SV Europeiska unionens officiella tidning C 317/120

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets direktiv om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, tullar och andra åtgärder”

KOM(2009) 28 slutlig – 2009/0007 (CNS)

och

”Förslag till rådets direktiv om administrativt samarbete i fråga om beskattning”

KOM(2009) 29 slutlig – 2009/0004 (CNS)

(2009/C 317/23)

Föredragande: Sergio SANTILLÁN CABEZA

Den 13 februari 2009 beslutade rådet att i enlighet med artikel 93 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till rådets direktiv om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, tullar och andra åtgärder”

KOM(2009) 28 slutlig – 2009/0007 (CNS)

och

”Förslag till rådets direktiv om administrativt samarbete i fråga om beskattning” KOM(2009) 29 slutlig – 2009/0004 (CNS).

Facksektionen för ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 juni 2009. Föredragande var Sergio Santillán Cabeza.

Vid sin 455:e plenarsession den 15–16 juli 2009 (sammanträdet den 16 juli) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 114 röster för, 3 röster emot och 1 nedlagd röst.

1. Sammanfattning och rekommendationer

1.1 EESK välkomnar förslagen till direktiv om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter respektive direktiv om administrativt samarbete i fråga om beskattning, eftersom de uppfyller ett akut behov. De bestämmelser som ska ersättas fastställdes för tre decennier sedan och har visat sig ineffektiva mot bakgrund av nuvarande krav. Det faktum att endast 5 % av fordringarna för närvarande faktiskt drivs in kräver brådskande insatser.

1.2 Kommissionens förslag grundas på studier, förslag och rekommendationer som har utarbetats inom EU, medlemsstaterna och internationella institutioner och forum som G-20 och OECD. I flera yttranden har EESK utan förbehåll ställt sig bakom förslagen att stärka systemet för samarbete mellan länderna på skatteområdet (se punkt 4.8 i föreliggande yttrande).

1.3 Behovet av reformer har blivit ännu mer aktuellt nu när företagen ställs inför de sociala och ekonomiska konsekvenserna av den ekonomiska krisen till följd av de spekulationer och bedrägerier inom finansvärlden som uppdagades i slutet av 2007. Det kommer att innebära tunga bördor för skattebetalarna under flera år, och behovet av att vidta effektiva åtgärder mot skattefuskare, som agerar i skydd av skatteparadis eller utnyttjar hål i lagstiftningen för att undgå att betala skatt, har blivit akut.

1.4 Globaliseringen ökar behovet av samarbete mellan medlemsstaterna på skatteområdet. I EU kan de grundläggande rättigheterna, som är avgörande för unionens funktion, inte fungera som täckmantel för att undgå den allmänna förpliktelsen att betala skatt.

1.5 Som en konsekvens av detta har kommissionen med rätta valt att införa nya bestämmelser på detta område i stället för att delvis reformera de nuvarande bestämmelserna.

1.6 EESK stöder den centrala målsättningen att etablera en administrativ kultur inom EU och med hjälp av modern teknik förse administrationerna med lämpliga instrument (exempelvis elektroniska formulär) i syfte att förenkla och påskynda förfarandena. Bestämmelserna om språkanvändning bör också nämnas, eftersom det är ett av de största hindren för samarbete på skatteområdet (punkt 5.1).

1.7 Informationskraven och begränsningarna på detta område (punkt 5.2) är i linje med OECD:s bestämmelser, och syftet – som stöds av EESK – är att förhindra en otillbörlig användning av banksekretessen och andra till synes legala förfaranden för att vilseleda skattemyndigheterna.

1.8 Att tjänstemän från den begärande medlemsstaten deltar i utredningar som utförs i den anmodade medlemsstaten har redan förekommit enligt nuvarande bestämmelser på vissa områden (punkt 5.3). I detta som i andra fall säkerställer förslagen att medlemsstaternas suveränitet bibehålls (punkt 5.5).

1.9 Skattebetalarnas garantier i förhållande till skattemyndigheten bevaras inom ramen för samarbetet mellan medlemsstaterna, och skattebetalarna har möjlighet att bestrida utredningarnas laglighet och myndigheternas åtgärder (punkt 5.4).

1.10 EESK föreslår att kommissionen i framtiden överväger att konsolidera skattebestämmelserna (punkt 5.6).

2. Förslag till rådets direktiv om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, tullar och andra åtgärder (KOM(2009) 28 slutlig)

2.1 Kommissionens motivering

2.1.1 Gällande lagstiftning på området ömsesidigt bistånd (1) kännetecknas av långsamma förfaranden, stora skillnader samt bristande samordning och insyn.

2.1.2 Skattemyndigheterna har inte behörighet att driva in skatter utanför den egna medlemsstaten, eftersom lagstiftningen är av nationell karaktär: För att det ska vara möjligt måste de begära bistånd från en (eller flera) annan (andra) medlemsstat(er) via förfaranden som har visat sig vara ineffektiva. Denna behörighetsbegränsning blir allt mer problematisk mot bakgrund av den växande rörligheten för kapital och personer. Den fria rörligheten – som är en av EU:s centrala målsättningar – får här negativa konsekvenser eftersom den gynnar bedragare. Därför är behovet av att anta nya åtgärder uppenbart.

2.1.3 Som argument kan anföras att medlemsstaterna år 2007 erhöll 11 794 framställningar om bistånd från andra medlemsstater i syfte att driva in skatteskulder. De belopp som faktiskt drivs in motsvarar i själva verket knappt 5 % av det totala beloppet.

2.1.4 Skattefusket är särskilt omfattande när det gäller mervärdesskatten, vilket får två effekter som bör undvikas: Det snedvrider konkurrensen på inre marknaden samt minskar medlemsstaternas och gemenskapens skatteintäkter (2).

2.2 Förslag till åtgärder när det gäller indrivning av fordringar

2.2.1 Utvidgning av tillämpningsområdet för ömsesidigt bistånd. Till skillnad från direktiv 2008/55/EG, som innehåller en begränsad uppräkning av fordringar, omfattar föreliggande förslag ”alla skatter och tullar som tas ut av en medlemsstats territoriella eller administrativa enheter, inbegripet de lokala myndigheterna, eller på deras vägnar”, allmänna sociala avgifter, ”återbetalning, intervention och andra åtgärder” med koppling till EGFJ (3) och EJFLU (4) samt ”avgifter och andra pålagor inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker” (art. 1 och 2).

2.2.2 Bättre system för utbyte av information. Förutom spontant informationsutbyte (art. 5) lägger man till – och detta är av stor betydelse – möjligheten för tjänstemän i en medlemsstat att delta aktivt i utredningar i en annan medlemsstat (art. 6).

2.2.3 Förenkling av förfarandet för begäran om delgivning av handlingar (art. 7 och 8).

2.2.4 Förbättra effektiviteten när det gäller indrivning och säkerhetsåtgärder (kapitel IV). Dessa bestämmelser, som utgör ett vikigt inslag i förslaget, avser följande aspekter:

— Reglering av begäran om indrivning och dess verkställighet i den begärande medlemsstaten (art. 9–12).

— Behandling av fordran: ”När det gäller indrivningen i den anmodade medlemsstaten ska varje fordran för vilka en indrivning begärts behandlas som om den vore den anmodade medlemsstatens fordran, utom då något annat föreskrivs i detta direktiv.” (art. 12.1) (5). Indrivningen ska ske i den anmodade medlemsstatens valuta.

— Andra aspekter avseende indrivningen: information till den anmodande staten, överföring av indrivet fordringsbelopp, ränta för sen betalning, avbetalningsförfarande (art. 12.2–12.5).

— Säkerhetsåtgärder för att säkerställa indrivning av en fordring (art. 15 och 16).

— Begränsningar av den anmodade myndighetens skyldigheter (artikel 17).

— Preskriptionsfrågor (art. 18).

— Indrivningsrelaterade kostnader (art. 19).

2.2.5 Enhetlighet och förenkling av de allmänna bestämmelser som ligger till grund för begäran av bistånd med avseende på formulär, meddelanden, val av språk osv. (art. 20–23).

3. Förslag till rådets direktiv om administrativt samarbete i fråga om beskattning (KOM(2009) 29 slutlig)

3.1 Kommissionens motivering

3.1.1 Såväl rådets högnivåarbetsgrupp för bedrägeribekämpning (6) som kommissionen (7) och medlemsstaterna har konstaterat att bestämmelserna om ömsesidigt bistånd mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna i fråga om direkta skatter och skatt på försäkringspremier (8) inte längre är några lämpliga verktyg. Enligt kommissionen innehåller direktiv 77/799 allvarliga brister, vilket gör det svårare att korrekt beräkna skatter. Detta inverkar på skattesystemens funktion och medför dubbelbeskattning, vilket i sig stimulerar till skattefusk och skatteundandragande, samtidigt som kontrollmöjligheterna kvarstår på nationell nivå (9).

3.1.2 Därför föreslås att man ska anta en innovativ strategi i stället för att endast införa ändringar i gällande direktiv. Det nya systemet utgör en ny och integrerad rättslig ram som innefattar alla grundläggande aspekter när det gäller det administrativa samarbetet på skatteområdet och som avsevärt stärker myndigheternas möjligheter att bekämpa bedrägerier och skatteflykt.

3.1.3 Eftersom det handlar om att inrätta effektiva samarbetsmekanismer mellan myndigheterna i EU och i medlemsstaterna, samt mellan myndigheterna i de olika medlemsstaterna, är ett centralt mål i båda förslagen att etablera gemensamma regler samtidigt som den nationella suveräniteten behålls i fråga om beskattning.

3.2 Förslag till åtgärder för att förbättra det administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna

3.2.1 Utvidgning av tillämpningsområdet i likhet med föregående förslag (indrivning av skatter).

3.2.2 Utbyte av upplysningar. Tre typer av utbyten planeras:

— Efter förhandsbegäran av den anmodade myndigheten (art. 5–7). Begäran om upplysningar kan innebära att nödvändiga administrativa utredningar utförs för att få fram relevanta uppgifter.

— Automatiskt (art. 8). Systematiskt informationsutbyte utan förhandsbegäran av upplysningar mellan två medlemsstater, på regelbunden basis vid på förhand fastställda tidpunkter eller efterhand som informationen finns tillgänglig (art. 3.4). Dock är det kommittéförfarandet i artikel 24 som, inom en tidsperiod på två år, anger detaljerna för informationsutbytet.

— Spontant – när behörig myndighet i en medlemsstat anser det lämpligt (art. 9).

3.2.3 Andra samarbetsformer:

— Tjänstemän från den begärande medlemsstaten får närvara vid de kontor där de administrativa myndigheterna i den tillfrågade myndighetens medlemsstat utför sin verksamhet och närvara vid den tillfrågade medlemsstatens administrativa utredningar (art. 10).

— Samtidiga kontroller av en eller flera personer på olika territorier (art. 11).

— Beslut om begäran om delgivning som fattats i en annan medlemsstat (art.12).

3.2.4 Allmänna aspekter på administrativt samarbete.

— Återkoppling (art. 13). Tonvikten läggs bland annat på svarstiden.

— Utbyte av bästa praxis och erfarenheter (art. 14).

— Olika aspekter på samarbete. (Begärande eller tillfrågad) myndighet kan vidarebefordra erhållen information och dokumentation till andra myndigheter och använda upplysningarna för andra ändamål än de som ursprungligen avsetts (art. 15). Dessutom tas följande aspekter upp: villkoren för medlemsstaternas skyldigheter (art. 16), begränsningar av samarbetsskyldigheterna (art. 17), tillämpning av principen om den mest gynnade nationen (art. 18), standardformulär och standardiserade datorformat (art. 19) samt användning av det gemensamma kommunikationsnätet (CCN-nätet, art. 20).

4. Allmänna kommentarer

4.1 EESK instämmer helt i kommissionens synpunkt att i ”denna tid av globalisering växer medlemsstaternas behov av ömsesidigt bistånd i fråga om beskattning snabbt, särskilt när det gäller direkt beskattning. Utvecklingen går väldigt snabbt när man ser till skattebetalares rörlighet, antalet gränsöverskridande transaktioner och de finansiella instrumentens internationella karaktär, vilket gör det allt svårare för medlemsstaterna att beräkna skatter korrekt, samtidigt som de behåller den nationella suveräniteten när det gäller skatternas nivå” (10).

4.2 I inledningen till de båda förslagen konstateras att de bestämmelser som infördes för 30 år sedan (när EU hade nio medlemsstater) är otillräckliga i dag på grund av förändringarna på den inre marknaden: I slutet av 1970-talet hade man ännu inte uppnått fri rörlighet och integrationen var svag.

4.3 Det har länge funnits en oro över skattefusket och skatteflykten i EU, som är mycket omfattande. År 2004 uppmärksammade kommissionen detta problem till följd av flera skandaler som orsakats av oegentligheter inom företagssektorn (11). Kommissionen föreslog en rad åtgärder för att ”förbättra insynen i skattesystemen” och föresatte sig att ”utveckla konkreta förslag med inriktning på fall av skattebedrägeri och skatteflykt med utnyttjande av komplexa och svårgenomträngliga strukturer”. Kommissionen tar upp konkreta fall (12) och påpekar att dessa skandaler har ”skapat osäkerhet på finansmarknaderna, vilket skadat hela ekonomin”.

4.4 Fem år senare kan man konstatera att de händelser som nämndes i meddelandet från 2004 framstår som obetydliga jämfört med den senaste tidens händelser som har åsamkat ekonomin mycket större skador.

4.5 Problemet är i dag världsomspännande till följd av den ekonomiska och finansiella kris som förorsakats av oegentligheter som började uppdagas i slutet av 2007. En av G-20-gruppens uppgifter är att föreslå internationella regler för att affärstransaktioner ska bli öppnare och mer tillförlitliga och bidra till att bekämpa skattebedrägeri och skatteflykt (13).

4.6 De skandaler som inträffat i några EU-länder i samband med att skatteparadis har erbjudit skydd för skatteundandragande (till exempel skattebedrägerierna i Liechtenstein på bekostnad av de tyska skatteintäkterna) har allmänt fördömts av allmänheten, som kräver effektivare åtgärder för att bekämpa skatteflykt och ekonomisk brottslighet.

4.7 Ett av målen för OECD är också informationsutbyte och enklare uppgiftstillgång för att bekämpa skattebedrägeri (14).

4.8 Under åren har EESK med kraft efterlyst åtgärder för att stärka samarbetet och krävt effektivare regelverk och kontrollmekanismer (15).

4.9 Mot denna bakgrund välkomnar EESK de båda förslagen till direktiv eftersom de utgör ett verkligt framsteg i den europeiska integrationen. Att alla skatteskyldiga uppfyller sina skyldigheter är en hörnsten i en fungerande välfärdsstat.

5. Särskilda kommentarer

5.1 Skapande av en gemensam administrativ kultur

5.1.1 För EESK är den viktigaste aspekten i båda förslagen – särskilt i förslaget om administrativt samarbete – viljan att skapa en gemensam administrativ kultur. En sådan kultur är av grundläggande betydelse för att bekämpa skattebedrägeri, vilket också framhålls i meddelandet från 2006 (16).

5.1.2 Detta beslut, som utgår från de erfarenheter skattemyndigheterna har gjort under årens lopp, tar sig olika uttryck: varje medlemsstats skyldighet att utse ett enda kontaktkontor för beskattning och möjligheten att utse särskilda skatteorgan som upprätthåller de inbördes kontakterna; möjligheten att utse tjänstemän med befogenhet att direkt medverka i administrativt samarbete; fastställande av tidsfrister (finns inte i dag) för att lämna information; skyldighet att ge återkoppling rörande informationsutbyten osv.

5.1.3 EESK välkomnar införandet av standardformulär och standardiserade datorformat, vilket kommer att göra överföringen mycket smidigare.

5.1.4 Man bör också nämna de förenklade reglerna för språkanvändningen, som är ett av de största hindren för samarbete på skatteområdet, och användningen av modern teknik när formulären kan maskinöversättas.

5.2 Det administrativa samarbetets begränsningar. Banksekretess, ombud och ägarintressen

5.2.1 Det finns gränser för det administrativa samarbetet. Den berörda medlemsstaten ska lämna de begärda upplysningarna om det inte ”innebär en oproportionell administrativ börda” och om den begärande staten ”har uttömt de vanliga informationskällor” som den allt efter omständigheterna kan använda. Den anmodade medlemsstaten får dock under vissa omständigheter vägra att tillmötesgå begäran: a) om utredningarna eller överlämnandet av uppgifter strider mot medlemsstatens egen lagstiftning; b) om den begärande medlemsstaten av rättsliga skäl inte får lämna liknande uppgifter; c) om det skulle leda till att en affärshemlighet, företagshemlighet, yrkeshemlighet eller handelsprocess röjs, eller om det gäller uppgifter vars röjande skulle strida mot allmän ordning (17). EESK betraktar dessa begränsningar som adekvata.

5.2.2 En medlemsstats anmodade myndighet får emellertid inte vägra lämna uppgifter ”på grund av att dessa uppgifter innehas av en bank, ett annat finansiellt institut, en förvaltare eller en person som agerar i egenskap av ombud eller förvaltare, eller på grund av att uppgifterna rör ägarintressen i en person” (18). Mot bakgrund av skattebedrägeriernas omfattning välkomnar EESK denna precisering, som är en förutsättning för att uppnå målen i de båda förslagen om att alla ska fullgöra sina skatteskyldigheter (19).

5.2.3 Det bör påpekas att informationskraven och begränsningarna på detta område också behandlas i OECD:s modellavtal (20).

5.3 Medverkan av skattetjänstemän från en annan medlemsstat

5.3.1 I såväl förslaget till direktiv om administrativt samarbete som i förslaget om bistånd vid indrivning av fordringar föreskrivs möjligheten att tjänstemän från den begärande medlemsstaten får delta i administrativa utredningar som utförs i den tillfrågade medlemsstaten. EESK ser positivt på denna form av samarbete, som omfattas av två viktiga villkor: Det måste finnas en överenskommelse mellan den begärande myndigheten och den tillfrågade myndigheten och tjänstemännen måste utöva dessa befogenheter ”i enlighet med den tillfrågade medlemsstatens lagar och andra författningar” (21).

5.3.2 Deltagande av tjänstemän från en annan medlemsstat finns redan på området för punktskatter (22) och mervärdesskatt (23), men i detta fall är befogenheterna mer omfattande eftersom tjänstemännen också har kontrollbefogenheter.

5.4 Lagenligheten hos instrumentet för indrivning av skattefordringar

5.4.1 Särskilt intressant är lagenligheten hos de kontrollförfaranden som skattemyndigheterna får utföra. EESK anser att denna aspekt är tillräckligt behandlad i förslaget till direktiv om bistånd för indrivning av fordringar. Framför allt bör det påpekas att de system som planeras, inte bara i de båda här behandlade direktivförslagen utan också på moms- och punktskatteområdet, endast inför samarbetsförfaranden mellan medlemsstaterna, som har kvar full suveränitet när det gäller att avgöra lagenligheten hos de undersökningsförfaranden som utförs på deras territorium.

5.4.2 Enligt de allmänna principerna ska tjänstemännens handlande vara i överensstämmelse med lagen (24) och förvaltningsåtgärderna förväntas vara giltiga. De är följaktligen bindande. Den berörda parten har dock möjlighet att bestrida dem inför domstol. I samband med tvister avseende indrivning av fordringar är det den medlemsstat som kräver in fordringarna (dvs. den begärande medlemsstaten) som har befogenhet att fatta beslut om giltigheten hos fordran, det ursprungliga dokument som medger verkställighet, det enhetliga dokumentet och den delgivning som görs av de berörda myndigheterna (25).

5.4.3 Tvister som rör verkställighetsåtgärder som vidtagits i den anmodade medlemsstaten eller giltigheten hos en delgivning som utförts av en behörig myndighet i den anmodade medlemsstaten ska emellertid prövas av den medlemsstaten (26). I båda fallen upprätthålls skattebetalarnas rättssäkerhet eftersom man enligt lagen ska skjuta upp verkställandet av den del av fordran som bestrids, såvida inte lagen tillåter den möjlighet som omnämns i följande punkt. Medlemsstaterna är skyldiga att informera om fordringar som bestrids, vilket naturligtvis även de berörda parterna kan göra.

5.4.4 Vid rättslig prövning av fordran får det vidtas säkerhetsåtgärder om den anmodade medlemsstatens lagstiftning medger det. Om lagstiftningen i den begärande staten medger det kan denna begära indrivning via domstol genom ett motiverat beslut (27).

5.4.5 Det är på sin plats att erinra om att strafflagstiftningen är medlemsstaternas exklusiva befogenhet (28).

5.5 Medlemsstaternas suveränitet

5.5.1 EESK betonar att förslagen helt och fullt respekterar medlemsstaternas suveränitet och att medlemsstaterna inom ramen för direktiven tillämpar sin egen lagstiftning i sina berörda institutioner. Detta illustreras bland annat i de fall som uppmärksammas i punkterna 5.3 och 5.4 i det här yttrandet.

5.5.2 Detta gäller också utlämnande av uppgifter och dokument mottagna inom ramen för direktivet, som anger följande:

— Myndigheten (begärande eller tillfrågad) får lämna ut uppgifter och dokument som erhållits av en myndighet till andra myndigheter inom samma medlemsstat, om detta är tillåtet enligt lagstiftningen i den medlemsstaten. Upplysningarna kan användas för andra ändamål än indrivning av fordringar.

— En behörig myndighet i en medlemsstat får lämna uppgifterna vidare till en behörig myndighet i en tredje medlemsstat ”om detta är i enlighet med reglerna och förfarandena i detta direktiv”.

— Vidare kan alla uppgifter och dokument som erhållits av den begärande myndigheten användas som bevisning på samma villkor som för liknande information som överlämnats i det egna landet (29).

5.5.3 Till skillnad från i OECD:s avtal (30) om utbyte av information i skattefrågor krävs det inte tillåtelse från den anmodade myndigheten.

5.6 Behovet av enhetliga bestämmelser

5.6.1 De båda direktivförslagen innehåller bestämmelser med identiskt eller liknande innehåll. Ett exempel på detta är bestämmelserna om delgivning av handlingar (31), och det finns även andra. Som tidigare nämnts behandlas närvaron av tjänstemän från andra medlemsstater i två direktiv och två förordningar, som för övrigt skiljer sig åt med hänsyn till behörighetens omfattning.

5.6.2 För att förbättra lagstiftningen anser EESK att man i framtiden bör göra insatser för att i största möjliga utsträckning få till stånd en gemensam skattelagstiftning.

5.7 Det praktiska genomförandet av det nya systemet

5.7.1 För att införa det nya komplexa system som föreslås kommer det att krävas betydande insatser från de europeiska och nationella institutionernas sida. För det första med hänsyn till tidsfristerna: Den 31 december 2009 har satts som tidsgräns för genomförandet av de båda direktiven (som påverkar olika rättsliga områden), och det kommer att bli svårt att hålla detta datum. Utarbetandet av bestämmelser för automatiskt utbyte av information kommer under en tvåårsperiod att kräva intensiva insatser av kommittén för administrativt samarbete i fråga om beskattning.

5.7.2 För det andra kommer anpassningen av förvaltningsapparaterna till de nya kraven att kräva att skattemyndigheterna förses med tillräckliga materiella och mänskliga resurser. Framför allt är det nödvändigt att satsa på utbildning av tjänstemän, vilket i många fall kräver tilldelning av ytterligare budgetmedel.

5.7.3 Under alla omständigheter vill EESK framhålla att direktivförslagens målsättningar endast kan omsättas i konkreta resultat i kampen mot skattefusk och skatteundandragande om det finns en klar politisk vilja att ställa tillräckliga medel till förfogande.

Bryssel den 16 juli 2009 Mario SEPI Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Rådets direktiv 76/308/EEG, 15.5.1976, senare kodifierat i rådets direktiv 2008/55/EG, 26.5.2008.

(2) KOM(2009) 28 slutlig: ”Verkan av direktiv 2000/65/EG, som avskaffade möjligheten att begära att ett mervärdesskatteskatteombud utses, och utbredningen av mervärdesskattebedrägerierna – särskilt de så kallade karusellbedrägerierna – har lett till en situation där 57,5 % av alla framställningar om bistånd avser mervärdesskattefordringar (siffror för 2007).” Se även kommissionens meddelande om ”En samordnad strategi för att förbättra bekämpningen av mervärdesskattebedrägeri i EU”, KOM(2008) 807 slutlig.

(3) Europeiska garantifonden för jordbruket.

(4) Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling.

(5) Gällande direktiv 2008/55/EG innehåller en liknande bestämmelse (artikel 6 andra stycket). Enligt denna tillhör fordran inte den anmodade medlemsstaten, men betraktas som sådan, dvs. handläggs som den anmodade medlemsstatens egna fordringar.

(6) Rapport från i maj 2000 (rådets dokument 8668/00 ”Fight against tax fraud”).

(7) Se meddelandena från 2004 (KOM(2004) 611 slutlig) och 2006 (KOM(2006) 254 slutlig).

(8) Rådets direktiv 77/799/EEG, 19.12.1977.

(9) KOM(2009) 29 slutlig, s. 2.

(10) Motivering, KOM(2009) 29 slutlig.

(11) Meddelande från kommissionen om förebyggande av ekonomiska oegentligheter i företagssektorn och finansiella oegentligheter (KOM(2004) 611 slutlig).

(12) Till exempel Parmalat och Enron, vilkas aktieägare förlorade 67 miljarder dollar.

(13) G-20-gruppens Washingtondeklaration (15.11.2008): ”Tax authorities, drawing upon the work of relevant bodies such as the Organization for Economic Cooperation and Development (OECD), should continue efforts to promote tax information exchange. Lack of transparency and a failure to exchange tax information should be vigorously addressed.”

(14) Global Forum on Taxation, där även länder utanför OECD deltar. Se ”Tax co-operation: towards a level playing field – 2008 Assessment by the Global Forum on Taxation”. OECD, augusti 2008.

(15) Se EESK:s yttrande om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om behovet av att utarbeta en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skattebedrägeri”, EUT C 161, 13.7.2007, s. 8. I detta yttrande finns också utförliga hänvisningar till gemenskapens lagstiftning. Se också yttranden om följande förslag:

— ”Förslag till rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av den 7 oktober 2003 om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt” och ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning”, EGT C 80, 3.4.2002, s. 76.

— ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om samarbete om punktskatterna” och ”Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter i fråga om direkt beskattning, vissa punktskatter och skatter på försäkringspremier, och om ändring av direktiv 92/12/EEG om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor”, EUT C 112, 30.4.2004, s. 64.

— ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ett gemenskapsprogram för att förbättra skattesystemens funktionssätt på den inre marknaden (Fiscalis 2013)”, EUT C 93, 27.4.2007, s. 1.

(16) Meddelandet tar upp en idé från rådets tillfälliga arbetsgrupp om skattebedrägeri (se KOM(2006) 254 slutlig, punkt 3.1).

(17) KOM(2009) 29 slutlig, artikel 16.

(18) KOM(2009) 29 slutlig, artikel 17.2.

(19) Det beräknas att ca en tredjedel av de 11 miljarder dollar i privatkapital som har gömts undan världen över finns i Schweiz. ”Swiss banks ban top executive travel. Concern that employees will be detained” (Financial Times, 27.3.2009).

(20) Model Convention with respect to taxes on income and capital, artiklarna 26 och 16, OECD, 17 juli 2008.

(21) KOM(2009) 28 slutlig, artikel 6.2 och KOM(2009) 29 slutlig, artikel 10.2.

(22) Rådets förordning (EG) nr 2073/2004 av den 16 november 2004 om administrativt samarbete i fråga om punktskatter, artikel 11.

(23) Rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av den 7 oktober 2003 om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 218/92, artikel 11.

(24) I den europeiska kodexen för god förvaltningssed anges att ”Tjänstemannen skall särskilt se till att beslut som gäller enskildas rättigheter eller intressen har rättslig grund och att beslutens innehåll är i överensstämmelse med lagen” (art. 4).

(25) KOM(2009) 28 slutlig, artikel 13.4.

(26) KOM(2009) 28 slutlig, artikel 13.2.

(27) Om ärendet avgörs till gäldenärens fördel ska den begärande myndigheten ansvara för återbetalningen av hela det indrivna beloppet och eventuell upplupen ersättning enligt gällande lagstiftning i den anmodade myndighetens medlemsstat. KOM(2009) 28 slutlig, artikel 13.4 sista stycket.

(28) ”… skall inte påverka medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten”, artikel 33 i fördraget om Europeiska unionen.

(29) KOM(2009) 29 slutlig, artiklarna 15.1, 15.2 och 15.3.

(30) Informationen får inte förmedlas till någon annan person, instans, myndighet eller till någon annan jurisdiktion utan uttryckligt skriftligt samtycke från den anmodade partens behöriga myndighet (art. 8).

(31) KOM(2009) 28 slutlig, artiklarna 7 och 8; KOM(2009) 29 slutlig, artikel 12.