Förhörsombudets slutrapport i ärende COMP/M.2283 - Schneider/Legrand

(utarbetad enligt artikel 15 i kommissionens beslut 2001/462/EG, EKSG av den 23 maj 2001 om kompetensområdet för förhörsombudet i vissa konkurrensförfaranden (EGT L 162, 19.6.2001, s. 21))

(2004/C 86/10)

(Text av betydelse för EES)

Detta ärende har gett upphov till två frågor till förhörsombudet från Schneiders rådgivare genom skrivelser av den 19 och 21 december 2001.

Den första frågan avser kommissionens beslut om dispens av den 4 december 2001 som antogs enligt artikel 7.4 i förordning nr 4064 om kontroll av företagskoncentrationer. Den andra frågan gäller tillgång till handlingar i ärendet i samband med utarbetandet av kommissionens beslut enligt artikel 8.4 i samma förordning för att fastställa formerna för uppdelning av Schneider och Legrand.

Beslutet om dispens enligt artikel 7.4

Kommissionen har beviljat dispens för Schneider Electric (kallat beslutet om dispens enligt artikel 7.4) som gör det möjligt för Schneider Electric att utnyttja de rösträtter som är kopplade till företagets aktieinnehav i Legrand inom ramen för en fullmakt till en fullmaktshavare som godkänts av Schneider (Salustro Reydel Management).

Fullmaktshavaren har accepterat uppdraget enligt de bestämmelser och villkor som parterna kommit överens om.

I bestämmelserna och villkoren i artikel 2.1 i fullmaktsavtalet anges bland annat att fullmaktshavaren i Schneider Electrics namn och för företagets räkning skall utöva de rösträtter som är kopplade till stamaktier med företrädesrätt och preferensaktier som emitterats av Legrand och som innehas av Schneider Electric under uppdragets varaktighet och vid alla ordinarie, extrainsatta och särskilda bolagsstämmor som avser Schneider Electric i egenskap av aktieägare.

Schneider Electric ville dock åtfölja fullmaktshavaren till bolagsstämman den 19 december 2001 för att genom sin fysiska närvaro hålla sig informerad samtidigt som journalister och Legrands övriga aktieägare om vad som diskuterades under bolagsstämman. Schneider Electric lämnade sin ansökan dagen före bolagsstämman som hade sammankallats fyra veckor tidigare.

Ansökan avslogs av Generaldirektoratet för konkurrens genom ett e-postmeddelande samma dag, efter det att fullmaktshavaren hade kontaktats.

Genom en skrivelse, som inkom till mig den 19 december 2001 medan bolagsstämman pågick, begärde Schneider Electric, efter att ha bestritt kommissionens ståndpunkt, att jag skulle lämna en definitiv bekräftelse av kommissionens ståndpunkt i denna fråga.

Den 20 december 2001 besvarade jag skrivelsen och påpekade att förhörsombudets uppgift inte är att ersätta generaldirektoratets analys med en egen analys av sakfrågan, utan i huvudsak består i att säkerställa att parternas rätt att bli hörda respekteras innan ett beslut i ärendet fattas, eftersom det rör sig om en grundläggande rätt till försvar.

Jag påpekade även att jag vid första anblicken inte kunde se på vilket sätt Schneiders rätt till försvar skulle ha påverkats av det faktum att företaget inte närvarade vid bolagsstämman för Legrands aktieägare, eftersom Schneider företräddes av sin fullmaktshavare. Jag har dessutom meddelat att jag är villig att förlänga diskussionen av sakfrågan på grundval av Schneider Electrics argumentation.

I en svarsskrivelse av den 21 december 2001 begärde Schneider Electric att jag skulle uttala mig om huruvida skälen för kommissionens invändningar mot att låta Schneider Electric närvara fysiskt vid Legrands bolagsstämma strider emot Schneider Electrics rätt till försvar.

Min åsikt, som jag har underrättat Schneider Electric om genom en skrivelse av den 15 januari 2002, är att man måste skilja mellan sakens formella och materiella aspekt.

På det formella planet påpekade jag för Schneider Electrics rådgivare att de genom sin sena reaktion har försatt sig själva i en svår situation med avseende på att kunna utöva sin rätt att bli hörd. En brådskande situation uppstod således utanför de normala rutinerna för de yrkesmässiga relationerna mellan generaldirektoratet och företagen. De normala rutinerna förutsätter att ansökningar motiveras skriftligen, läggs fram på lämplig tjänstemannanivå och att kommissionen får en rimlig tidsgräns för att granska ansökan. Jag bedömer att man med hänsyn till omständigheterna i det aktuella fallet inte rimligtvis kan förebrå Generaldirektoratet för konkurrens för att ha missförstått Schneiders ansökan, särskilt med tanke på att Schneider samma kväll tog emot en ståndpunkt från enhetschefen via e-post, vilken bekräftades morgonen därpå på begäran av Schneiders advokat.

När det gäller sakfrågan, rör det sig om huruvida det faktum att Schneider har förhindrats att följa med sin fullmaktshavare till bolagsstämman i sig utgör ett brott mot Schneiders rätt till försvar. Jag anser på förhand att detta inte är fallet.

Villkoren för fullmakten har fritt förhandlats fram mellan parterna utöver de rättsliga bestämmelser som reglerar förhållandena mellan fullmaktshavare och fullmaktsgivare.

För övrigt anges uttryckligen i fullmakten, vilket är naturligt, att fullmaktshavaren skall slå vakt om Schneiders förmögenhetsintressen och dessa har definierats omsorgsfullt. Därav följer att Schneiders rätt till försvar inte på förhand kan anses ha överträtts om företaget företräds av sin fullmaktshavare vid bolagsstämmorna.

Jag har dock upprepat att jag är villig att förlänga diskussionen, om Schneider Electric anser det lämpligt på grundval av diskussionen om sakfrågan, vilket jag påminde om i min skrivelse av den 19 december 2001 och vilket inte har gjorts.

Svarsskrivelsen från Schneider Electrics rådgivare av den 17 januari 2002 innehåller inte längre den efterlysta diskussionen om sakfrågan.

Beslutet enligt artikel 8.4 i koncentrationsförordningen

I sin skrivelse av den 21 december 2001 uttryckte Schneider Electric oro över tillämpningsbestämmelserna för tillgång till handlingar i ärendet. Man begärde att jag skulle säkerställa att Schneider på lämpligt sätt kunde framföra sina synpunkter om Legrands ståndpunkter.

I detta avseende säkerställdes tillgången till handlingar i ärendet den 10 januari 2002 då de offentliga versionerna av Legrands senaste uppgifter hade överlämnats till kommissionen. En sista tillgång till handlingar i ärendet under samma villkor var planerad när denna rapport utarbetades.

I övrigt begärde Schneider Electric en hearing om meddelandet om invändningar som hölls den 26 november 2001 och som inte ledde till några invändningar i fråga om utövandet av rätten till försvar.

Förslaget till slutligt beslut om uppdelning av Schneider och Legrand enligt artikel 8.4 i koncentrationsförordningen innehåller inte några andra invändningar än de som gjordes mot företaget i meddelandet om invändningar av den 24 oktober 2001.

Jag anser att Schneider Electrics rätt till försvar i alla avseenden har respekterats under detta förfarande.

Serge Durande