RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om genomförandet av förordning (EU) nr 691/2011 om europeiska miljöräkenskaper

(1)Inledning

Genom förordning (EU) nr 691/2011 om europeiska miljöräkenskaper (förordningen) infördes en gemensam ram för insamling, sammanställning, överföring och utvärdering av europeiska miljöräkenskaper. I artikel 10 i förordningen föreskrivs följande:

Senast den 31 december 2013 och därefter vart tredje år ska kommissionen överlämna en rapport om genomförandet av denna förordning till Europaparlamentet och rådet. Denna rapport ska innehålla en utvärdering av framför allt kvaliteten hos de uppgifter som har överförts, de metoder som använts vid uppgiftsinsamlingen, den administrativa bördan för medlemsstaterna och de deltagande enheterna samt statistikens användbarhet och effektivitet.

Detta är den fjärde rapporten som fullgör denna skyldighet. De föregående rapporterna offentliggjordes 2019, 2016 och 2013.

(2)Miljöräkenskaper

Den europeiska gröna given befäster kommissionens åtagande att ta itu med klimat- och miljörelaterade utmaningar. Europa vill bli den första klimatneutrala kontinenten genom att ställa om till en modern och resurseffektiv ekonomi. Den europeiska gröna given kommer att förbättra hälsa och välbefinnande för människor runt om i EU både i dag och i framtiden, genom en rad åtgärder för klimat, miljö och hav, energi, transport, jordbruk, finansiering och regional utveckling, industri samt forskning och innovation. Den europeiska gröna given är en viktig del av kommissionens strategi för att genomföra Agenda 2030 och FN:s mål för hållbar utveckling.

Miljöräkenskaper är en kraftfull flerfunktionell ram för informationsutbyte som rör hållbarhetsaspekterna i vårt ekonomiska beteende. I formell ekonomisk statistik, såsom nationalräkenskaper (som utgör underlag till BNP), beaktas inte miljöaspekterna vid produktion, konsumtion, investering eller finansiering. Miljöräkenskaper gör det möjligt att integrera de ekonomiska aspekterna med miljöaspekterna för att få en mer övergripande bild.

Det centrala för miljöräkenskaper är integrering. Detta avser såväl integrering av miljöaspekter och ekonomiska aspekter som integrering i ett enhetligt räkenskapssystem av ett antal centrala tematiska miljöaspekter, såsom i) energi, beskattning och utsläpp till luft, ii) materialutvinning och avfall och iii) utgifter och investeringar inom offentlig och privat sektor. Denna integrering passar bra in i den europeiska gröna givens heltäckande synsätt. Räkenskapsmetoden är användbar eftersom

·den återanvänder tillgängliga data och gör det således möjligt att ta fram nya uppgifter med begränsad administrativ börda för företag och medborgare,

·den gör det möjligt att ta fram högkvalitativa uppgifter genom att kombinera källdata och integrera dem i tillförlitliga uppskattningar.

På EU-nivå förstärker de europeiska miljöräkenskaperna den överstatliga dimensionen av miljöproblemen och tillhandahåller ett systematiskt tillvägagångssätt, samtidigt som alla medlemsstater och en rad olika miljöfrågor omfattas. Detta möjliggör politiska bedömningar och jämförelser mellan medlemsstaterna.

De europeiska miljöräkenskaperna baseras på systemet för integrerade miljöräkenskaper (SEEA), som är en internationell statistisk standard. Denna standard utarbetades och offentliggjordes av FN, Europeiska kommissionen (Eurostat), FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD), Internationella valutafonden och Världsbanksgruppen.

Genom förordningen införs de europeiska miljöräkenskaperna. Förordningen har betydelse för EES. I förordningen delas räkenskaperna upp i moduler enligt följande:

·Räkenskaper över utsläpp till luft: utsläpp till atmosfären av sex växthusgaser (bl.a. koldioxid och koldioxid från biomassa som använts som bränsle) och sju luftföroreningar (bl.a. ammoniak och små dammpartiklar), uppdelade på 64 utsläppande industrier samt hushållen.

·Miljörelaterade skatter efter ekonomisk aktivitet: miljöskatter för fyra stora grupper (energi, transport, föroreningar och naturresurser), uppdelade på 64 betalande industrier samt hushållen och utländska aktörer.

·Materialflödesräkenskaper för ekonomin: mängden fysiska insatsvaror till ekonomin, materialansamling i ekonomin och utflöden till andra ekonomier eller tillbaka till miljön.