Bryssel den 23.12.2004

KOM(2004) 830 slutlig

2004/0284 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av rådets förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

Förordningarna (EEG) nr 1408/71 och (EEG) nr 574/72 har uppdaterats genom förordning (EG) nr 118/97[1], senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 631/2004[2].

Syftet med detta förslag är att uppdatera dessa gemenskapsförordningar så att de återspeglar de förändringar som skett i nationell lagstiftning, särskilt i de nya medlemsstaterna efter det att anslutningsförhandlingarna har avslutats. Syftet är också att slutföra den förenkling av förfarandena för att få sjukvård utomlands som infördes genom förordning (EG) nr 631/2004[3], på så sätt att vissa av dessa ändringar utvidgas till att gälla motsvarande förfaranden för förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.

2. Kommentarer till de enskilda artiklarna

Artikel 1

Ändringar av förordning (EEG) nr 1408/71

Bilagorna I, II, IIa, III, IV och VI till förordning (EEG) nr 1408/71 skall ändras i enlighet med bilagan till denna förordning.

Artikel 2

Ändringar av förordning (EEG) nr 574/72

Artikel 60.5 och 60.6 utgår.

Dessa bestämmelser gäller förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar. De är identiska med artikel 17.6 och 17.7 om vårdförmåner, som upphörde att gälla genom förordning (EG) nr 631/2004. I samma förenklingssyfte bör också de identiska bestämmelserna om förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar utgå.

Punkt 5 i artikel 60 bör utgå. I denna föreskrivs att institutionen på bosättningsorten, vid sjukhusvistelse, skall underrätta den behöriga institutionen om tidpunkten för intagningen på sjukhus och om sjukhusvistelsens sannolika längd. Underrättelsen om sjukhusvistelse är av ringa betydelse och den lämnas också alltmer sällan.

I samma förenklingssyfte bör även punkt 6 utgå. Enligt denna punkt är institutionen på bosättningsorten skyldig att underrätta den behöriga institutionen när vårdförmåner av stor vikt beviljas.

Ändring av artikel 62

Genom denna ändring utvidgas den strykning av artikel 20 och den ändring av artikel 21 om vårdförmåner som gjordes genom förordning nr 631/2004 till motsvarande bestämmelser i artikel 62 om olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar. Artikel 62.1–62.5 gäller bara personer som är anställda inom internationell transport. Dessa bestämmelser behövs inte längre efter det att det europeiska sjukförsäkringskortet har införts och rättigheterna till förmåner vid sjukdom har harmoniserats genom förordning nr 631/2004 för alla försäkrade. I artikel 62.6–62.7 föreskrivs att den berörda personen skall lämna ett intyg till institutionen på vistelseorten, vilket anger att han eller hon har rätt till vårdförmåner. Eftersom samma skyldighet för förmåner vid sjukdom har ersatts med en möjlighet att få direkt tillgång till sjukvård utan att man först behöver kontakta institutionen på vistelseorten, bör samma sak gälla för förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.

Ändring av artikel 63.2

Artikel 63.2 måste ändras så att den återspeglar det faktum att artikel 60.5–60.6 har utgått.

Ändring av artikel 66.1

Artikel 66.1 måste ändras så att den återspeglar det faktum att artikel 20 har utgått genom förordning nr 631/2004.

Artikel 3

Ikraftträdande

Eftersom bestämmelserna i de bilaterala konventioner som anges i bilaga III och som omfattar de nya medlemsstaterna fortsätter att gälla och inte har ersatts med förordning nr 1408/71 när den började tillämpas i de nya medlemsstaterna, måste dessa ändringar gälla från och med anslutningsdagen den 1 maj 2004.

3. KOMMENTARER TILL BILAGAN

1. Ändring av bilaga I avsnitt I

I avsnitt I i bilaga I definieras begreppet familjemedlem för de fall då den nationella lagstiftningen inte gör det möjligt att särskilja familjemedlemmar från andra personer.

Ordalydelsen under punkten “V. SLOVAKIEN” bör ändras så att den återspeglar antagandet av den nya lagen nr 600/2003 om barnbidrag och ändringen av lag nr 461/2003 om socialförsäkring.

2. Ändring av bilaga II avsnitt I

I avsnitt I i bilaga II förtecknas de särskilda system för egenföretagare som inte omfattas av förordningen i enlighet med artikel 1 j fjärde stycket.

Ändringar i Frankrikes lagstiftning har medfört att initiativet till att upprätta vissa av de system som nu förtecknas under punkten ”H. FRANKRIKE” inte längre tas av berörda grupper utan av den nationella lagstiftaren. Till följd av detta uppfyller de inte längre villkoren för att undantas från tillämpningsområdet för förordning (EEG) nr 1408/71 enligt artikel 1 j fjärde stycket, utan omfattas därmed av förordningens normala tillämpningsområde. Hänvisningen under punkten ”H. FRANKRIKE” måste ändras i enlighet med detta.

3. Ändrin gar av bilaga II avsnitt II

I avsnitt II i bilaga II förtecknas särskilda förmåner vid barns födelse eller vid adoption som inte omfattas av förordningens tillämpningsområde, inklusive tillhörande bestämmelser om export av förmåner.

I enlighet med estnisk lagstiftning beviljas en familjeförmån i form av ett engångsbelopp för att kompensera engångsutgifter i samband med adoption av ett barn. Den har samma syfte som de bidrag vid adoption som avses i artikel 1 u i i förordning (EEG) nr 1408/71 och som det hänvisas till i avsnitt II i bilaga II. Med hänsyn till detta bör hänvisningen under punkten ”E. ESTLAND” ändras.

Lettlands lagstiftning har ändrats i syfte att införa ett nytt adoptionsbidrag som utbetalas i form av ett engångsbelopp vid adoption av ett barn som före adoptionen vårdats på institution. Med hänsyn till detta bör hänvisningen under punkten ”L. LETTLAND” ändras.

Till följd av EG-domstolens dom i mål Leclere C-43/99 skall Luxemburgs bidrag vid barns födelse inte längre anses vara särskilda förmåner vid barns födelse som undantas från förordningens tillämpningsområde, utan familjeförmåner som kan exporteras. De bör därför utgå under punkten ”N. LUXEMBURG”.

Polens lagstiftning har ändrats i syfte att införa ett tillägg till familjeförmånerna i form av ett engångsbelopp som skall täcka merkostnader i samband med barns födelse. Med hänsyn till detta bör hänvisningen under punkten ”S. POLEN” ändras.

4. Ändringar av bilaga IIa

I bilaga IIa förtecknas de särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som i enlighet med artikel 10a i förordning (EEG) nr 1408/71 utges uteslutande i den medlemsstat där de berörda personerna är bosatta.

Tysklands lagstiftning har ändrats i syfte att införa en grundgaranti för arbetssökande, som ersätter den nuvarande arbetslöshetsförmånen och en viss del av det sociala biståndet. Denna ”arbetslöshetsförmån II” är en blandförmån som har inslag både av socialförsäkring och av socialt bistånd. Den är icke avgiftsfinansierad, eftersom den finansieras av staten, och uppfyller därför kriterierna för att betraktas som en särskild icke avgiftsfinansierad förmån. Den bör därför tas upp under punkten ”D. TYSKLAND”. För personer som tidigare har fått avgiftsfinansierade arbetslöshetsförmåner ingår dock i ”arbetslöshetsförmån II” under de två första åren ett tillägg som är en procentandel av skillnaden mellan den tidigare, avgiftsfinansierade, arbetslöshetsförmånen och ”arbetslöshetsförmån II”. Genom detta tillägg kopplas förmånen indirekt till den tidigare inkomsten. Hänvisningen under punkten ”D. TYSKLAND” gäller därför inte arbetslöshetsförmån II i de fall då detta tillägg ingår.

I syfte att skapa tydlighet har Lettlands lagstiftning ändrats genom att den tidigare socialstödslagen har ersatts med lagen om statliga sociala förmåner. Denna ändring påverkar inte karaktären på de två förmåner som nu anges i bilaga IIa, men hänvisningen under punkten ”L. LETTLAND” bör ändras så att den återspeglar ändringen av den nationella rättsliga grunden.

I Polen har den rättsliga grund för beviljande av social pension som nu anges i bilaga IIa ändrats utan att förmånens karaktär har förändrats. Med hänsyn till detta bör hänvisningen under punkten ”S. POLEN” ändras.

I Slovakiens lagstiftning har lagen om social trygghet, som utvidgade rätten till de särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som togs upp i bilaga IIa, avskaffats och ersatts med en ny lag. Inga nya rättigheter följer av den nya lagen, men för att redan befintliga rättigheter enligt den gamla lagen skall omfattas bör hänvisningen under punkten ”V. SLOVAKIEN” ändras så att den återspeglar denna ändring i den nationella lagstiftningen.

5. Ändringar av bilaga III

I bilaga III förtecknas bestämmelser i de bilaterala konventioner som var tillämpliga innan förordningen började tillämpas i de nya medlemsstaterna. I del A förtecknas bestämmelser i de bilaterala konventioner som skall fortsätta att tillämpas trots att bestämmelserna i de bilaterala konventionerna i regel har ersatts av förordning (EEG) nr 1408/71. I del B förtecknas de bestämmelser i bilaterala konventioner som inte skall tillämpas på alla personer som omfattas av förordningen.

De ändringar i delarna A och B i bilaga III som gjorts genom anslutningsfördraget och som anger antingen att det inte finns några bilaterala konventioner eller att en bilateral konvention finns, men att inga bestämmelser i denna uppfyller kraven för att kunna förtecknas i någon av delarna, bör utgå. De behövs inte för tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71 och gör bilaga III svårläst. Strykningen av dessa ändringar sammanfaller med de förslag till ändringar av delarna A och B i bilaga III som kommissionen föreslog i sitt förslag KOM(2003) 468 slutlig om förordning (EEG) nr 1408/71 före anslutningen. Alla återstående punkter bör numreras om.

Endast i följande två fall är det motiverat att föra in bestämmelser i del A i bilaga III: När bestämmelserna får en gynnsam verkan för dem som omfattas av den berörda konventionen, enligt domstolens rättspraxis, eller när bestämmelserna hänför sig till särskilda och exceptionella omständigheter, vanligtvis historiska, och effekterna är begränsade i tiden till följd av att eventuella rättigheter för berörda personer upphör.

Bestämmelser som uppfyller dessa krav finns i bilaterala konventioner mellan Tjeckien och Tyskland, Tjeckien och Cypern, Tjeckien och Luxemburg, Tjeckien och Slovakien, Tyskland och Slovakien, Luxemburg och Slovakien samt Österrike och Slovakien. Ändringar bör därför göras under respektive punkt.

Det som tas upp i del B i bilaga III bör begränsas till exceptionella objektiva situationer som motiverar undantag från artikel 3.1 i förordningen och från artiklarna 12, 39 och 42 i fördraget.

Bestämmelser i de bilaterala konventionerna mellan Tjeckien och Cypern och mellan Österrike och Slovakien uppfyller dessa krav.

Eftersom dessa bestämmelser i de bilaterala konventionerna som var tillämpliga vid tidpunkten för anslutningen skall fortsätta att tillämpas med anledning av att de är införda i bilaga III, måste hänvisningen ges en retroaktiv verkan från och med dagen för anslutningen.

6. Ändring av bilaga IV

I del A i bilaga IV förtecknas de lagstiftningar som behandlas i förordningens artikel 37.1 enligt vilka invaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernas längd.

I Tjeckien beror invaliditetspensionens storlek på försäkringsperiodernas längd (system av B-typ), utom när det gäller full invaliditetspension för personer som hade en invaliditetsgrad på 100 % före 18 års ålder och som inte varit försäkrade under den tid som krävs. Denna förmån utges inom ramen för pensionsförsäkringen, men utan att några försäkringsavdrag görs, vilket innebär att den bör tas upp under punkten ”B. TJECKIEN”.

I del C i bilaga IV förtecknas de fall som avses i förordningens artikel 46.1 b då beräkningen av förmåner kan ske med bortseende från förordningens artikel 46.2, eftersom den dubbla pensionsberäkningen aldrig kan leda till ett högre belopp.

Enligt den tjeckiska lagstiftningen kan förmåner till efterlevande beräknas inte bara på grundval av den invaliditets- eller ålderspension som den avlidna personen faktiskt uppbar, utan också på grundval av den invaliditets- eller ålderspension som den avlidna personen skulle haft rätt till när dödsfallet inträffade. I detta fall kan den proportionella beräkningen av ålderspensionen enligt artikel 46.2 i förordningen resultera i ett högre belopp än enligt den nationella beräkningen, vilket innebär att det krävs två beräkningar. Den nuvarande texten under punkten ”B. TJECKIEN” behöver ändras.

Enligt Estlands lagstiftning består pensioner som grundas på försäkringsperioder som fullgjorts fram till och med den 31 december 1998 av två delar, varav den ena delen är ett engångsbelopp. I sådana fall kommer den nationella pensionsberäkningen alltid att leda till minst samma belopp som en beräkning enligt artikel 46.2 i förordningen. I enlighet med detta bör därför ändringar göras under punkten ”E. ESTLAND”.

I del D i bilaga IV förtecknas förmåner och överenskommelser som avses i de särskilda bestämmelserna i artikel 46b.2 i förordningen om sammanträffande av förmåner av samma slag i två eller flera medlemsstater.

Eftersom Slovakiens lagstiftning har ändrats och begreppet ”partiell invaliditetspension” har utgått, bör den nuvarande texten i punkt 2 g i del D i bilaga IV ändras.

7. Ändringar av bilaga VI

Bilaga VI innehåller särskilda regler för tillämpningen av vissa medlemsstaters lagstiftning.

Punkt 4 b under punkten ”Q. NEDERLÄNDERNA” bör ändras i syfte att klargöra att den avgörande faktorn för att fastställa om en förmån skall beräknas enligt Nederländernas invaliditetsförsäkring för anställda eller enligt landets invaliditetsförsäkring för egenföretagare, är huruvida personen i fråga var anställd eller egenföretagare vid den tidpunkt då han eller hon blev arbetsoförmögen.

Punkt 7 under punkten ”Q. NEDERLÄNDERNA” om fastställande av tillämplig lagstiftning om social trygghet bör ändras så att den återspeglar det faktum att den högsta domstolsinstansen i Nederländerna har utvidgat definitionen av personkretsen för anställda och egenföretagare så att nya grupper ingår. Detta gäller personer som utövar en verksamhet i Nederländerna och som enligt nationell lagstiftning omfattas både av ett system för anställda och av ett system för egenföretagare.

4. TILLÄMPNING I EES-LÄNDERNA OCH I SCHWEIZ

Fri rörlighet för personer är ett mål och en princip i Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), som trädde i kraft den 1 januari 1994[4]. Artiklarna 28, 29 och 30 i kapitel 1 i del III om fri rörlighet för personer, tjänster och kapital behandlar fri rörlighet för anställda och egenföretagare. I artikel 29 anges de principer om social trygghet för personer som flyttar inom gemenskapen som återfinns i artikel 42 i EG-fördraget. Om detta förslag antas skall förordningen därför tillämpas i de stater som är medlemmar i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

I artikel 8 i avtalet om fri rörlighet för personer mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, som trädde i kraft den 1 juni 2002[5], anges de principer om social trygghet för personer som flyttar inom gemenskapen som återfinns i artikel 42 i EG-fördraget. Om detta förslag antas skall förordningen därför även tillämpas i Schweiz.

2004/0284 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, samt av rådets förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 (Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 308 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag[6],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[7],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[8], och

av följande skäl:

(1) Efter ikraftträdandet av Europarlamentets och rådets förordning (EG) nr 631/2004[9] krävs inte längre några ytterligare formaliteter än uppvisande av ett dokument för att få vårdförmåner vid tillfällig vistelse i en annan medlemsstat. Dessa ytterligare krav, särskilt skyldigheten att alltid och på förhand lämna ett intyg till institutionen på vistelseorten, vilket styrker rätten till vårdförmåner, och att fullgöra ytterligare formaliteter vid ankomsten till den andra medlemsstatens territorium, gällde formellt men tillämpades inte i praktiken. Samma formella skyldighet gäller fortfarande för att få förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdom under en vistelse i en annan medlemsstat, och förefaller också vara onödigt restriktiv och av sådan karaktär att den kan hindra den fria rörligheten för berörda personer. De förenklade förfarandena bör därför utvidgas till att omfatta bestämmelserna om förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar i rådets förordning (EEG) nr 1408/71[10] och rådets förordning (EEG) nr 574/72[11].

(2) För att ta hänsyn till ändringar av lagstiftningen i vissa medlemsstater, särskilt i de nya medlemsstaterna sedan anslutningsförhandlingarna slutfördes, bör bilagorna till förordning (EEG) nr 1408/71 anpassas. Vissa ändringar måste också göras av förordning (EEG) nr 574/72.

(3) Förordning (EEG) nr 1408/71 och förordning (EG) nr 574/72 bör därför ändras i enlighet med detta.

(4) För att se till att rättsläget är klart och för att tillvarata berörda personers berättigade förväntningar måste det föreskrivas att vissa bestämmelser om ändring av bilaga III till förordning (EEG) nr 1408/71 skall ges retroaktiv verkan från och med den 1 maj 2004.

(5) Fördraget innehåller inga andra befogenheter än de som finns i artikel 308 för att vidta lämpliga åtgärder på området social trygghet för andra personer än anställda.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagorna I, II, IIa, III, IV och VI till förordning (EEG) nr 1408/71 skall ändras på det sätt som anges i bilagan till denna förordning.

Artikel 2

Förordning (EEG) nr 574/72 ändras på följande sätt:

(1) I artikel 60 skall punkterna 5 och 6 utgå.

(2) Artikel 62 skall ersättas med följande:

"Artikel 62

Vårdförmåner vid vistelse i en annan medlemsstat än den behöriga staten

1. För att få vårdförmåner enligt förordningens artikel 55.1 a i skall en anställd eller en egenföretagare till vårdgivaren lämna en handling utfärdad av den behöriga institutionen som styrker att han har rätt till vårdförmåner. Denna handling skall upprättas i enlighet med artikel 2. Om den berörda personen inte kan uppvisa denna handling skall han vända sig till institutionen på vistelseorten, som från den behöriga institutionen skall begära ett intyg som styrker att personen i fråga har rätt till vårdförmåner.

En handling utfärdad av den behöriga institutionen som styrker rätten till förmåner enligt förordningens artikel 55.1 a i skall i varje enskilt fall ha samma verkan gentemot vårdgivaren som nationella intyg om rättigheter för försäkrade personer vid institutionen på vistelseorten.

2. Tillämpningsförordningens artikel 60.9 skall tillämpas på motsvarande sätt.”

(3) Artikel 63.2 skall ersättas med följande:

”2. Tillämpningsförordningens artikel 60.9 skall tillämpas på motsvarande sätt.”

(4) I artikel 66.1 skall orden ”artikel 20 och 21” ersättas med ”artikel 21”.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft den […] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Punkt 5 a ii–ix och punkt 5 b ii och iv i bilagan skall tillämpas från och med den 1 maj 2004.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[…] […]

BILAGA

Bilagorna till förordning (EEG) nr 1408/71 skall ändras på följande sätt:

1. I bilaga I skall punkten ”V. SLOVAKIEN” i avsnitt II ersättas med följande:

”V. SLOVAKIEN

Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i kapitel 1 i avdelning III i förordningen avses med ”familjemedlem” make/maka eller minderårigt barn enligt definitionen i lagen om barnbidrag.”

2. I bilaga II skall punkten ”H. FRANKRIKE” i avsnitt I ersättas med följande:

”H. FRANKRIKE

1. Kompletterande förmånssystem för egenföretagare som är verksamma inom hantverk, industri, handel eller är fria yrkesutövare, kompletterande pensionsförsäkring för egenföretagare som är fria yrkesutövare, kompletterande invaliditets- eller livförsäkring för egenföretagare som är fria yrkesutövare samt kompletterande förmåner vid ålderdom för sjukkasseanslutna läkare och annan vårdpersonal, i enlighet med artiklarna L.615-20, L.644-1, L.644-2, L.645-1 och L.723-14 i lagen om social trygghet (Code de la sécurité sociale) .

2. Kompletterande försäkring vid sjukdom och moderskap för egenföretagare inom jordbruket, i enlighet med artikel L.727-1 i landsbygdslagen (Code rural) .”

3. Avsnitt II i bilaga II skall ändras på följande sätt:

a) Punkten “E. ESTLAND” skall ersättas med följande:

”E. ESTLAND

a) Bidrag vid barns födelse.

b) Adoptionsbidrag.”

b) Punkten ”L. LETTLAND” skall ersättas med följande:

”L. LETTLAND

a) Bidrag vid barns födelse.

b) Adoptionsbidrag.”

c) Punkten ”N. LUXEMBURG” skall ersättas med följande:

”N. LUXEMBURG

Inga.”

d) Punkten ”S. POLEN” skall ersättas med följande:

”S. POLEN

Tillägg vid barns födelse (lag av den 28 november 2003 om familjeförmåner).”

4. Bilaga IIa skall ändras på följande sätt:

a) Under punkten ”D. TYSKLAND” skall ordet ”Inga” ersättas med följande:

”Förmåner som skall täcka levnadsomkostnader enligt grundgarantin för arbetssökande, såvida kraven när det gäller dessa förmåner inte är uppfyllda för rätt till ett tillfälligt tillägg efter det att arbetslöshetsförmåner har utgetts (artikel 24.1 i lagen om social trygghet – Sozialgesetzbuch ).”

b) Punkten ”L. LETTLAND” skall ersättas med följande:

”L. LETTLAND

a) Statlig socialförsäkringsförmån (lag om statliga socialförsäkringsförmåner av den 1 januari 2003).

b) Bidrag till kompensation av resekostnader för funktionshindrade med begränsad rörlighet (lag om statliga socialförsäkringsförmåner av den 1 januari 2003).”

c) Punkten ”S. POLEN” skall ersättas med följande:

”S. POLEN

Social pension (lag av den 27 juni om social pension)”.

d) Punkten ”V. SLOVAKIEN” skall ersättas med följande:

”V. SLOVAKIEN

Justering av pensioner som enda inkomstkälla, inklusive de rättigheter som förvärvats enligt lag nr 100/1998.”

5. Bilaga III skall ändras på följande sätt:

a) Del A skall ändras på följande sätt:

i) Följande punkter skall utgå:

Punkterna 1, 4, 10, 11, 12, 14, 15, 18, 20, 21, 25, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, 37, 38, 39, 41, 42, 43, 45, 46, 47, 49, 55, 56, 57, 59, 60, 63, 65, 66, 70, 76, 77, 78, 81, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 115, 116, 117, 119, 120, 123, 125, 126, 133, 134, 135, 137, 138, 141, 143, 144, 150, 151, 152, 154, 155, 158, 160, 161, 166, 167, 168, 170, 171, 174, 176, 177, 181, 182, 183, 185, 186, 189, 192, 196, 197, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228, 229, 230, 231, 232, 233, 234, 235, 236, 239, 241, 246, 247, 249, 250, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259, 260, 261, 262, 263, 264, 266, 268, 269, 280, 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287, 291, 292, 293, 294, 295, 296, 297.

ii) Följande punkter skall omnumreras:

BELGIEN–TYSKLAND från “3” till “1”.

BELGIEN–FRANKRIKE från “7” till “2”.

TJECKIEN–TYSKLAND från “26” till “3”.

TJECKIEN–CYPERN från “33” till “4”.

TJECKIEN–LUXEMBURG från “36” till “5”.

TJECKIEN–ÖSTERRIKE från “40” till “6”.

TJECKIEN–SLOVAKIEN från “44” till “7”.

DANMARK–FINLAND från “67” till “8”.

DANMARK–SVERIGE från “68” till “9”.

TYSKLAND–GREKLAND från “71” till “10”.

TYSKLAND–SPANIEN från “72” till “11”.

TYSKLAND–FRANKRIKE från “73” till “12”.

TYSKLAND–LUXEMBURG från “79” till “13”.

TYSKLAND–UNGERN från “80” till “14”.

TYSKLAND–NEDERLÄNDERNA från “82” till “15”.

TYSKLAND–ÖSTERRIKE från “83” till “16”.

TYSKLAND–POLEN från “84” till “17”.

TYSKLAND–SLOVENIEN från “86” till “18”.

TYSKLAND–SLOVAKIEN från “87” till “19”.

TYSKLAND–SVERIGE från “89” till “20”.

TYSKLAND–FÖRENADE KUNGARIKET från “90” till “21”.

SPANIEN–PORTUGAL från “142” till “22”.

FRANKRIKE–ITALIEN från “149” till “23”.

IRLAND–FÖRENADE KUNGARIKET från “180” till “24”.

ITALIEN–SLOVENIEN från “191” till “25”.

LUXEMBURG–SLOVAKIEN från “242” till “26”.

UNGERN–ÖSTERRIKE från “248” till “27”.

UNGERN–SLOVENIEN från “251” till “28”.

NEDERLÄNDERNA–PORTUGAL från “267” till “29”.

ÖSTERRIKE–POLEN från “273” till “30”.

ÖSTERRIKE–SLOVENIEN från “275” till “31”.

ÖSTERRIKE–SLOVAKIEN från “276” till “32”.

PORTUGAL–FÖRENADE KUNGARIKET från “290” till “33”.

FINLAND–SVERIGE från “298” till “34”.

iii) Under punkten “3. TJECKIEN–TYSKLAND” skall orden “Ingen konvention” ersättas med följande: ”Artikel 39.1 b och c i konventionen om social trygghet av den 27 juli 2001;Punkt 14 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet av den 27 juli 2001.”

iv) Under punkten “4. TJECKIEN–CYPERN” skall ordet “Inga” ersättas med följande:

”Artikel 32.4 i konventionen om social trygghet av den 19 januari 1999.”

v) Under punkten “5. TJECKIEN–LUXEMBURG” skall ordet “Inga” ersättas med följande:

”Artikel 52.8 i konventionen av den 17 november 2000.”

vi) Punkten “7. TJECKIEN–SLOVAKIEN” skall ersättas med följande:”7. TJECKIEN–SLOVAKIENArtiklarna 12, 20 och 33 i konventionen om social trygghet av den 29 oktober 1992.”

vii) Under punkten “19. TYSKLAND–SLOVAKIEN” skall orden “Ingen konvention” ersättas med följande:”Artikel 29.1 punkterna 2 och 3 i konventionen av den 12 september 2002.Punkt 9 i slutprotokollet till konventionen av den 12 september 2002.”

viii) Under punkten “26. LUXEMBURG–SLOVAKIEN” skall orden “Ingen konvention” ersättas med följande:

”Artikel 50.5 i fördraget om social trygghet av den 23 maj 2002.”

ix) Under punkten “32. ÖSTERRIKE–SLOVAKIEN” skall orden “Ingen konvention” ersättas med följande:”Artikel 34.3 i konventionen av den 21 december 2001 om social trygghet.”

b) Del B skall ändras på följande sätt:

i) Följande punkter skall utgå:

Punkterna 1, 4, 10, 11, 12, 14, 15, 18, 20, 21, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 34, 35, 36, 37, 38, 29, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 49, 55, 56, 57, 59, 60, 63, 65, 66, 70, 76, 77, 78, 81, 84, 87, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 115, 116, 117, 119, 120, 123, 125, 126, 133, 134, 135, 137, 138, 141, 143, 144, 150, 151, 152, 154, 155, 158, 160, 161, 166, 167, 168, 170, 171 174, 176, 177, 181, 182, 183, 185, 186, 189, 192, 196, 197, 198, 199, 200, 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228, 229, 230, 231, 232, 233, 234, 235, 236, 239, 241, 242, 246, 247, 249, 250, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259, 260, 261, 262, 263, 264, 266, 268, 269, 280, 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287, 291, 292, 293, 294, 295, 296, 297.

ii) Följande punkter skall omnumreras:

TJECKIEN–CYPERN från “33” till “1”.

TJECKIEN–ÖSTERRIKE från “40” till “2”.

TYSKLAND–UNGERN från “80” till “3”.

TYSKLAND–SLOVENIEN från “86” till “4”.

ITALIEN–SLOVENIEN från “191” till “5”.

UNGERN–ÖSTERRIKE från “248” till “6”.

UNGERN–SLOVENIEN från “251” till “7”.

ÖSTERRIKE–POLEN från “273” till “8”.

ÖSTERRIKE–SLOVENIEN från “275” till “9”.

ÖSTERRIKE–SLOVAKIEN från “276” till “10”.

iii) Under punkten “1. TJECKIEN–CYPERN” skall ordet “Inga” ersättas med följande:

”Artikel 32.4 i konventionen om social trygghet av den 19 januari 1999.”

iv) Under punkten “10. ÖSTERRIKE–SLOVAKIEN” skall orden “Ingen konvention” ersättas med följande:”Artikel 34.3 i konventionen av den 21 december 2001 om social trygghet.”

6. Bilaga IV skall ändras på följande sätt:

a) Under punkten “B. TJECKIEN” i avsnitt A skall ordet “Inga” ersättas med följande:

”Full invaliditetspension för personer som hade en invaliditetsgrad på 100 % före 18 års ålder och som inte varit försäkrade under den tid som krävs (avsnitt 42 i lagen om pensionsförsäkring nr 155/1995).”

b) Avsnitt C skall ändras på följande sätt:

i) Punkten ”B. TJECKIEN” skall ersättas med följande:”B. TJECKIENFull eller partiell invaliditets- och efterlevandepension (änka, änkeman och föräldralösa) i de fall då pensionerna inte härleds från den ålderspension den avlidna skulle haft rätt till vid tidpunkten för dödsfallet.”

ii) Under punkten “E: ESTLAND” skall ordet “Inget” ersättas med följande:”Alla ansökningar om invaliditets-, ålders- och efterlevandepension för vilka

- försäkringsperioder i Estland har fullgjorts till och med den 31 december 1998,

- den sökandes individuella socialförsäkringsavgifter som betalats enligt estnisk lagstiftning minst uppgår till de genomsnittliga socialförsäkringsavgifterna för det berörda försäkringsåret.”

c) I avsnitt D skall punkt 2 g ersättas med följande:

“g) Slovakisk invaliditetspension och efterlevandepension som härleds från denna.”

7. Bilaga VI skall ändras på följande sätt:

a) Under punkten “Q. NEDERLÄNDERNA” skall punkt 4 b ersättas med följande:

“b) Om personen enligt a har rätt till en nederländsk invaliditetspension skall den beräkning av förmåner som avses i artikel 46.2 i förordningen ske

i) enligt bestämmelserna i lagen om försäkring mot arbetsoförmåga (WAO), om den berörda personen, innan han eller hon blev arbetsoförmögen, senast var anställd i den mening som avses i artikel 1 a i förordningen,

ii) enligt bestämmelserna i lagen om försäkring mot arbetsoförmåga för egenföretagare (WAZ), om den berörda personen, innan han eller hon blev arbetsoförmögen, senast var verksam i någon annan form än som anställd i den mening som avses i artikel 1 a i förordningen.”

b) Under punkten “Q. NEDERLÄNDERNA” skall punkt 7 ersättas med följande:

“7. Vid tillämpningen av avdelning II i förordningen skall en person som betraktas som anställd i den mening som avses i 1964 års lag om inkomstskatt och som på denna grund omfattas av den nationella försäkringen anses utöva verksamhet som anställd".

[1] EGT L 28, 30.1.1997.

[2] EGT L 100, 6.4.2004.

[3] EGT L 100, 6.4.2004.

[4] EGT L 1, 3.1.1994, enligt ändringen genom Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 7/94 av den 21 mars 1994 (EGT L 160, 28.6.1994).

[5] EGT L 114, 30.4.2002.

[6] EGT C […], […], s. […].

[7] EGT C […], […], s. […].

[8] EGT C […], […], s. […].

[9] EGT L 100, 6.4.2004, s. 1.

[10] EGT L 149, 5.7.1971. Förordningen uppdaterad genom förordning (EG) nr 118/97 (EGT L 28, 30.1.1997, s. 1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 631/2004 (EGT L 100, 6.4.2004) och upphävd med verkan från och med den dag då tillämpningsförordningen till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 (EGT L 166, 30.4.2004) träder i kraft.

[11] EGT L 74, 27.3.1972. Förordningen uppdaterad genom förordning (EG) nr 118/97 (EGT L 28, 30.1.1997, s. 1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 631/2004 (EGT L 100, 6.4.2004).