A4-0001/97

Resolution om kommissionens trettonde årsrapport om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten - 1995 - (KOM(96)0600 - C4-0363/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av kommissionens trettonde årsrapport om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten (KOM(96)0600 - C4-0363/96) (( EGT nr C 303, 14.10.1996.)),

- med beaktande av förklaring nr 19 om genomförandet av gemenskapsrätten som bilagts slutakten till Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av rådets resolution av den 7 december 1992 om åtgärder för att säkerställa en väl fungerande inre marknad (( EGT nr C 334, 18.12.1992, s. 1.)),

- med beaktande av rådets resolution av den 8 juni 1993 om kvaliteten i utkasten till gemenskapslagstiftning (( EGT nr C 166, 17.6.1993, s. 1.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 16 februari 1994 om utvecklingen av det administrativa samarbetet för att genomföra och tillämpa gemenskapslagstiftningen inom ramen för den inre marknaden (KOM(94)0029 - C3-108/94),

- med beaktande av rådets resolution av den 16 juni 1994 om utveckling av det administrativa samarbetet för att genomföra och tillämpa gemenskapslagstiftningen inom ramen för den inre marknaden (( EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 1.)),

- med beaktande av kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet av den 29 januari 1996 om samarbete mellan förvaltningar om genomförande av lagstiftningen för den inre marknaden: sammanfattande rapport (KOM(96)0020),

- med beaktande av rådets resolution av den 20 juni 1994 angående spridning av gemenskapsrätten och den nationella tillämpningslagstiftningen på elektronisk väg och förbättrad tillgång till lagstiftningen (( EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 3.)),

- med beaktande av det interinstitutionella avtalet av den 20 december 1994 om en snabbare arbetsmetod som förenklar beslutsmekanismerna vid grundläggande kodifiering ((EGT nr C 293, 8.11.1995, s. 2.)),

- med beaktande av vissa förslag i rapporten från Molitorgruppen om förenklad lagstiftning och administration som lades fram för Europeiska rådet i Cannes i juni 1995,

- med beaktande av sin resolution av den 4 juli 1996 om rapporten från den oberoende expertgruppen om en förenkling av gemenskapens lagstiftning och administration («avreglering») (( EGT nr C 211, 22.7.1996, s. 23.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 3 maj 1995 om sanktionernas roll vid genomförandet av gemenskapslagstiftningen med avseende på den inre marknaden (KOM(95)0162),

- med beaktande av rådets resolution av den 29 juni 1995 om enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsrätten och om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av dennas bestämmelser om den inre marknaden (( EGT nr C 188, 22.7.1995, s. 1.)),

- med beaktande av EG-domstolens rättspraxis i fråga om en medlemsstats ansvar för skador som orsakats en enskild person genom överträdelser av gemenskapsrätten (( EG-domstolen, dom av den 19 november 1991, mål C-6/90 och C-9/90, Francovich et Bonifaci, rättsfallssaml. I-5357, EG-domstolen, dom av den 5 mars 1996, mål C-46/93 och C-48/93, Brasserie du pêcheur et Factortame, rättsfallssaml. I-1029, EG-domstolen, dom av den 26 mars 1996, mål C-392/93, British Telecommunications, rättsfallssaml. I-1631, EG-domstolen, dom av den 23 maj 1996, mål C-5/94, Hedley Lomas, EG-domstolen, dom av den 8 oktober 1996, mål C-178/94, C-179/94, C188/94 - C-190/94, Erich Dillenkofer, ännu ej publicerad.)),

- med beaktande av EG-domstolens och förstainstansrättens rättspraxis vid gemenskapens talan om utomobligatoriskt skadestånd, särskilt under de senaste fem åren (( Förstainstansrätten, dom av den 18 maj 1995, mål T-478/93, «Wafer Zoo», rättsfallssaml. II-1479, Förstainstansrätten, dom av den 6 juli 1995, mål T-572/93, «Odigitria», rättsfallssaml. II-2025, Förstainstansrätten, dom av den 15 mars 1995, mål T-514/93, «Cobrecaf», rättsfallssaml. II-0621, EG-domstolen, dom av den 13 mars 1992, mål C-282/90, «Industrie- en Handelsonderneming Vreugdenhil», rättsfallssaml. I-1937, EG-domstolen, dom av den 8 april 1992, mål C-55/90, «James Joseph Cato», rättsfallssaml. I-2533, EG-domstolen, dom av den 7 maj 1992, mål C-258/90 och C-259/90, «Pesquerias de Bermeo», rättsfallssaml. I-2901, EG-domstolen, dom av den 3 december 1992, mål C-97/91, «Oleificio Borelli», rättsfallssaml. I-6313, EG-domstolen, dom av den 29 april 1993, mål C-182/91, «Forafrique Burkinabe», rättsfallssaml. I-2161, EG-domstolen, dom av den 25 maj 1993, mål C-370/89, «Société Générale d'entreprises électro-mécaniques», rättsfallssaml. I-2583, EG-domstolen, dom av den 15 september 1994, mål C-146/91, «Koinopraxia Enóséon Georgikon», rättsfallssaml. I-4199, Förstainstansrätten, dom av den 15 december 1994, mål T-489/93, «Unifruit Hellas», rättsfallssaml. II-1201, Förstainstansrätten, dom av den 21 februari 1995, mål T-472/93, «Campo Ebro Industrial», rättsfallssaml. II-0421, Förstainstansrätten, dom av den 14 september 1995, mål T-480/93 och T-483/93, «Antillean Rice Mills NV», rättsfallssaml. II-2305, Förstainstansrätten, dom av den 14 september 1995, mål T-571/93, «Lefebvre frères et soeurs», rättsfallssaml. II-2379 Förstainstansrätten, dom av den 18 september 1995, mål T-167/94, «Detlef Nölle», rättsfallssaml. II-2589, Förstainstansrätten, dom av den 18 september 1995, mål T-168/94, «Blackspur DIY», rättsfallssaml. II-2627, Förstainstansrätten, dom av den 13 december 1995, mål T-481/93 och T484/93, «Vereniging van Exporteurs in Levende Varkens», rättsfallssaml. II2941, Förstainstansrätten, dom av den 21 mars 1996, mål T-230/94, «Frederick Farrugia», rättsfallssaml. II-195, Förstainstansrätten, dom av den 16 januari 1996, mål T-108/94, «Elena Candiotte», rättsfallssaml. II-87, EG-domstolen, dom av den 18 maj 1993, mål C-220/91 P., «Stahlwerke Peine-Salzgitter», rättsfallssaml. I-2393, Förstainstansrätten, beslut av den 26 november 1993, mål T-460/93, «Etienne Tête», rättsfallssaml. II-1257, Förstainstansrätten, beslut av den 29 november 1994, mål T-479/93 och T-559/93, «Giorgio Bernardi», rättsfallssaml. II-1115, Förstainstansrätten, dom av den 9 januari 1996, mål T-575/93, «Casper Koelman», rättsfallssaml. II-1, EG-domstolen, dom av den 2 december 1992, mål C-370/89, «Société générale déntreprises électro-mécaniques», rättsfallssaml. I-6211, EG-domstolen, dom av den 19 maj 1992, mål C-104/89 och C-37/90, «J.M. Mulder et Autres», rättsfallssaml. I-3061, Förstainstansrätten, dom av den 16 november 1994, mål T-451/93, «San Marco Impex Italiana», rättsfallssaml. II-1061, EG-domstolen, dom av den 17 september 1996, mål C-19/95 P., «San Marco Impex Italiana» Förstainstansrätten, dom av den 17 oktober 1996, mål T-336/94, «Efisol» EG-domstolen, beslut av den 21 juni 1993, dom C-257/93, «Leon Van Parijs», rättsfallssaml. I-3335, den del av besväret som gällde krav på skadestånd fick vara i kraft; detta mål blev sedan mål T-517/93 och ströks därefter ur registret.)),

- med beaktande av kommissionens förslag till rådets beslut om en gemensam åtgärd som antagits av rådet med stöd av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (KOM(96)0253 - 96/0146(CNS)),

- med beaktande av kommissionens rapport till Europeiska rådet med titeln «Bättre lagstiftning» om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna beträffande förenkling och kodifiering (CSE(95)0580),

- med beaktande av sin resolution av den 14 oktober 1981 om EG-domstolens ansvar för den enhetliga tillämpningen av gemenskapsrätten i medlemsstaterna (( EGT nr C 287, 9.11.1981, s. 47.)),

- med beaktande av sin resolution av den 9 februari 1983 om medlemsstaternas ansvar för tillämpningen och efterlevnaden av gemenskapsrätten (( EGT nr C 68, 14.3.1983, s. 32.)),

- med beaktande av meddelandet från kommissionen av den 5 juni 1996 om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget (( EGT nr C 242, 21.8.1996, s. 6.)),

- med beaktande av sin resolution av den 20 april 1994 om kommissionens tionde årsrapport om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten (( EGT nr C 128, 9.5.1994, s. 192.)),

- med beaktande av sin resolution av den 20 januari 1995 om kommissionens elfte årsrapport till Europaparlamentet om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten (( EGT nr C 43, 20.2.1995, s. 122.)),

- med beaktande av sin resolution av den 13 februari 1996 om kommissionens tolfte årsrapport till Europaparlamentet om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten (( EGT nr C 65, 3.6.1996, s. 37.)),

- med beaktande av vissa framställningar till utskottet för framställningar om dåligt införlivande av vissa gemenskapsdirektiv,

- med beaktande av kommissionens rapport av den 20 februari 1996 till rådet och Europaparlamentet om den enhetliga marknaden 1995 (KOM(96)0051),

- med beaktande av arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar av den 31 maj 1996 om CELEX (det interinstitutionella automatiserade dokumentationssystemet för gemenskapsrätt) - Årsrapport om verksamheten 1995 (SEK(96)0955),

- med beaktande av sin resolution av den 12 oktober 1995 om öppenhet i rådets beslut och gemenskapens lagstiftningsförfaranden (( EGT nr C 287, 30.10.1995, s. 179.)),

- med beaktande av uppförandekodexen angående allmänhetens tillgång till rådets och kommissionens handlingar (93/730/EG) (( EGT nr L 340, 31.12.1993, s. 41.)),

- med beaktande av rådets uppförandekodex av den 2 oktober 1995 om offentliggörande av rådets protokoll och förklaringar som bifogas protokollen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och yttrandena från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd, utskottet för framställningar, utskottet för externa ekonomiska förbindelser och utskottet för kvinnors rättigheter (A4- 0001/97), och med beaktande av följande:

A. Europeiska gemenskapen är en rättsgemenskap, eftersom varken medlemsstaterna eller dess institutioner undgår en kontroll av rättsakternas överensstämmelse med den grundläggande konstitutionella stadga som fördraget utgör (( EG-domstolen, dom av den 23 april 1986, mål 294/83, «Les Verts», rättsfallssaml. s.1339, punkt 23.)).

B. Kommissionens årsrapporter om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten har huvudsakligen två funktioner: att beskriva situationen i fråga om medlemsstaternas införlivande av direktiv och redogöra för kommissionens utnyttjande av sina befogenheter att inleda ett överträdelseförfarande. I detta sammanhang bör det understrykas att kommissionens utnyttjande av sina befogenheter inte motsvarar de grundläggande kraven på öppenhet, särskilt inte under den administrativa fas som föreskrivs i artikel 169 i EG-fördraget.

C. Behandlingen av kommissionens årsrapport om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten ger Europaparlamentet tillfälle att samtidigt reflektera över gemenskapsrättens karaktär och utvecklingsmöjligheter i största allmänhet, samt över det sätt på vilket den används av de olika juridiska yrkesgrupperna, de statliga förvaltningarna och i synnerhet de nationella domarna, som på samma gång är ordinarie domare inom gemenskapen.

D. För samtliga gällande direktiv ligger den genomsnittliga nivån för alla medlemsstater i fråga om anmälningar av införlivandeåtgärder på 90,7 %, men man bör framför allt ta hänsyn till den verkliga tillämpningen av direktiven inom de nationella rättssystemen.

E. Antalet anmälningar av införlivandeåtgärder växlar i förhållande till vilket område det gäller och från medlemsstat till medlemsstat.

F. Medlemsstaternas skyldighet att tillämpa gemenskapsrätten förutsätter inte bara att denna har blivit korrekt införlivad, utan också att de gemenskapliga rättsakterna verkställs av de behöriga administrativa myndigheterna i var och en medlemsstat på ett sådant sätt att de får den verkan som avsetts av gemenskapens rättsordning.

G. För att det skall gå att upprätta en verklig rättsgemenskap behövs det ovillkorligen en permanent dialog på olika nivåer mellan EU:s myndigheter och de nationella myndigheterna.

H. Kommissionen konstaterar i sin rapport av den 29 januari 1996 om samarbetet mellan myndigheterna för tillämpning av lagstiftningen om den inre marknaden att man bland de vanligaste orsakerna till dröjsmål med tillämpningen av gemenskapsrätten kan märka följande:

a) den invecklade beslutsprocessen i medlemsstaterna, vilken kännetecknas av medverkan på olika nivåer av både myndigheter inom den centrala administrationen och regionala och lokala myndigheter,

b) de svårigheter som är förbundna med översättandet av texterna till EU:s olika officiella språk.

I. Den europeiska uppbyggnaden måste få en bättre image bland allmänheten, särskilt genom att gemenskapens lagstiftning görs enklare, mera överskådlig och mera tillgänglig för medborgarna.

J. De nationella parlamenten har ett ansvar vid införlivandet av gemenskapsrättens direktiv med den nationella lagstiftningen och det är av nöden att detta införlivande sker på ett korrekt sätt.

K. Även gemenskapsrätten kan bli ineffektiv om jurister och domare inte känner till gällande bestämmelser.

L. Europeiska unionen borde bidra finansiellt till spridningen av gemenskapsrätten om den vill säkerställa att den tillämpas effektivt.

M. En skadeståndstalan mot en medlemsstat som inte införlivat gemenskapsrätten är ofta den enda lösningen för enskilda som lidit skada till följd av underlåtenhet att införliva direktiv. Det är i detta sammanhang av avgörande betydelse att medborgaren, som berörs av gemenskapsrätten, är medveten om sina rättigheter för att kunna medverka till tillämpningen av gemenskapsrätten.

N. Rätten till skadestånd beror främst på den nationella rättens villkor i fråga om form och innehåll.

O. Antalet domar, som inte efterlevts i samband med att en medlemsstat inte införlivat gemenskapsrätten, är alltför många och har ökat ytterligare.

P. Kommissionen har i sitt meddelande av den 5 juni 1996 fastställt kriterierna för genomförande av artikel 171 i EG-fördraget och därvid vidhållit att viten utgör det lämpligaste instrumentet för att tvinga medlemsstaterna att vidta de åtgärder som ingår i utförandet av en dom som avkunnats av domstolen och att dessa åtgärder bör utformas på ett så objektivt sätt som möjligt.

1. Parlamentet konstaterar att det finns problem vid införlivandet av gemenskapsrätten i flera medlemsstater och inom flera områden,

2. anser att de instanser i medlemsstaterna som har till uppgift att införliva gemenskapsrätten med den nationella rätten bör av kommissionen uppmuntras att enligt vad behovet påkallar begära teknisk hjälp från kommissionen så att införlivandet sker på ett korrekt sätt,

3. oroas av att vissa medlemsstater medvetet låter bli att införliva direktiven och ensidigt undandrar sig sina åtaganden och på så sätt bryter mot själva idén om en rättsgemenskap,

4. är djupt oroat över att medlemsstater i flera fall, särskilt vad gäller den inre marknaden och miljön, inte har rättat sig efter domstolens domar; välkomnar det beslut som kommissionen nyligen fattade om genomförande av Fördraget om Europeiska unionen, i vilket kommissionen definierar den beräkningsmetod som den kommer att tillämpa när den föreslår vilka viten de medlemsstater skall betala, som inte följer domstolens domar; insisterar på att kommissionen snarast tillämpar det här instrumentet (artikel 171 i EG-fördraget),

5. bekräftar än en gång, i sin egenskap av partner vid lagstiftningen, som sin prioritet att de direktiv som antas skall följa subsidiaritetsprincipen och vara klara och koncisa och så att alla svårigheter kan undvikas i samband med införlivandet av dem,

6. anser att en korrekt tillämpning av gemenskapsrätten underlättas om kommissionen och de nationella myndigheterna samarbetar och utbyter information med varandra, såväl under förarbetet till lagstiftningen som vid utförandet av gemenskapens rättsakter,

7. oroar sig för allmänhetens brist på entusiasm för den europeiska uppbyggnaden och är av den uppfattningen att detta kan bero både på att det saknas lämplig information och på att det antas rättsakter som ibland står fjärran från de frågor medborgarna är angelägna om,

8. konstaterar med oro på grundval av kommissionens årsrapport att antalet införlivanden av gemenskapsrätten inom miljö-, transport-, energi- och jordbruksområdena beträffande de direktiv som antagits inom ramen för vitboken om den inre marknaden, är särskilt otillfredsställande,

9. upprepar sin uppmaning till kommissionen om att denna bör utarbeta en specifik årsrapport på området ekonomiska och handelsrelaterade förbindelser, om tillämpningen av gemenskapsrätten i samband med unionens utrikespolitiska åtaganden,

10. anmodar än en gång om en större öppenhet vid överträdelsetalan, särskilt beträffande kommissionens skäl för att vidta åtgärder i vissa fall och inte i andra och begär att årsrapporterna skall behandla detta explicit,

11. uppmanar kommissionen att se till att klagomål och petitioner behandlas snabbare, genom att i större utsträckning än vad som nu sker kontrollera om medlemsstaternas svar är försenade,

12. uppmanar kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra sitt eget enhetliga och utvidgade system för kontrollförfaranden, så att dessa kontroller kan göras mer effektiva,

13. anser, vad innehållet i och framläggandet av de framtida årsrapporterna beträffar, att kommissionen bör:

- förklara vilka kriterier som används för att upptäcka ursprunget till de påstådda överträdelserna,

- ange hur många (och vilka) av de klagomål och fall, som upptäcks på eget initiativ, som härrör sig från petitioner eller har registrerats som sådana,

- ange den genomsnittliga tid som förlöper mellan en formell underrättelse och ett motiverat yttrande,

- ange den genomsnittliga tid som förlöper mellan att ett motiverat yttrande avges och att en överträdelse upphör eller talan väcks inför domstolen, samt

- ta hänsyn till fördelningen av befogenheter mellan staten och de regionala och lokala områdena inom olika stater vid uppföljningen och kontrollen av hur gemenskapsrätten tillämpas,

14. anser att «paketsammanträden» gör det möjligt för kommissionen att förbättra spridningen av information, men anser att dessa sammanträden inte bör användas för att kompromissa med tillämpningen av gemenskapsrätten,

15. föreslår att de nationella domstolarna skall få tillgång till Celexsystemet och att gemenskapen skall bidra ekonomiskt till detta,

16. hälsar med tillfredsställelse resultaten som uppnåtts med programmen Karolus och Matheus som handlar om utbyte av nationella tjänstemän,

17. välkomnar det faktum att kommissionen presenterat Robert Schuman- verksamheten, vilket Europaparlamentet begärt vid upprepade tillfällen, och uppmanar kommissionen att fortsätta med denna verksamhet,

18. välkomnar rådets avsikt att införa ett stimulans- och utbytesprogram för yrkesverksamma inom juridik (Grotiusprogrammet),

19. påminner om att program som Schuman och Grotius måste få tillräckliga ekonomiska resurser,

20. yrkar på att medlemsstaterna skall se till att jurister under studietiden vid universitetet skall få fullgoda kunskaper om gemenskapsrätten och anser det nödvändigt att jurister inom medlemsstaterna skall kunna få praktisk utbildning i gemenskapsrätten innan de börjar utöva sitt yrke,

21. påminner om att en medborgare som är medveten om sina rättigheter, spelar en mycket viktig roll för tillämpningen av gemenskapsrätten om han hävdar sin rätt till ersättning av den medlemsstat som underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten,

22. välkomnar initiativet «Medborgarnas Europa», som lanserats av kommissionen och parlamentet den 26 november 1996 och som i och med att det innefattar offentliggörandet av en handbok om medborgarnas rättigheter och skyldigheter, anpassad efter domstolens och förstainstansrättens rättsskipning, innebär ett svar på parlamentets begäran i sin resolution av den 13 februari 1996 om kontroll av tillämpningen av gemenskapsrätten, samt understryker vikten av att där skall ingå ett särskilt avsnitt om hur man bör förfara rättsligt i samtliga fall då gemenskapsrätten inte tillämpats effektivt; anser att detta initiativ, som avser att upplysa medborgarna om deras rättigheter, också kommer att göra det möjligt för kommissionen att få reda på var någonstans det finns brister inom den inre marknadens funktion,

23. välkomnar att domstolen fastslagit principen om att ett villkor för att få ersättning uppfylls om en medlemsstat inte vidtar några åtgärder för att införliva ett direktiv,

24. anmodar att en diskussion inleds om risken för att rätten till skadestånd blir illusorisk om den nationella lagstiftaren har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning av om de tre villkoren för att få skadestånd, som vuxit fram inom gemenskapens rättspraxis, och som i huvudsak motsvarar de villkor som domstolen fastslagit i sin tolkning av artikel 215 andra stycket,

25. manar till en fördjupad diskussion om vilka konsekvenserna kan bli av att ett skadestånd fastställs i enlighet med den nationella rätten i den medlemsstat som begått överträdelsen för principen om enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten,

26. beklagar att det totalt finns 93 domar, som inte efterlevs av medlemsstater, kräver att de berörda medlemsstaterna så snart som möjligt uppfyller sina skyldigheter och anmodar i detta sammanhang kommissionen att tillämpa artikel 171 i EG-fördraget,

27. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, EG-domstolen och regeringarna och parlamenten i medlemsstaterna.