EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 19.12.2022 COM(2022) 736 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Rapport om framsteg i kampen mot människohandel (fjärde rapporten) {SWD(2022) 429 final}



1.INLEDNING Människohandel är ett allvarligt brott och en grov kränkning av de grundläggande rättigheterna. Att bekämpa det är en prioritering för Europeiska unionen . Enligt artikel 20 i direktiv 2011/36/EU ska en rapport om framstegen i kampen mot människohandel utarbetas vartannat år. Trots de framsteg som gjorts under de senaste åren är hotet fortfarande stort. Den senaste tidens svåra kriser, särskilt covid-19-pandemin och Rysslands angrepp mot Ukraina, har ytterligare ökat människors sårbarhet att utnyttjas. Enligt EU:s hotbildsbedömning avseende grov och organiserad brottslighet 2021 (Socta 2021) är människohandel en kärnverksamhet inom den grova och organiserade brottsligheten i EU och kommer att förbli ett hot under en överskådlig framtid. Åtgärder har vidtagits på EU-nivå och av medlemsstaterna för att förebygga brottet, minska den efterfrågan som ligger till grund för människohandel, upplösa människohandlarnas affärsmodell, skydda och stödja offren samt ta itu med den internationella dimensionen. Följande tas upp i denna rapport: ·De bidrag som lämnats av alla medlemsstater genom EU-nätverket av nationella rapportörer och motsvarande mekanismer. ·Bidragen från medlemmarna i EU:s plattform för det civila samhället mot människohandel. ·Bidragen från nio EU-byråer. ·Rapporter och andra dokument från EU-organ, EU-institutioner och internationella organisationer. I rapporten i) kartläggs viktiga mönster och utmaningar i kampen mot människohandel, ii) presenteras de viktigaste åtgärderna mot människohandel mellan 2019 och 2022 och iii) tillhandahålls en analys av statistik för perioden 2019–2020, som ingår i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar. Uppgifterna i rapporten och i arbetsdokumentet samlades in av Eurostat från alla medlemsstater via de nationella statistikmyndigheterna. 2.UTMANINGAR OCH UTVECKLINGEN I SAMBAND MED KAMPEN MOT MÄNNISKOHANDEL I EU 2.1.Den senaste tidens utmaningar i samband med människohandel Covid-19-pandemins följder för människohandeln betonades redan i den tredje rapporten om framstegen i kampen mot människohandel. Enligt Europol kommer pandemins ekonomiska effekter att driva på efterfrågan på arbetskraftsexploatering. Det civila samhällets organisationer underströk att vissa grupper, såsom papperslösa migranter, säsongsarbetare, personer med otrygga arbets- och levnadsvillkor och prostituerade, på ett oproportionerligt sätt påverkades av åtgärder mot covid-19-pandemin, däribland resestriktioner. Följaktligen är dessa grupper mer sårbara för risken att bli offer för människohandlare. Pandemin hade också en betydande inverkan på människohandel för sexuellt utnyttjande, särskilt eftersom de fysiska kontakterna mellan människohandlare, offer och kunder minskade och fler verksamheter flyttade till nätet. Flera medlemsstater rapporterade även att covid-19-pandemin hade påskyndat övergången från gatuprostitution till privata bostäder, korttidsuthyrda bostäder och hotell samt till nätet . Detta gjorde det svårare för de brottsbekämpande myndigheterna och andra berörda parter att upptäcka och kontakta möjliga offer för människohandel för sexuellt utnyttjande. Covid-19-restriktionerna och flera nedstängningar bidrog till att offren isolerades ytterligare, ibland tillsammans med sina människohandlare. Detta var särskilt fallet för offer som inte kunde återvända till sitt ursprungsland. Medlemsstaterna och det civila samhällets organisationer noterade utmaningar när det gäller att identifiera och slussa vidare offer till hjälp-, stöd- och skyddstjänster (t.ex. hälso- och sjukvård, rådgivning, administrativa tjänster, rättshjälp) samt offrens tillgång till rättslig prövning. Dessutom framhöll berörda parter ökade svårigheter med gränsöverskridande brottsbekämpning och rättsligt samarbete, längre straffrättsliga förfaranden på grund av förhandlingar på distans samt en minskning av antalet yrkesinspektioner under pandemin. Covid-19-pandemin har avsevärt påskyndat förflyttningen av brottslig verksamhet till den digitala sfären, särskilt när det gäller människohandel för sexuellt utnyttjande, men även andra former. Människohandlare använder teknik och internet (både den synliga och den mörka webben) för varje fas av brottet, inklusive rekrytering av offren (som ofta sker via sociala medieplattformar), kommunikation mellan människohandlare, offer och kunder, annonsering av tjänster, organisering av transporten av offren samt betalning. Barn har i synnerhet blivit mer sårbara för rekrytering och gromning på nätet. Användningen av teknik för att begå människohandelsbrott innebar stora utmaningar för brottsbekämpande och rättsliga myndigheter, eftersom brottslingar därmed kan nå ut till fler potentiella offer och kunder samt lättare flytta offer från en plats till en annan och utföra sin verksamhet på distans. Människohandlarna gynnas också av ökad anonymitet, särskilt genom krypterade kommunikationslösningar. Rapporteringsperioden präglades också av Rysslands angrepp mot Ukraina, som inleddes den 24 februari 2022 och ledde till en enorm ström av människor som flydde från kriget till EU, varav 90 % var kvinnor och barn. Riskerna med människohandel ansågs från början vara mycket höga. Kriminella organisationer var aktiva vid gränsen mellan Ukraina och EU redan före kriget. Under 2019–2020 var Ukraina ett av de tio länder utanför EU där flest offer för människohandel identifierades i EU, främst för sexuellt utnyttjande och arbetskraftsexploatering. Kriget har ytterligare ökat möjligheterna för människohandlare att utnyttja den sårbara situationen för människor som flyr från angreppet, främst kvinnor och barn, för sin ekonomiska vinning. Det finns särskilda risker för ökad efterfrågan på tjänster som utförs av offer för människohandel, både offline, till exempel i samband med illvilliga erbjudanden om privata boenden, transport och stöd, och online, bland annat på sociala medier, såsom onlinereklam för sexuella tjänster med ukrainska kvinnor. 2.2.Trender inom människohandel 2.2.1 Offer (kön, ålder, medborgarskap)

Under rapporteringsperioden 2019–2020 registrerades 14 311 offer för människohandel i EU. Denna siffra är något högre än den som registrerades i EU under den föregående tvåårsperioden (14 145). År 2021 uppskattades antalet offer till 7 109. Det minskade antalet registrerade offer mellan 2019 (7 777) och 2020 (6 534) är förmodligen kopplat till covid-19-pandemin, som skapade utmaningar när det gällde att identifiera offer för människohandel. Det bör noteras att det faktiska antalet offer sannolikt kommer att vara betydligt högre än vad de rapporterade uppgifterna visar, eftersom statistiken endast fångar upp offer som har blivit kända för en av registreringsenheterna och många offer förblir oupptäckta. Människohandel är fortfarande ett brott med en betydande könsdimension. Kvinnor och flickor utgjorde 63 % av alla registrerade offer i EU. Andelen manliga offer (33 %) ökade dock jämfört med 2017–2018 (23 %). 53 % av offren var EU-medborgare och 43 % var icke EU-medborgare.

De fem EU-länder där flest medborgare fallit offer för människohandel i antal var Rumänien, Frankrike, Italien, Bulgarien och Polen. De fem länder utanför EU där flest medborgare fallit offer för människohandel i EU var Nigeria, Kina, Moldavien, Pakistan och Marocko. 37 % av alla registrerade offer var medborgare i det land där registrerades (intern människohandel). Alla eller nästan alla av de offer som registrerades av Estland, Ungern, Bulgarien, Rumänien och Slovakien var deras egna medborgare. 2.2.2 Människohandel för sexuellt utnyttjande Människohandel för sexuellt utnyttjande fortsatte att vara den vanligaste formen av utnyttjande i EU under 2019–2020 (51 %). De allra flesta offren är av kvinnligt kön (87 %), varav 73 % kvinnor och 27 % flickor. Högrisksektorerna för sexuellt utnyttjande är desamma som tidigare år, dvs. prostitution, eskortbyråer och eskorttjänster, porrindustrin, massagetjänster, barer och nattklubbar. Medlemsstaterna såg en ökning av våldet mot kvinnor och flickor under pandemin. Europol betonade att exploaterande sexuella tjänster annonseras på eskort- och dejtingsidor samt på sociala medieplattformar. ”Sexturnéer”, där offer reser till olika städer för att träffa kunder i hyreslägenheter och på hotellrum, rapporteras allt oftare. Som nämnts ovan bekräftade medlemsstaterna också att teknik används i stor utsträckning för att rekrytera, annonsera och sexuellt utnyttja offren. Europol rapporterade även att människohandlare lockar offer att ingå frivilliga affärsavtal, där de samtycker till att ägna sig åt prostitution och överlämna en del av sina inkomster i utbyte mot skydd och stöd i administrativa frågor. Personer i denna typ av arrangemang uppfattar sig inte nödvändigtvis som offer, vilket gör det lättare för människohandlare att utnyttja dem. Medlemsstaterna rapporterade ofta Nigeria som ett av de främsta ursprungsländerna för offer för människohandel för sexuellt utnyttjande. Dessutom pekade flera medlemsstater, liksom Europol, på en ökning av antalet sydamerikanska kvinnor och transpersoner som utnyttjas för människohandel för sexuellt utnyttjande. 2.2.3 Människohandel för arbetskraftsexploatering Människohandel för arbetskraftsexploatering är den näst vanligaste formen av människohandel i EU (28 %). Den ökade betydligt jämfört med 2017–2018 (15 %). Män utgör merparten av offren för människohandel för arbetskraftsexploatering (66 %), medan 34 % är kvinnor. Människohandel för arbetskraftsexploatering är den vanligaste formen av utnyttjande i sju medlemsstater. Europol underströk att människohandel för arbetskraftsexploatering visserligen rapporteras oftare än tidigare i EU, men att många fall förblir oupptäckta. Kriminella nätverk som ägnar sig åt människohandel för arbetskraftsexploatering är främst verksamma i kontantintensiva företag där ett stort antal arbetstagare med låg lön och säsongsarbetare är anställda. Dessa högrisksektorer innefattar jordbruk, byggnadsindustrin, skogsbruk, livsmedelsbearbetning, löpande band, hotell- och restaurangverksamhet, detaljhandel, skönhetsvård och städning, transport, hushållsskötsel och hemhjälp. Människohandlare rekryterar i allt högre grad offer för människohandel för arbetskraftsexploatering på nätet genom att inrätta eller samarbeta med rekryteringsbyråer och underleverantörer för att skapa en laglig fasad för sin verksamhet. Det är framför allt män som är offer för arbetskraftsexploatering (66 %), men flera medlemsstater rapporterade att kvinnor i allt högre grad faller offer för människohandel för arbetskraftsexploatering (34 %), särskilt inom hushållsarbete eller städtjänster. De är ofta osynliga, eftersom utnyttjandet av dem vanligtvis sker i den privata sfären och många av dem kommer från länder utanför EU. Nästan lika stor andel offer för människohandel för arbetskraftsexploatering från EU (45 %) som från länder utanför EU (50 %) registrerades i EU 2019–2020. Medlemsstaterna betonade dock migranters särskilda sårbarhet för denna form av utnyttjande. De rekryteras ofta i sitt ursprungsland av människohandlare av samma nationalitet och lockas in i EU med löftet om högre lön. Medlemsstaterna rapporterade att offer från länder utanför EU ofta reser in i EU med visering, men att människohandlare ibland använder förfalskade handlingar (t.ex. identitetsbedrägeri, falska anställningsavtal och lagliga arbetstillstånd som erhållits genom att använda brevlådeföretag och missbruka lagliga vägar). Vissa medlemsstater nämnde att offer från länder utanför EU, särskilt från Asien (t.ex. Vietnam), ofta måste arbeta, till exempel på nagelsalonger eller cannabisfarmar, för att betala tillbaka de skulder som de ådragit sig på grund av resekostnaderna. Medlemsstaterna rapporterade inga uppgifter om juridiska personer som var föremål för utredningar, åtal eller fällande domar för människohandelsbrott under 2019–2020. 2.2.4 Människohandel för andra former av utnyttjande Under rapporteringsperioden utgjorde andra former av människohandel än sexuellt utnyttjande och arbetskraftsexploatering 11 % av alla fall. Sådana former av utnyttjande inbegriper påtvingad brottslighet, påtvingat tiggeri, olagligt avlägsnande av organ och ”andra” former som inte omfattas av definitionen i artikel 2.3 i direktiv 2011/36/EU, såsom olaglig adoption, tvångsäktenskap och skenäktenskap, olagligt surrogatmoderskap och bidragsbedrägeri. Endast 3 % av alla registrerade offer utnyttjades för påtvingad brottslighet och påtvingat tiggeri i EU 2019–2020, men flera medlemsstater rapporterade en ökning av dessa former av utnyttjande. Påtvingad brottslighet förknippas ofta med stöld, småbrott, fickstölder, snatteri och försäljning av narkotika. Påtvingat tiggeri var den näst vanligaste formen av utnyttjande i Estland (20 %) och påtvingad brottslighet var den näst vanligaste formen av utnyttjande i Grekland (42 %). Medlemsstaterna rapporterade att kvinnor, barn och irreguljära migranter är särskilt sårbara för människohandel för dessa ändamål. Offren kommer ofta från missgynnade miljöer, är hemlösa eller lider av alkoholism eller något annat missbruk. Vissa medlemsstater betonade att offer för människohandel för påtvingat tiggeri främst kommer från romska befolkningsgrupper eller har en funktionsnedsättning. Uppgifter om antalet offer för människohandel för påtvingat tiggeri 2019–2020 visar att 47 % var barn. Flera medlemsstater rapporterade om fall av människohandel för tvångsäktenskap och skenäktenskap, som främst drabbar utsatta invandrarkvinnor och etniska minoriteter, såsom romer. Medlemsstaterna betonade att offer för denna form av utnyttjande ofta också utsätts för människohandel för sexuellt utnyttjande, arbetskraftsexploatering eller påtvingat tiggeri. Enligt Eurojust är kvinnor från romska befolkningsgrupper i medlemsstaterna särskilt sårbara för utnyttjande för skenäktenskap i syfte att möjliggöra fri inresa och rörlighet för tredjelandsmedborgare i EU . Vidare rapporterade Europeiska jämställdhetsinstitutet att kvinnor och flickor som fallit offer för tvångsäktenskap ofta göms i privata hushåll och inom prostitutionssektorn, vilket gör det svårare att upptäcka och identifiera dem. Europol, Eurojust och vissa medlemsstater rapporterade fall av människohandel för olagligt surrogatmoderskap och tvångsgraviditet, där kvinnor rekryteras för att ge bort sina nyfödda barn efter löfte om ersättning eller för att delta i olagliga surrogatprogram.

Människohandel för avlägsnande av organ och bidragsbedrägeri rapporterades också av vissa medlemsstater. Dessa två former av utnyttjande utgjorde mindre än 1 % av de registrerade fallen i EU 2019–2020. 2.2.5 Människohandel med barn Under perioden 2019–2020 var nästan vart fjärde offer för människohandel barn (23 %). Majoriteten av dessa var flickor (75 %). EU-medborgare utgjorde en oproportionerligt stor andel av de registrerade offren (85 %), varav 75 % registrerades i sitt eget hemland. 10 % av de offer som var barn var medborgare i länder utanför EU. Hälften av de registrerade offer som var barn utsattes för människohandel för sexuellt utnyttjande (50 %), medan 17 % utsattes för människohandel för arbetskraftsexploatering och 4 % för påtvingat tiggeri. Dejting- och eskortsidor annonserar ofta barn som vuxna. Barn annonseras också på särskilda webbplatser där vuxna särskilt är ute efter sexuella möten med barn. Barn utnyttjas också ofta i undanskymda miljöer, såsom tillfälliga bordeller, och ibland på offentliga platser (hotell, restauranger samt sexklubbar, nattklubbar och strippklubbar). Flera medlemsstater betonade att människohandlare använder ”lover boy”-metoden för att locka barn och unga kvinnor till sexuellt utnyttjande. Under rapporteringsperioden stödde Europol och Eurojust särskilt Rumänien, Frankrike och Spanien i två olika insatser riktade mot kriminella nätverk som rekryterade offer genom ”lover boy”-metoden. ”Lover boys” är människohandlare vars arbetsmetod vanligtvis består av att försöka få unga flickor eller pojkar att bli kära i dem, eller av att manipulera unga människor på andra sätt för att utnyttja dem, till exempel inom sexindustrin. I dag tar ”lover boys” snabbare och oftare till hot mot sina offer genom utpressning och våld. Europol och flera medlemsstater rapporterade att familjeklaner i EU fortsätter att handla med sina egna barn, liksom med andra barn i samma befolkningsgrupp, främst för tiggeri, fickstölder och snatteri eller som hemhjälp. Kriminella nätverk som är verksamma i EU använder också barn, ofta från länder utanför EU, för att begå olika typer av brott, såsom fickstölder, snatteri eller försäljning av föremål. Barn utsätts också för människohandel genom olagliga adoptionsprogram. 2.2.6 Människohandel i samband med migration Människohandel var alltjämt en utmaning i samband med migration, särskilt i vissa medlemsstater, som rapporterade att majoriteten av offren har invandrarbakgrund. Irreguljär migration skapade vinstmöjligheter för människohandelsnätverk och utsatte migranter för olika former av människohandel, inte bara i destinationsländerna utan även vid gränsövergångar och i migrationsläger. Det finns en tydlig koppling till smuggling av migranter, där offer rekryteras i ursprungslandet, ibland med löftet om anständigt arbete i EU, och därefter utsätts för människohandel för tvångsarbete eller sexuellt utnyttjande i destinationslandet som betalning för transporten till EU. I detta fall är människohandlarna ofta av samma nationalitet, eller etniska grupp, som offren. Det har förekommit fall av frivillig rekrytering av andra offer, men även oavsiktlig rekrytering på grund av information som förmedlats till ursprungsländerna om möjligheterna att få jobb eller uppehållstillstånd i destinationsländerna. Det finns också många fall av människohandel med migranter som anlände till EU på laglig väg och senare utnyttjades. 3.RESULTAT AV EU:s OCH MEDLEMSSTATERNAS ÅTGÄRDER MOT MÄNNISKOHANDEL 3.1 En heltäckande strategi för kampen mot människohandel I april 2021 antog kommissionen EU:s strategi mot människohandel 2021–2025 , en heltäckande strategi som omfattar allt från förebyggande åtgärder och skydd av offer till åtal och fällande domar mot människohandlare. Såsom anges i de följande avsnitten har många av de initiativ på det rättsliga, politiska och operativa området som tillkännagetts inom de fyra områdena i EU:s strategi kommit långt eller redan genomförts. En av de prioriterade åtgärderna i EU:s strategi är utvärderingen av direktiv 2011/36/EU. Utvärderingen visade att direktivet utgjorde en robust ram för att förebygga och bekämpa människohandel samt skydda offren, och att det hade skapat en gemensam grund på EU-nivå för att komma till rätta med brottet. Den identifierade dock också ett antal problem som utgör hinder för att minska brottets omfattning, säkerställa en effektiv brottsbekämpning och effektiva rättsliga åtgärder mot människohandlare, samt för tidig identifiering av offren och hjälp och stöd till dessa. För att åtgärda dessa brister föreslog kommissionen den 13 december 2022 ett direktiv om ändring av direktiv 2011/36/EU om förebyggande och bekämpande av människohandel och om skydd av dess offer. I linje med resultatet av utvärderingen är dessutom de viktigaste icke-lagstiftningsåtgärderna i EU:s strategi fortfarande mycket relevanta för att förbättra genomförandet av direktivet i medlemsstaterna. I EU:s strategi betonas behovet av att förbättra registreringen och insamlingen av uppgifter om människohandel för att säkerställa tillförlitlig och jämförbar information för skräddarsydda politiska åtgärder. Under 2021 gick kommissionen från att samla in uppgifter vartannat år till en gång per år. Uppgifterna kommer att finnas tillgängliga tillsammans med uppgifterna för tidigare rapporteringsår på Eurostats webbplats. Kommissionen föreslår att direktiv 2011/36/EU ändras för att göra det obligatoriskt för medlemsstaterna att årligen samla in uppgifter om människohandel och rapportera denna statistik till kommissionen. Detta kommer att möjliggöra en mer aktuell översikt och övervakning av fenomenets omfattning i EU. Finansiering för att bekämpa människohandel tillhandahölls genom arbetsprogrammen för den tematiska delen för 2021–2022 inom ramen för asyl-, migrations- och integrationsfonden och Fonden för inre säkerhet (för en total budget på 13 miljoner euro för unionsåtgärder och särskilda åtgärder inom ramen för direkt och delad förvaltning). Den nuvarande EU-samordnaren för kampen mot människohandel utsågs den 1 juli 2021. Sedan dess har EU-samordnaren träffat olika intressenter i medlemsstaterna och i länder utanför EU och stärkt samarbetet med internationella organisationer när det gäller genomförandet av direktivet mot människohandel och EU:s strategi mot människohandel. Sex möten hölls i EU-nätverket av nationella rapportörer och motsvarande mekanismer, och fyra möten i EU:s plattform för det civila samhället mot människohandel. EU-samordnaren utarbetade och samordnade genomförandet av en gemensam plan mot människohandel för att hantera riskerna med människohandel och stödja potentiella offer bland dem som flyr från kriget i Ukraina, i nära samarbete med de nationella rapportörerna och samordnarna, EU-organen, civilsamhällets organisationer, Ukraina och Moldavien. Människohandel hanteras också genom en heltäckande strategi på nationell nivå. Under rapporteringsperioden antog medlemsstaterna rättsliga och politiska instrument för att bekämpa människohandel och stödja genomförandet av direktiv 2011/36/EU. Dessa omfattade nya eller förnyade nationella strategier och handlingsplaner , riktlinjer, protokoll och förfaranden som syftade till att hjälpa berörda parter att upptäcka, identifiera och skydda offer samt åtgärder för att samordna insatserna i kampen mot människohandel . 3.2 Förebygga människohandel och minska den efterfrågan som främjar brottet I EU:s strategi betonades att efterfrågan på offer att utnyttja inte har minskat trots förebyggande initiativ. Statistiken för 2019–2020 över brottet användning av tjänster som utförs av offer för människohandel visar att elva medlemsstater rapporterade totalt 159 misstänkta, 46 åtal och 51 fällande domar. Dessa siffror är betydligt lägre än under den föregående rapporteringsperioden , vilket kan vara kopplat till covid-19-pandemins inverkan på det straffrättsliga systemet. En av de viktigaste åtgärderna i EU:s strategi var att bedöma möjligheten att ändra bestämmelserna i direktiv 2011/36/EU om att straffbelägga användning av tjänster som utförs av offer för människohandel. Medlemsstaterna har olika strategier för att avskräcka från och minska efterfrågan på människohandel, och inte alla har utnyttjat artikel 18.4 i direktiv 2011/36/EU, enligt vilken de ska överväga att vidta åtgärder för att straffbelägga medveten användning av tjänster som utförs av offer för människohandel. Under rapporteringsperioden antog Ungern ny lagstiftning som kriminaliserar medveten användning av tjänster som utförs av offer för människohandel och höjde straffnivån för användarna när offret är ett barn. Nederländerna kriminaliserade användningen av sexuella tjänster när användaren kände till eller hade goda skäl att misstänka att personen var offer för människohandel. Straffen är högre om offret är ett barn. År 2021 antog Tyskland, som redan hade kriminaliserat medveten användning av sexuella tjänster som utförs av offer för människohandel, en striktare strategi genom att införa straffrättsligt ansvar för användning av sexuella tjänster som utförs av offer för människohandel på grund av vårdslöshet. Cypern ändrade sin lagstiftning 2019 för att skärpa straffen för brottet användning av tjänster som utförs av offer för människohandel och avlägsna kravet på att användaren måste ha en ”rimlig misstanke” vid sexuellt utnyttjande. Dessutom pågår diskussioner om kriminalisering av medveten användning av tjänster som utförs av offer för människohandel och efterfrågan på sexuella tjänster i vissa medlemsstater, såsom Slovakien och Spanien. Tre medlemsstater har också genomfört eller håller på att genomföra en utvärdering av relevant lagstiftning som straffbelägger användning av tjänster som utförs av offer för människohandel. För att stärka de straffrättsliga åtgärderna för att minska efterfrågan föreslår kommissionen en ändring av direktiv 2011/36/EU, som syftar till att göra det obligatoriskt att straffbelägga medveten användning av tjänster som utförs av offer för människohandel.

I linje med EU:s strategi antog kommissionen flera åtgärder för att ta itu med företagens ansvar för att minska efterfrågan på och upptäcka eventuella fall av människohandel i deras verksamhet och leveranskedjor. I juli 2021 offentliggjorde kommissionen och Europeiska utrikestjänsten vägledning för att hjälpa EU-företag att vidta lämpliga åtgärder för att hantera risken för tvångsarbete i sin verksamhet och sina leveranskedjor. I kommissionens förslag till direktiv om tillbörlig aktsamhet för företag i fråga om hållbarhet fastställs dessutom en övergripande ram för att främja bidrag från företag som är verksamma på den inre marknaden till respekten för de mänskliga rättigheterna genom sin egen verksamhet och genom sina värdekedjor, genom att identifiera, förebygga, mildra och redovisa deras negativa konsekvenser för de mänskliga rättigheterna, inbegripet människohandel. Den 14 september 2022 lade kommissionen fram ett förslag till förordning om förbud mot produkter som tillverkats genom tvångsarbete på unionens marknad. Dessa förslag kommer – när de har antagits – att stärka unionens insatser för att ge juridiska personer ett strängare ansvar för människohandelsbrott. På nationell nivå har medlemsstaterna vidtagit eller överväger att vidta åtgärder för att tvinga företag över en viss storlek att göra en due diligence-granskning i hela leveranskedjan för att upptäcka och förhindra potentiell arbetskraftsexploatering. I Tyskland träder lagen om företags tillbörliga aktsamhet i leveranskedjan i kraft den 1 januari 2023. Belgien, Finland, Nederländerna och Rumänien arbetar för att anta liknande lagstiftning. Belgien har också utarbetat en verktygslåda med vägledning för företag för att identifiera kränkningar av de mänskliga rättigheterna och arbetskraftsexploatering. Dessutom har kommissionen föreslagit åtgärder för att stärka ändamålsenligheten i direktivet om sanktioner mot arbetsgivare genom att förbjuda anställning av personer som kommer från länder utanför EU och som vistas olagligt, inklusive offer för människohandel. I meddelandet fastställdes att kommissionen skulle främja utbyte av god praxis för identifiering av offer för exploatering och människohandel, bland annat angående gemensamma inspektioner med särskilda enheter. Kommissionen deltar i möten i det europeiska forumet mot odeklarerat arbete inom Europeiska arbetsmyndigheten, som mobiliserar medlemsstaternas arbetsmiljömyndigheter för att fästa uppmärksamheten på odeklarerat arbete och arbetskraftsexploatering samt utbyta praxis när det gäller att upptäcka eventuella offer för människohandel. Europeiska arbetsmyndigheten deltar dessutom i Empacts (Europeiska sektorsövergripande plattformen mot brottshot) operativa insatser mot människohandel för arbetskraftsexploatering. Enligt EU:s strategi är medvetandehöjande kampanjer om riskerna med människohandel viktiga för att upptäcka och förebygga brottet. Medlemsstaterna har genomfört medvetandehöjande kampanjer om människohandel genom bland annat sociala medier, videor, broschyrer, affischer, medier och skolor. Vissa medlemsstater har genomfört kampanjer som riktar sig till kunder på sociala medier, dejtingsajter och plattformar som annonserar sexuella tjänster för att öka deras medvetenhet om riskerna med människohandel och uppmuntra dem till ett mer ansvarsfullt beteende. Andra medlemsstater genomförde medvetandehöjande kampanjer om arbetstagares rättigheter och säkra arbetsmöjligheter samt om riskerna för människohandel för arbetskraftsexploatering. Trots covid-19-pandemin fortsatte medlemsstaterna att utbilda ett stort antal intressenter för att göra det möjligt för dem att upptäcka och identifiera fall av människohandel, bland annat brottsbekämpande och rättsliga myndigheter, yrkesverksamma i första ledet, gränskontrolltjänstemän, tjänstemän vid asyl- och migrationsmyndigheter, hälso- och sjukvårdspersonal, socialarbetare, socialinspektörer och yrkesinspektörer, konsulär personal, kommunanställda samt flygpersonal. 3.3 Upplösa människohandlarnas affärsmodell Brottsbekämpningssamarbetet har intensifierats avsevärt under perioden 2019–2022 , både på EU-nivå och på internationell nivå. Detta återspeglas också i ökningen på 29 % av det totala antalet personer som misstänks för människohandel jämfört med föregående rapporteringsperiod . EU-medborgare utgjorde 62 % av alla misstänkta som registrerades i EU 2019–2020. Många medlemsstater rapporterade att de deltog i Empacts operativa insatser mot människohandel, bland annat i samarbete med länder utanför EU . Europol ett flertal storskaliga åtgärder runtom i EU mot sexuellt utnyttjande, människohandel med barn, arbetskraftsexploatering (inklusive målinriktade åtgärder inom jordbrukssektorn) samt påtvingat tiggeri och påtvingad brottslighet. Europol fortsatte att driva den gemensamma arbetsgruppen Migrant Smuggling and Trafficking in Human Beings som inrättades 2019, som fokuserar på att utveckla underrättelsestyrda samordnade åtgärder mot kriminella nätverk som ägnar sig åt människosmuggling och människohandel. Dessutom bedrev medlemsstaterna bilateralt samarbete med andra EU-medlemsstater, länder utanför EU samt EU-byråer och Interpol, bland annat för utredning, utstationering av sambandsmän, utbildning och kapacitetsuppbyggnad samt utbyte av arbetsmetoder. För perioden 2019–2020 registrerades 6 539 åtal och 3 019 fällande domar inom EU. Detta är en liten ökning jämfört med föregående rapporteringsperiod . Antalet åtal jämfört med antalet misstänkta minskade dock från 52 % under 2017–2018 till 43 % under 2019–2020. Antalet dömda personer jämfört med antalet åtal ökade från 39 % till 46 % under 2019–2020. År 2021 uppskattas antalet åtal till 4 452 och antalet fällande domar till 2 507. Trots den totala ökningen är dock det absoluta antalet åtal och fällande domar fortfarande lågt, särskilt jämfört med antalet registrerade offer och misstänkta. Mellan 2019 och 2021 hänsköts 486 utredningar och åtal till Eurojust för hjälp . Eurojust stödde 156 gemensamma utredningar under samma period . Antalet utredningar och åtal som samordnas av Eurojust har minskat från 183 år 2019 till 163 år 2020 och till 140 år 2021, vilket kan tyda på svårigheter eller en brist på medvetenhet hos medlemsstaterna när de hänskjuter ärenden till EU-byrån. Flera medlemsstater rapporterade att de skulle delta i gemensamma utredningsgrupper som samordnades av Eurojust, både med andra medlemsstater och med länder utanför EU. Den 14 juni 2022 anordnade EU-samordnaren tillsammans med Eurojust det första mötet i fokusgruppen mot människohandel för specialiserade åklagare, som är en av nyckelåtgärderna i EU:s strategi . Vid mötet samlades åklagare och domare från EU:s medlemsstater för att utöka sakkunskaperna och intensifiera det rättsliga samarbetet mot människohandel, även i samband med kriget i Ukraina. Som betonas i EU:s strategi är systematisk utbildning av brottsbekämpande myndigheter och rättstillämpare viktig för att effektivt komma till rätta med människohandel. Cepol fortsatte att tillhandahålla utbildning om de viktigaste aspekterna av kampen mot människohandel, såsom förebyggande, ett könsspecifikt och barnorienterat synsätt, finansiella utredningar och onlineutredningar, gränsöverskridande brottsbekämpning och rättsligt samarbete samt tidig identifiering, hjälp, stöd och skydd av offer. Som nämndes tidigare har människohandlare i allt högre grad börjat använda internet för alla steg i människohandeln. Som en av nyckelåtgärderna i EU:s strategi mot människohandel utvidgade kommissionen verksamheten inom EU:s internetforum för att diskutera med internet- och teknikföretagen och inbegripa åtgärder för att förebygga, upptäcka och avlägsna innehåll som rör människohandel. Kommissionen föreslår vidare att definitionen av människohandel ska innefatta brott som begås med hjälp av informations- och kommunikationsteknik eller som underlättas av sådan teknik. Förordningen om digitala tjänster kommer dessutom att vara ett relevant verktyg för att upptäcka, övervaka och avlägsna onlineinnehåll som rör människohandel, eftersom den inför en skyldighet avseende tillbörlig aktsamhet för leverantörer av förmedlingstjänster, såsom onlineplattformar, i syfte att minska olagligt och skadligt onlineinnehåll, inbegripet människohandel. Digitaliseringen av människohandlarnas affärsmodell gav de brottsbekämpande myndigheterna möjlighet att upptäcka offren och gripa människohandlarna, särskilt genom att spåra och samla in digitala bevis, vilket kan bidra till att förbereda ett åtal och komplettera offrets vittnesmål . Flera gemensamma onlineåtgärder som samordnats av Empact, med stöd av EU:s byråer, däribland Europol, riktade in sig på kriminella nätverk som använder webbplatser och sociala medieplattformar för att rekrytera offer för sexuellt utnyttjande, inbegripet onlineplattformar kopplade till utsatta ukrainska flyktingar. Medlemsstaterna antog olika strategier för att upptäcka fall av människohandel som underlättas genom användning av teknik. Dessa omfattar övervakning av internet (både den synliga och den mörka webben) i kombination med analys av underrättelseinhämtning genom öppna källor i realtid, inrättande av en it-enhet som är specialiserad på att bekämpa människohandel och utplacering av ”cyberpatruller” med specialiserade tjänstemän som har till uppgift att genomföra utredningar på nätet. Strategierna är underställda relevanta lagstadgade krav. Webbinsamlingsverktyg som utvecklats särskilt för att extrahera information från webbplatser används av vissa brottsbekämpande organ, särskilt för att identifiera risker och sårbarhet på webbplatser för sexuella tjänster. Flera medlemsstater har infört system där internetanvändare kan rapportera innehåll och webbplatser som de misstänker är kopplade till olaglig verksamhet, inklusive sexuellt utnyttjande och arbetskraftsexploatering. Österrike nämnde att de brottsbekämpande myndigheterna använder digitala bevis för att spåra arbetstider och arbetsvillkor, transportlogistik, dagsinkomst, hot och ständig kontroll och utnyttjande av kvinnor som fallit offer för människohandel. Medlemsstaterna genomförde yrkesinspektioner för att upptäcka möjliga fall av människohandel för arbetskraftsexploatering, bland annat inom ramen för Empacts människohandelsinsatser. Vissa medlemsstater antog också särskilda åtgärder för att förbättra yrkesinspektionerna på området människohandel, såsom rättsakter som utökar finansmyndigheternas inspektions- och utredningsbefogenheter, upprättande av samarbetsavtal mellan brottsbekämpande myndigheter och arbetsmarknadsmyndigheter samt inrättande av en särskild enhet av yrkesinspektörer som är behöriga att hantera fall av människohandel. Dessutom vidtog medlemsstaterna åtgärder för att öka och förbättra användningen av finansiella utredningar vid människohandel, inbegripet utbildning för brottsbekämpande och rättsliga myndigheter, utveckling av offentlig-privata partnerskap mellan finansunderrättelseenheter, nationella arbetsmyndigheter och banker, förstärkning av de brottsbekämpande myndigheternas kapacitet att genomföra utredningar om penningtvätt i samband med människohandel samt utarbetande av handböcker om finansiell utredning och återvinning av tillgångar. Medlemsstaterna rapporterade också om beslagtagande och förverkande av tillgångar och vinning i samband med straffrättsliga förfaranden beträffande människohandel. Kommissionens förslag till ett nytt direktiv om återvinning och förverkande av tillgångar bidrar till kampen mot människohandel genom att tillhandahålla nya regler som stärker återvinning av tillgångar från spårning och identifiering, genom frysning och förvaltning, till förverkande och slutligt omhändertagande av vinning av och hjälpmedel vid brott, inbegripet från människohandel. Kommissionen föreslår att direktiv 2011/36/EU ändras för att ytterligare harmonisera EU:s rättsliga ram i syfte att underlätta gränsöverskridande samarbete vid människohandel och ta itu med nya hot. Utöver de ändringar som nämndes ovan innebär dessa ändringar att man lägger till tvångsäktenskap och olaglig adoption bland de former av utnyttjande som medlemsstaterna bör kriminalisera och stärker påföljderna mot juridiska personer i samband med människohandelsbrott som begås till deras förmån. År 2022 inledde kommissionen en förslagsinfordran inom ramen för Fonden för inre säkerhet om åtgärder mot människohandel, med en total budget på 3 miljoner euro, som syftar till att upplösa människohandlarnas affärsmodell. Kampen mot människohandel är helt integrerad i Empact-bidragen som stöder sektorsövergripande åtgärder mot tio brottsprioriteringar som fastställts av rådet inom ramen för Empact-cykeln . 3.4 Tidig identifiering av offer samt hjälp och skydd