85. uppmanar Europeiska kommissionen att lägga fram ett samstämmigt och konsoliderat regelverk om
alla bestämmelser som rör förbud och begränsningar när det gäller produkter (även sådana som finns iandra ämnen) och att sammanföra dem i en enhetlig EU-förordning så att rättsläget blir tydligt och rätts-säkerheten värnas (det gäller även särskilt bestämmelserna i vattendirektivet, direktivet om äldre elektriskaapparater, direktivet om äldre personbilar samt bestämmelserna om arbetarskydd), samt lägga ut dessatexter på Internet och uppdatera dem åtminstone en gång årligen,
86. begär att alla nya rättsliga bestämmelser skall utformas så praktiskt som möjligt och vara öppna för
insyn, så att förbättringar av skyddet för konsumenterna, miljön, arbetstagarna och alla berörda, särskilt
myndigheter och små och medelstora företag, kan genomföras snabbt,
87. uppmanar kommissionen att omgående, med hjälp av projekt som utformats enkom för ändamålet,
undersöka hur den nya lagstiftningen och det eventuella genomförandet av den fungerar i praktiken, för attdet skall kunna gå att garantera att lagstiftning och genomförande ur byråkrati-, kostnads- och datainsam-lingssynvinkel betraktat är så effektiva och praktiska som möjligt för alla parter, framför allt för myndig-heterna och de små och medelstora företagen,
88. uppmanar kommissionen att överväga möjligheten att GFC och i synnerhet Europeiska kemikalie-
byrån, som är underordnat detta center, blir det centraliserade stället för registrering, utvärdering ochgodkännande av nya ämnen, vilket gör att man undviker att kriterierna skiljer sig åt i de olika medlems-staterna,
89. kräver att vitbokens mål med en sammanhållen och integrerad gemenskapslagstiftning om ämnen
och produkter inte skall begränsas till kemikalielagstiftningen, utan att den information och de riskbedöm-ningar som utarbetas även skall tillämpas på den övriga gemenskapslagstiftningen på området för arbetar-,konsument- och miljöskydd,
90. uppmanar kommissionen att i gemenskapslagstiftningen utarbeta en följdriktig och tydlig definition
av den så kallade ”substitutionsprincipen”,
91. uppmanar kommissionen att uppmuntra andra länder att göra befintliga och framtida uppgifter om
djurförsök tillgängliga för allmänheten och acceptera giltigheten hos uppgifter från tester som genomförtsmed alternativa metoder som är godkända i Europeiska unionen,
92. anhåller om att rådet och kommissionen med kraft skall uppmana alla parter vid FN:s samman-
komst i Johannesburg, Rio + 10, att göra ett åtagande till förmån för en världsomfattande kemikaliepolitiksom skall bygga på hållbar utveckling och på försiktighetsprincipen; försiktighetsprincipen skall överens-stämma med den definition av försiktighetsprincipen som lagts fram i kommissionens meddelande,
93. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.
10. Förpackningar och förpackningsavfall
A5-0323/2001
Europaparlamentets resolution om genomförande av direktiv 94/62/EG om förpackningar och för-
packningsavfall (2000/2319(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
Ndash med beaktande av rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(1),
Ndash med beaktande av rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik(2),
(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 47.
(2) EGT C 122, 18.5.1990, s. 2.C140E/564 SV 13.6.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 15 november 2001
Ndash med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om
förpackningar och förpackningsavfall(1),
Ndash med beaktande av kommissionens beslut 97/129/EG av den 28 januari 1997 om fastställandet av ett
identifieringssystem för förpackningsmaterial i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv94/622/EG om förpackningar och förpackningsavfall(
2),
Ndash med beaktande av kommissionens beslut 97/62/EG av den 27 maj 1997 om frågeformulär för med-
lemsstaternas rapporter om genomförandet av vissa direktiv om avfall(3),
Ndash med beaktande av kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet Ndash Interimsrapport enligt
artikel6.3 a i direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall (KOM(1999)596),
Ndash med beaktande av strategin för en hållbar utveckling (slutsatser från Europeiska rådets möte i Göte-
borg den 15−16 juni 2001),
Ndash med beaktande av artikel47.2 och artikel163 i arbetsordningen,Ndash med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor (A5-0323/
2001), och av följande skäl:
A. Förpackningsavfall kommer även i fortsättningen att behöva uppmärksammas för att man skall kunna
övervaka dess effekter på miljön. De miljömässiga, ekonomiska och sociala aspekterna av förpack-ningar och förpackningsavfall måste tas upp inom ramen för strategin för hållbar utveckling, sjättemiljöhandlingsprogrammet 2001−2010, en integrerad produktpolitik och EU:s avfallshanteringspoli-tik.
B. Tidsfristen för genomförande var den 30 juni 1996. De flesta medlemsstater genomförde inte direk-
tivet förrän i slutet av 1998,
C. Trots att det främsta målet när det gäller alla former av förpackningsmaterial är att förebygga avfall,
innehåller direktivet inte något konkret mål. I Österrike, Danmark, Nederländerna och Förenadekungariket minskade antalet förpackningar som fördes ut på marknaden mellan 1997 och 1998,medan förhållandet var det motsatta i Belgien, Finland, Tyskland och Italien.
D. 1998 hade de medlemsstater som lämnat uppgifter (alla utom Grekland, Irland och Portugal) uppnått
målet på 25 procents återvinning av alla förpackningar med god marginal. I samtliga medlemsstaterutom Spanien är trenden positiv.
E. 1998 hade alla medlemsstater med god marginal uppnått det obligatoriska målet på 15 procents
återvinning av glas. De flesta medlemsstaterna hade återvunnit mer än målet. Samtliga medlemsstatersom lämnat in uppgifter (alla utom Grekland, Irland och Portugal) har uppnått det obligatoriska måletpå 15 procents återvinning av papper och papp. 10 av de 12 medlemsstater som lämnat uppgifter(alla utom Finland, Luxemburg och Portugal) har uppnått det obligatoriska målet på 15 procentsåtervinning av metall.
F. 1998 hade endast Österrike, Belgien, Tyskland och Sverige uppnått den obligatoriska andelen, nämli-
gen 15 procents återvinning av plast, vilket tyder på att det är svårt att samla in, sortera och återvinnaplast, samt att ytterligare insatser är nödvändiga.
G. Av de 12 medlemsstater som lämnat in uppgifter (alla utom Grekland, Irland och Portugal), hade
endast Italien, Spanien och Förenade kungariket inte uppnått målet på 50 procents återvinning avallt förpackningsavfall 1998.
H. Europaparlamentet vill försäkra sig om att EU:s bestämmelser och förordningar är av hög kvalitet så
att de kan efterlevas och genomföras. EU:s bestämmelser och förordningar skall ingående följas uppför att man skall kunna avgöra om det finns behov av att förstärka dem.
(1) EGT L 365, 31.12.1994, s. 10.
(2) EGT L 50, 20.2.1997, s. 28.
(3) EGT L 256, 19.9.1997, s. 13.13.6.2002 SV C140E/565 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 15 november 2001
I. Enligt artikel6.3 b i direktiv 94/62/EG skulle kommissionen i slutet av 2000 lägga fram ett förslag
med mål för perioden 2001−2006.
J. Eftersom det saknas tillförlitliga uppgifter är det svårt att ange miljöprestanda i form av besparingar av
miljöresurser, energi, vatten och minskade utsläpp i samband med nyproduktion.
K. Bristen på tillförlitlig information beror i bland på att de förpackningsdeklarationer som fylls i av
tillverkare och handlare i de olika medlemsstaterna inte är harmoniserade.
L. Inom förpackningssektorn råder konkurrens mellan de olika materialen, som alla har olika egenskaper.
M. En fungerande inre marknad är en av de två pelarna i direktivet. Resultatet från förhandlingarna om
hur den inre marknaden fungerar bör beaktas i kommande lagstiftning om förpackningar.
N. Direktivet gör det svårare för vissa medlemsstater med en framåtsträvande förpackningspolitik att
fortsätta i en mer miljövänlig riktning.
O. De kvantitativa mål som ställs upp bör vara realistiska, proportionella och möjliga att uppnå. De skall
utformas så att de bidrar till att uppnå målet att förebygga alla negativa följder av förpackningar ochförpackningsavfall för miljön och därmed upprätthålla ett högt miljöskydd samtidigt som förpackning-arnas funktion beaktas.
P. Återvinningsindustrin skapar arbetstillfällen och har förutsättningar att fortsätta att växa. Marknaden
för återvunnet material kan utvecklas och kan få ett uppsving genom beslut om offentlig upphandling.
Q. Livscykelanalyser är en metod som bör betaktas vid bedömningen av en produkts miljöpåverkan om
hänsyn tas till konsumtion av råvaror, vatten, energi, utsläpp i luft och vatten samt restmängder, ochom man till fullo beaktar den inverkan detta har på global uppvärmning, toxicitet för människan ellermiljön, försurning samt slöseri med och utarmning av naturtillgångar.
R. Avfallstransport är en fråga som blir alltmer angelägen, och den miljöbelastning som avfallstransport
ger upphov till måste reduceras eftersom den sannolikt kommer att öka i framtiden då avfall ytterli-gare skall separeras för hantering.
S. Vissa medlemsstater, som inte har tillfredsställande planer för avfallshantering, bör säkra överensstäm-
melse med målen i förpackningsdirektivet och inte uteslutande investera i nya avfallsförbrännings-anläggningar.
T. Gemenskapens förpackningsavfallspolitik bör syfta till att maximera omläggning från deponering och
optimera resursernas effektivitet för de olika förpackningsmaterialen.
U. Vissa återvunna material omfattas av administrativa hinder och ålägganden på grund av att de enligt
gemenskapslagstiftningen klassificeras som ”avfall”, trots att de utgör värdefulla råmaterial.
V. Hierarkin inom avfallshanteringen Ndash förebyggande, återanvändning, materialutnyttjande, förbränning
(med energiåtervinning) och deponering Ndash återspeglar kanske inte alltid det bästa miljömässiga alter-nativet med hänsyn till arten och omfattningen av de transporter som krävs för ändamålet.
W. I de fall förebyggande, återanvändning och återvinning inte är möjligt är förbränning med energiåter-
vinning det minst dåliga alternativet och är att föredra framför deponering.C140E/566 SV 13.6.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 15 november 2001
X. Det finns olika strategier, men de bästa resultaten uppnås genom en kombination av dessa. Det är
nödvändigt att göra åtskillnad mellan den begränsade kortsiktiga omarbetningen av direktivet och denmer genomgripande förändring som planeras på medellång sikt.
Y. En förpackning har inget berättigande i sig utan har som syfte att skydda den förpackade varan och
skall för detta ändamål spara mer resurser än den själv förbrukar.
1. Parlamentet konstaterar att de flesta medlemsstater var sena med att införliva direktivet med sin
nationella lagstiftning, men att alla medlemsstater utom en nu har informerat kommissionen om genom-förandeåtgärder; beklagar att kommissionen är sen med att lägga fram ett omarbetat förslag,
2. välkomnar att medlemsstaterna i princip har uppnått de mål som anges i direktivet; beklagar att
endast fyra medlemsstater uppnådde återvinningsmålet för plast 1998,
3. anser att direktivet kan förbättras genom ett förtydligande av avsikten med definitionerna; uppmanar
kommissionen att utfärda en enhetlig rapporteringsteknik och klara riktlinjer för uppgiftslämnare om hur
man får fram tillförlitliga uppgifter om förpackningar och förpackningsavfall,
4. beklagar att det inte finns någon tydlig utvärdering av vare sig direktivets miljöprestanda eller situa-
tionen för den inre marknaden och den fria konkurrensen mellan olika förpackningsmaterial,
5. understryker vikten av att uppgifter om medlemsstaternas genomförande av direktivet finns tillgäng-
liga i god tid och anser att Europeiska miljöbyrån kan spela en värdefull roll genom att utarbeta rapporterom genomförandet och utvärdera det nuvarande direktivets följder för miljön,
6. anser att det är särskilt viktigt för alla berörda parter att CEN:s arbete ger ett meningsfullt resultat när
det gäller att utföra standardnormer för material som ger tillverkarna ökad rättslig säkerhet vad gäller attuppfylla kravet på förebyggande och som utgår från punkt1 i bilaga II till direktiv 94/62/EG; noterar dock
att kommissionen formellt har avvisat tre av fem standarder för förpackningar som Europeiska standardi-
seringskommittén (CEN) har ställt upp; begär att CEN uppmanas fortsätta sitt arbete med att ange stan-darder för hur de huvudsakliga kraven och miljökraven som anges i bilaga II till direktivet skall uppnås,grundat på en vägledning för kriterier för miljövänliga förpackningar; uppmanar kommissionen att säker-ställa att samtliga berörda företräds på ett lämpligt sätt i processen, inbegripet företrädare från konsument-och miljöorganisationer; kräver att de viktigaste kraven införs i den reviderade lagstiftningen på ett klartoch tydligt sätt i syfte att säkra en demokratisk kontroll och övervakning,
7. noterar att cirka två tredjedelar av förpackningarna är för livsmedel och att en del av dessa kommer
att ha varit i kontakt med livsmedel och följaktligen kommer att vara svårare att separera från det
avfallsflöde från hushållen som återvinns,
8. påminner kommissionen om att varje strategi för förebyggande av förpackningar, i enlighet med
artikel2.2 i direktivet, måste beakta behoven att från hygiensynpunkt skydda livsmedel och andra produk-ter,
9. anser att problemen med gränsöverskridande transporter av förpackningsavfall som begränsar möj-
ligheterna att upprätta stordriftsfördelar bör behandlas ingående och att det krävs åtgärder för att främjaanvändandet av mindre förorenande transportmedel, till exempel järnvägstransporter,
10. understryker att det är detaljhandlarnas ansvar att samla in förpackningar och förpackningavfall och
ber medlemsstaterna uppmuntra detaljhandlarna att vidta åtgärder för återinsamling av förpackningar ochförpackningsavfall,
11. anser att den miljöbelastning som förpackningar och förpackningsavfall ger upphov till minskar om
man kombinerar följande strategier:
Ndash antagande av ett tillvägagångssätt för avfallshantering, som beaktar samtliga möjliga former av åter-
vinning och återanvändning,
Ndash ökning av återvinningsmålen,13.6.2002 SV C140E/567 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 15 november 2001
Ndash införande av tillverkaransvar för att undvika alla onödiga förpackningar och fastställande av mål för
förebyggande och reducering,
Ndash internalisering av miljökostnaderna i förpackningspriset,
Ndash införande av ett bindande allmänt mål för att minska andelen deponerat förpackningsavfall,
Ndash införande av för konsumenterna tillgängliga mekanismer för insamling av förpackningar, ochNdash främjande av användningen av material som är lätta att separera från avfallsflödet,
12. uppmanar kommissionen att inleda och övervaka de berördas dialog på sektorsnivå för att främja
utveckling av förpackningsstandarder i enlighet med det sjätte miljöhandlingsprogrammet (genom attminska energianvändningen, begränsa användningen av naturtillgångar, införa förbud mot farliga ämnenoch minimera avfallet); stöder utvecklingen av indikatorer, t.ex. förhållandet mellan produkter och förpack-
ningar,
13. uppmanar kommissionen att genomföra en undersökning om tillämpningen av Europeiska standar-
diseringskommitténs standarder för förebyggande och att beräkna dess genomslagskraft i de olika med-lemsstaterna,
14. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag för införande av ett mål för förebyggande och
reducering för varje material när det gäller den mängd förpackningsmaterial som förs ut på marknaden,där detta är lämpligt, samt att på lång sikt göra en omfattande analys av dessa mål för att anpassa dem tillden tekniska utvecklingen,
15. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag om en strategi för modulanpassade transport-
förpackningar för att minska antalet transporter, där verklig hänsyn tas till förpackningens roll inom helalogistikkedjan,
16. rekommenderar kommissionen att utarbeta metoder för att införa tillverkaransvar för att undvika
förpackningsavfall, vilket innebär att varje tillverkare på grundval av en livscykelanalys måste bevisa att hanhar valt det mest miljövänliga förpackningsalternativet,
17. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag för införande av mål för återanvändning av vissa
förpackningsprodukter, som består av material som finns högre upp i hierarkin än återvinning och därmiljöfördelarna överväger i förhållande till transportbördan, varvid hänsyn måste tas till att det i allmänhet
inte är meningsfullt att återanvända material som förekommer i förhållandevis små mängder på den euro-
peiska marknaden (mindre än 10000 ton per år) och som inte kan samlas in på ett enhetligt sätt,
18. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag i syfte att höja målen för återvinning för
2001−2005,
19. konstaterar att prisskillnaden mellan rena råvaror måste minskas genom internalisering av miljö-
kostnader i priset på dessa rena råvaror för att återvunnet material skall kunna bli mer konkurrenskraftigtsom sekundär råvara; rekommenderar att en obligatorisk avgift införs för användning av förpacknings-material som efter återvinning inte leder till några kostnadsfördelar,
20. uppmanar kommissionen att utarbeta definitioner och kriterier för avfallsströmmar som lämpar sig
för återvinning i syfte att maximera energianvändning och minimera utsläpp av farliga ämnen; betonar atten tillräcklig ökning av målen för återvinning kommer att göra en ökning av målet för återanvändninginaktuell,
21. kräver ett allmänt mål för minskning av deponerat förpackningsavfall,
22. uppmanar talmannen att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlems-
staternas regeringar och parlament.C140E/568 SV 13.6.2002 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 15 november 2001