SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 18.10.2005 
KOM(2005) 514 slutlig 
  
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH 
RÅDET 
Bekämpning av människohandel – en inte grerad strategi och förslag till en 
handlingsplan 
 
SV 2   SV BEKÄMPNING AV MÄNNISK OHANDEL – EN INTEGRERAD STRATEGI OCH 
FÖRSLAG TILL EN HANDLINGSPLAN 
I. Inledning ................................................................................................................... ... 3 
II. SKYDD AV DE MÄNSKLIGA RÄ TTIGHETERNA – EN GRUNDLÄGGANDE 
FRÅGA ........................................................................................................................ 3 
III. ORGANISERAD BROTTSLIGHET .......................................................................... 4 IV. OLAGLIG MIGRATION ............................................................................................ 6 V. SÄRSKILDA GRUPPER, FRAM FÖRALLT KVINNOR OCH BARN.................... 7 
VI. TILLFÖRLITLIGA UPPGIFTER ............................................................................... 9 VII. SAMORDNING OCH SAMARBETE...................................................................... 10 BILAGA......................................................................................................................... .......... 13 
 
SV 3   SV I. I NLEDNING  
Detta meddelande syftar till att ytterligare1stärka Europeiska unionens2och medlemsstaternas 
åtagande att förebygga och bekämpa männi skohandel för sexuell exploatering eller 
arbetskraftsexploatering enligt definitionen i rambeslutet av den 19 juli 2002 om bekämpande 
av människohandel3, och att skydda, stödja och rehabilitera dess offer.  
Meddelandet grundas på insikten att en effe ktiv bekämpning av människohandel kräver en 
integrerad strategi som bygger på respekt för de mänskliga rättigheterna och som tar hänsyn 
till problemets globala natur. Med en sådan strategi behövs en samordnad politisk insats 
framför allt på områdena frihet, säkerhet och rättvisa, yttre förbindelser, utvecklingssamarbete, sysselsättning
4, jämlikhet mellan könen och icke-diskriminering. 
Strategin syftar även till att stärka den brett upplagda dialogen mellan den offentliga och den privata sektorn på detta område. 
En sådan politisk insats krävs i Haagprogrammet
5, som godkändes av Europeiska rådet i 
november 2004, där rådet och kommissionen uppmana s att under 2005 utarbeta en plan i syfte 
att utforma gemensamma standarder, bästa metoder och mekanismer för att förhindra och bekämpa människohandel och intensifie ra kampen mot olaglig invandring
6. 
Det meddelande som aviserades i rådets och kommissionens handlingsplan för genomförande 
av Haagprogrammet7 syftar till att bidra till upprättande t av denna plan. Det tar vederbörlig 
hänsyn till den övergripande strategin mot ol aglig invandring och människohandel från 2002 
och de överväganden och rekommendationer so m lades fram i rapporten från december 20048 
från den expertgrupp för frågor om människohandel9 som inrättades av kommissionen i slutet 
av 2003. 
II. SKYDD  AV DE MÄNSKLIGA  RÄTTIGHETERNA  – EN GRUNDLÄGGANDE  
FRÅGA   
De berörda personerna, deras be hov och rättigheter skall stå i centrum för EU:s politik mot 
människohandel. Detta innebär först och främst e tt tydligt åtagande från  EU-institutionernas 
och medlemsstaternas sida om att följa en strategi som är inriktad på de mänskliga 
rättigheterna  och att främja denna i förbindelserna med omvärlden och i utvecklingspolitiken. 
I artikel 5.3 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna10 förbjuds 
människohandel, eftersom människans värdighe t är okränkbar. Detta utgör kärnan i de 
nationella konstitutionerna och i de internationell a instrument för mänskliga rättigheter som är 
bindande för medlemsstaterna. 
Enligt internationella lagar och åtaganden begå r en stat som tolererar människohandel eller 
inte vidtar någon åtgärd mot denna ett brott mot de mänskliga rättigheterna11. 
EU-institutionerna och medlemsstaterna sk all aktivt bedriva en politik som 
stärker förbudet mot människohandel och som skyddar faktiska och potentiella 
offer på såväl EU-nivå som internationell nivå. 
Medborgare i tredjeländer som har fallit offer för människohandel men som inte är lagligen 
bosatta i EU bör inte utes lutas från ett sådant skydd12, särskilt om de har samarbetat med 
 
SV 4   SV medlemsstaternas behöriga myndigheter genom att avlägga vittnesmål mot 
människosmugglarna. Dessutom bör sådana personer inte i praktiken  berövas möjligheten att 
utöva sina rättigheter, såsom att inleda ett förfarande mot sin förövare eller försöka få 
skadestånd eller söka asyl. 
Det krävs en regelbunden övervakning och uppföljning på både expertnivå och politisk nivå  
för att säkerställa att dess principer efterlevs i hela EU. 
Rådet bör, i nära samarbete med kommissionen och på grundval av en 
djupgående dialog med de t civila samhället13, minst en gång om året föra en 
politisk debatt om EU:s politik för bekämpning av människohandeln och 
bedöma hur väl denna överensstämmer med normerna för de mänskliga rättigheterna och behovet av fortsatta åt gärder, såsom förbättrade system för 
stöd, skydd och social delaktighet
14. 
Det är berättigat att ta upp frågan i de politis ka diskussionerna med tredjeländer, med stöd av 
den klausul om väsentliga mänskliga rättigheter som ingår i EG:s handels- och samarbetsavtal, samt i multilaterala forum
15.  
Gemenskapen bör stärka den politiska  dialogen med partnerländerna på 
bilateral och multilateral nivå om de as pekter av människohandeln som rör de 
mänskliga rättigheterna och politiken fö r bekämpning av människohandel samt 
fortsätta att ta upp frågan i relevanta regionala och multilaterala forum.  
Det europeiska initiativet för demokrati och mä nskliga rättigheter lägger särskild vikt vid 
denna fråga under 2005 och 2006 och ger den ett särskilt stöd genom en kampanj för att främja de mänskliga rättigheterna (”Fo stering a culture of human rights”).  
EU-institutionerna och medlemsstaterna bö r göra större ansträngningar för att 
ta itu med det problem som människohandeln utgör både inom EU och i förbindelserna med tredjeländer, t.ex. genom att bygga vidare på försöken att 
stödja initiativ för bekäm pning av människohandel genom 
utvecklingssamarbete. 
III. ORGANISERAD
 BROTTSLIGHET 
Människohandel är ett allv arligt brott mot personer16, och måste betraktas som en form av 
organiserad brottslighet med anknytning till andra allvarliga brott och måst e tydligt prioriteras 
i brottsbekämpningsarbetet. Arbetskraf tsexploatering och sexuell exploatering17 kan generera 
stora inkomster som ofta blir föremå l för penningtvätt och kan möjliggöra för 
människosmugglare att delta i annan kriminell verksamhet och uppnå ekonomisk, social eller 
t.o.m. politisk makt18.  
Människohandeln måste omvandlas från en organi serad brottslig verksamhet med låg risk och 
hög avkastning19 till en verksamhet med hög risk oc h låg avkastning. Brottsbekämpningen 
måste använda alla de resurser oc h den kapacitet som står till buds20 för att genomdriva 
förbudet mot människohandel, förhindra dess ekonomi ska fördelar och, i de  fall där man gjort 
en ekonomisk vinst, beslagta och konfiskera eventuella tillgångar21. Brottsutredningar om 
människohandel bör ges samma prioritet som a ndra områden för organiserad brottslighet 
genom att särskilda undersökningstekniker och br ottsförhindrande strategier tillämpas.  
 
SV 5   SV Medlemsstaterna bör förse sina brotts bekämpande organ med nödvändiga 
organisationsstrukturer22, specialiserad23 personal och lämpliga ekonomiska 
resurser för att de på ett effektivt sätt skall kunna bekämpa människohandeln24. 
Därför bör rådet, på grundval av kommissionens utvärderingar och inom Europeiska unionens behörighetso mråden, säkerstä lla en regelbunden 
övervakning och utarbeta standarder och riktmärken. 
För att bekämpa den människohandel som bedrivs i 
arbetskraftsexploateringssyfte krävs n ya typer av specialisering och samarbete 
med partner, t.ex. organ som ansvarar för kontroll av arbetsförhållanden och 
ekonomiska undersökningar om oegentlig verksamhet
25. 
Det bör ingå antikorruptionsstrategier i alla politiska insatser för bekämpning 
av människohandeln26. 
EU-institutionerna och medlemsstater na bör prioritera kampen mot 
människohandel i sina brottsbekämp ande förbindelser med tredjeländer27. 
Brottsoffrets vittnesmål är ett mycket viktig t bevis mot en människosmugglare. Med tanke på 
de ökade riskerna för offer som avlägger vittnesmål28 måste man hitta metoder för att få dem 
att avlägga vittnesmål samtidigt som man ser till att de är i säkerhet och utan att de eller deras 
anhöriga utsätts för några risker29. 
Medlemsstaterna bör som ett led i ett effektivt åtal erbjuda skydd och stöd till 
offer som avlägger vittnesmål och fortsätta att utveckla metoder för proaktiva, underrättelsestödda utredningar som inte  är avhängiga av offrens vittnesmål
30. 
Europeiska organ såsom Eurojust och Europol har försetts med särskilda behörigheter och 
specialiserad personal. Eurojust är be hörigt för frågor som rör människohandel31. Europol 
spelar en särskilt viktig roll32. Denna byrå kan ge tillgång till underrättelsedatabaser och 
erbjuder operationellt stöd genom ut byte av underrättelser och expertråd33. Den skall 
underlätta utbyte av information, tillhandahålla operativa analyser för medlemsstaterna och 
utarbeta strategirapporte r på grundval av information och underrättelser från medlemsstaterna 
som antingen tagits fram av Europol själ vt eller samlats in från andra källor. 
Informationsflödet från medlemsstaterna till Eur opol är dock litet i fö rhållande till antalet 
undersökningar. Det verkar som om utredningarn a mest grundas på ett spontant bi- eller 
multilateralt samarbete och att de etablerade  strukturerna och mekanismerna ses som 
frivilliga. Europol förvaltar bara  ett enda arbetsregister för analysändamål (Analytical Work 
File) på medlemstaternas vägnar som är  särskilt inriktat på människohandel34. 
Medlemsstaterna bör se till att de na tionella brottsbekämpande organen 
regelbundet inbegriper Europol i informat ionsutbyte, gemensamma operationer 
och gemensamma utredningsteam och utnyttjar de möjligheter som Eurojust erbjuder för att underlätta åtal av människosmugglare. 
De europeiska polischeferna bör reg elbundet övervaka det operationella 
samarbetet mellan medlemsstaterna oc h vid behov göra rekommendationer för 
hur det skulle kunna förbättras. 
Europeiska polisakademin (Cepol) bör fortsätta att regelbundet anordna en 
särskild utbildning för br ottsbekämpande personal. 
 
SV 6   SV EU:s institutioner och organ samt me dlemsstaterna bör stödja och stärka 
regionala former av polissamarbete, främst genom program såsom Agis. 
Den 4 augusti 2005 hade endast 15 medlemsst ater undertecknat FN:s tilläggsprotokoll om 
människohandel och endast 13 medlemsstater  undertecknat FN:s til läggsprotokoll om 
smuggling av migranter. Kommi ssionen föreslog i augusti 200335 att dessa protokoll skulle 
ingås av Europeiska gemenskapen36. Rådet har dock inte antagit det relevanta beslutet 
eftersom det råder olika uppfattn ingar om hur långt gemenskapens behörighet sträcker sig när 
det gäller bestämmelserna i protokollen. 
Rådet bör så snart som möjligt37 anta kommissionens förslag av den 22 augusti 
2003 till beslut om ingående på Eu ropeiska unionens vägnar av FN:s 
tilläggsprotokoll om människohandel38. 
EG:s instrument för bekämpning av penningtvätt,  framförallt för att stärka de straffrättsliga 
insatserna såsom kommissionens nyligen framla gda förslag till nytt direktiv, kommer att 
utgöra grundvalen för hanteringen av de ekonomiska konsekvenserna av människohandeln39. 
Man måste till fullo utnyttja rådets rambeslu t om förverkande av vinning, hjälpmedel och 
egendom som härrör från brott40. Det arbete som FATF utför, och då särskilt dess arbetsgrupp 
WGTYP (Working Group on Typologies) som bla nd annat är inriktat på metoder för 
penningtvätt som förknippas med människohandel,  måste följas och utvärderas för att nya 
politiska och operativa altern ativ för att bekämpa människohandeln skall kunna utarbetas.  
IV. OLAGLIG  MIGRATION   
Det finns ofta en transnationell dimensi on i människohandeln eftersom många personer 
smugglas över landgränserna. Därför är fö rebyggandet av och kampen mot människohandel 
ett viktigt inslag i EU:s ansträngningar för a tt förbättra kontrollerna och bevakningen vid de 
yttre gränserna och för att stärka kampen mot olaglig invandring. 
Migrantsmuggling och människohandel hör i hop, eftersom de ofta organiseras av 
internationellt verksamma kriminella nätver k och utgör en del av den organiserade 
brottslighet som är knuten till ef terfrågan på billiga och olaglig a tjänster. När det gäller att 
förhindra den hjälp till olaglig inresa, transiteri ng och vistelse som erbj uds av sådana nätverk 
har direktiv 2002/90/EG av den 28 november 200241 och rambeslutet av samma datum42 
redan spelat en viktig roll för före byggandet av denna kriminella verksamhet. 
Under 2002 antog rådet en övergripande strate gi mot olaglig invandring och människohandel 
i EU43 vilken innehåller en omfattande lista över åtgärder och insatser om allt från 
visumpolitik, informationsutbyte och gränsrelaterade åtgärder till frågor om återvändande och brottspåföljder mot människosmugglare. Ett antal av de åtgärder som föreslogs i 
handlingsplanen från 2002 har genomförts
44, och då särskilt 1) direktiv 2004/81/EG av den 29 
april 200445 i vilket villkoren fastställs för beviljande av uppe hållstillstånd till 
tredjelandsmedborgare som har fallit offer fö r människohandel eller som har fått hjälp till 
olaglig invandring och vilka samarbetar med de behöriga myndigheterna och 2) förordning 
(EG) nr 491/2004 av den 10 mars 200446 om inrättande av ett program för ekonomiskt och 
tekniskt stöd till tredje land i fråga om migration och asyl (Aeneas), vilket uttryckligen möjliggör samfinansiering av  projekt som rör förebyggandet av och kampen mot 
människohandel.  
 
SV 7   SV Samma övergripande strategi återfinns även i FN:s tilläggsprotokoll om smuggling av 
migranter samt i FN:s tilläggsprotokoll om människohandel47, vilka återspeglar det globala 
erkännandet av problemet och snarast bör  ratificeras av al la EU-aktörer.  
För att kunna stärka åtgärd erna mot människohandeln bör följande åtgärder rörande 
gränskontroll och migrationshantering vidtas: 
Medlemsstaterna bör påskynda genomförandet av direktiv 2004/81/EC48 för att 
förbättra smugglade personers ställning. 
Kommissionen kommer att undersöka mö jligheten att regelbundet anordna 
möten med experter från medlemsstaterna för att utbyta information om vilka sätt och metoder som används för människosmuggling, så att man kan dra praktiska slutsatser för att förebygga oc h bekämpa människohandel, t.ex. när 
det gäller värvningen och transporten av offren. Den europeiska gränsförvaltningsbyrån och Cepol bör särs kilt beakta dessa företeelser i sina 
respektive utbildningsprogram.  
På grundval av den framtida förordningen om en gemenskapskodex om 
gränspassage för personer
49, bör medlemsstaterna lägga särskild vikt vid att 
genomföra effektivare och mer må linriktade kontroller vid EU:s 
gränsövergångar för att upptäcka potent iella offer för människohandel. Den 
europeiska gränsförvaltningsbyrån komm er att bistå medlemsstaterna i detta 
arbete. Den bör beakta behovet av att bekämpa människohandeln vid 
samordningen och organiseringen av geme nsamma operationer och pilotprojekt 
vid de yttre gränserna och i sina risk analyser. Europol och den europeiska 
gränsförvaltningsbyrån bör samarbeta på  detta område inom ramen för sina 
respektive behörighetsområden.  
Rådet bör så snart som möjligt införa biometriska känneteck en i EU-viseringar 
och uppehållstillstånd eftersom säkrare dokument underlätta r identifieringen 
av smugglade personer. 
Rådet, Europaparlamentet50 och kommissionen bör så snart som möjligt, i 
enlighet med sina respektive ansvar sområden, avsluta arbetet med det 
gemensamma informationssystemet för viseringar. 
Konsulatpersonalen i ursprungslä nderna bör samarbeta och utbyta 
erfarenheter och utbildas för att känna  igen visumansökningar som skulle 
kunna vara releterade ti ll människosmuggling51. 
V. SÄRSKILDA  GRUPPER,  FRAMFÖRALLT  KVINNOR  OCH  BARN 
Det är mycket viktigt att främja icke-diskr iminering, inbegripet jämlikhet mellan könen och 
rättigheter för barn, ursprungs befolkningar och minoritetsgrupper52, eftersom många offer 
eller potentiella offer för människohandel är kv innor och barn eller individer som tillhör en 
etnisk grupp eller minoritetsgrupp som utsä tts för diskriminering i sina hemländer. 
Människosmuggling är inte nödvä ndigtvis ett könsspecifikt brot t eftersom även män, och i 
synnerhet pojkar, också faller offer för sexuell exploatering och arbe tskraftsexploatering. 
Handeln med kvinnor och flickor för kommersie ll sexuell exploatering är dock särskilt 
utbredd.  
 
SV 8   SV EU-institutionerna och medlemsstaterna bör se könsspecifika förebyggande 
strategier som en mycket viktig del i arbetet för att bekämpa handeln med kvinnor och barn. Detta innebär bland annat att se till att principen om 
jämlikhet mellan könen efterlevs och att efterfrågan på alla former av 
utnyttjande, inbegripet sexuell exploatering och arbetskraftexploatering
53 
avskaffas.  
Inom EU bör man fortsätta att använda  program såsom Daphne för ekonomiskt 
stöd till projekt som berör människoha ndel, t.ex. för att bekämpa våld mot 
barn, kvinnor och andra riskgrupper, och fästa större vikt vid detta i 
utvecklingssamarbetet.  
Det krävs fortsatt uppmärksamhet på oc h forskning om handeln med barn 
inom Europa. De samhällen som konfront eras med tvångsarbete för barn (t.ex. 
arbete i svältlönefabriker, tiggeri, fi cktjuveri och prostitution) bör aktivt 
stödjas. Lösningar på dessa problem bö r utarbetas i nära samråd med barnens 
ursprungsländer.  
Brott relaterade till handel med barn, särskilt när det rör sig om någon som tvingar barn till 
prostitution eller deltar i sexuella aktiviteter  med barnprostituerade, har redan behandlats i 
rådets rambeslut om bekämpande av sexuell exploatering av barn  och barnpornografi54. 
Graden av harmonisering är dock relativt liten.  
Vid utvärderingen under 2006 av geno mförandet av rådets rambeslut om 
bekämpande av sexuell exploatering av barn och barnpornografi kommer 
kommissionen i sina utvärderingsrappo rter att fokusera på behovet av en 
fortsatt stärkning av de rättsliga ramar som särskilt behandlar handeln med 
barn och brott som hänger samman med detta, framför allt när någon tvingar 
barn till prostitution eller deltar i sexuella aktiviteter med barnprostituerade, 
och vid behov inkomma med lämpliga förslag. 
Handel med barn55 måste behandlas i enlighet med EU :s stadga om de grundläggande 
rättigheterna, där barnets bästa ses som den vi ktigaste angelägenheten i alla åtgärder som 
handlar om barn56. FN:s konvention om barnets rättigheter från 198957 är det viktigaste 
internationella instrumentet för barnets rätt igheter och innehåller bestämmelser som rör 
handel med barn58. Konventionen gäller alla barn under 18  år, vilket är e tt förhållningssätt 
som kommissionen understödjer. FN:s tilläggs protokoll om människohandel måste läsas mot 
bakgrund av konventionen om barnets rättighete r och med beaktande av andra relevanta 
internationella instrument, såsom det fa kultativa protokollet om handel med barn, 
barnprostitution och barnpornografi av de n 25 maj 2000, ILO:s konvention om förbud mot 
och omedelbara åtgärder för avskaffande av de värsta formerna av barnarbete59 samt 
Haagkonventionen om skydd av barn och samarb ete vid internationella adoptioner. De 
åtgärder på detta område som beslutades av de 46 medlemsstaterna i Europarådet vid deras 
toppmöte i Warszawa bör beaktas, särskilt det treåriga åtgärdsprogrammet om kvinnor och 
våld.  
EU-institutionerna och medlemsstaterna bö r se till att EU:s politik för att 
bekämpa människohandel innehåller en st rategi för barnets rättigheter som 
grundas på globalt erkända principer, särs kilt på FN:s konvention om barnets 
rättigheter. En sådan strategi måste följ aktligen gälla alla personer under 18 år. 
Samordningen med Europarådets åtgär dsprogram om barn och våld (2006–
2008) bör också säkerställas60. 
 
SV 9   SV När det gäller frågor som rör gränsförvaltning måste man särskilt uppmärksamma 
minderåriga som reser utan medföljande vuxen  eller barn som reser utan en nära anhörig61, 
vilket görs i förordningen om en gemenskapskodex om gränspassage för personer62. 
Kommissionen kommer mycket snart63 att behandla skyddet av barn  i ett särskilt meddelande. 
Även i utvecklingssamarbetet måste man anstränga  sig för att ta itu med den svåra situationen 
för smugglade barn i utvecklingsländerna. 
När det är lämpligt och möjligt bör kommissionen säkerställa att 
landstrategidokumenten och de regionala strategidokumenten stärker strategier 
för att ta itu med faktorer som underlä ttar handeln med barn, såsom avsaknad 
av födelseregistrering eller brist på grundläggande utbildning64. 
VI. TILLFÖRLITLIGA  UPPGIFTER 
EU:s politik för att bekämpa människohandel måste grundas på en klar bild av hur utbrett 
detta problem är i EU och globalt sett65. Det finns emellertid inga exakta uppgifter 
tillgängliga66, och även om det är viktigt med uppgifter om brottsbekämpning är det inte 
tillräckligt67. Rådet uppmanade 2003 kommissionen och me dlemsstaterna att främja åtgärder 
för att inrätta ett system för övervakning av människohandel för att tillhandahålla uppdaterade 
uppgifter genom kontinuerlig oc h regelbunden insamling av in formation från de behöriga 
nationella myndigheterna.68 Med beaktande av de n statistiska handli ngsplanen för 200369 och 
uppgifter från Eurostat på migrationsområdet70, vilka omfattar delar av fenomenet, måste ett 
enhetligt statistiskt system användas för att sy stematiskt samla in och analysera uppgifter – 
uppdelade på ålder, kön oc h andra relevanta aspekter71 – från olika källor, grundat på 
gemensamma riktlinjer, på en central plats på nationell nivå. Så snart som lämpliga uppgifter 
har samlats in på nationell nivå blir det nödvändigt att samla in och jämföra dem på EU-
nivå72, och att samarbeta med tredjeländer, internationella organisationer och icke-statliga 
organisationer såväl inom EU som interna tionellt. Medlemsstaterna bör förfoga över 
oberoende institutioner, t.ex. nationella rapportörer eller organ, som systematiskt samlar in 
uppgifter, även från icke-statliga organisationer,  och övervakar vilka effekter de nationella 
handlingsplanerna har.  
Med beaktande av befintliga organ på EU -nivå och Eurostats möjliga framtida 
roll kommer kommissionen att undersök a möjligheterna att samla in och 
jämföra nationella uppgifter i syfte  att säkerställa en väl fungerande 
övervakning på EU-nivå. 
I framtiden bör Europeiska unionen s byrå för grundläggande rättigheter73 – i 
enlighet med sitt mandat och i nära  samarbete med det Europeiska 
migrationsnätverket74 och expertgruppen för frågor om människohandel – 
samla in och analysera uppgifter om människohandel. Den bör utveckla 
metoder för att förbättra uppgifternas jämförbarhet och tillförlitlighet på 
europeisk nivå genom samarbete me d kommissionen och medlemsstaterna.  
Gemenskapen och medlemsstaterna bö r främja en sådan strategi i 
förbindelserna med tredjeländer (särsk ilt med utvecklingsländer) och viktiga 
internationella organisationer. 
 
SV 10   SV VII. SAMORDNING  OCH  SAMARBETE 
Det krävs lämpliga strukturer för samordning och samarbete75, men dessa kan skilja sig från 
land till land så länge som de säkerställer  att huvudmålen i politiken för bekämpning av 
människohandel verkligen uppnås, och särskilt att smugglade människor upptäcks och överlämnas till lämpliga skydds- och stödmekanismer. De bör förena och balansera de berörda institutionernas och orga nisationernas olika intressen. 
Samarbete mellan den offentli ga och den privata sektorn 
I EU och över hela världen spelar organisatione r från det civila samhället en avgörande roll 
när det gäller att hjälpa smugglade människor
76. Förhållandet mellan så dana organisationer, 
arbetsgivarorganisationer och br ottsbekämpande organ skall baseras på ömsesidig förståelse 
och tillit.  
Medlemsstaterna bör konsolidera de offe ntliga myndigheternas samarbete med 
organisationer från det civila samhälle t i frågor som rör förebyggande av och 
bekämpning av människohandel, t.ex. ge nom att införa regler som de båda 
sidorna kommer överens om och som främja r ömsesidig förståelse och tillit. I 
lämpliga fall bör även arbetsgivarorganis ationer och företrädare för specifika 
industrier involveras.  
Kommissionen skall fortsätta att förbä ttra dialogen med organisationer från det 
civila samhället på detta område, främst genom expertgruppen för frågor om människohandel och forumet för förebyggande av organiserad brottslighet.  
Rådet bör, efter bidrag från kommissione n, anta EU-riktlinjer och/eller ett 
europeiskt modellprotokoll för samarbete
77 för att underlätta ett sådant 
samarbete i EU och i tredjeländer. 
Nationellt samarbete Expertgruppen lägger särskild vi kt vid inrättandet av nationella  mekanismer för överlämnande 
som ett instrument för nationellt samarbete
78, vilket redan rekommenderats i OSSE:s 
handlingsplan för att bekämpa människohandel79. 
Medlemsstaterna bör överväga att inrä tta nationella mekanismer för 
överlämnande för att säkerställa a tt smugglade personer upptäcks och 
överlämnas. Dessutom skulle en statlig samordningsinrättning kunna utarbeta, 
samordna och utvärdera nationell po litik och bistå de mekanismer som 
behandlar enskilda klagomål.80 
Samarbete på EU-nivå Nationella samarbets- och samordningsmekanism er bör utgöra grunden för en motsvarande 
mekanism på EU-nivå som möjliggör expertråd och en bred dialog mellan den offentliga och den privata sektorn
81. 
Kommissionen kommer att undersöka lämpliga samarbets- och 
samordningsmekanismer på EU-nivå för att säkerställa att det utformas minimistandarder och riktmärken, utvär deringsomgångar av medlemsstaternas 
 
SV 11   SV politik för att bekämpa människosmuggling och att det anges områden för 
prioriterade åtgärder, särskilt i fråga om stöd och skydd för offer. 
Samarbete med ursprungsländer, tr ansitländer och destinationsländer82 
Kommissionen kommer att fortsätta att ge nom Aeneasprogrammet, och i lämpliga och 
möjliga fall med andra tematiska eller geografiska gemenskapsmedel, stödja åtgärder i tredjeländer som syftar till att bekämpa och förebygga människohandel, skydda och hjälpa 
offer och främja samarbete mellan dessa länder och EU.  
Kommissionen bör i förekommande fall se till att människohandeln och de 
politiska ramarna för att förebygga och undvika denna bedöms i strategidokument för fattigdomsbekämpning, landstrategidokument och regionala strategidokument samt i vägl edande program och vid översynen av 
dessa.  
Kommissionen bör – framförallt genom EU:s utvecklingspolitik, med 
fattigdomsminskning och uppfyllande av millennieutvecklingsmålen som 
huvudsakligt syfte – fortsätta att stödja  åtgärder som tar itu med faktorer som 
gör människor utsatta för människoha ndel, t.ex. fattigdom, brist på 
grundläggande och högre utbildning, ojämlik het mellan könen, förvägrad rätt 
till medborgarskap, diskri minering och brist på ti llgång till tjänster och lika 
möjligheter.  
Samarbete på regional och globala nivå Samarbetet måste stärkas yt terligare på global nivå
83, framför allt genom att uppmana och 
hjälpa tredjeländer att sna bbt ratificera och genomföra FN:s tilläggsprotokoll om 
människohandel  och genom att stödja FN:s särskild e rapportörs arbete om människohandel, 
särskilt när det gäller hande l med kvinnor och barn.  
Kommissionen kommer att fortsätta att samarbeta med Europarådet84 och OSSE, främst inom 
alliansen mot människohandel (Alliance against Trafficking in Persons)  som inrättades på 
initiativ av OSSE:s särsk ilda representant för bekämpande av människohandel. 
EU-institutionerna och medlemsstaterna bör 
– fortsätta att samarbeta med berörda internationella organisationer såsom 
FN, OSSE och Europarådet; EU skall därv id särskilt till fullo dra nytta av 
Europarådets expertis när det krävs åtgärder inom dess behörighetsområde,
85 
– sikta in sig på samordnings- och samarbetsmekanismer som grundas på 
relevanta internatio nella instrument,  
– fortsätta att stödja regionala initia tiv som kan utgöra ett komplement till 
och uppmuntra EU-övergripande samarbete, såsom den nordisk-baltiska aktionsgruppen mot människohandel (N ordic Baltic Task Force against 
Trafficking in Human Beings)
86, det sydösteuropeiska samarbetsinitiativet 
(Southeast European Co-operative Initiative)87, den Europaövergripande 
Budapestprocessen (pan-European Budapest Process)88, ”5+5 dialogen” 
 
SV 12   SV mellan de västra medelhavsländerna89 och dialogen om transitmigration i 
Medelhavet (Mediterranean Transit Migration Dialogue)90. 
*** 
 
SV 13   SV BILAGA  
Endnotes 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference has to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation:Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1);Council Framework Decision 2004/68/JHA of 22 
December 2003 on combating the sexu al exploitation of child ren and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 
44); Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the residence permit issued to third country nationals 
who are victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal 
immigration, who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19).Other legal acts that strengthened the standing of victim s in criminal proceedings and compen sation procedures are particularly 
relevant for the fight against trafficking in human beings:Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 
March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1); Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, p. 15).The Council 
Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat tr afficking in human beings, in particular women stressed 
the need to, inter alia, eradicate gender inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4). Furthermore, the EU counter-
trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, security and justice but also 
regarding employment and social affairs, EU enlargemen t, external relations (Stabilisation and Association 
Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against Organised Crime with Russia 
(2000) and on Justice and Home Affa irs with Ukraine (2002), the European Neighbourhood Policy, the Euro-
Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa 
Dialogue). Since 1996 considerable funding has been allocated to projects promoting the prevention of and the fight against trafficking in human beings in EU Member States and third countries, but to a lesser extent in 
Developing Countries:STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, 
training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7):AGIS (2003-2007), a framework programme 
on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5):Daphne (2000-2003) and 
Daphne II (2004-2008) programme of Community action ( 2004 to 2008) to preventand  combat violence against 
children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 
30.4.2004, p. 1):EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for the second round of the Community Initiative EQUAL concerning transnational co-operation 
to promote new means of combating all forms of discrimination and inequalities in connection with the labour 
market - Free movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2.For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, 
Russia, for specific anti-trafficking of human beings projects focussing on prevention, prosecution and 
protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2  Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be 
irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” 
This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
 
SV 14   SV                                                                                                                                                          
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedom, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6 The Hague Programme on strengthening the area of fr eedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening 
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14).  
8 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_hum an_trafficking_en.htm
.  
9 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group 
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation of lucrative illegal immigration or sexual exploitation netw orks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Ch arter and that according to a classical  doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addre ssed to the Member States only insofar as they are 
implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union. 
11 At least seven International Conventions related to th e prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU Member States (Convention on the Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 
and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol 
concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues.Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the 
jurisdiction of the Court on the en slavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the 
exercise of any or all of the powers attaching to the right of  ownership over a person and includes the exercise 
of such power in the course of tr afficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2). 
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in 
women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings. 
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective  
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating tr afficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
States are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
 
SV 15   SV                                                                                                                                                          
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children 
and child pornography. Different approaches prevail regard ing the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of  the purchase of sexual services of forced prostitutes 
(see f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish 
Law That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Violence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, 
p. 1187-1218.). 
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of these 
resources to the fight against trafficking in human beings. 
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Declaration,” http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm . 
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, sixth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol  offers similar services, see http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004). 
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be foun d in the Commissi on’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU Member St ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, restructure, consolid ate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen  intergovernmental framework and integrated into the 
Treaty since May 1999.  
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
 
SV 16   SV                                                                                                                                                          
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its se ssion of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of 
research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West 
Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti, http://www.childtrafficking.org/
; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against children and to protect the victims and groups at risk. 
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR ( http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). 
The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitu tion and child pornography of 25 May 2000. Contents and 
status of ratifications: http://www.unhchr.ch/h tml/menu2/dopchild.htm . The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol as it includes crim es that are not of a transn ational nature and that do 
 
SV 17   SV                                                                                                                                                          
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of 
Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level 
might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (W arsaw Summit Action Plan). 
61 See Report, Recommendations 85 and 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made 
specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35–42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU mechanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
 
67 Data on trafficking in human beings should not only facilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many 
trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) ??? of ?? July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may prov ide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the 
discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
 
SV 18   SV                                                                                                                                                          
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ). 
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges Member States to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some Member States 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
Member States the cooperation is less regulated. Ho wever, replies to a questionnaire of the Commission 
(Council Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU Member States 
competent authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations. 
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joini ng Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34. 
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG, was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU Member States (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe Member States.  
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
 
SV 19   SV                                                                                                                                                          
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force: http://www.against-
trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 . 
87 SECI, for more detailed information: http://www.secicenter.org/html/index.htm . 
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245 . 
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Ly bia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information : http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1 .