—

Denna ändring rör artikel 9 i produktspecifikationen och punkt 5 i det sammanfattande dokumentet. Det samband som beskrivs i den sammanfattning som offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning innehåller information som dels anges i punkt 4.4 och dels i punkt 4.6. Den föreslagna nya versionen bör därför granskas med beaktande av de första styckena i punkterna 4.4 och 4.6 i sammanfattningen. Texten om sambandet har formulerats om. Inga ändringar görs i den första delen av punkt 4.4, dvs. styckena om den historiska bakgrunden, medan den andra delen, dvs. punkt 4.6 om jordmåns- och klimategenskaper och produktens särskilda egenskaper, har formulerats om. Texten om sambandet (artikel 9 i specifikationen och punkt 5 i det sammanfattande dokumentet) har således formulerats om så att den överensstämmer med Europeiska kommissionens vägledning om utformning av det sammanfattande dokumentet. I den nya versionen beaktas i synnerhet de föreslagna ändringarna av det geografiska området. Hänvisningarna till att Etnas sluttningar används för olivodling är inte längre relevanta eftersom texten om utvidgningen av det avgränsade geografiska området har strukits. Den befintliga texten har följande lydelse: ”Olivodling infördes på östra Sicilien av fenicierna under 1000-talet f. Kr. och delvis av grekerna i början av 800-talet f. Kr. I detta område har den aktiva vulkanen närt myten om detta bruk: cyklopen Polifemo som personifierar vulkanen med sitt enda eldsprutande öga blev mottagen av Ulysses och hans följeslagare med en olivkvist. Under seklernas lopp har denna odling genomgått en betydande utveckling och blivit mycket viktig för områdets ekonomi. Redan under tredje århundradet f. Kr. belade romarna oljan från ön med höga skatter för att förhindra att den konkurrerade med olja från Kampanien och Latium. De skickliga araberna gav därefter, under sin ockupation av Sicilien, ett uppsving åt bruket och rationaliserade odlingen. Vittnesmål om produktionen av olivoljan ’Etnea’ och dess betydelse möter man redan i Pietro Bembos verk De Aetna, där han talar om den goda kvaliteten på och värdet av olivodlingen kring Etna. Senare skildrades denna lokala produktion av naturalisten Lazzaro Spallanzanis, författarna Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe, Guy de Maupassant och många fler. Ett mycket entusiastiskt betraktande gör Alexis de Tocqueville i mars 1827 under sin resa till Sicilien, där han berättar om välståndet och överflödet som finns i området kring Etna tack vare jordmånens speciella egenskaper som bidrar till att göra odlingarna särskilt bördiga. Under hela 1800-talet och i början av 1900-talet blev olivoljan från Etna känd och uppskattad av många italienska och europeiska konsumenter. Betydande kvantiteter salufördes i Ripostos hamn, den hamn som ligger närmast Etna. Det avgränsade området är ett bergsområde med höjder som varierar från 100 till 1 000 meter över havsnivån. Det tillhör Etnas vulkaniska bergsterräng, i synnerhet den norra, västra och södra sluttningen. På den östra sluttningen finns det inga olivodlingar. Mikroklimatet i det avgränsade området kan jämföras med bergigt medelhavsklimat. Tillsammans med jordtypen som är vulkanisk med en berggrund som bildats av Etnas gamla och nya utbrott, med en sandstruktur med rik stomme, ger detta produkten dess unika egenskaper som fysikaliska, kemiska och organoleptiska analyser har visat. Nyligen utförd forskning har påvisat viktiga skillnader i sammansättningen av de fria fettsyrorna hos ’Monte Etna’ som kan spåras tillbaka till oljans ursprungsområde. Detta har också påvisats vid provningar när ’Monte Etna’ jämförts med oljor som kommer från närliggande områden. Dessa skillnader är tillräckligt tydliga för att oljans kemiska egenskaper ska kunna tillskrivas dess geografiska ursprung. Växtarterna har anpassat sig till jordmånens och klimatets egenskaper och har utvecklats till särpräglade lokala arter och ekotyper. Så är fallet med sorten ’Nocellara Etnea’ som dominerar i området. Olivodlingen var huvudsakligen viktig för jordbruket i detta område för olivträdens förmåga att bära frukt i den vulkaniska jorden på grund av dess motståndskraft i halvtorr miljö och för dess framstående roll i den typiska lantfamiljens ekonomi. Enligt de lokala traditionerna blev oljan som kom från dessa områden känd som ’bergsolja’ (’olio di montagna’) för att särskilja den från produkter från de närliggande områdena. Produkten är eftersökt av konsumenterna som känner till dess kvalitativa och organoleptiska egenskaper och därför betalar priser som överstiger marknadspriset med 20–25 % för den.” Den nuvarande lydelsen ska ersättas med följande: ”Olivodling infördes på östra Sicilien av fenicierna under 1000-talet f. Kr. och delvis av grekerna i början av 800-talet f. Kr. I detta område har den aktiva vulkanen närt myten om detta bruk: cyklopen Polyfemos som personifierar vulkanen med sitt enda eldsprutande öga förblindades av Odysseus och hans följeslagare med en olivkvist. Under seklernas lopp har denna odling blivit mycket viktig för områdets ekonomi. Redan under tredje århundradet f. Kr. belade romarna oljan från ön med höga skatter för att förhindra att den konkurrerade med olja från Kampanien och Latium. De skickliga araberna gav därefter, under sin ockupation av Sicilien, ett uppsving åt bruket och rationaliserade odlingen. Vittnesmål om produktionen av olivoljan ’Etnea’ och dess betydelse möter man redan i Pietro Bembos verk De Aetna, där han talar om den goda kvaliteten på och värdet av olivodlingen kring Etna. Senare skildrades denna lokala produktion av naturalisten Lazzaro Spallanzanis, författarna Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe, Guy de Maupassant och många fler. Ett mycket entusiastiskt betraktande gör Alexis de Tocqueville i mars 1827 under sin resa till Sicilien, där han berättar om välståndet och överflödet som finns i området kring Etna tack vare jordmånens speciella egenskaper som bidrar till att göra odlingarna särskilt bördiga. Under hela 1800-talet och i början av 1900-talet blev olivoljan från Etna känd och uppskattad av många italienska och europeiska konsumenter. Betydande kvantiteter salufördes i Ripostos hamn, den hamn som ligger närmast Etna. Sambandet med det geografiska området beror huvudsakligen på användningen av inhemska sorter – främst ’Nocellara Etnea’ – som ger en extra jungfruolja med organoleptiska egenskaper som inte kan reproduceras i andra jordmåns- och klimatförhållanden. ’Nocellara Etnea’ är ett viktigt inslag i jordbrukslandskapet i en stor del av det produktionsområde som har avgränsats för den skyddade ursprungsbeteckningen ’Monte Etna’. Mindre förekommande sorter i det avgränsade området motiveras både av att de är pollinatörer för huvudsorten och att de bidrar till att diversifiera tillgången som ett alternativ till ’Nocellara Etnea’. Med tiden har vissa av dessa mindre förekommande sorter genomgått en fenotypisk förändring, som gör dem unika och helt olika de sorter som förekommer inom närliggande områden. Allt detta har bidragit till att förbättra den biologiska mångfalden i det avgränsade området. Det geografiska området kännetecknas av vulkanisk jordmån med geologiska underlag som formats av basalt substrat, en vulkanisk bergart som efter århundraden av erosion och urlakning, kombinerat med uppkomsten av vildväxande flora och mikrobiell fauna, har omvandlat ytskiktet ovanpå detta modermaterial till bördig grund, med alla särskilda egenskaper hos den ursprungliga berggrunden. Jordmånen är grov, något alkalisk, väldränerad och mycket genomsläpplig, en idealisk livsmiljö för olivträden att växa och utvecklas i. Dessa förhållanden ger den olja som omfattas av SUB ’Monte Etna’ dess unika egenskaper, en särpräglad doft- och smakprofil som återspeglar alla egenskaper hos ursprungsområdet, bland annat framträdande grästoner av kronärtskocka och grön tomat och tydliga toner av bittermandel, förenat med en harmonisk kombination av beska och skärpa som gör oljan angenäm för smaklökarna. På Etnas sluttningar kan skillnaden mellan dag- och nattemperaturerna vara större än 20–25 grader. Kombinerat med den unika vulkanjorden ger detta den extra jungfruolja som omfattas av SUB ’Monte Etna’ en viss kryddighet. Flugangrepp är ytterst sällsynta i denna miljö och oliverna har ett krispigt och fast fruktkött. Dessa egenskaper är unika för det lokala området. Oljorna får vissa sensoriska egenskaper till följd av klimatförhållandena i Etnaområdet. Det finns därför ett starkt samband mellan produktionsområdet och egenskaperna hos SUB ’Monte Etna’. Många forskningsresultat påvisar viktiga skillnader i sammansättningen av de fria fettsyrorna hos ’Monte Etna’ som kan spåras tillbaka till oljans ursprungsområde. Detta har också påvisats vid provningar när ’Monte Etna’ jämförts med oljor som kommer från närliggande områden. Dessa skillnader är tillräckligt tydliga för att oljans kemiska egenskaper ska kunna tillskrivas dess geografiska ursprung. Växtarterna har anpassat sig till jordmånens och klimatets egenskaper och har utvecklats till särpräglade lokala arter och ekotyper. Så är fallet med sorten ’Nocellara Etnea’ som dominerar i området. Socioekonomiskt sett har olivodling alltid varit en viktig inkomstkälla för lokala jordbrukare. Även om de blandas med andra grödor har olivträden spelat en ledande roll i jordbruksekonomin. Olivodlingen utvecklas ständigt och blir allt viktigare tack vare många entreprenörers och odlares engagemang. De investerar sina resurser för att skapa arbetstillfällen och inkomster och bidrar samtidigt till återhämtningen och bevarandet av ett område som tidigare var dömt till fattigdom och avfolkning. Kombinerat med förbättrade odlings- och bearbetningstekniker har detta lett till att olivodlingen i Etnaregionen har utvecklats från en marginell gröda i blandade jordbrukssystem till en specialiserad gröda som har blivit viktig för regionen och ger en olja med utmärkta organoleptiska och kemiska egenskaper som uppskattas av såväl lokala som nationella och internationella konsumenter. De oliver som används för att framställa extra jungfruolja som omfattas av SUB ’Monte Etna’ måste skördas efter det att de börjar ändra färg från matt grön till glansigt grön. Oliver som skördas i detta skede av den fenologiska utvecklingen har en ökad fenolhalt, vilket förstärker egenskaperna hos ’Monte Etna’, t.ex. oljans tydliga och markerade grästoner, dess balanserade beska i kombination med en angenäm skärpa, dess låga surhetsgrad och dess anmärkningsvärda polyfenolinnehåll. Oliver odlas i hela Etnaområdet och olivträd finns överallt i landskapet, dock särskilt på medelhöga sluttningar. Under de två senaste årtiondena har ett omfattande generationsskifte ägt rum. Många nya aktörer från andra industrier och yrken har inspirerats av den skyddade ursprungsbeteckningens stora framgångar och har investerat i produktion av extra jungfruolja som omfattas av SUB ’Monte Etna’.” Det görs inga större ändringar i delen om samband, eftersom de viktigaste faktorerna i den nuvarande versionen inte ändras i den föreslagna nya versionen. De mest relevanta faktorerna för sambandet, såsom särdragen hos marken kring Etna, områdets typiska klimat och den utbredda användningen av sorten ”Nocellara Etnea”, som är avgörande för produktens särskilda egenskaper, är fortfarande grundläggande för sambandet mellan SUB ”Monte Etna” och det geografiska området.