Yttrande från Regionkommittén om "Problemen för Europeiska unionens öregioner och perspektiven inför utvidgningen"

(2002/C 192/10)

BAKGRUND

Presidiets beslut av den 12 juni 2001 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om Problemen för Europeiska unionens öregioner och perspektiven inför utvidgningen och att ge utskott 1 - regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser - i uppdrag att utarbeta detta yttrande.

Det utkast till yttrande (CdR 301/2001 rév. 2) som antogs av utskott 1 - regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser - den 18 januari 2002 (föredragande: Chrístos Paleológos, borgmästare i Livadiá, EL-PSE).

Artikel 158 i EG-fördraget i kombination med artikel 154 samt förklaring 30 som bifogas Amsterdamfördraget.

Slutsatserna från Europeiska rådets möte i Nice i december 2000 (punkt 55 samt förklaring).

Den planerade utvidgningen av unionens område.

Kommissionens andra rapport från januari 2001 om den ekonomiska och sociala sammanhållningen.

Rapporten från Europaparlamentets regionalpolitiska utskott i mars 1998 om Europeiska unionens öregioners problem.

Ekonomiska och sociala kommitténs initiativyttrande från juli 2000 om "Riktlinjer för integrerade åtgärder i eftersatta öregioner i Europeiska unionen efter Amsterdamfördraget".

Cagliari-deklarationen från februari 2001 efter konferensen "EU:s öregioner efter Nice" med deltagande av bland andra Europaparlamentets och Regionkommitténs arbetsgrupper för öfrågor.

Slutsatserna från konferensen på Korsika i juni 2001 för utskottet för öregioner inom CPMR.

Rådets förordning (EG) nr 1447/2001, artikel 1.2(1).

Europeiska unionens förklaring i anslutning till förfarandet för antagandet av rådets förordning (EG) nr 1447/2001, artikel 1.2(2).

Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande vid sin 43:e plenarsession den 13-14 mars 2002 (sammanträdet den 13 mars).

1. Regionkommittén anser att EU-fördraget bör omfatta begreppet "regional balans och harmonisk utveckling av Europa" och särskilt omnämna regioner med långvariga strukturella konkurrensnackdelar. Kommittén rekommenderar i synnerhet att artikel 158 i EG-fördraget formuleras om enligt följande:

a) Hänsyn bör tas till begreppet "territoriell sammanhållning" som komplement till genomförandet av den ekonomiska och sociala sammanhållningspolitiken.

b) En uttrycklig hänvisning till de problem som skapas av långvariga strukturella faktorer, t.ex. att området utgörs av en eller flera öar, är geografiskt isolerat eller har en mycket låg befolkningstäthet.

c) En bekräftelse på att särskilda åtgärder måste vidtas med hänsyn till det allvarliga läget och till att konkurrensnackdelarna blir allt fler.

2. För att man lättare skall kunna beakta öregionernas särställning i gemenskapens politik krävs ett uttryckligt erkännande av ödimensionen i gemenskapens statistik(3). Hänsyn bör därför tas till Regionkommitténs förslag att öarna bör ges en särskild definition som inte grundar sig på kriterier som hänför sig till folkmängd.

3. Den andra sammanhållningsrapporten innehåller hänvisningar till öregionernas specifika problem och behovet av att vidta åtgärder som tar hänsyn till öregionernas särställning. Problematiken omnämns dock endast i förbigående och tas inte upp bland rapportens förslag. Kommittén anser därför att det krävs ytterligare åtgärder och att dessa uttryckligen bör omnämnas i den tredje sammanhållningsrapporten.

4. ReK vill att öregionernas speciella situation skall beaktas vid utformningen av gemenskapens riktlinjer och bestämmelser samt när gemenskapens politik genomförs, till exempel när det gäller avreglering av energimarknaden, särskilda skatter på flygbränsle, reformen av de transeuropeiska transportnäten (TEN), energi och telekommunikationer samt genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken. Vi skulle vilja föreslå följande:

a) Kriteriet om ökaraktär och behovet av att kompensera öarnas naturliga nackdelar bör beaktas vid urval av projekt som skall få stöd i enlighet med olika gemenskapsåtgärder, -program eller -strategier, så att kompensation kan ges för den höga per capita-kostnad som är förenad med att bygga upp och förvalta grundläggande infrastrukturer och tjänster.

b) Särskilda åtgärder bör vidtas i samband med statligt stöd, och ekonomiska och skattemässiga incitament bör ges för att skydda öarna och främja de lokala utvecklingsmöjligheterna och sysselsättningen. Det är viktigt att se till att lokalbefolkningen kan åtnjuta samma priser och kvalitet på basvaror som befolkningen i det egna landets fastlandsregioner. Man skulle kunna utforma, genomföra och kombinera en rad olika åtgärder i enlighet med de behov och förutsättningar som finns i Europas olika öregioner, exempelvis lägre momssatser för känsliga branscher, lägre skatter på inkomster från försäljning av lokala produkter och annan lokal näringsverksamhet, skattebefrielse för det initiala skedet vid investeringar i känsliga branscher (t.ex. förnybara energikällor, utbyggnad av kommunikationerna), stöd till öarnas näringsliv på andra marknader än de lokala och incitament för att främja sysselsättningen. Man bör säkerställa tillfredsställande transporter året om till och från öarna med avseende på turtäthet, kapacitet och pris. I varje enskilt fall är det viktigt att se till att de olika åtgärderna gynnar hela befolkningen och inte bara näringslivet utanför öarna.

c) Ett förfarande bör skapas för att 1) utvärdera lagstiftningen på områden som är av avgörande betydelse för öregioner (t.ex. inre marknaden, energi, miljö, transporter, fiskeri, jordbruk) så att man kan fastställa i vilken utsträckning den får negativa effekter på öregionernas situation och 2) ge utrymme för undantag eller specialregler.

d) Man bör försöka hitta nya sätt att organisera och erbjuda allmännyttiga tjänster av hög kvalitet i öregioner (t.ex. när det gäller kommunikationer, transporter, energi, hälsovård, utbildning och kultur) så att avreglering av dessa tjänster inte skadar öregionerna på grund av låg efterfrågan. Europeiska kommissionen bör dessutom vidta lämpliga åtgärder för att utjämna de extra kostnaderna för dessa tjänster.

e) Obligatoriet att tillhandahålla allmänna tjänster (Public Service Obligation, PSO) inom transportsektorn bör utvidgas till att även gälla kommunikationerna till och från öregioner via ett annat land.

f) Kommissionen bör inrätta en grupp som skall företräda olika kommissionsenheter och ha i uppgift att optimera samordningen mellan generaldirektoraten och andra europeiska organ i samband med genomförandet av övergripande strategier rörande rättssystem, finansiering, incitament osv. Denna grupp skulle i varje enskilt fall samarbeta både med den berörda medlemsstaten och med motsvarande lokala och regionala myndigheter på öarna. Verksamheten vid kommissionens olika generaldirektorat bör samordnas så att hinder som beror på geografin (t.ex. skärgård, bergstrakter, glesbygd, perifert läge) särskilt beaktas vid genomförandet av gemenskapens politik.

5. ReK anser att man i samband med genomförandet av strukturpolitiska åtgärder måste överväga att införa specialbestämmelser som beaktar inte bara BNP-kriteriet utan också territoriella, geografiska och sociala faktorer. Syftet är att angripa och åtgärda de nackdelar som öar har. Faktorerna i fråga är bland annat ett perifert läge, glesbygd, ringa befolkning på öar eller svåra vinterförhållanden. Kriterierna är bland annat ett perifert läge, glesbygd, isolering, ett svårtillgängligt läge, glesbefolkning eller svåra vinterförhållanden. I anslutning till den förestående reformen av strukturfonderna vill ReK framföra följande förslag:

a) Öregioner bör automatiskt få status som mål 1-område mot bakgrund av artikel 158 i fördraget och förklaring 30 i bilagan till Amsterdamfördraget, där det erkänns att hänsyn måste tas till de nackdelar som har att göra med dessa regioners ökaraktär och att specifika åtgärder följaktligen måste vidtas. Stödet måste anpassas efter BNP-nivån, de extra kostnader som uppstår till följd av ogynnsamma betingelser av strukturell art och faktorer som förvärrar och förstärker isoleringen (t.ex. öar med bergsområden samt glesbefolkade eller isolerade öar som ingår i en territoriellt splittrad ögrupp).

b) I samband med att gemenskapsinitiativ utformas skulle det vara bra om det fanns ett särskilt program för öregioner inom ramen för Interreg. Öregioner måste prioriteras när det gäller mellanregionala och mellanstatliga samarbetsåtgärder, och samarbete mellan dessa måste också främjas genom stöd till alla befintliga nätverk och system som uppmuntrar förbindelser mellan öregioner.

6. ReK stöder idén att man i samarbete med lokala myndigheter och arbetsmarknadens parter skall utforma en plan för integrerade åtgärder när det gäller öregionernas utveckling. Kommittén uppmanar därför kommissionen att göra följande:

a) Kommissionen bör vart tredje år sammanställa och publicera en rapport om situationen i öregionerna. Rapporten bör bland annat innehålla jämförande uppgifter om öregionernas konkurrenskraft och om vilket genomslag och resultat olika gemenskapsinsatser får, och områden där insatser kan göras för att undanröja eller kompensera de nackdelar öarna har bör identifieras.

b) Kommissionen bör främja samarbete mellan öutskottets samordningsgrupp och motsvarande arbetsgrupper inom Europaparlamentet, ReK, ESK samt med de nätverk och andra organisationer som företräder öarnas intressen, som öutskottet inom konferensen för perifera kustregioner i Europa (CPMR), Islenet osv. Syftet är att inrätta ett program för integrerade åtgärder i öregionerna.

c) En utvecklingsstrategi för öregionerna bör inkorporeras i den regionala utvecklingsplaneringen i europeiskt perspektiv. Därför bör kommissionen utforma ett handlingsprogram med en fastlagd tidtabell för att vidta integrerade åtgärder till förmån för öregioner, ett program som bör beakta dessa regioners särskilda behov.

7. ReK noter att behovet av speciella initiativ för att skapa ett särskilt stödsystem för öregioner inte bara är oerhört stort, utan även ytterst angeläget med tanke på den förestående utvidgningen av EU, så att öregionerna inte riskerar att isoleras och marginaliseras ytterligare. ReK uppmanar kommissionen och Europeiska rådet att prioritera åtgärder för att komma till rätta med öarnas problem. Kommittén åtar sig att samarbeta i största möjliga utsträckning och att bidra till kommande åtgärder i syfte att stödja kraven och uppnå målet om en balanserad och hållbar utveckling i EU:s öregioner.

Bryssel den 13 mars 2002.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EGT L 198, 21.7.2001.

(2) EGT L 198, 21.7.2001.

(3) Författarens anmärkningar: I Europeiska kommissionens meddelande om "Första lägesrapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen", KOM(2002) 46 slutlig, definieras öregioner som ett landområde med en yta på minst 1 km2 med en statistiskt signifikant permanent befolkning (minst 50 invånare), som inte har någon fast förbindelse till fastlandet, som har ett avstånd till det europeiska fastlandet på minst 1 km och som inte omfattar en huvudstad i någon medlemsstat.