RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Finland Rapport sammanställd i enlighet med artikel 126.3 i fördraget /* COM/2015/0114 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Finland Rapport sammanställd i enlighet med artikel 126.3 i fördraget 1. Bakgrund I artikel 126 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskrivs ett förfarande vid alltför stora underskott. Detta förfarande specificeras närmare i förordning (EG) nr 1467/97 ”om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott”[1] som är en del av stabilitets- och tillväxtpakten. Särskilda bestämmelser för euroområdets medlemsstater enligt förfarandet vid alltför stora underskott finns i förordning (EU) nr 473/2013[2]. Enligt artikel 126.2 i EUF-fördraget ska kommissionen undersöka om budgetdisciplin iakttas på grundval av följande två kriterier: a) huruvida andelen av det förväntade eller faktiska underskottet i den offentliga sektorns finanser i procent av bruttonationalprodukten (BNP) överstiger referensvärdet 3 % (såvida inte detta procenttal har minskat väsentligt och kontinuerligt och nått en nivå som ligger nära referensvärdet) eller referensvärdet endast undantagsvis och övergående överskrids och procenttalet fortfarande ligger nära referensvärdet), och b) huruvida skuldsättningen i den offentliga sektorn i procent av BNP överstiger referensvärdet 60 % (såvida inte detta procenttal minskar i tillräcklig utsträckning och närmar sig referensvärdet i tillfredsställande takt). Enligt artikel 126.3 i EUF-fördraget ska kommissionen utarbeta en rapport om en medlemsstat inte uppfyller de krav som gäller enligt det ena eller båda dessa kriterier. Kommissionen kan också utarbeta en rapport även om kraven är uppfyllda enligt kriterierna, om den anser att risk föreligger för ett alltför stort underskott, varvid det sistnämnda ska förstås som en situation i enlighet med definitionen i artikel 126.2 i EUF-fördraget. Denna rapport ska också beakta ”huruvida underskottet i den offentliga sektorns underskott överstiger utgifterna för de offentliga investeringarna samt alla övriga faktorer av betydelse, inbegripet medlemsstatens ekonomiska och budgetmässiga läge på medellång sikt”. Denna rapport, som utgör det första steget i förfarandet vid alltför stora underskott, analyserar frågan huruvida Finland uppfyller skuldkriteriet i fördraget, med vederbörlig hänsyn tagen till de ekonomiska förutsättningarna och andra faktorer av betydelse innan någon slutgiltig slutsats dras om uppfyllandet. Efter ändringarna av stabilitets- och tillväxtpakten 2011 har skuldkravet likställts med underskottskravet för att säkra att, avseende de länder där skuldsättningen överstiger referensvärdet på 60 % av bruttonationalprodukten, detta förhållande minskar så att det understiger (eller minskar i tillräcklig omfattning mot) detta värde. Den 13 januari 2015 lade kommissionen fram ett meddelande om flexibilitet som ger nya detaljerade riktlinjer för tillämpning av stabilitets- och tillväxtpaktens befintliga regler, i syfte att stärka länken mellan ändamålsenligt genomförande av strukturreformer, investeringar och budgetansvar till stöd för sysselsättning och tillväxt. I meddelandet ändras inte någon bestämmelse i pakten, men det avser att ytterligare stärka ändamålsenligheten och förståelsen av dess regler, samt att utveckla en mer tillväxtvänlig finanspolitik i euroområdet genom att säkerställa bästa möjliga utnyttjande av den flexibilitet som är inbyggd i pakten och samtidigt bevara dess trovärdighet och ändamålsenlighet för att upprätthålla budgetansvaret. Kommissionen klargjorde särskilt att – i enlighet med bestämmelserna i artikel 2.3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97 – kommissionen, när den bedömer om ett förfarande vid alltför stora underskott bör inledas mot en medlemsstat (i samband med en rapport i enlighet med artikel 126.3 FEUF) kommer att noggrant analysera all relevant utveckling på medellång sikt avseende den ekonomiska ställningen, budget- och skuldställningen. Den har också klargjort att genomförandet av strukturreformer inom ramen för den europeiska planeringsterminen ska beaktas bland dessa faktorer av betydelse[3]. Enligt utkastet till Finlands budgetplan för 2015, som överlämnades till kommissionen den 2 oktober 2014, beräknas underskottet i den offentliga sektorns finanser till 2,4 % av BNP år 2015, medan bruttoskulden beräknas till 61,2 % före utgången av 2015, vilket överstiger referensvärdet på 60 % av BNP. Enligt kommissionens vinterprognos 2015 kommer underskottet i den offentliga sektorns finanser till 2,5 % av BNP år 2015, medan prognosen för skuldkvoten är i linje med myndigheternas i utkastet till budgetplan. Enligt både kommissionens prognos och utkastet till budgetplan är den beräknade siffran tecken på att det verkar finnas en prima-facie-risk för ett alltför stort underskott i förhållandet till det skuldkriterium som anges i stabilitets- och tillväxtpakten, dock före beaktande av samtliga faktorer av betydelse enligt nedan. Denna rapport är därför en uppdatering av kommissionens bedömning av överskridandet av referensvärdet av den 2 juni 2014[4], för att undersöka huruvida det är berättigat att inleda ett förfarande vid alltför stora underskott när alla faktorer av betydelse har beaktats. I avsnitt 2 granskas underskottskriteriet, i avsnitt 3 skuldkriteriet och i avsnitt 4 faktorer av betydelse för skuldutvecklingen. Rapporten beaktar kommissionens vinterprognos 2015 som offentliggjordes den 5 februari 2015. Jämfört med rapporten av den 2 juni 2014 beräknas underskotten vara högre både 2014 och 2015 på grund av svagare tillväxtutsikter. Ränteutgifter beräknas vara lägre. Denna rapport grundar sig på ENS-statistik från 2010. Övergången till ENS 2010 sänkte skuldkvoten i förhållande till BNP (för det senaste år som det finns statistiska uppgifter för, 2013, sänktes skuldkvoten i förhållande till BNP från 57,8 % enligt ENS 95 till 56,0 %). 2. Underskottskriteriet Enligt utkastet till budgetplan och kommissionens vinterprognos 2015 kommer underskottet i den offentliga sektorns finanser i Finland under perioden 2014–2016 att ligga kvar under fördragets referensvärde. Enligt kommissionens prognos uppgick underskottet till 2,7 % av BNP år 2014 och väntas därefter minska till 2,5 % av BNP år 2015 och till 2,2 % av BNP år 2016, baserat på ett antagande om oförändrad politik. Enligt utkastet till budgetplan skulle underskottet ha uppgått till 2,7 % 2014 och därefter minska till 2,4 % år 2015. Underskottskriteriet i fördraget är således uppfyllt. 3. Skuldkriteriet Den offentliga bruttoskuldkvoten har under de senaste åren ökat kraftigt från 32,7 % av BNP år 2008 till 56,0 % av BNP år 2013. Enligt kommissionens vinterprognos 2015 förväntas skulden ha uppgått till 58,9 % av BNP år 2014 och kommer att öka till 61,2 % av BNP år 2015 och 64,6 % år 2016. Enligt utkastet till Finlands budgetplan förväntades skulden att öka till 59,6 % av BNP år 2014 och till 61,2 % av BNP 2015. Vinterprognosens skuldtal för 2014 beaktar statsskuldens långsammare ökningstakt under andra hälften av året. Tabell 1: Skulddynamik 4. Faktorer av betydelse Artikel 126.3 FEUF föreskriver att kommissionens rapport ”också ska beakta huruvida underskottet i den offentliga sektorn överstiger utgifterna för de offentliga investeringarna samt alla övriga faktorer av betydelse, inbegripet medlemsstatens ekonomiska och budgetmässiga läge på medellång sikt”. Dessa faktorer klargörs vidare i artikel 2.3 i rådets förordning (EG) nr 1467/97, som också specificerar att rådet ska vederbörligen beakta ”eventuella andra faktorer som enligt den berörda medlemsstaten har betydelse för att göra en samlad bedömning av uppfyllandet av underskotts- och skuldkriterierna och som medlemsstaten har förelagt kommissionen och rådet”. Mot bakgrund av dessa bestämmelser behandlas i följande underavsnitt i tur och ordning: 1) det ekonomiska läget på medellång sikt, 2) det budgetmässiga läget på medellång sikt (inbegripet offentliga investeringar), 3) den offentliga skuldställningens utveckling på medellång sikt, dess dynamik och hållbarhet, 4) andra faktorer som medlemsstaten åberopat, och 5) andra faktorer som kommissionen anser vara av betydelse. 4.1. Ekonomiskt läge på medellång sikt Konjunkturförhållanden och potentiell tillväxt Efter det att Finlands BNP kollapsade med 8,3 % år 2009 återhämtade sig landet gradvis 2010 och 2011, men har på nytt befunnit sig i recession under 2012–2013. Finlands produktionsvolym år 2014 uppskattas ha förblivit huvudsakligen oförändrad jämfört med föregående år. Produktivitetstillväxten har under senare tid varit låg och ökade förluster av exportmarknadsandelar avspeglar den pågående omstruktureringen av ekonomin. Krisen har fått negativa följder för Finlands potentiella tillväxt. Med utgångspunkt i vinterprognosen beräknas den potentiella tillväxten ha minskat från 2,2 % år 2007 till nästan noll år 2014. Under 2015 förväntas endast en svag förbättring av den potentiella tillväxten, med stöd av kapitalackumulering och antalet arbetade timmar, medan inget positivt bidrag förväntas från den totala faktorproduktiviteten. Den kraftiga nedgången i den potentiella tillväxten inverkar negativt på skuldnivåns hållbarhet. Medan real BNP sjönk under 2012 och 2013 ökade produktionsgapet till - 3,1 % av den potentiella BNP år 2013, där det förväntas förbli år 2014 eftersom BNP beräknas ha förblivit oförändrad. Tillväxten förväntas överstiga den potentiella tillväxten under 2015, vilket något minskar produktionsgapet till -2,6 % av den potentiella BNP. Tabell 2: Makroekonomisk utveckling och utveckling av de offentliga finanserna a Denna negativa konjunkturutveckling har haft en betydande inverkan på skuldkvoten. Om skuldkvoten korrigeras för konjunkturen under de senaste tre åren skulle den 2015 hamna under fördragets referensvärde, både enligt kommissionen och de nationella myndigheterna. På grundval av kommissionens vinterprognos skulle den konjunkturrensade skulden bli 55,8 % av BNP 2015. De nationella myndigheterna instämmer i denna beräkning. Tabell 3. Offentliga sektorns underskott och skuld (i % av BNP)[5] Nyligen genomförda strukturreformer Finland antog ett brett strukturpolitiskt program 2013 för att skapa bättre förutsättningar för tillväxt och minska hållbarhetsgapet[6]. Regeringen planerar åtgärder för att balansera lokala myndigheters finanser, förbättra effektiviteten i den offentliga sektorn, förlänga arbetslivet med två år och förbättra konkurrensen och konkurrenskraften. Mer specifika åtgärder har aviserats i samband med det senaste avgiftstaksbeslutet i mars 2014[7] och beskrivs i det nationella reformprogrammet 2014[8]. Ytterligare genomförandebeslut fattades i augusti 2014[9], och dessa verkställs för närvarande av regeringen. Kommissionens bedömning är generellt sett positiv till de reformåtgärder som de finska myndigheterna har vidtagit som svar på de rekommendationer som rådet utfärdade i juli 2013 och i juli 2014 inom ramen för den europeiska planeringsterminen. I 2015 års landsrapport noteras att Finland har gjort vissa framsteg i genomförandet av de landsspecifika rekommendationerna för 2014. Omfattande reformer för att öka storleken på kommunerna, förbättra hälso- och sjukvårdstjänsterna och sociala tjänster håller på att förberedas, ungdomsgarantin har utökats, möjligheterna till tidigt utträde från arbetsmarknaden har begränsats och den nationella konkurrensmyndigheten har stärkts. En reform av bolagsskattesystemet som syftar till att öka skattesystemets tillväxtfrämjande egenskaper trädde i kraft 2014, vilket innebär sänkt bolagsskatt och höjd skatt på utdelningar. Arbetsmarknadens parter antog en pensionsreform i slutet av september 2014. Reformen kopplar pensionsåldern till den förväntade livslängden, vilket rådet rekommenderade i juli 2014. Ambitionen är att reformen ska kunna börja genomföras från och med 2017. Enligt de nationella myndigheterna kommer reformen att förbättra den finanspolitiska hållbarheten med uppskattningsvis 1 % av BNP. De politiska partierna har enats om inriktningen på reformerna inom hälso- och sjukvården och den sociala omsorgen. Enligt det nationella reformprogrammet 2014 är reformens huvudprincip att alla sociala förmåner och hälso- och sjukvårdstjänster på ett integrerat sätt ska skötas av fem regionala leverantörer. Det är meningen att kommunerna ska fortsätta att delta i tillhandahållandet av tjänster samtidigt som en stor del av deras befogenheter ska överföras till de fem regionerna. Lokala tjänster, däribland hälso- och sjukvård, hemtjänst för äldre och social omsorg kan även fortsättningsvis tillhandahållas i närområdet. I slutet av 2014 lades lagförslag rörande denna reform fram till riksdagen, och de nya strukturerna förväntas vara införda under 2017. Reformen av de kommunala strukturerna bygger på att kommunerna ska slås samman på frivillig basis. Kommunerna håller för närvarande på att detaljstudera vilka fördelar de kan få av en sammanslagning. De kommuner som fattar beslut om sammanslagning inom den fastställda tidsfristen kommer att få rätt till bidrag och ersättning. Enligt det nationella reformprogrammet har regeringen beslutat att tillsätta särskilda utredare för de tolv största stadsregionerna för att närmare studera kommuner som potentiellt kan slås samman. Det är i nuläget osäkert hur många de frivilliga sammanslagningarna kommer att bli. Även om några tvångssammanslagningar inte planeras har regeringen fastställt mål för minskningen av överlappande verksamheter för att öka effektiviteten. Kommunerna förväntas för sin del öka sin produktivitet och sina skatteintäkter och sålunda att minska underskottet på lokal nivå i den offentliga sektorn (f.n. 1 % av BNP). Beroende på det närmare genomförandet – som ännu återstår att fatta beslut om – skulle dessa åtgärder kunna få en starkt positiv inverkan på de offentliga finanserna på medellång sikt i form av ökad tillväxt och minskade utgifter. 4.2. Budgetmässigt läge på medellång sikt Strukturellt underskott och budgetkonsolidering. Finlands totala underskott ligger under 3 % av BNP och beräknas vara oförändrat till 2016. Under återhämtningsperioden 2010–2011 förbättrades Finlands strukturella saldo betydligt och uppnådde -0,8 % av BNP i slutet av 2011. Det strukturella saldot försämrades och minskade till -1,0 % av BNP år 2012. Finlands medelfristiga mål var + 0,5 % av BNP till och med 2013, då det justerades till 0,5 %. Enligt kommissionens vinterprognos uppnådde Finland det medelfristiga målet år 2013, då det strukturella saldot var 0,6 % av BNP, tillräckligt nära det medelfristiga målet. Enligt både den nationella prognosen och kommissionens skulle Finland 2014 avvika från det medelfristiga budgetmålet. Eftersom tillväxten väntas återvända 2015, tros Finland förbättra sitt strukturella saldo med 0,1 % av BNP. I utkastet till budgetplan förutses emellertid en fortsatt försämring av det strukturella saldot även 2015, och enligt vinterprognosen kommer det inte att förändras under 2015. Även om kommissionen i detta skede inte räknar med någon betydande avvikelse från det medelfristiga budgetmålet 2014 och/eller 2015 finns en risk för en viss avvikelse som vid en upprepning över tiden kan leda till en betydande avvikelse i framtiden. De offentliga utgifternas andel av BNP håller på att öka. Genomsnittet låg åren 2006–2010 på 50,6 %, men 2013 uppgick denna andel till 57,8 % år 2013 och den förväntas fortsatt förbli stor enligt kommissionens vinterprognos 2015, denna andel av BNP är bland de största i EU. 4.3. Offentlig skuldställning på medellång sikt De offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet Finland verkar inte löpa risk för att drabbas av finanspolitiska påfrestningar på kort sikt, under det att riskerna är medelstora på medellång sikt och höga på lång sikt på, vilket beror på budgeten påverkas av utgifterna för en åldrande befolkning. Därför bör fokus ligga på att fortsätta att begränsa ökningen av de åldersrelaterade utgifterna, vilket bidrar till att skapa hållbarhet i de offentliga finanserna på medellång och lång sikt. Den senaste pensionsreformen ingår dock ännu inte i dessa bedömningar. Skulden skulle fortsätta att öka enligt nuvarande prognoser även efter 2016. Enligt huvudscenariot (som grundar sig på kommissionens prognoser, konvergenshypoteser från kommittén för ekonomisk politik för underliggande makroekonomiska variabler (real ränta, real BNP, inflation) och antagandet om oförändrad budgetpolitik bortom prognosens horisont) skulle skuldkvoten vara relativt stabil fram till 2019–2020, och därefter fortsätta att öka. Ökningen skulle pådrivas av åldrandets kostnader. Stock-/flödesjusteringar. Stock-/flödesjusteringar har en betydande inverkan på utvecklingen av den offentliga sektorns skuld i Finland. Detta beror på att det inkomstrelaterade pensionssystemet som ingår i den offentliga sektorn delvis är förfinansierat och uppvisar överskott. Överskottet var 1,9 % av BNP 2013 och de nationella myndigheterna beräknar att det uppgår till 1,5 % år 2014. Enligt prognosen sjunker överskottet år 2015 till 1,3 % av BNP, varefter det börjar växa. Överskottet ingår i saldot i de offentliga finanserna, men används inte till att betala av den offentliga bruttoskulden. Dessa medel visas som nettoökningar av tillgångar i stock-/flödesjusteringarna. Följaktligen beräknas ställningen för Finlands offentliga finansiella nettotillgångar uppgå till 56,5 % av BNP 2014[10]. Bland OECD-länderna är det en av de högsta ställningarna vad gäller finansiella nettotillgångar. Försäljning av tillgångar Regeringen har beslutat att sälja statsägd egendom för att minska skulden. Förbättringar av balansräkningshanteringen av statens företagsinnehav planeras genom en utvidgning av ägarbasen i statsägda onoterade företag och, om nödvändigt, avveckling av företagsinnehav. Dessutom ska både aktier i börsnoterade statsägda företag säljas och andra åtgärder vidtas för att öka de intäkter som transfereras till staten. De onoterade företagens totala utdelningsbelopp ska höjas. Dessa åtgärder leder till en ytterligare redovisning av intäkter på ungefär 1,9 miljarder euro under perioden 2014–2015 jämfört med vad som tidigare angivits. Huvuddelen av intäkterna kommer att användas för avbetalning av den offentliga skulden, men 0,6 miljarder euro kommer att anslås till investeringar för 2014 och 2015[11]. Total skuld som garanteras av staten Finlands statliga garantier uppgick till 16,5 % av BNP år 2013. Garantierna till finanssektorn uppgick till 0,5 % av BNP 2013. Därför är riskerna begränsade för ansvarsförbindelser, garantier, finansiella räddningsinsatser och skuldövertaganden. 4.4. Andra faktorer som kommissionen anser vara av betydelse Finansiella stabiliseringsåtgärder Bland de övriga faktorer som kommissionen anser vara av betydelse ska särskild hänsyn tas till budgetmässiga ansträngningar för att främja internationell solidaritet och uppnå unionens politiska mål, skuld som uppstått i form av bilateralt och multilateralt stöd mellan medlemsstaterna i samband med åtgärder för att trygga den finansiella stabiliteten, och skuld som härrör från finansiella stabiliseringsåtgärder vid allvarliga finansiella störningar (artikel 2.3 i förordning (EG) nr 1467/97). Vid bedömningen av iakttagandet av skuldkriterierna har det ekonomiska stöd till euroområdets medlemsstater som har en skuldökande effekt beaktats. Enligt kommissionens vinterprognos 2015 beräknas den sammanlagda effekten av detta stöd uppgå till 2,9 % av BNP år 2015. Finlands offentliga bruttoskuld skulle därför uppgå till 58,3 % av BNP år 2015 om den skuld som härrör från finansiella stabiliseringsåtgärder dras av från totalsumman och alltså understiga referensvärdet i fördraget. 4.5. Andra faktorer som medlemsstaten åberopat I en skrivelse som kommissionen mottog den 13 februari 2015 lyfte Finland fram den roll som konjunkturläget och solidaritetsåtgärderna spelar i skuldökningen. Finland framhöll också regeringens strukturpolitiska program om vilket enighet nåddes i augusti 2013, de konsolideringsåtgärder som beslutats för perioden från 2015 och framåt, samt utförsäljningen av statliga tillgångar för att minska skulden och stimulera ekonomin. Avsnitt 4.4 i denna rapport behandlar solidaritetsåtgärdernas effekter. I avsnitt 4.1 behandlas de senaste strukturreformerna, inklusive det strukturpolitiska programmet. I avsnitt 4.2 behandlas konsolideringsåtgärderna och i avsnitt 4.3. försäljningen av tillgångar. Enligt finansdepartementets beräkningar (som grundar sig på kommissionens vinterprognos 2015) skulle den konjunkturrensade skuldnivån uppgå till 55,8 % av BNP år 2015 och 59,7 % av BNP år 2016. 5. Slutsatser Den offentliga sektorns bruttoskuld väntas uppgå till 61,2 % av BNP år 2015, vilket överstiger referensvärdet på 60 % av BNP. Risken för att referensvärdet överskrids bekräftas av kommissionens vinterprognos som beräknar bruttoskulden till 61,2 % av BNP. Såsom visats i denna rapport beror det planerade överskridandet helt på att Finland genom ekonomiskt stöd hjälpt till att trygga den finansiella stabiliteten i euroområdet, förutan vilket den offentliga skulden skulle understiga 60 % av BNP. Skuldnivån har därtill påverkats av att socialskyddsfonderna gjort stora köp av finansiella tillgångar, vilket lett både till en uppbyggnad av tillgångar och till en ökning av skulden. Noteras bör slutligen att skuldkvoten avspeglar effekterna av Finlands nuvarande konjunkturläge. Överlag antyder analysen i denna rapport, inbegripet bedömningen av alla faktorer av betydelse, att skuldkriteriet som definierats i fördraget och i förordning (EU) nr 1467/97 bör betraktas som uppfyllt för närvarande. [1] EUT L 209, 2.8.1997, s. 6. I rapporten beaktas också dokumentet ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning”, som godkändes av Ekofinrådet den 3 september 2012 och som finns på följande adress: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/legal_texts/index_en.htm. [2] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 473/2013 gemensamma bestämmelser för övervakning och bedömning av utkast till budgetplaner och säkerställande av korrigering av alltför stora underskott i medlemsstater i euroområdet (EUT L 140, 27.5.2013, s. 11). [3] Artikel 2 i förordning (EG) nr 1467/97 föreskriver att ”[...] Rapporten ska på lämpligt sätt ta upp följande: [...] politiskt genomförande när det gäller förebyggande och korrigering av alltför stora makroekonomiska obalanser, politiskt genomförande av unionens gemensamma tillväxtstrategi [...]”. [4] COM(2014) 432 final [5] Den konjunkturrensade skulden beräknas på följande sätt: Bt står för skulden, Yt för BNP i löpande priser, ypot för potentiell tillväxt, pt för BNP-deflatorn, Ct för konjunkturkomponenten i budgetsaldot. De konjunkturbetingade komponenterna och den potentiella tillväxten beräknas enligt överenskomna metoder. [6] Det strukturpolitiska programmet för att skapa bättre förutsättningar för ekonomisk tillväxt och överbrygga hållbarhetsgapet i de offentliga finanserna finns på följande webbplats: http://valtioneuvosto.fi/etusivu/rakenneuudistus395285/tiedostot/rakennepoliittinen-ohjelma-29082013/fi.pdf [7] Regeringens beslut om genomförandet av det strukturpolitiska programmet som en del av planen för de offentliga finanserna http://valtioneuvosto.fi/tiedostot/julkinen/kehysneuvottelut-2014/paatos/sv.pdf [8] http://www.vm.fi/vm/en/04_publications_and_documents/01_publications/02_economic_surveys/20140415Europe/Europa_2020_Spring_2014_NETTI.pdf [9] Regeringen beslut om att förbättra genomförandet av det strukturpolitiska programmet http://valtioneuvosto.fi/tiedostot/julkinen/pdf/2014/budjettineuvottelut-2014/rakennepoliittinen-ohjelma/government-decision-280814.pdf [10] OECD:s Economic Outlook nr 93, Bilaga tabell 33. [11] Planen för de offentliga finanserna 2015–2018