använder man sig av CPA som har underindelats med ytterligare två siffror så att positionerna definieras mer ingående.

1.59. En bransch består av en grupp av lokala verksamhetsenheter som ägnar sig åt samma, eller liknande, slag av ekonomisk aktivitet. På den mest detaljerade klassifikationsnivån består en bransch av alla lokala verksamhetsenheter som ingår i en enskild undergrupp (4 siffror) enligt NACE Rev.1 och som därför ägnar sig åt samma aktivitet så som den definieras i NACE Rev.1 (ENS 1995, 2.108). För att kunna särskilja jordbruket måste man först noggrant definiera

* karakteristiska aktiviteter

* karakteristiska enheter i EAA

2. Definition av jordbrukets karakteristiska aktiviteter

1.60. EAA:s definition av jordbruket motsvarar huvudgrupp 01 i NACE Rev.1.

1.61. EAA utgör satelliträkenskaper till nationalräkenskaperna, vars grundläggande begrepp, principer och regler baseras på ENS 1995. Men eftersom ENS 1995 endast ger en allmän ram för den totala ekonomin måste den anpassas till jordbrukets behov. För EAA gäller särskilda behov som till största delen beror på räkenskapernas specifika syften, uppgiftskällornas tillgänglighet och de särdrag som präglar jordbruksenheterna och deras ekono miska aktiviteter. Eftersom dessa satelliträkenskaper uppvisar sådana särdrag är det nödvändigt att fastställa en lista över jordbrukets karakteristiska aktiviteter. Denna lista måste av förklarliga skäl baseras på NACE Rev.1.

1.62. Med utgångspunkt i nationalräkenskaperna definieras jordbruket som den grupp av enheter som - uteslutande eller i kombination med andra sekundära aktiviteter - ägnar sig åt aktiviteter vilka faller under huvudgrupp 01 i NACE Rev.1 "Jordbruk, jakt och service i anslutning härtill". Huvudgrupp 01 omfattar följande [13]:

[13] Se även del 4 "Innehållsbeskrivningar" i Eurostat: Nace Rev. 1, Statistisk näringsgrensindelning i Europeiska gemenskapen, ämnesområde 2, serie E, Luxemburg, 1996.

* Grupp 01.1: Växtodling;

* Grupp 01.2: Djurskötsel

* Grupp 01.3: Blandat jordbruk (växtodling i kombination med djurskötsel)

* Grupp 01.4: Service till jordbruk utom veterinärverksamhet

* Grupp 01.5: Jakt och viltvård samt service i anslutning härtill.

1.63. Listan över jordbrukets karakteristiska aktiviteter enligt EAA motsvarar dessa fem aktivitets grupper (01.1-01.5), med följande undantag:

* Listan omfattar även aktiviteter som framställning av vin och olivolja (endast från druvor och oliver ur egen odling), odling av vegetabiliska flätmaterial, julgranar, frukt träd, vinstockar och prydnadsträd från plantskolor (som hör till Huvudgrupp 02: Skogs bruk och service till skogsbruk).

* Listan omfattar däremot inte aktiviteter i samband med behandling av utsäde före eller efter uppförökning eller vissa aktiviteter som i NACE Rev. 1 betraktas som service till jordbruket (t.ex. drift av bevattningssystem; anläggande, plantering och skötsel av trädgårdar, parker och grönytor för sportändamål och liknande; beskärning av träd och klippning av häckar; det enda som beaktas är jordbruksverksamhet som utförs mot lön eller inom ramen för ett kontrakt).

3. Definition av jordbrukets karakteristiska enheter

1.64. Hit hör samtliga enheter som utövar karakteristiska jordbruksaktiviteter enligt EAA. Dessa enheter utövar aktiviteter som ingår i följande NACE Rev.1-grupper:

* Grupp 01.1: Växtodling

- Odling av fröer: endast de enheter som utför aktiviteten uppförökning av utsäde

- Framställning av vin (olivolja): endast de enheter som genomför denna produktion med druvor (oliver) som har framställts av samma enhet samt producentgrupper (t.ex. kooperativ) [14].

[14] Man skiljer här mellan tre typer av vinproducerande enheter: livsmedelsföretag, producentgrupper inom jordbruket samt jordbruksföretag.

* Grupp 01.2: Djurskötsel

* Grupp 01.3: Blandat jordbruk (växtodling i kombination med djurskötsel)

* Grupp 01.4: Service till jordbruk utom veterinärverksamhet:

- Omfattar ej enheter som tillhandahåller annan service till jordbruk än "jordbruksverksamhet som utförs mot lön eller inom ramen för ett kontrakt" (omfattar alltså inte enheter som utför aktiviteter som drift av bevattningssystem; anläggande, plantering och skötsel av trädgårdar, parker och grönytor för sportändamål och liknande; beskärning av träd och klippning av häckar).

* Grupp 01.5: Jakt och viltvård samt service i anslutning härtill.

1.65. Till denna lista skall läggas enheter som producerar julgranar, fruktträd, vinstockar och prydnadsträd i plantskolor samt enheter som producerar vegetabiliska flätmaterial.

1.66. Av listan framgår att förutom jordbruksföretag anses också följande enheter vara karakteristiska för jordbruket: producentgrupper som framställer vin och olivolja och specialiserade enheter som utför jordbruks tjänster mot lön eller inom ramen för ett kontrakt (se 1.20. och 1.21.). Notera emellertid att enheter där jordbruket endast är en fritidssysselsättning inte räknas till jordbrukets karakteristiska enheter (se 1.24.).

4. Noter gällande vissa positioner

a) Grupp 01.1 "Växtodling"

1.67. Grupp 01.1 "Växtodling" innehåller en systematisk uppdelning för klassificering av alla aktiviteter som förekommer i EU:s medlemsstater i samband med vegetabilieproduktion samt plocknings aktiviteter (av vilda växter eller frukter).

1.68. För att produktion av foderväxter skall bokföras måste denna utföras inom ramen för en ekonomisk aktivitet.

1.69. Till skillnad från NACE Rev.1, där produk tion av förökningsmaterial i plantskolor klassificeras under skogsbruk, räknas denna aktivitet som en jordbruksaktivitet om den gäller produktion av förökningsmaterial till fruktbärande träd och buskar, vinstockar samt träd och buskar för prydnads ändamål. Produktion av förökningsmaterial för skogs odling anses däremot vara en skogs bruks aktivitet om detta förökningsmaterial är avsett för produktion av skogsträd [15]. Produktion av julgranar räknas också som jordbruksproduktion om granarna odlas i plant skolor för att användas i prydnadssyfte. Är julgranarna ett resultat av topphuggning eller gallring av fullväxta skogsträd räknas det däremot som skogsproduktion.

[15] Det förekommer en del skillnader mellan de olika språken när det gäller NACE:s definition. I den tyska och den engelska NACE-versionen ingår endast drift av plantskolor för skogsodling i NACE-gruppen 02.01 ("Skogsbruk"). Att låta plantskolor som producerar fruktträd, vinstockar och prydnadsträd ingå under jordbruk skulle därför inte innebära någon avvikelse från NACE.

1.70. I EAA klassificeras det utsäde som används inom jordbruket under "Utsäde", med undantag för utsäde för spannmål (inklusive ris), oljeväxtfrön, proteingrödor och potatis, som bokförs under varje enskild art av spannmål och oljeväxtfrön, proteingrödor och potatis [16]. Produktion av utsäde omfattar i själva verket flera olika produktions aktivi teter: forskning (dvs. produktion av första generationens utsädesprototyp), uppförökning (som utförs av jordbruksföretag inom ramen för ett kontrakt) och certifiering (dvs. sortering, betning och paketering som utförs av specialiserade produktionsenheter). Endast uppförökning av utsäde är en karak teristisk jordbruksaktivitet, eftersom forskning och certifiering utförs av forsknings- och produktions enheter som enligt traditionellt synsätt inte anses höra till jordbruk (dvs. utnyttjande av naturresurser för vegetabilie- och animalieproduktion). Med produktion av utsäde avses i EAA därför endast produktion av uppförökat utsäde. Insatsförbrukningen av utsäde och föröknings material motsvarar i) första generationens utsäde som köps för uppförökning, samt ii) certifierat utsäde och föröknings material som köps av jordbruks producenter för vegetabilieproduktion.

[16] Anledningen till detta undantag från den generella regeln är att en betydande andel av utsädet här erhålls från den vanliga skörden av motsvarande spannmål, oljeväxtfrön, proteingrödor eller potatis, medan det i andra fall produceras av specialiserade företag.

1.71. Framställning av druvmust, vin och olivolja: I produktindelningen CPA behandlas vin och olivolja som livsmedel. I NACE Rev.1 klassificeras framställning av vin och olivolja under under avdelning DA "Livsmedels-, dryckesvaru- och tobaksvaruframställning" (undergrupp 15.93. "Fram ställning av vin" och 15.41. "Utvinning av råa vegetabiliska och animaliska oljor och fetter"). Endast aktiviteter i samband med produktion av vindruvor och oliver räknas till jordbruk (undergrupp 01.13. "Odling av frukt, bär, nötter, kryddväxter m.m."). När vin (olivolja) framställs av druvor (oliver) ur egen odling klassificeras detta emellertid enligt den konvention som tillämpas i NACE Rev.1 under jordbruk (undergrupp 01.13.). Genom denna konvention slipper man skilja mellan den enhet som producerar druvor och den enhet som produ cerar vin. Detta innebär att alla aktiviteter i samband med framställning av vin (olivolja) från druvor (oliver) som produceras av samma enhet, dvs. jordbruksföretaget, räknas som karakte ristiska jordbruksaktiviteter.

1.72. Som karakteristisk jordbruksaktivitet räknas i EAA också framställning av vin som görs av enheter med nära koppling till jordbruksföretag. Detta omfattar bl.a. producentgrupper (t.ex. vinodlarkooperativ). Anledningen till att dessa räknas till jordbruket är att de har en särskild ställning, eftersom de historiskt sett har utgjort en "förlängning" av jordbruksföretaget (för gemensam produktion och marknadsföring) och vanligtvis också ägs av jordbruksföretag. Livsmedelsföretagens framställning av vin (olivolja) bokförs däremot inte i EAA (eftersom denna produktion så tydligt är av industriell karaktär).

1.73. I listan över karakteristiska aktiviteter behandlas framställning av druvmust vid sidan av fram ställning av vin, eftersom druvmust antingen kan säljas eller exporteras direkt eller också räknas som lager investering innan den säljs eller exporteras för konsumtion eller omvandling till vin under en senare referensperiod.

1.74. Eftersom vin, olivolja och druvmust (endast när denna inte omvandlas till vin under referens perioden) räknas till jordbrukets produktion när de framställts från druvor eller oliver som produ cerats av samma enhet, skall varken druvor avsedda för framställning av druvmust/vin eller oliver avsedda för framställning av olivolja (dvs. basprodukter) räknas som produktion. De anses i stället vara konsumtion inom enheten som inte skall räknas till jordbrukets produktion (se 2.052.). Druvmust som under referensperioden inte omvandlas till vin skall bokföras som produktion för denna period. Under den period då druvmusten omvandlas till vin skall den redovisas som insatsförbrukning (konsumtion inom branschen) med motsvarande lagerminskning. Den produkt som omvandlingen av druvmust resulterar i skall bokföras som produktions komponent.

1.75. Planteringar (vingårdar, fruktodlingar etc.) är fasta realkapitalvaror och anläggning av planteringar skall bokföras under produktion. Anläggning av planteringar för egen räkning ingår i "Egenregiproduktion av fasta realkapitalvaror". När anläggningen sker i form av entreprenadarbeten som utförs av specialiserade enheter, skall motsvarande värde anses som "Försäljning".

b) Grupp 01.2 "Djurskötsel"

1.76. Liksom när det gäller växtodling (se 1.67.) innehåller denna grupp en systematisk uppdelning av alla djur och animaliska produkter som produceras i EU:s medlemsstater.

1.77. I CPA klassificeras kläckningsägg tillsammans med ägg i en underkategori. Av konvention behandlas de emellertid i EAA som produktion i arbete under fjäderfäproduktion [17].

[17] Detta undantag kan förklaras med att skillnaden mellan produktion av kläckningsägg respektive ägg avsedda för konsumtion i praktiken är rätt stor. "Ägg" är inte en enda slutprodukt där användningsområdet kan bestämmas efter produktionen. Redan i början av produktionsprocessen är kläckningsägg avsedda för fjäderfäproduktion. I EAA behandlas de därför på samma sätt som griskultingar, som betraktas som produktion i arbete under svinproduktion.

1.78. Uppfödning av hästar räknas i EAA som en karakteristisk jordbruksaktivitet oavsett vad djuret senare skall användas till (avel, köttproduktion eller tjänster). Det bör emellertid noteras att verksamhet vid kapplöpnings stall och ridskolor inte betraktas som någon karakteristisk jordbruksaktivitet (det rör sig här om rekreations-, kultur- och sportverksamhet, huvudgrupp 92) (se 2.210.). Jordbruksföretagens inkomster från sådana aktiviteter redovisas därför inte i EAA. Hållning av ridhästar eller kapplöpningshästar som inte används i jordbruks produktionen behandlas inte heller i EAA. Samma sak gäller för tjurar avsedda för tjur fäktning.

1.79. Biprodukter [18], som uppstår automatiskt vid produktion av vissa jordbruks produkter, redovisas i national räkenskaperna inte under samma post som den faktiska produkten. De anges i stället separat i slutet av varje grupp av produktions aktiviteter, uppdelade efter art. Det kan t.ex. röra sig om halm, bet- och kålblast, ärt- och bönskidor etc. (växtodling), vindrägg och vinsten (framställning av vin), avfall som oljekakor (fram ställning av olivolja), hudar, djurhår och päls från slaktat vilt samt vax, gödsel och flytgödsel (animalie produktion). Dessa produkter är vanligen inte huvudsyftet med produk tionen och därför är de statistiska uppgifterna sällan tillförlitliga. Inom jordbruket används dessa produkter huvudsakligen som djurfoder eller jordförbättringsmedel. Det förekommer emellertid att dessa biprodukter säljs till ekonomiska sektorer utanför jordbruket och i så fall skall produktionsvärdet redovisas i EAA.

[18] En biprodukt är en produkt som är tekniskt knuten till produktionen av andra produkter. Det finns särskilda biprodukter som uteslutande är knutna till andra produkter i en och samma grupp men inte produceras inom någon annan grupp, medan vanliga biprodukter är knutna till produktionen av andra produkter som kan höra till flera olika produktionsgrupper.

c) Grupp 01.4 "Service till jordbruk utom veterinärverksamhet"

1.80. Aktiviteterna i grupp 01.4 kan delas upp i två kategorier:

* Jordbruksverksamhet som utförs mot lön eller inom ramen för ett kontrakt i samband med jordbruks produktion (dvs. jordbruksrelaterade entreprenadarbeten).

* "Övrig" service till jordbruk (drift av bevattningssystem; anläggande, plantering och skötsel av träd gårdar, parker och grönytor för sportändamål och liknande; beskärning av träd och klippning av häckar etc.).

1.81. Aktiviteterna i den andra kategorin räknas i EAA inte som någon karakteristisk aktivitet (även om de finns med i nationalräkenskapernas jordbrukskonton), eftersom de inte är några tradi tio nella eller karakteristiska jordbruksaktiviteter. De kan däremot bokföras som ej särskiljbara sekundära icke-jordbruks aktiviteter (i enlighet med EAA:s definition). Enligt det traditionella synsättet är jord bruk detsamma som odling av jord och detta omfattar i förlängningen allt arbete som utförs för att använda och utnyttja naturresurser för vegetabilie- och animalieproduktion som kan tillgodose människans behov. Även om de miljörelaterade tjänsterna ökar alltmer i ekonomisk betydelse, ansåg man att det traditionella synsättet skulle vidgas alltför mycket om även dessa tjänster inne fattades.

Jordbruksrelaterade entreprenadarbeten

1.82. Som ett led i ekonomins specialisering har jordbruksföretag och jordbrukshushåll sedan länge upphört med vissa funktioner som i stället har övertagits av allt fler specialiserade yrkesmän med egna produktionsenheter. Denna uppdelning av funktioner gällde först bearbetning av jordbruks produkter (slakt samt beredning av kött, malning av spannmål och tillverkning av bröd, fram ställning av smör och ost samt förädling av utsäde som utförs av nya sektorer), men senare även saluföring i viss utsträckning. Det är framför allt i samband med den genomgripande struktur omvandlingen av jordbruket och den därmed ökade användningen av stora jordbruks maskiner som vissa jordbruks aktiviteter, som utgör ett direkt led i vegetabilieproduktion och boskaps uppfödning, i allt större utsträckning har överlåtits till specialiserade enheter.

1.83. Till dessa aktiviteter hör bl.a. gödsling, kalkning, plöjning, såning, ogräs- och skadedjurs bekämp ning, växtskydd, höbärgning, tröskning och fårklippning.

1.84. Alla dessa aktiviteter kännetecknas av att de vanligtvis utgör en nödvändig del av produktionen av jordbruksprodukter och att de är kopplade till produk tionen av dessa produkter.

1.85. Aktiviteter som inte är direkt kopplade till produktionen av jordbruksprodukter, dvs. inte äger rum i jordbrukets produktionsled (transport för annans räkning och mjölktransporter till mejerier är exempel på en icke-jordbruksaktivitet som hör till en annan bransch) skall inte redovisas i EAA (om de inte är icke-jordbruksaktiviteter som inte kan särskiljas från den primära jordbruks aktiviteten, se 1.12.).

1.86. Det bör noteras att denna klassificering endast gäller om aktiviteterna helt utförs av specia liserade enheter. Om jordbruksföretaget däremot endast hyr maskinerna utan bemanning eller med endast en del av den bemanning som behövs, så att det egentligen är jordbruksföretaget som utför aktivi teten med hjälp av hyrda maskiner, hör denna aktivitet till huvudgrupp 71 i NACE Rev.1. Detta gäller i första hand enkla maskiner som kräver relativt få reparationer och huvudsakligen under högsäsong när maskinerna används som mest (se 1.23.).

1.87. Entreprenadarbeten som utförs i jordbrukets produktionsled inbegriper vanligtvis använd ning av kostnadskrävande maskiner och utrustning. Dessa arbeten kan utföras av:

(a) Företag som har specialiserat sig på entreprenadarbeten, något som också utgör före tagets huvud sakliga verksamhet (entreprenadföretag i ordets egentliga mening).

(b) Jordbruksföretag

Entreprenadarbete som utförs av jordbruksföretag sker i första hand i följande former:

- Som extra inkomstkälla för ett enskilt jordbruksföretag, där arbetet i sin lösaste form utgörs av tillfällig hjälp åt granngårdarna. Till denna kategori hör även fodervärdskap för djur besättningar och (särskilt vanligt i fråga om svin och fjäderfä) djuruppfödning mot ersättning (gäller framför allt gödning). Ett jordbruksföretag kan fungera som fodervärd för djurbesättningar som tillhör en annan lantbrukare, men de kan också tillhöra ett industri företag, vanligtvis en leverantör (t.ex. en foderproducent eller foderhandlare) eller en köpare (t.ex. ett slakteri).

- I form av en mer eller mindre självständig maskinpool som en organiserad form av hjälp grannar emellan. Många maskiner är dyra i inköp samtidigt som de endast kan utnyttjas i begränsad utsträckning av ett enda jordbruksföretag. Många jordbruksföretag som har maskiner sluter sig därför samman i maskinpooler, där maskinerna kan ställas till de andra jordbruks företagens förfogande med den bemanning som behövs. Jordbruksföretag som får sin huvud inkomst från jordbruket utför i allt större utsträckning entreprenadarbeten åt de företag som endast har jordbruket som en sekundär aktivitet och som ibland endast är markägare.

- Maskinkooperativ [19]. Här är det fråga om stora kooperativ med avlönad personal. Dessa kooperativ påminner ofta om entreprenadföretag..

[19] Till skillnad från maskinpooler där maskiner och utrustning vanligtvis ägs av de enskilda jordbruksföretagen ägs de här gemensamt av kooperativet.

(c) Företag i ett senare produktionsled som åtar sig att skörda grön saker eller frukter för att därefter bearbeta dem (t.ex. konservfabriker i samband med kontraktsodling av ärtor).

(d) Företag i ett tidigare produktionsled. Detta omfattar bl.a. försäljningsställen för jordbruks maskiner som även åtar sig entreprenadarbeten. Även om andra fall kan tyckas osanno lika i EAA-sammanhang, är det ändå teoretiskt möjligt att en tillverkare av bekämpningsmedel också utför själva besprutningen. Görs däremot besprutningen med hjälp av nya metoder behöver det inte nöd vändigtvis röra sig om entreprenadarbeten i jordbrukets produktionsled. Detta gäller i synnerhet när det är fråga om arbete som normalt inte utförs av jordbruks företaget (t.ex. skadedjurs bekämpning med hjälp av flygplan).

1.88. När det skall avgöras om en aktivitet bör räknas som jordbruksrelaterat entreprenadarbete (dvs. arbete som normalt skulle utföras av jordbruksföretagen inom ramen för jordbruks produktionen), bör det beaktas att inte bara aktivitetens art är av betydelse, utan även det särskilda sammanhang där den utövas, dvs. "sambandet med jordbrukets produktionsprocess".

1.89. Djuruppfödning mot ersättning (fodervärdskap) räknas som jordbruksrelaterade entre prenad arbeten, eftersom detta är en aktivitet som ingår i jordbruksproduktionen. Denna post omfattar emellertid inte uppfödning och skötsel av privata ridhästar, eftersom denna aktivitet inte utgör någon produktion av varor, utan en riktig "tjänst" i enlighet med ENS 1995 (avdelning O i NACE Rev.1). På samma sätt skall arbeten i samband med anläggning och skötsel av parker, trädgårdar, golf banor och vägplanteringar inte redovisas som en produktionsprocess inom jordbruket.

1.90. Det spelar ingen roll vilken ersättningsform som tillämpas för att betala de personer som utför entreprenadarbetet. Det behöver inte röra sig om någon fast avtalad ersättning (dvs. lön i egentlig mening), utan ersättningen kan mycket väl ges i form av vinstandelar. Man kan också använda sig av olika blandsystem (en jordbrukare som göder kalvar mot ersättning får t.ex. ofta ett fast belopp per kalv plus en andel av nettovinsten) eller ge ersättningen i form av en viss andel av produk tionen.

1.91. Dessa tjänster skall emellertid alltid utföras av fristående företag; arbeten som utförs av före tagets avlönade personal hör inte till denna kategori. Ersätt ningen för dessa arbeten, exempelvis till (avlönad) mjölkningspersonal, hör till jordbruksföretagets lönekostnader och redovisas under posten "Löner och kollektiva avgifter". Utförs mjölkningen däremot av ett företag i form av entreprenad arbeten för andra jordbruksföretag redovisas detta i EAA både som produktion (försäljning av tjänster) från entreprenörens sida och som insats förbrukning (jordbruksföretagets köp av tjänster) från jordbruksföretagets sida.

d) Grupp 01.5 "Jakt och viltvård samt service i anslutning härtill"

1.92. Denna grupp omfattar följande aktiviteter: i) jakt på och fångst av djur för att få kött, päls eller skinn eller för användning inom forskningen, i djurparker eller som sällskapsdjur, ii) framställning av pälsskinn, reptil- eller fågelskinn i anslutning till jakt eller fångst, iii) viltvård, iv) service för att främja kommersiell jakt. Det bör noteras att framställning av hudar och skinn som kommer från slakterier samt jakt i sport- eller rekreationssyfte inte räknas som karakteristiska jordbruksaktiviteter. Upp födning av vilt i vilthägn hör inte till denna grupp, utan ingår i stället i gruppen "Annan djurskötsel".

5. Skillnader mellan branschens omfattning i EAA och jordbruk i national räkenskaperna

1.93. EAA:s definition av jordbruket (se 1.62.-1.66.) skiljer sig till viss del från national räkenskapernas centrala struktur. Dessa skillnader gäller både definitionen av de karakte ristiska aktiviteterna och själva enheterna, och kan sammanfattas enligt följande:

>Plats för tabell>

II. PRODUKTTRANSAKTIONER

2.001. Produkttransaktioner ger en bild av produkternas ursprung och användning. Produkter är alla de varor och tjänster som skapats inom produktions avgränsningen. I ENS 1995 särskiljs mellan följande huvudkategorier av produkt transaktioner: produktion, insatsförbrukning, konsumtionsutgift, faktisk konsum tion, bruttoinvestering, export av varor och tjänster samt import av varor och tjänster.

2.002. Som redan nämnts i punkt 1.40. och 1.41. behandlar EAA endast produktion, insats förbrukning och bruttoinvestering. I produktionskontot bokförs produktion som tillgång och insatsförbrukning som användning. I kapitalkontot registreras brutto investering som användning (förändring i tillgångar).

A. ALLMÄNNA REGLER

1. Referensperiod

2.003. I EAA används referensperioden kalenderår.

2. Enheter

a) Kvantiteter

2.004. Kvantiteter anges normalt i 1 000 ton, (för druvmust och vin i 10 000 hl), med en decimal. När det gäller djur används levande vikt.

b) Priser

2.005. I EAA anges priserna per ton (vin och druvmust per 10 hl).

2.006. I EAA anges priserna antingen avrundade till närmaste heltal eller med en eller två decimaler, beroende på de tillgängliga prisuppgifternas statistiska tillförlitlig het.

c) Värden

2.007. Värden anges i miljoner nationella valutaenheter.

3. Bokföringstidpunkt

2.008. I ENS 1995 (1.57.) redovisas flöden (i synnerhet produkttransaktioner och omfördelnings transaktioner) på bokföringsmässiga grunder, dvs. när de ekonomiska värdena till skapas, transformeras eller förstörs liksom när fordringar eller åtaganden upp kommer, förändras eller upphör, och inte när betalningen faktiskt görs.

a) Produktion

2.009. Produktionen skall värderas och bokföras när den uppkommer i produktions processen. Sålunda bokförs produktion när den produceras och inte när den betalas av köparen.

2.010. I ENS 1995 ses produktion som en fortlöpande process där varor och tjänster omvandlas till andra varor och tjänster. Beroende på produkt kan denna process sträcka sig över olika långa perioder, som också kan överstiga en bokförings period. Detta synsätt på produktionen i kombination med periodiserings principen inne bär därför att produktionen bokförs i form av varor i arbete. Enligt ENS 1995 (3.58.) skall därför produktionen av jordbruksprodukter bokföras som kontinuerlig produktion över hela produktionsperioden (och inte endast när grödan skördas eller djuren slaktas). Växande gröda och bestånd av fisk eller djur som föds upp för att bli livsmedel skall behandlas som lager av varor i arbete under processen och omvandlas till lager av färdigvaror när processen är klar.

2.011. Att bokföra produktionen i form av varor i arbete är både angeläget och nödvändigt för den ekonomiska analysen i de fall när produktionsprocessen sträcker sig över en period som överstiger räkenskapernas referensperiod. På så sätt uppnås konsistens mellan bokföringen av kostnader och produk tion, vilket gör det möjligt att få signi fikanta uppgifter om förädlingsvärdet. Eftersom EAA utarbetas på basis av kalenderår, kan man utgå från att bokföringen av varor i arbete endast behöver komma i fråga för de produkter där produktionsprocessen inte har slutförts vid kalenderårets slut (men även i de fall där den allmänna prisnivån har genomgått hastiga förändringar under referensperioden) [20].

[20] Se 6.72.-6.79. och 6.94.-6.10.0 i SNA.

2.012. När det gäller jordbruksprodukter vars produktionscykel är kortare än referens perioden, behöver emellertid produktionen inte bokföras i form av varor i arbete. Här räcker det att bokföra produktionen som färdigvara, dvs. vid skörden (i fråga om vegetabilie produktion), för att åstadkomma tillräcklig konsistens med produktions kostnaderna. Detta gäller för merparten av vegetabilieproduktionen i Europa, där produktions processen är kortare än ett år. Det är inte heller nödvändigt att bokföra vegetabilieproduktion med kort produktionscykel, där produktions processen sträcker sig över två kalenderår (se 2.172.). I dessa fall behandlas inte växande gröda som lager av varor i arbete.

2.013. I praktiken är det endast i fråga om produkter med lång produktionscykel som det blir aktuellt med bokföring i form av varor i arbete. Det rör sig här framför allt om djur, vegetabiliska produkter som vin (där lagringen utgör en integrerad del av produktions processen) och planteringar. Eftersom EU:s allmänna prisutveckling normalt sett är långsam, beräknas den inte leda till att vissa produkter måste bokföras som varor i arbete (även om det kan förekomma i vissa undantagsfall, se 2.172.).

2.014. När produkter med lång produktionscykel - vilka har bokförts som varor i arbete - skördas (vegetabilieproduktion) eller slaktas (djur), är produktions processen avslutad och varorna i arbete övergår till lager av färdigvaror, redo att säljas eller användas till andra ändamål. Under produktions processen kan man beräkna det värde som varje år skall bokföras som produk tion från varor i arbete genom att fördela färdigvarans värde i för hållande till de omkostnader som uppstått under varje period (SNA 93, 6.96.).

2.015. Djur: Animalieproduktion tar ofta tid och det kan dröja flera referensperioder innan produktionsprocessen är avslutad. Efter ett djurs födsel är det möjligt och motiverat att bokföra det för varje produktionsfas, dvs. oavsett det enskilda djurets ålder (den del av produktions processen som föregår djurets födsel kan emellertid inte redovisas, eftersom den inte kan särskiljas från skötseln av moder djuret).

2.016. Produktionsprocessen för dragdjur slutförs formellt sett vid födseln. Från och med denna tidpunkt bokförs de som fasta tillgångar. Naturligtvis kan djuren inte redan då användas för avsett ändamål, men de individuella skillnaderna är så stora att man bara på mycket godtyckliga grunder skulle kunna fastställa en bestämd ålder som gäller för alla djur. Av praktiska orsaker har man ansett att djurets födsel är en lämplig bokföringstidpunkt, särskilt eftersom det redan då avgörs vad djuren skall användas till.

2.017. Detta gäller inte alltid för nötkreatur, svin, får och andra djur som kan födas upp för antingen avel eller slakt. Om det är möjligt att skilja ungdjuren efter framtida användningsområde, skall de djur som är avsedda att användas som produktions faktor bokföras som fasta bruttoinvesteringar redan från födseln (dvs. fasta brutto investeringar för egen räkning, vilket innebär att djuren behandlas som varor i arbete och uppfödningen bokförs som produktion, se ENS 1995, 3.112). Om en sådan uppdelning inte kan göras skall djuren medräknas i lagren som varor i arbete fram till den tidpunkt då de mognar och själva används som produktionsfaktorer (t.ex. för mjölkproduktion, uppfödning eller för andra produktionsändamål, t.ex. ull produktion). I så fall skall djuren bokföras som fasta tillgångar. Djur som är avsedda för slakt eller har skilts från avelsbeståndet före slakt skall också räknas som lager och inte som fasta tillgångar.

2.018. Särskilda regler gäller för kycklingproduktion när denna sträcker sig över två bokförings perioder. Ägg som lämnats för kläckning i slutet av en period behandlas som kycklingproduktion och bokförs i EAA som produktion av fjäderfä (i form av varor i arbete) (se 2.048.).

2.019. Vin: Produktionen skall bokföras som varor i arbete, eftersom lagringen utgör en del av produktionsprocessen och kan sträcka sig över flera bokförings perioder. Druvmust under jäsning, som inte längre är färsk druvmust men inte heller vin, behand las på samma sätt som kläckningsägg i slutet av en bokföringsperiod. I EAA bokförs sådan druvmust som vin i form av varor i arbete.

2.020. Odlade tillgångar i planteringar: Varor som är avsedda för fasta brutto investeringar för egen räkning (utom djur), t.ex. planteringar som ger återkommande skörd, skall bokföras som fasta bruttoinvesteringar när de produceras.

b) Insatsförbrukning

2.021. Varor och tjänster som används för insatsförbrukning skall bokföras vid den tidpunkt då de går in i produktionsprocessen, dvs. när de faktiskt förbrukas och inte när de köps eller förs in i lager.

2.022. Förbrukningen av varor under en viss referensperiod motsvarar i praktiken köp eller förvärv av varor plus ingångslager minus utgående lager [21].

[21] I fråga om tidpunkt för bokföring av lager, se 2.029.-2.031.

2.023. Tjänster bokförs vid köptillfället. Eftersom tjänster inte kan lagras, är detta också förbrukningstillfället.

2.024. Följande tjänster utgör ett undantag till denna regel:

- Tjänster i samband med köp av varor, t.ex. handels- och transporttjänster, bokförs som insatsförbrukning vid den tidpunkt då dessa varor förbrukas (se 2.111.).

- Tjänster av permanent natur, t.ex. försäkringstjänster, bokförs i slutet av referens perioden med den del av premierna som förfaller till betalning under innevarande år eller del av år. Detta innebär att de belopp som bokförs inte nödvändigtvis motsvarar de betalade försäkringspremierna under den aktuella perioden.

c) Fast bruttoinvestering

2.025. Fast bruttoinvestering bokförs när äganderätten till den fasta tillgången överförs till en enhet som avser att använda den i sin produktion. Det finns emellertid två undantag till denna regel. För det första bokförs de tillgångar som förvärvas via finansiell leasing som om användaren blir ägare när han tar varan i besittning (se 2.122.). För det andra bokförs fast bruttoinvestering för egen räkning när tillgångarna i fråga produceras (med undantag av nötkreatur, svin, får och andra djur vars framtida användning inte klart kan definieras; dessa djur räknas i stället till lager i form av varor i arbete, se 2.017.).

2.026. När det gäller t.ex. anläggning av frukt- eller vinodling (fasta realkapitalvaror som produceras för egen räkning) där man i slutet av bokföringsperioden ännu inte har slutfört alla de arbeten som behövs, skall värdet av material och tjänster som har förbrukats resp. tillhanda hållits under referens året på samma sätt bokföras som fast bruttoinvestering i slutet av bokförings perioden.

2.027. Köp och försäljning av mark samt kostnader i samband med dessa transaktioner skallbokföras när äganderätten överförs. Nettoförvärv av mark räknas emellertid inte till fasta bruttoinvesteringar, eftersom mark är icke-producerade tillgångar. Nettoförvärv av mark (och andra icke-producerade fasta tillgångar) bokförs på kapitalkontot ("kontot för anskaffning av icke-finansiella tillgångar").

d) Lagerinvestering

2.028. Lagerinvestering mäts som differensen mellan införande i lager och uttag ur lager under referensperioden.

2.029. Införande i lager är antingen varor som är avsedda för konsumtion senare i produktions processen (insatsvarulager) - tidpunkt för bokföring är i så fall när ägande rätten överförs - eller också branschens egna varor som är tänkta att användas senare, för att exempelvis säljas eller ingå i de fasta tillgångarna (färdigvarulager) - i så fall bok förs produkterna som lager när dessa är färdigställda.

2.030. När det gäller branschens varor som ännu inte är färdigställda (och som bokförs i form av varor i arbete), skall värdet av det material och de tjänster som har förbrukats respektive tillhandahållits under loppet av en referensperiod bokföras som lager även i slutet av denna period (gäller ej vegetabilieproduktion på rot med kort produktionscykel, se 2.012.; Detta innebär att en del material och tjänster som förbrukas respektive tillhandahålls under en viss referensperiod inte nödvändigtvis motsvaras av en ökning av lagrets värde).

2.031. Uttag ur lager utgörs antingen av varuflöden som går in i produktions processen (i fråga om insatsvarulager) eller också av varuflöden som tas ur produktions processen för att säljas eller användas på annat sätt (i fråga om färdigvarulager). I det första fallet räknas uttagen från "branschens" lager vid tidpunkten för den faktiska insatsförbrukningen i produktionsprocessen, i det andra fallet dras de från lagren när de säljs eller kommer till annan användning.

B. PRODUKTION

(se ENS 1995, 3.07.-3.58.)

1. Produktionsbegreppet i ENS 1995 och EAA - Allmänt

2.032. I den engelska versionen av ENS 1995 står termen production för processen och termen output för de varor och tjänster denna process resulterar i. Det är viktigt att denna distinktion görs klar. Enligt ENS 1995 (3.14.) består produktion (output) av alla de produkter som har skapats under räkenskapsperioden.

2.033. Enligt ENS 1995 omfattar produktion även följande: i) varor och tjänster som en lokal verksamhetsenhet tillhandahåller en annan lokal verksamhetsenhet som tillhör samma institutionella enhet, ii) varor som producerats vid en lokal verksamhets enhet och är kvar i lager vid slutet av den period under vilken de producerats, oavsett vilken den framtida användningen än blir. Varor och tjänster som produceras och konsumeras inom samma räkenskapsperiod och inom samma lokala verksamhetsenhet identifieras dock inte separat. De bokförs därför inte som en del av produktionen eller insatsförbrukningen i ifrågavarande lokala verksamhets enhet.

2.034. Det produktionsbegrepp som används i EAA är besläktat med begreppet "total produktion". Det bygger på en anpassning av ENS-regeln, där vissa jordbruksvaror och -tjänster som produceras och förbrukas under samma bokförings period och inom samma jordbruksenhet bokförs som jordbrukets produktion. Kriterierna för att fastställa de varor och tjänster som skall ingå i jordbrukets produktion beskrivs närmare i 2.055. Det som utgör skillnaden mellan metoden i ENS 1995 och metoden i EAA är just dessa element gällande förbrukning inom enheten, vars värde räknas in under både produktion och insatsförbrukning. Detta innebär att förädlingsvärdet är identiskt, oavsett vilken metod som används.

2.035. Som redan nämnts i punkt 1.34. motiveras denna anpassning av ENS-regeln med jordbrukets och jordbruksföretagets särdrag (som lokal verksam hets enhet). Samtidigt gör den det möjligt att

* förbättra den ekonomiska analysen av jordbrukets räkenskaper, i synnerhet när det gäller att fastställa tekniska koefficienter och förädlingsvärdesnivå (förhållandet mellan produktion och insatsförbrukning),

* förbättra jämförelsen av tekniska koefficienter och förädlingsvärdesnivå när det gäller delbranscher och länder. Den produktion som förbrukas inom en och samma enhet begränsas huvudsakligen till några få produkter (t.ex. spannmål, proteingrödor, olje- och foderväxter samt mjölk avsedd att användas som djur foder) och andelen konsumtion inom enheten kan variera stort mellan olika branscher och länder,

* skapa större konsistens mellan produktionskontot, kontot för inkomst bildning och kontot för företagsinkomst: Betydelsen av att skapa större konsi stens mellan produkttransaktioner (produktion, insatsförbrukning etc.) och omfördelningstransaktioner (lön och kollektiva avgifter, subventioner, skatter, arrenden, räntor etc.) har ökat i och med reformen av EU:s jordbrukspolitik 1992, genom att subventioner (som i vissa fall rör produkter som konsumeras inom sektorn) för närvarande spelar en viktig roll för jordbrukets inkomstbildning och inkomstutveckling.

2.036. Den regel som används i EAA rekommenderas visserligen inte i ENS 1995, men finns däremot i SNA 93, p.g.a. jordbrukets särskilda förhållanden (se SNA 93, Bilaga I, 15), och FAO:s metodmanual [22]. Genom denna regel blir det också möjligt att i betydande grad minska de avvikelser som kan uppstå vid mätning av produktionen till följd av valet av basenhet (lokal verksamhetsenhet eller homogen produktionsenhet).

[22] FAO (1996) System of economic accounts for food and agriculture, FN, Rom.

2. Jordbrukets produktion: kvantiteter

2.037. I sammanställningen av EAA delas produk tionen upp stegvis efter kvantiteter.

Diagram över tillgång och användning när det gäller jordbruksprodukter

>Plats för tabell>

2.038. Startpunkt för denna stegvisa beräkning är antingen:

- bruttoproduktionen (1q) eller

- den användbara produktionen (3q),

beroende på om de skördesiffror som används omfattar förluster på fälten, förluster i samband med skörd och förluster på gården eller ej.

a) Bruttoproduktion

Bruttoproduktion (1q)

2.039. Detta är startpunkten för de länder vars officiella skördestatistik omfattar förluster. I enlighet med branschbegreppet skall alla de produkter mätas som härrör från jordbruks aktiviteter i de jordbruksenheter som ingår i branschen (se 1.62.-1.63.). I enlighet med den konvention som nämns i punkt 1.31. (pro duktionen från sekundära jordbruksaktiviteter i icke-jordbruksenheter räknas som noll, eftersom man utgår från att alla jordbruksaktiviteter är särskiljbara och därför utgör huvudaktiviteten i sin egen lokala jordbruks enhet), skall hela jordbruksproduktionen bokföras, med undantag av produktionen från enheter där jordbruket endast är en fritidssysselsättning (se 1.24.).

b) Förluster

Förluster (2q)

2.040. Denna post rör återkommande lagerförluster (se följande avsnitt) och omfattar förluster på fälten, förluster i samband med skörden och andra förluster på gården (till följd av produkternas färskvarukaraktär samt väder förhållanden som frost, torka etc.). Här behandlas alltså inte förluster i olika led av saluföringen, dvs. under transporten från gården, under lagringstiden i handeln samt förluster i samband med förädling och bearbetning i förädlingsindustrin. Däremot bokförs här produkter som producenterna utbjuder till försäljning, men som inte säljs och därför förstörs (gäller framför allt frukt och grönsaker).

Typ av förluster

2.041. Enligt ENS 95 finns det tre typer av förluster: återkommande förluster av varor i lager (ENS 95, 3.117. och 3.118.), exceptionella lagerförluster (ENS 95, 6.25.e) och förluster genom katastrofer (ENS 95, 6.22. och 6.23.b).

Bokföring av de olika typerna av förluster

2.042. För att bokföra förluster av varor i lager måste man skilja på å ena sidan återkommande förluster och å andra sidan exceptionella förluster samt förlust genom katastrofer. Bokföringen av förluster beror emellertid också på respektive lands beräkningsmetoder och statistiska grundmaterial.

2.043. När produktionen beräknas på basis av uppgifter om ingångslager och utgående lager, försäljningar och andra eventuella användningar (t.ex. fasta realkapitalvaror som har producerats för egen räkning), har återkommande förluster redan räknats från lagerinvesteringen, och om man skulle bokföra dem igen under "Förluster" skulle detta innebära dubbel redovisning. Om beräkningen av produktionen inte baseras på uppgifter om lager utan på t.ex. faktiska födslar, skall man dock bokföra återkommande förluster av djur i samband med produktion under referensperioden i fråga samt förluster av djur som har inporterats för uppfödning eller gödning eller som har fötts under tidigare referensperioder.

2.044. Exceptionella förluster och förluster genom katastrof av varor i lager skall bokföras i kapitalbildningskontot, d.v.s. i kontot för "andra volymförändringar i tillgångarna". I produktionen inkluderas därför det fulla värdet av dessa förluster.

2.045. Förluster (återkommande, exceptionella eller genom katastrof) av fasta tillgångar (mjölkkoboskap, avelsdjur osv. ) skall bokföras i kontot för "andra volymförändringar i tillgångarna". De har ingen inverkan på produktionens värde. Det bör understrykas att förluster som rör redan producerande planteringar skall bokföras som antingen kapitalförslitning eller som "andra volymförändringar i tillgångarna" beroende på typen av förlust.

c) Användbar produktion

Användbar produktion (3q) = (1q) minus (2q) bruttoproduktion minus förluster (i samband med produktion)

2.046. Länder vars förluster inte har räknats in i referens periodens skördeuppgifter skall börja med denna post. Det rör sig om den produktion som under referensperioden är tillgänglig för att saluföras, användas som produktionsmedel, bearbetas av produ centen, konsumeras i producentens hushåll, lagras eller eventuellt användas av produ centen som fasta realkapitalvaror producerade för egen räkning.

d) Ingångslager

Ingångslager (4q)

2.047. Detta omfattar de färdigvarulager av färdiga produkter eller varor i arbete som finns inom branschens företag (dvs. hos producenterna) i början av referens året. Lager i olika saluföringsled samt interventionslager skall inte bokföras här (se 2.201. och följande när det gäller bokföring av djur).

2.048. I det ursprungliga lagret "Fjäderfä" skall också inkluderas ägg som lämnats för kläckning i början av referens perioden, eftersom de behandlas som fjäderfävaror i arbete (se 2.018.).

e) Disponibla tillgångar totalt

Disponibla tillgångar totalt (5q) = (3q) plus (4q) = användbar produktion plus ingångslager

f) Konsumtion inom enheten

Konsumtion inom enheten (6q)

2.049. Under posten konsumtion inom enheten bokförs produkter som har producerats inom jordbruksenheten (den lokala verksamhetsenheten) och som enheten använder som insats i produktionsprocessen under samma bokföringsperiod.

2.050. Alla jordbruksprodukter (med undantag av djur, se 2.067. och 2.208.) som säljs av en jordbruksenhet till andra producerande jordbruksenheter skall bokföras som försäljning och där efter som insatsförbrukning. Detta gäller även för varor som förädlas och bearbetas samt deras biprodukter (t.ex. återtag av skummjölk, kli, oljekakor, bet massa och blast samt av utsäde efter behandling).

Klassificering av konsumtion inom enheten

2.051. Konsumtionen inom enheten kan delas upp efter användningen av de produkter som förbrukas inom enheten:

2.052. Produkter som förbrukas inom branschen inom ramen för samma jordbruks aktivitet (dvs. samma aktivitets undergrupp, på 4-siffrig nivå i NACE Rev.1):

- Utsäde (till spannmål, grönsaker, blommor etc.): som återanvänds till samma odling.

- Vindruvor och druvmust: som används för vinproduktion.

- Oliver: som används vid framställning av olivolja.

- Mjölk: som används som djurfoder.

2.053. Produkter som förbrukas inom branschen inom ramen för olika jordbruks aktiviteter (dvs. en annan aktivitetsundergrupp på 4-siffrig nivå i NACE Rev.1).

Detta rör sig i första hand om vegetabiliska produkter som används till djurfoder, men även animaliska biprodukter som används för en annan aktivitet inom produktionsprocessen (gödsel och flytgödsel som används som gödningsmedel för vegetabilisk produktion). Vegetabiliska produkter som används till djurfoder kan klassi ficeras efter saluföringsgrad (något som vanligtvis skattas):

* Djurfoderprodukter som vanligtvis saluförs: spannmål (vete, råg, korn, havre, majs, sorghum, ris och annan spannmål); proteingrödor; potatis; oljeväxtfrön (rapsfrön, solrosor, soja bönor och andra oljeväxt frön).

* Djurfoderprodukter som vanligtvis inte saluförs::

- Produkter från ettåriga foderväxter: rotfrukter (sockerbetor, foderbetor, kålrötter, rovor till foder, fodermorötter, fodermärgkål/grönkål och andra rotfrukter); foder majs och andra grön fodergrödor (färska, torkade eller konserverade).

- Produkter från fleråriga foderväxter: foderprodukter i form av permanenta grödor eller mellangrödor som härrör från en ekonomisk aktivitet (färska, torkade eller konserverade).

- Biprodukter som används till foder (halm, agnar, blad och stjälkar samt andra biprodukter).

Att fastställa vilken konsumtion inom enheten som skall medräknas i jordbrukets produktion

2.054. Jordbruksprodukter som förbrukas inom jordbruksenheter skall endast bokföras inom jordbrukets produktion om de uppfyller vissa kriterier. När man slog fast vilka kriterier som skulle gälla för att redovisa konsumtionen inom enheten tillgodosågs två krav. Det rör sig först och främst om ett metodiskt krav, eftersom man hade avvikit från den exakta ordalydelsen i ENS-regeln, men ändå önskade följa "ande meningen" i denna (något man försöker uppnå genom att använda sig av två olika aktiviteter). Det rör sig emellertid också om ett praktiskt krav, eftersom de kriterier som skall fastställas måste kunna ge en exakt och jämförbar ram för att avgöra vilken konsumtion inom enheten som skall bokföras, så att denna metod för att mäta produktionen också kan användas så som det är tänkt.

2.055. Dessa kriterier är:

1. De båda utövade aktiviteterna skall gälla olika 4-siffriga nivåer i NACE Rev.1 (huvudgrupp 01: Jordbruk, jakt och service i anslutning härtill). Detta kriterium innebär följaktligen att mjölk som används till djurfoder samt spannmål som produceras och används för vegetabilie produktion inom samma företag (under samma bokföringsperiod) inte skall medräknas.

2. Jordbruksprodukten skall ha ett signifikant ekonomiskt värde för ett signi fikant antal jordbrukare.

3. Det skall inte vara alltför svårt att få tillgång till uppgifter om priser och kvantiteter. Detta kriterium är svårt att tillämpa för en del produkter som vanligtvis inte saluförs.

2.056. I enlighet med urvalskriterierna för att produkter som konsu meras inom enheten skall medräknas vid mätningen av produktionen (se 2.055.) skall endast vegetabiliska produkter som används i djurfoder (oavsett om detta vanligtvis saluförs eller ej) bokföras under jordbrukets produk tion.

2.057. När dessa produkter bokförs under branschens produktion, måste de också bokföras som insatsförbrukning, i enlighet med principen om att de totala kvantiteter som produceras och därefter används för en annan produktionsaktivitet under referensåret skall beaktas (se 2.055.). När övergången från produktion till insatsförbrukning överskrider det aktuella referensåret, bör produktionens motsvarande kvantiteter redo visas som "Utgående lager" för respektive produkt under referensåret.

2.058. Animaliska biprodukter ingår inte under konsumtion inom enheten p.g.a. de praktiska svårigheterna att få fram uppgifter om kvantiteter och i synnerhet priser.

g) Producenternas bearbetning

Producenternas bearbetning: (7q)

2.059. Under posten producenternas bearbetning skall man bokföra de kvantiteter som har producerats för bearbetning av jordbruks producenter (t.ex. mjölk som bearbetas till smör eller ost, äpplen som bearbetas till äppelmust och cider) endast om det har skett inom ramen för bearbetningsaktiviteter som kan skiljas från den primära jordbruksaktiviteten (på basis av bokföringsmaterial, se 1.26.). Här skall endast de obearbetade produkterna bokföras (t.ex. opastöriserad mjölk och äpplen), inte de bearbetade produkter som erhålls från dessa råvaror (t.ex. smör, äppelmust och cider). Här tar man med andra ord inte hänsyn till det arbete som ingår i bearbetningen av jordbruks produkter. De produkter som producentens bearbetning resulterar i kommer naturligtvis att bokföras under produktionen för "delbranschen" jordbruk (se 1.04. och 1.05.).

2.060. Om bearbetningsaktiviteterna är ej särskiljbara icke-jordbruksaktiviteter bokförs produkten av dessa aktiviteter under värdet av jordbrukets produktion (se 1.25.). De jordbruks råvaror som används som insatsförbrukning i samband med bearbetningen bokförs varken under produktion eller insatsförbrukning. Denna konvention kommer sig av att de båda aktiviteterna (produktion av jordbruksprodukter samt bearbetning av dessa produkter) inte kan skiljas åt på basis av bokföringsmaterial. Kostnaderna för dessa båda aktivitetstyper bokförs därför tillsammans och produktionen värderas som produktion av bearbetade produkter.

h) Egen slutlig konsumtion

Egen slutlig konsumtion: (8q)

2.061. Denna post omfattar följande:

(i) Produkter som konsumeras av de jordbrukshushåll som har produ cerat dem.

(ii) Produkter från jordbruksenheten (företaget) som används för in natura-betalning i form av lön till företagets anställda eller för byten mot andra varor.

2.062. Jordbruksprodukter som bearbetas av jordbruksenheten på ett sätt som går att särskilja (dvs. så att de ger upphov till en lokal verksamhetsenhet som ej hör till jordbruket) och som konsumeras av jordbrukshushåll skall bokföras som egen slutlig konsumtion under produk tionen från Livsmedels-, dryckesvaru- och tobaksvaruframställning (under avdelning DA i NACE Rev.1). Jordbrukshushållens konsum tion av jordbruksprodukte