INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Innovativa finansiella instrument i EU:s budget 4

2.1. Tillämpningsområde och sektorer 4

2.2. Hantering av risker för EU-budgeten 5

2.3. Skäl för att inrätta innovativa finansiella instrument 6

2.3.1. Strävan att uppnå EU:s politiska mål 6

2.3.2. Bättre ändamålsenlighet och effektivitet hos offentliga resurser 6

2.3.3. Främja bättre prestationer och finansiell disciplin 7

2.3.4. EU-budgetens multiplikatoreffekt 7

3. Bedömning av genomförandet av innovativa finansiella instrument i budgetramen för perioden 2007–2013 8

3.1. Lärdomar från befintliga instrument 8

3.1.1. Erfarenheter att bygga vidare på 8

3.1.2. Innovativa finansiella instrument ger tillgång till finansiering och främjar produktutveckling och bästa praxis 8

3.1.3. Ökad samstämmighet och enhetlighet mellan instrument 9

3.1.4. Förvaltning och kontroll av instrument på EU-nivå 9

3.1.5. Mer kan göras för att öka instrumentens synlighet och öppenhet 10

3.1.6. Nya riskdelningsmodeller kan ge större finansvolymer 10

4. Innovativa finansiella instrument för den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020 11

5. En ny ram för innovativa finansiella instrument 13

5.1. Gemensamma regler för effektivisering och rationalisering av instrument 13

5.1.1. EU-instrument 13

5.1.2. Strukturfondsinstrument 13

5.1.3. De inrikespolitiska instrumentens yttre dimension 14

5.1.4. Utrikespolitiska instrument 14

5.2. Innehållet i EU:s plattformar för eget kapital och lån 14

5.2.1. Plattformarnas omfattning 14

5.2.2. Specifika operativa krav 15

5.2.3. Tillhandahållande av finansiella instrument 15

6. Slutsatser och nästa steg 16

Bilaga: Beskrivning av innovativa finansiella instrument i den fleråriga budgetramen för perioden 2007–2013

INLEDNING

Innovativa finansiella instrument kommer att spela en allt viktigare roll i EU:s budgeterade utgifter i den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020. Kommissionen presenterar i detta meddelande sin vision av utformningen och förvaltningen av de innovativa finansiella instrumenten. Kommissionens målsättning är att ta fram innovativa finansiella instrument som följer Europa 2020-strategins mål om en smart och hållbar tillväxt för alla på ett ändamålsenligt och effektivt sätt, med utgångspunkt i de gedigna erfarenheter som redan vunnits genom förvaltningen av de operativa instrumenten inom ramen för den aktuella fleråriga finansieringsramen.

En del effekter av den ekonomiska och finansiella krisen kommer sannolikt att spridas till de första åren i nästa fleråriga budgetram och påverka finansmarknaderna under de närmaste åren. Åtgärder för finanspolitisk konsolidering kommer att fortsätta minska möjligheten till nationella offentliga investeringar. Samtidigt leder strukturförändringar i regleringen av finansinstituten till att dessa instituts ”böjelse” för vissa typer av tillgångar och risker ändras. Utvecklingen på de makroekonomiska marknaderna kommer att fortsätta påverka tillgången till riskkapital för verksamheter med hög tillväxt och innovation som stödjer målen i Europa 2020-strategin. Man kommer att behöva dämpa den förhärskande oviljan att ta risker för att kunna garantera tillgång till kapital för sådana tillväxtskapande verksamheter som infrastruktur, små och medelstora företag samt innovation under budgetperioden. Här kan innovativa finansiella instrument spela en viktig roll.

Innovativa finansiella instrument i kombination med lämpliga reglerande åtgärder kan också bidra till att de finansiella marknaderna (riskkapital) utvecklas och konsolideras, liksom även till en bättre integration på EU:s finansmarknad som medger alternativa finansieringskällor för tillväxtskapande sektorer. I inremarknadsakten[1] betonas den viktiga roll som utvecklingen av finansmarknaderna kommer att ha för att skapa nya tillväxtmöjligheter. De regleringsreformer som genomförts på området för finansiella tjänster kommer att ge ett viktigt bidrag till en hållbar tillväxt för alla som grundas på ökat förtroende för EU:s finansmarknader och aktörer.

Genom att kanalisera investeringar för förbättrad energieffektivitet, förnybara energikällor och relaterad infrastruktur, kan sådana instrument bidra till att främja övergången till en ekonomi och ett samhälle med låga koldioxidutsläpp som också är klimattåliga.

Innovativa finansiella instrument är fast förankrade i de strategiska dokument med vilka man vill forma framtida finansiering från EU. I kommissionens meddelande om nästa fleråriga budgetram[2] och i budgetöversynen[3] noterar man att innovativa finansiella instrument skulle kunna innebära en viktig ny finansieringsmöjlighet för strategiska investeringar och utgöra stöd för långsiktiga och hållbara investeringar i tider av finanspolitiska åtstramningar. För att visa ett mervärde för EU bör instrumenten inriktas på att lösa identifierade marknadsmisslyckanden som kan åtgärdas på EU-nivå, med hänsyn till de nationella finansmarknadernas situation, det rättsliga och lagstiftningsmässiga sammanhanget och slutmottagarnas behov.

I Europa 2020-strategin[4] planeras en ökad mobilisering av innovativa finansiella instrument som en del av en sammanhängande finansieringsstrategi som ska knyta samman EU och nationella offentliga och privata finansieringskällor för att kunna uppfylla strategins mål om en smart och hållbar tillväxt för alla. Enligt strategin vill man utnyttja möjligheten att se över budgetförordningen för att utveckla den potential som finns i innovativa finansieringsinstrument och samtidigt säkra en sund ekonomisk förvaltning. Kommissionen lade i sitt förslag till ändring av budgetförordningen vid treårsöversynen till en ny avdelning för budgetering av finansiella instrument.[5]

Genom Europa 2020-strategin vill man också åtgärda den nuvarande fragmenteringen av EU:s finansieringsinstrument. Här skulle en tvärpolitisk gruppering av instrument (exempelvis instrument som förstärker och/eller kompletterar varandra) i stället för ”ett instrument per politisk inriktning” göra det lättare att uppnå målen i flaggskeppsinitiativen i Europa 2020, inte minst eftersom den geografiska och sektorsvisa riskspridning som följer av en sådan multipolitisk strategi skulle bidra till att locka investerare till områden som prioriteras i Europa 2020-strategin genom att minska den totala risken. Slutligen betonar man i Europa 2020-strategin den roll som offentlig–privata partnerskap spelar för innovativ finansiering. I meddelandet om offentlig-privata partnerskap[6] understryker man att dessa kan vara effektivare för att tillhandahålla en hållbar infrastruktur och strategiska offentliga varor och tjänster.

I detta meddelande görs en bedömning av den analys av en ny ram för innovativa finansiella instrument som kommissionens avdelningar gjort under utarbetandet av nästa fleråriga budgetram. Analysen har gjorts i samarbete med finanspartner och andra intressenter och bygger på formella utvärderingar och bedömningar. Man gör en genomgång av utformning och förvaltning av innovativa finansiella instrument inom olika politiska sektorer och fastställer nästa steg på vägen mot att uppnå kommissionens mål om en mer rationell, heltäckande, effektiv och ändamålsenlig verktygslåda av innovativa finansiella instrument till stöd för målen i Europa 2020-strategin.

INNOVATIVA FINANSIELLA INSTRUMENT I EU:S BUDGET

Tillämpningsområde och sektorer

Utgifter för innovativa finansiella instrument i EU:s budget är inte en ny företeelse. Sådana instrument ingick första gången i EU:s budget för över tio år sedan. Termen innovativt finansiellt instrument avser i detta meddelande sådana åtgärder som inte utgör rena bidrag. Innovativa finansiella instrument i denna bemärkelse täcker många olika fall där finansiellt stöd från budgeten ges i annan form än som rena bidrag. Det gäller även sådana fall där EU-bidrag blandas med lån från finansinstitut. Avsikten med att öka användningen av innovativa finansiella instrument är emellertid inte att ersätta bidrag med finansiella instrument, eftersom bidrag fortfarande behövs inom många områden. Avsikten är i stället att komplettera bidragen genom att på annat sätt stödja sådana projekt som uppfyller EU:s politiska mål.

De innovativa finansiella instrument som avses i detta meddelande är instrument som ger kapital/riskkapital , eller kreditinstrument (som t.ex. lån eller garantier till finansinstitut som ordnar finansiering till ett stort antal slutmottagare som har svårt att finna finansiering, eller riskdelning med finansinstitut för att öka volymen på finansieringen och därmed resultatet av EU:s budgetåtgärder). Sådant EU-stöd kan i lämpliga fall ges indirekt via särskilt avsedda investeringsverktyg, i synnerhet om man önskar att både privata och offentliga investerare ska delta. En kort beskrivning av de viktigaste nuvarande instrumenten finns i bilagan.

Finansiella instrument är särskilt lämpade i investeringssituationer som inte når upp till en optimal nivå inom en mängd politikområden, t.ex. för affärsverksamheter eller infrastrukturer som kan vara finansiellt hållbara (t.ex. när det gäller att generera avkastning), men som inte (ännu) har lockat tillräckligt med finansiärer på marknaden. De kan i synnerhet vara relevanta för att

- öka den privata sektorns möjlighet att bidra med tillväxt, arbetstillfällen, social inkludering och/eller innovation, särskilt genom stöd till nystartade företag, små och medelstora företag, mikroföretag, investeringar i humankapital, forskningsinstitut, företags-/forskningscentrum, kunskaps- eller tekniköverföring eller investering i immateriella rättigheter,

- bygga infrastrukturer med ett öronmärkt vinstflöde, använda sig av lämpliga finansieringsmodeller som t.ex. offentlig-privata partnerskap, stärka EU:s konkurrenskraft och hållbarhet på områden som transport, miljö, energi och digital infrastruktur,

- stödja mekanismer som ger privata investeringar i syfte att nå allmännyttiga effekter, som exempelvis klimat- och miljöskydd.

Dessa mål bör kunna uppnås utan att man skapar snedvridningar på marknaden och ineffektiva marknadsstrukturer eller bevarar ineffektiva företag, i enlighet med de regler om statligt stöd som förtydligats genom kommissionens beslutspraxis i fråga om de nu operativa innovativa finansiella instrumenten.

Hantering av risker för EU-budgeten

Det är viktigt att betona att de budgeterade utgifterna för finansiella instrument inte innebär att man tar större risker än när man beviljar bidrag, eftersom utformningen och avtalstexten för det finansiella instrumentet garanterar att risken för EU:s budget alltid begränsas till det budgeterade beloppet. I motsats till bidrag, där de finansiella instrumenten innebär investeringar av EU-medel, kan de till och med ge avkastning i form av ränta eller vinst.

I en nyligen genomförd studie för Europaparlamentets räkning[7] av instrument som samfinansieras med Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling bekräftades att det faktiskt bara finns få, om ens några, formella problem vad gäller budgetmässig ansvarighet. Alla samfinansierade instrument innefattar anslag till program som är begränsade i storlek. Inga av dessa instrument utgör därmed någon risk för budgeten utöver det ursprungliga åtagandet. Inte ens i det fall då det finansiella instrumentet omfattar någon form av garanti föreligger det någon skyldighet utöver den som ursprungligen antogs när instrumenten utformades.

I budgetöversynen fastställer man att normerna för projekt med långsiktig kommersiell potential bör vara att de finansieras av EU i partnerskap med finans- och banksektorn, särskilt EIB-gruppen eller de offentliga finansinstitut i medlemsstaterna som har i uppdrag att se till allmännyttan, men även med andra internationella finansinstitut och den privata finanssektorn. På det sättet får man en unik blandning av expertkunskaper och kunnande från dessa institut och kommissionens avdelningar när man utformar och genomför planerna för att uppnå EU:s mål. En väl genomtänkt utformning av finansiella instrument, i synnerhet en ram som garanterar att incitament och intresse sammanfaller i tillräcklig omfattning (genom ersättningsprogram och arrangemang som ger en rimlig riskfördelning) med de finansinstitut som ingår partnerskap med kommissionen, minskar också genomföranderiskerna och ökar chansen att de politiska målen som instrumenten riktas mot verkligen uppnås.

Skäl för att inrätta innovativa finansiella instrument

Strävan att uppnå EU:s politiska mål

Genom innovativa finansiella instrument strävar man efter att nå specifika politiska EU-mål genom att garantera nödvändig finansiering inom de områden som är av intresse för EU, t.ex. innovation, hållbar tillväxt, skapande av arbetstillfällen osv. Målet är att korrigera marknadsmisslyckanden eller marknadsbrister som gör att dessa områden får en otillräcklig finansiering från marknaden, t.ex. för att den privata sektorn bedömer ett område som alltför riskfyllt. Instrumenten kan på det sättet komplettera och sträcka sig längre än de lagstiftningsåtgärder som syftar till att åstadkomma de villkor som ska gynna den önskade verksamheten, genom att tillhandahålla konkret finansiellt stöd på ett proaktivt sätt redan innan näringslivet har insett potentialen.

Förutom den finansiella inverkan kan finansiella instrument på EU-nivå få viktiga icke finansiella effekter som t.ex. demonstrationseffekter på de marknader man inriktar sig mot, vilket kan leda till en bredare tillämpning på även andra sektorer. Genom att konsekvent tillämpa och arbeta för bästa praxis genom EU-instrument kan man gynna en kvalitetsutveckling på vissa marknader, t.ex. riskkapitalmarknaden, och med tiden förbättra mellanhändernas prestationer, samtidigt som man får en mindre fragmenterad EU-marknad.

Expertkunskaperna inom EU och hos de finansinstitut som ansvarar för genomförandet av de innovativa finansiella instrumenten på EU-nivå kan överföras till nationella, regionala och lokala myndigheter. Överföring av kompetens och kunskaper över gränserna kan spela en viktig roll för att anpassa nationella politiska system för tillväxt och innovationsinriktade åtgärder till varandra, minska gapet mellan EU:s ekonomier och öka konkurrenskraften. Full effekt av sådana icke finansiella konsekvenser kan man bara nå om instrumenten utformas och förvaltas på ett konsekvent sätt.

Bättre ändamålsenlighet och effektivitet hos offentliga resurser

Genom att samla resurser från olika källor kan finansiella instrument fungera som katalysatorer för investeringar i identifierade marknadsbrister, uppnå storskaliga ekonomier och/eller minska risken för misslyckanden på områden där det skulle vara svårt för medlemsstaterna att uppnå den nödvändiga ”kritiska massan”.

EU:s åtgärder måste följa subsidiaritetsprincipen. Revisionsrätten har påpekat att utgifter i EU:s budget måste innebära klara och tydliga fördelar för EU och dess medborgare, som inte kan uppnås om de bekostas på nationell, regional eller lokal nivå[8]. Mervärdet för EU av ett EU-instrument märks enbart om resultaten inte kunde uppnåtts genom nationell finansiering.

Om man förutsätter att ett EU-instrument kan visa ett mervärde för EU är kostnads–nyttoförhållandet sannolikt mer gynnsamt än för en rad finansiella instrument på nationell, regional eller lokal nivå. Orsaken till detta är de större volymer som hanteras, bättre kostnadseffektivitet genom harmoniserade genomförandenormer och -bestämmelser, samt lägre genomförandekostnader, t.ex. i form av förvaltningsavgifter som tas ut av finansinstituten.

Främja bättre prestationer och finansiell disciplin

Väl utformade innovativa finansiella instrument kan främja bättre prestationer genom att fastställa lämpliga indikatorer för framgång som är anpassade till de offentliga politiska målen. Finansiell disciplin underlättas genom att ramar för genomförandet och principer för förvaltningen i största möjliga utsträckning harmoniseras och följer bästa praxis.

Nationella och lokala institut kan dra nytta av EU-institutionernas kunskaper om utformning av finansiella produkter, som de annars inte hade haft tillgång till. Ett exempel är de europeiska garantisystem som införts i enlighet med ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. I många medlemsstater finns inga företag med ömsesidiga garantier och ett europeiskt motgarantisystem är viktigt även för nyare garantiinstitutioner som håller på att bygga upp sina portföljer. En EU-garanti och/eller motgaranti ger antingen möjlighet för nya garantiinstitut att tidigt öka sina volymer, eller underlättar skapandet av sådana program, något som skulle innebära ett väsentligt bidrag till ”institutionsbyggande”.

EU-budgetens multiplikatoreffekt

Innovativa finansiella instrument skapar en multiplikatoreffekt för EU-budgeten genom att underlätta och locka annan offentlig och privat finansiering till projekt som är viktiga för EU, på alla nivåer av genomförandekedjan (finansinstitut och slutmottagare). Genom risktäckning eller riskdelning kan EU:s åtgärder få investerare att investera eller investera mer där de inte skulle ha investerat alls eller investerat mindre utan stöd från EU:s budget. Sådan finansiell ”hävstångseffekt” eller multiplikatoreffekt kan uppnås genom samfinansiering från internationella finansinstitut eller genom de ytterligare lånevolymer som banker och garantiinstitut måste erbjuda slutmottagarna. Som exempel kan nämnas att projekt värda över 6 miljarder euro har fått stöd inom ramen för finansieringsinstrumentet för riskdelning fram till slutet av 2010, varav EU bidragit med omkring 0,5 miljarder euro.

Ytterligare en multiplikatoreffekt uppnås under det innovativa finansiella instrumentets livslängd, om återbetalning av kapital eller ränta och avkastning från en investering kan återvändas inom instrumentet. Sådan ”återvinning” kan öka instrumentens räckvidd betydligt. Efter den här perioden kommer återbetalningar från den ursprungliga investeringen plus eventuella vinstmöjligheter att flöda tillbaka till den allmänna budgeten, vilket också har stor betydelse för åtgärdens totala kostnadseffektivitet.

BEDÖMNING AV GENOMFÖRANDET AV INNOVATIVA FINANSIELLA INSTRUMENT I BUDGETRAMEN FÖR PERIODEN 2007–2013

Lärdomar från befintliga instrument

E rfarenheter att bygga vidare på

Vissa av de befintliga innovativa finansiella instrumenten (huvudsakligen de som inrättats i enlighet med konkurrens- och innovationsprogrammet) har redan utvärderats genom revisioner och studier och utvärderingar under och efter instrumentens livstid.[9] Andra befinner sig fortfarande i ett alltför tidigt stadium av genomförandet för att kunna utvärderas. Kommissionens avdelningar har fått stor praktisk erfarenhet av förvaltningen av dessa instrument, även rent budgetmässigt. En viktig slutsats är att eftersom dagens finansiella instrument har utvecklats på ett individuellt sätt överlappar en del instrument varandra när det gäller område och stödmottagare samtidigt som utformning och förvaltningsmodeller varierar, vilket kan skapa förvirring bland intressenter och stödmottagare vad gäller EU:s roll och mål.

Vid utformning av den nya generationen finansiella instrument för budgetramen för perioden 2014–2020, om dessa ska införas i större skala, bör fokus läggas på att utnyttja erfarenheterna från de befintliga instrumenten för att man ska kunna fastslå lämpliga regler, riktlinjer och standarder för utformning och förvaltning av innovativa finansiella instrument i enlighet med marknadens krav och bästa praxis, för att undvika överlappningar och förenkla genomförandet. Detta – tillsammans med lämplig tvärpolitisk gruppering av de innovativa finansiella instrument som föreslås på EU-nivå och ökad samstämmighet med sådana instrument på nationell, regional, transnationell eller gränsöverskridande nivå inom ramen för strukturfondsprogrammen – kommer att garantera optimal verkan och mervärde för EU under nästa fleråriga budgetram.

Innovativa finansiella instrument ger tillgång till finansiering och främjar produktutveckling och bästa praxis

De revisioner och utvärderingar som gjorts av befintliga innovativa finansiella instrument är särskilt positiva när det gäller resultatet. Befintliga instrument har finansierat sådana fall där stödmottagarna inte hade några andra alternativ för att få de medel som behövdes, eller bara kunde få mindre än de behövde. Instrumenten har också bidragit till att uppmuntra finansinstitut att ta fram och erbjuda nya finansiella produkter på lokal nivå. De internationella finansinstitut som har fått i uppgift att genomföra EU:s program har gjort det möjligt för EU att kunna erbjuda instrument i en lång rad länder genom att tillhandahålla expertkunskaper om hur man förvaltar sådana instrument och främjar bästa praxis på ett direkt sätt.

När det gäller EU-mervärdet är resultaten dock blandade. Vid utvärderingen av finansieringsinstrumentet för riskdelning fann man att detta instrument var ett av de få som var tillgängligt för innovativa företag och organisationer när banker och andra finansinstitut gjorde det svårare att få finansiering till högriskinvesteringar på området för forskning och utveckling samt innovation. När det gäller SMF-garantin enligt konkurrens- och investeringsprogrammet fann revisionsrätten att något mervärde för EU inte kunde visas, eftersom resultaten från SMF-garantin ”också hade kunnat uppnås genom nationella finansieringsprogram”. Vid den slutliga utvärderingen av programmet för entreprenörskap och innovation (EIP) fann man däremot att ”lån och mikrokrediter enligt SMF-garantin […] fyller ett finansieringsbehov som annars inte hade kunnat uppfyllas”. Kommissionen betonade att ett EU-mervärde var en mycket viktig förutsättning, vilket man noterat vid den oberoende utvärderingen, men accepterade rekommendationen att överväga hur EU-mervärde kan maximeras i eventuella efterföljande instrument. Vid planeringen av nästa generations finansiella instrument för den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020 tar man hänsyn till detta, med ökat fokus på att garantera EU-mervärde.

Ökad samstämmighet och enhetlighet mellan instrument

I utvärderingen av finansieringsinstrumentet för riskdelning säger man att den mycket stora mängd verksamheter som får stöd av EU-medel – ”från spetsforskning inom ramen för FP7, till regional uppbyggnad av forskningskapacitet inom strukturfonderna och tillgång till innovativa finansieringsmekanismer inom konkurrens- och innovationsprogrammet” – alla bidrar till den allmänna utvecklingen av forskning och innovation inom EU. Finansieringsinstrumentet för riskdelning ansågs vara ett komplement snarare än en konkurrent till andra finansieringsinstrument. Eftersom en del instrument inom nuvarande finansiella ramar har inrättats när behov uppkommit finns det emellertid exempel på bristande samstämmighet och inkonsekvenser, och till och med oönskad dubblering av instrument som får stöd från EU-budgeten. Vi har också i dag en fragmentering av finansiella stödprogram och en stor mängd olika leveransmekanismer. Som exempel kan nämnas att den slutliga utvärderingen av EIP visade att det finns överlappningar mellan de olika finansinstrumenten i konkurrens- och innovationsprogrammet och strukturfonderna eller mellan konkurrens- och innovationsprogrammet och instrumentet ”Progress för mikrokrediter” (se beskrivningen i bilagan)[10]. Ett viktigt syfte med det nya ramverket är att undvika inkonsekvenser och optimera de innovativa finansiella instrumentens totala genomslagskraft.

Förvaltning och kontroll av instrument på EU-nivå

Genomförandet av innovativa finansiella instrument har anförtrotts finansinstitut som kan ge nödvändiga garantier i form av sund finansiell förvaltning och lämpliga förfaranden, medan kommissionen har behållit kontrollen och inflytandet över de politiska målen och den strategiska inriktningen hos de centrala EU-instrumenten genom att delta i lämpliga ledningsorgan, som t.ex. ledningskommittéer och tillsynsorgan. Det innebär inte att man blandar sig i den dagliga förvaltningen av de innovativa finansiella instrumenten, eftersom det är ett uppdrag för vederbörligen utsedda chefer och förvaltningskommittéer och deras expertkunskaper och ansvar.

Man kan uppnå mycket genom att se till att de innovativa finansiella instrumenten redan från början utformas på ett intelligent och passande sätt, där man drar nytta av de kunskaper man fått från befintliga instrument när det gäller att bedöma och hantera risker. När det gäller EU-instrument bygger man också in en maktfördelning i systemet som gör att kommissionen och behörig budgetmyndighet kan utöva budgetkontroll i enlighet med gällande regler. Detta kan gälla resultatorienterad kontroll och rapportering från finansinstituten, anpassad för just de mål och främsta risker som gäller för det enskilda instrumentet.

EU:s åtgärder kan endast genomföras om de finansiella mellanhänderna och de slutliga stödmottagarna godkänner Europeiska byrån för bedrägeribekämpnings (Olaf) rätt att utföra kontroller på plats och inspektioner för att skydda EU:s finansiella intressen. Mellanhänderna ska ha skyldighet att samarbeta med Olaf och att underrätta kommissionen om alla misstankar om bedrägeri eller oegentligheter som påverkar EU:s finansiella intressen.

Mer kan göras för att öka instrumentens synlighet och öppenhet

Resultaten tyder på att intressenternas och slutmottagarnas kännedom om EU:s bidrag till de finansiella instrumenten är låg. Detta är knappast förvånande, vilket man också påpekar, eftersom de finansiella instrumenten vanligen tillhandahålls via en kedja av mellanhänder, även lokala sådana, som i slutändan är de som ansvarar för att medlen utbetalas till slutmottagarna. EU:s roll i det hela blir därmed något otydlig. Detta visar på vikten av t.ex. klausuler om öppenhet i avtal med finansinstitut för att garantera att EU-mervärdet blir tydligt, t.ex. i form av nya arbetstillfällen, kapacitetsbyggande och andra indikatorer. Medvetenheten är dock fortfarande låg, trots att sådana klausuler tillämpas i hög omfattning i de befintliga avtalen, och tydligheten måste ökas ytterligare.

Viktigt att notera är också att resultaten visar att om flera program täcker samma finansieringsbehov kan det faktiskt leda till att minskad synlighet, både politiskt och på marknaden. Här vill man genom den nya ramen rationalisera de innovativa finansiella instrumenten, vilket borde leda till att synligheten ökar. Utvärderingar och studier som gjorts av dagens instrument tar också upp mer allmänna problem, som t.ex. behovet av en mer öppen information och bättre kommunikation med mellanhänderna. Detta är nödvändigt för att öka marknadens kännedom om europeiska finansiella instruments lämplighet och tillgänglighet när det gäller att tillhandahålla finansiering med eget kapital och skuldfinansiering.

Nya riskdelningsmodeller kan ge större finansvolymer

I enlighet med den allmänna principen om proportionalitet för det offentliga stödet behövs privata saminvesteringar som stöd för privata åtaganden, för att främja delning av investeringsriskerna och undvika riskerna för utträngning. Beroende på marknadsstrukturerna och förekomsten av privata investerare kan privata och offentliga investeringar i enlighet med principen om en privat investerare i en marknadsekonomi behandlas lika, eller så kan incitament behövas för att främja privata investeringar på viktiga politikområden, exempelvis genom asymmetriska modeller för risk och avkastning vilka beskrivs nedan. Dessa får dock inte överskrida den miniminivå som krävs för att garantera kommersiell lönsamhet för investeringsprojekt som bygger på realistiska affärsplaner.

De nuvarande instrumenten för riskdelning är baserade på en riskbedömning som görs för varje enskilt projekt eller på en riskdelning på samma villkor mellan EU-budgeten och finansinstituten, som t.ex. EIB-gruppen eller andra finansinstitut, även nationella allmänna banker som är villiga att dela risken med kommissionen. Halvtidsöversynen av finansieringsinstrumentet för riskdelning utfördes av en grupp av oberoende experter och visade att dagens modell begränsar möjligheten att ta hänsyn till marknadens behov av större volymer riskbaserad finansiering. Experterna rekommenderade att kommissionen skulle överväga att använda en annan metod för riskdelning för att bemöta förväntade och oförutsedda låneförluster. Det finns i synnerhet ett behov av en portföljbaserad modell för riskdelning, dvs. att förlusterna täcks för en låneportfölj till specifika målgrupper. På det sättet skulle risken spridas och därmed skulle den finansieringsvolym som kan skapas med en viss mängd budgetmedel avsatta för reserveringar och kapitaltilldelning öka.

Ett sätt att vidareutveckla denna metod på området för skuldfinansiering skulle kunna vara att EU:s del används för att täcka de eventuella första förlusterna upp till en viss procentsats (”första-förlust-buffert”) som ett sätt att locka tillräckligt mycket privat kapital för att finansiera verksamhet med högre risker (och med ett högt EU-mervärde). En sådan metod, där EU intar en underordnad position, skulle ytterligare öka EU-medlens multiplikatoreffekt utan att överskrida gränsen för ett fast bidrag från EU-budgeten. Denna metod kan även övervägas för framtida riskdelningsinstrument som ska inrättas med EU-medel. Den måste dock alltid följas av ett lämpligt regelverk och riktlinjer, t.ex. gränser för den första förlusten och krav som gäller den del av den oväntade och/eller väntade förlustrisken som ska finnas kvar hos kommissionens finansieringspartner.

På området för eget kapital kan EU:s stöd användas för att ge privata investerare tillräckliga incitament, framför allt i form av förmånsintäkter eller prioriterade intäkter som inte överskrider en rimlig avkastningsnivå som garanterar investeringarnas kommersiella lönsamhet. Utöver denna rimliga avkastningsnivå ska intäkterna delas proportionerligt mellan de offentliga och privata investerarna för att undvika överkompensation.

Sådana särskilda krav och miniminormer för risker och avkastning kommer att tas fram med avseende på eget kapital- och kreditplattformarna, vilket förklaras i avsnitt 5.2.2. Under alla förhållanden måste kommissionens och våra finanspartners intressen sammanfalla.

INNOVATIVA FINANSIELLA INSTRUMENT FÖR DEN FLERÅRIGA BUDGETRAMEN FÖR PERIODEN 2014–2020

I del II i meddelandet om den fleråriga budgetramen beskrivs några av kommissionens sektorsspecifika förslag till innovativa finansiella instrument under nästa fleråriga budgetram.

Till stöd för investeringar i forskning och innovation inom ramen för initiativet Horizon 2020 planeras två finansiella instrument: 1) ett kreditinstrument som ger lån till enskilda stödmottagare för investeringar i FoU och innovation, garantier till finansieringsinstitut som beviljar lån till stödmottagare, kombinationer av lån och garantier och garantier och/eller motgarantier för nationella eller regionala lånefinansieringsprogram, och 2) ett eget kapitalinstrument som skulle i) investera i verktyg för tekniköverföring och immaterialrätt och i riskkapitalfonder som bidrar med kapital till FoU-intensiva små och medelstora företag i de tidiga stadierna, samt ii) stödja investeringar inom FoU och innovation genom att inrikta sig på tematiskt inriktade, ”funds-of-funds” som finns i flera länder och har en bred bas av investerare, däribland privata institutioner och strategiska investerare.

På samma sätt föreslås två finansiella instrument för att öka konkurrenskraften och små och medelstora företag:

1. Ett eget kapitalinstrument för investeringar under tillväxtfasen, som ger möjlighet till kommersiellt inriktad återbetalningsbar riskkapitalinvestering, främst i form av riskkapital till små och medelstora företag via finansinstitut. Två åtgärder övervägs:

2. Direkta investeringar i riskkapitalfonder som är verksamma i flera EU-länder och som är inriktade på tillväxtorienterade företag som inte främst bygger på innovation eller forskning.

3. ”Funds-of-funds”-investering i flera länder med riskkapitalfonder som följaktligen investerar i företag, i synnerhet under deras internationella expansionsfas.

4. En lånemekanism, som möjliggör direkta eller andra riskdelningsmodeller inom ramen för vilka finansiella mellanhänder täcker lån till små och medelstora företag och som har stor hävstångseffekt på den gränsöverskridande utlåningen eller utlåningen till flera länder.

För att främja egenföretagande, mikroföretag och socialt företagande omfattar Europeiska unionens program för social förändring och social innovation[11], som kommissionen har lagt fram förslag om, en del som avser mikrofinansiering och socialt entreprenörskap och som bygger vidare på det nuvarande instrumentet ”Progress för mikrokrediter”[12]. Genom stöd till uppbyggnad av mikrokreditgivarnas institutionell kapacitet utvidgas det instrumentets räckvidd och det kompletteras med ett finansiellt instrument med EU-bidrag för att finansiera socialt företagande genom att tillhandahålla låne-, egenkapital- och riskdelningsinstrument till sociala investeringsfonder och andra finansiella förmedlare.

Finansieringsinstrument för infrastruktur, inom ramen för fonden för ett sammankopplat Europa, kommer troligen att innehålla 1) ett riskdelningsinstrument som täcker lån och värdepapper (däribland projektobligationer inom ramen för Europa 2020-initiativet om projektobligationer) för att svara upp mot kraven på flera finansieringsmodeller inom EU, projektens storlek och vilka sektorer de finns inom samt vilket utvecklingsstadium projektfinansiering och kapitalmarknad i stort befinner sig på, och 2) ett eget kapitalinstrument som kompletterar infrastrukturinstrumenten, för att ytterligare utveckla riskkapitalmarknaderna över hela EU.

När det gäller utbildning och kultur tar man fram två garantisystem för att kunna nå Europa 2020-målen: en studentlånegaranti som ska göra det möjligt att studera på masternivå i ett annat land, vilket bidrar till att nå målet på 20 % högre rörlighet för studerande över gränserna vad gäller högre utbildning, och ett garantiverktyg (som eventuellt kan kombineras med andra finansieringsinstrument för små och medelstora företag) som ska få finansinstitut att utöka sina lån till små och medelstora företag inom de kulturella och kreativa sektorerna. Häri ingår producenter, musikbolag, dataspelsutvecklare, förläggare och distributörer, vars tillgångar oftast är immateriella (som exempelvis immateriella rättigheter), vilket ofta gör att finansiella mellanhänder upplever de kulturella och kreativa sektorerna som alltför riskabla att investera i.

En ökande andel av stödet inom ramen för strukturfonderna kommer att levereras via finansiella instrument. Detta gäller särskilt stöd till företag och andra projekt eller investeringar som skapar intäkter, i synnerhet på områdena klimatförändring, miljö, innovation, IKT och infrastruktur. Medlemsstaterna och regionerna kommer också att uppmuntras att stödja de finansiella instrumenten inom ramen för Europeiska socialfonden (exempelvis för studerande, sysselsättningsskapande, rörlighet för arbetstagare, socialt införlivande och socialt företagande).

EN NY RAM FÖR INNOVATIVA FINANSIELLA INSTRUMENT

Gemensamma regler för effektivisering och rationalisering av instrument

EU-instrument

Det planerade nya ramverket för att rationalisera utformning och förvaltning av den nya generationens finansiella instrument grundas på vad som har kallats EU:s plattformar för eget kapital och lån. Dessa plattformar utgörs av en uppsättning gemensamma regler och riktlinjer för eget kapital- och kreditinstrument (här ingår garantier och riskdelning) för intern politik, som säkrar en enhetlig strategi för dessa instrument i de fall de får stöd från EU-budgeten. De gemensamma reglerna och riktlinjerna har också som mål att effektivisera förbindelserna med finansiella partner, särskilt de internationella finansinstituten, och ge en öppenhet gentemot marknaderna om hur EU ingriper genom sina eget kapital- och kreditinstrument, och på så sätt se till att EU:s åtgärder blir mer genomblickbara.

EU:s eget kapital- och kreditplattformar skulle utgöra en del av sammanhängande horisontellt tillämpliga principer, regler och riktlinjer. Budgetförordningen och den delegerade akt som ersätter genomförandebestämmelserna skulle fastställa generella principer för innovativa finansiella instrument vad avser budget och sund förvaltning, medan mer detaljerade specifika operativa krav skulle tas fram i full överensstämmelse med dessa generella principer och innehålla specifika finansiella parametrar som speglar bästa praxis och som ska följas när man utformar nya finansiella instrument på den inre marknaden (se punkt 5.2.2. nedan).

I budgetförordningen bör användning av finansiella instrument villkoras beroende på om det föreligger marknadsmisslyckande eller brister, om man kan visa på ett mervärde genom EU-insatsen, mobilisera ytterligare offentliga och privata medel genom EU:s bidrag (”multiplikatoreffekt”), undvika att snedvrida konkurrensen på den inre marknaden och genom åtgärderna garantera att kommissionens och finansinstitutens (de som inför det finansiella instrumentet) intressen kommer att bli jämbördiga. Den delegerade rättsakt som ersätter genomförandebestämmelserna och de specifika operativa kraven som ska fastställas i kommissionens riktlinjer bör återspegla dessa principer.

Strukturfondsinstrument

Även om principen om delad förvaltning innebär att de bestämmelser som styr EU-instrumenten och de instrument som genomförs av medlemsstaterna inom ramen för strukturfondsprogrammen omfattas av olika uppsättningar med regler, bör man eftersträva högsta möjliga samstämmighet mellan instrumenten vid delad och direkt förvaltning och undvika överlappningar. På det sättet kan man förhindra att flera instrument riktas mot samma mottagargrupper på EU-nivå och nationell eller regional nivå, även om de har olika villkor. Man bör göra det attraktivt för medlemsstaterna att bidra till EU-instrumenten genom sina strukturfonder, eller genom att använda redan befintliga lösningar (”off-the-shelf”) som speglar EU-instrumenten, tillsammans med starka incitament.

En strategi med tre olika alternativ har tagits fram och kommer att ingå som ett förslag i ramen för bestämmelserna om strukturfonder:

5. Medlemsstaterna fortsätter att skapa skräddarsydda instrument enligt principerna för delad förvaltning, som följer vissa gemensamma regler för EU:s plattformar för eget kapital och lån som håller på att tas fram för EU-instrument.

6. Medlemsstaterna kan skapa egna instrument, färdiga att använda (”off-the-shelf”), enligt principerna för delad förvaltning, vilka förenklar införandet av instrument för medlemsstaterna samt garanterar förenligheten med EU-instrumenten.

7. Medlemsstaterna uppmuntras att investera delar av sina strukturfonder inom sådana segment av EU:s instrument som är specifikt avsedda för investeringar i regioner och politikområden som täcks av operativa program till vilka strukturfondsresurser bidrar (”gemensamma instrument”).

De inrikespolitiska instrumentens yttre dimension

För att främja samstämmighet under planering och genomförande av instrumenten, närmare integration till marknaden och optimal användning när instrumenten väl är på plats, bör man när man inrättar nya finansiella instrument överväga i vilken utsträckning inre politiska instrument som har en yttre dimension kan utsträckas så att de ger grannländerna möjlighet att delta, och samtidigt undvika en överlappning av system som omfattar samma finansieringsbehov.

Utrikespolitiska instrument

I meddelandet om den fleråriga budgetramen föreslås mer omfattande användning av innovativ finansiering i alla utrikespolitiska instrument (i förekommande fall genom regionala investeringsverktyg). Därmed skulle man mobilisera ytterligare medel, även från den privata sektorn, till stöd för EU:s prioriteringar och även täcka investeringsbehoven hos partnerländer. Detta kommer att underlättas genom ikraftträdandet av de nya bestämmelserna i budgetförordningen om finansiella instrument, och genom antagandet av gemensamma principer för sådana instrument på en nivå som är anpassad till de yttre åtgärderna.

Användningen av innovativa finansiella instrument inom den externa politiken bör stödjas inom ramen för EU:s plattform för externt samarbete och utveckling genom en kombination av de styrkor som utmärker kommissionen, medlemsstaterna och de europeiska bilaterala och multilaterala finansiella institutionerna (framför allt EIB) som är verksamma på området för extern utveckling och externt samarbete. Plattformen kommer att bidra till att främja konsekvensen, effektiviteten, verkningsfullheten och synbarheten inom EU i den externa finansieringen, och samtidigt beakta särdragen hos EU:s externa partner.

Innehållet i EU:s plattformar för eget kapital och lån

Plattformarnas omfattning

Plattformarna kommer att täcka väl avgränsade finansiella och tekniska parametrar (t.ex. maximinivåer för riskdelningsarrangemang eller lägsta nivåer för kapitalandelar och andra nyckelparametrar) för utformning och genomförande av innovativa finansiella instrument, med avsikt att rationalisera dessa. Sådana parametrar har fastställts grundat på erfarenheterna från utformning och genomförande av nu befintliga finansiella instrument, med vederbörlig hänsyn till praxis inom den berörda branschen. De kommer att täcka vanliga problem som gäller generellt, medan frågor som t.ex. politiska mål, målgrupp och särskilda urvalskriterier skulle kunna tas upp i de sektorsspecifika förslagen.

Specifika operativa krav

De gemensamma specifika operativa kraven och riktlinjerna som kompletterar principerna i budgetförordningen och den delegerade akt som ersätter genomförandebestämmelserna kommer att handla om frågor av följande slag:

- Specifika krav för förhandsutvärdering/konsekvensbedömning av finansiella instrument, i de fall det är lämpligt och det inte ingår under de allmänna bestämmelserna. Dessa kan matchas med liknande krav för interimsutvärdering och utvärdering efter instrumentets livslängd.

- Miniminormer eller -värden när det gäller multiplikatoreffekt, risk-/avkastningsprofil och riskspridning, som syftar till att skydda EU:s budgetresurser under instrumentens livstid och säkra en rättvis balans av risktagande mellan EU och de olika deltagande finansinstituten. Det ska samtidigt vara möjligt att, inom närmare angivna och rimliga gränser, anpassa villkoren för de enskilda instrumenten med hänsyn till karaktären och omfattningen av de marknadsmisslyckanden eller marknadsbrister som ger upphov till en otillräcklig finansiering från marknaden.

- Krav när det gäller förvaltare av investeringsverktyg som t.ex. aktiefonder, som bland annat täcker stimulansåtgärderna och som ska garantera att räntor, ersättningssystem och kriterier för avsättning är likartade.

- Ett integrerat system för övervakning och styrning som ger rimlig försäkran om att EU:s medel används för de tilltänkta syftena, som använder sig av (minimum) prestations- eller resultatorienterade indikatorer, spårbarhetsmekanismer (t.ex. för klimatrelaterade utgifter[13]), och standardiserade rapporter för att underlätta jämförelser mellan instrumentens resultat.

- Inrättande, genomförande och utvärdering av riskanpassade åtgärder för förebyggande av bedrägeri som ger en hög skyddsnivå för EU:s intressen.

En del parametrar kommer att vara gemensamma för eget kapital och skuldinstrument medan andra blir specifika för den ena typen av instrument. För instrument som kombinerar eget kapital och krediter kommer reglerna och riktlinjerna att gälla de enskilda delarna av hybridinstrumentet.

Tillhandahållande av finansiella instrument

Finansiella instrument tillhandahålls i normala fall genom flera olika aktörer, med början hos kommissionen och därefter med deltagande av EIB-gruppen eller andra finansinstitut och deltagare på finansmarknaden (t.ex. equity-fonder och banker).

Finansiella instrument kan tillämpas direkt av kommissionen eller indirekt genom finansinstitut med nödvändig teknisk och finansiell kapacitet för att kunna tillämpa sådana finansiella instrument. Det finns i grund och botten två huvudmodeller för leverans av finansiella instrument: genom finansinstitut (t.ex. EIB-gruppen, EBRD, andra internationella finansinstitut, nationella offentliga finansinstitut) eller genom särskilt utsedda investeringsverktyg. Minimiregler för EU:s deltagande i de särskilt utsedda investeringsverktygen kommer att ingå i plattformarna.

Överenskommelser med genomförandeorganen som innefattar regler och principer för plattformarna ska så långt möjligt standardiseras. När det gäller finansinstitut ska de helst föregås av ramavtal om frågor som genomförande, förvaltning, förvaltningskonton, redovisning, spårbarhetsrapportering, övervakning och utvärdering, lämpliga bedrägeribekämpningsklausuler osv. Detta skulle underlätta och snabba upp nya finansiella instrument och samtidigt harmonisera de allmänna villkoren för samarbete.

SLUTSATSER OCH NÄSTA STEG

Kommissionen och dess finanspartner har gjort ett viktigt grundläggande arbete om innovativa finansiella instrument sedan Europa 2020-strategin inleddes och utarbetandet av nästa fleråriga budgetram, även när det gäller diskussioner om framtida specifika finansiella instrument (t.ex. CIP – ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, och RSFF – finansieringsinstrumentet för riskdelning). Diskussioner har också inletts med rådet och parlamentet när det gäller revidering av budgetförordningen. Man har haft stort fokus på de finansiella instrumentens vikt och relevans för att EU:s politiska mål ska uppnås.

En bred enighet råder dessutom om att de befintliga instrumenten måste harmoniseras och att man behöver färre och mer fokuserade EU-instrument. Det behövs även ökad samstämmighet med instrumenten inom strukturfonderna. När det gäller det senare ses förslaget att inrätta gemensamma instrument som särskilt lovande.

Ramen för de finansiella instrumenten för nästa fleråriga budgetram kommer att utvecklas med dessa behov framför ögonen. Det är i denna anda som kommissionen ser fram emot fortsatta diskussioner med rådet och parlamentet under de kommande månaderna, både om de allmänna ramarna som ska inrättas av budgetförordningen och den delegerade akt som ska ersätta förordningens genomförandebestämmelser, och om de specifika lagstiftningsförslagen inför nästa fleråriga budgetram, som stegvis kommer att antas av kommissionen under det fjärde kvartalet 2011. Plattformarna för eget kapital och lån kommer att bidra till att viljan till enhetlighet och samarbete överförs till effektiva och ändamålsenliga instrument som utformas och förvaltas enligt gällande regler.

BILAGA

BESKRIVNING AV INNOVATIVA FINANSIELLA INSTRUMENT I DEN FLERÅRIGA BUDGETRAMEN FÖR PERIODEN 2007–2013

8. EU-instrument för riskkapital/eget kapital: CIP/GIF, Marguerite

9. CIP – Instrumentet för innovativa små och medelstora företag med hög tillväxt (GIF)

Innovativa finansiella instrument är en del av programmet för entreprenörskap och innovation, ett av tre program inom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, CIP. Programmens mål är att göra det lättare för små och medelstora företag i nyetablerings- och tillväxtfasen att få tillgång till finansiering, i syfte att underlätta dessa företags investeringar i innovativa verksamheter, däribland miljöinnovation.

Instrumentet för innovativa små och medelstora företag med hög tillväxt (GIF) har en budget på över 600 miljoner euro, varav en del har öronmärkts specifikt för miljöinnovation. Dess syfte är att öka tillgången till riskkapital/aktiekapital för innovativa små och medelstora företag på ett tidigt stadium (GIF1) och i expansionsfasen (GIF2). Det förvaltas av Europeiska investeringsfonden (EIF) för kommissionens räkning (som företräder EU). EIF ingår investeringsavtal med riskkapitalfonder som stöder denna typ av små och medelstora företag. GIF är ett långsiktigt verktyg inom vars ramar man kan göra investeringar i riskkapitalfonder som har en livslängd på upp till 12 år. Största delen av det kapital som investeras i en riskkapitalfond ska komma från marknadsorienterade investerare och alla investeringar är pari passu (lika stor risk, lika stor utdelning) med privata investerare.

10. Margueritefonden

Den europeiska 2020-fonden för energi, klimatförändringar och infrastruktur (Margueritefonden) är en alleuropeisk aktiefond för infrastrukturinvesteringar på området transport, energi och förnybara energikällor. EU har investerat 80 miljoner euro från budgeten för TEN-T (transeuropeiska transportnätet) i Margueritefonden av totalt 710 miljoner euro (målet för fonden är 1,5 miljarder euro). Övriga investerare är allmänna banker, men fonden är öppen för privata investerare. Investeringar görs pari passu. Fonden har strävat efter att investera en summa motsvarande 3,5 gånger EU:s bidrag i TEN-T-projekt.

Fonden inrättades som ett reglerat och specialiserat investeringsinstrument inom ramen för den luxemburgska lagen. Kommissionen, som företrädare för EU, har en plats i styrelsen som ansvarar för att fastställa fondens allmänna inriktning, men deltar inte i den dagliga förvaltningen av fonden eller i enskilda investeringsbeslut. För detta ansvarar fondens förvaltningsstyrelse och investeringskommitté. Alla beslut måste fattas i enlighet med fondens investeringspolicy, som har fastställts tillsammans med kommissionen.

11. Skuldinstrument (garantier/riskdelning) på EU-nivå: CIP-SMEG, RSFF, LGTT

12. Finansieringsinstrumentet för riskdelning (RSFF)

Målet med finansieringsinstrumentet för riskdelning är att ge stöd till finansiering av riskfyllda projekt på området forskning, utveckling och innovation (FoU och innovation) till företag inom privat och offentlig sektor som har svårt att få tillträde till kapitalmarknaderna. Instrumentet utvecklades gemensamt av kommissionen och Europeiska investeringsbanken (EIB) för att man skulle dela på risken för bankens direkta lån eller garantier för lån som stödjer RDI-investeringar i tematiskt prioriterade områden inom det sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (FP7).

Sammanslagningen av EU:s bidrag på 1 miljarder euro från FP7-budgeten och Europeiska investeringsbankens bidrag på 1 miljarder euro från dess egna resurser ger en kapitalreserv som kan täcka eventuella förluster för utlåningen på beräknade 10 miljarder euro under perioden 2007–2013. Grundat på sin egna ekonomiska utvärdering och i enlighet med sina riktlinjer för kreditrisker bedömer EIB – projekt för projekt – de finansiella risker för vilka banken måste göra avsättning till förlustreserver och kapitalallokering (för förväntade och oförutsedda förluster), i enlighet med sedvanliga bankregler. EIB söker sedan bidrag från EU för att täcka denna förlustreserv och kapitalallokering. Kommissionen ingår i RSFF:s styrkommitté som övervakar att instrumentet genomförs i enlighet med dess politiska mål.

13. CIP – SMF-garantifaciliteten (SMEG)

SMF-garantifaciliteten (SMEG), med en budget på 500 miljoner euro, ger motgarantier till nationella garantiprogram, liksom direkta garantier till finansinstitut för att öka och förbättra långivningen till små och medelstora företag. SMF-garantin förvaltas av Europeiska investeringsfonden (EIF) för kommissionens räkning (som företräder EU).

De finansiella mellanhänder som får stöd av EU-garantin ger i sin tur lån till små och medelstora företag och överför samtidigt fördelarna med garantin till slutmottagarna, t.ex. genom att acceptera en högre riskprofil eller sämre säkerhet, ta ut lägre räntor eller ge liknande fördelar i jämförelse med sin vanliga finansverksamhet. Inom ramen för SMF-garantin garanteras en viss del av varje enskild transaktion, i normala fall 50 % (garantisats). EU-budgetens totala exponering begränsas av en avtalsmässig högsta cap för portföljförluster.

14. Lånegarantiinstrument för TEN-T-projekt (LGTT)

Lånegarantiinstrumentet för TEN-T-projekt (LGTT) har som syfte att underlätta för den privata sektorn att finansiera det transeuropeiska transportnätet (TEN-T). Det kan vara svårt att locka den privata sektorn att delta i finansieringen av viktiga europeiska transportprojekt på grund av den relativt höga volatiliteten för intäkterna i den inledande fasen av ett projekt. LGTT täcker delvis denna risk och gör därmed sådana TEN-T-projekt ekonomiskt mer hållbara.

LGTT finansieras genom ett kapitaltillskott från EU-budgeten på upp till 500 miljoner euro. LGTT-garantin ges företrädesvis till affärsbanker som erbjuder en standby-likviditetsfacilitet till projektet. En sådan likviditetsfacilitet kan utnyttjas av projektföretaget vid oförutsedda inkomstbortfall på grund av lägre trafik eller användning i projektets inledande fas, för att klara de prioriterade skulderna.

När det gäller förvaltning ingår kommissionen i instrumentets styrkommitté. Styrkommittén granskar utvecklingen och resultaten avseende LGTT:s strategiska mål och utfärdar rekommendationer om hur man ska uppnå dessa.

15. Instrument som kombinerar stöd som avser eget kapital och skuld

16. Det europeiska instrumentet Progress för mikrokrediter (Progess-mikrokredit)

I de senaste av EU:s innovativa finansiella instrument har man inrättat modeller för att kombinera stöd till eget kapitel och skuld. Det europeiska instrumentet Progress för mikrokrediter (Progress-mikrokredit) inrättades 2010 och består av två delar: 1) Ett garantiinstrument till finansinstitut som beviljar mikrokrediter (dvs. lån på upp till 25 000 euro, särskilt till utsatta grupper som löper risk för social uteslutning och med syftet att starta småföretag) och 2) en strukturerad investeringsfond, inrättad i enlighet med luxemburgsk rätt, den europeiska Progress-mikrofinansfonden, som erbjuder prioriterade lån, icke-prioriterade lån (lån som är efterställda prioriterade lån), riskdelningslån (prioriterade lån kombinerade med riskdelning i mikrokreditinnehavet) och aktieinvesteringar till mikrokreditgivarna. EU har investerat 100 miljoner euro i detta instrument.

En budget på 25 miljoner euro har tilldelats garantiinstrumentet. Maximal garantisats är 75 % av underliggande innehav av mikrokrediter eller garantier. För varje garanterat innehav bestäms ett tak som baseras på de förväntade samlade förlusterna för innehavet. Mikrokreditinstrumentets ansvarighet är maximalt 20 % av varje garanterat innehav.

EU (som företräds av kommissionen) och EIB är investerare i den europeiska Progress-mikrofinansfonden, medan EIF är förvaltare. EU står för de icke-prioriterade lånen, vilket innebär att EU får bära de första nettoförlusterna som drabbar fonden, inom det fastställda taket, medan EIB skyddas i egenskap av prioriterad fordringsägare mot förluster som de icke-prioriterade lånen drabbas av.

17. Europeiska fonden för energieffektivitet (EEEF)

Europeiska fonden för energieffektivitet inrättades innevarande år med hjälp av oanvända medel från det europeiska energiprogrammet för återhämtning. Fonden är ett strukturerat finansinstrument, inrättat i enlighet med luxemburgsk lag. Den är tänkt att investera antingen direkt i småskaliga projekt för energibesparing och förnybar energi som genomförs av lokala myndigheter eller att investera indirekt i sådana projekt via finansinstitut. Fonden kommer framför allt att stödja utvecklingen av energitjänstföretag.

Kommissionen, som företrädare för EU, investerar 125 miljoner euro i oprioriterade delar av fonden, medan EIB och det statliga italienska aktiebolaget Cassa Depositi e Prestiti investerar 75 miljoner respektive 60 miljoner euro, i mezzanintrancher och prioriterade delar. Deutsche Bank kommer att vara förvaltare av fonden och har investerat 5 miljoner euro i mezzanintranchen. Fondens mål är att uppnå 500–600 miljoner euro.

18. Strukturfonder

Medlemsstater och förvaltande myndigheter har möjlighet att använda delar av resurserna från Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Europeiska socialfonden (ESF) till stöd för att utforma olika finansieringslösningar. Medel från Eruf används främst till att stödja företag (i huvudsak små och medelstora företag), stadsutveckling och stadsförnyelse, energieffektivitet och förnybar energi i byggnader, medan ESF används till egenföretagare, nystartade företag och mikroföretag. Nästan alla medlemsstater har i dag flera olika eget kapital och/eller skuldinstrument (lån och garantier) på minst ett av dessa områden, antingen direkt eller genom bidragande resurser från ett operativt program till en riskkapitalfond, låne- eller garantifond, eller genom holdingfonder som inrättats för investeringar i flera olika fonder. Instrument inrättas genom flera olika styrmodeller och rättsliga strukturer som är olika för varje medlemsstat eller region.

I många fall genomförs instrument genom investeringar i holdingfonder. Inom ramen för Jessicainitiativet (gemensamt europeiskt stöd till hållbara investeringar i stadsområden) genomförs holdingfonder via EIB. Inom Jeremieinitiativet (gemensamma europeiska resurser för mikroföretag till medelstora företag) genomförs holdingfonder vanligen via EIF eller en rad nationella eller regionala institutioner. Beroende på området för insatsen kan EIB och EIF i allmänhet få befogenhet att fungera som holdingfonder genom ett direkt avtal med medlemsstaten eller förvaltande myndighet. Även andra finansinstitut kan utses att genomföra insatser via en holdingfond, antingen genom offentlig upphandling eller genom ett bidrag.

19. Utrikespolitiska instrument på föranslutningsområdet

Investeringsramen för västra Balkan infördes 2009 som ett gemensamt initiativ för Europeiska kommissionen tillsammans med Europarådets utvecklingsbank, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och Europeiska investeringsbanken (EIB), och samlar stödmedel för att ge lån för finansiering av prioriterad infrastruktur på västra Balkan. Den omfattar även finansiering för små och medelstora företag och energieffektivitet. Investeringsramen för västra Balkan ger stödresurser till projekt som sannolikt kan få lån från partnerbanker, för utarbetande av projekt, påskyndande av befintliga lån eller möjliggörande av projekt genom överbryggning av ett finansieringsgap.

Ett exempel på användning av innovativa finansiella instrument på föranslutningsområdet är Europeiska fonden för sydöstra Europa (EFSE), som ger långsiktig finansiering till lokala finansinstitut i länder i sydöstra Europa och Sydkaukasien. Fonderna används för att lämna säkerhet och öka privata investerares kapital i stor skala i syfte att främja utvecklingen (företagslån till mikroföretag och små företag, lån till landsbygdsföretag och bostadslån till privata låginkomsthushåll med små möjligheter att få lån via lokala finansinstitut). Europeiska fonden för sydöstra Europa är grundad på ett offentligt-privat partnerskap på initiativ av den tyska banken KfW Entwicklungsbank. Investerare i fonden är kommissionen (som företrädare för EU) med 120 miljoner euro, andra offentliga givare och internationella finansinstitut, däribland EIB och EBRD.

[1] KOM(2011) 206 slutlig.

[2] KOM(2011) 500 slutlig En budget för Europa 2020 .

[3] KOM(2010) 700 slutlig Översyn av EU:s budget .

[4] KOM(2010) 2020 slutlig Europa 2020 – En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla .

[5] KOM(2010) 260 slutlig. Förslaget bygger på förutsättningen att budgetförordningen ska innehålla de grundläggande principerna och reglerna för budgetmässig och finansiell förvaltning, medan detaljerna fastställs i genomförandebestämmelserna (eller, i enlighet med det nya fördraget, snarare den delegerade akt som ersätter nuvarande genomförandebestämmelser, till vilken ett förslag ännu inte har lagts fram) och icke-bindande lagstiftning som t.ex. interna riktlinjer.

[6] KOM(2009) 615 slutlig, Främjande av privata och offentliga investeringar i syfte att bidra till en ekonomisk återhämtning och långsiktig strukturanpassning utveckling av offentlig-privata partnerskap .

[7] Studie som beställts av Europaparlamentets budgetutskott om konsekvenserna för EIB:s och EBRD:s samfinansiering för EU:s budget, maj 2011.

[8] Revisionsrättens svar på kommissionens meddelande Budgetreform för ett Europa i förändring , yttrande 1/2010: Förbättra den ekonomiska förvaltningen av Europeiska unionens budget: Risker och utmaningar , samt Revisionen av garantiinstrumentet för små och medelstora företag .

[9] Revisionen av garantiinstrumentet för små och medelstora företag, Europeiska revisionsrättens särskilda rapport nr 4/2011, Final Evaluation of the Entrepreneurship and Innovation Programme (April 2011), Centre for Strategy & Evaluation Services och EIM Business and Policy Research; Combined ex-ante evaluation and impact assessment of the successor to the Entrepreneurship and Innovation Programme under the Competitiveness and Innovation Framework Programme 2007-2013 (maj 2011), Economisti Associati in collaboration with EIM Business & Policy Research, The Evaluation Partnership, Centre for Strategy and Evaluation Services samt Centre for European Policy Studies; Public consultation on the future EU support to competitiveness and innovation (2011); Mid-Term Evaluation of the Risk-Sharing Financial Facility (RSFF), rapport från den oberoende expertgruppen (juli 2010); samt COBU-studien som omnämns i fotnot 6. Mid-Term Evaluation of the Risk-Sharing Financial Facility (RSFF), rapport från den oberoende expertgruppen (juli 2010); samt COBU-studien som nämns i fotnot 6.

[10] De första stegen för att inrätta en mer sammanhängande strategi på området för mikrokrediter har tagits genom antagande av tilldelningsriktlinjer för avtal som ingåtts mellan Europeiska investeringsfonden och mikrokreditgivare. Inom ramen för nästa fleråriga finansieringsram bör stödet i form av mikrokrediter på EU-nivå till EU-baserade mikroföretag koncentreras och omfatta institutions- och kapacitetsbyggande i ett instrument inom det nya unionsprogrammet för social förändring och social innovation

[11] KOM(2011) 609.

[12] Se avsnitt 3.1 i bilagan för närmare uppgifter.

[13] Kommissionen avser att öka denna del till minst 20 %, med bidrag från olika politikområden, med förbehåll för de belägg som framkommer i konsekvensbedömningen. Ramen för de innovativa finansiella instrumenten ska bidra till ett koldioxidsnålt och klimattåligt Europa samt till att spåra klimatrelaterade utgifter i EU-budgeten via dessa instrument i enlighet med KOM (2011) 500.