Yttrande om:

- förslag till rådets förordning som upphäver förordning (EEG) nr 388/75 beträffande meddelandet till kommissionen om oljeexport till tredje land,

- förslag till rådets förordning som upphäver förordning (EEG) nr 1055/72 beträffande meddelandet till kommissionen om oljeimport,

- förslag till rådets förordning som upphäver förordning (EEG) nr 1038/79 beträffande gemenskapsstöd för ett oljeutvinningsprojekt på Grönland, och - förslag till rådets beslut som upphäver rekommendation 79/167/EKSG, EEG, Euratom beträffande en minskad efterfrågan på energi för byggnader i gemenskapen (96/C 18/19)

Den 20 oktober 1995 beslutade rådet i enlighet med artikel 198 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovan nämnda förslagen.

Ekonomiska och sociala kommittén beslutade att ge Claus-Benedict von der Decken, huvudföredragande, i uppdrag att förbereda arbetet i frågan.

Vid sin 329:e plenarsession (sammanträdet den 26 oktober 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén med majoritetsbeslut och med en nedlagd röst följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Förslagen som behandlas i detta yttrande ingår i en översyn av gemenskapens energilagstiftning och är första steget på vägen mot en minskad omfattning, förenkling och revidering, så vitt det krävs, av lagstiftningen på detta område. Förslagen åtföljs även av en rapport om "en översyn av gemenskapens energilagstiftning".

1.2. Man måste dock tillstå att denna översyn enbart är partiell. Den undersökning som kommissionen vidtagit begränsar sig i första hand till områdena för en rationell användning av energi och olja. Den täcker för övrigt bara en del av lagstiftningen på detta område och omfattar endast 17 grundläggande rättsakter. Flertalet av dessa antogs mellan 1972 och 1976, varav 15 av rådet och 2 av kommissionen.

1.3. Kommissionens slutsatser efter denna undersökning innebär att kommissionen rekommenderar att 10 av dessa rättakter skall upphävas. Övriga rättsakter bör behållas, varav tre tillfälligt.

1.3.1. För att åtta av de tio rättsakterna skall upphävas krävs att rådet ingriper. Eftersom kommittén rådfrågades inom lagstiftningsförfarandet som ledde till att fyra av dessa rättsakter antogs, krävs det även att kommittén yttrar sig för att dessa skall upphävas. Detta är dock inte fallet när det gäller de fyra övriga förslagen som rådet måste fatta beslut om. Dessa åtta förslag behandlas i ett meddelande som åtföljer kommissionens rapport.

1.3.2. Kommissionen motiverar sina förslag till att upphäva rättsakterna, huvudsakligen med att de förlorat all praktisk betydelse eller att de har blivit föråldrade eftersom ny lagstiftning tillkommit. Sju av förslagen gäller en rationell energianvändning och tre förslag rör en rationell oljeanvändning.

1.4. Rådets medgivande när det gäller kommissionens slutsatser torde likaledes medföra att fyra tillämpningsförordningar upphävs, en från rådet och tre från kommissionen.

1.5. Kommissionen vill dessutom i samma rapport förenkla sitt tillämpningsbeslut 77/190/EEG och de ändringar som därefter gjorts av direktiv 76/491/EEG av den 4 maj 1976 beträffande ett gemenskapsförfarande för information och rådfrågning om priset på olja och oljeprodukter i gemenskapen.

1.6. Kommissionen anser för övrigt att två av rådets resolutioner om en rationell energianvädning inte längre har något värde då innehållet i dessa resolutioner har inbegripits i en tvingande rättsakt. Eftersom resolutionerna inte är juridiskt bindande, vilket hindrar att de upphävs, föreslår kommissionen att rättsakterna i framtiden inte hänvisar till dem och att resolutionerna inte publiceras mer.

1.7. Denna rapport och de åtföljande förslagen om upphävande av rättsakter utgör kommissionens första svar på den förfrågan som rådet (energiministrarna) framförde vid sitt sammanträde den 29 november 1994. Denna förfrågan innebar att kommissionen dels skulle utarbeta en rapport som utvärderar gemenskapens styrinstrument på energiområdet, dels, vid behov, ge förslag på hur gemenskapslagstiftningen kan förenklas och minska i omfattning. Rådets ordförandeskap hade även vid detta tillfälle upprättat en första förteckning över de rättsakter som skulle undersökas. Detta yttrande behandlar just dessa rättsakter.

1.7.1. Kommissionen ger härigenom även uttryck för sitt engagemang att se över hela gemenskapslagstiftningen, i synnerhet subsidiaritetsprincipen, vilket särkilt framkom vid Europeiska rådets möte i Bryssel i december 1993. Kommissionen avser även att, när så är lämpligt, föreslå en minskad omfattning och förenkling av lagstiftningen för att undanröja den onödiga eller alltför stora stelheten i lagstiftningen som tynger den europeiska ekonomin. Detta görs i syfte att garantera att den berörda lagstiftningen är av praktisk nytta och för att på så sätt öka dess effektivitet samt möjligheten att förstå den.

1.7.2. Kommissionens engagemang var en fortsättning på den begäran som uttrycktes vid Europeiska rådets möte i Lissabon i juni 1992 och i Edinburgh i december 1992, som syftade till att minska omfattningen av samt förenkla gemenskapslagstiftningen.

1.8. Parallellt med dessa förslag, samt inom ramen för kommissionens översyn av gemenskapslagstiftningen, föreslår kommissionen en omarbetning och förenkling av rådets förordning (EEG) nr 1056/72 som ändrats av förordning (EEG) nr 1215/76 beträffande meddelandet till kommissionen om investeringsprojekt inom olje-, naturgas- och elektricitetsbranscherna som är av intresse för gemenskapen. Dessa förslag syftar till att göra nämnda förordning mera lättläst och på så sätt garantera att man drar största möjliga nytta av den information som samlats in.

1.8.1. Detta förslag, som Ekonomiska och sociala kommittén också uppmanats att yttra sig om, samt förslagets grundläggande syften behandlas i ett särskilt kommissionsdokument (dok. KOM(95) 118 slutlig).

1.9. Kommisionen ämnar således fortsätta denna översyn av energilagstiftningen och utvidga den till andra branscher som inte täcks av föreliggande rapport.

2. Allmänna synpunkter

2.1. Kommittén anser att den undersökning som kommissionen gjort på uppmaning av rådet om gemenskapens energilagstiftning både är nyttig och har genomförts vid rätt tillfälle. Kommittén anser dock för tydlighetens skull att det hade varit att föredra om kommissionen hade preciserat vem som upprättat förteckningen över de rättsakter som undersökts, hur upprättandet har gått till och varför man just valt dessa rättsakter.

2.2. Kommittén beklagar dessutom att det saknas en kort beskrivning av det energipolitiska sammanhang inom vilket denna och kommande revideringar äger rum.

2.3. Kommittén varnar för risken att man kan komma att ifrågasätta EU:s energipolitik, om denna översyn innebär att stora delar av gemenskapslagstiftningen upphävs på detta område, under förevändning att översynen syftar till att förenkla och minska omfattningen av gemenskapslagstiftningen. Kommittén understryker att ett dylikt agerande enbart är berättigat om det syftar till att göra gemenskapens energilagstiftning mer förnuftig, sammanhängande och effektiv, i synnerhet när det gäller förverkligandet av energipolitikens mål, som senast fastställdes av kommissionen 1986 ().

2.4. Kommittén har noterat syftet med de förslag att upphäva rättsakterna som anges i kommissionens meddelande. Kommittén godkänner dessa förslag, i synnerhet de förslag som kommittén officiellt rådfrågats om. Dessa specifika förslag påkallar ingen särskild uppmärksamhet från kommitténs sida.

2.5. Rent generellt konstaterar kommittén först och främst att upphävandet av dessa rättsakter snarare innebär en "städning i lagstiftningen" än en verklig förenkling av den gemenskapslagstiftning som nu tillämpas. Det faktum att de flesta rättsakter som kommissionen vill upphäva är föråldrade bekräftar om nödvändigt detta.

2.6. När det gäller en rationell energianvändning täcks de områden som de fem rekommendationerna åsyftar och som kommissionens föreslår skall upphävas av direktiv 93/76/EEG av den 13 september 1993, som syftar till att begränsa koldioxidutsläppen genom en förbättrad energieffektivitet (SAVE) ().

2.6.1. Kommittén anser därför att samtliga rättsakter, när så är lämpligt, bör omfatta anvisningar som upphäver föråldrade rättsakter.

2.6.2. Kommittén beklagar dessutom avsaknaden av tillräckliga motiv för kommisionens förslag att rekommendation 77/713/EEG () och direktiv 78/170/EEG () skall fortsätta att tillämpas, vilket gör det svårt att uppskatta om motiven för detta är välgrundade. Kommissionens rapport innehåller inte heller någon information som gör det möjligt att dra slutsatser huruvida dessa rättsakter fortfarande är av vikt när det gäller målet om en rationell energianvändning samt de specifika mål som rättsakterna syftar till att uppnå. Det faktum att de bara till viss del är föråldrade på grund av lagstiftningsprocessens utveckling utgör inte i sig ett tillräckligt skäl för att de skall fortsätta att tillämpas.

2.6.3. Detta gäller i synnerhet direktiv 78/170/EEG. Kommissionen understryker i detta fall de luckor som ursprungligen förekommer i direktivet och att direktivet därför tillämpats av medlemsstaterna på mycket varierande sätt.

2.6.4. Kommittén tvivlar inte på att kommissionen har utvärderat huruvida det tjänar något till och om det är rätt tillfälle att fortsätta att tillämpa dessa rättsakter, både med tanke på gemenskapens energipolitiska mål och de specifika mål som anges i respektive rättsakt. Det finns dock inget som hindrar att man anger skälen för att man dragit dessa slutsatser även om detta sker till innehåll och form på ett kortfattat sätt. Detta skulle dessutom tillfredsställa kravet på insyn som enligt kommittén bör känneteckna all översyn av gällande gemenskapslagstiftning.

2.6.5. Kommittén anmodar slutligen kommissionen att fortsätta undersöka lagstiftningen för en rationell energianvändning och att rapportera om medlemsstaternas faktiska tillämpning, i synnerhet när det gäller följande rättsakter och tillämpningsbestämmelser. Kommissionen uppmanas även att undersöka om det finns skäl att fortsätta tillämpa dessa bestämmelser, om det är rätt tillfälle att ersätta dem med mer tvingande gemenskapsbestämmelser och om de skall revideras eller upphävas.

- Rådets rekommendation 76/494/EEG av den 4 maj 1976 beträffande rationell energiförbrukning av fordon på väg, genom att förarnas beteende förbättras ().

- Rådet rekommendation 76/495/EEG av den 4 maj 1976 beträffande en rationell energiförbrukning vid passagerartransporter i städerna ().

- Rådets rekommendation 77/714/EEG av den 25 oktober 1977 beträffande skapandet av rådgivande organ eller kommittéer i medlemsstaterna i syfte att främja en kombinerad värme- och kraftproduktion och ett utnyttjande av överskottsvärme ().

- Rådets rekommendation 82/604/EEG av den 28 juli 1982 beträffande investeringsincitament för en rationell energianvänding ().

2.7. När det gäller lagstiftningen för olja konstaterar kommittén att även om denna lagstiftning förlorat en stor del av sin praktiska betydelse, så rekommenderar kommissionen att flera rättsakter tillämpas tills vidare. Dessa rättsakter avser att göra det möjligt för EU att möta svåra situationer när det gäller unionens försörjning av olja och oljeprodukter fram till dess att rådet antagit en ny lagstiftning för krissituationer.

2.7.1. Kommittén uppmärksammar att den "kris-arsenal" som gemenskapen förfogar över inte enbart begränsar sig till de tre beslut som kommissionen undersöker i sin rapport. Det finns andra rättsakter som likaledes berörs, bland vilka följande kan nämnas:

- Rådets direktiv 68/414/EEG av den 20 december 1968 om skyldigheten för EEG:s medlemsstater att upprätta ett minimilager av råolja och/eller oljeprodukter ().

- Rådets direktiv 68/416/EEG av den 20 december 1968 beträffande slutande och tillämpning av speciella mellanstatliga avtal om medlemsstaternas skyldighet att upprätta ett minimilager av råolja och/eller oljeprodukter ().

- Rådets direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 1973 beträffande åtgärder för att minska effekterna av svårigheterna med försörjning av råolja och oljeprodukter ().

- Rådets direktiv 75/405/EEG om begränsningar av användandet av oljeprodukter i kraftverk ().

2.7.2. Kommittén anser i detta sammanhang att en snabb tillämpning av lagstiftningen på detta område, som anpassats till den inre marknaden, som till fullo beaktar de strukturella förändriningarna som ägt rum på oljemarknaden under de senaste 25 åren och som kompletterar de mekanismer som föreskrivs inom ramen för Internationella energiorganet, på ett avgörande sätt torde bidra till att gemenskapens energilagstiftning minskar i omfattning samt förenklas.

2.7.3. Kommittén beklagar att rådet hittills inte nått någon överenskommelse om dylika åtgärder. Kommissionens senaste förslag går tillbaka till april 1992. Kommittén noterar i detta hänseende att kommissionen i sin rapport tillkännagivit att den börjat överväga att så snart som möjligt lägga fram nya förslag.

2.7.4. Kommittén understryker det trängande behovet av att det fattas beslut så att Europeiska unionen förses med de styrinstrument som krävs för att snabbt kunna möta eventuella problem med unionens energiförsörjning och för att kunna hantera en dylik situation.

2.7.5. Kommittén undrar dock om det trots allt finns goda skäl för att fortsätta att tillämpa rättsakter enbart på grund av att dessa rättsakter inte ersatts av lämpligare bestämmelser som stämmer bättre överens med bestämmelserna i fördragen och i sekundärrätten.

2.7.6. I detta hänseende bör man först av allt konstatera att de tre aktuella rättsakterna har förlorat sitt existensberättigande, vilket också kommissionen erkänner.

2.7.7. Det tycks dessutom vara berättigat att ge uttryck för betänksamheter huruvida någon av dessa rättsakter är förenlig med fördragets bestämmelser om den inre marknaden. Rådets beslut 77/186/EEG av den 14 februari 1977 om export av råolja och oljeprodukter från en medlemsstat till en annan vid försörjningssvårigheter() () föreskriver i själva verket att denna export underställs licenser. Ett dylikt förfarande tycks föga förenligt med den europeiska integrationens utveckling, särskilt när det gäller avskaffandet av gränskontroller.

2.7.8. Kommittén undrar om det inte vore lämpligt att under dessa förhållanden även överväga att upphäva dessa tre rättsakter. Det är svårt att rättfärdiga att dessa rättsakter fortsättningsvis skall tillämpas, även om det rör sig om en tidsbegränsad period.

2.8. Kommittén är slutligen angelägen om att påpeka att den till fullo godkänner kommissionens avsikt att utvidga undersökningen av gemenskapens energilagstiftning till sektorer som inte omfattas av den rapport som behandlas i detta yttrande.

2.8.1. Kommittén insisterar i detta sammanhang på att kommissionens rapporter uttryckligen fastställer både skälen för att upphäva vissa rättsakter och anledningen till att andra rättsakter skall fortsätta att tillämpas.

Bryssel den 26 oktober 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 241, 25. 9. 1986, s. 1.

() EGT nr L 237, 22. 9. 1993, s. 28.

() Rådets rekommendation av den 25 oktober 1977 beträffande en rationell energianvändning i industrin, EGT nr L 295, 18. 11. 1977, s. 3.

() Rådets direktiv av den 13 februari 1978 om prestanda för värmegeneratorer som används för uppvärming av lokaler och vatten i nya eller befintliga icke-industriella fastigheter samt om isolering för distribution av värme och varmvatten i nya icke-industriella fastigheter, EGT nr L 52, 23. 2. 1978, s. 32.

() EGT nr L 61, 5. 3. 1977, s. 23.

() EGT nr L 140, 28. 5. 1976, s. 14.

() EGT nr L 140, 28. 5. 1976, s. 16.

() EGT nr L 295, 18. 11. 1977, s. 5.

() EGT nr L 247, 23. 8. 1982, s. 9.

() EGT nr L 308, 23. 12. 1968, s. 14.

() EGT nr L 308, 23. 12. 1968, s. 19.

() EGT nr L 228, 16. 8. 1973, s. 1.

() EGT nr L 178, 9. 7. 1975, s. 26.