Artonde årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning (2000) /* KOM/2001/0309 slutlig Volym I */





ARTONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLLEN AV GEMENSKAPSRÄTTENS TILLÄMPNING (2000) INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1. FÖRORD 1.1. Statistisk översikt för 2000 1.2. Effektivisering av det administrativa förfarandet 1.3. Införlivande av direktiv under 2000 1.4. Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder (artikel 95 i EG-fördraget) 1.5. Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen inlett eller drivit mot medlemsstaterna under 2000 1.6. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (läget under 2000) 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. Ekonomiska och finansiella frågor 2.2. Företag 2.2.1. De förebyggande bestämmelserna i direktiv 98/34/EG (tidigare 83/189/EEG) 2.2.2. Farmaceutiska produkter 2.2.3. Kosmetiska produkter 2.2.4. Kemiska produkter 2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar 2.2.6. Byggprodukter 2.2.7. Producentkapitalvaror (mekanisk verkstadsindustri, elektroteknik, personlig skyddsutrustning, anordningar för förbränning av gasformiga bränslen, konsumentförpackningar, föreskriven mätteknik, medicinska bestämmelser och fritidsbåtar) 2.2.8. Radio- och teleterminalutrustning 2.2.9. Turism 2.3. Konkurrens 2.3.1. Telekommunikation 2.3.2. Posttjänster 2.3.3. Fria yrken 2.3.4. Transport 2.3.5. Koncentrationsärenden 2.3.6. Statligt stöd 2.4. Sysselsättning och socialpolitik 2.4.1. Arbetskraftens fria rörlighet 2.4.2. Likabehandling av kvinnor och män 2.4.3. Arbetsvillkor 2.4.4. Säkerhet och hälsa på arbetsplatsen 2.5. Jordbruk 2.5.1. Fri rörlighet för jordbruksprodukter 2.5.2. Marknaden 2.6. Energi och transporter 2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas 2.6.2. Energieffektivitet 2.6.3. Kolväten 2.6.4. Transporter 2.6.5. Vägtransporter 2.6.6. Kombinerade transporter 2.6.7. Transporter på inre vattenvägar 2.6.8. Järnvägstransporter 2.6.9. Sjötransporter 2.6.10. Luftfart 2.7. Informationssamhället 2.8. Miljö 2.8.1. Rätt att ta del av miljöinformation 2.8.2. Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensbeskrivning) 2.8.3. Luft 2.8.4. Vatten 2.8.5. Naturskydd 2.8.6. Buller 2.8.7. Kemi och bioteknik 2.8.8. Avfall 2.8.9. Miljö och industri 2.8.10. Strålskydd 2.9. Fiske 2.9.1. Fiskeresurser 2.9.2. Tillstånd att föra flagg/fiskelicenser 2.9.3. Marknader 2.10. Inre marknaden 2.10.1. Allmän strategi för den inre marknaden 2.10.2. Fri rörlighet för varor 2.10.2.1. Artiklarna 28 och följande i EG-fördraget (tidigare artiklarna 30 och följande i EG-fördraget) 2.10.2.2. Kompletterande åtgärder för att fullborda avskaffandet av inre gränskontroller den 1 januari 1993 2.10.2.3. Produktansvar (direktiv 85/374/EEG med ändringar) 2.10.3. Frihet att tillhandahålla tjänster och etableringsrätt 2.10.3.1. Artiklarna 43 och följande samt artiklarna 49 och följande 2.10.3.2. Finansiella tjänster 2.10.3.3. Posttjänster 2.10.3.4. Affärskommunikation 2.10.3.5. Massmedier 2.10.4. Företagsvillkor 2.10.4.1. Offentlig upphandling 2.10.4.2. Skydd av personuppgifter 2.10.4.3. Immaterialrätt 2.10.4.4. Bolagsrätt och finansiell information 2.10.5. Särskilt reglerad yrkesverksamhet 2.11. Regionalpolitik 2.11.1. Överträdelseförfarandenas art 2.11.2. Kommissionens ingripanden 2.12. Beskattning och tullunion 2.12.1. Tullunionen 2.12.2. Direkt beskattning 2.12.3. Mervärdeskatt 2.12.4. Andra indirekta skatter 2.13. Utbildning, audiovisuella medier och kultur 2.13.1. Undervisning och kultur 2.13.2. Audiovisuella medier 2.13.2.1. Införlivandet av direktiven "Television utan gränser" 2.13.2.2. Tillämpningen av direktivet 2.13.2.3. Aspekter i samband med EU:s utvidgning 2.14. Hälsa och konsumentskydd 2.14.1. Veterinärlagstiftning 2.14.2. Växtskyddslagstiftning 2.14.3. Lagstiftning om utsäde och växter 2.14.4. Livsmedelslagstiftning 2.14.5. Lagstiftning om djurfoder 2.14.6. Främmande ämnen 2.14.7. Anmälan av tekniska standarder och föreskrifter 2.14.8. Konsumentskydd 2.15. Rättsliga och inrikes frågor 2.15.1. Schengensamarbetet 2.15.2. Inresa och bosättning 2.15.3. Rösträtt och valbarhet 2.16. Budget 2.16.1. Allmänt 2.16.2. Felaktig tillämpning 2.16.2.1. Ärenden som pågår sedan tidigare 2.16.2.2. Nya ärenden 2.17. Personal och administration 2.18. Statistik [Volym II] Bilaga I: Hur överträdelser upptäcks Bilaga II: Överträdelseförfaranden - fördelade efter stadium, rättslig grund, medlemsstat och område [Volym III] Bilaga III: Översikt över överträdelser av fördrag, förordningar, och beslut [Volym IV] Bilaga IV - del 1: Genomförande av direktiv [Volym V] Bilaga IV - del 1: Översikt del 2: Nationella genomförandebestämmelsers bristande överensstämmelse med direktiv del 3: Överträdelser - Felaktig tillämpning av direktiv [Volym VI] Bilaga V: Domar som meddelats fram till den 31 december 2000 och som ännu inte har följts Bilaga VI: Nationella domstolars tillämpning av gemenskapsrätten Rapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning utarbetas årligen av Europeiska kommissionen på begäran av Europaparlamentet (resolution av den 9 februari 1983) och medlemsstaterna (punkt 2 i förklaring nr 19 som fogats till det fördrag som undertecknades i Maastricht den 7 februari 1992). Rapporten är även ett svar på önskemål från Europeiska rådet och rådet i dess olika konstellationer. 1. FÖRORD Kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning är av yttersta vikt för att upprätthålla respekten för lagstiftningen, men är också ett led i arbetet med att göra gemenskapens rättssystem påtagligt för allmänheten och näringslivet. Klagomålen från enskilda är viktiga för att upptäcka överträdelser (se tabell 1.1). Den stora mängden klagomål visar att många medborgare hyser förtroende för kommissionens förmåga att fullgöra sin kontrolluppgift. Kommissionen är angelägen om att ta större hänsyn till klagandenas intressen under överträdelseförfarandet. Tidigare var klaganden helt "osynlig" i förfarandet. Detta berodde främst på det sätt som förfarandet regleras i artikel 226 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (respektive artikel 141 i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen). Konkret yttrar sig klagandens stärkta ställning i nya förfaranderegler. Klagomålen diarieförs regelmässigt. Klagandens identitet skyddas. Klaganden hålls informerad om förfarandet och ges möjlighet att yttra sig innan ärendet avslutas. Kommissionen har samlat de administrativa reglerna för att underlätta kontakten mellan klagande och kommissionens avdelningar. Man får dock inte glömma bort att det viktigaste syftet med överträdelseförfarandet är att få medlemsstaten att upphöra med överträdelsen och rätta sig efter gemenskapsrätten. Kommissionens möjlighet att efter eget skön avgöra huruvida ett överträdelseförfarande skall inledas, som framgår av EG-domstolens fasta praxis, kvarstår också. Detta är viktigt att understryka, särskilt som förfarandet ibland gör klagandena besvikna: de har ofta ett annat mål, nämligen att få sina enskilda intressen tillvaratagna, när dessa skadats av en medlemsstats överträdelser. Därför framhåller kommissionen alltid för klagandena att de måste vända sig till nationell domstol om de vill få ersättning för en eventuell skada. Det är de nationella domstolarna som är första instans i gemenskapens rättsordning. Därför är det effektivast och enklast om man väcker talan vid nationell domstol i fall av enstaka brott mot gemenskapsrätten. Även om det rör sig om överträdelser av gemenskapsrätten, kan det vara mycket svårt att finna en tillfredsställande lösning för en klagande i ett överträdelseförfarande som kommissionen har inlett mot en medlemsstat. Faktum är att det är den berörda medlemsstaten och dess domstolar som i praktiken måste rätta till felaktigheter på fältet. Kommissionen lägger alltså stor vikt vid klagandenas intressen, och har också tillerkänt dem vissa rättigheter under det administrativa förfarandet. Men samtidigt försöker kommissionen så långt som möjligt föra samman förfarandena och prioritera ärenden som är tecken på återkommande överträdelse från medlemsstatens sida. På så sätt kan kommissionen uppfylla sin grundläggande uppgift, nämligen att försvara gemenskapens rättsordning (artikel 211 i EG-fördraget). Årets rapport är den första sedan kommissionen omorganiserades. Omorganiseringen har påverkat rapportens utformning, vilket torde göra den mer enhetlig och öka kunskapen om hur kommissionen tillämpar artiklarna 226 och 228 i EG-fördraget (och artiklarna 141 och 143 i Euratomfördraget), ett önskemål som Europaparlamentet framförde i sin resolution om den sextonde årsrapporten. Kommissionen strävar efter att bli effektivare i sin kontroll av gemenskapsrättens tillämpning och använder sig därför av modern kommunikationsteknik och moderna förvaltningsinstrument. Vi arbetar också för att förenkla överträdelseförfarandena. Kommissionens kontrollverksamhet beskrivs översiktligt på följande sätt: - En statistisk översikt som visar de olika etapperna i kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning samt utvecklingen i förhållande till förra året (punkt 1.1). - Effektiviseringen av det administrativa förfarandet (punkt 1.2). - Införlivandet av gemenskapens direktiv i respektive medlemsstat (punkt 1.3). - Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder enligt artikel 95 i EG-fördraget (punkt 1.4). - Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen har inlett eller drivit under år 2000 mot varje medlemsstat (punkt 1.5). - En översikt över kommissionens användning av påföljdssystemet i artikel 228 i EG-fördraget sedan Maastrichtfördraget trädde i kraft (punkt 1.6). 1.1. Statistisk översikt för 2000 Statistiken för 2000 visar att antalet klagomål som registrerats av kommissionen i stort sett är oförändrat. För första gången kan vi rentav notera en minskning. Det är emellertid fortfarande så att de flesta överträdelserna upptäcks genom klagomål. Samtidigt har kommissionen blivit effektivare i sin kontroll av införlivandet av direktiv. Kommissionen har blivit bättre på att upptäcka överträdelser, vilket lett till att antalet förfaranden som inletts på eget initiativ har ökat. Förfarandena går också snabbare. Kommissionen arbetar särskilt för att minska tiden mellan beslut och verkställighet. Det går nu i genomsnitt 29 kalenderdagar mellan beslutet att rikta en formell underrättelse eller ett motiverat yttrande och beslutets delgivning. Tiden mellan ett beslut om att väcka talan och beslutets verkställande är betydligt svårare att ange, eftersom kontakterna med medlemsstaten vid det laget ofta blir mer intensiva. Det främsta syftet med förfarandet vid fördragsbrott är ju att få medlemsstaten att upphöra med överträdelsen. Därför föredrar kommissionen kontakter med medlemsstaterna och uppskjuter verkställandet av beslutet att väcka talan. Att det dröjer med verkställigheten har därför inte längre någon statistisk betydelse. Öppenheten har också ökat. Sedan januari 2001 läggs beslut om formella underrättelser, motiverade yttranden, väckande av talan och ärendens avslutande ut på kommissionens webbplats Europa, så snart de har antagits. Detta kommer troligen att skynda på förfarandena ytterligare, eftersom medlemsstaterna omedelbart får reda på kommissionens beslut i enskilda ärenden. Statistiken för 2000 ser ut på följande sätt: Antalet klagomål som har registrerats av kommissionen har minskat något (- 6,13 procent) jämfört med 1999. Kommissionen har tagit upp betydligt fler ärenden på eget initiativ jämfört med tidigare år. Under året inleddes 896 ärenden på detta vis, den högsta siffran sedan 1996. Av dessa ärenden inleddes 15 efter frågor från parlamentsledamöter (1996: 16) och fem efter framställningar (1999: 10), således en svag minskning. Det tyder på att kommissionen själv har blivit mer aktiv i kontrollen av felaktig tillämpning av gemenskapsrätten och av att nationella genomförandebestämmelser är förenliga med direktiven. - Under 2000 riktades 1 317 formella underrättelser till medlemsstaterna, en ökning med 22,51 procent jämfört med förra året (1999: 1 075 formella underrättelser). Ökningen gäller i första hand formella underrättelser angående underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv (925 formella underrättelser 2000 jämfört med 706 under 1999, en ökning med 31 procent) och formella underrättelser om bestämmelsernas bristande överensstämmelse med eller felaktig tillämpning av gemenskapsrätten (1999: 369; 2000: 392). Den sista siffran visar att kommissionen riktat in sitt arbete på kontroll av överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen (se punkt 1.2 om de kvalitativa aspekterna). Förfarandet för att sända formella underrättelser om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser har moderniserats och datoriserats, vilket ökat effektiviteten. Ansvaret för denna typ av ärenden är delegerat. Den ökade användningen av datorer och den fortlöpande förbättringen av direktivdatabasen "Asmodée II" har minskat handläggningstiden för de formella underrättelserna. Enligt kommissionens interna regler skall underrättelsen skickas inom en månad efter det att införlivandefristen löpte ut. Denna regel följs numera. Moderniseringen av förfarandet vid underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser har gjort att vi har kunnat ta igen de förseningar som uppstod 1999 och det har säkerligen bidragit till ökningen av antalet formella underrättelser under 2000. - År 2000 avgavs 460 motiverade yttranden, lika många som 1999. Det visar att antalet förfaranden har stabiliserats, sedan de förseningar med verkställandet som uppstått fram till 1998 kunnat tas igen. Som påpekats ovan är den genomsnittliga delgivningstiden för yttrandena nu 29 dagar. Nya ändringar i förfarandereglerna planeras för att denna tid skall kunna minskas betydligt. - Antalet ärenden som anhängiggjorts vid EG-domstolen har minskat med 3,5 procent under året (172 beslut om att väcka talan jämfört med 178 år 1999). Färre ärenden har behövt drivas så långt som till EG-domstolen: 13,05 procent jämfört med 16,5 procent 1999. Slutsatsen måste bli att det administrativa förfarandet blivit effektivare. - Handläggningstiden har minskat ytterligare under 2000: 1083 av de 1317 formella underrättelser som riktades till medlemsstaterna under året rörde överträdelseförfaranden som inleddes under 2000, alltså drygt 82 procent jämfört med 73 procent under 1999. Handläggningstiden för motiverade yttranden har däremot ökat något: endast 14 procent av de motiverade yttranden som delgavs under året gällde ärenden som påbörjats under 2000. Motsvarande siffra för 1999 var 26 procent och för 1998 var den 19 procent. Antalet motiverade yttranden är oförändrat. Den längre handläggningstiden kan förklaras med kommissionens svårigheter att erhålla de uppgifter som krävs för att fortsätta förfarandet och i synnerhet med vissa medlemsstaters dröjsmål med att svara på formella underrättelser. - Att det administrativa förfarandet har blivit effektivare framgår också av att antalet beslut om att avsluta ärenden är stabilt (1899 år 2000 jämfört med 1900 år 1999). - Slutligen har kommissionens öppenhet kring förfarandet ytterligare ökat under 2000, främst genom ökad spridning av information via Internet (se nedan). Sedan den 17 januari 2001 offentliggörs alla beslut om formell underrättelse, motiverat yttrande, väckande av talan och avslutande av ärenden på generalsekretariatets hemsida på Europa-servern: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm infractions Understrykas bör att all information numera är allmänt tillgänglig. Tidigare var det bara den berörda medlemsstaten som fick tillgång till den. Kommissionen har också publicerat 178 pressmeddelanden under 2000. 1.2. Effektivisering av det administrativa förfarandet Den fortlöpande utbyggnaden av databaserna för direktiv (Asmodée) och överträdelser är ett viktigt led i effektiviseringen. Det är viktigt att modernisera och effektivisera förfarandena och på så sätt förbättra kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning. Den kan inriktas mer på kvalitativa frågor, och blir mindre slumpmässig än dagens kontroll, som främst bygger på klagomål från enskilda och företag. Direktivdatabasen "Asmodée II" gör det möjligt att systematisera de formella underrättelserna till medlemsstaterna angående underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser. Systemet blir därigenom mer pålitligt. Systematiseringen passar bra för denna typ av överträdelser, där det inte finns något utrymme för skönsmässig bedömning. Antingen har medlemsstaten anmält genomförandebestämmelser eller inte och de är antingen kompletta eller inte. Den stora pålitligheten hos "överträdelsedatabasen" gör den till det viktigaste dataverktyget för det administrativa förfarandet. Med dess hjälp förenklas handläggningen och öppenhet och tillförlitlighet förbättras. En ökad användning av överträdelsedatabasen kan, tillsammans med andra hjälpmedel som kommissionen utvecklat för att följa upp verkställandet av sina beslut samt en viss standardisering av de formella underrättelserna och motiverade yttrandena, ytterligare minska handläggningstiden för formella underrättelser och motiverade yttranden. - Om uppgifterna i överträdelsedatabasen och Asmodée II kunde nås via Internet, skulle man kunna öka informationen via gemenskapernas Europa-server. En del av innehållet i den här rapporten, med månatlig statistik om införlivandet av direktiv, har lagts ut på nätet redan under 2000. Som påpekats ovan har kommissionen också, sedan den 17 januari 2001, lagt ut alla beslut om formell underrättelse, motiverat yttrande, väckande av talan och avslutade ärenden på webbplatsen Europa. På så sätt kan klagandena och allmänheten ta del av uppgifter som tidigare var förbehållna den berörda medlemsstaten. Allmänhetens tillgång till uppgifterna kan visserligen förbättras, men det råder inget tvivel om att offentliggörandet av uppgifterna så fort kommissionen har fattat sitt beslut sätter tryck på medlemsstaterna att snabbare rätta sig efter gemenskapsrätten. Det gäller särskilt i ärenden där det råder föga tvivel om att överträdelse begåtts, till exempel ärenden om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser. Kommissionens avdelningar överväger för närvarande hur man skall kunna förbättra och öka allmänhetens tillgång till information via Europa-servern. Målsättningen är att skapa en verklig referenspunkt för information om gemenskapsrätten. 1.3. Införlivande av direktiv under 2000 Tabellen nedan ger en allmän bild av situationen när det gäller anmälningar av nationella genomförandebestämmelser för alla tillämpliga direktiv per den 31 december 2000. Den 31 december 2000 hade medlemsstaterna i genomsnitt anmält 96,59 procent av de nationella genomförandebestämmelser som är nödvändiga för genomförandet av direktiven. Det är en stor förbättring och den högsta procentsatsen sedan 1992. Understrykas bör att alla medlemsstater har bättrat sig. Förbättringen beror troligen på att handläggningstiden för formella underrättelser om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser minskade under 2000 (se punkt 1.2). Det är främst fyra medlemsstater som bör nämnas: - Belgien och Luxemburg. De båda medlemsstaternas införlivandenivå har ökat med nästan tre procentenheter. I fråga om antalet avslutade ärenden kommer Belgien nu på tredje i stället för nionde plats. I siffror börjar man nu skönja resultatet av den uttalade politiska viljan i denna medlemsstat att minska överträdelserna av gemenskapsrätten (det framgår också av statistiken i punkt 1.5). - Grekland och Portugal har också förbättrat sin införlivandenivå, i mindre utsträckning, men dock märkbart. Den har ökat med cirka 2 procentenheter och förseningen från 1999 har tagits igen. Grekland är dock fortfarande den medlemsstat som har den lägsta införlivandenivån. >Plats för tabell> I tabellen i slutet av del 1 i bilaga IV i denna rapport ges en mer detaljerad framställning, per medlemsstat och sektor, av den införlivandenivå som uppnåddes under 2000. 1.4. Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder (artikel 95 i EG-fördraget) En enda medlemsstat lämnade in en anmälan enligt artikel 95 under året. I en skrivelse av den 21 februari 2000 begärde Belgien enligt artikel 95.5 i EG-fördraget att få tillåtelse att från och med den 1 januari 2003 tillämpa bestämmelser som avviker från direktiv 1999/51/EG om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av beredningar av tenn, pentaklorfenol och kadmium. Enligt artikel 95.5 och 95.6 skall kommissionen inom sex månader efter anmälan godkänna eller förkasta de nationella bestämmelserna, efter att ha kontrollerat - huruvida de är nödvändiga grundade på nya vetenskapliga belägg med anknytning till miljöskydd eller arbetsmiljöskydd för att lösa ett problem som är specifikt för medlemsstaten och som har uppkommit efter beslutet om harmoniseringsåtgärden, och - huruvida de utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion. Om kommissionen inte fattar beslut inom sex månader, skall de nationella bestämmelserna anses godkända. När kommissionen granskar huruvida de anmälda bestämmelserna är välgrundade enligt artikel 95.5 skall den utgå från de skäl som medlemsstaten anfört. Enligt fördraget är det medlemsstaten som är skyldig att visa att bestämmelserna är nödvändiga. Med utgångspunkt i de uppgifter som de belgiska myndigheterna lämnat kom kommissionen fram till att ansökan inte uppfyllde kriterierna i artikel 95.5. I ett beslut av den 25 juli 2000 avvisade kommissionen därför de belgiska bestämmelserna. 1.5. Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen inlett eller drivit mot medlemsstaterna under 2000 De tre tabeller som följer visar hur många överträdelseförfaranden som pågick den 31 december 2000, i stadierna formell underrättelse, motiverat yttrande respektive talan vid domstolen. Liksom 1999 pågår flest förfaranden, oavsett skede, mot Frankrike, Italien och Grekland. På fjärde plats när det gäller formella underrättelser hamnar återigen Tyskland, och i fråga om motiverade yttranden har landet hamnat mycket högre upp på listan och ersatt Belgien som låg på fjärde plats 1999. Störst är dock förändringarna när det gäller antalet anhängiggjorda ärenden vid domstolen. Tyskland har gått från sjunde till fjärde plats, och därmed bytt plats med Belgien (från fjärde till sjunde plats). Under 2000 fattades beslut om att väcka talan mot Belgien i 19 ärenden (jämfört med 29 ärenden 1999), en minskning med 34,48 procent. >Hänvisning till> >Hänvisning till> >Hänvisning till> 1.6. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (läget under 2000) År 2000 fattade kommissionen tre beslut om att väcka talan för andra gången, förenat med yrkande om vite, mot Tyskland, Italien och Förenade kungariket. Två av dessa ärenden (Tyskland och Förenade kungariket) gäller miljöområdet, det tredje (Italien) sjötransporter. Talan mot Tyskland väcktes den 31 januari 2001. Talan mot Förenade kungariket är under utarbetande. Italien har anmält genomförandebestämmelser som granskas. För första gången dömde EG-domstolen en medlemsstat, Grekland, att betala vite efter det att landet fällts för andra gången (enligt artikel 228 i EG-fördraget). I sin dom av den 4 juli 2000 (mål C-387/97) dömde domstolen Grekland att betala ett vite på 20 000 euro till kommissionens konto för EG:s egna medel för varje dags försening med att följa domstolens dom av den 7 april 1992 (mål C-45/91, kommissionen mot Grekland). Den första domen gällde att Grekland brutit mot fördraget genom att inte ha vidtagit de åtgärder som krävs för att säkerställa att giftigt och annat farligt avfall omhändertas slutligt i regionen Chania på Kreta (i synnerhet att ta bort den olagliga soptippen vid ån Kouroupitos' mynning), vilket strider mot skyldigheterna enligt rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall och direktiv 78/319/EEG av den 20 mars 1978 om giftigt och annat farligt avfall. Därför kräver nu kommissionen att Grekland varje månad skall betala in vitet på 20 000 euro om dagen från och med dagen för domens avkunnande, det vill säga den 5 juli 2000. Den 31 december 2000 hade Grekland fortfarande inte vidtagit åtgärder för att verkställa domen från den 7 april 1992. Vad beträffar andra mål som pågick vid domstolen 1999 har tre förfaranden mot Grekland kunnat avslutas. EG-domstolen har vilandeförklarat målet mot Frankrike om nattarbete fram till den 30 april 2001 för att de franska myndigheterna skall beredas tillfälle att bringa lagstiftningen i överensstämmelse med gemenskapsrätten. Kommissionen har också beslutat att skjuta upp verkställandet av den andra talan mot Belgien. Kontakter med landet pågår om återbetalning av inskrivningsavgifter som utländska studerande felaktigt tvingats betala och om övriga diskriminerande bestämmelser som drabbat EU-medborgare som studerar i Belgien. Slutligen har målet mot Luxemburg om medicinsk behandling ombord på fartyg kunnat avskrivas under året, eftersom medlemsstaten slutligen följt EG-domstolens dom av den 2 juli 1992. Domen mot Grekland visar visserligen att förfarandet enligt artikel 228 i EG-fördraget är effektivt, men det är ändå beklagligt att medlemsstaten behövde fällas en andra gång. Dessutom pågår överträdelsen i skrivande stund. Grekland betalar regelbundet in vitet på kontot för EG:s egna medel i enlighet med domen av den 4 juli 2000. I december 2000 hade Grekland betalat totalt 1 760 000 euro i vite för tiden från den 5 juli till 30 september 2000. Tabellen nedan visar alla kommissionens beslut om att väcka talan för andra gången sedan denna möjlighet infördes genom Maastrichtfördraget. >Plats för tabell> 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. Ekonomiska och finansiella frågor Den fria rörligheten för kapital fungerar på det hela taget tillfredsställande inom Europeiska gemenskapen, liksom med tredje länder i den utsträckning de berörs. Klagomålen från ekonomiska aktörer har varit få under rapportperioden. Vissa restriktioner har undanröjts. Sammantaget är överträdelseförfarandena få, även om vissa av dem utgör väsentliga hinder för den inre marknadens funktion. Granskningen av medlemsstaternas tillämpning av principerna i meddelandet om vissa juridiska aspekter på gemenskapsinterna investeringar (EGT C 220, 19.7.1997, s. 15) har lett till att några nya överträdelseförfaranden har inletts. Alla förfaranden gäller medlemsstaternas särskilda tillsynsbefogenheter över företag verksamma inom vissa sektorer av allmänt ekonomiskt intresse (energiförsörjning, telekommunikationer, flygplatser med mera). Den 23 maj 2000 avkunnade EG-domstolen sin första dom [1] i frågan och fällde Italien, som förbehållit sig särskilda befogenheter i lagstiftningen om privatisering av offentliga företag. Kommissionen har också väckt talan vid domstolen om liknande överträdelser, medan andra överträdelseförfaranden pågår men inte har kommit så långt. Överträdelseförfarandena om särskilda befogenheter gäller flera medlemsstater. [1] Dom av den 23 maj 2000 i mål C-58/99 (privatisering av offentliga företag - tilldelning av särskilda befogenheter). Vissa restriktioner för pensionsfonders investeringar har undanröjts (Belgien och Finland), men ett nytt överträdelseförfarande har inletts om investeringsreglerna för pensionssparfonder i Belgien. Vad beträffar värdepappersförvärv fälldes Belgien av EG-domstolen [2] den 26 september 2000. Lagstiftningen förbjöd personer bosatta i Belgien att förvärva obligationslån som Belgien emitterat i utlandet. [2] Dom av den 26 september 2000 i mål C-478/98 (obligationslån som emitterats i utlandet - förvärvsförbud för personer bosatta i Belgien). I ett förhandsavgörande den 6 juni 2000 [3] fann domstolen att vissa bestämmelser i den nederländska skattelagstiftningen, vilka medger ett undantag från inkomstskatt för aktieutdelning som utbetalas till fysiska personer som är aktieägare enbart på det villkoret att aktieutdelningen utbetalas av bolag som har sitt säte i Nederländerna, utgör hinder mot den fria rörligheten för kapital. [3] Dom av den 6 juni 2000 i mål C-35/98 (fri rörlighet för kapital - direkt skatt på aktieutdelning - undantag - begränsning till aktieutdelning från bolag med säte inom det nationella territoriet). De flesta klagomål under året, om än av begränsad räckvidd, gäller icke bofasta personers förvärv av fast egendom, främst i Danmark och Österrike. Kommissionen utreder klagomålen ytterligare. I sin dom av den 13 juli 2000 [4] fann EG-domstolen att nationell lagstiftning som innebär att endast utländska medborgare måste ha tillstånd för att förvärva en fastighet i ett område av militärt intresse är oförenlig med den fria rörligheten för kapital. [4] Dom av den 13 juli 2000 i mål C-423/98 (tillståndsförfarande för förvärv av fast egendom). 2.2. Företag 2.2.1. De förebyggande bestämmelserna i direktiv 98/34/EG (tidigare 83/189/EEG) Det informationsförfarande som föreskrivs i direktiv 98/34/EG är av grundläggande betydelse för att förebygga handelshinder och skapa ett informationsutbyte. Enligt detta direktiv är medlemsstaterna skyldiga att för kommissionen och för de övriga medlemsstaterna lägga fram förslag till tekniska föreskrifter innan de antas definitivt, så att konsekvenserna för den inre marknaden kan bedömas. Förfarandet, som tidigare bara gällde varor, utvidgades den 5 augusti 1999 till att också omfatta informationssamhällets tjänster. [5] Det är ju en bransch där den tekniska och juridiska utvecklingen gör det nödvändigt med ett effektivt system för förhandsinformation, administrativt samarbete och kontroll, särskilt för att se till att grundläggande rättigheter i fördraget kan utövas. [5] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998, som utvidgar anmälningsförfarandet till att även omfatta föreskrifter informationssamhällets tjänster (EGT L 217, 5.8.1998, s. 18). År 2000 mottog kommissionen 751 förslag till tekniska föreskrifter (varav 23 gällde informationssamhällets tjänster) för granskning. År 1998 var antalet 604 och 1991 var det 591. Siffrorna visar att medlemsstaterna fortsätter att anta mängder av tekniska föreskrifter eller rentav börjar återinför bestämmelser, trots att den inre marknaden är fullbordad. Det beror främst på den tekniska utvecklingen samt på en önskan att öka kontrollen av hänsyn till hälsoskydd och inte minst livsmedelssäkerhet. Denna typ av initiativ måste fortlöpande kontrolleras, så att de inte påverkar den inre marknadens goda funktion men också för att slå fast inom vilka sektorer det krävs gemenskapsåtgärder. Av anmälningarna under 2000 blev 45 [6] föremål för ett detaljerat utlåtande från kommissionen enligt vilket den planerade bestämmelsen måste ändras så att eventuella omotiverade hinder för den fria rörligheten för varor och informationssamhällets tjänster undanröjs. Medlemsstaterna har å sin sida avgivit 92 [7] detaljerade utlåtanden. Allmänt sett kan man konstatera att antalet detaljerade utlåtanden fortsätter att minska, vilket tyder på att upplysningsverksamheten har givit resultat och att kvaliteten på medlemsstaternas föreskrifter har förbättrats. [6] Per den 31 december 2000. Tiden för att avge detaljerade utlåtanden för förslag till bestämmelser som anmälts 2000 löper ut den 31 mars 2001. I siffran ingår alltså även vissa anmälningar från 1999 där tiden för att avge utlåtande löpte ut den 31 mars 2000. [7] Per den 31 december 2000. Tiden för att avge detaljerade utlåtanden för förslag till bestämmelser som anmälts 2000 löper ut den 31 mars 2001. I siffran ingår alltså även vissa anmälningar från 1999 där tiden för att avge utlåtande löpte ut den 31 mars 2000. Direktivet har också i ett tiotal fall underlättat harmoniseringsarbetet genom att förhindra att nationella föreskrifter antagits som hade kunnat låsa vissa medlemsstaters inställning, när man i själva verket strävar efter gemensamma lösningar. Fem anmälningar [8] har skjutits upp ett år på grund av att de gällde ett område som omfattas av ett förslag till direktiv som lagts fram för rådet och fyra anmälningar [9] har skjutits upp ett år därför att kommissionen redan tillkännagivit sin avsikt att lagstifta i frågan. [8] Per den 31 december 2000. Tiden för att avge detaljerade utlåtanden för förslag till bestämmelser som anmälts 2000 löper ut den 31 mars 2001. I siffran ingår inte vissa anmälningar från 1999 där tiden för att avge utlåtande löpte ut den 31 mars 2000, eftersom ingen begäran om att skjuta upp dessa anmälningar har gjorts. [9] Per den 31 december 2000. Tiden för att avge detaljerade utlåtanden för förslag till bestämmelser som anmälts 2000 löper ut den 31 mars 2001. I siffran ingår inte vissa anmälningar från 1999 där tiden för att avge utlåtande löpte ut den 31 mars 2000, eftersom ingen begäran om att skjuta upp dessa anmälningar har gjorts. CIA Security-domen, som avkunnades av EG-domstolen 1996, [10] har lett till att medlemsstaterna bättre respekterar sina skyldigheter enligt direktiv 98/34/EG. I det målet konstaterade EG-domstolen att underlåtenhet att anmäla en teknisk föreskrift innebär att den inte kan göras gällande mot enskilda. I sin dom av den 26 september 2000 i mål C-443/98 (Unilever) preciserade EG-domstolen denna praxis genom att konstatera att antagandet av en bestämmelse som anmälts, men utan att tidsfristerna i direktiv 98/34/EG följts, också innebär att de tekniska föreskrifterna inte kan göras gällande mot enskilda. [10] Dom av den 30 april 1996 i mål C-194/94, CIA Security mot Signalson SA och Securitel SPRL, REG 1996, s. I-2201. Om kommissionen konstaterar att direktiv 98/34/EG överträtts, inleds diskussioner med medlemsstaten för att nå en lösning, men ibland även ett överträdelseförfarande enligt artikel 226 i EG-fördraget. I slutet av 2000 pågick ett tiotal förfaranden av denna typ. Bland övriga betydelsefulla domar som avkunnats av EG-domstolen under 2000 bör nämnas domen av den 16 november 2000 i mål C-37/99, Donkersteeg, där EG-domstolen tolkade begreppet teknisk specifikation inom jordbruksområdet och uttalade sig om den tvingande karaktären hos tekniska föreskrifter. För att underlätta kontakterna med dem som närmast berörs av förfarandet, företagen, läggs de anmälda föreskrifterna ut på Internet på adressen http://europa.eu.int/comm/entreprise/tris. 2.2.2. Farmaceutiska produkter Under 2000 anmälde medlemsstaterna praktiskt taget alla återstående oanmälda genomförandebestämmelser för direktiv om farmaceutiska produkter till kommissionen. Det återstår endast för Frankrike att fullborda införlivandet av direktiv 93/41/EEG på veterinärområdet. Vad beträffar de direktiv som antogs av kommissionen 1999 och för vilka införlivandefristen har löpt ut, har flertalet medlemsstater redan anmält nationella genomförandebestämmelser. Italien måste emellertid införliva direktiv 1999/82/EG och 1999/83/EG, och Portugal direktiv 1999/104/EG. Liksom tidigare år kvarstår vissa allmänna problem med tolkningen och tillämpningen av direktiven. De gäller huvudsakligen olika medlemsstaters tolkning av begreppet "läkemedel", vilket ibland lett till hinder för den fria rörligheten för varor, samt klagomål om att berörda nationella myndigheter inte följer bestämmelserna i direktiv 89/105/EEG om insyn. Överträdelseförfaranden pågår också om medlemsstaternas införlivande och tillämpning av artikel 4.8 a i-iii i direktiv 65/65/EEG samt deras handläggning av och förnyade tillstånd till "gamla" läkemedel. Kommissionen ägnar dessa problem och klagomål stor uppmärksamhet. 2.2.3. Kosmetiska produkter Under 2000 har kommissionen kunnat konstatera klara framsteg med tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om kosmetika. Endast ett fåtal överträdelseförfaranden om felaktig tillämpning har pågått. Vad gäller fall av underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för gemenskapsdirektiv har kommissionen kunnat avskriva ett flertal överträdelseförfaranden mot medlemsstaterna. Endast Frankrike måste anta ministerförordningar för att införliva rådets direktiv 93/35/EEG om ändring för sjätte gången av direktiv 76/768/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter och kommissionens tjugotredje direktiv 98/62/EG om anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiv 76/768/EEG. Tolv respektive elva medlemsstater har redan anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiven 2000/6/EG och 2000/11/EG om anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiv 76/768/EEG. Övriga medlemsstater har överlämnat utförliga förslag. Vissa medlemsstater har ännu inte införlivat direktiv 97/18/EG och 2000/41/EG om att skjuta upp det datum efter vilket det skall vara förbjudet att i djurförsök utprova beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter, för att ge näringslivet tid att anpassa sig. Det faktum att kommissionen lagt fram ett förslag till direktiv till rådet och Europaparlamentet - om ändring för sjunde gången av rådets direktiv 76/768/EEG i syfte att införa ett förbud mot att testa kosmetiska slutprodukter och deras beståndsdelar på djur - befriar inte medlemsstaterna från skyldigheten att införliva direktiven. 2.2.4. Kemiska produkter Tjugosju överträdelseförfaranden om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser avslutades 2000. De gällde gödselmedel (direktiv 97/63/EG och 98/3/EG), begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (direktiv 94/27/EG och 1999/43/EG) samt god laboratoriesed (direktiv 1999/11/EG och 1999/12/EG). Efter att kommissionen avgivit fem motiverade yttranden om de direktiv för vilka genomförandefristen löpte ut under 1999 (1999/11/EG och 1999/12/EG), har de flesta medlemsstater genomfört dem. Tolv överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser pågår. I några av ärendena, som rör god laboratoriesed (direktiv 1999/11/EG och 1999/12/EG), har talan väckts vid EG-domstolen. Fristen för att införliva tre direktiv om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av farliga ämnen och preparat (direktiv 94/27/EG, 1999/51/EG och 1999/43/EG) gick ut under första halvåret 2000. Åtta medlemsstater hade inte införlivat de första två direktiven i tid, medan tolv medlemsstater underlåtit att genomföra direktiv 1999/43/EG i rätt tid. Två överträdelseförfaranden om bristande genomförande pågår när det gäller direktiv 93/15/EEG om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk. 2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar Det finns en stor mängd direktiv om motorfordon, om typgodkännande av komponenter eller tekniska system i passagerarfordon, lätta och tunga lastbilar, två- och trehjuliga motorfordon samt jord- eller skogsbrukstraktorer. Direktiven har införlivats i en takt som får anses som tillfredsställande, men just själva mängden har ändå uppenbarligen gjort det svårt för vissa medlemsstater att införliva dem i tid. Som påpekats tidigare år, räcker det i allmänhet med att ett överträdelseförfarande inleds för att införlivandet skall ske snabbt. Direktiv 98/69/EG, som gäller avgaser från personbilar och lätta lastbilar, har nu införlivats av alla medlemsstater. Detsamma gäller emellertid inte för direktiv 1999/96/EG om föroreningar från tunga fordon. Sju medlemsstater hade inte införlivat direktivet den 30 november 2000. Samtliga medlemsstater har införlivat direktiv 97/54/EG om den konstruktionsmässiga maximihastigheten för jordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul. Vad beträffar de andra direktiv om jord- eller skogsbrukstraktorer som togs upp i förra årets rapport (direktiv 98/38/EG, 98/39/EG och 98/40/EG) så har de införlivats av alla medlemsstater. Endast en medlemsstat har inte införlivat direktiv 98/89/EG. Antalet medlemsstater (inom parentes) som inte har införlivat direktiv om motorfordon är: direktiv 98/77/EG (ingen), 98/90/EG (en), 1999/7/EG (en). Motsvarande siffror för direktiv 1999/23/EG, 1999/24/EG, 1999/25/EG och 1999/26/EG om två- eller trehjuliga fordon är två, ingen, ett och tre. De flesta av de direktiv som trädde i kraft under 2000 var kommissionsdirektiv om anpassning till den tekniska utvecklingen av äldre rådsdirektiv. Vissa medlemsstater har infört mycket effektiva system för att snabbt införliva sådana direktiv med sin lagstiftning. I andra fall tycks förseningarna snarare bero på att det krävs ganska lång tid för att utarbeta, anta och offentliggöra delegerade författningar än att själva direktiven är speciellt komplicerade. Antalet medlemsstater (inom parentes) som har underlåtit att införliva direktiv som skulle ha införlivats under rapportperioden ser ut som följer: Europaparlamentets och rådets direktiv 98/91/EG (fem). Kommissionens direktiv 1999/40/EG (tre). Kommissionens direktiv 1999/55/EG (två) Kommissionens direktiv 1999/56/EG (ett). Kommissionens direktiv 1999/57/EG (ett). Kommissionens direktiv 1999/58/EG (ett). Rådets direktiv 1999/86/EG (nio). Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/96/EG (sju). Kommissionens direktiv 1999/98/EG (två). Kommissionens direktiv 1999/101/EG (tre). Kommissionens direktiv 2000/1/EG (sex). Kommissionens direktiv 2000/2/EG (sju). Kommissionens direktiv 2000/3/EG (fyra). Kommissionen har inlett förfaranden enligt artikel 226, utom när det gäller direktiv 1999/86/EG och 2000/2/EG. 2.2.6. Byggprodukter Överträdelseförfarandet mot Österrike för lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 98/106/EG avskrevs under 2000 sedan de österrikiska myndigheterna rätat ut vissa frågetecken som fortfarande kvarstod. Överträdelseförfarandet mot Grekland om kvalitetskontroll av importerat stål pågår fortfarande. Sedan de grekiska myndigheterna i oktober 2000 anmält ett nytt lagförslag som skulle göra slut på överträdelsen och som torde antas och offentliggöras inom en snar framtid, beslutade kommissionen emellertid i sin senaste rapport A 2/200 att uppskjuta beslutet att väcka talan vid EG-domstolen i avvaktan på att förslaget antas. 2.2.7. Producentkapitalvaror (Mekanisk verkstadsindustri, elektroteknik, personlig skyddsutrustning, anordningar för förbränning av gasformiga bränslen, konsumentförpackningar, föreskriven mätteknik, medicinska bestämmelser och fritidsbåtar) Vad gäller anmälan av nationella genomförandebestämmelser är läget följande. Alla medlemsstater utom Tyskland har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 97/23/EG om tryckbärande anordningar. Tyskland torde fullborda införlivandet under 2001. Frankrike var den sista medlemsstaten som anmälde nationella genomförandebestämmelser för direktiv 95/16/EG om hissar. Det skedde 2000. Följande medlemsstater har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 98/79/EG om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik: Italien, Förenade kungariket, Danmark, Sverige, Portugal och Spanien. Österrike och Finland har också anmält genomförandebestämmelser, men de måste kompletteras. Införlivandet av direktivet i Frankrike, Luxemburg, Belgien, Nederländerna, Tyskland och Grekland håller på att fullbordas. Irland har inte lämnat några uppgifter och kommissionen har beslutat att rikta ett motiverat yttrande till landet. När det gäller fall av felaktig tillämpning av direktiv eller bristande överensstämmelse mellan nationell lagstiftning och direktiv är situationen följande: Fem ärenden om felaktig tillämpning av direktiv 98/37/EG om maskiner har kunnat avslutas under 2000. Ett antal klagomål angående direktivet granskas emellertid. De gäller skyldigheten att hålla tillsyn över marknaden. Liknande klagomål har kommit in angående direktiv 73/23/EEG om spänningsgränser. Kommissionen väckte under året talan vid EG-domstolen [11] mot Italien för ett fall av felaktig tillämpning av direktivet. [11] Mål C-100/00. Ett överträdelseförfarande mot Frankrike om direktiv 89/686/EEG om personlig skyddsutrustning har avslutats. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid EG-domstolen mot Tyskland för ett fall av felaktig tillämpning av direktivet. En kompletterande formell underrättelse har riktats till Italien om den nationella lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 89/336/EEG om elektromagnetisk kompatibilitet. Det gäller de aspekter som även tas upp i direktiv 1999/5/EG om radioutrustning. Kommissionen har beslutat att rikta en kompletterande formell underrättelse enligt artikel 228 till Italien respektive ett motiverat yttrande till Tyskland om den nationella lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 90/396/EEG om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen. 2.2.8. Radio- och teleterminalutrustning Direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse trädde i kraft den 7 april 1999 och skulle ha införlivats av medlemsstaterna senast den 7 april 2000. Flera medlemsstater hade emellertid problem med att anta nationell lagstiftning inom direktivets genomförandefrist. Hittills har endast tio medlemsstater anmält sina nationella genomförandebestämmelser till kommissionen. Sex ärenden om underlåtenhet att anmäla har kunnat avslutas. Frankrike, Tyskland, Irland och Italien, som ännu inte införlivat direktivet, har infört tillfälliga bestämmelser för att direktivet skall kunna tillämpas i väntan på att lagstiftning antas. Grekland meddelade att tillfälliga bestämmelser skulle antas i början av 2001. Kommissionen fortsätter därför överträdelseförfaranden om underlåtenhet att anmäla mot alla dessa fem medlemsstater som inte helt genomfört direktivet. Förutom dessa ärenden pågår två andra överträdelseförfaranden om direktivet. 2.2.9. Turism Överträdelseförfarandet mot Italien, om förmånliga inträdesavgifter till museer och monument som endast gäller för italienska medborgare, fortsatte under 2000 (se sjuttonde årsrapporten). Kommissionen avgav ett motiverat yttrande i februari 2000. Ärendet granskas för närvarande ytterligare. 2.3. Konkurrens Antalet nya förfaranden angående förmodade eller fastslagna överträdelser mot konkurrensreglerna som inletts mot medlemsstaterna 2000 har inte ökat jämfört med 1999 (36 stycken). Den 31 december 2000 handlades sammanlagt 67 överträdelseförfaranden av generaldirektoratet för konkurrens. När det gäller olika verksamhetsområden har antalet nya ärenden om telekommunikationer inte förändrats nämnvärt (1999: 11 nya ärenden; 2000: 10 ärenden). Trenden mot en märkbar minskning av nya ärenden på transportområdet och mot fler nya fall om socialförsäkring, som noterades 1999, har bekräftats under 2000. 2.3.1. Telekommunikation När det gäller genomförandet av konkurrensdirektiven på teleområdet har den gemensamma gruppen på nytt detaljgranskat om medlemsstaterna har införlivat dessa direktiv korrekt och hur de tillämpas i samband med utarbetandet av Sjätte rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet, [12] som antogs av kommissionen den 7 december 2000. Samtidigt har kommissionen fortsatt handläggningen av förfaranden enligt artikel 226 i fördraget mot vissa medlemsstater samt inlett nya förfaranden. [12] KOM(2000) 814 slutlig. Tre överträdelseförfaranden har avslutats efter det att motiverade yttranden har avgivits. De avslutade förfarandena gäller införlivandet av direktiv 94/46/EG (avreglering av marknaden för satellittjänster) och direktiv 96/19/EG (full konkurrens på marknaderna för teletjänster). [13] [13] Två överträdelser: myndigheterna har beviljat licens för uppbyggnad av alternativa nät (åtgärderna vidtagna efter ett motiverat yttrande av den 21 december 1998); statliga bestämmelser om begränsning av samtrafik mellan mobilnät över gränserna har avskaffats (motiverat yttrande av den 22 december 1998). Finland, Frankrike, Grekland, Italien, Luxemburg, Portugal, Spanien och Österrike hade inte anmält genomförandebestämmelser för direktiv 1999/64/EG [14] inom den angivna tidsfristen. Kommissionen inledde därför överträdelseförfaranden mot dessa medlemsstater. Eftersom de finländska, franska, luxemburgska och österrikiska myndigheterna därefter anmält bestämmelser har dessa förfaranden kunnat avslutas. [14] Kommissionens direktiv 1999/64/EG av den 23 juni 1999 om ändring av direktiv 90/388/EEG för att säkerställa att telenät och kabeltelevisionsnät som ägs av en enda operatör utgör skilda rättsliga enheter, EGT L 175, 10.7.1999, s. 39. Under 2000 avgav kommissionen tre motiverade yttranden för bristande överensstämmelse mellan nationella bestämmelser och konkurrensdirektiven på teleområdet eller för felaktig tillämpning av dessa direktiv. Under 2000 har den omfördelning av taxorna som föreskrivs i direktiv 96/19/EG [15] stått högt på dagordningen. Kommissionen riktade den 1 september 2000 ett motiverat yttrande till Italien angående att den tidigare monopoloperatören hindrar att taxorna omfördelas genom systemet med "price cap" som infördes i augusti 1999. Den 11 december 2000 beslutade de italienska myndigheterna att ändra detta system, och kommissionen beslutade därför att vilandeförklara ärendet den 14 december 2000. Kommissionen avvaktar nu en helt genomförd omfördelning av taxorna som utlovats till andra halvåret 2002. Kommissionen har fortsatt förfarandet mot Spanien i samma fråga. Det inleddes 1998 och den 21 december 2000 antog kommissionen ett kompletterande motiverat yttrande. Kommissionen riktade den 3 augusti 2000 ett motiverat yttrande till Luxemburg, eftersom landet inte i praktiken genomfört bestämmelserna i direktiv 96/19/EG om beviljande av ledningsrätt utan diskriminering till teleoperatörer. [15] Kommissionens direktiv 96/19/EG av den 13 mars 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende på genomförandet av full konkurrens på marknaderna för teletjänster, EGT L 74, 22.3.1996, s. 13-24. Den 17 april 2000 väckte kommissionen talan vid EG-domstolen [16] mot Frankrike. Målet gäller finansiering av samhällsomfattande tjänster i Frankrike. Kommissionen vänder sig bland annat mot att mobiloperatörer var tvungna att bidra till nettokostnaderna för France Télécoms samhällsomfattande tjänster år 1997, trots att detta företag på den tiden fortfarande hade monopol på taltelefoni. Kommissionen ifrågasätter också beräkningsmetoden för kostnaden för de olika inslagen i de samhällsomfattande tjänsterna, som misstänks kunna leda till att kostnaderna övervärderas. Slutligen har Frankrike inte lämnat de uppgifter som krävs för att kommissionen skall kunna avgöra när omfördelningen av taxorna är genomförd. Det skriftliga förfarandet avslutades i november. [16] Mål C-146/00. Den 30 november 2000 fällde EG-domstolen Belgien [17] därför att landets lagstiftning utvidgade området för de tjänster som kan finansieras såsom samhällsomfattande tjänster till att omfatta tillhandahållande av tjänster till förmånliga priser för pressen, vilket strider mot direktiv 97/33/EG. [18] Kommissionen drog tillbaka övriga delar av klagomålet mot Belgien, som gällde avsaknaden av kostnadsredovisningsprinciper för operatörernas finansiering av samhällsomfattande tjänster och avsaknad av metod för att på förhand räkna ut nettokostnaden för sådana tjänster. Belgien anmälde nämligen en kunglig förordning om dessa två frågor. [17] Mål C-384/99. [18] Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät, EGT L 1999, 26.7.1997. 2.3.2. Posttjänster Kommissionen antog den 21 december 2000 ett beslut om tillhandahållande av nya posttjänster i Italien, särskilt en tjänst som garanterar att elektroniskt skapad post anländer en viss dag eller vid en viss tid. [19] Ett klagomål hade riktats till kommissionen om att utbärningen av hybridpost (det vill säga postförsändelser som skapats elektroniskt) reserverats för den tidigare monopolinnehavaren i Italien. Det innebar i praktiken att hybridposttjänster helt förbehölls postverket. Kommissionen fann att den italienska regeringsförordningen nr 261 av den 22 juli 1999 stred mot artikel 86.1 jämförd med artikel 82 i EG-fördraget. Utbärning en viss dag eller vid en viss tid utgör en egen marknad, som helt skiljer sig från vanlig postutbärning (den samhällsomfattande tjänsten). Därför finns det inget skäl att ge leverantören av den samhällsomfattande tjänsten ensamrätt på denna typ av tjänst, särskilt som denne inte erbjuder någon som helst garanti för leverans en viss dag eller tid. Den italienska regeringen måste nu klargöra att leverans en viss dag eller tid inte hör till monopolområdet. Därmed klarläggs också rättsläget för privata tjänsteleverantörer. [19] EGT L 63, 3.3.2001, s. 59. 2.3.3. Fria yrken Kommissionen har kunnat avsluta ett överträdelseförfarande mot Italien. Landet hade genom lag nr 1612 av den 22 december 1960 överträtt artiklarna 5 och 85 i EG-fördraget (numera artiklarna 10 respektive 81 i EG-fördraget). I en dom av den 18 juni 1998 [20] konstaterade EG-domstolen att Italien hade "underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 5 och 85 i EG-fördraget genom att anta och bibehålla en lag som genom den däri delegerade beslutanderätten ålägger tullombudens nationella råd (Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali - CNSD), att såsom företagssammanslutning fatta ett beslut som strider mot artikel 85 i samma fördrag och som består i att en tariff fastställs som är bindande för samtliga tullombud". Eftersom kontakterna mellan kommissionen och de italienska myndigheterna i syfte att ändra lagstiftningen förblev resultatlösa, riktade kommissionen i februari 2000 en formell underrättelse till Italien enligt artikel 228 i EG-fördraget och därefter ett motiverat yttrande den 3 augusti. Den 13 september anmälde Italien dock lag nr 213 av den 25 juli 2000, offentliggjord i Italiens officiella tidning (Gazzetta Ufficiale) den 1 augusti. Lagen innehåller nya bestämmelser för tullombudens verksamhet och upphäver de bestämmelser i lagen från 1960 som stred mot fördraget. Den överträdelse som EG-domstolen konstaterat har nu slutligen upphört. [20] Mål C-35/96, REG 1998, s. I-3851. 2.3.4. Transport Kommissionen fortsatte ett överträdelseförfarande mot Portugal angående rabattsystemet för landningsavgifter och skillnader i landningsavgifterna beroende på flygningarnas ursprung. Portugal vägrar att rätta sig efter kommissionens beslut av den 10 februari 1999, där det konstaterades att systemet är en diskriminerande åtgärd som är oförenlig med artikel 86.1 jämförd med artikel 82 i EG-fördraget. Kommissionen har dock uppskjutit beslutet att väcka talan vid EG-domstolen, eftersom Portugal i maj 1999 överklagade kommissionens beslut. Detta mål pågår och gäller också systemets laglighet. Ytterligare ett beslut enligt artikel 86.3 i EG-fördraget handlar om landningsavgifter. I ett beslut den 26 juli 2000 fann kommissionen att systemet i Spanien med olika rabatter och landningsavgifter beroende på flygningens ursprung gynnar inhemska flygbolag. Oavsett flygplanskategori är avgifterna högre för flygningar från andra EG-länder än för inrikesflygningar. Vidare ökar rabatterna (som är på mellan 9 och 35 procent) med antalet landningar per månad. I praktiken gynnar detta de spanska flygbolagen, som i genomsnitt får mellan 20 och 25 procents rabatt. Objektiva skäl saknas för diskrimineringen. Den spanska regeringen har meddelat att den snarast kommer att vidta åtgärder för att upphöra med överträdelsen. 2.3.5. Koncentrationsärenden År 1999 inleddes ett överträdelseförfarande mot Portugal, sedan de portugisiska myndigheterna vägrat att godkänna ett samgående mellan den spanska banken BSCH och den portugisiska koncernen Champalimaud. Förfarandet har nu kunnat avslutas. Genom en ny transaktion köpte nämligen den spanska banken två banker av den portugisiska koncernen. Affären anmäldes den 29 november 1999 och godkändes den 11 januari 2000. De portugisiska myndigheterna tillät den nya transaktionen, som ersatte det samgående som överträdelseförfarandet gällde. 2.3.6. Statligt stöd Kommissionen har kunnat avsluta ett mycket gammalt ärende. I en dom av den 20 september 1990 [21] fastställde EG-domstolen kommissionens slutliga negativa beslut av den 7 november 1987 [22] om ett stöd på 2 miljoner D-mark år 1985 från delstaten Baden-Württemberg till företaget BUG-Alutechnik, tillverkare av halv- och helfabrikat i aluminium. I beslutet förordnades att stödet skulle återkrävas. Eftersom stödet inte återbetalats, trots kommissionens påstötningar, inleddes 1991 ett överträdelseförfarande mot Tyskland för brott mot artikel 171 i EG-fördraget (numera artikel 228 i EG-fördraget). År 1992 anmodade Staatsschuldenverwaltung Baden-Württemberg företaget att återbetala stödet. BUG-Alutechnik överklagade emellertid det beslutet med uppskjutande verkan till Verwaltungsgericht Sigmaringen. Förvaltningsdomstolen ogillade överklagandet 1994, men företaget överklagade till Verwaltungsgerichtshof Mannheim, även denna gång med uppskjutande verkan. Verwaltungsgerichtshof Mannheim fastställde underrättens dom 1996. Företaget, som nu blivit Hoogovens Aluminium Profiltechnik, överklagade till Bundesverwaltungsgericht. Den sistnämnda domstolen ogillade överklagandet den 26 augusti 1999. Stödet återbetalades slutligen den 14 oktober 1999. När kommissionen blivit officiellt underrättad om detta kunde ärendet avslutas i början av 2000. [21] Mål C-5/89, Rec. 1990, s. I-3437; svensk specialutgåva, volym X, s. 499. [22] EGT L 79, 24.3.1988, s. 29. 2.4. SysselsÄttning och socialpolitik 2.4.1. Arbetskraftens fria rörlighet Kommissionen har inlett ett antal överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater för att de inte på ett korrekt sätt tillämpar förordningarna (EEG) nr 1612/68 och 1408/71. Överträdelseförfarandet mot Belgien om underlåtenhet att följa domstolens dom i mål C-47/93 av den 3 maj 1994, som gäller hur de belgiska universiteten finansierar antagningen av universitetsstuderande från andra medlemsstater, pågår fortfarande. Överträdelseförfarandena mot Tyskland har avslutats. De gällde dels migrerande arbetstagares rätt till socialbidrag vid anhöriginvandring, dels kravet på att uppehållstillstånd måste uppvisas för att socialbidrag skall kunna beviljas. I det första fallet uppmanades de behöriga myndigheterna i tolkningscirkulär att se till att gemenskapsrätten respekterades. I det andra fallet klarades situationen upp tack vare en lagändring. Överträdelseförfarandet mot Danmark om de bestämmelser och den praxis som inskränker gränsarbetares rätt att i Danmark använda tjänstefordon som är registrerade i en annan medlemsstat där arbetsgivaren har sitt säte pågår fortfarande. Danmark har visserligen ändrat sina bestämmelser, men kommissionen anser att resultatet inte är helt tillfredsställande och har därför skickat ett kompletterande motiverat yttrande till landet. Ett motiverat yttrande har riktats till Grekland om den grekiska lagstiftning som gäller unionsmedborgarnas familjemedlemmar. Där krävs att de familjemedlemmar som inte är unionsmedborgare och som vill bedriva ekonomisk verksamhet skall söka arbetstillstånd. Ett motiverat yttrande har riktats till Österrike, därför att landets lagstiftning diskriminerar unionsmedborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet för arbetstagare, men även medborgare från länder med vilka gemenskapen har slutit samarbets- eller associeringsavtal (till exempel Marocko, Turkiet och Polen). Dels innebär de österrikiska bestämmelserna om val till de anställdas officiella representativa organ (Kammern für Arbeiter und Angestellte) att inga utländska arbetare är valbara, dels innehåller arbetslagstiftningen bestämmelser som gör att alla medborgare från länder med vilka gemenskapen har slutit samarbets- eller associeringsavtal utesluts från att vara valbara till företagsråd. Överträdelseförfarandena mot Grekland (enligt artikel 228 i EG-fördraget) och Spanien (enligt artikel 226 i EG-fördraget) angående nationalitetskravet för arbete inom den offentliga förvaltningen har avslutats sedan den berörda länderna vidtagit åtgärder för att anpassa sig till gemenskapsbestämmelserna. Kommissionen har riktat motiverade yttranden till Österrike och Belgien angående hänsynstagandet till tjänstgöringsperioder inom en annan medlemsstats offentliga förvaltning. De överträdelseförfaranden som 1999 inleddes mot Tyskland och Irland inom samma område pågår fortfarande. När det gäller samordning av medlemsstaternas system för social trygghet, fann EG-domstolen i två mål mot Frankrike om betalning av den allmänna sociala avgiften (Contribution Sociale Généralisée) [23] och den "sociala skuldtäckningsavgiften" (Cotisation pour le remboursement de la dette sociale) [24] att dessa avgifter, som de franska myndigheterna hävdar är skatter, omfattas av förordning (EEG) nr 1408/71. Därför får de inte avkrävas personer som är bosatta i Frankrike men arbetar i en annan medlemsstat, till exempel franska gränsarbetare som arbetar i Belgien, eftersom dessa inte omfattas av den franska lagstiftningen om social trygghet. Eftersom kommissionen inte har fått tillräckliga uppgifter om vilka åtgärder som vidtagits för att följa domarna, fortsätter överträdelseförfaranden enligt artikel 228 i EG-fördraget. [23] Mål C-169/98. [24] Mål C-34/98. Kommissionen väckte talan vid EG-domstolen mot Tyskland 1999 angående avgifter enligt en särskild lag om socialförsäkringssystem för konstnärer (Künstlersozialversicherungsgesetz). [25] Generaladvokaten har lämnat sitt förslag till avgörande den 24 oktober 2000. [25] Mål C-68/99. Målet mot Belgien [26] om en personlig avgift på 13,07 % för personer med hemvist i en annan medlemsstat pågår fortfarande vid EG-domstolen. Generaladvokaten lämnade sitt förslag till avgörande den 23 januari 2001. [26] Mål C-347/98. Kommissionen beslutade att fortsätta ett förfarande mot Nederländerna genom att väcka talan vid EG-domstolen. Enligt kommissionen strider de nederländska myndigheternas vägran att låta en tidigare gränsarbetare ta med sin arbetslöshetsersättning utomlands under högst tre månader mot artikel 69 i förordning (EEG) nr 1408/71, eftersom förordningen inte skiljer mellan gränsarbetare och andra arbetstagare. Ett motiverat yttrande har riktats till Frankrike angående den franska sjukkassans vägran att ersätta kostnader för glasögon, som den försäkrade köpt i Tyskland, enligt franska tariffer. Kommissionen anser att detta strider mot EG-fördragets bestämmelser om fri rörlighet för varor, främst artiklarna 28 och 30, såsom artiklarna tolkats av EG-domstolen i mål C-120/95, Decker. [27] I det målet fann domstolen att personer har rätt till ersättning för denna typ av sjukvårdsprodukter enligt tarifferna i den medlemsstat där de är försäkrade, och detta utan förhandstillstånd. [27] EG-domstolens dom av den 28 april 1998. Den nederländska regeringen rättade sig efter ett motiverat yttrande som kommissionen riktat till Nederländerna om beräkning av nederländsk ålderspension i fall där en person med obligatorisk försäkring samtidigt gjort frivilliga pensionsbetalningar i en annan medlemsstat. Regeringen ser för närvarande över myndigheternas praxis. Trots artikel 15.1 b i förordning (EEG) nr 574/72, där det uttryckligen anges att obligatoriska försäkringsperioder har företräde framför frivilliga försäkringsperioder, vägrade myndigheterna att beakta en viss sysselsättningstid i Nederländerna, eftersom frivilliga bidrag samtidigt hade gjorts i en annan medlemsstat. Myndigheterna hänvisade till bilaga 6 punkt J.2 h i förordningen. Denna tolkning delades av den nationella domstolen. I ett överträdelseförfarande mot Frankrike om beräkning av arbetslöshetsförmåner för en person som senast varit anställd i ett annat land än Frankrike ändrade den franska regeringen den aktuella cirkulärskrivelsen för att rätta sig efter gemenskapsrätten. Detta skedde sedan kommissionen väckt talan vid EG-domstolen. Ärendet har avskrivits. Efter ett motiverat yttrande från kommissionen om Danmarks vägran att tillämpa inhemsk lagstiftning om social trygghet på anställda från andra medlemsstater som arbetar på oljeriggar på den danska kontinentalsockeln, har den danska regeringen ändrat lagstiftningen. Överträdelseförfarandet har avskrivits. 2.4.2. Likabehandling av kvinnor och män Kommissionen har väckt talan vid domstolen mot Frankrike (enligt artikel 228 i EG-fördraget) [28] för att landet inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter domen av den 13 mars 1997 [29] där Frankrike fälldes för att ha behållit ett förbud mot nattarbete för kvinnor i industrin, medan samma förbud inte tillämpas på män. Målet pågår fortfarande. [28] Mål C-224/99. [29] Mål C-197/96, kommissionen mot Frankrike, REG 1997. s. I-1489. När det gäller direktiv 92/85/EEG om skyddet av gravida kvinnor har de irländska myndigheterna mottagit ett motiverat yttrande. De har därefter anpassat sin lagstiftning till gemenskapsbestämmelserna och anmält ny lagstiftning. Förfarandet mot Irland har därmed avslutats. Efter att ha mottagit ett motiverat yttrande har även myndigheterna i Sverige och Luxemburg anmält nya lagtexter som för närvarande granskas. Dessa förfaranden fortsätter således. Kommissionen har dessutom beslutat att väcka talan vid domstolen för bristande överensstämmelse [30] i förfarandet mot Frankrike, medan granskningen av förfarandet mot Italien fortsätter. [30] I den franska lagstiftningen finns det inga särskilda bestämmelser om möjligheten för gravida kvinnor att undantas från arbete om det är nödvändigt för att skydda deras hälsa. Efter de italienska myndigheternas anmälan av nationella genomförandebestämmelser har förfarandet vid domstolen för underlåtenhet att anmäla sådana bestämmelser för direktiv 96/34/EG om föräldraledighet [31] dragits tillbaka. [31] Mål C-445/99. Kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot Frankrike (enligt artikel 228 i EG-fördraget) för att landet inte tillämpat domen av den 8 juli 1999 [32]. I domen fälldes Frankrike för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiv 96/97/EG om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. Enligt direktivet skulle medlemsstaterna ha antagit sina genomförandebestämmelser den 1 juli 1997. Det kan noteras att Grekland dömdes av domstolen för samma sak den 14 december 2000 [33]. Talan mot Luxemburg i samma fråga [34] har dragits tillbaka sedan de luxemburgska myndigheterna anmält genomförandebestämmelser för direktivet. [32] Mål C-354/98. [33] Mål C-457/98. [34] Mål C-438/98; generaladvokat La Pergola lade fram sitt förslag till avgörande den 24 juni 1999. Kommissionen har även inlett ett överträdelseförfarande mot Grekland (enligt artikel 228 i EG-fördraget) för att landet inte tillämpat domen av den 28 oktober 1999 [35]. I domen fälldes Grekland för bristande överensstämmelse mellan direktiv 79/7/EEG, artikel 141 i fördraget och direktiv 75/117/EEG å ena sidan och den grekiska lagstiftningen å den andra i fråga om beviljande av äktamakebidrag och beaktandet av detta bidrag vid beräkningen av pensioner. Dessa bestämmelser borde ha haft retroaktiv verkan i fråga om äktamakebidrag från den 1 januari 1981 (den dag då artikel 141 i fördraget och direktiv 75/117/EEG trädde i kraft i Grekland) och i fråga om beräkningen av pensioner från den 23 december 1984 (den dag då direktiv 79/7/EEG trädde i kraft). [35] Mål C-187/98. 2.4.3. Arbetsvillkor Efter det att kommissionen väckt talan vid domstolen fälldes Italien och Frankrike för att inte ha antagit de lagar och författningar som är nödvändiga för att följa direktiv 93/104/EG om arbetstid [36]. Eftersom det inte inkommit någon anmälan om åtgärder som vidtagits för att följa domstolens dom fortsätter överträdelseförfarandena enligt artikel 228 i EG-fördraget. Talan mot Luxemburg för underlåtenhet att anmäla införlivandet av samma direktiv [37] har dragits tillbaka sedan landet slutligen anmält sina genomförandebestämmelser. [36] Dom av den 9 mars 2000 i mål C-386/98, kommissionen mot Italien och dom av den 8 juni 2000 i mål C-46/99, kommissionen mot Frankrike. [37] Mål C-48/99; generaladvokat Alber lade fram sitt förslag till avgörande den 16 november 1999. I en dom av den 18 december 2000 fälldes Frankrike [38] av domstolen för att inte ha anmält genomförandebestämmelserna för direktiv 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet. Eftersom det ännu inte inkommit någon anmälan om åtgärder som vidtagits för att följa domstolens dom fortsätter förfarandet enligt artikel 228 i EG-fördraget. [38] Mål C-45/99. Efter det att Luxemburg fällts av domstolen för att inte ha anmält eventuella genomförandebestämmelser för direktiv 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet [39] och för att inte ha införlivat direktiv 94/45/EG om inrättandet av ett europeiskt företagsråd [40] har myndigheterna i Luxemburg anmält genomförandebestämmelser som granskas för närvarande. [39] Dom av den 21 oktober 1999 i mål C-430/98. [40] Dom av den 16 december 1999 i mål C-47/99. Kommissionen har riktat ett motiverat yttrande till Italien om lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 77/187/EEG om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter. Eftersom svaret från de italienska myndigheterna inte är tillfredsställande har kommissionen beslutat att väcka talan mot Italien vid domstolen. Däremot har kommissionen beslutat att skjuta upp överträdelseförfarandet mot Grekland för lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 98/59/EG om kollektiva uppsägningar. Kommissionen vill i detta fall noggrant analysera svaret från de grekiska myndigheterna innan den fattar beslut i sak. Ett motiverat yttrande har riktats till Portugal och Italien för bristande överensstämmelse med direktiv 98/59/EG om kollektiva uppsägningar. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Irland för bristande överensstämmelse med direktiv 98/59/EG om kollektiva uppsägningar och direktiv 77/187/EEG om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter. I slutet av december 2000 anmälde de irländska myndigheterna vissa genomförandebestämmelser och åtog sig samtidigt att fastställa ytterligare bestämmelser. Då kommer det alltså inte längre att vara nödvändigt att väcka talan. 2.4.4. Säkerhet och hälsa på arbetsplatsen Efter Luxemburgs anmälan av nationella genomförandebestämmelser för direktiv 92/29/EEG om medicinsk behandling ombord på fartyg har samtliga medlemsstater införlivat rådets ramdirektiv 89/391/EEG och dess särdirektiv [41] liksom det "fristående" direktivet 92/29/EEG. [41] Direktiv 89/654/EEG, 89/655/EEG, 89/656/EEG, 90/269/EEG, 90/270/EEG, 90/394/EEG, 90/679/EEG,92/57/EEG, 92/58/EEG, 92/91/EEG, 92/104/EEG och 93/103/EG. När det gäller direktiv som innebär en ändring eller en anpassning av särdirektiven till den tekniska utvecklingen [42] har antalet anmälningar av nationella genomförandebestämmelser ytterligare ökat under 2000 (framförallt genom Italiens anmälan av genomförandebestämmelser för direktiven 95/30/EG [43], 97/59/EG, och 97/65/EG [44]), men situationen är ännu inte helt tillfredsställande. Följaktligen pågår överträdelseförfaranden mot de medlemsstater som ännu inte har anmält sina genomförandebestämmelser till kommissionen. Vissa av överträdelserna har redan kommit upp i domstolen, som till exempel i fallet med Österrike, för att landet inte har införlivat direktiven 95/30/EG [45], 97/59/EG och 97/65/EG [46]. Kommissionen har dessutom riktat ett motiverat yttrande till Irland för att landet inte anmält genomförandebestämmelser för direktiv 95/63/EG. När det gäller direktiv 97/42/EG, vars införlivandefrist löpte ut den 27 juni 2000, har kommissionen beslutat att rikta motiverade yttranden till Frankrike och Irland för att de inte anmält sina nationella genomförandebestämmelser. [42] Direktiv 93/88/EG, 95/30/EG, 97/59/EG, 97/65/EG, 95/63/EG och 97/42/EG. [43] Dom av den 16 mars 2000 i mål C-439/98. [44] Mål C-312/99; efter denna anmälan drogs talan vid domstolen tillbaka. [45] Mål C-473/99. [46] Mål C-110/00 och C-111/00. När det gäller de nationella genomförandebestämmelsernas överensstämmelse med ramdirektiv 89/391/EEG har kommissionen riktat motiverade yttranden till Portugal och Sverige för bristande överensstämmelse. Kommissionen har också väckt talan vid domstolen mot Tyskland [47] och Italien [48] av samma skäl och beslutat att väcka talan mot Belgien angående landets införlivande av detta direktiv. [47] Mål C-5/00. [48] Mål C-49/00. I fråga om de nationella genomförandebestämmelsernas överensstämmelse med särdirektiven [49] har förfarandet mot Sverige avslutats sedan landet anmält nya genomförandebestämmelser för direktiv 90/269/EEG. Ett motiverat yttrande har riktats till Danmark om bristande överensstämmelse mellan genomförandebestämmelserna och direktiv 89/654/EEG. Kommissionen har även beslutat att väcka talan vid domstolen mot Italien i två fall som gäller bristande överensstämmelse med direktiven 89/655/EEG och 90/270/EEG. [49] Direktiv 89/654/EEG, 89/655/EEG, 89/656/EEG, 90/269/EEG, 90/270/EEG, 90/394/EEG, 90/679/EEG, 92/57/EEG, 92/58/EEG, 92/91/EEG, 92/104/EEG och 93/103/EG. 2.5. Jordbruk 2.5.1. Fri rörlighet för jordbruksprodukter [50] [50] Till följd av kommissionens omorganisation har lagstiftning och andra frågor rörande folkhälsan och skydd för djur och växter flyttats till generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd. Sedan slutet av 1999 har detta generaldirektorat ansvar för handläggningen av överträdelseärendena på detta område, inklusive de som gäller de hinder för jordbruksprodukternas fria rörlighet som grundas på hälsoskyddsskäl. En av de grundläggande målsättningarna för den gemensamma jordbrukspolitiken och de gemensamma marknadsordningarna är att skapa fri rörlighet för jordbruksprodukter på den inre marknaden. Domstolen har upprepade gånger slagit fast att artiklarna 28 och 29 i EG-fördraget utgör en del av de gemensamma marknadsordningarna, även om de alltsedan den 1 januari 1970 inte uttryckligen behöver omnämnas i dessa. Kommissionen arbetar för att snabbt avlägsna handelshinder för jordbruksprodukter inom gemenskapen. De senaste åren har man rent allmänt kunnat konstatera en minskning av antalet fall av "traditionella" hinder för jordbruksprodukters fria rörlighet, till exempel systematiska importkontroller eller krav på intyg, och denna tendens håller i sig även i år. Vissa länder framhärdar i att kvalitetsmärkning eller kvalitetsbeteckning skall förbehållas produkter från det egna landet eller regionen. Detta har fått kommissionen att fortsätta de överträdelseförfaranden som inletts mot Frankrike, Spanien och Tyskland. I enlighet med artikel 28 i EG-fördraget så som den tolkats av domstolen i mål 13/78, Eggers [51] och C-321/94, Montagne [52], anser kommissionen att en kvalitetsbeteckning eller en kvalitetsmärkning inte skall förbehållas produkter från ett särskilt geografiskt område utan bör grundas enbart på produktens verkliga egenskaper. Kommissionen anser därför att alla nationella kvalitetsbeteckningar eller kvalitetsmärkningar enligt artiklarna 12 och 34 i EG-fördraget skall vara fullt tillgängliga för alla eventuella producenter eller användare inom gemenskapen vars produkter uppfyller de nödvändiga objektiva och verifierbara kraven. [51] Dom av den 12 oktober 1978, REG 1978, s. 1935 [52] Dom av den 7 maj 1997, REG 1997, s. I-2343. I Frankrikes fall rör överträdelseförfarandena följande regionala kvalitetsbeteckningar: "Normandie", "Nord-Pas-de-Calais", "Ardennes de France", "Limousin", "Languedoc-Roussillon", "Lorraine", "Savoie", "Franche-Comté", "Corse", "Midi-Pyrénées", "Salaisons d'Auvergne" samt "Qualité France". Eftersom beteckningarna fortsätter att användas har kommissionen riktat motiverade yttranden till Frankrike. De franska myndigheterna är nu beredda att ändra bestämmelserna om dessa beteckningar. Motiverade yttranden har riktats till Spanien angående följande kvalitetsbeteckningar: "La Conca de Barbera", "El Valles Occidental", "El Ripolles", "Alimentos de Andalucia", "Alimentos de Extremadura" och "Calidad Cantabria". Efter de motiverade yttrandena har de behöriga spanska myndigheterna avskaffat de omstridda beteckningarna. De tyska myndigheternas vägran att låta produkter från andra medlemsstater bära den nationella kvalitetsbeteckningen CMA (Centrale Marketing Gesellschaft der deutschen Agrarwirtschaft) i kombination med beteckningen "Markenqualität aus deutschen Landen", som endast ges till produkter som bearbetats i Tyskland trots att inga krav på geografiskt ursprung anges, har lett till att kommissionen väckt talan mot Tyskland vid domstolen. Kommissionen anser att beteckningen i fråga utgör en bindande begränsning beträffande den plats som bearbetade produkter kan komma från. En särskild typ av handelshinder i Frankrike är de återkommande våldshandlingarna mot import av frukt och grönsaker från andra medlemsstater, särskilt Spanien, samtidigt som de franska myndigheterna inte vidtar de åtgärder som krävs för att stävja våldshandlingarna. Här bör det erinras om att domstolen i en dom av den 9 november 1997 i mål C-265/95 [53] konstaterade: "Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter och artikel 30 i EG-fördraget [nuvarande artikel 28 i EG-fördraget] jämförd med artikel 5 i samma fördrag [nuvarande artikel 10] genom att inte vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att förhindra att enskildas handlande hindrar den fria rörligheten för frukt och grönsaker." Under 1998 skedde försäljningen av frukt och grönsaker, bland annat från Spanien, under lugna och fredliga former. Detta tyder på att de åtgärder som vidtagits av de franska myndigheterna för att upprätthålla allmän ordning och därigenom följa domstolens dom var mer effektiva än tidigare. Situationen var likadan under 1999 och 2000, även om man kunde notera vissa enstaka incidenter. Kommissionen hoppas att försäljningen kommer att ske under normala former i fortsättningen. [53] Dom av den 6 november 1997, REG 1997, s. I-6959. 2.5.2. Marknaden Utöver arbetet med att undanröja hinder för den fria rörligheten för jordbruksprodukter har kommissionen även fortsättningsvis verkat för att övriga bestämmelser i gemenskapens jordbrukslagstiftning tillämpas i praktiken och på ett korrekt sätt. Kommissionen har fortsatt att övervaka tillämpningen av vissa specifika bestämmelser om den gemensamma organisationen av marknaden för olika jordbruksprodukter. På detta område har kommissionen fortsatt att ägna särskild uppmärksamhet åt tillämpningen av bestämmelser om produktionsstyrning. I synnerhet gäller detta sektorn för mjölkprodukter, där det skett en systematisk analys av den nationella lagstiftning som antagits för att garantera tillämpningen av förordningarna (EEG) nr 3952/92 och 536/93. Kommissionen har riktat motiverade yttranden till Italien och Spanien om brister i tillämpningen av mjölkkvotssystemet. Det främsta problemet gäller myndigheternas underlåtenhet att utkräva tilläggsavgifter av de producenter som överskrider kvoterna. I februari 1997 gav den italienska regeringen en undersökningskommission i uppdrag att utföra en särskild kontroll av mjölkproduktionen under 1995-96 och 1996-97. I avvaktan på slutsatserna från denna kontroll och med förbehåll för återbetalning av ett beräknat överskott i förhållande till gällande avgifter har kontona med förskott som uppburits av köparna för perioderna i fråga spärrats. Mot bakgrund av allmänna påståenden om bedrägeri och oegentligheter ansåg de italienska myndigheterna att inbetalningarna till den behöriga myndigheten inte kunde ske förrän man utfört en ny kontroll av varje producents produktionsnivå och referenskvantitet. Detta är bakgrunden till överträdelseförfarandet. Kommissionen har hållits underrättad om varje kontroll och har själv utfört kontrollbesök hos samtliga berörda organ. Dessa exceptionella åtgärder tycks ha hjälpt till att klargöra den tidigare oklara situationen beträffande produktionskapaciteten i Italien. Den nivå som köparna först uppgav har bekräftats med en skillnad på mindre än 1 procent, varav en del fortfarande behöver fastställas. Resultaten från kontrollerna har också klargjort situationen för varje enskild producent, utom i de fall saken har förts till domstol. I november 1999 underrättades de berörda instanserna om resultaten av det nya ersättningssystemet för leveranser. Kommissionen övervakar noga att avgifterna verkligen drivs in. Ett kontrollbesök har just gjorts för att exakt fastställa de belopp som inte kan återvinnas omedelbart, bland annat på grund av överklaganden vid regionala domstolar vilkas beslut kan ha uppskjutande verkan. En ytterligare granskning av sådana fall pågår för närvarande. Kommissionen kommer att fortsätta överträdelseförfarandet angående alla belopp som återbetalats på felaktiga grunder. I Spanien har producenterna endast betalat en bråkdel av tilläggsavgifterna för perioderna 1993-94, 1995-96 och 1996-97. Såväl producenter som köpare har i stor omfattning överklagat betalningsbesluten. Efter det att överträdelseförfarandet har inletts har de spanska myndigheterna vidtagit nya åtgärder för att hantera systemet för att undvika att ärenden förs till domstol i stor skala i framtiden. Man har bland annat infört ett obligatoriskt system för betalning av förskottsavgifter för de producenter som överskrider sina kvoter under perioden samt stränga villkor för att godkänna köpare. Förvaltningen av systemet under 1998-99 uppvisade inte de allmänt förekommande problem man tidigare haft. Beträffande tidigare inledda överträdelseförfaranden har de spanska myndigheterna ställt säkerheter för de omdiskuterade beloppen i de talrika fall där detta ännu inte hade gjorts. Myndigheterna anser för närvarande att den avgift som fortfarande återstår att betala är fullständigt täckt, dels av dessa säkerheter, dels av beslut om tvångsindrivning. Kommissionen har även uppmärksammat brott mot gemenskapsbestämmelserna om skydd av beteckningar på jordbruksprodukter. Inom sektorn för spritdrycker har kommissionen riktat ett motiverat yttrande till Frankrike, som tillåter försäljning av spritdrycker som består av whisky utspädd med vatten. Drycken kallas "whisky". Enligt förordning (EEG) nr 1576/89 skall whisky ha en alkoholhalt på minst 40 volymprocent. Det är dessutom förbjudet att tillsätta vatten till en alkoholhaltig dryck, eftersom produktens natur därigenom ändras. Man bör notera en begäran om förhandsavgörande i samma fråga från Tribunal de Grande Instance i Paris (mål C-136/96). I sin dom av den 16 juli 1998 [54], konstaterar domstolen att det enligt den aktuella förordningen är förbjudet att införa kategoribeteckningen "whisky" i försäljningsbeteckningen för en spritdryck som innehåller whisky utspädd med vatten och som har en alkoholhalt som understiger 40 volymprocent. [54] Dom av den 16 juli 1998, REG 1998, s. I-4571. I sitt svar på det motiverade yttrandet vidhåller de franska myndigheterna sin ståndpunkt och försäljningen av drycken med den omstridda beteckningen fortsätter. Kommissionen har därför beslutat att väcka talan vid domstolen. Kommissionen försöker också få de grekiska myndigheterna att fullständigt genomföra det integrerade system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen som upprättas genom förordning (EEG) nr 3508/92. Syftet med systemet är att harmonisera och rationalisera administrationen och kontrollen av gemenskapens stödsystem, framförallt när det gäller jordbruksgrödor, nötkött samt får- och getkött. Detta bör ske genom åtgärder för att förebygga och bekämpa eventuella oegentligheter inom den verksamhet som finansieras av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). I den ändrade artikel 2 i förordningen föreskrivs att varje medlemsstat före den 1 januari 1997 skall ha inrättat ett integrerat system som omfattar följande: en datoriserad databas, ett alfanumeriskt system för identifiering av jordbruksskiftena, ett alfanumeriskt system för identifiering och registrering av djuren, stödansökningar samt ett integrerat kontrollsystem. De grekiska myndigheterna har dock inte helt och hållet uppfyllt kraven som syftar till att garantera att de betalningar som beviljas av gemenskapen är lagliga och korrekta. Identifieringen och numreringen av jordbruksskiftena tycks inte ens ha inletts och registreringen och identifieringen av djuren verkar inte ha kommit särskilt långt. Detta har lett till att det saknas tillförlitliga uppgifter och kommissionen har därför riktat ett motiverat yttrande till Grekland. Tillämpning av direktiv 98/34/EG (tekniska standarder och föreskrifter) inom jordbruksområdet Under 2000, liksom tidigare år, har kommissionen mottagit ett stort antal anmälningar enligt direktiv 98/34/EG. Enligt direktivet skall medlemsstaterna och Eftaländerna anmäla alla lagförslag som innehåller tekniska standarder och föreskrifter innan de antas, om förslagen kan tänkas innebära hinder för handeln mellan medlemsstaterna. Inom jordbrukssektorn har kommissionen med utgångspunkt i artikel 28 i EG-fördraget och sekundärlagstiftningen under året granskat 135 utkast till lagtexter som anmälts av medlemsstaterna och Eftaländerna. 2.6. Energi och transporter Kontrollen av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen på energiområdet gäller tre saker: att nationella genomförandebestämmelser för direktiven anmäls, att dessa nationella bestämmelser inte strider mot gemenskapslagstiftningen samt hur direktiv, förordningar och fördraget tillämpas. 2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el har införlivats med den nationella lagstiftningen i samtliga medlemsstater. Överträdelseförfarandet mot Luxemburg har avskrivits. Det bör dock noteras att Belgien, som skulle ha införlivat direktivet senast den 19 februari 1999, ännu inte har införlivat det fullständigt och inte heller har anmält några genomförandebestämmelser. Ett överträdelseförfarande pågår även mot Frankrike för ofullständigt införlivande och bristande överensstämmelse hos genomförandebestämmelserna för direktivet. De bestämmelser som nyligen antagits borde dock inte längre utgöra något hinder för öppnandet av elmarknaden och konkurrensen i Frankrike. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas skulle ha införlivats senast den 10 augusti 2000. Frankrike, Luxemburg och Portugal har inte införlivat direktivet och kommissionen beslutade därför den 20 december 2000 att rikta ett motiverat yttrande till Frankrike och Luxemburg. Ett överträdelseförfarande pågår mot Tyskland i samma ärende eftersom landet endast införlivat delar av direktivet. Kommissionen fortsätter att granska överensstämmelsen mellan samtliga medlemsstaters nationella genomförandebestämmelser och de två direktiven. 2.6.2. Energieffektivitet Italien har slutligen införlivat Europaparlamentets och rådets direktiv 96/57/EG om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk. Därmed har samtliga medlemsstater införlivat detta direktiv. Samtliga direktiv med tillämpningsföreskrifter för direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser [55] har införlivats av alla medlemsstater (med undantag av Italien som inte har införlivat direktiv 98/11/EG om energimärkning av lampor för hushållsbruk). [55] -Direktiv 94/2/EG om märkning som anger energiförbrukning hos elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk. Slutligen har kommissionen nyligen inlett överträdelseförfaranden mot åtta medlemsstater för felaktig tillämpning av rådets direktiv 93/76/EEG av den 13 september 1993 om begränsning av koldioxidutsläpp genom en förbättring av energieffektiviteten (SAVE). 2.6.3. Kolväten Rådets direktiv 98/93/EG av den 14 december 1998 om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter skulle ha genomförts senast den 31 december 1999. Direktivet har införlivats av samtliga medlemsstater, med undantag av Italien och Portugal. Överträdelseförfarandena mot dessa länder fortsätter. 2.6.4. Transporter Kontrollen av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen på transportområdet gäller tre saker: att nationella genomförandebestämmelser för direktiven anmäls, att dessa nationella åtgärder inte strider mot gemenskapslagstiftningen samt hur direktiv, förordningar och fördraget tillämpas. Under 2000 löpte tidsfristen ut för införlivandet av åtta gemenskapsdirektiv på transportområdet. Liksom tidigare år måste man tyvärr konstatera att de flesta medlemsstater antar sina genomförandebestämmelser alldeles för sent. Detta visar sig bland annat genom att bara ett fåtal medlemsstater anmält nationella genomförandebestämmelser för de direktiv som skulle ha införlivats under 2000. Det har alltså endast skett en mycket blygsam ökning av införlivandenivån som i slutet av 2000 låg på drygt 88 procent jämfört med 86 procent i slutet av 1999. När överträdelseförfaranden inleds märker dock kommissionen genast en ökning av anmälningstakten för nationella genomförandebestämmelser. Över tre fjärdedelar av de 111 överträdelseförfaranden som kommissionen avskrev under 2000 gällde underlåtenhet att anmäla bestämmelser. Antalet inlämnade klagomål och fall som tagits upp av kommissionen på eget initiativ har inte ändrats jämfört med tidigare år. Antalet överträdelseförfaranden som leder till att kommissionen väcker talan vid domstolen ökar däremot stadigt (39 ärenden under 2000 jämfört med 30 under 1999). 30 av dessa ärenden gällde underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser, vilket innebär att kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen i totalt 69 fall. Man bör notera att kommissionen väckt talan för andra gången mot Italien för att landet inte genomfört en dom om fördragsbrott (11/11/1999). Beslutet, som är förenat med vite, gäller underlåtenhet att införliva direktiv 95/21/EG om hamnstatskontroll. 2.6.5. Vägtransporter Direktiv 98/76/EG om ändring av direktiv 96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter har fortfarande inte införlivats av en del medlemsstater, vilket är otillfredsställande. Sju överträdelseförfaranden om underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser pågår och kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Luxemburg, Belgien, Italien och Grekland. Kommissionen väntar också på de finländska myndigheternas anmälan av nationella genomförandebestämmelser för direktiv 96/26/EG när det gäller Åland. Det har dock gjorts framsteg när det gäller anmälningarna av lagstiftning om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen (direktiv 96/53/EG) och om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet (direktiv 96/96/EG). Alla pågående överträdelseförfaranden har kunnat avslutas. När det gäller transport av farliga ämnen på väg har domstolen avkunnat två domar mot Irland [56] som varken lämnat in någon anmälan till kommissionen om nationella genomförandebestämmelser för direktiven 94/55/EG och 96/86/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg (förpackat eller oförpackat) eller någon anmälan för direktiv 95/50/EG om enhetliga förfaranden för kontroller av vägtransporter av farligt gods. Irland har inte införlivat något direktiv om transport av farligt gods på väg eller järnväg. (se nedan, punkt 2.8.4.). Överträdelseförfarandena mot Grekland kunde däremot avslutas under året. [56] Dom av den 26 september 2000 i mål C-1999/408, kommissionen mot Irland, REG 2000, s. I-0000. Bestämmelserna om utnämning av och kompetens hos säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar (direktiven 96/35/EG och 2000/18/EG) har inte införlivats av Grekland och Irland (Portugal har inte införlivat ändringsdirektivet). Det bör noteras att Grekland inte införlivat något av de direktiv om landtransporter som antagits sedan 1998 och som skulle ha införlivats under perioden 1998-2000. För Irland är situationen nästan densamma. I fråga om vägskatter pågår överträdelseförfarandet mot Belgien för genomförandebestämmelsernas bristande överensstämmelse med direktiv 93/89/EEG om skatter, tullar och avgifter. Domstolen har också avkunnat dom i målet mot Österrike om vägtullarna för Brennermotorvägen [57]. Tretton av medlemsstaterna har inte införlivat direktiv 99/62/EG om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer. Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden mot dessa länder för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktivet. [57] Dom av den 26 september 2000 i mål C-1998/205, kommissionen mot Österrike, REG 2000, s. I-0000. Genomförandet av direktiv 91/439/EEG om körkort är mycket bristfälligt. Överträdelseförfarandet mot Italien avslutades visserligen under 2000, men en granskning av de nationella genomförandebestämmelserna visar att åtta andra medlemsstater genomfört direktivet bristfälligt på flera punkter, bland annat när det gäller minimiålder för framförande av vissa fordonstyper, förnyande av körkort för medborgare som inte längre bor i den medlemsstat där körkortet utfärdades, krav på de fordon som används vid körproven, körprovets längd och minimiregler om fysisk och psykisk lämplighet. Dessutom sker fortfarande en systematisk registrering av körkort vars innehavare har flyttat till en annan medlemsstat, vilket strider mot reglerna om ömsesidigt erkännande av körkort. 2.6.6. Kombinerade transporter Överträdelseförfarandet mot Finland för de nationella genomförandebestämmelsernas bristande överensstämmelse med direktiv 92/106/EEG om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna avslutades under 2000 sedan Finland anmält lag nr 440/2000 av den 19 maj 2000 där direktivet införlivas på ett korrekt sätt. Överträdelseförfarandet mot Italien för felaktig tillämpning av samma direktiv fortsätter däremot och ärendet ligger fortfarande hos domstolen. 2.6.7. Transporter på inre vattenvägar Införlivandefristen för direktiv 96/50/EG om harmonisering av villkoren för att erhålla nationella förarbevis för gods- eller personbefordran på gemenskapens inre vattenvägar löpte ut under 1998. Detta gav upphov till överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen mot Frankrike och Nederländerna som fortfarande inte antagit och offentliggjort de nationella genomförandebestämmelserna för detta direktiv, även om de båda länderna har informerat kommissionen om förslag som väntas antas mycket snart. Överträdelseförfarandena mot Tyskland och Luxemburg som slutit bilaterala avtal med länder utanför unionen om sjöfart på inre vattenvägar fortsätter. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen, eftersom endast gemenskapen har behörighet att sluta sådana avtal. 2.6.8. Järnvägstransporter När det gäller säkerheten vid järnvägstransporter fastställs i direktiv 96/49/EG, ändrat genom direktiv 96/87/EG, enhetliga säkerhetsnormer för att öka säkerheten och trafiken i hela gemenskapen. Därigenom sker en tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om varutransporter. Dessa direktiv som tillämpas på transporter av farligt gods på järnväg inom eller mellan medlemsstater har fortfarande inte införlivats av Irland och Grekland. Kommissionen har därför beslutat att väcka talan vid domstolen mot dessa länder. Direktiv 99/48/EG om anpassning för andra gången till den tekniska utvecklingen av direktiv 96/49/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på järnväg har inte införlivats av Italien, Irland och Grekland. Kommissionen har därför beslutat att rikta ett motiverat yttrande till dessa tre länder för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktivet. Få länder har införlivat direktiv 96/48/EG om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg, vars syfte är att främja samtrafikförmågan och driftskompatibiliteten hos de nationella näten för höghastighetståg när de utformas, tillverkas och sätts i trafik. Man skall också främja driften av och tillgängligheten till dessa nät. Sju av medlemsstaterna har fortfarande inte anmält sina nationella genomförandebestämmelser och kommissionen har därför tvingats väcka talan vid domstolen i dessa sju fall (Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Österrike, Sverige och Finland). 2.6.9. Sjötransporter Inom sjötransportsektorn har kommissionen noterat en kraftig förbättring av gemenskapsrättens tillämpning när det gäller sjöfartssäkerhet. I fråga om friheten att tillhandahålla tjänster inom sjötransportsektorn är situationen däremot inte lika entydig. Under 1999 införlivades direktiven om sjöfartssäkerhet och förhindrande av havsföroreningar i allmänhet för sent av medlemsstaterna, vilket beklagades av kommissionen. Under 2000 har införlivandet av direktiven skett betydligt snabbare, även om man återigen måste konstatera att de senaste direktiven inte alltid införlivats helt och hållet med de nationella rättsordningarna. Detta gäller framförallt för direktiv 99/35/EG (system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik) samt direktiv 99/97/EG (hamnstatskontroll). De flesta medlemsstater har inte införlivat dem, trots att införlivandefristen löpte ut i december 2000. Ett utmärkt exempel på medlemsstaternas framsteg när det gäller att införliva direktiven om sjöfartssäkerhet är direktiv 96/98/EG om marin utrustning och dess ändring genom direktiv 98/85/EG. Samtliga överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för dessa båda direktiv kunde avslutas under 2000. Även direktiven om minimikrav för fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods har införlivats av samtliga medlemsstater (direktiv 93/75/EEG och ändringsdirektiven 96/39/EG, 97/34/EG, 98/55/EG och 98/74/EG). När det gäller säkerheten för passagerartransport till sjöss är syftet med de båda direktiven 98/18/EG och 98/41/EG att öka säkerheten och undsättningsmöjligheterna för passagerare och besättning på passagerarfartyg i trafik till eller från hamnar i gemenskapen, och att få räddningsarbetet efter en olycka att fungera bättre. Av de 20 nya överträdelseförfarandena för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser som inleddes under 1999 återstår endast fyra, varav tre pågår vid domstolen (Luxemburg och Portugal för direktiv 98/18/EG och Nederländerna för direktiv 98/41/EG). Överträdelseförfaranden för lagstiftningens bristande överensstämmelse har dock inletts mot tre medlemsstater. Kommissionen har väckt talan vid domstolen mot ett av dessa länder, Belgien. I direktiv 94/57/EG fastställs åtgärder som skall vidtas av medlemsstaterna och av organisationer som ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, för att uppfylla de internationella konventionerna om säkerheten till sjöss och förhindrande av havsförorening. Tre av de fyra överträdelseförfarandena för