SV (...PICT...)|EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION| Bryssel den 8.7.209 SEK(2009) 916 ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR som åtföljer Förslag till RÅDETS RAMBESLUT om rätt till tolkning och översättning i brottmål SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN {KOM(2009) 338 slutlig } {SEK(2009) 915} ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING 1. Bakgrund Anklagade och misstänkta personers rätt till en rättvis rättegång är en grundläggande rättighet som Europeiska unionen respekterar som en allmän princip enligt artikel 6.2 i EU-fördraget. Rättstillämpare och medlemsstaterna är eniga om att en förutsättning för ömsesidigt förtroende är att medlemsstaternas nationella straffrättssystem garanterar miniminormer för misstänkta och anklagade personer, oberoende av nationalitet. Åtgärder på detta område var en prioritet inom Haagprogrammet. Ett nytt förslag ska läggas fram enligt kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram för 2009. I konsekvensanalysen utvärderas alternativen för detta förslag. 2. Politiskt mandat, rättslig grund och samråd med berörda parter Rätten till försvar nämndes uttryckligen i slutsatserna från Tammerfors och har alltid varit en integrerad del av EU:s dagordning för ömsesidigt erkännande. Många rättsakter har antagits för att underlätta och påskynda utredningar och lagföring av gränsöverskridande mål. Ännu finns dock ingen rättsakt som förbättrar rättsläget för dem som är inbegripna i gränsöverskridande mål. Denna brist på balans har en negativ inverkan på det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna, vilket i sin tur gör att det krävs åtgärder från EU:s sida. Efter en grönbok om rättssäkerhetsgarantier från 2003 antog kommissionen ett förslag till ett rambeslut i frågan i april 2004. Texten lades på is eftersom en överenskommelse inte kunde nås. Kommissionens förslag grundade sig på artikel 31.1 c i EU-fördraget. Enligt ett yttrande från rådets rättstjänst var detta den lämpliga rättsliga grunden. Kommissionen arrangerade ett expertmöte den 26–27 mars 2009. I de flesta svar förordades lagstiftningsåtgärder, åtföljda av icke-lagstiftningsmässiga åtgärder. De allra flesta deltagarna var emot att begränsa förslaget till gränsöverskridande mål. Konsekvensanalysen diskuterades i två avdelningsövergripande styrgruppsmöten. I utarbetandet av denna konsekvensanalys har kommissionen utnyttjat ett antal ytterligare informationskällor, däribland fem studier. 3. Problemdefinition Problemet har olika rättsliga och sociala aspekter. Det kan sammanfattas som följer: – Ökad rörlighet inom EU, föråldrade bestämmelser och inkonsekvent tillämpning av befintliga internationella normer ( den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, nedan kallad Europakonventionen ) i medlemsstaterna. – Arresteringar som leder till överföringar inom ramen för den europeiska arresteringsordern anses falla utanför tillämpningsområdet för artikel 6 i Europakonventionen, eftersom detta räknas som utlämning. – Ömsesidigt erkännande är bara effektivt om medlemsstaterna är övertygade om att domstolsbeslut som fattas i andra medlemsstater är rättvisa. – Medborgare och rättstillämpare har intrycket att rättssystemen i andra medlemsstater än deras egen är orättvisa och att de inte har tillgång till rättsmedel på internationell nivå eftersom Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna är överhopad med klagomål. – En del av problemet är att den anklagade inte garanteras tillgång till lämplig översättning och tolkning. 4. Behovet av EU-åtgärder I en studie utförd vid Université Libre de Bruxelles (ULB) konstaterades att effektiviteten hos åtgärderna för ömsesidigt erkännande hämmades av den otillräckliga nivån av ömsesidigt förtroende. Utan lämpliga normer som skyddar misstänktas rätt att förstå förfarandena finns det en risk att den tidigare iakttagna obalansen mellan åklagarsidan och den anklagade kan förvärras ytterligare och till slut gå stick i stäv med rättvisans intresse i EU. Respekten för principen om en rättvis rättegång, som huvudsakligen härrör från nationell rätt och Europakonventionen, har hittills varierat mellan medlemsstaterna. Detta har lett till skillnader i skyddsnivåerna. EU kan genom lagstiftning klarlägga den rättsliga skyldigheten att garantera rätten till en rättvis rättegång mot bakgrund av EU:s strafflagstiftning. 5. Mål Den allmänna målsättningen är att öka det ömsesidiga förtroendet i syfte att möjliggöra en bättre tillämpning av det ömsesidiga erkännandet. Om det ömsesidiga förtroendet ökar kan EU:s befintliga rättsakter för ömsesidigt erkännande förväntas fungera bättre. Den allmänna målsättningen kan översättas till följande specifika mål: 1) Att införa gemensamma miniminormer för rättssäkerhetsgarantier i alla förfaranden, däribland utlämning och den europeiska arresteringsordern. 2) Att se till att medborgarna får information om hur de kan dra nytta av dessa gemensamma miniminormer när de vistas inom EU. 6. Politiska alternativ 1: Status quo Om inga åtgärder vidtas på EU-nivå kommer situationen sannolikt att utvecklas enligt avsnitt 4. Detta alternativ grundar sig på antagandet att medlemsstaterna förväntas rätta sig efter Europakonventionen och införa miniminormer i nationella domstolsförfaranden. 2: Främjande av icke-lagstiftningsmässiga åtgärder (bästa praxis) Åtgärder skulle vidtas för att utbyta bästa praxis mellan medlemsstaterna och utveckla EU-riktlinjer. Detta alternativ skulle innebära att man försöker öka medvetenheten om Europakonventionens krav genom spridning och rekommendationer av metoder som bidrar till bättre efterlevnad av Europakonventionen. Det skulle inte medföra någon ytterligare tillnärmning av de rättsliga normerna. 3: Ny rättsakt som omfattar alla rättigheter Om detta alternativ ska lyckas krävs det ett nytt fördrag med en uttrycklig rättslig grund och ett annat lagstiftningsförfarande (vanlig gemenskapsrätt). Om lagstiftningen antas kommer det påföljande genomförandet i medlemsstaterna, kommissionens övervakning av tillämpningen och, i sista hand, EG-domstolens prövning att bidra till att undanröja skillnaderna i graden av efterlevnad av Europakonventionen. Praktiska åtgärder kan krävas för att öka det ömsesidiga förtroendet i praktiken. 4: En åtgärd som begränsar sig till gränsöverskridande mål Det är uppenbart att detta alternativ bara skulle utgöra ett första steg, men om det lyckas skulle det bidra till att stärka det ömsesidiga förtroendet och bidra till att övervinna motståndet mot ytterligare lagstiftning. Detta skulle dock kräva noggranna överväganden, så att alla eventuella frågor om bristande likabehandling av misstänkta som är involverade i gränsöverskridande mål respektive i nationella mål hanteras på rätt sätt. 5: En lösning i flera steg som inleds med åtgärder för att förbättra tillgången till tolkning och översättning Detta skulle omfatta ett nytt rambeslut som föreskriver att medlemsstaterna endast ska införa miniminormer för tillgång till tolkning och översättning. Rättssäkerhetsgarantierna bör tillämpas på var och en som misstänks för brott, från det att personen i fråga underrättas av behöriga myndigheter om att han eller hon misstänks för brott fram till dess att slutlig dom har fallit. Detta alternativ skulle kunna ha ett varierande tillämpningsområde och de två rättigheterna skulle kunna tillämpas antingen endast i gränsöverskridande mål eller i alla mål. 7. Analys av de politiska alternativens konsekvenser 1 Status quo Avsaknad av EU-åtgärder på detta område kan till slut leda till långsammare framsteg med det straffrättsliga samarbetet och inrättandet av ett gemensamt område med frihet, säkerhet och rättvisa. 2 Bästa praxis Positiva effekter: rekommendationer om bästa praxis kan leda till vissa förbättringar om medlemsstaterna väljer att följa rekommendationerna. Negativa effekter: en stor del av detta förslag återspeglar sådant som ingår i Europarådets rekommendationer och som andra experter föreslagit, men som inte har genomförts. Detta alternativ skulle också kunna vara en besvikelse för Europaparlamentet, berörda parter och ett antal medlemsstater, som vill ha en bindande rättsakt. 3 Ny rättsakt som omfattar alla rättigheter Positiva effekter: ett rambeslut av denna typ skulle öka rättssäkerheten bland medlemsstaterna. Det skulle röra sig om en bindande rättsakt som förbättrar efterlevnaden av Europakonventionens normer i syfte att garantera en rättvis rättegång. När flera rättigheter behandlas i en och samma rättsakt finns det emellertid mindre tid till förfogande för varje rättighet och dessutom skulle kompromisser kunna leda till ett urvattnat resultat. Om Lissabonfördraget träder i kraft kommer det inte längre att krävas enhällighet. 4 Endast gränsöverskridande mål Det finns ingen vedertagen definition av ett ”gränsöverskridande” mål. Det finns en motvilja bland medlemsstaterna mot att definiera ett gränsöverskridande mål eller att anta lagstiftning som kräver en definition. Detta alternativ skulle få två typer av ekonomiska konsekvenser, eftersom det skulle kosta pengar att inrätta tjänster för införandet av rättigheter samtidigt som de minskade kostnaderna för överklaganden skulle leda till besparingar. Den möjliga risken med detta alternativ är att det ömsesidiga förtroendet skulle kunna minska eftersom man kan få intrycket att det finns ett rättssystem med två nivåer – en för nationella mål och en för gränsöverskridande mål. Positiva effekter: detta skulle tillfredsställa de medlemsstater som har begärt en åtgärd som är begränsad till gränsöverskridande mål. Negativa effekter: att försöka begränsa åtgärdens tillämpningsområde kan leda till förvirring eftersom samma mål kan beskrivas eller klassificeras som gränsöverskridande eller nationellt av olika medlemsstater. Efterlevnad: det kan i praktiken vara svårt för medlemsstaterna att klassificera mål, vilket lätt skulle kunna leda till misstag eller tvister. 5 Lösning i flera steg Detta alternativ skulle få två typer av ekonomiska konsekvenser liksom det gränsöverskridande alternativet ovan. Positiva effekter: en åtgärd av denna typ skulle öka kvaliteten på och tillgången till tolkning och översättning. Den skulle bidra till utvecklingen av ömsesidigt förtroende. Den skulle garantera en rättvis rättegång i mål där den misstänkte inte förstår det straffrättsliga förfarandet, sina rättigheter eller alla anklagelser som riktas mot honom eller henne. Negativa effekter: detta alternativ skulle innebära en ekonomisk och administrativ belastning för medlemsstater som idag inte erbjuder utbildning för rättstolkar och översättare. Den erforderliga utvärderingen och övervakningen av efterlevnaden skulle också utgöra en belastning. På expertmötet i mars 2009 välkomnade experterna, däribland medlemsstaternas företrädare, förslaget om att som utgångspunkt endast arbeta med denna rättighet. I mars 2009 offentliggjorde GD Tolkning slutrapporten från reflektionsforumet för flerspråkighet och tolkutbildning. Rekommendationerna kan bidra till ett framtida dokument om bästa praxis. 8. Jämförelse av alternativen +++ Mycket positiva effekter 0 Inga effekter --- Mycket negativa effekter Alternativ|Effektivitet när det gäller att uppnå målen och överensstämmelse med andra EU-strategier|Effekter på samhället och de grundläggande rättigheterna|Kostnadseffektivitet|Politisk genomförbarhet| |Införa miniminormer för rättssäkerhetsgarantier i brottmål|Sörja för att medborgarna vet hur de kan utnyttja miniminormerna|||| 1. Status quo – inga ytterligare åtgärder på EU-nivå|0Inget av målen skulle nås utan åtgärder på EU-nivå. |0Fortsatt obalans mellan rättigheter och rättsligt samarbete kan skada rättsväsendet och det ömsesidiga förtroendet i EU.|0Inga kostnader för medlemsstaterna. |Europaparlamentet och medlemsstaterna väntar sig åtgärder från EU:s sida. | 2. Icke-bindande/icke-lagstiftningsmässiga åtgärder som fastställer bästa praxis inom EU |+Beror på medlemsstaternas beredvillighet att genomföra åtgärderna. Kommer inte att leda till harmonisering av befintliga normer.|++En välorganiserad informationskampanj i hela EU kan öka kunskapen om rättigheterna i Europakonventionen och om vad som kan göras om man anser att rättigheterna inte respekteras.|+Om medlemsstaterna konsekvent följer riktlinjerna skulle de anklagades rättigheter respekteras.|-Beror på hur åtgärderna genomförs. Den huvudsakliga kostnaden skulle vara utbildning och skulle kunna bäras av studenterna. Större medlemsstater (källa: Förenade kungariket) planerar bidrag på omkring 5 000 euro till varje högskola. |Alla medlemsstater är överens om att det behövs vissa icke-lagstiftningsmässiga åtgärder. Erfarenheten visar att riktlinjer som inte är bindande inte följs konsekvent.| 3. Återinförande av 2004 års rättsakt som omfattar alla rättigheter|+++ Fastställer omfattande gemensamma normer. |+En omfattande rättsakt i sig, utan stödåtgärder, skulle inte öka allmänhetens kunskap, men skulle göra de nationella medierna uppmärksamma på de mer kontroversiella aspekterna. |+++Samtliga anklagade skulle garanteras rättigheter enligt Europakonventionen. Åtgärden skulle lägga grunden för ömsesidigt förtroende i EU. Om medborgarna kände till de rättsliga normerna bättre skulle fler kunna utöva rätten till fri rörlighet. |---Kostnaderna väntas bli betydande, särskilt kostnaderna för rättshjälp i de medlemsstater som för närvarande inte erbjuder sådan.|Skulle åter förkastas av de sex medlemsstater som motsatte sig förslaget 2006.Lissabonfördraget skulle kunna medföra att det befintliga förslaget (från 2004) röstas igenom med kvalificerad majoritet och med möjlighet till undantag.| 4. Rättsakt om samtliga rättigheter, men begränsad till gränsöverskridande mål|++Skulle fastställa ett begränsat antal gemensamma normer, men inte för alla medborgare som är anklagade för brott. |-Även denna åtgärd skulle behöva åtföljas av stödåtgärder för att öka allmänhetens kunskap. Åtgärden skulle dra till sig uppmärksamhet från nationella medier, som skulle kunna ställa sig negativa till att rättigheter garanteras endast i gränsöverskridande mål och därför rapportera på ett vilseledande sätt.|-Anklagade personer skulle garanteras samma rättigheter oavsett var i EU de arresterades. Risk för att det skapas två kategorier av anklagade: de som är involverade i gränsöverskridande mål och de som är involverade i nationella mål. Detta skulle leda till diskriminering, som skulle kunna väga tyngre än fördelarna. |--Beror på hur många mål som bedöms som ”gränsöverskridande” och kommer att variera mellan medlemsstaterna (ingen statistik finns ännu tillgänglig). Kostnaderna väntas dock bli höga.|Definitionen av ”gränsöverskridande mål” kommer sannolikt att bli omtvistad, särskilt som den kan komma att väcka frågor kring grundläggande rättigheter och positiv diskriminering.Sannolikt inte mer godtagbart än alternativ 3. | 5a. Rambeslut begränsat till rätten till översättning och tolkning i gränsöverskridande mål |+Begränsat antal gemensamma normer på de områden där de anses vara mest nödvändiga, men inte för alla medborgare som är anklagade för brott. Skulle vara ett tecken på framsteg och utveckling i flera steg.|-Liksom ovan skulle negativ uppmärksamhet från medierna kunna leda till vilseledande rapportering. |- Anklagade personer skulle garanteras samma rättigheter till översättning och tolkning oavsett var i EU de arresterades. Risk för att det skapas två kategorier av anklagade: de som är involverade i gränsöverskridande mål och de som är involverade i nationella mål. Detta skulle leda till diskriminering, som skulle kunna väga tyngre än fördelarna. |- Kostnaderna kommer att bero på hur många mål som bedöms som ”gränsöverskridande” och kommer att variera mellan medlemsstaterna. Ingen statistik finns ännu tillgänglig.|De flesta eller alla medlemsstater väntas stödja detta alternativ om man kommer överens om en definition av ”gränsöverskridande”. Alternativet skulle uppfylla kravet på proportionalitet, eftersom åtgärderna inte skulle gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i fördraget. Det skulle också iaktta subsidiaritetsprincipen, eftersom det inte skulle ske någon inblandning i rent nationella mål.| 5b. Rambeslut begränsat till rätten till översättning och tolkning i samtliga mål|++Begränsat antal gemensamma normer på det område där de anses vara mest nödvändiga.|0Utan åtföljande stödåtgärder är det osannolikt att beslutet skulle kunna öka allmänhetens kunskap. |+Större jämlikhet när det gäller möjligheten att få sin sak prövad i domstol p.g.a. rätten att förstå anklagelsen och förfarandet. |--Större medlemsstaters kostnad för tillgång till tolkning (källa: Förenade kungariket) uppskattas till omkring 40 miljoner euro per år. Kostnaden för översättning varierar i enlighet med prissättningen i respektive medlemsstat.|De flesta medlemsstaterna skulle stödja åtgärder på detta område. | Sammanfattning av lösningen i flera steg Relevans för målen|Effekter på samhället och de grundläggande rättigheterna|Kostnader|Politisk genomförbarhet och aktörernas åsikter | Uppfyller fullständigt målen om medlemsstaterna genomför riktlinjerna.|Begränsat antal gemensamma normer på det område där de anses vara mest nödvändiga. Skulle vara ett tecken på framsteg och utveckling i flera steg. |Kostnaderna kommer att bero på hur många mål som bedöms som ”gränsöverskridande” och kommer att variera mellan medlemsstaterna. Större medlemsstaters kostnad för tillgång till tolkning (källa: Förenade kungariket) uppskattas till omkring 40 miljoner euro per år. Kostnaden för översättning varierar i enlighet med prissättningen i respektive medlemsstat.Kostnaden för stödåtgärder skulle bero på hur de genomfördes. Den huvudsakliga kostnaden skulle vara utbildning och skulle kunna bäras av studenterna. Förenade kungariket skulle bevilja ett bidrag på omkring 5 000 euro till varje högskola. |Liksom ovan – de flesta medlemsstaterna väntar sig lagstiftningsåtgärder som åtföljs av stödåtgärder. | 9. Närmare beskrivning av lösningen i flera steg Detta alternativ skulle möjliggöra en gradvis lösning i flera steg och skulle ge utrymme för en långsiktig handlingsplan om en gradvis tillnärmning av lagarna på området för rättssäkerhetsgarantier. Denna lösning skulle inte vara så beroende av Lissabonfördraget som alternativ 3. Denna lösning skulle öka kvaliteten på och tillgången till tolkning och översättning, vilket skulle bidra till att bygga upp det ömsesidiga förtroendet. Den skulle garantera rättvisare rättegångar i mål där den misstänkte inte förstår förfarandet, sina rättigheter eller alla anklagelser som riktas mot honom eller henne. Alternativet skulle innebära en ytterligare ekonomisk och administrativ belastning för medlemsstater som idag inte erbjuder utbildning för rättstolkar och översättare. Respekt för rätten till översättning och tolkning är väsentlig, men inte tillräcklig, för det ömsesidiga förtroendet. Det är dock en grundläggande rättighet i så måtto att den gör det möjligt att utöva andra rättigheter, som t.ex. rätten till rättshjälp eller rätten att få kännedom om sina egna rättigheter. Att förstå förfarandet är en förutsättning för att kunna utöva sina övriga rättigheter till en rättvis rättegång. 10. Övervakning och utvärdering Ett eventuellt förslag från kommissionen skulle innehålla en skyldighet för medlemsstaterna att till kommissionen inkomma med tillämpningsföreskrifter och en jämförelsetabell inom en fastställd tidsfrist. Kommissionen skulle sedan utarbeta en genomföranderapport med uppgifter om vilka medlemsstater som har efterlevt sina skyldigheter att införliva rambeslutet. Indikatorer som kan användas för att bedöma efterlevnaden är t.ex. huruvida kurser erbjuds, huruvida det finns ett register och huruvida antalet certifierade tolkar och översättare kan anges. Med hjälp av en Eurobarometerundersökning skulle man kunna fastställa om allmänheten anser att rättssystemet i EU blivit mer rättvist. ES (...PICT...)|COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS| Bruselas, 8.7.2009 SEC(2009) 916 DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN que acompaña a la Propuesta de DECISIÓN MARCO DEL CONSEJO relativa al derecho a interpretación y a traducción en los procesos penales EVALUACIÓN DE IMPACTO RESUMIDA {COM(2009) 338 final} {SEC(2009) 915} DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN EXPOSICIÓN DE MOTIVOS 1. Antecedentes El derecho de las personas imputadas y sospechosas a un proceso imparcial es un derecho fundamental que la Unión Europea respeta como principio general en virtud de lo dispuesto en el artículo 6, apartado 2, del TUE. Los profesionales del Derecho y los Estados miembros (EM) coinciden en que un requisito previo para que haya confianza mutua es que los sistemas judiciales penales de los EM garanticen a los sospechosos e imputados, sea cual sea su nacionalidad, unas salvaguardias mínimas. Con arreglo al Programa de la Haya resultaba prioritario tomar medidas en este ámbito. El Programa Legislativo y de Trabajo de la Comisión para 2009 prevé una nueva propuesta. La evaluación de impacto analiza las opciones relativas a esta propuesta. 2. Mandato político, base jurídica y consulta de las partes Los derechos de la defensa fueron mencionados explícitamente en las Conclusiones de Tampere y siempre han sido parte integrante del programa de reconocimiento mutuo de los Estados miembros. Se ha adoptado un gran número de instrumentos para facilitar y acelerar la investigación y la persecución de casos transfronterizos. No obstante, hasta la fecha no hay ningún instrumento que mejore la posición jurídica de aquellas personas inmersas en procesos transfronterizos. La falta de equilibrio incide negativamente en la confianza mutua entre los EM y por ello es preciso que la UE tome cartas en el asunto. A raíz del Libro Verde de 2003 sobre garantías procesales, en abril de 2004 la Comisión adoptó una propuesta de Decisión Marco al respecto. No se pudo llegar a un acuerdo, por lo que el texto se archivó. La propuesta de la Comisión se basaba en el artículo 31, apartado 1, letra c), del TUE. El Servicio Jurídico del Consejo emitió un dictamen en el que se confirmaba que se trataba de la base jurídica apropiada. Los días 26 y 27 de marzo de 2009, la Comisión acogió una reunión de expertos. La mayoría de las respuestas se mostraron a favor de adoptar medidas legislativas, que debían ir acompañadas de otras no legislativas. La inmensa mayoría de los participantes se opuso a que se limitara la propuesta a los casos transfronterizos. La evaluación de impacto se debatió en dos reuniones del grupo director interservicios. En la redacción de la evaluación de impacto la Comisión ha recurrido a una serie de fuentes adicionales de información, entre las que se encuentran cinco estudios. 3. Definición del problema El problema, que presenta diversos aspectos jurídicos y sociales, se puede resumir en los siguientes términos: – Circulación creciente en el interior de la UE, disposiciones obsoletas y aplicación incoherente de las normas internacionales vigentes (CEDH) en los EM. – Se considera que las detenciones que implican traslados en el marco de la orden de detención europea quedan al margen del ámbito de aplicación del artículo 6 del CEDH por considerarse una extradición. – El reconocimiento mutuo solo puede funcionar efectivamente si los EM están convencidos de que las resoluciones judiciales se adoptan justamente en los demás EM. – Entre los ciudadanos y los profesionales existe la percepción de que los sistemas judiciales de los demás EM son injustos y de que no pueden obtener resarcimiento a escala internacional porque el Tribunal Europeo de Derechos Humanos (TEDH) está inundado de denuncias. – Un aspecto de este problema es el hecho de que no se garantiza al imputado acceso a servicios de traducción e interpretación. 4. Necesidad de actuación a escala de la UE Un estudio realizado por la ULB llegó a la conclusión de que la eficiencia de las medidas de reconocimiento mutuo se veía obstaculizada por la escasa confianza mutua. Sin normas adecuadas que protejan los derechos de los sospechosos a entender el proceso existe el riesgo de que el desequilibro antes constatado entre el procesamiento y el imputado pueda agravarse aún más y, en último término, volverse contra los intereses de la justicia en la UE. Hasta ahora, los EM han cumplido en diversos grados sus obligaciones de garantizar procesos imparciales, derivadas principalmente de su Derecho nacional y del CEDH, lo que ha llevado a discrepancias en los niveles de garantías. Por vía legislativa la UE podría aclarar la obligación legal de garantizar el derecho a un proceso imparcial en el contexto del Derecho penal de la UE. 5. Objetivos El objetivo general es potenciar la confianza mutua con vistas a lograr una mejor aplicación del reconocimiento mutuo. Si se incrementa la confianza mutua, es de esperar que funcionen mejor los instrumentos vigentes de reconocimiento mutuo de la UE. El objetivo general se puede plasmar en los objetivos específicos siguientes: 1) ofrecer normas mínimas comunes en relación con los derechos procesales en todos los procesos, incluidas la extradición y la orden de detención europea; 2) velar por que los ciudadanos estén informados de cómo pueden beneficiarse de estas normas mínimas comunes en cualquier punto de la UE. 6. Opciones contempladas 1: Statu quo Si no se toman medidas en la UE, es de esperar que la situación evolucione como se indica en la sección 4. Esta opción se basa en la hipótesis de que los EM cumplan el CEDH y establezcan garantías mínimas en los procesos internos. 2: Promoción de medidas no legislativas (mejores prácticas) Se adoptarían medidas para intercambiar mejores prácticas nacionales y desarrollar directrices a escala de la UE. Con esta opción se aspiraría a que se conocieran mejor las normas del CEDH mediante la difusión y la recomendación de prácticas que contribuyan a su aplicación. No lograría una mayor aproximación de las normas jurídicas. 3: Nuevo instrumento que abarque todos los derechos Para que esta opción tuviera éxito, sería necesario un nuevo tratado con una base jurídica explícita y un procedimiento legislativo diferente (Derecho comunitario clásico). Si se consigue adoptar legislación, su posterior aplicación por parte de los EM, control por parte de la Comisión y recurso en última instancia ante el TJCE contribuirán a superar las diferencias en la aplicación del CEDH. Cabe la posibilidad de que sea necesario adoptar medidas prácticas para mejorar realmente la confianza mutua. 4: Una medida circunscrita a los casos transfronterizos Aunque es evidente que esta opción no es más que un primer paso, de llevarse a la práctica, contribuiría a mejorar la confianza mutua y a vencer la resistencia a la adopción de nueva legislación. No obstante, tendría que analizarse en profundidad de modo que se aborde adecuadamente todo posible problema de discriminación entre categorías de sospechosos inmersos en procesos nacionales frente a procesos transfronterizos. 5: Enfoque progresivo, paso a paso, comenzando con medidas sobre el acceso a la traducción y la interpretación Ello implicaría una nueva decisión marco que obligaría a los EM a establecer normas mínimas solo para gozar de acceso a traducción e interpretación. Los derechos se aplicarán a cualquier persona sospechosa o imputada de haber cometido un delito a partir del momento en que las autoridades competentes de un Estado miembro le comuniquen que es sospechosa de haberlo cometido y hasta que se le juzgue por ello. Esta opción podría variar en su ámbito de aplicación y establecer que se apliquen estos dos derechos a a) los casos transfronterizos exclusivamente o b) a todos los casos. 7. Análisis del impacto de las distintas opciones 1 Statu quo Si no se adoptan medidas en este contexto a escala de la UE, cabe la posibilidad de que, en último término, se ralenticen los avances logrados en el ámbito de la cooperación judicial en materia penal y, en consecuencia, la construcción de un espacio común de libertad, seguridad y justicia. 2 Mejores prácticas Efectos positivos: las recomendaciones de mejores prácticas podrían lograr algunas mejoras, si los EM optasen por seguirlas. Efectos negativos: Lo esencial de esta propuesta recoge lo que el Consejo de Europa incluye entre sus Recomendaciones y lo que otros expertos han aconsejado, sin que se haya llevado a la práctica. Es posible que esta opción defraude también al PE, a las partes interesadas y a una serie de EM que desean un instrumento vinculante. 3 Nuevo instrumento que abarque todos los derechos Efectos positivos: Una directiva marco de este tipo potenciaría el nivel de seguridad jurídica entre los EM. Sería un instrumento vinculante que mejoraría el cumplimiento de las normas establecidas en el CEDH para garantizar un proceso imparcial. No obstante, el hecho de que se aborden derechos en su conjunto supone que se dispone de menos tiempo para consagrar a cada derecho y que en la negociación siempre se pierde algo. Si el Tratado de Lisboa entrase en vigor, ya no sería necesaria la unanimidad. 4 Solo casos transfronterizos No existe una definición acuñada de caso «transfronterizo». Hay escasa disposición por parte de los EM a definir qué se entiende por caso transfronterizo o a adoptar legislación que necesite una definición. El impacto económico de esta opción sería doble: 1) el coste de prestar servicios con vistas a que se puedan ejercer derechos y 2) los beneficios al reducir los costes de las apelaciones. El posible riesgo de esta opción podría consistir en una pérdida de la confianza mutua, ya que se podría dar la impresión de que existe un sistema de justicia dual: uno para los casos nacionales y otro para los transfronterizos. Efectos positivos: los EM quedarían satisfechos, ya que han venido solicitando una medida exclusiva para los casos transfronterizos. Efectos negativos: una medida que tratase de restringir su ámbito de aplicación podría generar confusión, ya que el mismo caso puede ser considerado o clasificado como nacional o transfronterizo por distintos EM. Aplicación: los EM podrían encontrar dificultades en la práctica a la hora de clasificar los casos por lo que seguramente se producirían errores o controversias. 5 Enfoque progresivo Como en el caso de la opción transfronteriza, el impacto económico sería doble. Efectos positivos: una medida de este tipo supondría una mejora de la calidad en la prestación de servicios de traducción e interpretación, y contribuiría al desarrollo de la confianza mutua. Asimismo, garantizaría un proceso imparcial en casos en los que el sospechoso no entienda el proceso penal, sus derechos o la totalidad de los cargos que pesen contra él. Efectos negativos: supondría una carga financiera y administrativa para los EM que en la actualidad no ofrecen formación a los traductores e intérpretes jurídicos. Además, sería necesario evaluar y llevar a cabo el seguimiento de la aplicación, lo que también sería gravoso. Los expertos que participaron en la reunión celebrada en marzo de 2009, incluidos los delegados de los EM, acogieron con entusiasmo la sugerencia de ocuparse exclusivamente de este derecho como punto de partida. En marzo de 2009, la DG Interpretación publicó el Informe Final sobre el Foro de Reflexión sobre Multilingüismo y Formación de Intérpretes. Las Recomendaciones podrían contribuir a la redacción de un futuro documento sobre buenas prácticas. 8. Comparación de las distintas opciones +++ Indica un impacto muy positivo 0 Indica un impacto neutro --- Indica un impacto muy negativo Opción|Efectividad en relación con los objetivos y coherencia con otras políticas de la UE|Incidencia en la sociedad y los derechos fundamentales|Eficacia|Viabilidad política| |Establecer normas mínimas para los derechos procesales en los procesos penales|Garantizar que se informa a los ciudadanos sobre cómo pueden beneficiarse de las normas mínimas|||| 1. Statu quo – no es preciso actuar a escala de la UE|0Si no se adoptaran medidas a escala de la UE no se alcanzaría ninguno de los objetivos |0El desequilibrio permanente entre los derechos y la cooperación judicial puede perjudicar a la justicia y la confianza mutua en la UE|0Sin costes para los EM |El PE y la mayoría de los EM esperan medidas a escala de la UE | 2. Medida no vinculante/no legislativa por la que se establecen «las mejores prácticas de la UE»|+Depende para su aplicación de la voluntad de los EM. No armonizará las normas.|++Una campaña de información bien organizada a escala europea puede dar a conocer mejor los derechos del CEDH y qué se puede hacer si los ciudadanos consideran que no se han salvaguardado.|+Si los EM siguen las directrices de forma coherente, se respetarían los derechos de los imputados. |-Depende de cómo se aplique. El coste principal será el de la formación, que podría ser sufragado por los estudiantes. Para los mayores EM (fuente RU) se prevén becas de unos 5 000 EUR para cada centro universitario. |Todos los EM coinciden en la necesidad de adoptar algunas medidas no legislativas. La experiencia sugiere que no se seguirán con coherencia las directrices no vinculantes.| 3. Reintroducir el instrumento de 2004 que abarca a todos los derechos|+++ Establece normas comunes de carácter general. |+Un instrumento de carácter general sin medidas de acompañamiento no potenciaría en sí mismo la sensibilización del público en general, pero atraería la atención de los medios nacionales hacia elementos más controvertidos. |+++A todos los imputados se les garantizarán derechos al amparo del CEDH. Ello constituiría la base para la confianza mutua en toda la UE. La percepción de la existencia de unas normas de justicia podría contribuir a animar a un mayor número de ciudadanos a ejercer el derecho a la libre circulación. |---Se espera que los costes sean muy variables, especialmente por lo que respecta a la asistencia jurídica en los EM que en la actualidad no la prestan.|Sería rechazada de nuevo por los 6 EM que se opusieron a la propuesta en 2006.El Tratado de Lisboa podría hacer que se aprobase por mayoría cualificada la propuesta actual (2004) con posibilidad de exclusiones voluntarias.| 4. Instrumento sobre todos los derechos, aunque circunscrito a los casos transfronterizos|++Aportaría normas comunes limitadas, aunque no para todos los ciudadanos imputados de un delito. |-Una vez más, sin medidas de acompañamiento no se sensibilizaría a los ciudadanos. Se ha de prestar atención a los medios nacionales, posiblemente contrarios a que se garanticen los derechos solo para aquellas personas inmersas en casos transfronterizos, cuyas informaciones podrían ser engañosas.|-Se garantizarían los mismos derechos a los imputados, independientemente del EM en que hayan sido detenidos. Riesgo de que haya 2 categorías de imputados, los inmersos en casos transfronterizos y los implicados en casos nacionales, con la consiguiente discriminación que podría neutralizar sus ventajas.|--Dependerá de la proporción de casos que se consideren «transfronterizos» y variará de un EM a otro. No se dispone de estadísticas. No obstante, se espera que los costes sean elevados.|Es probable que la definición de «caso transfronterizo» sea controvertida, ya que puede generar problemas de discriminación positiva de los derechos fundamentales. Poco probable que sea más aceptable que la opción 3. | 5a. Decisión marco limitada al derecho a traducción e interpretación en casos transfronterizos exclusivamente |+Normas comunes limitadas en el ámbito en el que se consideró que eran más urgentes, aunque no para todos los ciudadanos imputados de un delito. Demostraría la existencia de avances y el enfoque incremental.|-Como se ha indicado anteriormente, el interés de los medios podría ser engañoso. |- Se garantizarían los mismos derechos a los imputados, independientemente del EM en que hayan sido detenidos. Riesgo de que haya 2 categorías de imputados, los inmersos en casos transfronterizos y los implicados en casos nacionales, con la consiguiente discriminación que podría neutralizar sus ventajas.|- Los costes dependerán de la proporción de casos que se consideren «transfronterizos» y variará de un EM a otro. No se dispone de estadísticas.|Se espera que la mayoría de los EM se muestre a favor, si se pacta la definición de «transfronterizo». Pasaría la prueba de proporcionalidad, puesto que la intervención no iría más allá de lo necesario para alcanzar los objetivos del Tratado. Cumpliría también el principio de subsidiariedad, al no interferir con los casos puramente nacionales.| 5b. Decisión marco limitada al derecho a traducción e interpretación en todos los casos|++Normas comunes limitadas en el ámbito en el que se consideró que eran más urgentes.|0Es improbable que tenga alguna consecuencia en la sensibilización sin medidas de acompañamiento. |+Facilitaría una mayor igualdad de acceso a la justicia, al consagrar el derecho a entender los cargos y procedimientos. |--Para los mayores EM (fuente RU) se estima que el coste de acceso a una buena interpretación ronda los 40 millones EUR al año. El coste de la traducción varía en función de la tarifa de precios vigente en los distintos EM. |La mayoría de los EM estarían a favor de que se tomasen medidas en este ámbito. | Resumen de la opción progresiva Pertinencia en relación con los objetivos|Incidencia en la sociedad y los derechos fundamentales|Costes|Viabilidad política y opiniones de los actores | Cumple plenamente los objetivos, si los EM aplican las directrices|Normas comunes limitadas en el ámbito en el que se consideró que eran más urgentes. Demostraría la existencia de avances y el enfoque incrementa. |Los costes dependerán de la proporción de casos que se consideren «transfronterizos» y variará de un EM a otro. Se estima que el coste de acceso a una buena interpretación para los EM más grandes ronda los 40 millones EUR al año. El coste de la traducción varía en función de la tarifa de precios vigente en los distintos EM. El coste de las medidas de acompañamiento dependerá de cómo se apliquen. El coste principal será el de la formación, que podría ser sufragado por los estudiantes. El Reino Unido ofrece becas de unos 5 000 EUR a cada centro universitario. |Como se ha indicado anteriormente, la mayoría de los EM esperan que se adopten instrumentos legislativos con medidas de acompañamiento. | 9. El enfoque progresivo en profundidad Esta opción haría posible un enfoque progresivo, paso a paso. Podría ofrecer margen para la introducción de un plan de acción a largo plazo destinado a la progresiva armonización de las normas en el ámbito de los derechos procesales. Este enfoque no sería tan dependiente del Tratado de Lisboa como la opción 3. Esta opción supondría una mejora de la calidad en la prestación de servicios de traducción e interpretación, y contribuiría a reforzar la confianza mutua. Asimismo, garantizaría aún más plenamente un proceso imparcial en casos en los que el sospechoso no entienda el proceso penal, sus derechos o la totalidad de los cargos que pesen contra él. Esta opción supondría una carga financiera y administrativa adicional para los EM que en la actualidad no ofrecen formación a los traductores e intérpretes jurídicos. El respeto del derecho a traducción e interpretación es esencial, aunque no suficiente, para la confianza mutua. Se trata, no obstante, de un derecho esencial en el sentido de que hace posible el ejercicio de otros derechos, como el derecho a asistencia jurídica gratuita o a recibir información sobre los derechos propios. Entender el procedimiento es una condición básica para ejercer los demás derechos a un proceso imparcial. 10. Supervisión y evaluación Toda propuesta de la Comisión establecerá una obligación para los EM de comunicar a la Comisión en un plazo determinado la legislación de desarrollo y una tabla de correspondencias. Posteriormente, la Comisión preparará un informe de ejecución en el que se indique qué Estados miembros han cumplido con su obligación de transponer la Decisión marco. Para evaluar si se ha cumplido con lo dispuesto se emplearán indicadores tales como si se ofrecen cursos de formación, si se ha creado un registro y si se puede facilitar cifras de intérpretes y traductores habilitados. Para evaluar si la opinión pública tiene una visión más favorable de la imparcialidad de la justicia en la UE se podría utilizar una encuesta de Eurobarómetro. ET (...PICT...)|EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON| Brüssel, 8.7.2009 SEK(2009) 916 KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT, mis on lisatud dokumendile : Ettepanek: NÕUKOGU RAAMOTSUS õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses MÕJUHINNANGU KOKKUVÕTE { KOM(2009) 338 lõplik} {SEK(2009) 915} KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT KOKKUVÕTE 1. Üldine taust Süüdistatava ja kahtlustatava õigus õiglasele kohtulikule arutamisele on põhiõigus, mida Euroopa Liit järgib kui üldpõhimõtet Euroopa Liidu lepingu artikli 6 lõike 2 alusel. Õigusala töötajad ja liikmesriigid on nõus, et vastastikuse usalduse aluseks on see, et liikmesriigi kriminaalõiguse süsteemiga nähakse kahtlustatavatele ja süüdistatavatele rahvusest olenemata ette minimaalsed tagatised. Selle valdkonna meetmed olid Haagi programmis prioriteetsed. Komisjoni 2009. aasta õigusloome ja töökavas on ette nähtud uus ettepanek. Mõjuhinnangus on analüüsitud valikuid selle ettepaneku koostamiseks. 2. Poliitilised volitused, õiguslik alus ja arutelu huvitatud isikutega Kaitseõigused olid konkreetselt nimetatud Tampere ülemkogu järeldustes ja need on alati moodustanud osa ELi vastastikuse tunnustamise tegevuskavast. Vastu on võetud arvukalt õigusakte uurimise ja vastutusele võtmise lihtsustamiseks ja kiirendamiseks piiriülestes kohtuasjades. Siiani puudub siiski õigusakt, millega parandada piiriülese menetluse osaliste õiguslikku olukorda. Tasakaalu puudumine mõjutab halvasti liikmesriikidevahelist usaldust, mis omakorda nõuab ELi meetmeid. Pärast 2003. aasta rohelist raamatut menetluslike tagatiste kohta võttis komisjon aprillis 2004 vastu asjakohase raamotsuse ettepaneku. Kokkulepet ei saavutatud ja ettepanek jäeti kõrvale. Komisjoni ettepaneku aluseks oli Euroopa Liidu lepingu artikli 31 lõike 1 punkt c. Nõukogu õigustalitus esitas arvamuse, millega kinnitati õigusliku aluse sobivust. Komisjon korraldas ekspertide kohtumised 26. ja 27. märtsil 2009. Suurem osa eksperte pooldas õigusakti vastuvõtmist koos muude meetmetega. Absoluutne enamus oli vastu ettepaneku piiramisele piiriüleste kohtuasjadega. Mõjuhinnangut arutati kahel talitustevahelise juhtrühma koosolekul. Mõjuhinnangu koostamisel kasutas komisjon mitut täiendavat teabeallikat, sealhulgas viit uuringut. 3. Probleemi määratlus Probleem kätkeb endas õiguslikke ja sotsiaalseid aspekte ning selle saab kokku võtta järgmiselt: – Tihenenud liikumine ELis, aegunud sätted ja rahvusvaheliste normide (Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon) ebajärjekindel kohaldamine liikmesriikides. – Kinnipidamised, mille järel isik antakse üle Euroopa vahistamismääruse alusel, jäävad Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 reguleerimisalast välja, sest nende puhul on tegemist väljaandmisega. – Vastastikune tunnustamine toimib tõhusalt ainult siis, kui liikmesriigid on veendunud, et kohtuotsuseid käsitletakse muudes liikmesriikides õiglaselt. – Kodanikud ja õigusala töötajad leiavad, et muude liikmesriikide kohtusüsteemid ei ole õiglased ja et nad ei suuda saavutada rahvusvahelisel tasandil õiguskaitset, sest Euroopa Inimõiguste Kohus on kaebustega ülekoormatud. – Osa sellest probleemist moodustab asjaolu, et süüdistataval ei ole juurdepääsu asjakohasele suulise ja kirjaliku tõlke teenusele. 4. Vajadus ELi tegevuse järele Brüsseli Vaba Ülikooli uuringus leiti, et vastastikuse usalduse puudumine vähendab vastastikuse tunnustamise meetmete tõhusust. Kui puuduvad asjakohased nõuded kaitsmaks süüdistatava õigust saada menetlusest aru, on oht, et eespool osutatud tasakaalu puudumine süüdistaja ja süüdistatava vahel süveneb veelgi ja võib osutuda ELis õigusemõistmise huvidega vastukäivaks. Liikmesriigid on praeguseks täitnud erineval määral kohustust tagada õiglane kohtulik arutamine, mis tuleneb peamiselt siseriiklikust õigusest ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist, ning see on tekitanud lahknevusi õiguslike tagatiste osas. EL saaks õigusaktidega täpsustada õiguslikku kohustust tagada õiglane kohtulik arutamine ELi kriminaalõiguses. 5. Eesmärgid Üldeesmärk on suurendada vastastikust usaldust, et kohaldada vastastikuse tunnustamise põhimõtet paremini. Suurenenud vastastikuse usalduse abil peaksid ELi vastastikuse tunnustamise õigusaktid paremini toimima hakkama. Üldeesmärgist tulenevad järgmised konkreetsed eesmärgid: 1) sätestada menetlusõiguste ühised miinimumnõuded kõikides menetlustes, sealhulgas Euroopa vahistamismääruse alusel toimuvas väljaandmises; 2) tagada kodanike teavitamine sellest, kuidas nad saaksid kasutada nimetatud ühiseid miinimumnõudeid enda huvides kõikjal ELis. 6. Poliitikavalikud 1: Praeguse olukorra säilitamine Kui ELi meetmeid ei võeta, peaks olukord arenema edasi nii, nagu 4. jaos kirjeldatud. Selle valiku aluseks on eeldus, et liikmesriigid peavad järgima Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni ja nägema ette minimaalsed tagatised siseriiklikes kohtumenetlustes. 2: Õigusloomega mitteseotud meetmete edendamine (hea tava) Võiks võtta meetmeid liikmesriikide hea tava vahetamiseks ja ELi suuniste väljatöötamiseks. Selle valikuga suurendataks teadlikkust Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni nõuete kohta, levitades ja soovitades tava, mis aitaks Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni järgida. Õigusnormide ühtlustamist ei toimuks. 3: Uus õigusakt kõikide õiguste kohta Selle valiku edukaks rakendamiseks oleks vaja uut lepingut selgesõnalise õigusliku aluse ja erineva (ühenduse õiguse tavapärase) õigusloomemenetlusega. Kui õigusakt vastu võetakse, aitaks selle rakendamine liikmesriikides, komisjonipoolne kontroll ja Euroopa Kohtusse pöördumise võimalus saada üle erinevustest Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni järgimisel. Võib vaja minna ka praktilisi meetmeid vastastikuse usalduse suurendamiseks. 4: Piiriüleste kohtuasjadega piiratud meede See valik oleks selgelt esimene samm edasi. Kui see edukaks osutub, aitaks see suurendada vastastikust usaldust ja saada üle vastumeelsusest edasiste õigusaktide vastuvõtmise vastu. See oleks vaja siiski hoolikalt läbi mõelda, et käsitleda asjakohaselt piiriülestes menetlustes ja siseriiklikes menetluses osalevate kahtlustatavate võimalikku diskrimineerimist. 5: Järkjärguline lähenemisviis: kõigepealt meetmed suulisele ja kirjalikule tõlkele juurdepääsu kohta See tähendaks uut raamotsust, millega nõutakse liikmesriikidelt ainult suulisele ja kirjalikule tõlkele juurdepääsu miinimumnõuete kehtestamist. Õigused peaksid kehtima iga isiku suhtes, keda kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo toimepanekus alates hetkest, mil liikmesriigi pädevad asutused on talle teatanud, et teda kahtlustatakse kuriteo toimepanekus, kuni tema suhtes kohtuotsuse tegemiseni. Selle valiku reguleerimisala oleks erinev ja võiks näha ette kõnealuse kahe õiguse kohaldamise kas a) piiriülestes kohtuasjades või b) kõikides kohtuasjades. 7. Poliitikavalikute mõju analüüs 1 Praeguse olukorra säilitamine ELi meetmete võtmata jätmine kõnealuses valdkonnas hakkab lõppkokkuvõttes aeglustama kriminaalasjades tehtavas õigusalases koostöös saavutatud edusamme ja seega ühise vabadusel, turvalisusel ja õigusel põhineva ala rajamist. 2 Hea tava Positiivne mõju: head tava käsitlevate soovituste tulemusel võiks olukord paraneda, kui liikmesriigid otsustavad soovitusi järgida. Negatiivne mõju: suur osa ettepanekust kordab Euroopa Nõukogu soovitustes esitatut ja ekspertide pakutut, kuid seda ei ole rakendatud. See valik võib valmistada pettumuse ka Euroopa Parlamendile, sidusrühmadele ja mitmele liikmesriigile, kes soovivad siduvat õigusakti. 3 Uus õigusakt kõikide õiguste kohta Positiivne mõju: Selline raamotsus suurendaks õiguskindlust liikmesriikide hulgas. Tegemist oleks siduva õigusaktiga, mis suurendab Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni järgimist õiglase kohtuliku arutamise tagamisel. Õiguste koos käsitlemine osana paketist tähendab seda, et jääb vähem aega igale õigusele, mõju on nõrgem ja tehakse järeleandmisi. Kui Lissaboni leping jõustub, ei ole ühehäälsust enam vaja. 4 Vaid piiriülesed kohtuasjad Piiriülese kohtuasja kindlat määratlust ei ole. Liikmesriigid ei soovi määratleda piiriülest kohtuasja ega võtta vastu õigusakte, mille puhul oleks määratlust tarvis. Selle valiku majanduslik mõju oleks kahetine: 1) teenuste loomise kulude tekkimine õiguste tagamiseks ja 2) edasikaebuste kulude vähenemine. Selle valiku võimalik oht oleks vastastikuse usalduse vähenemine, sest võib jääda mulje, nagu oleks tegemist kaheastmelise kohtusüsteemiga – üks siseriiklike ja teine piiriüleste kohtuasjade jaoks. Positiivne mõju: see vastaks nende liikmesriikide ootustele, kes on palunud meetme piiramist piiriüleste kohtuasjadega. Negatiivne mõju: piiratud reguleerimisalaga meede tekitaks segadust, sest liikmesriigid saavad sama kohtuasja kirjeldada või liigitada piiriülese või siseriiklikuna. Täitmine: liikmesriikidel oleks tegelikkuses raskusi kohtuasjade liigitamisega, nii et vigu/vaidlusi tekiks kindlasti. 5 Järgjärguline lähenemisviis Selle valiku majanduslik mõju oleks samuti kahetine nagu piiriülese valiku puhul. Positiivne mõju: selline meede parandaks suulise ja kirjaliku tõlke kvaliteeti ja pakkumist. See aitaks arendada vastastikust usaldust. Sellega tagataks õiglane kohtulik arutamine asjades, kus kahtlustatav ei mõista kriminaalmenetluse keelt, omi õigusi ega tema vastu esitatud süüdistust täies ulatuses. Negatiivne mõju: sellega tekitataks rahaline ja halduskoorem liikmesriikidele, kes ei paku praegu õigusalase suulise ja kirjaliku tõlke koolitust. Oleks tarvis hinnata/jälgida korrast kinnipidamist, mis oleks ka koormav. Märtsis 2009 toimunud ekspertide koosolekul tervitasid eksperdid, sealhulgas liikmesriikide esindajad entusiastlikult soovitust tegelda esialgu vaid selle õigusega. Märtsis 2009 avaldas suulise tõlke peadirektoraat mitmekeelsuse ja tõlkide koolituse mõttekoja lõpparuande. Soovitused oleksid aluseks tulevasele hea tava juhendile. 8. Valikuvõimaluste võrdlus +++ Tähistab suurt positiivset mõju 0 Tähistab mõju puudumist --- Tähistab suurt negatiivset mõju Valik|Tõhusus võrreldes muude kehtivate ELi poliitika-eesmärkidega ja vastavus neile|Mõju ühiskonnale ja põhiõigustele|Tõhusus|Poliitiline teostatavus| |Menetlusõiguste miinimumnõuete kehtestamine kriminaalmenetluses|Tagada kodanike teavitamine miinimumnõuetest tuleneva kaitse kohta|||| 1. Praeguse olukorra säilitamine – ELI tasandil meetmeid ei võeta|0Ühtegi eesmärki ilma ELI meetmeteta ei täidetaks |0Tasakaalu puudumine õiguste ja õigusalase koostöö vahel võib kahjustada õigust ja vastastikust usaldust ELis.|0Liikmesriikidele kulusid ei teki |Euroopa Parlament ja suurem osa liikmesriike ootab ELi meetmeid | 2. Õigusloomega mitte seotud meede, millega esitataks ELi hea tava|+Sõltub liikmesriikide soovist seda järgida. Nõudeid ei ühtlustata.|++Hästi korraldatud üle-euroopaline teabekampaania võib suurendada teadlikkust Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni kohastest õigustest ja sellest, mida teha siis, kui neid õiguseid ei järgita.|+Kui liikmesriigid järgivad suuniseid pidevalt, saaks kaitsta süüdistatava õigusi.|-Sõltub rakendamisest. Peamine kulu on koolitus, mille võiksid kanda koolitatavad. Suurtes liikmesriikides (allikas Ühendkuningriik) kavandatud stipendiumid umbes 5000 eurot kolledži kohta. |Kõik liikmesriigid on nõus, et on vaja mõningaid õigusloomega mitte seotud meetmeid. Kogemus näitab, et mittesiduvaid suuniseid ei järgita järjekindlalt.| 3. Esitada uuesti 2004. aasta õigusakt kõikide õiguste kohta|+++ Sätestatakse terviklikud ühised nõuded. |+Terviklik õigusakt ilma toetavate meetmeteta ei suurendaks üldsuse teadlikkust, kuid tõmbaks riigi meedia tähelepanu vastuolulistele küsimustele. |+++Kõikidele süüdistatavatele tagataks õigused Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni alusel. Loodaks alus vastastikusele usaldusele kõikjal ELis. Kohtuliku arutamise olemuse mõistmine julgustaks rohkem kodanikke vaba liikumise õigust kasutama. |---Kulud eeldatavalt väga suured, eelkõige seoses õigusabiga nendes liikmesriikides, kes seda praegu ei paku.|Vastu hääletaksid need 6 liikmesriiki, kes selle ettepaneku 2006. aastal tagasi lükkasid.Lissaboni leping võimaldaks praeguse (2004. aasta) ettepaneku vastu võtta kvalifitseeritud häälteenamusega ja oleks võimalus jääda rakendamisest kõrvale.| 4. Kõiki õigusi käsitlev õigusakt, mis piirduks piirüleste kohtuasjadega.|++Sätestataks piiratud ühised nõuded, kuid mitte kõikide kodanike jaoks, keda kuriteos süüdistatakse. |-Toetavate meetmeta ei suurendataks üldsuse teadlikkust. Riigi meedia tähelepanu, mis võib olla vaenulik asjaolu suhtes, et tagatakse õigused vaid piiriüleste kohtuasjade osalistele. Samuti võimalik küsimuse eksitav kajastamine.|-Süüdistatavatele tagataks samad õigused olenemata sellest, millises ELi liikmesriigis nad vahistatakse. Oht, et tekib kaks liiki süüdistatavaid: ühed piiriülestes ja teised siseriiklikes kohtuasjades, viib diskrimineerimiseni, mis võib positiivse mõju üles kaaluda.|--Kulud sõltuvad piiriüleseks peetavatest kohtuasjadest ja erinevad liikmesriigiti. Statistikat selle kohta ei ole. Kulud eeldatavalt siiski kõrged.|Piiriüleste kohtuasjade määratlemine tekitab ilmselt vaidlusi, eriti kuna see võib viia positiivse diskrimineerimiseni põhiõiguste puhul.Tõenäoliselt ei osutu kolmandast valikust aktsepteeritavamaks. | 5a. Raamotsus, mis piirdub õigusega suulisele ja kirjalikule tõlkele ainult piiriülestes kohtuasjades. |+Piiratud ühised nõuded valdkonnas, kus neid kõige olulisemaks peetakse, aga mitte kõikide kodanike jaoks, keda kuriteos süüdistatakse. Näitaks saavutatud edu ja põhineks järkjärgulisel lähenemisviisil.|-Nagu eespool mainitud, võib meedias kajastamine olla eksitav. |- Süüdistatavatele tagataks samad õigused suulisele ja kirjalikule tõlkele olenemata sellest, millises ELi liikmesriigis nad vahistatakse. Oht, et tekib kaks liiki süüdistatavaid: ühed piiriülestes ja teised siseriiklikes kohtuasjades, viib diskrimineerimiseni, mis võib positiivse mõju üles kaaluda.|- Kulud sõltuvad piiriüleseks peetavate kohtuasjade arvust ja erinevad liikmesriigiti. Statistika puudub.|Suurem osa liikmesriike peaks eeldatavalt toetama, kui jõutakse kokkuleppele piiriülese kohtuasja määratluses. See vastaks proportsionaalsuse nõuetele, sest meede ei läheks lepingu eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale. See vastaks ka subsidiaarsuse põhimõttele, sest ei sekkutaks puhtalt siseriiklikesse kohtuasjadesse.| 5b. Raamotsus, mis piirdub õigusega suulisele ja kirjalikule tõlkele kõikides kohtuasjades.|++Piiratud ühised nõuded valdkonnas, kus neid kõige vajalikumaks peetakse. |0Ilmselt ei suurendaks teadlikkust ilma toetavate meetmeteta. |+Tagataks suurem võrdsus õigusele juurdepääsus, kindlustades õiguse saada aru süüdistusest ja menetlusest. |--Suurte liikmesriikide puhul (allikas Ühendkuningriik) oleksid asjakohasele suulisele tõlkele juurdepääsu kulud umbes 40 miljonit eurot aastas. Kirjaliku tõlke kulud erinevad vastavalt liikmesriikides kehtivatele üldistele hindadele.|Suurem osa liikmesriike toetaks meetmeid selles valdkonnas. | Järkjärgulise valiku kokkuvõte Eesmärkide asjakohasus|Mõju ühiskonnale ja põhiõigustele|Kulud|Poliitiline teostatavus ja sidusrühmade arvamus | Vastab täielikult eesmärkidele, kui liikmesriigid suuniseid järgivad|Piiratud ühised nõuded valdkonnas, kus neid kõige vajalikumaks peetakse. Näitaks saavutatud edu ja põhineks järkjärgulisel lähenemisviisil. |Kulud sõltuvad piiriüleseks peetavatest kohtuasjadest ja erinevad liikmesriigiti. Asjakohasele suulisele tõlkele juurdepääsu kulud suurte liikmesriikide (Ühendkuningriik) jaoks oleksid umbes 40 miljonit eurot aastas. Kirjaliku tõlke kulud erinevad vastavalt liikmesriikides kehtivatele üldistele hindadele.Toetavate meetmete kulud sõltuvad rakendamise viisist. Peamine kulu on koolitus, mille võiksid kanda koolitatavad. Ühendkuningriigi valitsus pakub igale kolledžile umbes 5000 euro suurust toetust. |Nagu eespool selgitatud, soovib suurem osa liikmesriike õigusakti koos toetatavate meetmetega. | 9. Järkjärgulise lähenemisviisi üksikasjad See valik võimaldaks järkjärgulist lähenemisviisi, mille alusel saaks koostada pikaajalise tegevuskava menetlusõigusi käsitlevate õigusaktide järkjärguliseks ühtlustamiseks. See lähenemisviis ei sõltuks Lissaboni lepingust nii palju kui kolmas valik. See valik aitaks parandada suulise ja kirjaliku tõlke kvaliteeti ja pakkumist, mis omakorda aitaks kaasa vastastikuse usalduse loomisele. Sellega tagataks õiglane kohtulik arutamine asjades, kus kahtlustatav ei mõista menetluskeelt, omi õigusi ega tema vastu esitatud süüdistust täies ulatuses. Valikuga tekitataks täiendav rahaline ja halduskoorem liikmesriikidele, kes ei paku praegu õigusalase suulise ja kirjaliku tõlke koolitust. Vastastikuse usalduse seisukohalt on väga oluline pidada kinni õigusest suulisele ja kirjalikule tõlkele, kuid sellest ei piisa. Tegemist on siiski tähtsa õigusega, mis võimaldab kasutada oma õigusi, näiteks õigust õigusabile või õigust saada teavet oma õiguste kohta. Menetlusest aru saamine on eeltingimus selleks, et kasutada õigust õiglasele kohtulikule arutamisele. 10. Järelevalve ja hindamine Iga komisjoni ettepanekuga kehtestataks liikmesriikidele kohustus esitada komisjonile kindlaksmääratud aja jooksul teave rakendusaktide kohta koos vastavustabeliga. Komisjon koostab seepeale rakendusaruande, milles märgitakse, kas liikmesriik on täitnud kohustust võtta üle raamotsus. Täitmise hindamise näitajad võiksid olla järgmised: koolituste pakkumine, registri kehtestamine ja arvandmete olemasolu sertifitseeritud suulise ja kirjalike tõlkide kohta. Võiks kasutada eurobaromeetri uuringut, et jälgida, kas avalik arvamus ELi kohtusüsteemi õigluse kohta on paranenud. FR (...PICT...)|COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES| Bruxelles, le 8.7.2009 SEC(2009) 916 DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION accompagnant la Proposition de décision-cadre DU CONSEIL relative au droit à l’interprétation et à la traduction dans le cadre des procédures pénales RÉSUMÉ DE l'ANALYSE D'IMPACT { COM(2009) 338 final } { SEC(2009) 915} DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION RÉSUMÉ 1. Contexte Le droit des accusés et des suspects à un procès équitable est un droit fondamental que l’Union européenne respecte en tant que principe général en vertu de l’article 6, paragraphe 2, du traité UE. Les praticiens du droit et les États membres s’accordent à penser que la confiance mutuelle exige au préalable que les systèmes nationaux de justice pénale des États membres offrent des garanties minimales aux suspects et accusés, indépendamment de leur nationalité. L'adoption de mesures dans ce domaine figure parmi les priorités du programme de La Haye. Le programme de travail législatif de la Commission pour 2009 prévoit une nouvelle proposition, pour laquelle l’analyse d’impact évalue les différentes options possibles. 2. Mandat politique, base juridique et consultation des parties intéressées Les droits de la défense sont mentionnés expressément dans les conclusions de Tampere et ont toujours figuré parmi les priorités de l'UE en matière de reconnaissance mutuelle. De nombreux instruments ont été adoptés afin de faciliter et d’accélérer les enquêtes et les poursuites dans les affaires transfrontalières. Pourtant, il n’existe à ce jour aucun instrument permettant d'améliorer le statut juridique des personnes faisant l'objet de procédures transfrontalières. Ce déséquilibre affecte la confiance mutuelle entre les États membres et oblige dès lors l’UE à prendre des mesures. À la suite d’un livre vert sur les garanties procédurales, publié en 2003, la Commission a adopté en avril 2004 une proposition de décision cadre en la matière. Aucun accord n’ayant pu être trouvé sur cette proposition, celle-ci a été suspendue. La proposition de la Commission se fondait sur l’article 31, paragraphe 1, point c), du traité UE. Le Service juridique du Conseil a rendu un avis confirmant qu’il s’agissait de la base juridique correcte. La Commission a organisé une réunion d’experts les 26 et 27 mars 2009. Pour la plupart, les experts se sont prononcés en faveur d’une action législative, à compléter par des mesures non législatives. La très grande majorité des participants étaient opposés à l’idée de limiter la proposition aux affaires transfrontalières. L’analyse d’impact a été examinée lors de deux réunions du groupe de pilotage interservices. Pour préparer la présente analyse d’impact, la Commission s’est appuyée sur plusieurs sources d’information complémentaires, dont cinq études. 3. Définition du problème Le problème qui se pose en l’occurrence et revêt différents aspects juridiques et sociaux, peut se résumer comme suit: – augmentation des déplacements à l’intérieur de l’UE, dispositions dépassées et application divergente des normes internationales existantes (CEDH) au niveau des États membres; – les arrestations conduisant à la remise d'une personne en vertu d'un mandat d’arrêt européen sont considérées comme ne relevant pas du champ d’application de l’article 6 de la CEDH, car ces remises sont assimilées à des extraditions; – la reconnaissance mutuelle ne peut fonctionner efficacement que si les États membres sont convaincus que les décisions judiciaires prises dans les autres États membres sont équitables; – les citoyens et les praticiens du droit ont le sentiment que les systèmes de justice pénale d'autres États membres ne sont pas équitables et qu’ils ne disposent d’aucun recours au niveau international, la Cour européenne des droits de l’homme étant submergée de plaintes; – un aspect de ce problème est que l’accusé ne se voit pas garantir l’accès à des services de traduction et d’interprétation appropriés. 4. Action nécessaire au niveau de l'UE Une étude de l'ULB a constaté que l'efficacité des mesures de reconnaissance mutuelle pâtissait de niveaux de confiance mutuelle insuffisants. En l'absence de normes adéquates protégeant le droit des suspects de comprendre les procédures, le risque existe que s'accentue le déséquilibre observé précédemment entre l’accusation et l’accusé et qu'à terme l'intérêt de la justice dans l'UE en soit affecté. À ce stade, les États membres ont rempli à des degrés divers leurs obligations en matière de procès équitable, telles qu'elles découlent principalement du droit national et de la CEDH, ce qui a donné lieu à des écarts entre les niveaux des garanties accordées. En légiférant, l'UE pourrait clarifier l'obligation légale de garantir le droit à un procès équitable dans le cadre du droit pénal de l'UE. 5. objectifs L'objectif général est d'accroître la confiance mutuelle afin de permettre une meilleure application du principe de reconnaissance mutuelle. Une confiance mutuelle accrue permettrait d'améliorer le fonctionnement des instruments communautaires de reconnaissance mutuelle en vigueur. Cet objectif général peut être subdivisé en plusieurs objectifs spécifiques: 1) établir des normes minimales communes en matière de droits procéduraux dans toutes les procédures, y compris l'extradition et le mandat d'arrêt européen; 2) veiller à informer les citoyens des moyens qu'ils ont de bénéficier de ces normes minimales communes, quel que soit l'endroit où ils se trouvent dans l'UE. 6. Options envisageables 1: Statu quo Si l'UE ne prend aucune mesure, la situation pourrait évoluer dans le sens exposé au point 4. Cette option présuppose que les États membres sont censés respecter la CEDH et offrir des garanties minimales dans les procédures pénales nationales. 2: Adoption de mesures non législatives (meilleures pratiques) Des mesures seraient adoptées pour échanger les meilleures pratiques et établir des lignes directrices communautaires. Cette option viserait à améliorer la connaissance des normes fixées par la CEDH en diffusant les pratiques qui contribuent au respect de celle-ci et en les recommandant. En revanche, elle ne permettrait pas d'approfondir l'harmonisation des normes juridiques. 3: Nouvel instrument couvrant tous les droits Pour que cette option puisse réussir, il faudrait un nouveau traité avec une base juridique explicite et une procédure législative différente (droit communautaire classique). Si une législation était adoptée, sa mise en œuvre par les États membres, le contrôle de son application par la Commission et la possibilité de former un recours devant la Cour de justice aideraient à remédier aux écarts constatés en ce qui concerne l’application de la CEDH. Des mesures concrètes pourraient s'avérer nécessaires pour renforcer la confiance mutuelle dans la pratique. 4: Une mesure limitée aux affaires transfrontalières De toute évidence, cette mesure ne peut être qu'une première étape, mais elle permettrait de renforcer la confiance mutuelle et de vaincre les résistances à l'adoption d'une nouvelle législation. Elle devrait toutefois faire l’objet d’une réflexion approfondie, de sorte qu’une solution adéquate soit apportée aux éventuels problèmes de discrimination entre diverses catégories de suspects selon qu’ils sont impliqués dans des affaires transfrontalières ou des affaires de dimension nationale. 5: Une approche graduelle qui débuterait par des mesures portant sur l’accès aux services d’interprétation et de traduction Cette approche impliquerait une nouvelle décision-cadre imposant aux États membres de prévoir des normes minimales pour le seul accès aux services d'interprétation et de traduction. Ces droits s'appliqueraient à toute personne soupçonnée ou accusée d'avoir commis une infraction dès le moment où elle est informée par les autorités compétentes d'un État membre qu'elle est soupçonnée d'avoir commis une infraction et jusqu'à son jugement définitif. Le champ de cette option pourrait être variable, ces deux droits pouvant s'exercer soit uniquement dans les affaires transfrontalières, soit dans toutes les affaires. 7. Analyse de l’impact des options stratégiques 1 Statu quo À terme, l'absence de mesures de l'UE dans ce domaine pourrait entraîner un ralentissement des progrès réalisés dans le domaine de la coopération judiciaire en matière pénale et donc de la création d'un espace commun de liberté, de sécurité et de justice. 2 Meilleures pratiques Effets positifs: si les États membres acceptaient de suivre les recommandations sur les meilleures pratiques, celles-ci pourraient déboucher sur des améliorations. Effets négatifs: la présente proposition reprend en grande partie les recommandations du Conseil de l'Europe ainsi que les conseils d'autres experts, qui n'ont pas encore été mis en œuvre. Cette option pourrait également décevoir le Parlement européen, certains acteurs et plusieurs États membres, qui demandent un instrument contraignant. 3 Nouvel instrument englobant tous les droits Effets positifs: une décision-cadre de ce type renforcerait la sécurité juridique entre les États membres. Il s'agirait d'un instrument contraignant, améliorant le respect des normes de la CEDH pour garantir un procès équitable. Mais si l'on traite tous les droits dans le cadre d’un même paquet, moins de temps pourra être consacré à chaque droit et les concessions mutuelles aboutiront à une édulcoration de l'ensemble. Si le traité de Lisbonne entre en vigueur, l'unanimité ne sera plus exigée. 4 Litiges transfrontaliers uniquement Il n'existe pas de définition bien établie d'une affaire dite «transfrontalière». Les États membres sont réticents à définir les affaires transfrontalières ou à adopter une législation exigeant une telle définition. L'incidence économique de cette option serait double: il y aurait, d’une part, le coût de la mise en place de services chargés de veiller au respect des droits en question et, d’autre part, l’économie réalisée grâce à une réduction des coûts liés aux recours. Cette option pourrait entraîner un risque de recul de la confiance mutuelle parce que l'on aurait l'impression d'un système judiciaire à deux vitesses: l'un pour les affaires nationales et l'autre pour les affaires transfrontalières. Impact positif: la satisfaction des États membres ayant demandé une mesure se limitant aux affaires transfrontalières. Impact négatif : une mesure qui essaierait de limiter son champ d'application pourrait créer des confusions car une même affaire pourrait être décrite ou qualifiée comme transfrontalière ou nationale selon l'État membre concerné. Respect de la mesure: en pratique, la qualification des affaires par les États membres pourrait s'avérer difficile, ce qui donnerait lieu tout naturellement à des erreurs ou à des litiges. 5 Approche graduelle Les incidences économiques de cette option seraient doubles, comme pour l'option transfrontalière. Effets positifs: une mesure de ce type aboutirait à une amélioration de la qualité et de l'offre de services d'interprétation et de traduction. Elle permettrait aussi de développer la confiance mutuelle. Elle garantirait en outre un procès équitable lorsque le suspect ne comprend pas la procédure pénale, ses droits ou l'ensemble des charges retenues contre lui. Effets négatifs: elle entraînerait une charge financière et administrative pour les États membres qui n'offrent pas encore de formation aux interprètes et traducteurs juridiques. De plus, il y aurait lieu d'évaluer et de contrôler le respect de cette mesure, ce qui constituerait également une lourde charge. Lors de la réunion d'experts en mars 2009, les experts, y compris les délégués des États membres, ont accueilli avec enthousiasme la suggestion de prendre ce droit pour point de départ des travaux. En mars 2009, la DG Interprétation a publié un rapport: «Final Report of the Reflection Forum on Multilingualism and Interpreter Training» (rapport final du forum de réflexion sur le multilinguisme et la formation des interprètes). Ses recommandations pourraient enrichir un futur document sur les meilleures pratiques. 8. Comparaison des options +++ Impact positif élevé 0 Impact neutre --- Impact négatif élevé Option|Efficacité par rapport aux objectifs et cohérence avec d'autres politiques de l'UE|Impact sur la société et sur les droits fondamentaux|Efficacité|Faisabilité politique| |Fixer des normes minimales en matière de droits procéduraux dans les procédures pénales|Informer les citoyens sur les moyens qu'ils ont de bénéficier des normes minimales|||| 1. Statu quo – aucune nouvelle mesure au niveau de l'UE|0En l'absence de mesures de l'UE, aucun des objectifs ne serait atteint. |0Le déséquilibre persistant entre les droits et la coopération judiciaire peut affecter la justice et la confiance mutuelle dans l'UE.|0Aucun coût pour les EM. |Le PE et la plupart des EM souhaitent des mesures au niveau de l'UE. | 2. Mesure non contraignante/non législative présentant les meilleures pratiques dans l'UE|+Dépend de la bonne volonté des EM. Les normes ne seront pas harmonisées.|++Une campagne d'information bien organisée au niveau de l'UE permettrait de mieux sensibiliser aux droits conférés par la CEDH et à ce qui peut être fait lorsque l'on estime qu'ils n'ont pas été respectés.|+Si les EM suivent les conseils de manière cohérente, il sera possible de respecter les droits de la personne mise en cause.|-Dépend de la mise en œuvre. Les coûts principaux seront dus à la formation, mais ils pourraient être supportés par les étudiants. Pour les grands EM (source Royaume-Uni) des subventions de 5 000 euros à chaque établissement de formation sont envisagées. |Tous les EM conviennent que certaines mesures non législatives sont nécessaires. L'expérience montre que les conseils non contraignants ne sont pas suivis de manière cohérente.| 3. Réintroduction de l'instrument de 2004 englobant tous les droits|+++ Établit des normes communes exhaustives. |+Un seul instrument global sans mesures d'accompagnement ne sensibiliserait pas davantage le grand public, mais concentrerait l'attention des médias sur les points les plus controversés. |+++Toute personne mise en cause se verrait garantir les droits de la CEDH. Créerait les bases de la confiance mutuelle dans l'ensemble de l'UE. Une meilleure connaissance des normes en matière de justice pourrait inciter davantage de citoyens à exercer leur droit à la libre circulation. |---Les prévisions de coûts sont très élevées, principalement dans les EM qui n'accordent pas encore une aide juridictionnelle.|Les six EM qui se sont opposés à la proposition en 2006 la rejetteraient une nouvelle fois.Le traité de Lisbonne pourrait permettre d'adopter la proposition actuelle (2004) par VMQ, avec la possibilité de non-participation.| 4. Instrument englobant tous les droits, mais se limitant aux affaires transfrontalières|++Établirait des normes communes limitées, mais pas pour tous les citoyens accusés d'une infraction. |-Ici aussi, en l'absence de mesures d'accompagnement, il n'y aurait pas de sensibilisation du grand public. Attirerait l'attention des médias nationaux, qui pourraient se montrer hostiles à toute garantie de droits limitée aux affaires transfrontalières et dont les commentaires seraient empreints de parti pris. |-Toute personne mise en cause serait assurée des mêmes droits quel que soit le lieu de son arrestation dans l'UE. Le risque existe de voir se créer deux catégories de personnes accusées selon qu'il s'agit d'une affaire transfrontalière ou d'une affaire nationale, ce qui donnerait lieu à des discriminations neutralisant les bénéfices.|--Variable selon le nombre d'affaires qui seront considérées comme transfrontalières et selon les EM. Statistiques non disponibles. Mais les prévisions de coûts sont élevées.|Il est probable que la définition d'une affaire transfrontalière sera contestée, notamment à cause des craintes au regard des droits fondamentaux et de la discrimination positive.Cette option n'est probablement pas plus acceptable que l'option 3. | 5a. Décision-cadre limitée aux droits à l'interprétation et à la traduction dans les seules affaires transfrontalières. |+Normes communes limitées aux situations jugées les plus urgentes, mais pas étendue à tous les citoyens accusés d'une infraction. Serait synonyme de progrès et d'une approche graduelle.|-Comme ci-dessus, l'attitude des médias pourrait être hostile et leurs commentaires empreints de partialité. |- Toute personne accusée serait assurée des mêmes droits à la traduction et à l'interprétation, quel que soit le lieu de son arrestation dans l'UE. Le risque existe de voir se créer deux catégories de personnes accusées selon qu'il s'agit d'une affaire transfrontalière ou d'une affaire nationale, ce qui donnerait lieu à des discriminations neutralisant les bénéfices.|- Variable selon le nombre d'affaires qui seront considérées comme transfrontalières et selon les EM. Statistiques non disponibles.|À condition de trouver un accord sur la définition de «transfrontalier», la plupart sinon tous les EM pourraient soutenir cette option. Elle pourrait répondre au critère de la proportionnalité car la mesure se limiterait au strict nécessaire pour réaliser les objectifs du traité. De même, le principe de subsidiarité serait respecté, puisque les affaires purement nationales ne seraient pas concernées.| 5b. Décision-cadre limitée aux droits à l'interprétation et à la traduction dans toutes les affaires.|++Normes communes limitées aux situations jugées les plus urgentes.|0Sans mesures d'accompagnement, probablement aucun effet sur la sensibilisation du public. |+Offrirait plus d'égalité dans l'accès à la justice par la consécration du droit à comprendre les charges et les procédures. |--Grand EM (source Royaume-Uni): coût de l'accès à des services d'interprétation adéquats estimé à quelque 40 millions d'euros par an. Le coût de la traduction varie selon les tarifs applicables dans chaque EM. |La plupart des EM seraient en faveur d'une mesure dans ce domaine. | Résumé de l'option graduelle Pertinence par rapport aux objectifs |Impact sur la société et sur les droits fondamentaux|Coûts|Faisabilité politique et position des acteurs | Répond complètement aux objectifs si les EM appliquent les conseils.|Normes communes limitées aux situations jugées les plus urgentes. Serait synonyme de progrès et d'une approche graduelle. |Variables selon le nombre d'affaires considérées comme «transfrontalières» et selon les EM.Le coût de l'accès à des services d'interprétation adéquats est estimé à quelque 40 millions d'euros par an pour les grands EM (Royaume-Uni). Le coût de la traduction varie selon les tarifs applicables dans chaque EM. Le coût des mesures d'accompagnement variera en fonction de leur mise en œuvre. Les coûts principaux seront dus à la formation et pourraient être supportés par les étudiants. Le gouvernement britannique octroierait des subventions d'environ 5 000 euros à chaque établissement de formation. |Comme ci-dessus, la plupart des EM souhaitent une mesure législative avec des mesures d'accompagnement. | 9. le détail de l'approche graduelle Cette option permettrait une approche graduelle et ouvrirait la voie à un plan d'action à long terme visant à harmoniser progressivement les législations en matière de droits procéduraux. Elle dépendrait moins du traité de Lisbonne que l'option 3. Elle aboutirait à une amélioration de la qualité et de l'offre des services d'interprétation et de traduction, ce qui renforcerait la confiance mutuelle. Elle garantirait un procès plus équitable lorsque le suspect ne comprend pas la procédure pénale, ses droits ou l'ampleur des charges retenues contre lui. Cette option entraînerait une charge financière et administrative supplémentaire pour les États membres qui n'offrent pas encore de formation aux interprètes et traducteurs juridiques. Le respect du droit à des services de traduction et d'interprétation est essentiel pour instaurer la confiance mutuelle, mais n'est pas suffisant en soi. Ce droit est toutefois un droit primordial dans la mesure où il permet d'exercer d'autres droits, comme par exemple le droit à une assistance judiciaire ou celui d'obtenir des informations quant à ses propres droits. La compréhension des procédures constitue une condition préalable pour pouvoir invoquer ses autres droits à un procès équitable. 10. Suivi et évaluation Quelle que soit la proposition de la Commission, les États membres seraient tenus de communiquer à la Commission, dans un délai déterminé, leurs dispositions d'application ainsi qu'un tableau de correspondance. La Commission préparerait ensuite un rapport sur la mise en œuvre dans lequel elle indiquerait les États membres ayant respecté l'obligation de transposer la décision-cadre. Les indicateurs permettant d'évaluer le respect des mesures concerneraient l'offre de formations, la mise en place d'un registre et l'indication du nombre d'interprètes et de traducteurs agréés. Une étude Eurobaromètre ad hoc pourrait permettre de savoir si le grand public a une meilleure opinion sur le caractère équitable de la justice dans l'UE. HU (...PICT...)|AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA| Brüsszel, 8.7.2009 SEC(2009) 916 BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM amely a következő dokumentumot kíséri: Javaslat A TANÁCS KERETHATÁROZATA a büntetőeljárás során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogról A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA {COM(2009) 338 végleges} {SEC(2009) 915} BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM VEZETŐI ÖSSZEFOGLALÁS 1. háttér A vádlottak és gyanúsítottak tisztességes tárgyaláshoz való joga olyan alapvető jog, amelyet az Európai Unió alapelvként tart tiszteletben az EUSz. 6. cikkének (2) bekezdése szerint. A jogi szakma képviselői és a tagállamok egyetértenek abban, hogy a kölcsönös bizalomnak az az előfeltétele, hogy a tagállamok nemzeti büntetőjogi igazságszolgáltatási rendszerei – állampolgárságtól függetlenül – minimális biztosítékokat garantáljanak a gyanúsítottak és a vádlottak számára. A hágai program alapján prioritást élvezett az e területen történő fellépés. A Bizottság 2009-es jogalkotási munkaprogramja új javaslatot vett tervbe. A hatásvizsgálat az e javaslattal kapcsolatos szakpolitikai lehetőségeket méri fel. 2. politikai megbízatás, jogalap és konzultáció az érdekeltekkel. A tamperei következtetések kifejezetten említést tettek a védelem jogosítványairól, amelyek mindig is szerves részét képezték az EU kölcsönös elismerési ütemtervének. Számos jogi aktust fogadtak el abból a célból, hogy elősegítsék és felgyorsítsák a határokon átnyúló ügyekben folytatott nyomozást és büntetőeljárást. Mindmostanáig mégsincs olyan jogi aktus, amely javítaná a határokon átnyúló büntetőeljárás alá vont személyek jogi helyzetét. A szóban forgó egyensúlyhiány kedvezőtlen hatást gyakorol a tagállamok közötti kölcsönös bizalomra, ez pedig sürgetővé teszi az EU fellépését. Az eljárási biztosítékokkal foglalkozó 2003-as zöld könyvet követően a Bizottság 2004 áprilisában a tárgyra vonatkozó kerethatározat-javaslatot fogadott el. Megállapodást nem sikerült elérni, és a javasolt szöveg parkolópályára került. A Bizottság javaslata az EUSz. 31. cikke (1) bekezdésének c) pontjára épült. A Tanács Jogi Szolgálata által kibocsátott vélemény megerősítette, hogy ez a megfelelő jogalap. A Bizottság 2009. március 26–27-én szakértői megbeszélést szervezett. A legtöbb szakértő támogatta jogalkotási intézkedések elfogadását, nem jogalkotási intézkedésekkel kiegészítve. A résztvevők túlnyomó többsége ellenezte, hogy a határokon átnyúló ügyekre korlátozzák a javaslatot. A hatásvizsgálatot megvitatták a szolgálatközi irányítócsoport két ülésén. A Bizottság számos további információforrást – így többek között 5 tanulmányt – használt fel a jelen hatásvizsgálat elkészítése során. 3. problémameghatározás Az alábbiakban foglalható össze ez a – különféle jogi és társadalmi vetületekkel rendelkező – probléma: – Az Unión belüli megnövekedett mobilitás, elavult rendelkezések, valamint tagállami szinten a meglévő nemzetközi jogi normák (EJEE) nem egységes alkalmazása. – Az európai elfogatóparancs (a továbbiakban: EEP) alapján foganatosított, átadást eredményező letartóztatásokat nem tekintik az EJEE 6. cikke hatálya alá tartozónak, mivel úgy vélik, hogy kiadatásnak felelnek meg. – A kölcsönös elismerés csak akkor működhet hatékonyan, ha a tagállamok meggyőződtek arról, hogy a többi tagállamban tisztességesen hozzák meg a bírósági határozatokat. – A polgárok és a jogi szakma képviselői körében az a benyomás alakult ki, hogy az övékétől eltérő tagállamok igazságügyi rendszerei nem tisztességesek, valamint hogy nemzetközi szinten nem juthatnak jogorvoslathoz, így az Emberi Jogok Európai Bírósággát (EJEB) elárasztják a panaszok. – E problémának az az egyik aspektusa, hogy a vádlottak számára nem biztosítanak hozzáférést megfelelő tolmácsolási és fordítási szolgáltatásokhoz. 4. az uniós fellépés szükségessége Az ULB (Université Libre de Bruxelles) tanulmánya megállapította, hogy a nem megfelelő mértékű kölcsönös bizalom gyengítette a kölcsönös elismerési intézkedések hatékonyságát. Amennyiben nem állnak rendelkezésre megfelelő követelmények a gyanúsítottak azon jogának megóvására, hogy megértsék az eljárást, akkor fennáll a veszélye, hogy a vádhatóság és a gyanúsított közötti, korábban azonosított egyenlőtlenségek tovább súlyosbodhatnak, ami végső soron ellentétes az igazságszolgáltatás érdekével az Unióban. Mostanáig a tagállamok különböző mértékben tettek eleget a tisztességes tárgyalásra vonatkozó – elsősorban a nemzeti jogból és az EJEE-ből eredő – kötelezettségeknek. Ennek eredményeként a biztosítékok is eltérő szintűek. Az Unió a jogalkotás segítségével tisztázhatja azt a jogi kötelezettséget, hogy az uniós büntetőjog keretén belül garantálni kell a tisztességes tárgyaláshoz való jogot. 5. célkitűzések Az általános célkitűzés a kölcsönös bizalom erősítése annak érdekében, hogy a kölcsönös elismerést hatékonyabban lehessen alkalmazni. A megerősödött kölcsönös bizalom révén várhatóan hatékonyabban működhetnek a kölcsönös elismerésre vonatkozó, meglévő uniós eszközök. Az általános célkitűzés az alábbi konkrét célokban ölthet testet: 1) az összes eljárással – így a kiadatással és az EEP-el – kapcsolatos eljárási jogokra vonatkozó közös minimumkövetelmények biztosítása; 2) annak garantálása, hogy tájékoztatják a polgárokat arról, hogy miként juthatnak hozzá az említett minimumkövetelményekből fakadó előnyökhöz, bárhol is tartózkodnak az EU-n belül. 6. szakpolitikai lehetőségek 1: Status quo Ha nem kerülne sor Uniós fellépésre, a helyzet várhatóan a 4. szakaszban ismertetett módon alakulna. Ez az opció arra feltevésre épül, hogy a tagállamok minden bizonnyal teljesítik az EJEE-t, és minimális biztosítékokat nyújtanak a belső jogi eljárásaikban. 2: A nem jogalkotási intézkedések (bevált gyakorlat) előmozdítása Intézkedéseket hoznánk a bevált nemzeti gyakorlat cseréje és uniós iránymutatás kidolgozása érdekében. Ez az opció az EJEE-nek való megfelelést elősegítő gyakorlatok terjesztése és ajánlása révén az EJEE normáinak alaposabb ismeretét kívánja elérni. Az opció nem közelítené tovább a jogi normákat. 3: Az összes jogra kiterjedő új jogi aktus Ezen opció sikeréhez olyan új szerződésre volna szükség, amely kifejezett jogalapot és eltérő (általános közösségi jogi) jogalkotási eljárást biztosítana. Ha sikerül elfogadni a jogszabályt, az azt követő tagállami végrehajtás, a bizottsági ellenőrzés, valamint végső esetben az Európai Közösségek Bíróságához való fordulás lehetősége elősegítené az EJEE-vel való eltérő mértékű összhang áthidalását. Gyakorlati intézkedések válhatnak szükségessé a kölcsönös bizalom megszilárdítására a gyakorlat során. 4: A határokon átnyúló ügyekre korlátozott intézkedés Ez az opció egyértelműen csak az első lépést jelentené, azonban – sikere esetén – hozzájárulna a kölcsönös bizalom erősítéséhez és a további jogalkotással szembeni ellenállás leküzdéséhez. Mindazonáltal gondos vizsgálatra volna szükség annak érdekében, hogy megfelelően kezelhessünk minden olyan kérdést, amikor esetleg megkülönböztetésre kerül sor a határokon átnyúló, illetve a belföldi ügyek gyanúsítottjainak csoportjai között. 5: A tolmácsoláshoz és fordításhoz való hozzáférésre vonatkozó intézkedésekkel induló, lépéséről lépésre haladó megközelítés Ez olyan új kerethatározat kidolgozásával járna, amely csak a tolmácsoláshoz és fordításhoz való hozzáféréssel kapcsolatos minimumkövetelmények biztosítására kötelezi a tagállamokat. A jogok valamennyi gyanúsítottra vagy vádlottra alkalmazandók attól az időponttól kezdve, hogy az illetékes tagállami hatóságok közölték az érintettel, hogy bűncselekmény elkövetésével gyanúsítják, egészen a jogerős ítélet megszületéséig. Ennek az opciónak az alkalmazási köre eltérő lehet, attól függően, hogy a tárgyalt 2 jog biztosítását a) csak határokon átnyúló ügyekben vagy b) minden ügyben előírja. 7. a szakpolitikai lehetőségek hatáselemzése 1 Status quo Az e területre vonatkozó uniós fellépés hiánya végső soron hozzájárulhat a büntetőügyekben folytatott igazságügyi együttműködés terén elért előrehaladás lefékeződéséhez, és ily módon a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló közös térség kialakításának lelassulásához. 2 Bevált gyakorlat Kedvező hatások: a bevált gyakorlatra vonatkozó ajánlások némi javulást eredményezhetnek, amennyiben a tagállamok úgy döntenek, hogy követik azokat. Kedvezőtlen hatások: e javaslat nagyrészt azt ismétli meg, ami az Európa Tanács ajánlásaiban és egyéb szakértők tanácsaiban már szerepelt, azonban nem hajtották végre. Ez az opció továbbá csalódást okozna az Európai Parlamentnek, és azoknak az érdekelteknek, valamint tagállamoknak, amelyek kötelező jogi aktust kívánnak. 3 Az összes jogra kiterjedő új jogi aktus Kedvező hatások: egy ilyen kerethatározat erősítené a jogbiztonságot a tagállamok között. Kötelező jogi aktus volna, amely javítja az EJEE tisztességes tárgyalás biztosítására vonatkozó normáinak való megfelelést. Ugyanakkor a jogok csomag formájában történő együttes kezelése azt jelenti, hogy kevesebb időt szentelhetünk az egyes jogoknak, és a kompromisszumok révén gyengül azok érvényesítése. Ha hatályba lép a Lisszaboni Szerződés, a döntés nem igényel többé egyhangúságot. 4 Kizárólag határokon átnyúló ügyek A „határokon átnyúló” ügynek nincs általánosan elfogadott meghatározása. A tagállamok vonakodnak meghatározni a határokon átnyúló ügy fogalmát, vagy elfogadni a fogalommeghatározást szükségessé tévő jogszabályokat. Ennek az opciónak kettős gazdasági hatása volna: (1) költségként jelentkezne a jogok betartásának biztosításához szükséges szolgálatok felállítása, valamint (2) nyereség mutatkozna a jogorvoslati költségek csökkenése terén. E lehetőség azt a kockázatot rejti magában, hogy csökken a kölcsönös bizalom, mivel esetleg az a benyomás alakul ki, hogy az igazságügyi rendszer kétszintű – elkülönül a tagállami és a határokon átnyúló ügyek szintje. Kedvező hatás: megfelelne azoknak a tagállamoknak, amelyek a határokon átnyúló ügyekre korlátozott intézkedést szorgalmaztak. Kedvezőtlen hatás: az olyan intézkedés, amely megkísérli korlátozni saját alkalmazási körét, zavart okozhat, mivel ugyanazt az ügyet egyes tagállamok határokon átnyúlóként, míg más tagállamok belföldiként írhatják le vagy sorolhatják be. Megfelelés: az ügyek besorolása gyakorlati nehézséget okozhat a tagállamok számára, így természetes módon hibákra/vitákra kerülhet sor. 5 Lépéséről lépésre haladó megközelítés Ennek az opciónak – a fenti határokon átnyúló ügyekre vonatkozó szakpolitikai lehetőséghez hasonlóan – kettős gazdasági hatása volna. Kedvező hatások: ilyen típusú intézkedés eredményeként javulhat a tolmácsolás, valamint a fordítás nyújtása és minősége. Az opció hozzájárulna a kölcsönös bizalom kiépítéséhez. Tisztességes tárgyalást garantálna azokban az ügyekben, amikor a gyanúsított nem érti a büntetőeljárást, nem ismeri a jogait vagy a vele szemben felhozott összes vádat. Kedvezőtlen hatások: pénzügyi és adminisztratív terhet róna azon tagállamokra, amelyek jelenleg nem nyújtanak képzést a jogi tolmácsok és fordítók számára. Szükség volna a megfelelőség értékelésére/ellenőrzésére. Ez szintén terhet jelentene. A 2009. márciusi szakértői megbeszélésen részt vevő szakértők – köztük a tagállamok megbízottai – lelkesen üdvözölték azt a javaslatot, hogy kiindulópontként egyedül erre a jogra vonatkozó munkát végezzünk. 2009 márciusában a Tolmácsolási Főigazgatóság az alábbi jelentést tette közzé: a többnyelvűséggel és a tolmácsképzéssel foglalkozó fórum zárójelentése. Az ajánlások hozzájárulást nyújthatnak a bevált gyakorlatról szóló jövőbeni dokumentumhoz. 8. a szakpolitikai megoldási lehetőségek összehasonlítása +++ A rendkívül kedvező hatást jelzi 0 A semleges hatást jelzi --- A rendkívül kedvezőtlen hatást jelzi Opció|Eredményesség a célkitűzésekhez képest, valamint az egyéb meglévő uniós szakpolitikákkal való összhang|A társadalomra és az alapvető jogokra gyakorolt hatás|Hatásosság|Politikai megvalósíthatóság| |A büntetőeljárás során igénybe vehető eljárási jogokra vonatkozó minimumkövetelmények biztosítása|Annak garantálása, hogy tájékoztatják a polgárokat arról, hogy miként juthatnak hozzá a minimumkövetelményekből fakadó előnyökhöz|||| 1. Status Quo – további uniós szintű fellépésre nem kerül sor|0Uniós fellépés hiányában a célkitűzések egyike sem érhető el |0A jogok és az igazságügyi együttműködés terén fennmaradó egyensúlytalanságok károsíthatják a jogérvényesülést és a kölcsönös bizalmat az EU-n belül|0A tagállamoknak nincsenek költségeik |Az Európai Parlament és a legtöbb tagállam uniós fellépést szorgalmaz | 2. Az „uniós bevált gyakorlatot” meghatározó nem kötelező/ nem jogalkotási intézkedés|+A tagállamok végrehajtási hajlandóságától függ. Nem hangolja össze a normákat.|++Egy jól szervezett, egész Európára kiterjedő tájékoztatási kampány erősítheti a tudatosságot az EJEE jogokkal és azzal kapcsolatosan, hogy milyen lépéseket lehet tenni, ha úgy érzik, hogy nem tartották be azokat.|+Ha a tagállamok következetesen alkalmazzák az iránymutatást, akkor betartják a vádlottak jogait.|-A végrehajtás módjától függ. A képzés költsége a legjelentősebb, amit a tanulók viselhetnek. A nagy tagállamok (forrás: az Egyesült Királyság) főiskolánként 5000 EUR támogatást terveznek. |Minden tagállam egyetért abban, hogy szükség van néhány nem jogalkotási intézkedésre. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a nem kötelező iránymutatást nem tartják be következetesen.| 3. Az összes jogra kiterjedő 2004-e jogi aktus ismételt bevezetése|+++ Átfogó közös követelmények megállapítása. |+Egy átfogó jogi aktus önmagában – kísérő intézkedések nélkül – nem erősítené a nyilvánosság tudatosságát, azonban felhívná a nemzeti média figyelmét a vitatottabb kérdésekre. |+++Az összes vádlott személy esetében garantálnák az EJEE alapján őket megillető jogokat. Alapot nyújtana az egész EU-ra kiterjedő kölcsönös bizalom számára. Az igazságszolgáltatásra vonatkozó követelmények észlelése révén nagyobb ösztönzést adhatnánk a polgároknak ahhoz, hogy éljenek a szabad mozgáshoz való jogukkal. |---A költségek várhatóan igen jelentősek lesznek, különösen azon tagállamok esetén, amelyek jelenleg nem nyújtanak jogi segítséget.|Az a 6 tagállam, amely ellenezte a 2006-os javaslatot, ismételten elutasítaná azt.A Lisszaboni Szerződés lehetőséget adhat arra, hogy minősített többségi szavazással fogadják el a mostani (2004-es) tervezetet, a kimaradás lehetőségének biztosítása mellett.| 4. Az összes jogra kiterjedő, viszont a határokon átnyúló ügyekre korlátozott jogi aktus|++Korlátozott közös követelményeket biztosítana, azonban nem minden polgár, hanem csak a bűncselekmény elkövetésével vádolt személyek részére. |-Kísérő intézkedések nélkül újfent nem erősítené a nyilvánosság tudatosságát. A kizárólag a határokon átnyúló ügyek szereplői számára garantált jogokhoz esetleg ellenségesen viszonyuló nemzeti média figyelme esetleg félrevezető tudósításokban öltene testet.|-Azonos jogokat garantálnának a vádlottak számára, az EU-n belül bárhol is tartóztatják le őket. Az előnyöket elhalványító megkülönböztetéshez vezethet annak a veszélye, hogy létrejön a vádlottak két eltérő jogállású csoportja; a határokon átnyúló és a belföldi ügyek alanyaié.|--A „ határokon átnyúlónak” tekintendő ügyek tagállamonként eltérő arányától függ majd, amelyre vonatkozóan nem állnak rendelkezésre statisztikai adatok. Mindenesetre azonban a költségek várhatóan magasak lesznek.|Valószínűleg vitatni fogják a „határokon átnyúló ügy” fogalmát, mivel az pozitív diszkriminációval kapcsolatos alapjogi aggodalmakat válthat ki.Nem valószínű, hogy bármivel is elfogadhatóbb a 3. opciónál. | 5a. A kizárólag a határokon átnyúló ügyek során igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogra korlátozott kerethatározat |+Korlátozott közös követelmények a legsürgetőbbnek tekintett területen, azonban nem minden polgár, hanem csak a bűncselekmény elkövetésével vádolt személyek részére. Előrelépést és fokozatosságon alapuló megközelítést mutatna.|-A fentiekhez hasonlóan, az ellenséges média érdeklődése félrevezető lehet. |- A fordítás és a tolmácsolás igénybevételére vonatkozóan azonos jogokat garantálnának a vádlottak számára, az EU-n belül bárhol is tartóztatják le őket. Az előnyöket elhalványító megkülönböztetéshez vezethet annak a veszélye, hogy létrejön a vádlottak két eltérő jogállású csoportja; a határokon átnyúló és a belföldi ügyek alanyaié.|- A költségek „határokon átnyúlónak” tekintendő ügyek tagállamonként eltérő arányától függnek majd. Statisztikai adatok nem állnak rendelkezésre.|Ha megállapodás születik a „határokon átnyúló” fogalmáról, várhatóan a legtöbb, vagy akár az összes tagállam támogatja. Az opció megfelelne az arányossági próbának, mivel a fellépés nem haladja meg a Szerződés célkitűzéseinek teljesítéséhez szükséges mértéket. A szubszidiaritás elvét szintén betartaná, mivel nem állna összeütközésben a tisztán belföldi ügyekkel.| 5b. A valamennyi ügyben igénybe vehető tolmácsoláshoz és fordításhoz való jogra korlátozott kerethatározat|++Korlátozott közös követelmények a legsürgetőbbnek tekintett területen.|0Kísérő intézkedések nélkül valószínűleg nem lenne hatása a tudatosságra. |+A vád és az eljárás megértéséhez való jog lefektetése révén egyenlőbb hozzáférést biztosíthatnánk az igazságszolgáltatáshoz. |--Egy nagy tagállam (forrás: az Egyesült Királyság) megfelelő tolmácsolás biztosításával kapcsolatos költsége becslések szerint évente 40 millió EUR. A fordítás költsége az egyes tagállamok díjszabási rendszere szerint változik.|A legtöbb tagállam támogatná az e területre vonatkozó fellépést. | A lépésről lépésre haladó megközelítés összefoglalása Megfelelőség a célkitűzésekhez képest|A társadalomra és az alapvető jogokra gyakorolt hatás|Költségek|Politikai megvalósíthatóság, valamint az érdekeltek álláspontja | Teljes mértékben megfelel a célkitűzéseknek, amennyiben a tagállamok végrehatják az iránymutatást|Korlátozott közös követelmények a legsürgetőbbnek tekintett területen. Előrelépést és fokozatosságon alapuló megközelítést mutatna. |A költségek „határokon átnyúlónak” tekintendő ügyek tagállamonként eltérő arányától függnek majd. Egy nagy tagállam (az Egyesült Királyság) megfelelő tolmácsolás biztosításával kapcsolatos költsége becslések szerint évente 40 millió EUR. A fordítás költsége az egyes tagállamok díjszabási rendszere szerint változik.A kísérő intézkedések költsége a végrehajtás módjától függ. A képzés költsége a legjelentősebb, amit a tanulók viselhetnek. Az Egyesült Királyság kormánya főiskolánként nagyjából 5000 EUR támogatást nyújtott. |A fentiekhez hasonlóan a legtöbb tagállam kísérő intézkedésekkel párosuló jogalkotási intézkedést vár. | 9. a lépésről lépésre haladó megközelítés részletei Ez az opció lehetővé tenné a fokozatos, lépésről lépésre haladó megközelítést, az pedig teret engedne az eljárási jogok terén a jogszabályok fokozatos közelítését előirányzó hosszú távú cselekvési terv számára. A tárgyalt megközelítés nem függ oly mértékben a Lisszaboni Szerződéstől mint a 3. opció. A tárgyalt opció eredményeként javulhat a tolmácsolás és fordítás minősége és nyújtása, ami elősegítheti a kölcsönös bizalom megszilárdítását. Ez a szakpolitikai lehetőség tisztességesebb eljárást garantálna azokban az ügyekben, amikor a gyanúsított nem érti a büntetőeljárást, nem ismeri a jogait vagy a vele szemben felhozott összes vádat. Az opció további pénzügyi és adminisztratív terhet róna azon tagállamokra, amelyek jelenleg nem nyújtanak képzést a jogi tolmácsok és fordítók számára. A fordítás és tolmácsolás igénybevételéhez való jog tiszteletben tartása elengedhetetlen, de nem elégséges a kölcsönös bizalom megteremtéséhez. Mindazonáltal olyan lényeges jogról van szó, amely lehetővé teszi más jogok – így a jogi segítséghez vagy az érintett személy saját jogaira vonatkozó tájékoztatáshoz való jog – gyakorlását. Az adott személy tisztességes tárgyaláshoz való egyéb jogainak érvényesítése előfeltételezi az eljárás megértését. 10. nyomon követés és értékelés A Bizottság javaslatai olyan kötelezettséget rónának a tagállamokra, hogy meghatározott határidőn belül jutassák el a Bizottsághoz végrehajtási jogszabályaikat és egy megfelelési táblázatot. A Bizottság ezt követően végrehajtási jelentést készítene, amelyben felmérné, hogy mely tagállam tett eleget a kerethatározat átültetésére vonatkozó kötelezettségének. A megfelelősség értékelése céljából alkalmazható mutatók arra vonatkoznának, hogy biztosítanak-e tanfolyamokat, rendelkeznek-e nyilvántartással, illetve meg tudják-e adni az okle