Yttrande från Regionkommittén om:

- "förslag till rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker", och - "förslag till rådets förordning (EG) om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker"

(96/C 129/05)

Den 19 april 1995 fattade Regionkommittén i enlighet med artikel 10.1 i arbetsordningen beslut om att utarbeta ett yttrande om ovannämnda förslagen.

Utskott 2 "Fysisk planering, jordbruk, jakt, fiskeri, skogsbruk, havsmiljö och bergsområden" ansvarade för kommitténs arbete i frågan. Föredragande var Jean-Louis Joseph.

Vid sin 11:e plenarsession den 17 och 18 januari 1996 (sammanträdet den 18 januari 1996) antog Regionkommittén sitt yttrande.

KÄLLHÄNVISNINGAR

Kommissionens meddelande från september 1995 om förslagen till förordningar för den gemensamma organisationen för marknaderna för färsk frukt och färska grönsaker respektive bearbetade produkter av frukt och grönsaker (dok. KOM(95) 434 slutlig - 95/0247 - 0248 CNS).

Kommissionens meddelande från juli 1994 (dok. KOM(94) 360 slutlig).

Yttrandena från Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén i januari 1995 (dok. A400/15/95 resp. dok. CES 54/95).

Kommissionens meddelande om partnerskapet EU/Medelhavsområdet (dok. KOM(95) 72 slutlig).

Rådets slutsatser av den 20 september 1993.

UTGÅNGSPUNKTER

Europeiska unionens målsättning inför den förestående utvidgningen är att ge uttryck för grundläggande demokratiska värden Europeiska unionen kan och bör ge svar på önskningar från länderna öster och söder om unionen.

Konstruktionen av Europa har kunnat genomföras med hänsyn till den geografiska, sociala, kulturella och ekonomiska mångfalden, och med beaktande av medlemmarnas förmåga att uppnå de mål de ställt upp.

Sedan 1972, då man införde förordningen om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker, har unionen kunnat stärkas och utvecklas med hänsyn tagen till och i beaktande av åtskilliga olikheter och en växande mångfald.

Gemenskapen har sedan dess kunnat frammana och genomföra sektoriella och övergripande handlingsprogram som gjort unionen till en ekonomisk makt av första rang, men att den även, parallellt med medlemsländernas nationella politik, kunnat garantera en enastående levnadsstandard och politisk utvecklingsnivå.

Unionen, idag stärkt av Maastrichtfördraget, har tack vare detta kapacitet att möta utvecklingen i världen, inte endast för sin egen och sina medborgares del men även för att hjälpa sina grannar att uppnå bättre levnadsvillkor.

Processens olika faser har följaktligen alltid krävt en optimal strävan efter samförstånd i fråga om målsättningar och en anpassningsförmåga till de lösningar som antagits för att nå dem. Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och jordbruksaspekten i GATT-avtalen är utvecklingsbara element i en större helhet och är inte slutändamål i sig själva. Det är lämpligt att beräkna vilka motprestationer som skall erbjudas när det gäller andra aspekter av Europapolitiken. Regionkommittén kan genom sin närhet till den ekonomiska, sociala och kulturella verkligheten med fördel bidra till att göra behoven att etablera en jämvikt gällande, internt såväl som när det gäller externa relationer.

Bildandet av en stor inre marknad, unionens roll och plats i världens nyligen inrättade organisation för handel, samt samarbetsprojekten i öst och syd, är ur detta perspektiv viktiga etapper som inte bör anses vara helt avslutade. Dessa etapper ger i sin inledande eller preliminära fas uppenbarligen konsekvenser som bör utvärderas och som skapar ett anpassningsbehov på många nivåer. En politik som begränsar dessa frågor skulle medföra att man riskerar unionens medborgares stöd till sin politik.

Fenomen som miljöförstöring, som går så långt som till ökenutbredning, även om de inte är lika tydliga i alla Europas regioner, innebär enorma ekologiska, ekonomiska och politiska risker vilkas betydelse inte uppmärksammas tillräcklig grad. Till dessa risker kan fogas ännu ej utvärderade följder av den europeiska integrationen. Den tar sig uttryck i en industriell koncentration till följd av den förstärkta ekonomiska integrationen. Det är därför lämpligt att fundera över vilka förutsättningar det finns att göra områden på olika utvecklingsnivåer konkurrenskraftiga och över konsekvenserna för vart och ett av dessa områden.

Globaliseringen av ekonomin påverkar alltmer företagen och deras produktionsmetoder, och då särskilt de små och medelstora företagen och industrierna. Sektorn för färsk frukt och färska grönsaker samt bearbetade produkter har mer än andra utsatts för följdverkningarna av sänkta transport- och kommunikationskostnader. Dessa sektorer, som är i stort behov av arbetskraft såväl för produktion som för bearbetning, lagring, paketering och sidoverksamhet, upplever stora skillnader vad gäller konkurrensvillkoren till följd av olika sociala kostnadsnivåer inom unionen och ännu mer i förhållande till tredje land. Vid sidan av det fria marknadsspelet uppstår problem för de offentliga myndigheterna när det gäller finansieringen av socialpolitiken när jordbrukarna upphör med sin verksamhet och i vissa länder får en otillräcklig pension, och av strukturpolitiken, som upprätthåller en produktion som är tämligen starkt präglad av jordbrukens begränsade omfattning.

Den produktion som berörs är starkt begränsad till de områden där jordbrukets diversifieringsalternativ är begränsade. Många av dessa områden är i hög grad drabbade av arbetslöshet, med en ökad koncentration till städerna som följd där kostnaderna redan skapar allvarliga problem för myndigheterna. Det är lämpligt att undvika de kostnader som blir resultatet av att hela områden överges; politiken att överge mark, vilket på makroekonomisk nivå presenteras som en säker rationaliserings- och besparingsåtgärd, har på regional nivå fått katastrofala följder för den lokala ekonomin genom dess inverkan på ägarförhållanden för marken och näringslivet, och särskilt på de små och medelstora företagen och produktions-, uppsamlings- och förädlingskooperativen.

Mot bakgrund av dessa observationer bör de existerande hjälpprogrammen inom ramen för förordningarna (EEG) nr 2078/92 (miljöskyddsprogram för jordbruket), nr 2079/92 (förtidspensionering) och nr 2080/92 (skogsplantering) bibehållas och stimulansmöjligheter bör garanteras genom strukturfonderna i syfte att förstärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Strukturfonderna och de politiska riktlinjerna för de regioner som är särskilt ekonomiskt och socialt missgynnade bör även i framtiden utgöra gemenskapens huvudsakliga instrument i syfte att garantera en positiv regional ekonomisk utveckling, för att förstärka den lokala potentialen och för att bemöta de sociala problemen.

Slutsatserna i vitboken från 1994, som lades fram av ordförande Jacques Delors, visar att unionens ekonomiska och sociala sammanhållning inte kan stärkas utan att jämvikten på regional nivå bevaras.

Mot bakgrund av ovanstående antar REGIONKOMMITTÉN följande yttrande:

1. Regionkommittén kräver att rådet och kommissionen uppfyller sitt gemensamma åtagande av den 20 september 1993, och gör verklighet av då överenskomna åtaganden:

- "Att för de produktionssektorer vilkas marknadsorganisation ännu inte omformats anta nödvändiga åtgärder för att garantera jordbruksinkomsterna och gemenskapspreferensen.

- Att i dessa sektorer ta hänsyn till de villkor och principer för jordbruk och finansiering som har tillämpats på hela jordbrukssektorn".

2. Regionkommittén anmodar därför kommissionen och rådet att föreslå och genomföra åtgärder avsedda att:

- Garantera att de budgetmedel som anslagits till reformen anpassas efter de negativa effekter som kan uppstå till följd av reformens genomförande.

- Återupprätta konkurrensvillkor så att de inte kan snedvridas till följd av valutakursvariationer och av varierande sociala kostnader.

- Vid nästa förhandlingsrunda med unionens partner i WTO hävda producenternas intressen i unionen när det gäller tillträdet till den inre marknaden och de externa marknaderna, bland annat genom ett kraftfullt ställningstagande i de frågor som berör social dumpning.

- Med större uppmärksamhet bedöma de direkta och indirekta konsekvenserna av handelsöverenskommelser med tredje land, bland annat i termer av importkvantitet och tidsplaner för import, och särskilt ta hänsyn till målsättningarna i unionens grundfördrag genom att göra helhetsanalyser innan man upprättar utkast till bilaterala överenskommelser eller ändringar i befintliga överenskommelser.

- Granska beräkningsmetoderna för ingångspriser genom att ta hänsyn till marknadsförings- och produktionskostnader, samt rigoröst tillämpa denna bestämmelse.

- Utan dröjsmål utarbeta en tillämpningsförordning för volymnivåer och det pris som utlöser den särskilda garantiklausulen.

- Så snart som möjligt inleda djupgående överläggningar för att, innan man antar nya frihandelsavtal, studera effekterna av ytterligare liberalisering, tidsbegränsningarna och möjligheterna till korrigering i efterhand.

3. Regionkommittén anser att samfinansiering kan vara ett användbart instrument även när det gäller jordbruksfondens garantidel, för att kunna garantera en effektiv och ansvarsfull användning av de finansiella medlen, utan att för den skull ifrågasätta principen om finansiell solidaritet. Med en offentlig samfinansiering vid instiftandet av producentorganisationernas verksamhetsfonder öppnas möjligheten att på ett flexibelt sätt reagera på konjunkturella och regionala variationer i produktionen. Samfinansieringen är också lämplig för att, med prisgaranti som mål, marknadsanpassa produktionen.

Regionkommittén bedömer att det är nödvändigt att behålla möjligheten att från fall till fall inkludera produkter som är särskilt känsliga ur ett regionalekonomiskt perspektiv, för att undvika alltför stora marknadsstörningar. Dessa åtgärder bör begränsas i fråga om tid och omfattning.

Regionkommittén understryker ännu en gång det meningslösa i kravet på att producenterna och medlemsstaterna till stor del skall bära interventionskostnaderna. Detta krav skulle leda till en verkligt ofördelaktig situation för mindre ekonomiskt gynnade länder och regioner, särskilt i Sydeuropa eller där producentorganisationer har en liten utbredning. Enligt en socio-ekonomisk analys som har gjorts bör interventionskostnaderna helt bära av EUGFJ under en övergångsperiod.

Förslaget om att minska återköpspriserna i kombination med en minskning av de volymer som kan återköpas motsäger dessutom kommissionens erkännande att små konjunkturbetingade överskott är nödvändiga för att man skall nå stabilitet på marknaden för frukt och grönsaker. Kommissionen bör försöka skapa lämpliga mekanismer för att kunna garantera att taknivån för driftsfonden som planeras i utkastet till förordning inte blir ett hinder för att suga upp de enstaka konjunkturbetingade överskott som kan uppstå under ett inkomstår. Sådana mekanismer skulle hjälpa till att se till att marknaden fungerar tillfredsställande.

Regionkommittén bedömer att det är nödvändigt att bibehålla möjligheten att i vissa fall inbegripa produkter från traditionella produktionsområden bland de produkter som kan gynnas av interventioner.

4. Regionkommittén uttrycker sin önskan att kommissionen kompletterar sina förslag om utvecklingen av ett effektivt verktyg som skall göra det möjligt att erhålla information från marknaden. Införandet av operationella program bör inte leda till överlappningar mellan olika strukturpolitiska åtgärder eller åtgärder som följer av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

5. Regionkommittén vill med eftertryck dra rådets och kommissionens uppmärksamhet till de konsekvenser sådana åtgärder har på sysselsättning, investeringar samt jordbruks- och företagsstrukturer som är starkt förankrade i den regionala ekonomin. Regionkommittén påminner om att regionerna har olika befogenheter och att deras knappa budgetmedel inte medger dem att ingripa effektivt i krissituationer, som de är de första att känna av på grund av sin närhet till medborgarna, deras projekt och problem.

Den ekonomiska och sociala sammanhållningen, som för regionerna är en direkt och vardaglig företeelse, skulle äventyras av en gemensam marknadsorganisation som tillåter dumpad import och som tvingar producenterna till självfinansiering. Deras ekonomiska resurser har kraftigt naggats i kanten av på varandra följande kriser, som genom den inre marknaden kan spridas till alla produktionsområden.

6. Regionkommittén stöder tanken att producenterna skall ta ett ökat ansvar och noterar med tillfredsställelse förslagen om den ekonomiska organisationen. Kommittén betonar att principen att uppmuntra producenterna att anpassa sin produktion till marknadens behov och efterfrågeutveckling kräver medel anpassade efter deras mångfald. Det lämpar sig i detta sammanhang att skapa kraftiga incitament för bildande av producentorganisationer i områden som har en likartad produktion i fråga om mark och klimat. Det är också lämpligt att ge producenterna möjlighet till dubbelt organisationsmedlemskap för färska produkter respektive produkter som är avsedda att bearbetas.

Inom branschen för frukt och grönsaker är producentorganisationerna ett nyckelelement för en korrekt utbudsstyrning.

Det åligger å andra sidan medlemsstaterna att fastställa miniminivån på de ekonomiska dimensioner (antalet producenter och storleken på försäljningsvolymer) som producentorganisationerna bör uppfylla för att kunna erkännas som sådana i den nya gemensamma organisationen av marknaden. Detta är normer som krävs för att garantera en demokratisk kontroll av producentorganisationerna från de anslutna producenternas sida.

Regionkommittén anser att den roll som innehas av branschen för bearbetad citrusfrukt är positiv, att den stabiliserar marknaden för färsk frukt samtidigt som den ser till att gemenskapens juiceindustri erhåller råvaror under optimala förhållanden så att den kan konkurrera med de stora producenterna utanför gemenskapen. Kommittén skulle följaktligen gärna se att kommissionen förbinder sig att behålla budgeten för bearbetning av citrusfrukt.

Likväl drar kommittén uppmärksamheten till frågan om ensamrätten att sluta avtal inom förädlingsindustrin, mellan förädlingssektorn och producentorganisationerna. Det är en åtgärd som är acceptabel på medellång sikt, men som helt säkert i nuläget föranleder svåra anpassningsproblem i de stater och regioner där producentorganisationernas strukturering går trögt. Detta påvisar nödvändigheten i att fastställa en lämplig övergångsperiod.

Att man tar hänsyn till specifika produktionssituationer av lokal och regional betydelse är även detta ett betydande framsteg som uppfyller förväntningarna från åtskilliga producent- och förädlingsorganisationer. Det är här viktigt att systematiskt granska varje fall liksom jordbruksreformens sociala och ekonomiska efterverkningar i berörd region.

Dessutom kommer förslaget, som syftar till att ersätta de fasta kvoterna med rörliga kvoter inom förädlingsindustrin, att orsaka svåra godtyckliga problem genom att gynna vissa medlemsstater på bekostnad av andra. Genom att medge att det är nödvändigt att göra det aktuella kvotsystemet flexibelt, borde detta genomföras i medlemsstaterna genom överföringar mellan de olika produkterna med tomat som bas, samtidigt som de totala kvoterna som för närvarande gäller bibehålls som referenspunkt.

För att garantera försäljningen av regionala produkter är det nödvändigt att medlemsstaterna kan ta hänsyn till särskilda regionala förutsättningar när man skall fastställa kriterierna för godkännande av de redan befintliga eller nya producentorganisationerna.

Förslagen som berör branschövergripande organisationer och överenskommelser skapar också förutsättningar att intensifiera de ansträngningar som unionens producenter gör i fråga om kvalitet och miljöhänsyn. Det är beklagansvärt att man i förslaget till förordning vid detta tillfälle inte har försökt att precisera regler för samtliga verksamma på området, särskilt när det gäller grossist- och partihandel.

För frukt- och grönsaksproducentorganisationer bör man överväga en sexårig övergångsperiod för anpassning. Perioden bör omfatta samtliga reformeringsåtgärder.

7. Utan att på nytt ifrågasätta förslagen rörande normalisering önskar emellertid Regionkommittén att ansträngningarna för förenkling och öppenhet fullföljs för att man i så hög grad som möjligt skall begränsa merkostnaderna för unionens producenter och för att de europeiska konsumenterna lätt och varaktigt skall ha tillgång till denna information.

8. Regionkommittén erkänner nyttan med ett relevant och effektivt kontrollinstrument men understryker samtidigt att kontrollerna bör genomföras i hela unionen utifrån identiska kriterier och de skall omfatta både import och produktion inom gemenskapen.

Inom ramen för reformen av revisionsförfarandet omfattar den nya versionen av förordning (EEG) nr 729/70 särskilda krav i fråga om utbetalningsorgan och införande av "attesteringskontor" i medlemsstaterna. Detta förstärker avsevärt garantin att resurserna används i enlighet med gemenskapens rättsordning. Det tycks således inte vara nödvändigt att planera ytterligare regleringar inom ramen för en särskild juridisk gemenskapsbestämmelse för organisationen av marknaden. Regionkommittén motsätter sig alla ingripanden från gemenskapen vid sidan av revisionsförfarandet som inkräktar på den nationella befogenheten och regionernas administrativa självständighet.

9. Regionkommittén anmodar kommissionen och rådet att inte underskatta den sköra jämvikten när det gäller direkt och indirekt sysselsättning, regional planering, landskapets och natursköna platsers bevarande samt kulturens grundvalar till vilka de berörda sektorerna bidrar. Av denna anledning anmodar Regionkommittén uttryckligen rådet och kommissionen att förlänga de existerande möjligheterna till understöd inom ramen för förordning (EEG) nr 2078/92 (som avser de produktionsmetoder inom jordbruket som tar hänsyn till miljön och till naturområden) och som även syftar till att främja de odlningsmetoder som tar hänsyn till miljön och den fysiska planeringen även utanför landsbygdens nuvarande gränser. Regionkommittén anmodar här också rådet och kommissionen att ta avstånd från allt som skulle kunna hota de mål som hittills uppnåtts i de regionala programmen.

Den planerade granskningen av denna förordningen bör utformas så att den politik som avser jordbruksmiljön kan bli en självständig och solid grundpelare.

Bryssel den 18 januari 1996.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC