Yttrande över "Det ekonomiska situationen 1995 - Konjunkturella och strukturella aspekter på sysselsättningen"

(96/C 18/16)

Den 28 mars 1995 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén enligt artikel 23.2 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande över "Det ekonomiska situationen 1995 - Konjunkturella och strukturella aspekter på sysselsättningen".

Sektionen för ekonomiska, finansiella och monetära frågor som var ansvarigt för arbetet antog yttrandet den 27 september 1995 (föredragande: Roger Ramaekers).

Ekonomiska och sociala kommittén antog under den 329:e plenarsessionen (sammanträdet den 26 oktober 1995) följande yttrande med majoritetsbeslut, med 23 röster emot och 40 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. När seklet går mot sitt slut framstår en minskning av arbetslösheten som de europeiska samhällsekonomiernas främsta utmaning. Den uppstod efter den första oljeprischocken vid slutet av 1973 och har bara förvärrats - från 3 % av Europas aktiva befolkning till över 11 % år 1994. Förutom att produktionsapparaten står underutnyttjad och mänskliga resurser går till spillo hotar arbetslösheten i dag den europeiska samhällsmodellens sammanhållning och kan i förlängningen göra demokratin skörare. Således ifrågasätter arbetslösheten den inre marknadens framgång och på sikt förverkligandet av den ekonomiska och monetära unionen.

1.2. Arbetslöshetens utveckling är en funktion av att flera befolkningsmässiga, teknologiska och ekonomiska faktorer sammanfallit. Den yrkesaktiva befolkningen har ökat mer än tillväxtens förmåga att skapa arbetstillfällen. Utöver den rationalisering och modernisering av produktionsapparaten som kan iakttas inom många sektorer med påföljande underutnyttjande av de mänskliga resurserna - utan att det skapas sysselsättning på andra håll som kan suga upp arbetslösheten - måste man söka orsakerna till dagens situation i bristande benägenhet att investera i sysselsättningsskapande produktionskapital.

1.3. Trots att de ekonomiska utsikterna ser gynnsamma ut för de båda kommande åren hotar gemenskapens arbetslöshet att stabiliseras på alltför höga nivåer: om den ekonomiska återhämtningen inträder enligt förväntningarna skulle arbetslöshetens cykliska komponent, beräknad till 2 % av den aktiva befolkningen, kunna sugas upp inom två år. Annorlunda uttryckt skulle 9 % av EU:s yrkesaktiva befolkning fortfarande stå utan arbete 1997.

1.4. Den ekonomiska och sociala strategin som definierats först i vitboken och senare i "Medlemsländernas och gemenskapens övergripande ekonomisk-politiska målsättningar" är således fortfarande aktuell. En betydande minskning av arbetslösheten från i dag och till år 2000 förutsätter en medelfristig tillväxt utan inflationstendenser, byggd på en sund och stabil samhällsekonomi med investeringar som drivande kraft. Som ett komplement måste man genomföra strukturella reformer som syftar till att förstärka EU-ekonomiernas tillväxtpotential och förbättra arbetsmarknadens funktion. På så sätt skulle man befrämja en tillväxtmodell med starkare sysselsättningsinslag.

1.5. Kommittén välkomnar Europeiska rådets beslut i Essen i december 1994 som markerade viljan att prioritera kampen mot arbetslösheten. Där formulerade man de stora linjerna i en aktionsplan för att stimulera sysselsättningen och uppmanade medlemsländerna att snarast möjligt komplettera sina flerårsprogram för bekämpning av arbetslösheten med konkreta avsiktsförklaringar med avseende på den strukturella reformens fem pelare som definierats i Essen. Den multilaterala övervakningen av utvecklingen och politiken på sysselsättningsområdet inom unionen - som kommissionen föreslog rådet () inom ramen för Maastrichfördragets artikel 103 - kommer att göra det möjligt att öka effektiviteten och enhetligheten i den förda politiken och leda till att sysselsättningsfrågan blir det centrala elementet i den europeiska ekonomiska politiken. Ur denna synvinkel stöder kommittén kommissionens förslag () om en ny strategi för intimare samarbete mellan kommissionen och medlemsländerna i fråga om analyser, forskning, samarbete och insatser på sysselsättnings- och arbetsmarknadsområdet.

1.6. I övrigt är en sänkning av arbetslösheten avhängig av hur världsekonomins tillväxt utvecklar och sprider sig. I detta sammanhang understryker den senaste periodens turbulens på valutamarknaderna att det krävs bättre internationellt samarbete, både på ekonomisk-politisk nivå och på handelsutbytesområdet. I samband med avregleringen av marknaderna och investeringsflödena är det bara ett internationellt samarbete som kan möjliggöra en tillväxt som är ihållig och som skapar arbetstillfällen. En politisk linje som inte bygger på samverkan spelar spekulanterna i händerna, försvagar de ekonomisk-politiska instrumenten och hämmar tillväxten.

1.6.1. Man måste följaktligen förstärka det öppna kommersiella systemet och snabbt finna lösningar inom Världshandelsorganisationens ram som kan lindra specifika handelskonflikter. Det gäller särskilt att motverka tendenser till nationella handelshinder och diskriminerande bilaterala handelsflöden, som fortfarande är alltför vanligt förekommande, och att riva murarna mellan de nationella marknaderna.

1.6.2. Vad finansmarknaderna beträffar bör det internationella övervakningssystemet förstärkas, och det krävs bättre möjligheter att överblicka det finansiella läget för både privata och offentliga verksamheter, så att man kan förebygga kriser och få de finansiella systemen att fungera smidigare. Slutligen gäller det att få igång ett maskineri för akut finansiering i syfte att stabilisera det ekonomiska läget i länder som drabbas av finanskriser. Till den ändan gav faktiskt G-7-mötet den 15-17 juni 1995 i Halifax i uppdrag åt Internationella valutafonden att spåra finanskriser i vardande, och man beslöt att fördubbla sin fond för akuta interventioner till 50 miljoner dollar.

1.7. På Europanivå har valutaoron bara demonstrerat att ett förverkligande av den ekonomiska och monetära unionen - som ändå inte är någon garanti mot turbulens på världsmarknadsnivån - är det bästa sättet att på sikt trygga en stark, stabil och hållbar tillväxt i gemenskapens länder.

1.7.1. Med hänsyn till detta efterlyser Ekonomiska och sociala kommittén ett mer välutvecklat valutasamarbete och uppmanar samtliga medlemsländer att driva en politik som bäddar för en övergång till den monetära unionens slutfas. Detta valutasamarbete måste ändå bygga på att man inom ramen för EMS skapar paritetsförhållanden som återspeglar de olika medlemsstaternas ekonomiska situation på ett riktigt sätt.

1.7.2. Om den gemensamma marknadens livskraft fordrar att en gemensam valuta införs, varnar kommittén ändå för deflationseffekterna av den stränga ekonomiska politik och budgetpolitik som följer av konvergensprocessen. Den stränga politiken måste kompenseras av ett snabbt igångsättande av de investeringsprogram som prioriterades vid Essen-mötet.

2. Konjunktursituationen och makroekonomisk politik

2.1. Sedan kommissionen i slutet av 1994 publicerade sin "Ekonomiska årsrapport för 1995" () har den internationella konjunkturen och konjunkturen i gemenskapen förändrats kraftigt och utfallit på det sätt som Ekonomiska och sociala kommittén förutsåg. I yttrandet av den 30 mars 1995 över "Ekonomisk årsrapport 1995" () dämpade ESK den optimism som kommissionen gett uttryck för beroende på att villkoren för en stark tillväxt under 1995 och 1996 inte var uppfyllda. Kommittén underströk särskilt den externa tillväxtens monetära osäkerhet och uttryckte tvivel om den interna tillväxtens dynamik, i synnerhet privatkonsumtionen som kommissionen ansåg skulle kompensera den svagare externa tillväxten som hittills varit motorn i tillväxten.

2.2. Oron på valutamarknaderna har försvagat tillväxttakten i Europa och medför också potentiella risker för att den inre marknaden brister. Förutom valutaoron nämner OECD den svaga privatkonsumtionen som huvudskälet till att de har fått sänka sin tillväxtprognos.

2.3. Även om kommissionen och OECD enbart förutspår en blygsam tillväxtminskning under 1996 anser Ekonomiska och sociala kommittén att det ekonomiska dagsläget är oroande beroende på flera olika faktorer:

- Trycket på vissa valutor inom EMS (Europeiska monetära samarbetet) verkar bero på det minskade förtroendet för den ekonomiska politiken, i synnerhet vad beträffar budgetanpassning och kravet på låg inflation.

- Valutamarknadernas beteende visar på bristen av samordning av den ekonomiska politiken, både på europeisk och internationell nivå. På europeisk nivå är det viktigt att EU-länderna ser sin valutapolitik som ett område av gemensamt intresse.

2.4. Den mest oroande konsekvensen av valutaoron är att den kan förkorta konjunkturuppgången och därigenom uteblir de positiva effekterna på arbetsmarknaden. Därför anser ESK att den ekonomiska politiken i den rådande situationen bör fokuseras på att förebygga en utveckling som kan försvåra tillväxt och skapande av arbetstillfällen.

2.4.1. Vad beträffar budgetpolitiken instämmer kommittén med de "övergripande riktlinjerna för EU:s ekonomiska politik" och uppmanar till åtgärder som kan leda till ökat förtroende för budgetpolitiken, i synnerhet i länder vars valuta har skrivits ned. I dessa länder bör budgetpolitiken bidra till att dämpa inflationsförväntningar och minska valutafluktuationer i syfte att skapa förutsättningar för realräntesänkningar på kort och lång sikt och därigenom främja investeringar och skapandet av arbetstillfällen. ESK är ändå övertygad om att den ekonomiska saneringspolitiken trovärdighet på medellång sikt och uppfyllandet av Maastrichtkriterierna beror på graden av verklig konvergens mellan medlemsländernas ekonomier. En förbättring av ekonomiska nyckeltal och en minskning av arbetslösheten kommer att öka finansmarknadernas förtroende för vissa medlemsländers politiska vilja att vidta de nödvändiga förändringar som krävs för att gå in i EMU:s tredje fas.

2.4.2. ESK uppmanar regeringarna i samtliga medlemsländer att utnyttja den möjlighet som skapas av tillväxtökningen och sänka realräntor på lång sikt för att vidta de strukturella budgetjusteringar som krävs för att få ner statsskulden till nivåer som är acceptabla på medellång sikt. Ansträngningarna att minska strukturella budgetunderskott blir lättare att genomföra om de görs under en ekonomisk expansionsfas, även om de automatiska effekterna under sådana perioder minskar incitamentet att handla i denna riktning.

2.4.3. ESK anser att saneringspolitiken måste vara rättvis. Alla måste ge sitt bidrag till saneringsansträngningarna samtidigt som de svagaste grupperna måste skyddas. Saneringsåtgärderna får inte heller sänka socialskyddsnivån. ESK instämmer i behovet av att anpassa socialförsäkringssystemet till de nya demografiska, teknologiska och ekonomiska förutsättningarna i syfte att garantera allas grundtrygghet och undvika en försvagning av den sociala sammanhållningen. I synnerhet har den allt ojämnare demografiska fördelningen och den kroniska massarbetslösheten visat på svårigheten att behålla en välfärdsmodell som uteslutande finansieras genom arbete. Alternativa finansieringskällor måste till, vilket, i ett alltmer ekonomiskt och integrerat Europa, kräver en bättre samordning mellan socialpolitik och skattepolitik.

2.5. Ekonomiska och sociala kommittén anser också att den ekonomiska politikens utformning bör ta hänsyn till varje lands specifika situation.

2.5.1. Därför ser kommittén positivt på räntesänkningar i länder vars valuta har stärkts, eller där inflationsförväntningarna har dämpats. Dessa länder bör dra fördel av detta handlingsutrymme för att stärka tillväxten och för att minska budgetunderskott och arbetslöshet. Om räntesänkningen på kort sikt sker på ett progressivt sätt kommer inte den monetära politiken att ifrågasättas och valutan kan även komma att stärkas.

2.5.2. I dagens situation bör därför utvecklingen för den disponibla inkomsten - med bibehållen avkastning på investeringar - tillåta en ökning av privatkonsumtionen och därigenom stärka tillväxten och skapa arbetstillfällen. Det är nämligen klart och tydligt att i de länder där realräntan på lång sikt sänkts kraftigt och där företagens självfinansieringsgrad är hög beror investeringsbeslut i stor utsträckning på utvecklingen av efterfrågan, i synnerhet konsumentefterfrågan.

2.5.3. På kort sikt bör den mer expansiva politik som förs i länder med stark valuta underlätta den restriktiva politik i syfte att stävja inflationstryck som förs i länder med en valuta som har försvagats. Länder vars valuta tappar i värde kan dra stor fördel av detta förhållande (basprodukter - stål, verkstadsprodukter, turism etc) och det är därför svårt att övertyga dem om att vända sin politik. Den makroekonomiska politiken - anpassad till varje lands specifika förutsättningar - bör leda till en jämvikt som säkerställer tillväxten för Europa på medellång sikt och som underlättar de förändringar som måste göras inför EMU:s tredje fas.

2.6. Slutligen instämmer kommittén i slutsatserna i rapporten från Europaparlamentets tillfälliga sysselsättningsutskott: "En konsekvent sysselsättningspolitik för EU" (föredragande: Ken Coates). ESK vill understryka behovet av att kompensera för de deflationseffekter som blir följden av uppfyllandet av konvergenskriterierna, genom att utöka EU:s finansieringsinstrument, i synnerhet Europeiska investeringsfonden (EIF). Detta bör ske i syfte att stärka den europeiska konkurrenskraften och för att skapa arbetstillfällen på lång sikt.

3. Den europeiska arbetsmarknaden: i dag och i framtiden

3.1. Under perioden 1991-1994 förlorade EU hälften av de 10 miljoner arbeten som skapades under åren 1985-1990. Inte sedan andra världskriget har Europa förlorat så många arbetstillfällen. Trots att ökningen av den aktiva delen av befolkningen saktade av under denna period, utbildningstiden förlängdes, förtidspensioneringar uppmuntrades och att antalet arbetslösa "utan hopp" ökade, nådde arbetslösheten rekordnivån 11,2 % under 1994.

3.2. I sitt yttrande om "Ekonomisk årsrapport för 1995" understryker ESK det statiska läge som råder på arbetsmarknaden, trots en stadig konjunkturförbättring sedan 1993. Faktum är att arbetsmarknadssituationen stabiliserades i mitten av 1994 och sedan dess har arbetslösheten varit mer eller mindre konstant, pendlande mellan 11 % i april och 10,7 % i juli 1995 - dvs aningen lägre än "all time high" under våren 1994. Detta beror delvis på den aktivitetsökning som följer månaderna efter en nettoökning av antalet arbetstillfällen. Samtidigt som detta skedde ökade antalet aktiva vilket begränsade de positiva effekterna på arbetslösheten.

3.3. Den europeiska ekonomins kapacitet att omvandla tillväxt till arbetstillfällen förefaller inte ha förändrats under de senaste tjugo åren. Med en uppskattad genomsnittlig produktionsökning på 2 % och en BNP-tillväxt i storleksordningen 3 % uppskattar kommissionen att sysselsättningen kommer att öka med ungefär 1 % under 1995 och 1996, vilket motsvarar 3 miljoner nya arbetstillfällen under en tvåårsperiod. Cirka hälften av dessa arbetstillfällen skulle absorberas av en ökning av den yrkesverksamma befolkningen. Därigenom skulle cirka 1,6 miljoner arbetslösa finna sysselsättning, vilket motsvarar en sänkning av arbetslösheten från 11,2 % 1994 till 10,1 % 1996.

3.4. Sysselsättningssituationen uppvisar mycket stora skillnader i de olika medlemsländerna, beroende på ålder, kön och utbildning. Arbetslösheten varierar mellan 24 % i Spanien, 18 % i Finland ner till 4 % i Luxemburg och Österrike där arbetslösheten avviker från mönstret. De nationella siffrorna döljer i sin tur stora skillnader mellan regioner. 12,9 % av kvinnorna är arbetslösa jämfört med 9,7 % av männen. Mer än 20 % i åldersgruppen 18-25 går utan arbete. Även i denna grupp finns det stora skillnader länderna emellan. I Tyskland är ungdomsarbetslösheten inte mycket högre än riksgenomsnittet (8,6 % jämfört med 8,4 % för hela Tyskland), medan den i Spanien är dubbelt så hög som genomsnittet (45 % jämfört med 24,1 %).

3.5. Kommittén är medveten om att jämförelse av nationella siffror bör göras med en nypa salt. Statistiken kan nämligen inte ta hänsyn till nationella särdrag, till exempel hur många medborgare som gett upp hoppet om nytt arbete och därför inte medtas i gruppen arbetslösa, antalet ofrivilligt deltidsanställda eller att vissa medlemsländers lagstiftning och skattesystem försvårar gifta kvinnors yrkesverksamhet. Dessa skillnader understryker nödvändigheten av att medlemsländerna vidtar åtgärder som är anpassade till deras specifika arbetsmarknadssystem och arbetslöshetsmönster (branscher och befolkningsgrupper), om länderna vill få till stånd en betydande sänkning av arbetslöshetsnivån.

3.6. Slutligen tar arbetslöshetsstatistiken inte hänsyn till regionala skillnader. I till exempel Norditalien är 7 % arbetslösa, i Syditalien 20 %. I de nya tyska länderna är arbetslösheten i vissa fall 15-20 %.

4. Strukturpolitik för att bekämpa arbetslöshet

4.1. Investeringsstöd, stärkt konkurrenskraft, stöd till små och medelstora företag (SMF)

4.1.1. Det fulla kapacitetsutnyttjandet fram till 1997 kommer att absorbera den konjunkturberoende arbetslösheten som uppskattas till 2 % av den yrkesverksamma befolkningen. Tillväxten räcker inte för att uppnå vitbokens mål: 15 miljoner nya arbetstillfällen i syfte att få ner arbetslösheten till hälften fram till år 2000. En minskning av den "klassiska" arbetslösheten, som uppskattas till 9 % av den yrkesverksamma befolkningen, kräver att produktionskapaciteten ökas så att nya arbetstillfällen kan skapas.

4.1.2. Därför bör den makroekonomiska politiken främja innovativa investeringar som skapar arbetstillfällen och garantera deras lönsamhet samt möjliggöra en ökad efterfrågan som skapar det förtroende som investeringarna behöver.

4.1.3. På lång sikt bör industripolitiken fullfölja strukturella förändringar som syftar till att förstärka den europeiska ekonomins yttre tillväxtpotential. Därför anser ESK att de prioriterade investeringsprogram som godkändes i Essen bör påskyndas. För övrigt bör man främja innovativa företag som gör högteknologiska investeringar och kommittén ser därför positivt på rådets vilja att påskynda handlingsplanen för informationssamhället. Kommittén vill kraftigt understryka behovet av att utveckla specialprojekt som syftar till att underlätta små och medelstora företags tillgång till informationskällor. Vad beträffar elektroniska motorvägar bör EU:s initiativ för små och medelstora företag tas med inom de initiativ som G-7-gruppen godkänt. Beroende på de oklara regler som gäller för spridande av information och data via elektroniska motorvägar ser ESK med tillfredsställelse på kommissionens initiativ som syftar till att skapa en debatt om, till exempel, immateriella rättigheter inom området för elektroniska motorvägar på grundval av en nyligen sammanställd grönbok.

4.1.4. Även om ESK stödjer verkställandet av strukturåtgärder som syftar till att stärka EU:s möjlighet till inre tillväxt, vill kommittén understryka att på lång sikt är den teknologiska utvecklingen en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för att upprätthålla tillväxt och sysselsättning. Den förbättring av konkurrens och flexibilitet på marknaderna som är nödvändig för att möjliggöra en omfördelning av produktivitetsvinster mellan olika sektorer och för att finansiera skapandet av arbetstillfällen inom sektorer med låg produktivitet måste samtidigt vara socialt acceptabel. Ur detta perspektiv bör förstärkningen av marknadsmekanismerna ske utifrån en social dialog. Vitboken nämner också att man inte enbart skall koncentrera sig på produktionen: "tekniska landvinningar skapar möjligheter för tillväxten och sysselsättningen, på villkor att man kan förutse nya behov och nya produkter som kommer ur sociala förändringar och förändringar av familjebegreppet och utvecklingen i städerna ...".

4.1.5. Små och medelstora företag har potential att skapa tillväxt och sysselsättning. Denna kapacitet måste tillvaratas genom skatteåtgärder som underlättar dessa företags skapande, utveckling och kunskapsöverföring, genom minskade administrationskostnader och genom att underlätta deras deltagande i forsknings- och utbildningsprogram. Därför ser kommittén positivt på Europeiska rådets uppmaning till kommissionen att utarbeta en rapport om gemenskapens politik inom dessa områden och hur den kan förbättras (). De små och medelstora företagen har ofta ett lokalt verksamhetsområde, och administration och beskattning ligger normalt inom medlemsländernas kompetens. Därför vill ESK i detta sammanhang påpeka att det först och främst är medlemsländerna och lokala organ som bör verka för att främja små och medelstora företag. Kommissionen bör arbeta för att sprida de bästa metoderna och motverka nya former av byråkrati.

4.2. Arbetsmarknadspolitik

4.2.1. En stark tillväxtprocess på medellång sikt, med stöd av investeringar och ökad konkurrenskraft, möjliggör inte en minskning av den strukturella arbetslösheten eftersom en del av arbetskraften saknar kompetens och kunskap för att lösa de nya arbetsuppgifterna.

4.2.2. Därför, parallellt med insatser för att främja fysiska investeringar i branscher med tillväxtpotential, bör även industripolitiken syfta till att främja investeringar i humankapital för att öka arbetskraftens kompetens. Framför allt bör man öka överensstämmelsen mellan efterfrågan och utbud på yrkesutbildning i syfte att motsvara ekonomins specifika behov. Man bör också främja fortbildning och förbättringar av arbetskraftens kompetens. I detta syfte bör man skapa "broar" mellan skolor och företag och främja fortbildning och lärlingsprogram med hjälp av skatte- och skatteliknande incitament. Lärlingskap i industrin liksom varvad grundutbildning och fortbildning gör dessutom att man kan ha direkt tillgång till vilken utbildningsnivå det än må vara i arbetslivet.

4.2.3. Initiativen för att förbättra "humanpotentialen" har ett långsiktigt perspektiv. Kommissionen formulerar det på följande sätt: "rätta till brister i utbildnings- och fortbildningssystemen för att på lång sikt motsvara en ökad konkurrens". Arbetslösheten är dock ett akut problem och därför är det nödvändigt att verkställa åtgärder som ger snabba, synbara effekter på sysselsättningsminskningen och som inger medborgarna nytt förtroende.

4.2.4. Åtgärder som syftar till att omvandla tillväxt till arbetstillfällen bör vidtas på kort sikt. Därför definierade Europeiska rådet i Essen tre handlingsområden: minskning av indirekta arbetskostnader, minskning och omfördelning av arbetstiden, utveckling av deltidsarbete och nya områden som kan alstra arbetstillfällen.

4.2.4.1. En åtgärd som används flitigt i EU-länderna i syfte att underlätta anställning är minskningar av icke lönerelaterade anställningskostnader. Dessa åtgärder utgår från tesen att den höga arbetskraftskostnaden tvingar företag som är utsatta för internationell konkurrens att söka sig till låglöneländer eller att göra kapitalinvesteringar snarare än investeringar i ny arbetskraft. Åtgärder som syftar till minskningar av arbetskraftskostnaden berör oftast outbildad arbetskraft eftersom det oftast är denna grupp som hotas av omlokaliseringar av företag och kapitalinvesteringar. För att undvika en utökning av låglönegrupper minskas anställningskostnaden för outbildad arbetskraft genom att denna grupp befrias från sociala avgifter. Även om dessa åtgärder används flitigt i dag uppkommer ändå vissa frågeställningar.

4.2.4.1.1. Först och främst skall en minskning av obligatoriska avgifter inte leda till att socialskyddsnivån ifrågasätts. Det lönebaserade finansieringssystemet måste ersättas med ett finansieringssystem med en vidare definition vars konsekvenser för konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning måste utvärderas. ESK noterar att sänkningen av sociala avgifter i EU-länderna tenderar att kompenseras genom en höjning av indirekta skatter, i synnerhet genom höjningar av mervärdesskatten. Även om mervärdesskatten har den dubbla fördelen av att vara avdragsgill vid export och samtidigt lättare att tillämpa nationellt eftersom den är mindre påtaglig än direkta skatter, kommer en momshöjning först och främst drabba hushåll med låga inkomster eftersom dessa är känsliga för fördyrningar av basvaror. Detta gäller i synnerhet flerbarnsfamiljer, arbetslösa och personer som lever på existensminimum. Mervärdesskatten läggs också direkt på priserna och kan därigenom ha en inflationsdrivande effekt med alla de konsekvenser detta kan få för den monetära politiken och ränteläget. För övrigt kan kompensationskrav för förlorad köpkraft motverka den sänkta arbetskraftskostnadens positiva effekter på medellång sikt.

4.2.4.1.2. Det är inte heller givet att en sänkning av arbetskraftskostnaden leder till en ökad sysselsättning, vare sig på kort eller lång sikt. Tendensen att ersätta arbetskraft med maskiner och robotar hänger samman med teknikutvecklingen och en allt intensivare konkurrens. Även om arbetskraftskostnaden kan tyckas ha bidragit till denna tendens är det inte säkert att en sänkning av densamma kan hejda denna utveckling. På kort sikt kan dock åtgärder som syftar till att sänka de sociala avgifterna för en viss grupp medföra risk för "utbyteseffekter" och att denna grupp ersätter annan arbetskraft. Därigenom minskar åtgärdernas effektivitet.

4.2.4.2. ESK anser att vinster från produktivitetsökningar i första hand bör användas till arbetsskapande insatser. Därför är förkortningar och omfördelningar av arbetstiden en möjlighet att öka sysselsättningen, på villkor att detta innebär en förbättring för arbetstagaren och att det inte innebär ökade kostnader för företaget (). Organisationen av arbetet bör utformas så att man uppnår en större överensstämmelse mellan å ena sidan arbetstagarnas önskningar att kunna jämka samman arbete, fritid och familj bättre och å andra sidan kraven från företaget med tanke på dess konkurrenskraft.

4.2.4.2.1. Inom vissa sektorer kan man tänka sig att arbetstidsförkortning, omorganisation av arbetstiderna, ökat kapacitetsutnyttjande och lägre sociala avgifter kan leda till utökat förhandlingsutrymme. ESK anser att en politik som syftar till att förkorta arbetstiden och som samtidigt kompenserar detta bortfall med nyanställningar kan ge ett samstämmigt resultat som gynnar sysselsättningen.

4.2.4.2.2. ESK noterar att den omfördelningen av arbetstid som skett i ett flertal europeiska länder sedan början av 80-talet uteslutande har omsatts i utökat deltidsarbete. De heltidsarbetandes arbetstid har inte förkortats. Det är främst kvinnor som deltidsarbetar, i synnerhet med okvalificerade och dåligt betalda arbeten inom servicesektorn. För övrigt har andra former av arbete än heltidsarbete, till exempel deltidsarbete och tillfällig anställning, brister när det gäller social trygghet, och karriärmöjligheter. ESK önskar att deltidsarbete befrias från sin stämpel som "andra klassens arbete". Därför bör deltidsarbetandes anställningsvillkor förbättras i syfte att undanröja varje form av diskriminering av deltidsanställda. I synnerhet måste ett helt separat socialförsäkringssytem utarbetas för deltidsarbetare. För övrigt måste systemen för arbetslöshetsersättning garantera den som är deltidsarbetslös, och väljer att arbeta deltid, en lön som alltid är högre än arbetslöshetsersättningen. Initiativ som syftar till att uppmuntra omfördelning av arbetstid genom att främja deltidsarbete bör ge arbetsgivaren och närmaste chef incitament, så att den anställde "väljer" snarare än "påtvingas" deltidsarbete. Dessa initiativ bör även innehålla informationskampanjer till allmänheten.

4.2.4.2.3. System där man kan ha ett uppehåll i arbetslivet och där någon kompensationsanställs har också provats i flera europeiska länder, i synnerhet inom den offentliga sektorn. Det skulle vara lämpligt att utvidga möjligheterna till sådana system, speciellt inom den privata sektorn, till exempel genom att införa nya former för uppehåll på deltid eller genom att förlänga maximitiden för uppehåll. Det är i alla fall viktigt att detta system inte medför extra kostnader för företagen. I fall då det är obligatoriskt att ersätta någon med en arbetslös, skulle en del av det som sparas in via arbetslöshetsersättningen användas för att ge incitament till arbetsgivaren och för att uppmuntra denna typ av omfördelning av arbetstiden, genom att han kompenseras för de extra kostnader som kommer av att anställa en person.

4.2.4.2.4. Slutligen kan övergången till pensionering och delpensionering användas för att omfördela arbete och samtidigt föra över yrkeskunskap till en yngre generation. Den senaste undersökningen från Internationella arbetskontoret understryker förtidspensioneringarnas ineffektivitet i att skapa sysselsättning, eftersom de arbeten som lämnas av förtidspensionerade inte kan fyllas med unga okvalificerade arbetslösa. För att komma till rätta med detta problem kan man tänka sig ett system som kombinerar halvtidspensionering med halvtidsanställning av en ung arbetslös. Under den period som krävs för denna kompetensöverföring bör staten täcka eventuella merkostnader för företaget som kommer av att ersätta en heltidsanställd med två deltidsanställda.

4.2.4.3. Utveckling av arbetsintensiva tjänstesektorer som inte är utsatta för internationell konkurrens är ett annat intressant område. Utvecklingen av nya livsstilar, demografiska förändringar och höjd förvärvsfrekvens har skapat nya sociala behov som ännu inte är helt uppfyllda, till exempel vård av sjukt barn, äldreomsorg, olika typer av ungdomsstöd, miljö- och naturskydd, etc. Dessa tjänstesektorer har ett stort ekonomiskt, socialt och kulturellt värde men är inte längre tillfredsställande. Ideella organsiationer och företag är redan mycket aktiva inom dessa nya sektorer. Genom att skapa sysselsättning bidrar de effektivt till vitbokens övergripande politik mot definitiv utslagning från arbetsmarknaden. Utökad sysselsättning inom dessa sektorer bör dock inte leda till social nedrustning och osäkra anställningsförhållanden. Arbeten inom dessa tjänstesektorer skall vara utformade på samma sätt som andra arbeten och löntagarna måste uppleva dem som riktiga arbeten. Man måste också lösa problemet med kundernas nedsatta betalningsförmåga genom att anpassa tjänsternas pris till intäkterna, eller genom sänkta sociala avgifter. Utvecklingen av dessa tjänster är beroende av en stabil efterfrågan och av kvalitetsnormer i syfte att motsvara konsumenternas förväntningar.

4.2.5. Kommittén påminner om den viktiga roll som det offentliga har för att skapa sysselsättning. När det gäller övergången till informationssamhället visar sig deltagande från myndigheterna vara nödvändigt för att se till att de nya kommunikationssätten sprids och att hela befolkningen har tillgång till dem. Omdefinieringen och befästandet av en framtida offentlig sektor har möjligheter att skapa ett stort antal arbetstillfällen.

4.2.6. Slutligen anser kommittén att det är nödvändigt att igångsättandet av de fleråriga programmen för sysselsättning i varje medlemsland följs av program för uppföljning och utvärdering. Detta för att man skall kunna uppskatta effekterna av de åtgärder som vidtagits för att minska sysselsättningen och för att vid behov gå vidare till att förbättra åtgärdsprogrammen.

Bryssel den 26 oktober 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() "Uppföljning av Europeiska rådets sysselsättningssession i Essen" (dok. KOM(95) 74 slutlig, 8. 3. 1995).

() Dok. KOM(95) 250 slutlig, 13. 6. 1995.

() Dok. KOM(94) 615 slutlig, 13. 12. 1994.

() EGT nr L 33, 31. 5. 1995.

() Europeiska rådets möte i Cannes, 26 P27 juni 1995, ordförandeskapets slutsatser (SN 211/95, punkt 13).

() Hela arbetstidsproblematiken har gåtts igenom i detalj i yttrandet på eget initiativ (CES 1166/95, föredragande: H C H van den Burg, medföredragande: Francis J Whitworth) som antogs under plenarsessionen den 25. 10. 1995.

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

[Av följande bilaga finns endast sammanfattningen översatt till svenska.]

Rejected amendment

The following amendment was rejected but received more than 25 % of the votes cast:

Replace the entire text by the following:

"1. Introduction

1.1. As we approach the millennium, mass unemployment in the developed nations appears to be a specifically European phenomenon. Since 1974, the first year for which statistics are available in respect of the then newly-enlarged Community of twelve, it has grown inexorably from 2,5 % of the European labour force to more than 11 % in 1994, the last year prior to the enlargement to a Community of fifteen.

These figures not only represent an appalling waste of valuable human resources but constitute a source of insupportable human misery and a potential threat to the survival of the European social model. They are an indictment of the way in which the European nations, jointly and severally, have managed or, rather, failed to manage, their economies.

1.2. Despite the favourable economic prospects for the coming two years which have been projected, unemployment in the European Union is expected to stabilize at excessively high levels and even the most optimistic targets for reducing it fail to achieve anything approaching the improvement which is required and which the citizens of Europe are entitled to expect.

1.3. The Commission is projecting an increase of about 1 % in the number of jobs for each of the years 1995 and 1996, which implies a net creation of some 3 million jobs. As the increase in the active working populating in that period is predicted to be 1,4 million, this represents a fall of just 1,6 million in the number of people unemployed.

1.4. The ESC has already pointed out, in its Opinion of 30 March 1995 on the Annual Economic Report, that the prerequisites for sustained growth in 1995 and 1996 have not been achieved and this must call into question the realism of the Commission's target for job creation.

1.5. The Commission's White Paper sets a target of creating 15 million new jobs by the year 2000; even if the net increase predicted for 1995/1996 is achieved, this will still leave 12 million further jobs to be created between 1997 and the end of the century. A simple extrapolation of figures is sufficient to demonstrate that this is a demanding, and perhaps unrealistic, target which could only be achieved by a combination of exceptionally favourable economic circumstances, sustained over the whole of that period, and the implementation of effective strategies to curb unemployment.

1.6. In the unlikely even that this goal can be met, the net reduction in unemployment, after taking into account the anticipated increase in the active working population over the same period, is only 6,4 million. This would still leave some 12 million people, or 7 % of the working population, unemployed. That figure is far too high; we must aim for much more ambitious reductions in the level of unemployment if the social cohesion of Europe is to be maintained.

1.7. In reality, it is all too likely that even these inadequate targets will fail to be met. As has already been indicated, they depend, amongst other things, on sustained growth in the European economies, which in turn requires the continuation and spread of world economic growth. A growth cycle sustained over such an extended period would be an unusual, if not unprecedented, phenomenon and there is no justification for assuming that this will occur unless the right policies are adopted to ensure that it takes place.

1.8. There is another aspect to this situation which needs to be taken into consideration. It has been clearly demonstrated in recent years that economic growth does not always produce a commensurate increase in jobs and, in fact, the capacity of the EU's economy to translate recovery into jobs has not changed very much over the last twenty years. Although unemployment fell in the second half of 1994 it had risen again by April 1995 to a level only slightly below its historical high.

1.9. It has already been stated that mass unemployment, at least amongst the developed nations of the world, is a European phenomenon. It therefore seems logical, in seeking a cure for this chronic disease which is crippling a continent, to look to what is happening in other economies which have been more successful in combating this scourge. In particular, the example of the United States offers many lessons from which we could usefully learn.

2. Comparisons between the USA and the EU

2.1. The economies of the United States of America (USA) and the European Union (EU) are, in many respects, broadly comparable. Although the USA is slightly ahead, citizens in both the EU and the USA enjoy living standards which are amongst the highest in the world. In terms of material prosperity, the citizens of Europe can almost match their American cousins.

2.1.1. Population is also not too dissimilar. In 1994, it was about 260 million in the USA and 350 million in the EU. The population in both communities is ageing, but rather less so in the USA where the birth rate is higher than in the EU.

2.1.2. Then again, both economies have had to undergo substantial structural change in the recent past as competition, first from Japan, then from other industrializing countries on the Pacific Rim and now from China, has forced the pace.

2.2. So we can see that there are some important similarities between the two economies but there is one key aspect of their performance over the past twenty years which is marked by contrast rather than similarity; while unemployment in the EU rose from 2,5 % in 1974 to 11,5 % in 1994, unemployment in the USA fell from 5,7 % to 5,6 % in the same period.

2.2.1. In 1974, the level of unemployment in the EU was less than half that of the United States; by 1994 it was more than double; or, to put in another way, over the 20-year period unemployment in the USA showed no discernible trend because it fluctuated around the level of 6 %, whereas the EU level more than quadrupled and showed a steadily-rising long term trend.

2.2.2. Social scientists must be concerned about long-term trends in the wrong direction which show no signs of abating. These trends are charted on page 41 of the European Commission's White Paper of December 1993, "Growth, Competitiveness, Employment". When two economies which have so many similarities exhibit such a marked difference in performance in this one key area, the conclusion is inescapable that this must result from the differing employment policies pursued in those two economies.

2.2.3. In fact, the figures quoted understate the extent of the EU's unemployment crisis. One reason for this is that the EU employment rate, at 58 % in 1993 (according to "Employment in Europe 1994", published by the European Commission), is considerably lower than the rates in other developed countries, including the USA where it was just over 70 %. A low employment rate implies that there are many people of working age (especially women) who would like to work but cannot do so because the opportunity does not exist. Most of these people would not appear in the unemployment statistics.

2.2.4. A second reason is that when unemployment rises, so too, in Europe, does the rate of long-term unemployment and the rate of youth unemployment. In 1992, the EU long-term unemployment rate was 43 % and the rate of youth unemployment was 21 %; in the USA the comparable figures were 11,2 % and 6,5 %.

2.2.5. A true measure of an economy's employment/unemployment situation has to be based on a combination of the percentage unemployed and the employment rate. Such a measure indicates that the EU's situation has deteriorated so seriously since 1974 that, in the 1990s, the EU is not facing an unemployment problem, it is experiencing a major employment crisis. In marked contrast, over the same period the USA had a roughly stable unemployment level, while its employment rate improved from 63 % to 71 %. We must ask ourselves how this was achieved.

2.3. Quite simply, the main reason why the USA has a much lower unemployment level today than the EU is that the American economy has created vastly more jobs. The OECD Jobs Study, published in June 1994, gives the following revealing figures:

>Plats för tabell>

2.3.1. Thus, while both economies generated 5 million extra jobs in the public sector the USA generated 31 million additional jobs in the private sector while the EU generated zero. In other words, the EU's failure to generate extra private sector jobs during a period in which the working population was rising, was total. This suggests:

i) that serious errors of employment policy have been made in the EU, and

ii) that EU policy-makers could learn some useful lessons from their counterparts in the USA.

2.4. It will be readily understood that the acute nature of the EU's employment crisis, with its attendant misery for more than twenty million would-be workers and their dependents, a total of about 100 million European citizens, means that only the most radical changes of policy will provide an adequate remedy.

3. The Labour Market in the USA

3.1. A strong case could be made for saying that today the essence of the employment scene in the USA is the numerous statutory (federal and state) regulations which affect it. Others might argue, with equal force, that behind those regulations the "hire and fire" philosophy still holds sway. Whichever of these two views is held, it must be accepted that the recent job-creating record of the US economy indicates that the labour market there is working far more effectively than in the EU.

3.2. It is an accepted fact that the primary source of job creation is the Small and Medium-sized Enterprises (SME) but the extent of the role which they play in the job-creation process has not been fully recognized. Recent research shows that, at least in the USA, they have played an even more important part than was previously imagined.

3.2.1. In late 1991, the Office of Advocacy of the Small Business Administration (SBA) contracted with the Economic Surveys Division of the Bureau of the Census to produce linked longitudinal data files on an enterprise basis to cover the non-farm, private sector economy. By the autumn of 1994, such files had been produced for the years 1989, 1990 and 1991.

3.2.2. The period 1989-1991 showed a modest employment gain of 681,500 in this sector of the economy. It was made up as follows:

>Plats för tabell>

3.3. Critics of American employment policies have sought to diminish the undeniable success of the US economy in creating jobs by stigmatizing the jobs created as "McJobs", implying that they are low-paid, short-term, fast-food jobs. These criticisms will not stand up to investigation.

3.3.1. A paper produced by the Center for Economic Performance showed that over the ten-year period from 1983 to 1992 the percentage of the working population engaged in this type of job actually fell from 12,1 % to 11,9 %; in that period, the employment category which exhibited by far the greatest growth was "Professional/Managerial". This category, which includes most of the best-paid jobs, grew from 27,9 % to 31,2 %.

3.3.2. The "Report on the American Workforce" issued by the US Department of Labor in 1994 stated that "The vast majority of jobs being created are not the short-term, burger-flipping positions so popular in the mythology of the modern economy. Indeed, most of the overall job gains have been in relatively high-paying classifications. The occupations that have shown the most rapid growth over the past decade are those that require high levels of education, training and specialized knowledge."

3.3.3. A further criticism which is often levelled at the new American jobs is that they are less secure than the old jobs. In fact, the Employee Benefit Research Institute in Washington reported recently that, on average, "American workers are staying in the same job for longer than they did 20 or 30 years ago". This means that greater insecurity for American workers is as much a figment of the imagination as the notion that most of the new jobs are in fast-food restaurants.

3.4. Another key area in which Europe is lagging behind America is in the mobility of labour. Despite the fact that the EU has consistently sought to improve this element and notwithstanding the advent of the Single Market which was supposed to facilitate it, the position of the EU relative to the USA has actually deteriorated drastically over the period under review. Labour mobility in the EU is currently 25 % of labour migration in the USA; in the 1970s it was 50 %.

4. The need for De-regulation

4.1. Contrary to popular conception, the US labour market is highly regulated. The following are just some of the federal statutes which are currently in force in relation to private-sector employees:

>Plats för tabell>

4.1.1. It will be seen that, firstly, some regulations go distinctly beyond those which apply within the EU and, secondly, that the regulatory process has continued in recent years. Also, it must be remembered that each of the fifty individual states can, and does, legislate in the employment field and the regulations which apply to many states are more extensive than the base position created by federal law.

4.2. The EU is rightly proud of the social protection which is given to workers in its Member States and any proposed solution to the present employment crisis which involved the dismantling or curtailment of this system would be unacceptable to a majority of people. However, the above examples show that a high measure of social protection and dynamic job-creation performance can co-exist within a single economy.

4.3. There is widespread agreement amongst European legislators, economists, politicians, scholars and businessmen about the importance of the role played by SMEs in job creation. This has been acknowledged by the European Commission, who stated in their 1993 White Paper "Growth, Competitiveness, Employment" that "Member States should address existing barriers to maximizing the job-creation potential of SMEs and areas of new employment growth and activity by a range of measures aimed at anticipating and accelerating SME and new jobs growth".

4.4. Small firms in both the USA and the EU are creating jobs at a faster rate than larger firms. It is also the case that small firms are more consistent creators of jobs, in the sense of being less influenced by macro-economic conditions. The US experience suggests that it is the micro-businesses (those with less than five employees) which are the primary job-creators and, therefore, in any strategy to reduce the level of unemployment, it is essential to differentiate between these microbusinesses and the larger firms which currently fall within the European definition of an SME. It also means that research using a database which omits these microbusinesses, (as many studies do) is either irrelevant or dangerously misleading and any conclusions drawn from it must be flawed.

4.5. It is patently obvious that, while small businesses are the major source of job creation in both the USA and the EU, those in the United States have been considerably more successful in fulfilling this role than their European counterparts. The only discernible difference which would account for this disparity is the fact that in the United States almost all federal employment regulations and many state regulations have an exemption clause for small or micro-businesses.

4.5.1. One of the reasons - perhaps the main reason - why Congress has exempted all micro-businesses and some small businesses from these regulations is that it wants to stimulate job creation and economic development and has recognized the key contribution which small and very small firms are making to these desirable aims. Another reason could be the understanding that complex regulations bear far more heavily on the proprietor of a small firm than on the specialist manager of a larger organization.

4.5.2. The exemptions are quite varied. They may be based on annual turnover or the numbers employed in the business and there are different levels of exemption for different statutes. These exemptions have been granted partly because of the disproportionate contribution of small firms to job creation. Now that they exist, it seems probable that they encourage the establishment and growth of small firms. Thus, they might reasonably be seen as both the cause and the effect of small business success in the USA.

4.5.3. It could be argued that these exemptions give small firms an unfair advantage vis-à-vis their larger competitors. Certainly, the exemption limit is not just a hurdle to be crossed as the business grows; it is, rather, a dividing line between safe (regulation-free) ground and the minefield which is created by the mass of complex regulations which exist in the employment field and in other areas.

4.5.3.1. To argue that small firms have an unfair advantage is to miss the point altogether. Instead, attention should be focused on the disadvantages for larger firms which stem from excessive regulation. The real regulatory burden on US businesses may be less than that on their EU counterparts but the evidence suggests that there is scope for a considerable measure of deregulation in the USA - and a great deal more in the EU.

5. Comparison with other nations

5.1. Other nations have had considerable success in controlling the level of unemployment. Notable amongst these is Japan, where the Commission's White Paper of December 1993 showed that unemployment had not exceeded 3 % of the labour force at any time in the past 35 years. It might be argued that this outstanding record is a reason for basing European employment policies on the Japanese model but it must be acknowledged that this success has been based, at least in part, on the fact that Japan has been allowed to sustain an imbalance in its foreign trade which the EU could not expect to emulate and there are also major cultural differences between the Japanese and European peoples which would make it difficult to replicate Japanese working conditions in a European environment. For these reasons the Japanese experience is not considered to be a viable role model for European employment policies.

6. The Basic Objective of Economic Policy

6.1. The more prosperity there is, the more can be done to relieve specific social and environmental problems and to satisfy the wider aspirations of Europe's citizens. Without economic growth, even existing levels of general welfare and social provision are at risk, particularly given the adverse demographic trends facing all EU Member States.

6.2. The basic objective of economic policy, whether at national or European level, must therefore be to achieve the highest sustainable rate of real growth in the economy, in order to maximize individual welfare and facilitate the realization of wider social aims. Only in this way can the future of the Social Contract be protected.

6.3. The essential elements underpinning a sound basic framework for the economy are:

i) sound money - that is, effective, control of the money supply and low inflation.

ii) sound government finances - that is, keeping budget deficits and the level of outstanding government debt within prudent limits.

7. Current Economic Situation and Macro-economic policies

7.1. Since the publication, at the end of 1994, of the Commission's 1995 Annual Economic Report, the international and Community economic situation has changed considerably, bearing out the ESC's forebodings. In its Opinion of 30 March 1995 on the Annual Economic Report, the Committee tempered the Commission's optimism, pointing out that the prerequisites for sustained growth in 1995 and 1996 had not been achieved. In particular, it highlighted the impact of the monetary turmoil on the external component of growth in Europe and the uncertainty over the dynamism of the internal component, including consumption by households, which was supposed to take over from external demand as the driving force of growth in 1995 and 1996.

7.2. The monetary upheavals which shook the foreign exchange markets have weakened the European growth rate but, even more than the exchange-rate instability, it is the lower than expected trend in consumer spending which the OECD pinpoints as the reason for revising its growth forecasts downwards. This phenomenon almost certainly has its origins in the continued high level of unemployment and the consequent lack of a "feel-good" factor in the population at large; people are not inclined to spend money if their main concern is doubt about their future job security.

7.3. Although the Commission and the OECD predict only a slight deceleration in economic growth in 1966, the ESC regards the present economic situation as worrying in several respects.

7.3.1. Firstly, the pressure on certain currencies in the EMS reflects a decline in market confidence in the economic policies pursued by those countries and, in particular, the lack of credibility of their budget adjustment programmes and their low inflation targets. The risk of new pressures within the EMS will increase as the transition to the third stage approaches if the Member States do not, in the meantime, demonstrate a clear political will to undertake the necessary reforms.

7.3.2. Secondly, the behaviour of the foreign exchange markets has reflected the lack of coordination of economic policies at both the European and international levels. At European level, the Member States must treat their exchange rate policy as a problem of common interest. At international level, full and fair implementation of the agreements reached in the Uruguay Round of the GATT negotiations is necessary if the world is to realise the promise of increased trade and prosperity rather than face the spectre of regionalization, protectionism and being plunged into renewed trade wars.

7.4. The most worrying aspect of this situation for the European economy is that it could initiate a growth cycle too short to stimulate employment over the long term. Consequently, at this stage in the economic cycle, the ESC considers that economic policy must be focused first on preventing any trend which could compromise the pursuit of growth and job creation.

7.4.1. On the budgetary front, the Presidency Conclusions of the Cannes European Council stated that "Rolling back unemployment means implementing stability-orientated monetary and budgetary policies, in line with the broad guidelines for economic policies. The European Council emphasizes that such macro-economic policies directly benefit jobs threatened by the weight of public deficits. A rigorous budgetary policy - over and above its favourable impact on the stability of the macroeconomic framework - helps to bring down interest rates, boost investment and stimulates growth". The ESC endorses this position; it is convinced that in the medium term the credibility of reform policies is dependent on the degree of real convergence between the Member States; improved economic performance and lower unemployment would give greater credence in the eyes of the financial markets to the political determination of some Member States to undertake the adjustments needed to progress to the next stage of EMU. The ESC reiterates its appeal to all Member State governments to seize the opportunity presented by sustained economic growth and the fall in real long-term interest rates to undertake the necessary structural adjustments to their budgets in order to restore their indebtedness to sustainable levels in the medium term.

7.4.2. The key to achieving, and sustaining, these levels of indebtedness is the reduction of public expenditure. In every country within the EU the level of public expenditure, expressed as a proportion of GDP, is currently far too high. A substantial reduction in this figure would not only reduce public indebtedness to acceptable levels but would permit tax rates to be lowered. This would stimulate economic growth by leaving a greater proportion of the national resources in the hands of the wealth-creating private sector of the economy and by increasing the spending power of consumers. This, in turn, would create jobs and produce a significant improvement in the unemployment situation. The beneficial effects of this on public sentiment and the creation of a "feel-good" factor would act as a further stimulus to consumer spending.

7.4.3. The ESC stresses that these reforms should be socially balanced. The reductions in public expenditure which are being advocated need not, and should not, be made at the expense of the provision of essential public services and social protection. In every country the cost of administering these services is being inflated by the over-manning and time-consuming bureaucratic procedures which are inseparable from public-sector provision. The greater the percentage of GDP which is diverted to the public sector, the higher the proportion of that money which is consumed in administering it. The exemptions from current employment legislation for small businesses which the ESC proposes would, alone, contribute to a substantial reduction in public expenditure by eliminating the need to administer the statutes and monitor compliance with them. Apart from this, there is ample scope for cost reduction in any public-sector service.

7.4.4. Increases in real disposable incomes which are achieved by reductions in the rates of tax are not, in themselves, inflationary, as corresponding increases achieved by wage rises would be, but monetary policies should be aimed at controlling any inflationary tendencies by using interest rates to keep the money supply in check.

7.4.5. Experience across the world has demonstrated quite clearly that low-tax economies are high-growth economies and high-growth economies are low-unemployment economies. In other words, low tax equals low unemployment. Conversely, high tax regimes, and particularly those where excessive taxation is compounded by excessive regulation, are characterized by high levels of long-term, structural unemployment.

8. Labour market policies

8.1. The ESC advocates moves towards more flexible labour markets.

8.2. It also reiterates its insistence on the importance of the training and education element in any structured approach to labour market policy and on the encouragement of an entrepreneurial culture. Efforts to create jobs and improve the skills of the workforce must be coordinated; training without job creation will merely result in a large number of highly-skilled, unemployed workers; job creation without training will be self-defeating because of the lack of suitable labour to fill the newly-created vacancies.

8.2.1. Labour market policy must promote investments to make labour more "employable"; in other words, the link between supply and demand in the area of vocational training must be improved in order to answer the basic needs of industry. Steps must be taken to promote on-going training and improve workers" skills. With this in mind, gangways must be created between schools and business life and incentives provided to encourage on-going training and apprenticeships in firms.

8.2.2. Such policies to up-grade human resources are a long-term measure; as the Commission says, the thing is to correct the inadequacy of current educational and training systems so as to face the challenge of competitiveness in the long term. However, unemployment is a reality right now; hence the need to implement measures which will work quickly and visibly against the destruction of jobs in order to restore the confidence of Europe's citizens in the ability of the EU to deliver and sustain the standard of living to which they aspire and to which they feel that they are entitled.

8.2.3. Measures to boost the jobs component of growth are part of a shorter-term approach. Hence, the European Council at Cannes placed particular emphasis on "the need to foster growth of a kind that will create jobs, to step up measures to bring young people and the long-term unemployed back into the world of work and to make labour markets perform better, in particular by reducing indirect labour costs."

8.2.3.1. The ESC supports the strategy of reducing non-wage labour costs. Anything which reduces the cost of employing labour will tend to increase the amount of labour employed. Employers hire labour mainly because they expect to receive a surplus (profit) from the revenue product of that labour. The theory of wages, which is supported by practical experience, is that more labour will be hired at a lower price (wage) and less will be hired at a higher price (wage), other things being equal. Thus, in making a decision on whether to hire, an employer will take into account all the costs of his decision. These will include the cost of state taxes on employment; they could also include the cost of firing. No private sector employer can guarantee the demand for his product or service indefinitely and, if the demand declines, he will have to shed labour as an alternative to going out of business. As the OECD Jobs Study pointed out, legislation which is designed to discourage dismissals by raising the cost to employers of releasing workers "can also make employers more reluctant to hire new workers".

8.2.3.2. Labour market policies in the field of working time must reflect the way in which working patterns are developing, both inside and outside the EU. By the end of the century, the conventional five-day/forty-hour week is likely to be the exception rather than the rule; workers will increasingly wish to tailor their working patterns, throughout their working lives, to their changing personal circumstances and family commitments. Flexibility and adaptability will therefore be the keynote for industrial relations in the future and these qualities will need to be demonstrated by employees, employers and legislators alike. The tailoring of individual working hours to individual requirements can best be achieved by individual negotiation and by arrangements voluntarily entered into by both workers and employers.

8.2.3.3. The development of new job fields is the product of an expanding economy and this can only be achieved if governments ensure that they pursue macroeconomic policies which are conducive to economic growth and, in particular, create a climate which is favourable to the establishment and development of micro-businesses.

8.2.3.3.1. It is necessary to remember that governments, whether national or European, do not, and cannot, create jobs; neither can they "protect" jobs; both of these activities are exclusively the function of business. Job creation is the natural product of successful commercial operations conducted in an Enterprise Culture which is conducive to entrepreneurial activity and the best contribution which governments at all levels can make to job creation is to foster an Enterprise Culture. Attempts by governments to intervene in this process by the introduction of well-meaning legislation designed to create jobs, discourage job losses or rectify perceived inequalities between specific groups or categories of workers have been invariably counter-productive.

8.2.3.3.2. Advancing technology brings with it the promise of new jobs as well as posing a threat to the continuance of old ones. It is important that labour market policies should take a positive attitude to new technologies, which are only inimical to net job creation if they are viewed in the context of old-fashioned and rigid concepts of social organization. Attempts to prolong the life of "sunset" industries because they are seen as being an accepted part of the existing social pattern can only hasten their decline and lead to further rises in unemployment. The future role of the EU should be to open the doors to opportunity.

9. The Organization for Economic Cooperation and Development

9.1. The OECD in its paper, "Jobs Study - Facts, Analysis Strategies" published in mid-1994, made nine key policy recommendations. These were:

- Set macro-economic policy such that it will encourage growth and, in conjunction with good structural policies, make it sustainable.

- Enhance the creation and diffusion of technological know-how by improving frameworks for its development.

- Increase flexibility of working time (both short-term and lifetime) voluntarily sought by workers and employers.

- Nurture an entrepreneurial climate by eliminating impediments to, and restrictions on, the creation and expansion of enterprises.

- Make wage and labour costs more flexible by removing restrictions that prevent wages from reflecting local conditions and individual skill levels, in particular of younger workers.

- Reform employment security provisions that inhibit the expansion of employment in the private sector.

- Strengthen the emphasis on active labour market policies and reinforce their effectiveness.

- Improve labour force skills and competencies thorough wide-ranging changes in education and training systems.

- Reform unemployment and related benefit systems - and their inter-action with the tax system - such that societies" fundamental equity goals are achieved in ways that impinge far less on the efficient functioning of labour markets.

9.2. The ESC explicitly endorses these recommendations.

10. Sammanfattning

10.1. Denna sammanfattning kan göras relativt kortfattad eftersom allt som behövs är att knyta samman alla trådar till en sammanhängande strategi för återgången till sysselsättning för en stor del av Europas arbetslösa.

10.2. Först måste strategins mål klargöras. Det är ganska enkelt: EU bör under en konjunkturcykel skapa i genomsnitt ytterligare två miljoner arbeten (heltid eller deltid) varje år - inte bara de fem kommande åren eller det närmaste årtiondet utan också en bra bit in på 2000-talet. Inget som är mindre än detta kan lindra den nuvarande allvarliga sysselsättningskrisen som skapar ekonomiska och sociala problem och hotar EU:s politiska stabilitet.

10.2.1. En förutsättning för detta är att man kan upprätthålla en sund ekonomi och sunda statsfinanser på nationell och europeisk nivå.

10.2.2. Budgetunderskott måste hanteras genom att de offentliga utgifterna minskas. I många medlemsstater är detta enda sättet att få ner underskottet till konvergenskravens nivåer inom den tidsgräns som satts för den Europeiska monetära unionen.

10.2.3. Den privata konsumtionen måste stimuleras genom att den disponibla inkomsten ökas. Det finns bara två sätt att göra detta, nämligen att öka lönerna eller sänka skatterna. Det första sättet skulle vara inflationsdrivande eftersom det skulle öka penningmängden, och om det inte pareras med proportionella produktivitetsökningar skulle det också minska de europeiska företagens konkurrenskraft genom att produktkostnaden ökar. Detta sätt skulle slå ut sig själv eftersom de extra pengarna i folks plånböcker skulle uppvägas av högre priser, och det skulle bli en liten eller ingen ökning i deras reala köpkraft. Alternativt skulle de extra pengarna spenderas på lågprisprodukter från mer konkurrenskraftiga länder och öka importen till skada för den europeiska handelsbalansen. Att sänka skatter är däremot inte inflationsdrivande eftersom det inte ökar den totala penningmängden putan helt enkelt omfördelar det från den tärande offentliga sektorn till den närande privata sektorn, vilket är till fördel för den ekonomiska tillväxten.

10.2.4. Skatter på arbetskraft, vare sig de läggs på arbetstagaren eller arbetsgivaren, är skatter på sysselsättning och måste sänkas.

10.3. Det allmänna strategimålet måste vara att skapa ett klimat där många småföretag kan växa och nå framgång. Stater har överskridit sina tillgångar och många stora företag (även om de är framgångsrika) friställer arbetare. Av detta följer att de flesta nya jobb måste skapas av småföretag.

10.3.1. Dessa företag har en jobb- och tillväxtskapande potential som måste utnyttjas. Europeiska rådet i Cannes betonade att "små och medelstora företag spelar en avgörande roll för ökad sysselsättning och mer allmänt som en faktor för social stabilitet och ekonomisk dynamik. Det uppmanar kommissionen att lägga fram en rapport om den politik som för närvarande förs på detta område och om åtgärder för att förbättra denna politiks effektivitet, särskilt genom åtgärder på skatteområdet för att främja nyföretagandet, reducera de administrativa avgifterna för småföretagen samt för att underlätta deras deltagande i utbildnings- och forskningprogram. Europeiska rådet betonar vikten av att utveckla investeringarna på nationell nivå och på gemenskapsnivå inom forskning, utveckling och undervisning. På samma sätt betonar det fördelen av att i avsikt att stimulera sysselsättning, konkurrenskraft och förnyelse bekämpa alltför långtgående regleringar".

10.3.1.1. ESK stöder denna Europeiska rådets strategi och kräver aktiva åtgärder för att stödja små och medelstora företag och speciellt de som kan definieras som mycket små företag. Kommittén anser att för att uppnå detta är det nödvändigt att införa skatteåtgärder som syftar till att göra det lättare att starta företag, minska byråkratin och underlätta deras deltagande i utbildnings- och forskningsprogram, med andra ord skapa en företagarekonomi. En företagarekonomi är en avreglerad lågskatteekonomi, vilket betyder att existerande företagare lätt kan utvidga sina företag och att eventuella nyföretagare uppmuntras att starta företag och att de har en rimlig chans att nå framgång.

10.3.2. Något som är centralt i denna strategi är den effektiva avregleringen av små och medelstora företag och mycket små företag. De borde slippa de många krav som de haft på sig de senaste åren - jobbskapande måste prioroiteras före jobbskydd. Detta program bör först koncentrera sig på företag med mindre än 50 anställda och inom denna gräns kan det finnas olika undantag. Den mest genomgripande avregleringen bör gälla de företag som har färre än 5 anställda.

10.4. Europeiska rådet i Cannes kom fram till "Att den inre marknaden fungerar väl är en förutsättning för en dynamisk utveckling och därmed också för skapandet av arbetstillfällen. Gemenskapen och medlemsstaterna bör prioritera en effektivt fungerande inre marknad." ESK instämmer i denna slutsats.

10.5. Rekommendationerna i OECD-rapporten "Jobbundersökningen - fakta, analyser, strategier" bör tillämpas.

10.6. Europas sysselsättningsproblem är inte olösligt, men om inte politiken ändras drastiskt från de trötta och tvivelaktiga "kurerna" som hittills så tydligt har misslyckats med att ge en lösning kommer problemet inte att lösas. En sak måste vara klar: om EU inte kan komma fram till en lösning på detta problem kommer EU inte att överleva - och det förtjänar organisationen i så fall inte heller att göra."

Resultat av omröstning

För: 51, emot: 105, nedlagda: 8.