MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN - Program för främjande av närsjöfart

1. Inledning

I september 2001 lade kommissionen fram vitboken "Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden" [1]. Där ställs ett antal ambitiösa mål upp för att mobilitetens konkurrenskraft och hållbarhet fortfarande skall vara tryggad år 2010. Självklart är närsjöfarten ett alternativ med en central roll när det gäller att uppnå dessa mål. Genom närsjöfarten kan man bidra till att stävja den femtioprocentiga ökning av den tunga trafiken som kommer att ske enligt vitbokens prognos. Den kan också hjälpa till med att skapa bättre balans i fördelningen mellan olika transportsätt och att undvika flaskhalsar i vägtrafiken. Närsjöfarten är dessutom ett säkert och miljövänligt transportsätt.

[1] KOM(2001) 370, 12.9.2001.

Den politiska övertygelsen om att närsjöfarten är en prioriterad fråga för Europeiska unionen framhölls också vid mötet mellan EU:s transportministrar i juni 2002 i Gijón i Spanien.

2. Närsjöfarten - en tillväxtbransch

Redan idag är närsjöfarten en mycket framgångsrik bransch och är det enda transportsätt som har visat sig kunna hålla jämna steg med vägtransporternas ökning. Närsjöfarten svarar för 41 % av alla tonkilometer i Europa, medan vägtransporternas andel är 43 %. [2] Närsjöfarten växer snabbare än EU:s industriproduktion, och under 1990-talet ökade antalet tonkilometer med upp till 38 % jämfört med 40 % ökning för vägtransporterna (se figur 1).

[2] Siffrorna gäller för år 2000, exklusive pipelinetransport. Källa: EU Energy and Transport in Figures - Statistical Pocketbook 2002 (EU:s energi och transporter i siffror - statistik i pocketutgåva för år 2002).

>Hänvisning till>

Figur 1: Procentuell ökning av antalet tonkilometer 1990-2000 för vägar, närsjöfart, insjöfart och järnvägar. [3]

[3] Huvudkälla: EU Energy and Transport in Figures - Statistical Pocketbook 2002.

3. Hur kan närsjöfarten bli framgångsrikare?

För att närsjöfarten skall kunna utnyttjas fullt ut i Europa måste den integreras effektivt i transportkedjorna och kunna erbjuda dörr-till-dörr-transporter. Sådana transportkedjor bör skötas och marknadsföras av enskilda affärsföretag med komplett service, s.k. "one-stop shops". Ett sådant företag skall vara den enda kontaktpunkt kunderna behöver, och det skall svara för samtliga led i en intermodal transportkedja, dvs. hela den kombination av olika transportsätt som ingår. Vidare bör man frångå tankesättet att olika transportsätt konkurrerar med varandra och i stället se det som att de kompletterar varandra, eftersom samverkan mellan dem är av avgörande betydelse i kedjor där olika transportsätt ingår.

Närsjöfarten har ännu inte integrerats fullt ut i intermodala leveranskedjor från dörr till dörr. Det är huvudsakligen en uppgift för branschen, men insatser på andra plan kan verka pådrivande och lätta på de hinder i ramvillkoren för närsjöfarten som gör att den inte kan utvecklas snabbare. Närsjöfarten

* har ännu inte helt och hållet lyckats bli av med sin gamla image som en föråldrad bransch,

* är behäftad med komplexa administrativa rutiner och dokument,

* kräver effektivare hamnar,

* behöver ny avancerad teknik för fartyg, hamnar, lastenheter och telematiknät.

Gemenskapen har redan vidtagit en rad åtgärder - och andra planeras - i syfte att minska hindren och bygga ut närsjöfarten i Europa. Här är några av åtgärderna:

* Ett direktiv har antagits om standardisering av vissa rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och avgår från hamnar i medlemsstaterna. [4]

[4] Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/6/EG av den 18 februari 2002 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i gemenskapens medlemsstater. (EGT L 067, 9.3.2002, s. 31.)

* Förslag om det nya stödprogrammet Marco Polo. [5]

[5] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om beviljande av ekonomiskt gemenskapsstöd till förbättring av godstransportsystemets miljöprestanda. [KOM(2002) 0054 slutlig, 4.2.2002.]

* Förslag till ett direktiv om intermodala lastenheter. [6]

[6] Bilaga till det föreliggande meddelandet.

* Lansering av begreppet "höghastighetsvattenvägar" ("motorvägar till sjöss") i kommissionens vitbok om den gemensamma transportpolitiken fram till 2010.

* Förslag till ett direktiv beträffande tillträde till marknaden för hamntjänster. [7]

[7] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster. [KOM(2001) 0035 slutlig, 13.2.2001, i dess senast ändrade lydelse enligt KOM(2002) 101 slutlig, 19.2.2002.]

* Publicering av en vägledning för tullförfaranden vid närsjöfart. [8]

[8] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar: Vägledning för tullförfaranden vid närsjöfart. [SEK(2002) 632, 29.5.2002.]

* Införande av det nya datoriserade transiteringssystemet (NCTS) för tullgods.

* Åtgärdsprogrammen Tull 2002 och Tull 2007 [9] samt RALFH-projektet [10], som finansieras inom ramen för Tull 2002.

[9] Europaparlamentets och rådets beslut nr 253/2003/EG av den 11 februari 2003 om antagande av ett åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen (Tull 2007). (EGT L 36, 12.2.2003, s. 1.)

[10] RALFH = Kontaktgrupp för tullchefer i EU:s nordliga hamnar: Rotterdam, Antwerpen, Le Havre, Felixstowe och Hamburg. Syftet med projektet är att förbättra det praktiska tullsamarbetet mellan hamnarna.

* Vidareutveckling av telematiknät för hamnar och närsjöfart.

4. Varför behövs ett program för att främja närsjöfarten?

För att målen i vitboken om transportpolitiken skall uppnås krävs kraftigare insatser av alla berörda parter för att öka användningen av närsjöfarten. Vid det informella mötet mellan EU:s transportministrar i juni 2002 i Gijón tog man också upp möjligheten att lägga fram en handlingsplan om de frågor som är centrala när det gäller att konkretisera den politiska prioritet som närsjöfarten har. Kommissionen stödjer tanken på ett sådant initiativ.

I det här meddelandet presenteras ett program vars syfte är att främja närsjöfarten. Programmet är indelat i 14 insatsområden som vart och ett innehåller olika åtgärder. För respektive åtgärd anges vilka organisationer (en eller flera) som är ansvariga. Dessutom anges tidsfrister. Programmet kan delas in på följande sätt:

A. Rättsliga avsnitt

1. Genomförande av direktivet beträffande vissa rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och avgår från hamnar i medlemsstaterna (IMO:s FAL-formulär).

2. Genomförande av Marco Polo-programmet.

3. Standardisering och harmonisering av intermodala lastenheter.

4. Införande av höghastighetsvattenvägar ("motorvägar till sjöss").

5. Åtgärder för miljövänligare närsjöfart.

B. Administrativa och tekniska avsnitt

6. Vägledning för tullförfaranden vid närsjöfart.

7. Kartläggning och undanröjande av hinder så att närsjöfarten kan bli framgångsrikare än idag.

8. Tillnärmning av nationell tillämpning och datorisering av gemenskapens tullförfaranden.

9. Forskning och teknisk utveckling.

C. Verksamhetsinriktade avsnitt

10. Samordnade servicepunkter för myndigheter ("one-stop shops").

11. Tryggande av den centrala roll Short Sea Shipping Focal Points (kontaktpersoner för närsjöfart) [11] har.

[11] Short Sea Shipping Focal Points representerar nationella sjöfartsmyndigheter och ansvarar för närsjöfarten inom sina myndigheter.

12. Vidmakthållande av en väl fungerande verksamhet hos SPC [12] (nationella center för främjande av närsjöfart) och av god vägledning till dem.

[12] Centren - som tidigare hade beteckningen "informationskontor för närsjöfart" - är opartiska organ som drivs av flera berörda branscher and andra parter för att främja närsjöfarten.

13. Stärkande av närsjöfartens image som ett attraktivt alternativ till andra transportsätt.

14. Insamling av statistik.

* * * * *

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 1

IMO:s FAL-formulär

För att minska den börda som administrativa rutiner och dokumenthantering innebär för närsjöfarten antog Europaparlamentet och rådet i december 2001 kommissionens förslag om att standardisera vissa rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna (det s.k. IMO FAL-direktivet [13]). Detta direktiv är ett omedelbart resultat av arbetet för att bli av med de trånga sektorer och flaskhalsar som man lokaliserat. Enligt direktivet skall medlemsstaterna godta IMO:s FAL-standardformulär i det fall tillämpliga uppgifter om ett fartygs ankomst respektive avgång kan fås fram med hjälp av dem. Det innebär att den stora mängden olika nationella formulär nu ersätts av en enda uppsättning formulär. Direktivet kommer i praktiken att vara genomfört senast den 9 september 2003, vilket är den tidpunkt då medlemsstaterna senast skall ha satt i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

[13] Se fotnot 4.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Övervaka och säkerställa genomförandet av direktivet samt sörja för att det fungerar som avsett.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och medlemsstaterna.

Tidsplan: Fas 1: till den 9 september 2003. Därefter löpande.

2. Förenkla övergången till de nya bestämmelserna genom att på kommissionens offentliga webbplats för närsjöfart [14] lägga ut IMO FAL-formulär som alla har tillgång till. Man kan ladda ner dem från webbplatsen, skriva in uppgifter direkt från datorn och skriva ut dem för omedelbart bruk.

[14] http://europa.eu.int/comm/transport/ maritime/sss/index_en.htm.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Fram till mitten av 2003.

3. Att upplysa rederier, skeppsmäklare och andra berörda parter om de möjligheter som direktivet innebär.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, medlemsstaterna, branschorganisationerna, Short Sea Shipping Focal Points och SPC.

Tidsplan: Fram till den 9 september 2003.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 2

Marco Polo-programmet

En viktig insats för att stödja igångsättningsfasen för projekt inom närsjöfarten i gemenskapen var PACT-programmet ("Pilot Actions for Combined Transport" - pilotåtgärder för kombinerade transporter). PACT visade sig vara till nytta för närsjöfarten, som fick en skälig andel av de årliga anslagen från programmet.

PACT-programmet löpte ut i slutet av 2001. Europeiska kommissionen lade i februari 2002 fram ett förslag [15] om ett efterföljande program. Detta nya Marco Polo-program kommer att i väsentlig grad bidra till att göra intermodaliteten - dvs. samverkan mellan olika transportsätt - till verklighet i Europa. Programmet har ett årligt budgetanslag på 18,75 milj. euro [16] och syftet är att med de medlen bidra till att flytta över 12 miljarder tonkilometer per år från vägar till närsjöfart, järnvägar och insjöfart. Europeiska unionens råd nådde politisk enighet om förslaget i december 2002.

[15] Se fotnot 5.

[16] Preliminär budget för perioden 1.1.2003-31.12.2006.

Höghastighetsvattenvägarna eller "motorvägarna till sjöss" (jämför insatsområde 4) är ett nytt projekt av central betydelse. Projektet torde vara sådant att det kan dra full nytta av Marco Polo-programmet vad gäller etablering av nya trafikförbindelser.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att sätta Marco Polo i verksamhet från 2003 så att nyskapande och betydelsefulla projekt inom närsjöfarten kan få ekonomiskt stöd.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, Europaparlamentet, medlemsstaterna och branschen.

Tidsplan: Årlig, fram till 2010 (inledningsvis omfattar budgeten fyra år).

2. Att fullt ut utnyttja möjligheterna att med stöd från Marco Polo-programmet etablera bärkraftig och väl fungerande närsjöfartstrafik på eller utanför höghastighetsvattenvägarna.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och branschen.

Tidsplan: Årlig, fram till 2010 (inledningsvis omfattar budgeten fyra år).

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 3

Intermodala lastenheter

Att ta fram bättre intermodala lastenheter (containrar och växelflak) är en av de åtgärder som föreslås i vitboken om den gemensamma transportpolitiken. Den stora mängd av olika konstruktioner som nu existerar bland dessa lastenheter leder till extrakostnader på grund av bristande överensstämmelse (s.k. friktionskostnader eller kostnader för barriäreffekter) och förseningar i hanteringen mellan olika transportsätt. Det här problemet borde kunna lösas genom harmonisering av vissa specifikationer för lastenheterna, som t.ex. övre och undre hörnlådor och styrtunnlar. Ett annat problem är att växelflak som regel inte är stapelbara och därigenom inte lämpar sig för sjöfart. Man utnyttjar inte heller hela de mått som är tillåtna för containrar vid vägtransport [17]. En lösning skulle kunna vara en standardiserad europeisk lastenhet, som skulle kombinera containrarnas stapelbarhet med växelflakets lastutrymme som möjliggör lastning av två lastpallar sida vid sida.

[17] Se rådets direktiv 96/53/EG av den 25 juli 1996 om största tillåtna dimensioner i nationell och internationell trafik och högsta tillåtna vikter i internationell trafik för vissa vägfordon som framförs inom gemenskapen. EGT L 235, 17.9.1996, s. 59, i dess senaste rättade och ändrade lydelse.

Kommissionen har utrett intermodala lastenheter, och till detta meddelande bifogas ett förslag till en rättsakt. Förslaget är positivt för sjöfarten eftersom det bidrar till att minska friktionskostnaderna för hanteringen i hamnar och gör att närsjöfarten kan få en större andel av växelflaksmarknaden, som hittills varit förbehållen vägtransporter.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att anta förslaget till direktiv om driftskompatibilitet hos intermodala lastenheter och genomföra det snarast möjligt.

Ansvariga: Medlemsstaterna, Europaparlamentet och branschen.

Tidsplan: Etapp 1 till 2004, därefter löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 4

Höghastighetsvattenvägar ("motorvägar till sjöss")

Kommissionen presenterade idén om "höghastighetsvattenvägar" (även benämnda "motorvägar till sjöss") i sin vitbok om den gemensamma transportpolitiken. Genom dessa snabba vattenvägar skulle man lätta på trycket i de allvarligaste flaskhalsarna till lands i det europeiska transportsystemet. Samtidigt skulle integreringen av närsjöfarten med övriga transportsätt öka.

Med höghastighetsvattenvägarna bör man kunna undvika flaskhalsar till lands. De skulle på så sätt fungera som ett led i sammanhängande transportkedjor från dörr till dörr. Typexempel på sådana flaskhalsar är Alperna och Pyrenéerna. Om man kunde undvika dessa naturliga flaskhalsar med hjälp av närsjöfarten skulle det få effekter för både Medelhavet och länderna bortom bergskedjorna norr om Medelhavet. Man håller på att utreda värdet av att i närsjöfarten ta med även andra, av människan byggda flaskhalsar.

Höghastighetsvattenvägarna bör erbjuda välfungerande, reguljära och täta förbindelser som kan konkurrera med vägarna, t.ex. i fråga om transporttider och priser. De hamnar som är anslutna till höghastighetsvattenvägarna bör ha erforderliga förbindelser med baklandet och erbjuda god service till närsjöfartens kunder. (Till god service räknas även smidiga administrativa rutiner.) Telematikförbindelserna mellan hamnarna, å ena sidan, och kommunikationssystemen för fartyg (t.ex. VTMIS, Vessel Traffic Management and Information System - system för trafikledning och information till sjöss), å andra sidan, bör byggas ut och göras driftskompatibla med varandra. På så sätt kan lokala system integreras och bilda ett europeiskt nät.

Kostnadsberäkningar tyder på att det skulle bli betydligt billigare att upprätta nya reguljära sjöförbindelser än att bygga motsvarande ny infrastruktur för landtransporter.

Kommissionen arbetar för närvarande med detaljutformningen av projektet för höghastighetsvattenvägar. Det vore naturligtvis ett utmärkt tillfälle att presentera detaljerna i samband med nästa revidering av riktlinjerna för det transeuropeiska transportnätet (TEN-T) [18] vid utgången av 2003. Revideringen håller för närvarande på att förberedas av en högnivågrupp bestående av företrädare för medlemsstaterna och kandidatländerna och med Karel Van Miert som ordförande. Han var tidigare vice ordförande i kommissionen och kommissionär med ansvar för transportfrågor.

[18] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet, EGT L 228, 9.9.1996, s. 1, i dess ändrade lydelse enligt beslut nr 1346/2001/EG, EGT L 185, 6.7.2001, s. 1.

När arbetet väl är klart skulle rambestämmelserna för TEN-T kunna bidra till investeringar i infrastruktur med anknytning till höghastighetsvattenvägarna, t.ex. hamnanläggningar och förbindelser med baklandet. Genom det nya Marco Polo-programmet (se insatsområde 2) skulle man också kunna stödja etablering av nya förbindelser på höghastighetsvattenvägarna, förutsatt att de uppfyller programmets krav.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att slutföra diskussionerna om höghastighetsvattenvägarna så att de leder till resultat som lockar marknadsaktörerna att satsa på dem. Syftet meddetta skall vara att uppnå målen i vitboken.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, medlemsstaterna och branschen.

Tidsplan: Fram till mitten av 2003.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 5

Miljövänligare närsjöfart

Inom sjöfarten utnyttjas energin mycket effektivare än inom andra transportsätt. Sjöfarten är också som regel mindre skadlig för miljön räknat per transporterad mängd (i ton eller antal passagerare). Därför skulle en ökning av närsjöfartens andel av transporterna t.ex. vara ett viktigt inslag i gemenskapens strategi för att uppfylla åtagandena i Kyotoprotokollet [19].

[19] Kyotoprotokollet ratificerades av Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna i maj 2002.

Sjöfartens goda miljöprestanda hämmas framför allt genom utsläppen av svaveldioxid (SO2), som är betydligt större än för andra transportsätt.

Vid Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) konferens i september 1997 beslutade man att införa nya bestämmelser för att minska halten av svaveloxider [20] i avgaserna från fartyg (se den nya bilagan VI till MARPOL 73/78). Vid konferensen antog man också bestämmelser om upprättande av särskilda "övervakningsområden för utsläpp av svaveloxider" ("SOx Emission Control Areas"), där lägre gränsvärden skall gälla. Östersjön, Nordsjön och Engelska kanalen har utsetts till sådana områden [21]. Den nya bilagan är ännu inte färdigratificerad, och de nya bestämmelserna har därför ännu inte trätt i kraft i hela världen.

[20] Svavelhalten i fartygsbränsle får inte överskrida 4,5 % m/m (viktsprocent).

[21] Här får svavelhalten inte överskrida 1,5 % m/m, eller så måste SOx-utsläppen minskas genom annan reningsteknik.

I november 2002 lade kommissionen fram ett förslag till ett direktiv för att minska svavelhalten i fartygsbränslen som används i Europeiska unionen [22]. Förslaget bygger delvis på bestämmelserna för "övervakningsområden för utsläpp av svaveloxider" enligt bilaga VI till MARPOL 73/78, men i andra delar går det längre. Under alla omständigheter är förslaget ett inslag i en mer omfattande europeisk strategi som syftar till att göra sjöfarten ännu miljövänligare än den är idag. [23]

[22] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 1999/32/EG när det gäller svavelhalten i marina bränslen. KOM(2002) 595 slutlig, 20.11.2002.

[23] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - En strategi för Europeiska unionen i syfte att minska utsläppen till atmosfären från havsgående fartyg. KOM(2002) 595 slutlig, 20.11.2002.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att göra närsjöfarten miljövänligare genom att stödja och följa kommissionens strategi. Här ingår bl.a. antagande och genomförande av lagförslaget att minska svavelhalten i fartygsbränslen.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, medlemsstaterna, Europaparlamentet och berörda branscher.

Tidsplan: De första resultaten till 2005. Därefter löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 6

Vägledning för tullförfaranden vid närsjöfart

Den första reaktionen hos folk när det gäller tullförfaranden är att de är för invecklade och gör närsjöfarten mindre lockande. Den sortens reaktion är för generell för att några detaljer skall kunna fångas upp och leda till konkreta förbättringar. För att hitta praktiskt fungerande lösningar är det absolut nödvändigt att fastställa vilka konkreta inslag i förfarandena som kan förorsaka problem.

I detta syfte gav de ansvariga på kommissionen i maj 2002 ut en vägledning för tullförfaranden vid närsjöfart [24]. Den har två syften:

[24] Se fotnot 8.

* Den ger en översikt över tullbestämmelserna för närsjöfarten, däribland möjligheter att tillämpa förenklade förfaranden.

* Den utgör ett kortfattat men innehållsrikt underlag för att ringa in områden där det kan finnas konkreta behov av ändrade eller ännu enklare rutiner.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att genomföra ett samråd om vägledningen för tullförfaranden vid närsjöfart. Samrådet skall genomföras med branschen, Short Sea Shipping Focal Points och SPC. Med ledning av resultatet av samrådet skall man utreda om man kan vidta förändringar av tullbestämmelserna, eller om en del av frågorna skulle kunna lösas inom ramen för insatser för tillnärmning av de nationella tillämpningarna av gemenskapens tullbestämmelser och för förbättring av samarbetet mellan nationella tullmyndigheter (se insatsområde 8, åtgärd 1).

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Fram till andra halvåret 2003.

2. Att klargöra i vilken utsträckning man använder sig av de möjligheter till förenklingar som finns enligt gällande tullbestämmelser. Det gäller framför allt tillståndspliktig reguljär båttrafik och godkända avsändare och mottagare). Om de nuvarande systemen för förenkling inte utnyttjas skall man fastställa orsakerna till detta och utreda om det är möjligt att ändra tullbestämmelserna. Tekniska åtgärder för enklare utformning av tullens anläggningar, utrustning och rutiner skall granskas.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, branschen, Short Sea Shipping Focal Points och SPC.

Tidsplan: Fram till andra halvåret 2003.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 7

Kartläggning och undanröjande av hinder så att närsjöfarten kan bli framgångsrikare än idag

Med start i december 1999 har kommissionen samlat in uppgifter till en lista över hinder som bromsar utvecklingen av närsjöfarten. Detta arbete med att ringa in flaskhalsar omfattar också idéer om hur man kan bli kvitt hindren samt information om bästa arbetsmetoder ("best practice").

De hinder som ringats in kan delas in i fem slag. Närsjöfarten

* har ännu inte gjort sig kvitt sin gamla image av en föråldrad bransch,

* har ännu inte integrerats fullt ut i den intermodala transportkedjan,

* har inslag av invecklade förfaranden för administration och dokumentation,

* kräver effektivare hamnar,

* innebär tillämpning av bestämmelser och förfaranden som skiljer sig åt mellan olika länder.

En del av hindren är man redan i färd med att åtgärda (t.ex. i fråga om enhetliga rapporteringsformulär för fartyg, ökad effektivitet och lägre kostnader i hamnar samt standardisering av lastenheter). I stort sett håller man på med att åtgärda de fastställda eller förmodade hindren på olika plan - på EU-planet samt nationellt, regionalt och lokalt.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att genomföra en grundlig och systematisk granskning av de fastställda hindren, vart och ett för sig, i syfte att undanröja dem.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar tillsammans med Short Sea Shipping Focal Points och SPC i samarbete med medlemsstaterna och branschen.

Tidsplan: Fram till utgången av 2003.

2. Att hitta alla ytterligare hinder som bromsar närsjöfartens utveckling och arbeta för att hitta lösningar på dem.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, Short Sea Shipping Focal Points, branschen och SPC.

Tidsplan: Löpande.

3. Att effektivisera hamntjänsterna genom att anta förslaget till ett direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster [25] och genomföra det snarast möjligt.

[25] Se fotnot 7.

Ansvariga: Medlemsstaterna, Europaparlamentet och berörda branscher.

Tidsplan: De första resultaten vid utgången av 2003. Därefter löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 8

Tillnärmning av nationell tillämpning och datorisering av gemenskapens tullförfaranden

Tullförfarandena är en viktig del av närsjöfarten inom EU. Det beror på att ett fartyg som seglar mellan två hamnar i EU tillfälligt lämnar gemenskapens tullterritorium tills den anlöper den andra hamnen. Lasten ombord har inte längre status som EU-last såvida inte EU-statusen kan bevisas med hjälp av ett statusdokument eller bibehålls under en transitering. Detta utgör ytterligare en börda för närsjöfarten i jämförelse med landtransporter, där någon motsvarande förlust av EU-statusen normalt inte sker mellan EU:s medlemsstater, såvida inte ett tredje land passeras.

Den pågående utvecklingen i riktning mot elektronisk överföring av tulluppgifter ("e-Customs" - e-tull, dvs. elektronisk tulladministration) bör hjälpa närsjöfarten genom att snabba på och förenkla de förfaranden som krävs för att klarera lasten.

Som ett av de första stegen i projektet e-Customs kommer omkring 3 000 tullstationer i 22 länder snart att införa det nya datoriserade transiteringssystemet ("New Computerised Transit System", NCTS). Det innebär att pappersarbetet för transporter med det administrativa enhetsdokumentet ("Single Administrative Document", SAD) kommer att ersättas av elektroniska meddelanden. Som steg nr 2 skulle systemet i framtiden också utsträckas till att omfatta transporter som för närvarande sker enligt förenklade transiteringsförfaranden för vissa transportsätt. Systemet skulle på så sätt stegvis komma att bli ryggraden i e-tull.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Tillnärmning av de nationella tillämpningarna av gemenskapens tullbestämmelser och förbättring av samarbetet mellan nationella tullmyndigheter, framför allt genom åtgärdsprogrammet för tullfrågor i gemenskapen (Tull 2007) med hjälp av kontaktgruppen för tullchefer i EU:s nordliga hamnar (RALFH). [26]

[26] Se fotnoterna 9 och 10.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och medlemsstaterna.

Tidsplan: Löpande.

2. Införa det nya datoriserade transiteringssystemet (NCTS) för gemenskapen samt gemensamma transiteringsförfaranden.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och medlemsstaterna.

Tidsplan: Fram till mitten av 2003.

3. Fortsatta lagstiftningsåtgärder som tillåter överföring av elektroniska dokument i stället för inlämning pappersdokument. Målet är att skapa en obyråkratisk miljö där användningen av pappersdokument är begränsad till ett minimum.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och medlemsstaterna.

Tidsplan: Löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 9

Forskning och teknisk utveckling (FoU)

Gemenskapen genomför hela tiden FoTU-insatser för att utveckla närsjöfarten och hamnverksamheten så att de befinner sig i främsta linjen vad gäller tekniska innovationer. Målen med forskningen har t.ex. varit att förbättra kvaliteten och säkerheten inom sjöfarten och göra den ännu miljövänligare. Nyligen inrättades ett tematiskt nätverk för närsjöfart. Syftet är att arbeta med frågor av omedelbar politisk betydelse.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att inom ramen för det tematiska nätverket för närsjöfart genomföra uppgifter som har omedelbar politisk betydelse för närsjöfarten:

- En jämförande undersökning av priserna för dörr-till-dörr-transporter med olika transportsätt.

- En undersökning av den miljöpåverkan dörr-till-dörr-transporter med närsjöfart har jämfört med andra transportsätt.

- Utarbetande av en avståndstabell för att på ett enkelt sätt omvandla tillgängliga data om närsjöfartens transportmängder (i ton) till antal tonkilometer mellan bestämda hamnar (arbetet samordnas med Eurostats pågående arbete).

Ansvariga: Ett utvalt konsortium i samordning med kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Fram till 2005.

2. Att inom ramen för sjätte ramprogrammet för FoTU

- vidareutveckla skeppsbyggnadstekniken (framför allt för snabba ro-ro-fartyg och nya typer av snabba lo-lo-fartyg, men även för andra fartygsalternativ),

- vidareutveckla hamntekniken,

- ta fram utrustning och teknik speciellt avsedd för närsjöfart,

- ta fram nya tekniska lösningar för administrativa rutiner.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Till 2007.

3. Att på ett klart och tydligt sätt informera den breda allmänheten om resultat från FoTU-projekt inom sjöfartsområdet.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 10

Samordnade servicepunkter för myndigheter

Man bör vidta åtgärder både på myndighetsplanet i medlemsstaterna och i enskilda hamnar i syfte att inrätta samordnade servicepunkter för myndigheter ("one-stop administrative shops") [27]. På så sätt skulle man ytterligare förenkla och påskynda rutinerna för ankomst, avgång och klarering av fartyg. Åtgärderna måste vara sådana att säkerhet eller skydd inte åsidosätts.

[27] Sådan samordnad myndighetsutövning ("one-stop administrative shops") kallas ibland på engelska även för "single windows" (ungefär "samordning myndighetsutövning genom en enda lucka").

Den här typen av samordnad myndighetsutövning kan anta olika former. Antalet myndigheter som går ombord på fartygen skulle kunna begränsas genom att vissa uppgifter, som en myndighet har, delegeras till en annan myndighet, till hamnförvaltningen eller till skeppsmäklaren, något som redan nu sker i några medlemsstater. I stället för att ha myndigheterna utspridda i hamnområdet, eller t.o.m. ha dem uppdelade på närliggande hamnar, bör det i varje hamnområde finnas ett gemensamt myndighetsställe för fartyg där man kan få alla nödvändiga formaliteter utförda. Alternativt bör det åtminstone finnas en informationspunkt som kan upplysa om vilka formaliteter som måste uppfyllas, hur man bäst gör det och var. Under alla omständigheter behöver man samordna de olika kontroller som kontrollorganen utför så att de stör fartygsverksamheten så litet som möjligt.

Förutom att se till att formaliteterna för fartyg går snabbare bör man genom denna samordnade myndighetsutövning också hjälpa till med att påskynda formaliteterna för baklandstransporter till och från hamnområdet på vägar, järnvägar och inre vattenvägar.

Man bör skyndsamt utveckla bruk av elektroniska hjälpmedel för kommunikation mellan fartyg och myndigheter i form av standardiserade meddelanden. Detta arbetssätt bör utsträckas till att omfatta hela transportkedjan, t.ex. även rutiner som rör säkerheten (se även insatsområdena 4 och 8).

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att främja förslaget om samordnade servicepunkter för myndigheter ("one-stop administrative shops") i hamnar i syfte att minska antalet myndigheter som går ombord och kontrollerar varje fartyg - eller åtminstone samordna deras verksamhet - och att tillhandahålla hamnkunderna ett gemensamt myndighetsställe eller en informationspunkt för administrativa formaliteter.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, medlemsstaterna, hamnmyndigheterna och Short Sea Shipping Focal Points.

Tidsplan: Löpande.

2. Att utreda vilka möjligheter höghastighetsvattenvägarna (se insatsområde 4) erbjuder när det gäller att komma vidare med förslaget om samordnade servicepunkter för myndigheter.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Fram till utgången av 2003.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 11

Kontaktpersoner för närsjöfart (Short Sea Shipping Focal Points) - att trygga deras centrala roll

Alla sjöfarande medlemsstater plus sjöfartsnationerna Norge och Island har utsett kontaktpersoner för närsjöfart (Short Sea Shipping Focal Points). Det är statliga tjänstemän med speciellt ansvar för att främja och bygga ut närsjöfarten i medlemsstaterna. Sedan 1999 har de samarbetat i ett nätverk på Europaplanet för att kartlägga behoven hos närsjöfarten och komma med idéer och lösningar för att främja den. Kontaktpersonerna möts med jämna mellanrum under kommissionens ordförandeskap. Kommissionen tillhandahåller också ett sekretariat för mötena och ett Internetbaserat webbverktyg (CIRCA [28]) som används för utbyte av information och uppslag mellan mötena. I och med utvidgningen av Europeiska unionen har några av kandidatländerna som är klara för anslutning - Estland, Litauen, Polen och Slovenien - och kandidatlandet Turkiet utsett motsvarande Short Sea Shipping Focal Points. De deltar som observatörer i det arbete som gruppen av kontaktpersoner bedriver.

[28] CIRCA = "Communication and Information Resource Centre Administrator" (dataverktyg för administration av Internetbaserat kommunikations- och informationsresurscenter).

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att trygga ett löpande samarbete mellan Short Sea Shipping Focal Points och med kommissionen genom att anordna möten med jämna mellanrum och genom att mellan mötena hålla informationsflödet vid liv med hjälp av det Internetbaserade webbverktyget CIRCA.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och Short Sea Shipping Focal Points.

Tidsplan: Löpande.

2. Att sörja för att kandidatländerna knyts till det arbete Short Sea Shipping Focal Points bedriver. Syftet med detta är att kandidatländerna redan från början skall tillmäta närsjöfarten central betydelse i stället för att ensidigt betona vägtransporternas betydelse.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar tillsammans med Short Sea Shipping Focal Points och SPC.

Tidsplan: Snarast möjligt.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 12

Short sea Promotion Centres (SPC) - att ge dem vägledning och se till att de fungerar väl

Nästan alla sjöfarande medlemsstater samt sjöfartsnationerna Norge och Polen har Short Sea Promotion Centres (SPC) (center för främjande av närsjöfart). Bakom centren står affärsintressen, och de fungerar som ett praktiskt verktyg för att främja närsjöfarten på det nationella planet. I allt väsentligt har de en oberoende ställning gentemot olika intressenter, t.ex. rederier och hamnar. De ger råd till transportkunder och uppmuntrar dem att använda sig av närsjöfarten. För närvarande håller man på att knyta samman SPC i ett nätverk, "European Short Sea Network" (ENS) [29] (ett europeiskt nätverk för närsjöfart). På så sätt får man ett gemensamt forum för ett Europaomfattande främjande av närsjöfart. Genom att samarbeta i ett nätverk får centren också möjlighet att utbyta information och bästa arbetsmetoder ("best practice") samt att lämna praktiska råd som omfattar båda ändar av en transport med närsjöfart. Kommissionen ger sitt starka stöd åt dessa center, deras verksamhet och deras samarbete i nätverket.

[29] Se www.shortsea.info.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att se till att SPC och deras European Short Sea Network fungerar väl och att vägleda deras arbete i riktning mot konkreta och praktiska sätt att bygga ut närsjöfarten.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar i samarbete med SPC.

Tidsplan: Löpande.

2. Att ge politiskt, praktiskt och ekonomiskt stöd åt den verksamhet som SPC och deras europeiska nätverk bedriver.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, Short Sea Shipping Focal Points, nationella myndigheter och branschen.

Tidsplan: Allmänt stöd och privat ekonomiskt stöd: Löpande. Offentligt ekonomiskt stöd: Till dess centren blir självförsörjande genom medlemsavgifter och andra privata medel.

3. Att utvidga den geografiska täckningen av SPC så att de omfattar inte enbart EU:s medlemsstater inom närsjöfartsområdet utan även de kandidatländer som är klara för anslutning.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, Short Sea Shipping Focal Points och SPC.

Tidsplan: Så snart som möjligt.

4. Att tillhandahålla det Internetbaserade webbverktyget CIRCA [30] för utbyte av information mellan medlemmarna i European Short Sea Network (det europeiska nätverket för närsjöfart) och med kommissionens berörda avdelningar samt att gemensamt ansvara för underhållet av verktyget.

[30] Se fotnot 28.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar och SPC.

Tidsplan: Löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 13

Förändra närsjöfartens image till att motsvara ett attraktivt transportalternativ

En viktig åtgärd för att öka användningen av närsjöfarten är att ändra dess image från att betraktas som ett föråldrat och långsamt transportsätt till en image som motsvarar dagens verklighet - ett transportsätt som fungerar som en dynamisk länk i transportkedjan från dörr till dörr. Som regel kan närsjöfarten idag erbjuda en hög grad av snabbhet, tillförlitlighet, flexibilitet, regelbundenhet, trafiktäthet och lastsäkerhet. Transportkunderna bör ha bättre kännedom om detta när de väljer transportsätt.

För att åstadkomma denna imageförändring måste närsjöfarten leva upp till bilden av ett modernt, dynamiskt transportsätt. Men dessutom måste man öka medvetenheten - framför allt hos speditörer - om de möjligheter som närsjöfarten kan erbjuda. Detta är i första hand uppgifter för de berörda branscherna att genomföra. Men även myndigheter och kommissionen kan bidra i väsentlig grad.

Man bör också hålla i minnet att närsjöfarten inte bara svarar för godstransporter utan också transporterar hundratals miljoner passagerare varje år i Europa, både i linjefart och med kryssningsfartyg. För persontrafiken måste närsjöfarten erbjuda god passagerarservice, både i hamnar och ombord på fartygen.

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att göra närsjöfarten och dess nuvarande möjligheter kända genom att sprida information och delta i konferenser, seminarier och workshopar, som lockar till sig även transportkunder. Att anslå betydande resurser till offentliga presentationer.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar, Short Sea Shipping Focal Points, branschen och SPC.

Tidsplan: Löpande.

2. Att tillhandahålla färsk, opartisk information om närsjöfartspolitiken till allmänheten via Internet. Här ingår också vidareutveckling av befintliga webbplatser.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar [31], Short Sea Shipping Focal Points och SPC [32].

[31] Se fotnot 14.

[32] Se ESN:s webbplats www.shortsea.info och webbplatserna för nationella SPC (via länkar från ESN:s webbplats). I den här åtgärden ingår ett löpande arbete med att sammanställa europeiska databaser för linjefart och trampfartyg.

Tidsplan: Löpande.

3. Att presentera exempel på lyckade närsjöfartsförbindelser - och misslyckanden man kan dra lärdom av - på kommissionens webbplats för närsjöfart (http://europa.eu.int/comm/transport/ themes/maritime/english/sss/index_sss.html).

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar.

Tidsplan: Löpande.

PROGRAM FÖR FRÄMJANDE AV NÄRSJÖFART

INSATSOMRÅDE 14

Insamling av statistik

Den Europaomfattande statistiken om närsjöfarten har inte varit tillräckligt utförlig. Den europeiska hamnorganisationen ESPO ("European Sea Ports Organisation") och 22 av dess medlemshamnar [33] har försett kommissionen med statistiska uppgifter. Kommissionen vill uttrycka sin tacksamhet till dessa hamnar samt till ESPO för samordningen av arbetet. Metoden att använda ett stickprov med 15 europeiska hamnar har redan testats och enligt kommissionens meddelande från 1999 [KOM(1999) 317 slutlig] visat sig vara tillräckligt tillförlitlig.

[33] Se fotnot 3.

Läget kommer att bli bättre med tiden eftersom rådets direktiv beträffande sjöfartsstatistik [34] nu har varit i full kraft sedan år 2000 (på grund av begärda undantag kan det dock hända att data för 1997-1999 inte är kompletta). Omkring 350 hamnar lämnar utförliga uppgifter i enlighet med direktivet. Inom ramen för direktivet kan man tillhandahålla de flesta av de uppgifter som behövs för närsjöfarten, inklusive uppgifter om transporter mellan två hamnar. På medlemsstaternas begäran skall spridningen av uppgifterna begränsas till att omfatta detaljnivån 'hamn-havskustområde', dvs. ner till nivån med data om transporter från viss hamn till visst kustområde. Men det kommer att ta ännu några år innan man med direktivets hjälp kan få fram dataserier för att kunna göra trendanalyser.

[34] Rådets direktiv 95/64/EG av den 8 december 1995 om förande av statistik över gods- och passagerarbefordran till sjöss (EGT L 320, 30.12.1995, s. 25) såsom det genomförts genom kommissionens beslut 98/385/EG av den 13 maj 1998 (EGT L 174, 18.6.1998, s. 1), 2000/363/EG av den 28 april 2000 (EGT L 132, 5.6.2000, s.1) och 2001/423/EG av den 22 maj 2001 (EGT L 151, 7.6.2001, s. 41).

PLANERADE ÅTGÄRDER

1. Att samla in statistik om närsjöfarten, i enlighet med direktivet beträffande sjöfartsstatistik parallellt med hjälp av Europeiska hamnorganisationen (ESPO) till dess att man med hjälp av direktivet får fram tillräckliga tidsserier för att fastställa trender och göra tillförlitliga jämförelser mellan transportsätt.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar i samarbete med Europeiska hamnorganisationen (ESPO) and Short Sea Shipping Focal Points.

Tidsplan: Fram till 2006.

2. Att utsträcka statistikinsamlingen till att omfatta även kandidatländerna.

Ansvariga: Kommissionens berörda avdelningar i samarbete med Europeiska hamnorganisationen (ESPO) och Short Sea Shipping Focal Points.

Tidsplan: Till 2004.