Lösningen kan verka uppenbar (att höja kompetensen hos dem som saknar den grundkompetens som krävs för att ta sig in på arbetsmarknaden eller hålla jämna steg med den), men det stora hindret för genomförande är vuxnas, i synnerhet lågkvalificerade vuxnas, begränsade deltagande i utbildning. Enligt arbetskraftsundersökningen hade endast 10,8 % av vuxna deltagit i någon form av utbildning under de fyra veckorna före undersökningen, jämfört med det överenskomna EU-målet på 15 % senast 2020. Bland lågutbildade vuxna är deltagandet i utbildning ännu lägre: i genomsnitt deltar endast 4,3 % av dem i utbildning. Det finns sålunda ett problem med lika tillgång till utbildningsmöjligheter som det är nödvändigt att komma till rätta med, och som även påverkar tredjelandsmedborgare.

En stor del av befolkningen i arbetsför ålder, inbegripet personer som redan har ett arbete, saknar emellertid de grundläggande läs-, skriv- och räknekunskaper samt den digitala kompetens som de behöver för att kunna delta i nödvändig yrkesutbildning och hålla jämna steg med de föränderliga kraven i arbetet och för att inte förlora sin kompetens. Arbetstagare med lägre kvalifikationer, äldre arbetstagare och arbetstagare utan möjlighet till kompetensutveckling under arbetslivet löper störst risk för inaktuell kompetens.

Alla dessa utmaningar kan endast bemötas genom att människor ges möjlighet att förvärva den kompetens de behöver – för arbetslösas del för att komma in på arbetsmarknaden, och för anställdas del för att hålla jämna steg med de ökande kompetenskraven.

De flesta i EU:s arbetskraft under de kommande två decennierna är redan vuxna. Om EU ska kunna dra nytta av tekniska framsteg och säkerställa konkurrenskraften är det avgörande att det investeras i löpande förbättringar av dessa personers kompetens. Mer behöver göras för att stödja arbetskraftens ständiga kompetensutveckling.

För den enskilda individen är låg kompetens ett problem med många dimensioner och betydande konsekvenser. Lågkvalificerade personer klarar sig i allmänhet sämre på arbetsmarknaden (med högre arbetslöshet och långtidsarbetslöshet, längre tid för att ta sig ut ur arbetslösheten, lägre löner osv.) och löper större risk för fattigdom och socialt utanförskap. Under recessionen försämrades deras utsikter på arbetsmarknaden ytterligare: arbetslösheten bland personer med högst högstadieutbildning ökade från 9,7 % (2008) till 17,4 % (2014). Detta kan jämföras med ökningen på mindre än 3 procentenheter bland personer med en högre utbildningsnivå. De senaste åren har de flesta som blivit arbetslösa varit lågutbildade personer (över nio miljoner förlorade arbetstillfällen).

Hög produktivitet och varaktig konkurrenskraft och tillväxt är beroende av kompetent och anpassningsbar arbetskraft och av fullt utnyttjande av befintlig kompetens. Utsikterna att hitta ett arbete är kopplade till kvaliteten på den egna kompetensen. I länder där en stor andel av de vuxna har låg grundkompetens (läs-, skriv- och räknekunskaper) och digital kompetens är arbetsproduktiviteten lägre och i förlängningen utsikterna till tillväxt och konkurrenskraft sämre. Det finns utrymme för att använda Europas humankapital effektivare under hela livet, och även för att förbättra detta humankapital genom att höja den allmänna kompetensnivån. För att detta ska kunna ske behövs en mobilisering av resurser både på nationell nivå och på EU-nivå. I den årliga tillväxtöversikten för 2016 betonas att det bästa sättet att förebygga arbetslöshet och minska risken för fattigdom och socialt utanförskap är ”smarta investeringar i det europeiska humankapitalet” och att förse människor med relevant kompetens för att utveckla innovation och konkurrenskraft samt uppnå hög produktivitet.

Kommissionen lade nyligen fram ett första utkast till den europeiska pelare för sociala rättigheter som ordförande Jean-Claude Juncker presenterade i september 2015. Kommissionen har även inlett ett omfattande offentligt samråd för att samla in synpunkter från alla berörda parter. Den europeiska pelaren för sociala rättigheter kommer att bestå av en rad principer som är viktiga för väl fungerande och rättvisa arbetsmarknader och välfärdssystem inom euroområdet. Den första delen av utkastet handlar om behovet av att se till att alla under hela livet har tillgång till bra utbildning så att de kan uppnå en tillfredsställande nivå av grundkompetens och viktiga färdigheter för ett aktivt deltagande i samhället och på arbetsmarknaden. Det konstateras i synnerhet att lågkvalificerade ungdomar och vuxna i arbetsför ålder ska uppmuntras att förbättra sin kompetens.

I rådets rekommendation från 2013 om att inrätta en ungdomsgaranti anges att alla under 25 år – oavsett om de är registrerade hos arbetsförmedlingen eller inte – bör få ett konkret, högkvalitativt erbjudande inom fyra månader efter det att de har avslutat sin formella utbildning eller blivit arbetslösa. Erbjudandet bör avse arbete, lärlingsutbildning, praktik eller vidareutbildning och vara anpassat till individens behov och situation. Kompetensgarantin ger stöd åt alla vuxna, oavsett om de har anställning eller inte. För arbetslösa fungerar den emellertid som ett komplement till ungdomsgarantin, vilket betyder att personer som är berättigade till stöd enligt ungdomsgarantin inte omfattas eftersom de redan kan få ett erbjudande om utbildning.

Europaparlamentets och rådets rekommendation från 2006 om nyckelkompetenser för livslångt lärande, där vikten av läs-, skriv- och räknekunskaper och digital kompetens betonas, genomförs för närvarande av medlemsstaterna via läroplaner för alla utbildningsnivåer.

Diskussioner med nationella myndigheter, arbetsmarknadens parter, företrädare för regionala och lokala myndigheter och andra berörda parter har också hållits vid möten i relevanta kommittéer, rådgivande grupper och arbetsgrupper och i olika format.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

PIAAC-undersökningen innehåller omfattande uppgifter om kompetensnivån hos vuxna i 17 medlemsstater och om hur kompetens påverkar både individernas möjligheter i livet och ländernas konkurrenskraft och tillväxt. Undersökningen visar också tydligt att en betydande andel vuxna i EU har svårt att läsa, skriva, räkna och använda ny teknik. Sambandet mellan kompetensnivå, kvalifikationer och anställbarhet framgår av PIAAC- och PISA-undersökningarna och arbetskraftundersökningen.

En undersökning som Europeiska observationsorganet för sysselsättningspolitik genomförde 2015 innehåller en djupgående analys av alla medlemsstaters finansierade utbildning för att öka kompetensen hos arbetslösa vuxna (i åldern 25–64 år) med låga kvalifikationer eller otillräcklig grundkompetens. Undersökningen visade att utbildningsåtgärder som får mer positiva utvärderingsresultat tenderar att vara väl anpassade efter den arbetssökandes potential, uppfyller (lokala) arbetsgivares behov av kompetens, leder till formella yrkeskvalifikationer, är mer småskaliga och riktar sig till specifika missgynnade grupper och särskilda yrken. Det framkom även att individanpassade strategier är nyckeln till effektiv utbildning och att det finns ett behov av att vägleda och följa upp personer som hoppat av sin utbildning för att ge dem möjlighet till livslångt lärande. Detta gäller i synnerhet dem som befinner sig långt bort från arbetsmarknaden och har svårt att få anställning av flera skäl.

Den europeiska inventering av validering som Cedefop utför vartannat år ger tillsammans med Cedefops övervakning av den europeiska referensramen för kvalifikationer en översikt över medlemsstaternas framsteg med att genomföra rådets rekommendation från 2012 om validering av icke-formellt och informellt lärande.

I Eurydices undersökning från 2015, Adult Education and Training in Europe: Widening Access to Learning Opportunities, kartläggs tillgängliga utbildningar och program som är specifikt inriktade på att ge vuxna i medlemsstaterna grundkompetens så att de kan uppnå grundskole- och gymnasiekvalifikationer. I ytterligare undersökningar om vuxenutbildning har kvalitet, finansiering och politiska åtgärders effektivitet studerats, och tillsammans med resultat från arbetsgrupper på detta politiska område tillhandahåller undersökningarna en rad uppgifter från alla medlemsstater liksom exempel på god praxis.

En kommande undersökning från Cedefop innehåller en analys av sociala och andra kostnader och konsekvenser av låg kompetens.

•Konsekvensbedömning

Det föreslagna instrumentet – en rådsrekommendation – ger vägledning om det fortsatta arbetet med att ordna möjligheter till kompetenshöjning för vuxna, men ger medlemsstaterna stor flexibilitet att utforma och genomföra åtgärder. Därmed begränsas möjligheten att tydligt identifiera konsekvenser på förhand. Av denna anledning har ingen konsekvensbedömning gjorts. En analysrapport har dock utarbetats, och ett av dess avsnitt handlar om möjliga konsekvenser och kostnader. Rapporten återfinns som bilaga till det arbetsdokument som åtföljer meddelandet om kompetensagendan.

Förslagen i rekommendationen bygger på en omfattande granskning av de statistiska uppgifterna och på tillgängliga uppgifter från befintliga strategier och åtgärder i medlemsstaterna. I stället för en heltäckande konsekvensbedömning användes en mer proportionerlig metod, varefter en analysrapport utarbetades. Denna återfinns som bilaga till det arbetsdokument som åtföljer meddelandet om kompetensagendan.

Analysen visade att om inga åtgärder vidtas kan möjligheterna till sysselsättning för lågkvalificerade personer förväntas försämras. Den utveckling mot allt högre förväntningar på kompetens som länge har pågått kan förväntas fortsätta, vilket ökar risken för att lågkvalificerade personer blir oanställbara. Situationen kommer troligtvis inte att förändras av att man fortsätter att investera i aktuella kompetenshöjningsprogram, som inte nödvändigtvis håller den kvalitet eller leder till de resultat som önskas, och som eventuellt inte är anpassade efter behoven hos den mångskiftande målgruppen. Det är därför uppenbart att åtgärder behöver vidtas. Beträffande omfattningen av dessa åtgärder identifierades i analysen en rådsrekommendation om inrättande av en kompetensgaranti för lågutbildade vuxna som det alternativ som bäst överensstämmer med EU:s politiska mål. Fördelen med detta alternativ är kombinationen av ett EU-omfattande åtagande med åtgärder på nationell nivå, som bottnar i ett starkt politiskt engagemang för att anta den utmaning som låg kompetens hos den arbetsföra befolkningen innebär. Vidare skapas en omfattande och systematisk ram för kompetenshöjningsvägar samtidigt som medlemsstaterna ges flexibilitet att bestämma förfarandena för genomförandet.

Cedefop har med utgångspunkt i makroekonomiska modeller uppskattat den potentiella effekten av högre kompetensnivå på BNP-tillväxten per capita, genom att använda observerade marknadsdata (BNP/BNP per capita) och andra relevanta makroekonomiska variabler från Europeiska kommissionens databas Ameco och Conference Boards databas Total Economy. Uppskattningen visar att om medelkompetensen hos den vuxna befolkningen (ISCED-nivå 3–4) ökade med en procentenhet skulle BNP per capita kunna öka med 0,99 procentenheter. Med hjälp av detta undersökningsunderlag har Cedefop simulerat den långsiktiga produktionstillväxten på grundval av högre kompetensnivå. Simuleringen visar att jämfört med Cedefops referensscenario med minskande andelar lågkvalificerade vuxna leder en ytterligare minskning (med 4 procentenheter) av andelen lågutbildade vuxna till en ökning av EU:s årliga BNP med cirka 350 miljarder euro.

•Grundläggande rättigheter

Ett av FN:s mål för hållbar utveckling från 2015 är att se till att alla unga och en betydande andel av den vuxna befolkningen, både män och kvinnor, uppnår läs- och skrivkunnighet och räknefärdighet senast 2030.

I artikel 14 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna föreskrivs att alla har rätt till utbildning och till tillgång till yrkesutbildning och fortbildning. Trots denna allmänna rättighet lämnar en stor del av EU:s befolkning det formella utbildningssystemet innan de har uppnått en miniminivå av kompetens, och tillgången till utbildningsmöjligheter efter skolan är inte rättvist fördelad bland EU:s invånare. Detta förslag syftar till att främja större rättvisa genom att ge lågutbildade vuxna möjlighet att uppnå en miniminivå av grundkompetens och gå vidare mot en formell kvalifikation.

Inom EU garanteras skyddet av personuppgifter genom artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. När de åtgärder som föreskrivs i denna rekommendation medför behandling av personuppgifter ska de genomföras i enlighet med EU:s lagstiftning om skydd av personuppgifter, särskilt direktiv 95/46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och tillhörande nationella genomförandeåtgärder, samt förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter.

Direktiv 95/46/EG kommer att ersättas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 av den 27 april 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv 95/46/EG (allmän dataskyddsförordning) som är tillämplig från och med den 25 maj 2018.

4.BUDGETKONSEKVENSER

För att den föreslagna rekommendationen ska kunna genomföras krävs lämplig och tillräcklig finansiering. Samtidigt som rekommendationen är förenlig med medlemsstaternas åtaganden enligt stabilitets- och tillväxtpakten kommer den att påverka resurserna på nationell nivå. Användningen av ekonomiskt stöd från EU, exempelvis genom en potentiell omfördelning av ESF-program, uppmuntras.

Rekommendationen ger medlemsstaterna stor flexibilitet i fråga om genomförande och prioriterade målgrupper. Därför går det inte att göra någon EU-omfattande uppskattning av kostnaderna för att genomföra garantin. Det har emellertid tagits fram ett antal scenarier med viktiga variabler (antalet personer som utnyttjar kompetensgarantin och kostnaden per individ för insatsen). Dessa ger en indikation på de många olika kostnader som kan förväntas. Mer information finns i avsnitt 3.4 i Teknisk bilaga 1 till det arbetsdokument som åtföljer meddelandet om en ny kompetensagenda för Europa.