INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Sammanfattning av medlemsstaternas rapporter 3

3. Trender för fiskekapaciteten under 2009 7

3.1. Resultat för den fastlandsbaserade flottan (exklusive fartyg som är registrerade i de yttersta randområdena) 8

3.2. Resultat för de flottor som är registrerade i de yttersta randområdena 8

4. Efterlevnad av bestämmelserna om förvaltning av fiskekapaciteten 8

5. Kvaliteten på medlemsstaternas rapporter 8

6. Kommissionens slutsatser 13

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om medlemsstaternas ansträngningar under 2009 för att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter

INLEDNING

Medlemsstaterna ska före den 1 maj varje år skicka in en rapport till kommissionen om sina ansträngningar att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter under det föregående året[1]. På grundval av dessa rapporter och uppgifterna i registret över EU:s fiskeflotta har kommissionen gjort en sammanfattning för 2009. Denna har lagts fram för vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och för kommittén för fiske och vattenbruk. I den här rapporten från kommissionen presenteras nu denna sammanfattning av medlemsstaternas rapporter samt en teknisk bilaga (arbetsdokument SEC(2011) 759) från kommissionens avdelningar) och de ovannämnda kommittéernas yttranden (arbetsdokument SEC(2011) 760 från kommissionens avdelningar) för rådet och Europaparlamentet.

SAMMANFATTNING AV MEDLEMSSTATERNAS RAPPORTER

I år lämnade bara tio medlemsstater in sina rapporter i tid. De övriga rapporterna kom in mellan en och tolv veckor för sent. Trots dessa förseningar lade kommissionen fram en sammanfattande rapport för de ovannämnda kommittéerna den 31 juli 2010. Det bör tilläggas att trots att de flesta medlemsstater följde riktlinjerna för rapporten i artikel 13 i förordning (EG) nr 1438/2003 var den information som lämnades inte alltid av tillräckligt hög kvalitet för den här rapportens syften.

Den här rapporten sammanfattar medlemsstaternas beskrivningar av fiskeflottorna, konsekvenserna av de befintliga systemen för att minska fiskeansträngningen samt medlemsstaternas efterlevnad av systemet för inträde/utträde.

Belgien : I rapporten tillämpades riktlinjerna på flottsegmentet bomtrålare som huvudsakligen fångar rödspätta och tunga. Genomsnittsvärdet för den biologiska indikatorn för både rödspätta och tunga låg under ett, men detta gällde inte när bestånden beaktades separat. Sju fartyg (över 221 kW) som fiskar med bomtrålar skrotades och två fartyg togs delvis ur drift. Flottsegmentet bomtrålare mellan 24 och 40 meter hade ett högt kvotutnyttjande för rödspätta och tunga i alla områden utom VIIa. Enligt rapporten berodde det låga kapacitetsutnyttjandet i detta område främst på att den nationella kvoten ökats till följd av utbyten. Ingen minskning av flottkapaciteten genom avveckling planers för framtiden.

Bulgarien : I Bulgarien utgör de 2 100 fartyg med en längd under 12 meter i princip 95 % av hela fartygsflottan. Av sammanlagt 2 206 fartyg har 1 304 rapporterats inaktiva under 2009. Flottan utökades med fem fartyg på grundval av ett administrativt beslut som fattats före anslutningen. Under 2009 avfördes 366 fartyg från flottregistret utan offentligt stöd, varav 344 till följd av en nationell administrativ åtgärd rörande inaktiva fartyg. Riktlinjerna har tillämpats i Bulgariens rapport. Den tekniska indikatorn visar på ett lågt kapacitetsutnyttjande för samtliga flottsegment, men tre av segmenten utnyttjade fler dagar till havs än förra året. Fartyg med en längd under 12 meter får den mest negativa bedömningen. Bulgarien har för avsikt att utarbeta mer restriktiva lagstiftningsåtgärder vad avser inaktiva fartyg. Bulgarien tillämpar ett kvotsystem för enbart de två huvudarterna piggvar och skarpsill.

Danmark : I rapporten har riktlinjerna tillämpats för elva flottsegment som kategoriserats i enlighet med förordningen om insamling av uppgifter. Analysen visar att situationen för närvarande är relativt stabil och att det inte finns någon långsiktig överkapacitet. När passiva fartyg tas med finns det dock överkapacitet i segment med små fartyg. Svåra ekonomiska villkor kan betyda att de ekonomiska indikatorerna kommer att visa på en ökad överkapacitet i ekonomiska termer. Den största kapacitetsminskningen gjordes i segmentet med fartyg mellan 12 och 24 meter. Kapaciteten från skrotade fartyg uppgick till 4 684 GT under 2009, vilket utgjorde 6 % av den totala kapaciteten. Möjligheten till kvotöverföring har lett till en minskning av antalet kommersiella fartyg i Danmark. En svaghet i förvaltningssystemet är svårigheten att verifiera om maskinstyrkan har angetts korrekt.

Tyskland : Riktlinjerna har inte tillämpats i rapporten. Rapporten bedömde kapacitetsutvecklingen i varje flottsegment i förhållande till utvecklingen för de huvudsakligen berörda bestånden. Femtiofem fartyg togs ur den tyska fiskeflottan (-3 %),

det sammanlagda tonnaget minskades med 552 GT (0,8 %) och maskinstyrkan ökade med 1 026 kW (0,64 %).

Enligt rapporten har systemen för att minska fiskeansträngningen haft en begränsad inverkan på minskningen av flottan, som för övrigt inte kvantifierades. Tyskland vidtog inga åtgärder vad gäller flottans utveckling, eftersom den har anpassats både efter de ekonomiska villkor som fastställs enligt den gemensamma fiskeripolitiken och till den begränsade resurstillgången.

Estland : Riktlinjerna har delvis tillämpats i rapporten. Den tekniska indikatorn visar en klar överkapacitet i segmentet trålare över 12 meter. Under 2009 avfördes elva fartyg från registret över fiskefartyg, med offentligt stöd. Sedan 2004 har fiskekapaciteten i den estniska fiskeflottan minskat med 40 %. Rapporten anger att den nuvarande flottkapaciteten ligger under den minimifiskekapacitet som krävs för att fångstkvoten ska kunna uppnås. Ingen bedömning av effekterna av återhämtningsåtgärderna för torsk i Östersjön tillhandahölls.

Grekland: Inte någon av de indikatorer som föreslås i riktlinjerna hade beräknats i Greklands rapport. Det var inte möjligt att tillhandahålla socioekonomiska och biologiska indikatorer i rapporten eftersom det nationella programmet för insamling av fiskeridata inte hade genomförts. Från uppgifter om fångster och fiskansträngning som samlats in enligt andra program drar man dock i rapporten slutsatsen att fiskeverksamheten och situationen för de biologiska bestånden (trots små variationer i biomassan orsakade av den biologiska cykeln) var oförändrade jämfört med det föregående året. Finansieringen av kapacitetsminskningen med hjälp av statligt stöd fortsatte under 2009, och ledde till avveckling av 23 fartyg med en kapacitet på 523 GT och 1 873 kW.

Spanien: Riktlinjerna har inte tillämpats och rapporten innehöll ingen bedömning av flottans kapacitet i förhållande till fiskemöjligheterna. Minskningen av flottkapaciteten fortsatte som under tidigare år; 66 fartyg med ett sammanlagt tonnage på 4 949 GT avvecklades med statligt stöd; några av fartygen togs ur drift genom ett administrativt beslut, på grund av låg fiskeverksamhet. Flottan utökades med 85 nya fartyg med ett sammanlagt tonnage på något över 1 000 GT. Den spanska flottan omfattas av en återhämtningsplan för sydkummel och havskräfta och av flera nationella planer. Inga uppgifter lämnas dock om effekterna av begränsningarna av fiskeansträngningen eller av planernas effekter på flottkapaciteten.

Frankrike : Rapporten innehöll en utförlig beskrivning av flottan och dess resursbas, men riktlinjerna tillämpades inte. Rapporten innehöll ingen bedömning av balansen mellan flottans storlek och fiskemöjligheterna. I detta avseende anges i rapporten att de gällande förvaltningsbestämmelserna har lett till en minskad flottkapacitet och en gradvis anpassning av flottan till fiskemöjligheterna. Enligt rapporten genomfördes fem avvecklingsprogram under 2009; programmen har resulterat i att 110 fartyg tagits ur drift motsvarande ett sammanlagt tonnage på omkring 8 200 GT. Omfattande ansträngningsminskningar rapporteras inom ramen för återhämtningsplanen för torsk och för djuphavsarter.

Irland : Riktlinjerna har inte tillämpats och rapporten innehöll ingen bedömning av balansen mellan flottans kapacitet och fiskemöjligheterna. Det rapporteras dock att många av de bestånd man inriktar sig på befinner sig utanför säkra biologiska gränser. De fisken som omfattas av återhämtningsplaner för fiskbestånd (ICES-områdena VIa och VIIa) är till stor del blandade fisken. De irländska myndigheterna har därför svårt att bedöma effekten av åtgärderna för att minska fiskeansträngningen. En ökning med 11 GT beviljades under 2009 i form av ”säkerhetstonnage”.

Italien: Riktlinjerna har tillämpats i Italiens rapport. De biologiska indikatorerna hade dock inte beräknats eftersom ingen TAC (total tillåten fångstmängd) hade fastställts för Medelhavsbestånden, med undantag för blåfenad tonfisk. Under perioden 2004–2008 gick fångsterna per ansträngningsenhet nedåt för småskaliga fartyg och vad-/notfartyg, medan de var konstanta för långrevsfartyg och trålare. De ekonomiska indikatorerna visade på en försämrad utveckling för nästan alla segment. I rapporten anges dock att de negativa värden som uppvisas av indikatorerna under 2008 inte beror på obalans mellan flottan och fiskemöjligheterna, utan snarare på mycket höga bränslepriser. Under 2009 minskade den italienska flottans kapacitet med omkring 1 % både vad gäller tonnage och maskinstyrka.

Cypern : Rapporten innehåller en beräkning och tolkning av indikatorer, men ingen bedömning av balansen mellan kapacitet och fiskemöjligheter. De två biologiska indikatorerna kan inte beräknas eftersom det inte finns några kvotandelar eller fastställda uttagsmål för de bestånd som fiskas (utom för blåfenad tonfisk). Det förekom en betydande minskning i inkomsterna från passiva redskap i längdkategorin 12–24 meter, på grund av en dramatisk produktionsminskning när det gäller långfenad tonfisk, den viktigaste kommersiella arten för denna flottkategori. Effekterna syns också i minskad CPUE (fångst per ansträngningsenhet) för långfenad tonfisk, som fångas med hjälp av drivande långrevar. Under 2009 togs tolv fiskefartyg ur flottan med hjälp av statligt stöd, och nitton fartyg utan statligt stöd.

Lettland : Under 2009 minskade fiskeflottan med 47 fartyg till sammanlagt 794 fartyg. Samtidigt ökade den totala kapaciteten till följd av administrativa beslut som fattats före anslutningen (”coups parties”). Sedan 2004 har totalt 160 fartyg skrotats med ekonomiskt stöd. Riktlinjerna har tillämpats i Lettlands rapport. Kapacitetsutnyttjandet är relativt lågt. På grundval av en uppsättning biologiska indikatorer drar Lettland slutsatsen att dess fisken är nära att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter. Den ekonomiska indikatorn CR/BER och de sociala indikatorerna visar en positiv trend för fiskeflottans ekonomiska effektivitet. Huvudorsaken till detta är det reducerade antalet fiskefartyg. Det finns planer på att avveckla 70 fartyg i det baltiska segmentet och 110 fartyg i segmentet för småskaligt fiske.

Litauen : Riktlinjerna tillämpades för segment som fiskar ur torskbeståndet i Östersjöns östra delar. Analysen visar att den baltiska fiskeflotta som bedriver riktat fiske efter torsk i östra delarna av Östersjön är i balans med beståndets nuvarande storlek. Fiskekapaciteten hos den flotta som fiskar efter pelagiska bestånd och lax är även den i balans med fiskemöjligheterna. En balans mellan fiskeansträngningen och fiskemöjligheterna kommer att uppnås i och med genomförandet av Litauens fiskestrategi. Målet är att minska kustflottan för småskaligt fiske med 50 % fram till 2013, vilket motsvarar 12 % av fiskekapaciteten inom kustfisket. Under 2009 drogs sjutton fartyg inom det småskaliga fisket och ett fartyg för fiske på öppet hav tillbaka från flottan med hjälp av statligt stöd. De ekonomiska resultaten från segmentet med demersala trålare på 24–40 meter förbättrades betydligt under 2009 till följd av minskningen av antalet fartyg.

Malta : Riktlinjerna tillämpades i rapporten. Den tekniska indikatorn visar på ett lågt utnyttjande av flottan, med en nedåtgående trend för aktiva redskap (trålare) och en relativt stabil trend för passiva redskap. Enligt rapporten visar denna indikator att mindre än hälften av Maltas nuvarande flotta inte används. Status för de resurser som utnyttjas av Maltas fiskeflotta är sådan att det inte krävs någon minskning av fiskekapaciteten. Det fanns inget system för att anpassa den maltesiska flottans fiskeansträngning. Under 2009 upphörde fyra fartyg med sin fiskeverksamhet genom anpassningen enligt fiskeansträngningsordningen.

Nederländerna : Under 2009 minskade både fiskeansträngningen och fiskflottan något. Riktlinjerna tillämpades på bomtrålarsegmentet och segmentet för pelagiska trålare med frysanläggning. Fiskeridödligheten för bestånden av rödspätta och tunga har gått ned ordentligt, men måste minskas ytterligare. De ekonomiska och sociala indikatorerna visade försämrade resultat på grund av låga fiskpriser (rödspätta och tunga) och höga bränslepriser. Nederländerna har under 2009 minskat kapaciteten för fiske med fasta nätredskap, då denna ökat stadigt i några år. Rapporten menar att höga bränslepriser får kraftiga konsekvenser för fiskeflottans ekonomiska bärkraft, och att en förbättrad bränsleeffektivitet är avgörande för den nederländska fiskeflottan.

Polen: Riktlinjerna tillämpades i rapporten men med begränsning till den biologiska indikatorn. Det ingick ingen bedömning av flottkapaciteten i förhållande till fiskemöjligheterna. Under 2009 togs 46 fartyg ur Östersjöflottan med hjälp av statligt stöd. Enligt den polska rapporten hade Östersjöflottans dagar till havs minskat med 41,57 procent 2008 jämfört med 2004, till följd av programmet för minskning av fiskeansträngningen. Mellan 2004 och 2008 har antalet torskfiskedagar minskat med så mycket som 38 procent. Minskningen av antalet särskilda torskfisketillstånd uppnåddes under 2009 genom att två tredjedelar av den baltiska flottan uteslöts från torskfiske. Endast 147 fartyg fick särskilda torskfisketillstånd.

Portugal : Riktlinjerna tillämpades i Polens rapport, men den innehöll ingen bedömning av flottans kapacitet i förhållande till fiskemöjligheterna. Under året skrotades 24 fartyg med statligt stöd i olika flottsegment. Av dessa skrotades 21 fartyg till följd av återhämtningsplanerna för sydkummel eller havskräfta. Under 2009 tillkom 34 fartyg byggda med statligt stöd i Azorernas flotta. Den aggregerade aktiviteten för fartyg som omfattas av dessa planer ökade jämfört med 2008, även om endast 85 procent av de havdagar som tilldelats dem utnyttjades. Under 2009 godkändes två ansökningar om avveckling till följd av den anpassningsplan för fartyg med licens för att fiska musslor med skrapredskap i den södra regionen. Fartyg som är verksamma i Nafo-området omfattas av återhämtningsplanen för liten hälleflundra. Det totala antaget fiskedagar ökade jämfört med 2008, men det var ändå 31 procent lägre än under 2003.

Rumänien : Riktlinjerna har inte tillämpats i Rumäniens rapport. Rumänien anser att fiskeflottan bedriver fiske på ett hållbart sätt och att de olika fiskarterna finns i tillräckligt stora mängder. Fiskeflottan är gammal och i dåligt tekniskt skick. Av de 443 fartygen i flottregistret var 160 aktiva under 2009. Det finns planer på skrotning av fartyg under EFF-programperioden 2007–2013. Elva fartyg tillkom i flottan under 2009 på grundval av ett förvaltningsbeslut som fattats före anslutningen och sex fartyg togs ur drift utan hjälp av statligt stöd. Rumänien önska behålla en miniminivå för sin fiskeflotta (”minimum vitalis”), uppskattningsvis 12 till 13 moderna fartyg med hög kapacitet.

Slovenien : Riktlinjerna har delvis tillämpats i Sloveniens rapport. Den tekniska indikatorn visar på lågt utnyttjande (< 0,7). Den biologiska indikatorn kunde inte beräknas. På grund av misstro från investerarnas sida investeras det nästan inte alls i det slovenska fisket. Under 2009 tillkom fyra fartyg i segmentet fartyg under 12 meter. Flottan har strukturella problem, framför allt i form av gamla fartyg och omoderna redskap. Skrotning av fartyg planeras för EFF-programperioden 2007–2013. Slovenien har genomfört den första förvaltningsplanen i det slovenska havsfiskets historia. Sedan 2008 har det införts en åtgärd för att minska antalet trålnät.

Finland : Riktlinjerna tillämpades inte i rapporten, även om slutsatsen dras att den finska flottan rent övergripande kan anses vara i godtagbar balans i förhållande till fiskeresurserna. Ingen av kvoterna uttömdes helt under 2009. En ny kapacitetsminskningsordning infördes under 2009. Ordningen riktades endast mot fartyg med passiva redskap, eftersom havsfisket efter lax lider av dålig lönsamhet till följd av ett förbud mot drivgarn sedan 2008. Till följd av skrotningsordningen 2009 drogs en total kapacitet på 245 GT och 1 698 kW tillbaka från flottan med hjälp av statligt stöd. Trots denna kapacitetsminskning jämfört med 2003, har den finska fiskeflottans sammanlagda fiskeansträngning ökat stadigt sedan 2005 och stabiliserades först under 2008 och 2009.

Sverige : Riktlinjerna tillämpades i rapporten. Både den biologiska och den tekniska indikatorn visar på överkapacitet i flera segment. Inom ramarna för EFF 2007–2013 har Sverige i sitt operativa program prioriterat bidrag till skrotning och genomfört skrotningskampanjer i både Östersjön och Nordsjön. Från och med 2007 infördes årliga kvoter inom det pelagiska segmentet, vilket har bidragit till strukturomvandling och en viss kapacitetsminskning. Under året har överförbara fiskerättigheter införts även inom det pelagiska fisket. Indikatorerna visar på överkapacitet i flottan. Bruttoförädlingsvärdet (gross value added, GVA) visar att fisket bidrar till svensk ekonomi inom samtliga segment.

Förenade kungariket : Riktlinjerna har inte tillämpats, men en del andra tekniska, biologiska och socioekonomiska uppgifter har lämnats. Alla flottsegment med undantag för de segment som använder tinor och fällor minskade sin kapacitet under perioden 2000-2009. I rapporten dras slutsatsen att kapaciteten inom Förenade kungarikets flotta som helhet överskrider fiskemöjligheterna. Under 2009 uppgick den inaktiva flottan till totalt 23 000 GT (11 procent av den totala registrerade flottan) och 140 000 kW (17 procent av den totala registrerade flottan). Problemen inom den brittiska kustfiskeflottan (under 10 meter) berodde på obalans mellan denna flottas kapacitet och den tillgängliga kvoten. Totalt 65 fartyg under 10 meter togs ur flottan under 2009 och ett system med licenstak infördes.

TRENDER FÖR FISKEKAPACITETEN UNDER 2009

Enligt registret över EU:s fiskeflotta bestod EU:s flotta den 31 december 2009 av 84 301 fartyg med en sammanlagd fiskekapacitet på 1 797 183 GT och 6 606 556 kW. Under 2009 minskade antalet fartyg med 1,53 procent medan tonnage och maskinstyrka minskade med 2,84 respektive 2,24 procent. Dessa siffror omfattar även fartyg registrerade i de yttre randområdena.

Under sjuårsperioden 2003–2009 avvecklades omkring 305 212 GT och 969 597 kW från EU-flottan (de yttersta randområdena medräknade) med statligt stöd, och av dessa drogs 39 273 GT och 117 236 kW in 2009.

Resultat för den fastlandsbaserade flottan (exklusive fartyg som är registrerade i de yttersta randområdena)

Den flotta som omfattas av systemet för inträde/utträde (exklusive fartyg registrerade i de yttersta randområdena och de som uteslutande används för vattenbruk) minskade sin kapacitet under 2009 med omkring 2,80 procent och 2,55 procent i tonnage respektive maskinstyrka. Trots utvidgningarna 2004 och 2007 är EU:s fiskeflotta idag mindre än den var den 1 januari 2003.

Under sjuårsperioden 2003–2009 minskades flottkapaciteten för EU-15 med omkring 16 procent, både i tonnage och maskinstyrka. Flottkapaciteten för EU-10 minskades med 31 procent i tonnage och 27 procent i maskinstyrka. Rumänien och Bulgarien har dragit tillbaka omkring 7 procent av sin kapacitet uttryckt i kW.

Resultat för de flottor som är registrerade i de yttersta randområdena

Trenden vad gäller kapaciteten för flottor registrerade i de yttersta randområdena sammanfattas i tabell 4 i den tekniska bilagan. Kapaciteten för den flotta som är registrerad i Kanarieöarna har minskats både uttryckt i tonnage och maskinstyrka. I de franska utomeuropeiska departementen har flottans tonnage minskat, men maskinstyrkan har ökat huvudsakligen på grund av regulariseringen av maskinstyrkan till följd av ökade referensnivåer. Till följd av genomförandet av utvecklingsplanen för flottan i Azorerna och Madeira ökade flottans maskinstyrka medan tonnaget minskade. I samtliga fall hade referensnivåerna för de olika flottsegmenten iakttagits.

EFTERLEVNAD AV BESTÄMMELSERNA OM FÖRVALTNING AV FISKEKAPACITETEN

Alla medlemsstater har följt dessa regler, inklusive de särskilda begränsningarna för flottor registrerade i de yttersta randområdena. I genomsnitt ligger EU-flottans fiskekapacitet ungefär 9 procent under de fiskekapacitetstak som fastställs i förvaltningsreglerna. I tabellerna 1 och 2 i den tekniska bilagan till denna rapport sammanfattas medlemsstaternas efterlevnad av systemet för inträde/utträde och av referensnivåerna den 31 december 2009.

KVALITETEN PÅ MEDLEMSSTATERNAS RAPPORTER

Fjorton av medlemsstaterna har vid upprättandet av rapporten i viss utsträckning använt sig av riktlinjerna för bedömning av balansen mellan fiskekapaciteten och fiskemöjligheterna. Tekniska svårigheter i samband med tillämpningen, avsaknad av data och bristande samordning, särskilt med vetenskapliga organ i medlemsstaterna, fortsätter att hindra tillämpningen. När riktlinjerna används drar medlemsstaterna inte alltid konkreta slutsatser av de resultat som erhålls. I flera fall visar dock de värden som erhållits från balansindikatorerna på en för stor fiskekapacitet.

I de flesta rapporter upprättas inget samband mellan systemen för ansträngningsminskning och anpassningarna av flottkapaciteten. Det är viktigt att komma ihåg att det för vissa fisken eller fiskeområden, t.ex. i Medelhavet, inte existerar några system för anpassning av ansträngningen. Om det finns ansträngningsanpassning finns det ofta ingen tydlig information om hur utvecklingen ser ut när det gäller ansträngningen inom vissa fisken eller för flottan som helhet. Generellt sett förefaller åtgärderna för att anpassa fiskeansträngningen ha begränsad inverkan på flottkapaciteten, men i vissa flottor får åtgärderna återverkningar i form av låga verksamhetsnivåer.

STECF:s utvärdering sammanfattas som följer:

- Generellt sett varierar medlemsstaternas rapporter för 2009 i fullständighet och kvalitet, men vad avser fullständigheten går det att se en tydlig förbättring jämfört med rapporterna för 2008. Återigen var den främsta styrkan i medlemsstaternas rapporter beskrivningen av deras respektive flottor, utveckling och förändring i flottan under året samt sambanden med olika fisken. Viktiga punkter:

- Vid en jämförelse med medlemsstaternas rapporter från 2008 har det skett en tydlig och övergripande förbättring när det gäller att lämna in de begärda uppgifterna.

- Flera medlemsstater som inte inkom med fullständiga uppgifter för 2008 hade lämnat dessa uppgifter i rapporten för 2009.

- Sverige, Spanien och Förenade kungariket lämnade ingen beskrivning av sina fiskeflottor i förhållande till fisken.

- Alla medlemsstater uppgav om de efterlevde systemen för inträde/utträde eller inte.

- Fem medlemsstater (Belgien, Cypern, Estland, Grekland och Spanien) lämnade ingen sammanfattning av flottförvaltningssystemets brister respektive starka sidor.

- Elva av medlemsstaternas rapporter innehöll inga planer för förbättring av flottförvaltningssystemet.

- Sju medlemsstater lämnade ingen information om nivån av efterlevnaden av rättsakterna inom ramen för flottpolitiken. Detta var en förbättring jämfört med rapporterna från 2008.

- Åtta medlemsstater lämnade ingen övergripande uppskattning av om deras flottor var i balans med fiskemöjligheterna för 2009 eller inte (jämfört med fjorton i rapporten från 2008).

- Grekland var den medlemsstat som hade den största förbättringen uttryckt i uppnådda resultat.

STECF tog också fram en resultattavla rörande kvaliteten och innehållet i medlemsstaternas rapporter (se nedan).

Medlemsstaternas resultat när det gäller att lämna in de uppgifter som begärts för årsrapporterna [2]

Q |Begärd rapportuppgift |Högsta poäng |BE |BG |CY |DK |EE |FI |DE |EL |EI |IT |LV |LT |MT |NL |PL |PT |RO |SI |ES |SE |UK | |1A |i) Beskrivning av flottorna |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | | |ii) Samband med olika fisken |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |0 |0 | | |iii) Utvecklingen inom flottorna |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 | |1B |i) redogörelse för systemen för ansträngningsminskning |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |0 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | | |ii) de ansträngningsminskande åtgärdernas inverkan på fiskekapaciteten |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 | |1C |Redogörelse för efterlevnaden av systemet för inträde/utträde och av referensnivåerna |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 |2 | |1D |i) Sammanfattning av brister och starka sidor i flottförvaltningsystemen |1 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |0 |1 |1 | | |ii) förbättringsplan för flottförvaltningssystemet |2 |0 |2 |2 |2 |0 |0 |0 |2 |0 |2 |0 |0 |0 |0 |2 |2 |0 |2 |0 |2 |2 | | |iii) information om den övergripande efterlevnaden av rättsakterna inom ramen för flottpolitiken |1 |0 |1 |0 |0 |0 |1 |0 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 | |1E |Information om ändringar i de administrativa förfaranden som rör flottförvaltningen |1 |0 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |1 | |2 |Rapport på 10 sidor eller mindre? |1 |1 |1 |0 |1 |1 |1 |1 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |1 |0 |1 |0 |0 |1 |0 | |O |Generellt: bedömer rapporten balansen mellan kapacitet och fiskemöjligheter? |3 |3 |3 |0 |3 |3 |0 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |0 |0 |0 |0 |0 |3 | | Sammanlagd poäng: |24 |19 |24 |18 |23 |19 |19 |19 |23 |14 |23 |22 |20 |21 |22 |24 |20 |19 |20 |8 |18 |20 | |

Medlemsstaternas resultat när det gäller kvaliteten på de uppgifter som begärts för årsrapporterna

Q |Begärd rapportuppgift |Max scores |BE |BG |CY |DK |EE |FI |DE |EL |EI |IT |LV |LT |MT |NL |PL |PT |RO |SI |ES |SE |UK | |1A |i) Beskrivning av flottorna |3 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 |1.5 |3 |2 |2 |3 |1.5 |2 |3 |3 |3 |3 |3 | | |ii) Samband med olika fisken |3 |1 |2 |3 |2 |2.5 |3 |3 |2.5 |2 |3 |3 |2 |2.5 |2 |1.5 |2.5 |3 |0.5 |0 |0 |0 | | |iii) Utvecklingen inom flottorna |3 |2 |2.5 |0.5 |3 |2.5 |3 |3 |1 |0 |1 |3 |1.5 |2 |2 |1.5 |2 |3 |2 |0 |3 |3 | |1B |i) redogörelse för systemen för ansträngningsminskning |3 |2.5 |0.5 |3 |3 |3 |3 |0 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 | | |ii) de ansträngningsminskande åtgärdernas inverkan på fiskekapaciteten |3 |2 |2 |3 |3 |3 |2.5 |1 |3 |1.5 |3 |1.5 |3 |3 |2 |3 |3 |3 |0.5 |0 |1.5 |3 | |1C |Redogörelse för efterlevnaden av systemet för inträde/utträde och av referensnivåerna |3 |1.5 |3 |3 |3 |3 |2.5 |3 |3 |3 |3 |2.5 |1.5 |3 |0 |2.5 |3 |3 |3 |2 |0 |3 | |1D |i) Sammanfattning av brister och starka sidor i flottförvaltningsystemen |3 |0 |1.5 |0 |3 |0 |1.5 |2 |0 |0 |1.5 |3 |2.5 |1.5 |3 |3 |1.5 |3 |3 |0 |1.5 |0 | | |ii) förbättringsplan för flottförvaltningssystemet |3 |0 |1.5 |2 |2 |0 |0 |0 |1.5 |0 |2.5 |0 |0 |0 |0 |3 |2.5 |0 |3 |0 |1.5 |3 | | |iii) information om den övergripande efterlevnaden av rättsakterna inom ramen för flottpolitiken |3 |0 |0.5 |0 |0 |0 |1.5 |0 |0.5 |0 |0.5 |0 |0 |2 |1 |3 |2.5 |1 |2 |1.5 |1.5 |0 | |1E |Information om ändringar i de administrativa förfaranden som rör flottförvaltningen |3 |0 |1.5 |3 |3 |0 |2.5 |3 |2.5 |0 |1 |3 |0 |1.5 |3 |3 |1.5 |2 |2 |0 |1.5 |3 | |2 |Rapport på 10 sidor eller mindre? |n/a | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | | |O |Generellt: bedömer rapporten balansen mellan kapacitet och fiskemöjligheter? |3 |2 |2 |0 |3 |2 |0 |2 |1.5 |0 |1.5 |1.5 |2 |0 |1.5 |0 |0 |0 |0 |0 |0 |3 | | Sammanlagd poäng: |33 |14.0 |20.0 |20.5 |28.0 |18.5 |22.5 |20.0 |21.5 |12.5 |21.5 |23.5 |17.5 |20.5 |20.5 |25.0 |23.5 |23.5 |22.0 |9.5 |16.5 |24.0 | |

KOMMISSIONENS SLUTSATSER

Under 2009 fortsatte den övergripande minskningen av flottkapaciteten att liksom under tidigare år ligga mellan i genomsnitt 2 och 3 procent. Av diagram 3–5 i den tekniska bilagan framgår att den allmänna trenden för fiskekapaciteten inte har förändrats nämnvärt sedan 1992.

Kommissionen är osäker på om den totala maskinstyrka som registrerats i EU:s och medlemsstaternas flottregister verkligen återspeglar den maskinstyrka som används till havs, men detta problem kommer att åtgärdas genom tillämpningen av den nya kontrollförordningen och dess tillämpningsföreskrifter.

Ekonomiska data för 2009 fanns inte tillgängliga för majoriteten medlemsstater; om detta är fallet innehåller rapporten data för 2008. Den årliga ekonomiska rapporten[3] visar en försämring av de ekonomiska resultaten under 2008. Det är rimligt att anta att flottans ekonomiska resultat under 2009 påverkades av de höga bränslepriserna under 2008 och den åtföljande ekonomiska krisen. Vidare kan man utläsa av medlemsstaternas rapporter att fiskeverksamheten, dvs. det genomsnittliga antalet fiskedagar per fartyg, är relativt låg och ofta (om det finns tillgång till tidsserier) följer en nedåtgående trend.

Andelen kapacitet som avvecklats med statligt stöd under 2009 har ökat med omkring 10 procent i förhållande till 2008. Kapacitetsminskningarna med hjälp av offentligt stöd uppgick till 73 procent i GT och 79 procent i kW av nettokapacitetsminskningen under 2009. Detta tyder på att de ekonomiska problemen och de minskande fiskemöjligheterna på grund av överutnyttjade resurser tvingar flottan att bli mindre. För många medlemsstater ligger flottans storlek långt under de kapacitetstak som följer av systemet för utträde/inträde som nämns ovan. Avvecklingsprogrammen, som alltid är ett frivilligt alternativ för fartygsägarna, utnyttjas snarare på grund av dåliga ekonomiska resultat än till följd av tillståndet för bestånden. Allt detta påkallar ytterligare reflexioner om den roll som åtgärderna för begränsning av fiskekapaciteten ska spela och ifrågasätter behovet av och effektiviteten hos offentligt finansierade kapacitetsminskningar.

Införandet av överförbara individuella kvoter inom vissa fisken har lett till kapacitetsminskningar utan statligt stöd. Utvidgningen av dessa system till fler fisken – särskilt där överkapaciteten är alltför stor – bör underlätta anpassningen.

Trots att vissa flottor relativt sett förefaller vara i balans med fiskemöjligheterna, visar den övergripande bedömningen på en överkapacitet. Denna slutsats kan dras från kombinationen av överfiske, dvs. en alltför hög fiskeridödlighet inom vissa bestånd som kräver minskningar i fiskeansträngningen, och ett lågt kapacitetsutnyttjande, dvs. ett mycket lågt genomsnittligt antal fiskedagar per fartyg och dålig lönsamhet. Den nuvarande kapacitesminskningsnivån, som till en del kompenseras av de teknologiska framstegen, kommer att göra det svårt att få bukt med överkapaciteten på kort sikt utan förändringar i den nuvarande fiskeripolitiken.

Tillfället att i samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken genomföra de politiska förändringar som krävs för att bli av med överkapaciteten inom flottan måste utnyttjas.

[1] Enligt artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 och artikel 12 i kommissionens förordning (EG) nr 1438/2003.

[2] Den franska rapporten lämnades inte tid för att bedömas av STECF:s arbetsgrupp.

[3] 2010 Annual Economic Report on the European Fishing Fleet , ISBN 978-92-79-17117-8 (årlig ekonomisk rapport om den europeiska fiskeflottan för 2010).