Särskild rapport Förvaltas 
partnerskapsavtalen 
om fiske väl av 
kommissionen?SV 2015  nr 11
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
Tfn. +352 4398-1
E-post: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet  
via Europa-servern (http://europa.eu).
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2015
Print ISBN 978-92-872-2685-3 ISSN 1831-0990 doi:10.2865/386005 QJ-AB-15-010-SV-C
PDF ISBN 978-92-872-2710-2 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/54580 QJ-AB-15-010-SV-N
EPUB ISBN 978-92-872-2695-2 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/991587 QJ-AB-15-010-SV-E
© Europeiska unionen, 2015
Kopiering tillåten med angivande av källan.
För all användning eller återgivning av kartan på s. 46 måste tillstånd begäras direkt från upphovsrättsinnehavaren.
Printed in Luxembourg
Förvaltas 
partnerskapsavtalen 
om fiske väl av 
kommissionen?
(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF-fördraget)Särskild rapportSV 2015  nr 11
02
 Granskningsteam
I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda budget -
områden eller förvaltningsteman. Vi väljer ut och utformar granskningsuppgifterna så att de ska få största möjliga effekt 
och bedömer riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller utgifterna, 
framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.
Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning I – under ledning av revisionsrättens ledamot Augustyn 
Kubik – som är specialiserad på utgiftsområdet bevarande och förvaltning av naturresurser. Revisionen leddes av leda -
moten Jan Kinšt, med stöd av kanslichef Alejandro Ballester Gallardo, enhetschef Colm Friel, huvudrevisor Maria Luisa 
Gómez -Valcárcel och revisorerna Oana Dumitrescu och Frédéric Soblet.
Från vänster till höger: F. Soblet, M. L. Gómez -Valcárcel, C. Friel, J. Kinšt,  
A. Ballester Gallardo och O. Dumitrescu.

03
 Innehåll
Punkt
 Förkortningar
I–XIII  Sammanfattning
1–13 Inledning
1–3 Behovet av internationella fiskeavtal
4–8 Partnerskapsavtal om fiske (FPA)
9–13 EU:s fjärrfiskeflotta och partnerskapsavtal om fiske
14–16 Revisionens inriktning och omfattning
17–83 Iakttagelser
17–53 Del I – Förhandlingarna om partnerskapsavtalen om fiske
17–25 Kommissionen förhandlade om och förnyade partnerskapsavtalen om fiske i tid för att undvika avbrott 
i fiskeverksamheten
26–28 Kommissionen har förhandlat fram ett relevant nätverk av avtal men enhetligheten i regionen runt Indiska 
oceanen skulle kunna bli större
29–32 Målet i partnerskapsavtalen om fiske att se till att de framförhandlade fiskemöjligheterna endast gäller 
överskottet av fiskeresurser var svårt att uppnå
33–46 Kostnaden för de partnerskapsavtal om fiske som förhandlats fram av kommissionen var relativt hög med 
tanke på den tidigare utnyttjandegraden
47–53 Informationen i efterhandsutvärderingarna var inte alltid användbar i beslutsprocessen och förhandlingarna
54–83 Del II – Genomförandet av tillträdesrättigheter och delar av sektorstödet enligt 
partnerskapsavtalen om fiske
55–60 Processen för att få fisketillstånd var utdragen och omständlig, men kommissionen hade inte försökt ta 
reda på vad som skulle kunna förbättras
61–65 Den centrala övervakningen av fångster var otillräcklig och innebar risk för att problem inte identifierades i 
tid och för att betalningar inte beräknades korrekt
66–70 Kommissionen och partnerländerna kom överens om lämpliga aktiviteter som skulle finansieras med hjälp 
av sektorstöd, men det förekom ingen samordning med andra partner i sektorn
71–76 Kommissionens kontroll av sektorstödåtgärder var mycket begränsad, och de åtgärder som 
partnerländerna faktiskt genomförde skilde sig i vissa fall från dem som man hade kommit överens om
77–83 Kommissionens betalningar av sektorstöd var inte kopplade till partnerländernas framsteg med att 
genomföra överenskomna åtgärder
04 Innehåll
84–95 Slutsatser och rekommendationer
 Bilaga I  —  Partnerskapsavtal om fiske: närmare information om hur de  
förhandlas fram och genomförs
 Bilaga II — Partnerskapsavtal om fiske som är i kraft 2015
 Bilaga III  — Partnerskapsavtal om fiske
 Kommissionens svar
05
 Förkortningar
ECA : Europeiska revisionsrätten
EEZ : exklusiv ekonomisk zon
ERS : elektroniskt rapporteringssystem (eller elektronisk loggbok)
EU: Europeiska unionen
EUF : Europeiska utvecklingsfonden
FAO : FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation
FPA : partnerskapsavtal om fiske
GD: generaldirektorat
IOC : Indiska oceanområdets kommission
IOTC : Indiska oceanens tonfiskkommission
MSY : maximalt hållbart uttag
PL: partnerländer
RFMO : regional fiskeriförvaltningsorganisation
STECF : vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen
Unclos : FN:s havsrättskonvention
VMS : kontrollsystem för fartyg
06
 Sammanfattning
IV
Förfarandena för att förhandla om och förnya partner -
skapsavtal om fiske är ofta komplexa och utdragna, 
men kommissionen hanterade dessa svårigheter 
väl och lyckades, med få undantag, undvika avbrott 
i flottans fiskeverksamhet. Nätverket av framförhand -
lade avtal var relevant för den berörda EU -fiskeflottans 
behov och prioriteringar.
V
När utdragna förhandlingar om nya protokoll även -
tyrade kontinuiteten i fiskeverksamheten, fick far -
tygen, såsom fastställs i artikel 9 i förordning (EG) 
nr 1006/2008, ansöka om fisketillstånd i det berörda 
tredjelandet genom kommissionen i avvaktan på att 
det nya protokollet skulle undertecknas. Det är dock 
inte förenligt med ett annat krav i lagstiftningen, 
nämligen den så kallade exklusivitetsklausulen, och 
tillämpningen av den ledde till missförstånd mellan ett 
partnerland och kommissionen.
VI
Partnerskapsavtalen om fiske presenteras som instru -
ment som garanterar hållbarheten i det aktuella fisket. 
Såsom fastställs i grundförordningen för den gemen -
samma fiskeripolitiken ska de fiskemöjligheter som 
förhandlas fram göra att EU -fartyg endast kan fiska 
partnerländernas överskottsresurser. Men överskotts -
begreppet är mycket svårt att tillämpa i praktiken 
eftersom det saknas tillförlitlig information om fiskbe -
stånd och inhemska fiskeflottors fiskeansträngningar 
eller om andra utländska fiskeflottor som också har 
beviljats tillträde av partnerländerna.I
Europeiska unionen (EU) förhandlar fram avtal med 
kustländer för att EU:s externa fiskeflotta ska få 
tillträde till dessa länders fångstplatser. Avtalen har 
utvecklats från enkla tillträdesavtal på 1980-talet till 
partnerskapsavtal om hållbart fiske (FPA) som syftar 
till att bevara fiskeresurserna och samtidigt utveckla 
partnerlandets fiskerisektor genom sektorstöd. 
Kommissionen försöker utvidga nätverket av avtal 
eftersom de inte bara innebär stora fördelar för EU:s 
fiskeflotta utan också för partnerländerna.
II
Revisionsrätten granskade fiskeavtal där en ekonomisk 
ersättning utgår från EU:s budget (dvs. avtal base -
rade på utbyte av fiskekvoter ingick inte i revisionen). 
Vi granskade fyra av de tolv avtal som var i kraft vid 
tidpunkten för revisionen: Mauretanien (ett avtal avse -
ende flera arter i Atlanten), Madagaskar, Moçambique 
och Seychellerna (tonfiskavtal i Indiska oceanen). År 
2013 gick 77 % av betalningarna för partnerskapsavtal 
om fiske till dessa fyra avtal.
III
Syftet med revisionen var att bedöma huruvida part-  
nerskapsavtalen om fiske förvaltas väl av kommis -
sionen. Därför granskade vi hur partnerskapsavtalen 
om fiske hade förhandlats fram och hur tillträdesrät -
tigheterna och sektorstödet hade genomförts. Vi drog 
slutsatsen att partnerskapsavtalen om fiske i allmän -
het förvaltas väl av kommissionen men att det fortfa -
rande finns flera områden där det krävs förbättringar 
när det gäller förhandlingsprocessen och genomföran -
det av protokollen.
Sammanfattning 07
VII
Den faktiska enhetskostnad som betalades för ett ton 
fisk var ofta högre än det enhetspris som förhandla -
des fram. I förhandlingarna beaktade man fångster 
som rapporterats från tidigare protokoll, men den 
referensfångstmängd som man enades om i de allra 
senaste protokollen var ofta högre, vilket ledde till att 
de regelmässigt underutnyttjades. EU:s ekonomiska 
bidrag betalades dock i sin helhet oavsett vilka fiske -
möjligheter som hade utnyttjats. Underutnyttjandet 
av protokollen och de höga kostnader som det ledde 
till skulle delvis kunna tillskrivas de tekniska villkor 
som man förhandlat fram med partnerländerna för 
att följa deras nationella lagstiftning eller garantera 
hållbar fiskeverksamhet.
VIII
Informationen i oberoende efterhandsutvärderingar 
av partnerskapsavtal om fiske är inte alltid tillräckligt 
uttömmande, enhetlig eller jämförbar, vilket minskar 
dess användbarhet som underlag för beslut när proto -
kollen förhandlas fram.
IX
Vi drog slutsatsen att förvaltningen av genomförandet 
av tillträdesvillkoren inte var tillräckligt solid. Kommis -
sionen övervakade inte på ett lämpligt sätt arbetsflö -
det i de utdragna och omständliga tillståndsförfaran -
dena för att ta reda på orsakerna till förseningar och 
vad som skulle kunna förbättras.
X
Vid revisionen identifierade vi brister i förvaltningen 
av fångstdata, såsom illustreras av skillnader i de 
fångstdata som medlemsstaterna, kommissionen 
och efterhandsutvärderingar har levererat. Eftersom 
betalningarna inom partnerskapsavtalen om fiske är 
grundade på fångstdata uppstår därför en ekonomisk 
risk.XI
Planeringen av sektorstöd har förbättrats men kom -
missionens roll i övervakningen av genomförandet av 
de granskade protokollen var fortfarande begränsad. 
Det finns ingen tydlig ram som fastställer stöd- och 
spårbarhetsregler för de finansierade åtgärderna. 
Kommissionen har inte heller tillräckliga kontrollrät -
tigheter. Till exempel har partnerländer i några fall 
genomfört andra åtgärder än de planerade, och det 
är inte säkert att de bidrar på ett ändamålsenligt sätt 
till att man uppnår målen för partnerskapsavtalen om 
fiske.
XII
Slutligen medger protokollen att betalningar avbryts 
men inte partiella minskningar av sektorstödbe -
talningar när överenskomna åtgärder eller resultat 
uppnås endast delvis. Trots att det handlar om samma 
utvecklingsprinciper skiljer sig villkoren för betalning 
av sektorstöd från villkoren för budgetstöd från Euro -
peiska utvecklingsfonden (EUF), vilket ibland kan leda 
till inkonsekvenser.
XIII
Vi lämnar följande rekommendationer.
För att förbättra framförhandlandet av nya partner -
skapsavtal om fiske och protokoll bör kommissionen
a) se över vilande avtal och överväga hur man ska 
komma till rätta med avbrott i fiskeverksamheten 
på grund av exklusivitetsklausulen samtidigt som 
principerna för den gemensamma fiskeripolitiken 
respekteras; vidare bör kommissionen förtydliga 
och i protokollen inkludera lämpliga bestämmel -
ser för att säkerställa kontinuiteten i fiskeverksam -
heten mellan två protokoll,
b) fastställa regionala strategier för utvecklingen av 
fiskeriförvaltningen och se till att de protokoll som 
förhandlas fram i samma region är förenliga med 
den aktuella regionala strategin och med andra 
EU-medel,
Sammanfattning 08
i) när det gäller nya protokoll föreslå att stödkrav in -
förs för bedömning av åtgärder som man övervä -
ger att finansiera genom sektorstödet (andra krav 
skulle kunna gälla spårbarhet, urval, rapportering 
och resultatmätning samt kontrollrättigheter för 
kommissionen),
j) se till att sektorstöd enligt partnerskapsavtalen 
om fiske samordnas på ett ändamålsenligt sätt 
med andra utvecklingspartner som är verksamma 
i fiskerisektorn
k) se till att utbetalningarna av sektorstöd är förenli -
ga med andra EU -budgetstödbetalningar och att 
de grundas på de resultat som partnerländerna 
har uppnått när det gäller genomförandet av den 
uppsättning åtgärder som man gemensamt har 
kommit överens om.c) när den förhandlar om fiskemöjligheterna enligt 
nya protokoll beakta utnyttjandegraden när det 
gäller tidigare protokoll och försöka att på ett 
bättre sätt koppla betalningar för tillträdesrättig -
heter till faktiska fångster och samtidigt se till att 
fiskeverksamheten inte påverkas negativt,
d) bättre analysera de potentiella effekterna av 
klausuler i partnerskapsavtalen på utnyttjandet 
av protokollet och samtidigt säkra de ömsesidiga 
fördelarna för EU och de berörda partnerländerna, 
kanske genom att samråda med berörda parter för 
att identifiera var mer ingående bedömningar av 
avgörande klausuler är nödvändiga,
e) rikta in efterhandsutvärderingarna bättre så att 
analysen av avkastningen på de offentliga medel 
som använts inom protokollen blir konsekvent och 
jämförbar samt göra en heltäckande och kritisk 
analys av deras ändamålsenlighet för EU och det 
berörda partnerlandet.
För att förbättra genomförandet av partnerskapsavta -
len om fiske bör kommissionen utan dröjsmål
f) fastställa förfaranden för övervakning av varje 
steg i tillståndsförfarandet, inbegripet den tid som 
medlemsstaterna, partnerländerna och kommis-  
sionens avdelningar behöver, i syfte att identifiera 
och följa upp brister i förfarandet,
g) verka för att man godtar elektroniska tillstånd eller 
en förteckning över fartyg med tillstånd under 
tillståndens hela giltighetsperiod,
h) se till att den nya fångstdatabasen används fullt ut 
av flaggmedlemsstater och levererar tillförlitliga 
fångstdata som kan konsolideras, övervakas och 
hållas uppdaterade,
09
 Inledning
Behovet av 
internationella fiskeavtal
01 
Principen om fritt tillträde till det fria 
havet försvann successivt från mitten 
av 1970-talet och framåt och till följd 
av FN:s tredje havsrättskonferens (Un -
clos III). I den konvention som trädde 
i kraft 1982 efter nio års förhandlingar 
fastställdes i internationell rätt staters 
rätt att hävda överhöghet över havs -
området upp till 200 nautiska mil från 
deras kuster (den exklusiva ekonomis -
ka zonen (EEZ)) i syfte att utforska och 
utvinna, bevara och förvalta naturtill -
gångarna i dessa vatten. Alltfler länder 
beslutade att utvidga sin överhöghet 
till gränsen på 200 nautiska mil, vilket 
fick till följd att omkring 90 % av fiske -
resurserna hamnade under kustländers 
kontroll. Många fjärrfiskeflottor1 som 
tidigare hade fiskat i de vattnen blev 
då tvungna att ingå tillträdesavtal med 
kuststater.
02 
Som en följd av detta började EU (eller 
”Europeiska gemenskapen” vid den 
tidpunkten) förhandla fram bilaterala 
fiskeavtal med kuststater, huvudsak -
ligen utvecklingsländer. Dessa avtal 
var inledningsvis enkla tillträdesavtal 
som gav EU:s fjärrfiskeflotta fiskemöj -
ligheter och en viktig inkomstkälla för 
utvecklingsländerna. Avtalen var kom -
mersiella till sin karaktär och byggde 
i allmänhet på principen ”betala, fiska 
och ge sig av”.03 
Sedan 1981 har EU också förhandlat 
fram ett antal ”nordliga avtal”. Det är 
ömsesidiga avtal som omfattar utbyte 
av fiskemöjligheter mellan EU -fiske -
flottor och Norges, Islands och Färöar -
nas fiskeflottor utan någon ekonomisk 
ersättning. Rapporten behandlar inte 
dessa avtal.
Partnerskapsavtal om 
fiske (FPA)
04 
De enkla tillträdesavtalen kritiserades 
framför allt för sin effekt på överex -
ploaterade bestånd, bristen på insyn, 
bristerna i tillämpningen och över -
ensstämmelsen med bestämmelser, 
utnyttjandet av utvecklingskuststater -
nas begränsade förhandlings- och til l-
lämpningsförmåga samt för att de inte 
ansågs vara ett lämpligt verktyg för ut -
vecklingssamarbete på fiskeområdet.
05 
Som svar på denna kritik infördes ge-
nom 2002 års reform av den gemen -
samma fiskeripolitiken begreppet 
”partnerskap” där man betonade EU:s 
mål att stödja utvecklingen av den 
nationella fiskerisektorn i partnerlän -
derna, främja och utveckla policydialo -
gen mellan EU och utvecklingsländer 
och verka för ett hållbart fiske. Denna 
nya generation avtal kallades partner -
skapsavtal om fiske (FPA) (se ruta 1 ). 
Den ekonomiska ersättningen delades 
upp i två separata delar: tillträde till 
den exklusiva ekonomiska zonen och 
sektorstöd, som ska främja hållbar ut-  
veckling av fisket i partnerländerna.1 Fiskefartyg som fiskar utanför 
sina nationella vatten.
10 Inledning
Mål för partnerskapsavtalen om fiske2
 οAtt säkerställa ett rationellt och hållbart utnyttjande av levande marina tillgångar i partnerländerna (infö -
rande av överskottsbegreppet från FN:s havsrättskonvention)3.
 οAtt skydda arbetstillfällen i de EU -regioner som är beroende av fiske.
 οAtt säkra EU:s fiskerinäring och dess konkurrenskraft.
 οAtt säkerställa tillräcklig försörjning av EU -marknaden.
 οAtt skapa mervärde för EU.
 οAtt förbättra administrationen av partnerländernas fiske genom att höja deras förmåga att förvalta och 
kontrollera sina fiskeresurser.
 οAtt främja den ekonomiska utvecklingen av partnerländernas fiskerinäring och sysselsättningen, hälsovill -
koren och företagsklimatet inom sektorn.
2 Rådets (jordbruk och fiske) slutsatser: 19 juli 2004 och 19–20 mars 2012.
Merparten av dessa mål fanns också med i rådets förordning (EG) nr 861/2006 av den 22 maj 2006 om gemenskapens finansieringsåtgärder för 
genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken och havsrättsligt arbete (artikel 7) (EUT L 160, 14.6.2006, p. 1).
Artikel 31 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om 
ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) 
nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22) fastställer principer och mål för hållbara partnerskapsavtal om fiske.
3 Artikel 62.2 i FN:s havsrättskonvention (Unclos) refererar till detta överskott såsom den andel av den tillåtna fångsten som kuststaten inte kan 
eller inte önskar utnyttja själv.Ruta 1
06 
Kommissionen anser att partnerskaps -
avtalen om fiske erbjuder stora förde -
lar jämfört med andra sätt som EU:s 
fjärrfiskeflotta skulle kunna få tillträde 
till tredjeländers vatten och tillgångar 
på. Framför allt
— ger partnerskapsavtalen om fiske 
EU:s fiskeflotta tillträde till fångst -
platser enligt en tydligare, enhetlig 
och stabilare rättslig ram, som ger 
större rättslig säkerhet än privata 
avtal mellan europeiska fartygs -
ägare och tredjeländer; europeiska 
fartygsägare har också sagt sig 
föredra partnerskapsavtal om fiske 
och bett kommissionen utvidga 
nätverket av avtal, till och med till priset av en ökning av deras bidrag 
till tillträdesrättigheterna,
— främjar partnerskapsavtal om fiske 
vetenskapligt samarbete mellan EU 
och dess partnerländer; i protokol -
len föreskrivs att man vid möten 
i vetenskapliga kommittéer ska gå 
igenom fiskbeståndens storlek och 
behandla resolutioner från regio -
nala fiskeorganisationer; partner -
länderna samarbetar ibland med 
forskare i EU som studerar fiske -
flottans verksamhet i de länderna,

11 Inledning
4 Uppgifter från 2014 års Annual 
Economic Report  on the EU 
Fishing Fleet  (årliga ekono-
miska rapporten om EU:s 
fiskeflotta) (STECF 14–16), 
motsvarande fjärrfiskeflottan 
2012. EU:s fjärrfiskeflotta 
definieras i denna rapport som 
alla EU -registrerade fartyg 
med en längd över 24 meter 
som bedriver fiske i andra 
fiskeregioner, inbegripet i 
vissa av EU:s yttersta rand-  
områden.— innehåller protokollen också en 
bestämmelse om icke -diskrimine -
ring för att garantera lika villkor 
för olika fjärrfiskeflottor i kust -
staternas exklusiva ekonomiska 
zoner; det betyder att de tekniska 
standarder och andra hållbarhets -
principer som gäller för partner -
skapsavtalen om fiske också ska 
gälla avtal mellan de berörda 
partnerländerna och andra flottor 
som är närvarande i deras exklu -
siva ekonomiska zoner; detta ska 
också främja hållbar förvaltning av 
fiskeresurserna,
— uppmuntrar partnerskapsavtalen 
om fiske till bättre styrning och 
förvaltning av den lokala fiskesek -
torn i partnerländerna genom 
att de stöder övervakningen och 
kontrollen av nationella och ut -
ländska flottors verksamhet; part -
nerskapsavtalen om fiske tillhan -
dahåller betydande finansiering 
för att bidra till hållbar utveckling 
av den lokala fiskeverksamheten.
07 
Vid reformen av den gemensamma 
fiskeripolitiken 2014 infördes begrep -
pet partnerskapsavtal för hållbart fiske 
(FPA). Reformen syftar till att förbättra 
vissa aspekter av partnerskapsavtalen 
om fiske, t.ex. den mängd information 
som finns tillgänglig för att fastställa 
det tillgängliga överskottet i partner -
ländernas exklusiva ekonomiska zoner, 
främjandet av hållbart fiske i partner -
ländernas vatten genom att göra EU:s 
sektorstöd mer riktat och till föremål 
för regelbunden övervakning och in -
kluderingen av en klausul om mänsk -
liga rättigheter. Det främsta målet för 
hållbara partnerskapsavtal om fiske är 
att fastställa en rättslig, miljömässig, 
ekonomisk och social ram för styrning 
av fiskeverksamhet som bedrivs av 
unionsfiskefartyg i tredjeländers vat -
ten, där liknande bestämmelser som 
de som gäller unionsfiskefartyg i EU:s 
vatten ska gälla.08 
Kommissionen införde för flera år se -
dan en exklusivitetsklausul, som gäller 
för alla partnerskapsavtal om fiske som 
är i kraft, för att skärpa styrningsra -
men för fiskeverksamhet som bedrivs 
av EU:s fjärrfiskeflotta. När ett avtal 
väl har trätt i kraft mellan EU och ett 
partnerland, kan EU -fiskefartyg endast 
bedriva verksamhet i partnerlandets 
vatten om de har ett fisketillstånd som 
har utfärdats inom ramen för ett pro -
tokoll till detta avtal (se punkt 10).
EU:s fjärrfiskeflotta och 
partnerskapsavtal om 
fiske
09 
Fjärrfiskeflottan utgör visserligen 
mindre än 1 % av EU:s fiskeflotta, eller 
motsvarande endast 335 av de 86 283 
registrerade fartygen i EU, men den 
är mycket betydelsefullare sett till 
fiskekapacitet, eftersom den står för 
18 % av bruttodräktigheten och 7 % 
av maskinstyrkan4 hos EU:s fiskeflotta 
totalt sett. Fjärrfiskeflottan är en viktig 
leverantör av fisk till den europeiska 
marknaden och beräknas landa 15 % 
av EU -fiskeflottans totala fångst. Den 
står också för 4 % av antalet sysselsat -
ta i EU:s fiskeflotta. Omkring hälften 
av fjärrfiskeflottans fångst tas enligt 
partnerskapsavtal om fiske.
12 Inledning
10 
När ett partnerskapsavtal om fis -
ke ska upprättas förhandlar EU och 
partnerländerna fram ett avtal med 
tillhörande genomförandeprotokoll. 
Avtalet utgör en ram för ett långsiktigt 
samarbete på fiskeområdet, och i pro -
tokollen fastställs närmare villkor och 
förutsättningar. Protokollen förhandlas 
i regel fram vart tredje till sjätte år, 
i samförstånd med partnerlandet. När 
vi hänvisar till partnerskapsavtalen om 
fiske i denna rapport avser vi i första 
hand protokollen. Närmare uppgifter 
om förhandlingsprocesser och ansvars-  
områden när det gäller partnerskaps -
avtalen om fiske finns i  bilaga I .
11 
År 2014 gjordes betalningar på 69 mil-  
joner euro från EU:s budget för part -
nerskapsavtal om fiske, vilket är en 
betydande minskning jämfört med de 
över 200 miljoner euro som betalades 
ut på 1990-talet. Detta förklaras delvis 
av att protokollet med Mauretanien 
löpte ut i december 2014, för vilket 
inga betalningar gjordes 2014, men 
där 67 miljoner euro betalades ut 2013. 
Enbart Marocko stod för mer än 40 % 
av det totala beloppet 2014. Dessutom 
bidrar även operatörerna ekonomiskt 
till dessa partnerskapsavtal om fiske 
i utbyte mot de fisketillstånd som de 
får. Deras bidrag har ökat stadigt de 
senaste åren.12 
Bilaga II  visar de 13 partnerskapsavtal 
om fiske som är i kraft 2015, med en 
årlig ekonomisk ersättning på 71 mil -
joner euro. Tre av de 13 avtalen i kraft 
är blandade avtal som ger EU -flottan 
tillträde till olika fiskbestånd i part -
nerlandets exklusiva ekonomiska 
zon. Återstoden är tonfiskavtal som 
ger EU -fartyg som följer vandrande 
tonfiskbestånd och andra långvand -
rande arter i deras förflyttningar runt 
Afrika, Indiska oceanen och Stilla havet 
rätt att fiska i partnerlandets exklusiva 
ekonomiska zon.
13 
Andra partnerskapsavtal om fiske utan 
protokoll för närvarande finns med 
Gambia (sedan 1.7.1996), Ekvatorialgu -
inea (sedan 30.6.2001), Salomonöarna 
(sedan 9.10.2012), Mikronesien (sedan 
25.2.2010), Mauretanien (sedan decem -
ber 2014) 5 och Moçambique (sedan 
januari 2015). När ett avtal fortfarande 
är i kraft men dess protokoll ännu inte 
har förnyats, som i fallet med dessa av -
tal (”vilande avtal”), har EU:s fiskeflotta 
inte tillträde till landets fiskeområde, 
i enlighet med exklusivitetsklausulen 
(se punkt 8).5 Förhandlingar mellan Euro-  
peiska kommissionen och 
Mauretanien om att upprätta 
ett nytt protokoll slutfördes 
med framgång den 10 juli 
2015. Detta fyraårsprotokoll 
gäller 59 125 miljoner euro om 
året. Det ska godkännas av 
rådet och Europaparlamentet.
13
 Revisionens inriktning 
och omfattning
14 
Syftet med revisionen var att bedöma 
huruvida partnerskapsavtalen om 
fiske förvaltas väl av kommissionen. Vi 
försökte besvara följande frågor:
1)  Förvaltar kommissionen förhand -
lingarna om partnerskapsavtalen 
om fiske och protokollen väl?
För att kunna besvara den frågan 
granskade vi förhandlingsprocessen 
för de fyra granskade partnerskaps -
avtalen om fiske och tittade på huru -
vida kommissionen hade förhandlat 
fram eller förnyat protokollen i tid 
för att säkerställa kontinuiteten i 
EU-fiskeflottans fiskeverksamhet. 
Vidare granskade vi huruvida för -
handlingarna om fiskemöjligheter 
och den ekonomiska ersättningen 
var förenliga med målen för partner -
skapsavtalen om fiske att säkerställa 
fiskbeståndens hållbarhet till en 
rimlig kostnad för EU, förbättra 
partnerländernas fiskeriförvaltning 
och främja ekonomisk utveckling av 
deras fiskerisektor.
2)  Förvaltar kommissionen genom -
förandet av partnerskapsavtalen 
om fiske väl?
För att besvara den frågan gran -
skade vi kommissionens hantering 
av tillståndsförfarandet och tillför -
litligheten i systemet för rappor -
tering av fångstdata. Vi bedömde 
också huruvida kommissionen på 
ett lämpligt sätt hade utformat, 
kontrollerat och övervakat de 
åtgärder som finansierades genom 
sektorstödet enligt partnerskaps -
avtalen om fiske.15 
I revisionsmetoden ingick möten med 
berörda intressenter6, analys av infor -
mation som inhämtats från kommis -
sionen och besök på plats i utvalda 
medlemsstater (Spanien och Frankrike) 
och i fyra partnerländer med vilka EU 
har ingått partnerskapsavtal om fiske. 
Tre av de partnerländer som valdes 
ut för denna revision låg runt Indiska 
oceanen (Madagaskar, Moçambique 
och Seychellerna) för att vi skulle få 
ett regionalt perspektiv. Dessutom 
valdes Mauretanien ut som exempel 
på ett avtal avseende flera arter och 
eftersom det är det viktigaste avtalet 
i ekonomiska termer. Totalt stod de 
fyra granskade partnerskapsavtalen 
om fiske för 77 % av betalningarna för 
partnerskapsavtal om fiske 2013.
16 
Revisionsbevisen kompletterades 
med en enkät riktad till operatörerna 
av EU:s fjärrfiskeflotta. Den besvara -
des av 70 % av fartygsägarna i denna 
fiskeflotta7.6 Bland intressenterna ingick 
Europaparlamentet och 
icke -statliga organisationer  
för fartygsanställda och på 
området marin miljö. Revi-  
sionsrätten besökte också 
sammanslutningar av far-  
tygsoperatörer och fisk-
beredningsföretag i Spanien 
och Frankrike.
7 Revisionsrättens enkät 
besvarades av 21 ägare av 
fiskefartyg/fiskerisamman-
slutningar, vilka tillsammans 
bedrev verksamhet med 
319 fartyg (av vilka 233 förde 
flagg från EU -medlemsstater) 
som fiskade utanför EU:s 
vatten. De 233 fartygen 
motsvarade 70 % av de 
335 fartyg som utgör EU:s 
fjärrfiskeflotta. Av de fartyg 
som ingick i enkäten bedrev 
79 % verksamhet i regionerna 
runt Atlanten och Indiska 
oceanen, av vilka 32 % är 
bottentrålare, 22 % är pela-  
giska trålare, 7 % är notfartyg, 
7 % är långrevsfartyg med stor 
kapacitet, 7 % är trålare och 
bottenlångrevsfartyg som 
fiskar efter senegalkummel 
och 4 % är spöfiskefartyg för 
tonfiskfiske.
14
 Iakttagelser
Del I  – Förhandlingarna 
om partnerskapsavtalen 
om fiske
Kommissionen förhandlade 
om och förnyade 
partnerskapsavtalen om 
fiske i tid för att undvika 
avbrott i fiskeverksamheten
17 
Förhandlingar om avtal som ger EU:s 
fiskeflotta tillträde till fiskeområden 
i kuststaters exklusiva ekonomiska zon 
bör ha som mål att säkerställa kontinu -
erligt tillträde så att negativa effekter 
på sektorn undviks. Rådet har bett 
kommissionen att förhindra avbrott 
i fiskeverksamheten efter det att ett 
avtal eller ett protokoll har upphört 
att gälla. När kommissionen förhand -
lar om ett protokoll försöker den på 
samma sätt införa en möjlighet till 
provisorisk tillämpning från datumet 
för undertecknande till datumet för 
den slutliga ratificeringen.
18 
Vi granskade kommissionens förhand -
lingsprocess när det gällde de fyra 
partnerskapsavtal om fiske som ingick 
i revisionen och som var i kraft vid den 
tidpunkten. Vi undersökte huruvida 
protokollen förnyades i tid och på ett 
sätt som förhindrade avbrott i den fis -
keverksamhet som EU:s fjärrfiskeflotta 
bedrev.19 
Förhandlingarna om nya protokoll 
är långa och komplexa processer. 
Kommissionen förhandlar utifrån ett 
mandat från rådet, som undertecknar 
protokollet tillsammans med partner -
landet. Därefter ska parlamentet ge 
sitt samtycke. Närmare uppgifter om 
förhandlingsprocessen finns i  bilaga I . 
För att säkerställa kontinuitet i fiske -
flottans verksamhet måste kommis -
sionen därför inleda förhandlingspro -
cessen för ett nytt protokoll i god tid 
innan det gällande protokollet löper 
ut.
20 
Hela förhandlingsprocessen för de fyra 
protokoll som ingick i revisionen – från 
rådets mandat till dagen för ikraftträ -
dandet efter det att parlamentet hade 
gett sitt samtycke eller partnerlandet 
hade ratificerat protokollet  – vara -
de mellan 71 och 134 veckor (såsom 
illustreras i  figur 1 ). Hur länge för -
handlingarna pågår beror på faktorer 
som förhandlarna inte helt kan förutse 
eller kontrollera. Kommissionen har 
uppskattat att den behöver minst 
tolv veckor från det att förhandlingar -
na slutförs (parafering av protokollet) 
till dess att protokollet förbereds för 
rådets undertecknande, och att rådet 
behöver ytterligare sex till åtta veck -
or för granskning. Den tid som man 
räknar med ska förflyta mellan slutfö -
randet av förhandlingarna och under -
tecknandet av rådet är därför minst 
20 veckor med tanke på att det kan 
förekomma förseningar under diskus -
sionerna i rådet om antagande av pro -
tokollet, men i fallet med Madagaskar, 
Moçambique och Seychellerna upp -
gick den till mellan 29 och 35 veckor.
15 Iakttagelser
21 
Revisionsrätten konstaterade att kom-  
missionen förvaltar förhandlingspro -
cessen väl och att den i möjligaste 
mån använder de tillgängliga rättsli -
ga verktygen för att undvika avbrott 
i fiskeverksamheten. Men 83 % av de 
operatörer som besvarade revisions -
rättens enkät, som representerar om -
kring 30 % av fjärrfiskeflottan, uppgav 
att de hade påverkats av förseningar i 
förhandlingarna om protokoll, särskilt 
med Mauretanien och Marocko, som är 
två betydande men exceptionella fall.22 
När det gäller Mauretanien var för-  
handlingarna utdragna (sju för -
handlingsrundor som varade i totalt 
71 veckor), och det tidigare protokollet 
löpte ut nästan fem månader innan 
ett nytt undertecknades. Eftersom 
en provisorisk tillämpning inte var 
möjlig innan rådet hade underteck -
nat protokollet och för att undvika 
avbrott i EU -fiskeflottans verksamhet 
tillämpade kommissionen EU -lagstift -
ningens bestämmelser8 och föreslog 
för de mauretanska myndigheterna 
att den skulle fortsätta att lämna in 
ansökningar om fisketillstånd under 
denna femmånadersperiod. Denna 
möjlighet utnyttjades av fartygsägarna 
endast för fyra fiskekategorier9 mellan 
den 1 augusti och 15 december 2012. 
Fisket kunde således fortsätta när det 
gällde dessa kategorier men inte för 
de återstående kategorierna där man 
tillfälligt måste upphöra med fisket. 
Revisionsrätten konstaterar att de 
ansökningar om fisketillstånd som 
gjordes utan att ett protokoll hade 
undertecknats syftade till att skydda 
EU-fiskeflottans intressen men att de 
inte var förenliga med exklusivitets -
klausulen (se punkt 8).8 Rådets förordning (EG) 
nr 1006/2008 av den 
29 september 2008 om 
tillstånd till fiskeverksamhet 
för gemenskapens fiskefartyg 
i vatten utanför gemen-
skapens vatten och om 
tillträde för fartyg från 
tredjeland till gemenskapens 
vatten, om ändring av förord-  
ningarna (EEG) nr 2847/93 och 
(EG) nr 1627/94 och om 
upphävande av förordning 
(EG) nr 3317/94 (EUT L 286, 
29.10.2008, s. 33). I artikeln 
fastställs att om ett protokoll 
har löpt ut och ett nytt 
protokoll har paraferats av 
kommissionen men inte har 
undertecknats av rådet eller 
inte innehåller bestämmelser 
om provisorisk tillämpning får 
kommissionen under en 
period på sex månader räknat 
från och med den dag då det 
föregående protokollet löpte 
ut till det tredjelandet överföra 
ansökningarna om 
fisketillstånd.
9 Kategorierna 2 (senegalkum-
mel), 3 (andra bottenlevande 
arter än senegalkummel),  
5 (tonfisk) och 6 (frystrålare 
som bedriver pelagiskt fiske).Figur 1Hur lång tid tar förhandlingsprocessen?
veckor140 120 100 80 60 40 20 0 Preliminär tillämpning börjarTid som förﬂöt mellan undertecknande 
och parlamentets godkännande eller partnerlandets ratiﬁceringTid som förﬂöt mellan förhandlingsslut 
och rådets och partnerlandets undertecknandeTid som förﬂöt mellan mandat och 
förhandlingsslut (parafering)Madagaskar (en runda) 
1/2013–12/2014    
Mauretanien (sju rundor) 
12/2013–12/2014
Moçambique (två rundor) 
2/2012–1/2015
Seychellerna (tre rundor) 
1/2014–1/2020
Källa : Revisionsrätten utifrån förhandlingsdokument och EU -lagstiftning.
16 Iakttagelser
23 
Även om kommissionen utnyttjade 
alla möjligheter i lagstiftningen kunde 
den inte undvika avbrott i fiskeverk -
samheten. De mauretanska myndighe -
terna ansåg att verksamheten under 
perioden augusti till december 2012 
hade bedrivits i enlighet med den 
provisoriska tillämpningen av det nya 
protokollet. Därför drev de igenom 
att fiskeverksamheten skulle avbrytas 
i ett tidigt skede när det gällde de fyra 
kategorier som man hade tillstånd att 
fortsätta fiska innan det nya proto -
kollet undertecknats. Detta orsakade 
förluster för de fartygsägare som också 
hade betalat för tillstånd till det datum 
då protokollet faktiskt löpte ut, dvs. 
den 15 december 2014.
24 
När det gällde Marocko underteckna-  
des protokollet i februari 2011 och 
tillämpades provisoriskt till decem -
ber 2011 när Europaparlamentet inte 
godkände att protokollet ingicks10. 
Efter nya förhandlingar paraferades ett 
annat protokoll den 24 juli 2013 och 
ratificerades av Europaparlamentet 
den 10 december 2013, utan någon 
klausul om provisorisk tillämpning på 
grund av att de marockanska förhand -
larna inte gick med på att en sådan 
fördes in i protokollet. Det trädde i 
kraft först den 15 juli 2014 på grund 
av den sena ratificeringen av Marocko, 
vilket ledde till ytterligare utgifter från 
EU:s budget11 och också till en direkt 
ekonomisk effekt för fartygsägare och 
EU-näringen eftersom fiskeverksam -
heten avbröts.
25 
När det gäller de protokoll avseende  
Indiska oceanen som granskades 
säkerställdes fortsatt fiskeverksam -
het i Madagaskars och Seychellernas exklusiva ekonomiska zoner eftersom 
de nya protokollen undertecknades 
innan de tidigare protokollen löpte 
ut och innehöll en klausul om pro -
visorisk tillämpning. Vad beträffar 
Moçambique var inget protokoll i kraft 
under en period på en månad (den tid 
som förflöt mellan det datum då det 
tidigare protokollet löpte ut (1.1.2012) 
och den provisoriska tillämpningen 
av det nya protokollet (1.2.2012)), men 
det fick inga särskilda effekter på EU:s 
fiskeflotta, eftersom tonfiskbestånden 
inte var tillgängliga för fiske i Moçam -
biques vatten under denna period.
Kommissionen har för-
handlat fram ett relevant 
nätverk av avtal men 
enhetligheten i regionen 
runt Indiska oceanen skulle 
kunna bli större
26 
Vi anser att ett sammanhängande och 
relevant regionalt nätverk av avtal är 
viktigt. För det första gör ökad rätts -
lig säkerhet att EU -fiskeflottan kan 
följa vandrande arter. För det andra 
stärker ett sådant nätverk kommissio -
nens förhandlingsposition genom att 
det minskar pressen att nå ett avtal 
när fiskeflottans verksamhet riskerar 
att avbrytas. För det tredje kan den 
avsedda positiva effekten när det 
gäller förvaltningen för partnerländer -
na på grund av sektorstödet och EU:s 
kontroll över sin egen fiskeflotta få 
en katalysatoreffekt på den regionala 
fiskeverksamheten. Denna effekt ökar 
genom omfattningen på EU -fiskeflot -
tans verksamhet i vissa regioner (t.ex. 
stod EU:s snörpvadsfartyg för 66 % av 
alla snörpvadsfartygs fångster i västra 
Indiska oceanen 201112, medan snörp -
vadsfartygs fångster i sin tur svarade 
för 49 % av den totala fångsten det 
året i regionen).10 Europaparlamentets lag-  
stiftningsresolution av den 
14 december 2011 
(P7_TA(2011)0569).
11 Enligt de spanska myndig-
heterna uppgick det belopp 
som betalades till den spanska 
fiskeflottan som kompen-
sation för förlusterna på grund 
av den avbrutna verksam-
heten i Marocko till 4,5 miljo-
ner euro (varav 4,3 miljoner 
euro betalades från Euro-
peiska fiskerifonden).
12 Tabellerna 4.2 och 4.4 i  Review 
of tuna fisheries in the western 
Indian Ocean  (undersökning 
av tonfiskfisket i västra Indiska 
oceanen), slutrapport, 2014 
POSEIDON, MRAG, NFDS och 
COFREPECHE.
17 Iakttagelser
27 
Kommissionens nuvarande strategi går 
ut på att tillgodose dessa behov ge -
nom att den utvidgar nätverket av av -
tal i enlighet med näringens krav och 
prioriteringar. I sina svar på revisions -
enkäten uttryckte fartygsägarna störst 
intresse för Angola, Guinea -Bissau och 
Sierra Leone, följda av Guinea, Liberia, 
Tanzania, Kenya och Senegal. Kommis -
sionen hade inlett diskussioner med 
Tanzania, avslutat förhandlingarna 
med Liberia och förnyat avtalen med 
Gabon, Marocko, Mauritius (för vilka 
protokollen redan hade trätt i kraft vid 
tidpunkten för revisionen), Guinea -Bis-
sau och Senegal (för vilka protokol -
len redan hade undertecknats). Vid 
tidpunkten för revisionen hade dock 
förhandlingarna om förlängning av 
protokollen med Moçambique och 
Mauretanien avbrutits på grund av 
bristande samförstånd mellan kommis -
sionen och de två partnerländerna.
28 
Vid revisionen i Indiska oceanen kon -
staterade vi dock att överensstämmel -
sen mellan partnerskapsavtalen om 
fiske och hur de kompletterade andra 
regionala EU -åtgärder och EU -finansie -
ringskällor i fiskesektorn skulle kunna 
bli bättre. Till exempel var detta fallet 
med centrumen för fiskerikontroll. Det 
finns ett avtal för det regionala utbytet 
av uppgifter från kontrollsystem för 
fartyg (VMS) mellan länderna i Indis -
ka oceanområdets kommission (IOC) 
(Komorerna, Mauritius, Madagaskar, 
Réunion och Seychellerna) genom 
den server som tagits fram med stöd 
av IOC med regionala EUF -medel. 
Moçambique ingår inte i IOC och har 
för närvarande inte tillgång till dessa uppgifter, trots att landet är en viktig 
partner i det regionala nätverket av 
partnerskapsavtal om fiske. I stället 
för att stödja Moçambiques tillgång 
till det befintliga systemet för utbyte 
av regionala VMS -uppgifter stöder 
kommissionen Moçambique i utveck -
lingen av ett regionalt centrum för 
fiskerikontroll genom att finansiera 
en genomförbarhetsstudie av det via 
AVS FISH II, som finansieras av EUF. 
Parallellt har kommissionen också gett 
stöd till landets nationella VMS genom 
sektorstöd enligt partnerskapsavtalet 
om fiske.
Målet i partnerskapsavtalen 
om fiske att se till att de  
framförhandlade fiske-
möjligheterna endast gäller 
överskottet av fiskeresurser 
var svårt att uppnå
29 
Den centrala hållbarhetsprincipen i 
partnerskapsavtalen om fiske är att 
de fiskemöjligheter som förhandlas 
fram i protokollen (kvantiteter och 
antal tillstånd) endast ska tillåta EU:s 
fartyg att fiska överskottsresurser13. 
Detta kräver tillförlitlig information 
om bestånd (utifrån bästa tillgängliga 
vetenskapliga råd) och om kuststaters 
fiskeansträngning14 och andra avtal. 
Protokollen bör därefter ge tillträdes -
rättigheter till en specifik del av detta 
överskott. Kommissionen ska också se 
till att partnerskapsavtalen om fiske 
återspeglar principen om maximalt 
hållbara uttag15 och de regionala 
fiskeriförvaltningsorganisationernas 
resolutioner och rekommendationer 
om fiskbeståndens tillstånd.13 Artikel 31 i förordning (EU) 
nr 1380/2013.
14 Fiskeansträngning är produk-  
ten av ett fiskefartygs kapaci-  
tet och aktivitet; för en grupp 
fartyg är fiskeansträngningen 
summan av fiskeansträngning-
en för alla fartyg i gruppen.
15 Maximalt hållbart uttag (MSY), 
som är en indikator på den 
optimala utnyttjandegraden, 
definieras av FN:s livsmedels- 
och jordbruksorganisation 
(FAO) som den maximala 
mängd fisk som kan fiskas på 
hållbar nivå.
18 Iakttagelser
30 
Vi granskade hur överskottet beräkna -
des och huruvida man genom de kvan -
titeter fisk som skulle fångas enligt 
avtalet respekterade överskottsprinci -
pen. Dessutom analyserade vi texten 
i de olika framförhandlade partner -
skapsavtalen om fiske och jämförde 
den för att se hur enhetlig den var.
31 
Vid revisionen konstaterade vi att 
överskottsprincipen är extremt svår 
att tillämpa i praktiken. I artikel 61 i 
Förenta nationernas havsrättskon -
vention fastställs att det är partner -
landet som, med beaktande av bästa 
tillgängliga vetenskapliga fakta, bär 
ansvaret för att fastställa överskottet. 
Vi konstaterade dock att partnerlän -
derna inte har kapacitet att göra det. 
Detta är särskilt relevant när det gäller 
blandade avtal (t.ex. Mauretanien) 
eller mycket utspridda fiskeresurser 
som små pelagiska eller långvand -
rande arter på grund av svårigheten 
att fastställa ett överskott i ett visst 
kustlands exklusiva ekonomiska zon, 
särskilt när det inte har införts något 
system med fiskekvoter på regional 
nivå16. Dessutom är informationen 
om inhemska eller andra utländska 
fiskeflottors fiskeansträngning, vilka 
också har beviljats tillträde av partner -
länderna17, inte alltid tillförlitlig. Därför 
är det mycket svårt för kommissionen 
att beräkna EU -fiskeflottans andel av 
den totala fiskeansträngningen och, 
i förlängningen, de fångstbegräns -
ningar för EU -fiskeflottan som innebär 
att man följer överskottsprincipen.32 
I Indiska oceanen har Indiska oceanens 
tonfiskkommission (IOTC) rekommen -
derat maximalt hållbara uttag (MSY) 
för vissa arter (t.ex. svärdfisk) som en 
del av sina vetenskapliga råd18 och 
antagit resolutioner för skydd av två 
hajarter. MSY -standarden är dock svår 
att tillämpa i enskilda länder när det 
gäller långvandrande arter, t.ex. dem 
som partnerskapsavtalen om fiske är 
inriktade på.
Kostnaden för de partner-
skapsavtal om fiske som  
förhandlats fram av kom-
missionen var relativt hög 
med tanke på den tidigare 
utnyttjandegraden
33 
Kommissionen bör under förhandling -
arna se till att de klausuler i protokol -
len som har ekonomiska effekter på 
EU:s fiskeflotta och partnerländernas 
ekonomier (dvs. protokollens löptid, 
pris, kvantiteter, arter, tekniska villkor, 
bidrag från fartygsägare, rapportering 
och landningskrav) gör att EU:s fiske -
flotta kan utnyttja avtalen effektivt 
sätt och ger den tillträde till en lämplig 
andel av det tillgängliga överskottet 
till ett rimligt pris för partnerländerna. 
Kommissionen bör också se till att 
principerna om sparsamhet, effektivi -
tet och ändamålsenlighet beaktas när 
förhandlingar om partnerskapsavtal 
om fiske förbereds. Rådet har bett19 
kommissionen att i samarbete med 
medlemsstaterna åta sig att optimera 
utnyttjandet av fiskemöjligheter och 
garantera valuta för pengarna och 
efterlevnad av principerna för sund 
ekonomisk förvaltning.16 I IOTC:s resolution 14/02 
fastställs att ett kvotsystem 
ska införas på regional nivå.
17 EU efterlyser större öppenhet 
inom regionala fiskeriförvalt -
ningsorganisationer, särskilt 
genom att kräva att parterna 
tillhandahåller alla uppgifter 
när det gäller tredjeländers 
fiskeverksamhet och tillträde 
till deras respektive exklusiva 
ekonomiska zon. IOTC har 
antagit resolution 14/05 som 
gäller ett register över ut-  
ländska fartyg med tillstånd 
som fiskar arter som regleras 
av IOTC på IOTC:s behörig -
hetsområde och information 
om avtal om tillträde.
18 IOTC:s vetenskapliga rapporter 
från 2013 och 2014.
19 3 155:e mötet i rådet (jordbruk 
och fiske) i Bryssel den 
19 och 20 mars 2012.
19 Iakttagelser
34 
EU:s ekonomiska ersättning till part -
nerländerna består av två delar: till-  
trädesrättigheter till den exklusiva 
ekonomiska zonen och sektorstöd (se 
punkt 5). Partnerlandet har inga res -
triktioner när det gäller utnyttjandet 
av den första delen, som strikt reglerar 
tillträdet till de nationella fiskeområ -
dena, men betalningen av sektorstöd 
sker på villkor att de åtgärder som EU 
och partnerlandet har kommit överens 
om när det gäller förvaltningen av fis -
kerisektorn vidtas. Denna villkorlighet 
har förankrats i den nya gemensamma 
fiskeripolitiken och i de partnerskaps -
avtal om fiske som har ingåtts sedan 
den infördes. Hur den totala ekonomis -
ka ersättningen fördelas mellan de två 
komponenterna är en viktig aspekt av 
förhandlingsprocessen.
Förhandlingarna om den del 
som gäller tillträdesrättigheter
35 
I protokollen fastställs vilken typ av fisk 
som tillträdet gäller och på vilka villkor 
det ges när det gäller antal tillstånd, 
fartygstyp och referensfångstmängd. 
Referensfångstmängden är den fångst -
mängd beträffande vilken EU måste 
betala ett minimibelopp för tillträ -
desrättigheter20. Om denna mängd 
överskrids gör EU en kompletterande 
betalning för de ytterligare fångsterna. 
I protokollet anges också tekniska och 
operativa villkor.36 
När kommissionen förhandlar om den 
del som gäller tillträdesrättigheter 
försöker den uppnå det antal tillstånd 
som medlemsstaterna begär (med 
förbehåll för de tillgängliga gränser -
na21) och tar även hänsyn till externa 
faktorer som kan påverka utnyttjandet 
av fiskelicenser. Partnerlandet försöker 
i regel få största möjliga ekonomiska 
ersättning, som sedan ”omvandlas” till 
en referensfångstmängd.
37 
Figur 2  nedan visar det historiska 
utnyttjandet av fiskemöjligheter (eller 
fiskfångster) i de partnerländer som 
besöktes runt Indiska oceanen uttryckt 
i referensfångstmängd. Trots underut -
nyttjandet av de fiskemöjligheter som 
förhandlats fram i tidigare protokoll, 
har den referensfångstmängd som 
man enats om i de allra senaste proto -
kollen legat på en relativt stabil nivå.
38 
Eftersom EU:s ekonomiska ersättning 
grundas på referensfångstmängd och 
inte på faktiska fångster, leder det 
regelbundna underutnyttjandet av 
protokollen till att en faktisk enhets -
kostnad betalas som ofta är högre 
än det enhetspris som används som 
utgångspunkt för förhandlingarna. 
Figur 3  visar den faktiska kostnaden 
för varje tonfiskavtal när hänsyn tas 
till den totala ekonomiska ersättning -
en enligt partnerskapsavtalen. Den 
visar t.ex. att den reella kostnaden 
per ton fångad tonfisk i Moçambique 
2013 var omkring sex gånger högre 
än de förhandlade priserna. Detta 
förklaras av en mycket hög ekonomisk 
ersättning (som höjdes ytterligare 
i protokollet för 2/2012–1/2015 från 
900 000 till 980 000 euro) i kombina -
tion med ett mycket lågt utnyttjande 
av fiskemöjligheterna.20 Den lägsta ekonomiska 
ersättningen för tillträdes-
rättigheter beräknas genom 
att man multiplicerar referens-  
fångstmängden med det 
överenskomna enhetspriset.
21 I Indiska oceanen frös man 
fartygsantal och brutto-
dräktighet på 2006 års nivå 
när det gällde fartyg som 
fiskade tropisk tonfisk och på 
2007 års nivå när det gällde 
fartyg som fiskade svärdfisk 
och långfenad tonfisk, enligt 
IOTC:s resolution 12/11 om 
införande av en begränsning i 
fiskekapaciteten för kontrakts-  
parter och samarbetande 
icke -avtalsslutande parter.
20 Iakttagelser Figur 2Utnyttjande av tonfiskemöjligheter i de partnerländer som besöktes  
runt Indiska oceanen
Källa : Revisionsrätten, utifrån uppgifter från GD Havsfrågor och fiske om utnyttjandet av fiskemöjligheterna.0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013% av referensfångstmängden 
som utnyttjats% av referensfångstmängden 
som inte utnyttjats
Seychellerna Moçambique MadagaskarFigur 3Enhetskostnad per ton tonfisk som EU betalat
Källa : Revisionsrätten, utifrån protokoll och uppgifter från GD Havsfrågor och fiske om utnyttjandet av fiskemöjligheterna.01002003004005006007008009001 000
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Madagaskar Moçambique Seychellernaeuro
Faktisk kostnad per ton
Överenskommet pris per ton som 
motsvarar tillträdesrättigheter och sektorstöd
21 Iakttagelser
39 
Marknadsvärdet på de fiskbestånd 
som man förhandlar om i protokollen 
påverkar protokollets värde direkt. 
Kommissionen bör därför ta hänsyn 
till det när den förhandlar om proto -
kollens totala pris. Detta var dock inte 
alltid fallet. I det senaste protokollet 
(2013–2014) med Mauretanien ströks 
kategorin bläckfiskar, som har ett högt 
kommersiellt värde och som i genom -
snitt utnyttjades till 93 % i protokollet 
2008–2012, på grund av tillämpningen 
av överskottsprincipen och de na -
tionella myndigheternas beslut att 
reservera bläckfisk för den nationella 
fiskeflottan. På grund av kategorins 
höga värde och det stora utnyttjandet 
av den har detta beslut haft en klart 
negativ inverkan på EU:s fiskeflotta. 
Fiskemöjligheterna i fråga om pela -
giska arter i protokollet för 2013–2014, 
vilka har ett lägre kommersiellt värde, 
ökades. Den ekonomiska ersättningen 
för tillträde ökades från ett genomsnitt 
på 60 miljoner euro per år 2008–2012 (och endast 50 miljoner euro per år 
2012) till 67 miljoner euro per år för 
2013 och 2014. Det nya protokollet 
var därför relativt sett dyrare för EU. 
I efterhandsutvärderingen av protokol -
let (som gällde de elva första måna -
derna) konstaterades att det direkta 
mervärdet för alla stödmottagare var 
0,8 euro. Det direkta mervärdet för 
EU, dvs. det värde som skapades för 
EU för varje investerad euro, var dock 
endast 0,39 euro22. Denna kvot var i 
genomsnitt 0,63  euro under perioden 
2006–2009.
40 
I Mauretanien var generellt sett det 
slutliga enhetspris per ton som beta -
lades mycket högre än den teoretiska 
tillträdeskostnaden grundad på fullt 
utnyttjande. Figur 4  visar den uppskat -
tade kostnaden för tillträdesrättigheter 
för EU utifrån det faktiska utnyttjandet 
av fiskemöjligheterna23.22 Såsom framgår av tabell 3  är 
denna kvot 5,53 för 
Seychellerna, 4,09 för 
Madagaskar och 0,91 för 
Moçambique.
23 Uppgifter för 2014 finns 
endast tillgängliga till 
september och beloppen 
justerades proportionellt och 
tidsproportionellt. För att 
uppskatta hur betalningen av 
tillträdesrättigheter fördelas 
per kategori har vi beaktat 
referensfångstmängden och 
priset på fiskmarknaden (från 
efterhandsutvärderingen och 
uppgifter från GD Havsfrågor 
och fiske). Denna fördelning 
presenteras inte med av-  
seende på det föregående 
protokollet eftersom katego-  
rierna inte var jämförbara.Figur 4Uppskattad kostnad för fiskemöjligheter som utnyttjats i Mauretanien
Källa : Revisionsrätten, utifrån protokollet för 2013–2014, uppgifter från GD Havsfrågor och fiske och efterhandsutvärderingen 2014.Tillträdeskostnad för utnyttjade 
möjligheterBetalad tillträdeskostnadtusen euro
2014 (till september) 201370 000
60 000
50 000
40 000
30 000
20 000
10 000
0
22 Iakttagelser
41 
Att några klausuler godkändes som 
ledde till genomförandeproblem, sär -
skilt i Mauretanien och Moçambique, 
kan ha bidragit till underutnyttjandet 
av protokollen. I Moçambique var det 
största problemet kravet att 33 % av 
fartygen skulle genomgå inspektioner 
före fiske24.
42 
I Mauretanien var de största proble -
men restriktiva tekniska villkor, bl.a. 
en snäv definition av fiskeområden, 
i protokollet för 2013–2014. Merparten 
av dessa villkor syftade till att skyd -
da överutnyttjade bestånd, undvika 
oönskade fångster och skydda ekosys -
temen. Under perioden augusti 2012 
till december 2013 hade de segment av 
EU-fiskeflottan som drabbades hårdast 
av de tekniska villkoren25 mycket låga 
utnyttjandegrader, t.ex. noll när det 
gällde krabbor och extremt lågt när 
det gällde kategorin pelagiskt fiske och skaldjursfiske, utan frysanlägg -
ning. Detta bekräftades av svaren på 
vår enkät, där 70 % av de operatörer 
som svarade på frågor om det maure -
tanska protokollet sade att de tekniska 
villkor som hade förhandlats fram inte 
var adekvata och 58 % sade att lön -
samheten påverkades.
Förhandlingarna om den del 
som gäller sektorstöd
43 
Sektorstöd är ett viktigt verktyg för att 
uppnå målen att förbättra partnerlän -
dernas fiskeriförvaltning och främja 
ekonomisk utveckling av deras fiskeri -
sektor. Under förhandlingarna strävar 
kommissionen, i ett försök att få landet 
att åta sig att förbättra förvaltningen 
av fiskerisektorn, efter att öka sektor -
stödet. Det begränsas dock till 50 % av 
EU:s totala ersättning (se tabell 1 ).24 Inspektioner före fiske krävs av 
33 % av de EU -fartyg som 
tillåts fiska i Moçambiques 
vatten. I sina svar på 
revisionsrättens enkät ansåg 
fartygsoperatörerna att detta 
krav var alltför kostsamt.
25 De tekniska villkoren var 
mycket restriktiva, och efter 
mycket låga 
utnyttjandegrader de första 
månaderna beslutade den 
gemensamma kommittén att 
lätta på dessa restriktioner 
samtidigt som man 
upprätthöll miljöhänsynen. 
Problemet med de tekniska 
villkoren har gjort att det 
faktiska genomförandet av 
protokollet har försenats med 
nästan ett år.Tabell 1Sektorstödets betydelse i de två senaste protokoll som granskades i vart  
och ett av de besökta partnerländerna
Protokoll1 och2Madagaskar Mauretanien Moçambique Seychellerna
Total ersättning1 (euro) 1 525 000 76 250 0003650 000 5 600  000
% sektorstöd 36,1 21,3 38,5 39,6
Total ersättning2 (euro) 1 526  875370 000  000 980 000 5 116 6673
% sektorstöd 45,8 4,3 45,9 49,5
1 Tidigare protokoll gällde Madagaskar (2005–2011), Mauretanien (2008–2012), Moçambique (2008–2011) och Seychellerna (2011–2013).
2  Protokoll som var i kraft vid tidpunkten för revisionen gällde Madagaskar (2013–2014), Mauretanien (2013–2014), Moçambique (2012–2014) och 
Seychellerna (2014–2020).
3 Ett genomsnitt beräknades för detta protokoll eftersom den årliga ersättningen ändras varje år.
Källa : Revisionsrätten, utifrån protokollstexten.
23 Iakttagelser
44 
Revisionsrätten anser att en ökning av 
sektorstödets andel är förenlig med 
målen för partnerskapsavtalen om fis -
ke att förbättra förvaltningen av tred -
jeländernas fiske och främja ekono -
misk utveckling av deras fiskerisektor.
45 
Mauretanien var det enda undantaget 
i denna positiva trend där sektorstö -
dets andel av EU:s totala ekonomiska 
ersättning ökade. I detta fall gick 
kommissionen med på att minska 
sektorstödets andel väsentligt, näm -
ligen från 21 % av den totala ersätt -
ningen enligt partnerskapsavtalen om 
fiske i protokollet för 2008–2012 till 
endast 4 % i protokollet för 2013–2014. 
Denna minskning infördes till följd av 
de problem som kommissionen hade 
haft med att få information från de 
mauretanska myndigheterna om vilka 
åtgärder som finansierades genom 
sektorstöd i protokollet för 2008–2012 
(såsom visas i  ruta 2 ). Såsom framgår 
av tabell 1  ovan är de totala årliga eko -
nomiska ersättningar som förhandlats fram av kommissionen i de två pro -
tokollen likartade. Det betyder att 
kommissionen minskade sektorstödets 
andel och i motsvarande grad ökade 
den del som utgörs av tillträdesrättig -
heter, beträffande vilken partnerlän -
derna har begränsade skyldigheter när 
det gäller öppenhet eller rapportering. 
Vi anser att detta svar inte var förenligt 
med utvecklingsmålet i partnerskaps -
avtalen om fiske.
46 
Revisionsrätten anser också att det 
under förhandlingarna är viktigt att 
hänsyn tas till EU:s totala ekonomiska 
ersättning till partnerländerna. De 
aktuella beloppen spelar en viktig 
roll för partnerländernas utveckling, 
såsom visas i  tabell 2 . Ersättningar från 
partnerskapsavtal om fiske respektive 
EUF, mål och genomförandearrange -
mang förhandlas dock oberoende av 
varandra. Vi anser att det inte under -
lättar kommissionens position under 
förhandlingar med partnerländerna.Tabell 2EU:s ersättningar till de partnerländer som besöktes under revisionen och deras 
betydelse i förhållande till fiskebudgetarna och de totala nationella budgetarna (2013)
2013 Madagaskar Mauretanien Moçambique Seychellerna
FPA‑ersättning i förhållande till den 
nationella fiskebudgeten 41 % 689 %120 % 250 %2
Total EU‑ersättning i förhållande till 
den totala nationella budgeten5 % 11 % 2 % 2 %
1 Fiskeriministeriets budget enligt Mauretaniens finanslag. Den innehåller inte betydande kostnader som hamnkostnader.
2 Enbart Seychellernas fiskerimyndighets driftskostnader, exklusive kapitalinvesteringar.
Källa : Revisionsrätten, utifrån nationella dokument, dokument från kommissionens generaldirektorat för internationellt samarbete och utveck -
ling och partnerskapsavtalen om fiske.
24 Iakttagelser
Informationen i efter-
handsutvärderingarna 
var inte alltid användbar 
i beslutsprocessen och 
förhandlingarna
47 
Förhands- och efterhandsutvärdering -
ar26 används av rådet, parlamentet och 
kommissionen i beslutsprocessen. De 
ska ge tillförlitlig information om an -
vändningen av avtalet och mervärdet 
för EU och partnerlandet, bedöma de 
miljömässiga, ekonomiska och sociala 
effekterna av ett partnerskapsavtal 
och kontrollera att de resultat som 
uppnåtts genom partnerskapsavtalen 
om fiske överensstämmer med de 
mål som ställts upp för dem, i enlig -
het med de krav som fastställts av 
rådet27 och i den nya gemensamma 
fiskeripolitiken28.
48 
Innan rådet ger kommissionen mandat 
att förhandla fram ett nytt protokoll 
begär det att kommissionen ska göra 
både en oberoende förhands- och en 
efterhandsutvärdering om ett proto -
koll redan finns och en förhandsutvär -
dering om det inte finns några tidigare 
partnerskapsavtal om fiske. Denna 
skyldighet har förstärkts genom att 
den har tagits med i den nya gemen -
samma fiskeripolitiken.
49 
De intressenter som konsulterades un -
der revisionen uppgav att de uppskat -
tade att en efterhandsrapport fanns 
tillgänglig. De anser att den är ett an -
vändbart verktyg eftersom den ger en samlad bild av hur fiskemöjligheterna 
enligt ett avtal har utnyttjats (tillstånd 
som utnyttjas och fångster) och av hur 
avtalet har fungerat och vilket mer -
värde det har gett. De fångstuppgifter 
som presenteras i rapporten är dock 
inte de allra mest aktuella, trots att 
det är kommissionens uppgift, såsom 
dataadministratör, att ställa dessa till 
de beslutsfattande intressenternas 
förfogande i tid.
50 
Den tid som krävs för att göra utvärde -
ringen måste sedan läggas till det som 
redan är en lång förhandlingsprocess. 
Innan den nya gemensamma fiskeripo -
litiken infördes hade de flesta protokoll 
en mycket kort livslängd (på ungefär 
tre år29). Utvärderingarna kunde därför 
bara täcka en kort verksamhetsperiod 
på ett år eller mindre av det utvärdera -
de protokollet. Det gjorde dem mindre 
användbara som beslutsverktyg. Den 
längre löptiden (på fyra till sex år) i de 
allra senaste protokollen är en positiv 
förändring som kan få positiv effekt 
på fullständigheten i de uppgifter som 
efterhandsutvärderingarna innehåller.
51 
Efterhandsutvärderingarna av part -
nerskapsavtalen om fiske i Indiska 
oceanen presenterar information om 
bestånd och fångster på regional nivå 
och innehåller icke nödvändig beskri -
vande information som upprepas från 
en utvärderad period till en annan 
och som gör att rapporten blir alltför 
omfattande.26 Utvärderingar i förväg och 
i efterhand av partner-
skapsavtalen om fiske ska 
enligt budgetförordningen 
(EU) nr 966/2012 (EUT L 298, 
26.10.2012, p. 1) göras för alla 
program och all verksamhet 
som ger upphov till stora 
utgifter (mer än 5 000 000 
euro) för att kontrollera att de 
anslagna medlen och de 
uppnådda resultaten över-  
ensstämde med de fastställda 
målen.
27 2 599:e mötet i rådet (jordbruk 
och fiske), Bryssel, 19 juli 2004.
28 Artikel 31 i förordning (EU) 
nr 1380/2013.
29 Den korta löptiden berodde 
på det faktum att kommis-
sionen inte ville att de 
befintliga protokollen skulle 
tillämpas någon längre tid 
efter det att den nya gemen-  
samma fiskeripolitiken hade 
trätt i kraft, utan att de för-  
ändringar som denna politik 
förde med sig skulle börja 
tillämpas snarast.
25 Iakttagelser
52 
Å andra sidan konstaterade vi att ut -
värderingarna inte tillräckligt bedömer 
i vilken mån partnerskapsavtalen om 
fiske uppfyller alla sina mål (se punkt 5 
och ruta 1 ) (t.ex. hänvisas inte till sys -
selsättningen i de EU -regioner som är 
beroende av fisket och ges ingen infor -
mation om EU -marknadens försörjning 
av fisk). I utvärderingarna avseende 
Indiska oceanen beräknades dessut -
om inte det mervärde som partner -
skapsavtalen gav på ett enhetligt sätt. 
Detta bidrog inte till beslutsprocessen 
eftersom de metoder som användes 
för att beräkna mervärdet inte gick 
att jämföra mellan protokoll och gav, 
i fallet med Moçambique, ett mycket 
annorlunda resultat ( tabell 3 ).53 
Under revisionen och efter en intern -
revision av utvärderingsprocessen 
tog kommissionen fram en ny metod 
för utvärdering av mervärde som har 
tillämpats sedan januari 2015. Den 
metod som användes för att utvärdera 
protokollen med Madagaskar (februa -
ri 2014) och Moçambique (april 2014) 
var också relativt ny (januari 2014), 
men de metoder som användes för 
att beräkna mervärdet var ännu inte 
jämförbara.Tabell 3Inkonsekvenser i beräkningen av avkastningen på EU:s offentliga investering per 
land, såsom presenteras i efterhandsutvärderingarna av protokollen avseende 
Indiska oceanen
Beräknad avkastning per 
euro i  offentliga medel som 
investerats av EU  
(efterhand)Kommentarer 
Madagaskar
(publicerad i februari 2014)4,09Modellen inbegriper nytta och kostnader endast i breda kategorier (t.ex. bränsle, 
underhåll, hamnavgifter och försäkring) som inte alltid stämmer överens med de 
kategorier som används i andra utvärderingar (t.ex. på Seychellerna specificerar 
man även besättning, avskrivning för fartyg och utrustning och omkostnader). 
Revisionsrätten ansåg dock att man kunde bedöma kostnader och nytta på ett bra 
sätt med denna modell1.
Moçambique  
(publicerad i februari 2014)2,08Utvärderarna skilde inte mellan fördelarna för EU respektive Moçambique, och alla 
offentliga kostnader som EU hade haft ingick inte i beräkningen (sektorstöd ingick 
inte). När vi gjorde om beräkningen med hjälp av samma modell som användes för 
Madagaskar blev avkastningen på den offentliga investeringen endast 0,91  euro per 
euro som investerats av EU.
Seychellerna  
(publicerad i januari 2013)4,5Fartygsägarnas betalningar ingick, till skillnad från andra utvärderingar, där endast 
offentliga medel beaktades; kostnaderna var korrekt fördelade bland parterna och 
alla offentliga kostnader hade beaktats. När vi gjorde om beräkningen med hjälp av 
samma modell som användes för Madagaskar blev avkastningen på den offentliga 
investeringen högre, närmare bestämt 5,53 euro per euro som investerats av EU.
1 Kvot: direkt mervärde för EU/EU:s totala ersättning (tillträdesrättigheter och sektorstöd).
Källa : Efterhandsutvärderingar.
26 Iakttagelser
Del II  – Genomförandet av 
tillträdesrättigheter och 
delar av sektorstödet 
enligt partnerskaps-
avtalen om fiske
54 
Genomförandet av partnerskapsav -
tal om fiske har två huvudaspekter: 
tillträde för EU -fartyg till fiskemöjlig -
heter (se punkterna 55–65) och stöd 
till utvecklingen av partnerländernas 
fiskerisektorer (se punkterna 66–83). 
För att varje aspekt ska fungera väl 
(dvs. att fiskeflottan kan fiska under 
goda förhållanden och att sektorstö -
det förbättrar fiskeriförvaltningen i 
partnerländerna) behöver kommis -
sionen lämpliga system på plats för att 
övervaka genomförandet. Vi granska -
de dessa övervakningssystem.
Processen för att få 
fisketillstånd var utdragen 
och omständlig, men 
kommissionen hade inte 
försökt ta reda på vad som 
skulle kunna förbättras
55 
Det tillståndsförfarande som an -
vänds för att ge fartyg tillstånd att 
fiska enligt protokollen bör inte vara 
onödigt komplext eller tidskrävande 
för yrkesfiskarna. Kommissionen bör se 
över de olika faserna i tillståndsförfa -
randet och bedöma huruvida effekti -
vitetsvinster kan göras. Vi anser att en 
fullständig överblick över tidsåtgången 
i de olika skedena av förfarandet är 
en grundförutsättning för att man 
ska kunna identifiera och korrigera 
brister. Vid revisionen konstaterade vi 
att kommissionen inte har tillräckligt 
med information om tidsramarna för 
tillståndsförfarandet.56 
I protokollen fastställs tillståndsför -
farandet mellan partnerländerna och 
EU, t.ex. när det gäller inlämning av 
ansökningar till behörig offentlig myn -
dighet. Protokollen föreskriver också 
elektroniskt utbyte av information om 
fiskeverksamhet. I förfarandet deltar 
kommissionen, medlemsstaterna, EU - 
delegationerna och partnerländerna. 
Närmare uppgifter finns i  bilaga I . Vi 
riktade in revisionen på de uppgifter 
som fanns tillgängliga för att övervaka 
förfarandet och analysera eventuella 
förseningar.
57 
Det finns tecken som tyder på att 
förseningar i tillståndsförfarandet på -
verkade fiskeverksamheten negativt: 
78 % av dem som besvarade revi -
sionsrättens enkät uttryckte oro över 
dessa förseningar; oro uttrycktes också 
i meddelanden från yrkesfiskares före -
trädare till kommissionen.
58 
Vi konstaterade att de besökta part -
nerländerna var antingen ovilliga eller 
oförmögna, på grund av nationella 
rättsliga krav, att acceptera elektronis -
ka fisketillstånd. Samtliga krävde att 
fartyg som fått tillstånd skulle ha med 
originaltillståndet ombord på fartyget 
under fiskeverksamheten.
27 Iakttagelser
59 
Såsom framgår av figur 5  hade delega -
tionerna och attachéerna för fiskeri -
frågor i Moçambique och Seychellerna 
information om den tid som förflöt 
från operatörens ansökan till part -
nerlandets utfärdandedatum, men i 
Madagaskar gällde den information 
som fanns på delegationen endast den 
tid som förflöt från det att delegatio -
nen tog emot ansökan till dess att den 
vidarebefordrades till kommissionen. 
I Mauretanien fanns övervakningsta -
bellen inte tillgänglig.
60 
Vi konstaterade att i vissa fall uppstod 
betydande förseningar innan till -
ståndsansökan nådde partnerländer -
nas myndigheter. Men när det gällde 
de granskade protokollen hade kom -
missionen inget informationssystem som kunde hjälpa den att hålla reda på 
den tid som krävdes för vart och ett av 
stegen i det arbetsflöde för tillstånds -
ansökan som den hade utvecklat och 
därför kunde den inte identifiera var 
förseningar hade uppstått (i medlems -
staterna, i partnerlandet eller vid kom -
missionen). Vidare har den databas 
över fisketillstånd som krävs enligt för -
ordning (EG) nr 1006/2008 upprättats 
och innehåller aktuell information om 
befintliga tillstånd, men den innehåller 
inte tillräckligt med uppgifter för att 
man ska kunna analysera förseningar. 
Vi kunde därför inte identifiera skälen 
till förseningarna. Översynen av fiske -
tillståndsförordningen, som aviserades 
2011, kan hjälpa till att identifiera och 
minska förfarandemässiga flaskhalsar, 
men kommissionens förslag har ännu 
inte slutbehandlats och lagts fram för 
beslut.Figur 5Känd längd på tillståndsförfarandet
operatör  –  
medlemsstat
medlemsstat  –  
kommissionen
kommissionen  –  
delegation
delegation –  
partnerland
partnerlandets 
myndigheter
delegation 
i partnerlandet
delegation 
kommissionen
kommissionen  – 
medlemsstat
medlemsstat  –  
operatör
Madagaskar Inga uppgifter tillgängliga 41 dagar Inga uppgifter tillgängliga
Mauretanien Ingen övervakningstabell tillgänglig
Moçambique Över 5 månader 1 dag1Inga uppgifter tillgängliga
SeychellernaInga uppgifter tillgängliga 19 dagar Inga uppgifter tillgängliga
126 dagarEj tillämpligt (tillståndet skickas direkt till 
operatörerna)
1 Det faktum att fisketillstånden utfärdades samma dag som ansökningarna registrerades gör att registreringsdatumets tillförlitlighet kan 
ifrågasättas.
Källa : Övervakningstabeller som delegationen och attachéerna för fiskerifrågor har tillhandahållit.
28 Iakttagelser
Den centrala övervakningen 
av fångster var otillräcklig 
och innebar risk för att 
problem inte identifierades 
i tid och för att betalningar 
inte beräknades korrekt
61 
Kommissionen och medlemsstaterna 
behöver övervaka och kontrollera 
riktigheten i uppgifterna om faktiska 
fångster för att identifiera genomför -
andeproblem, möjliggöra välgrundade 
beslut när nya protokoll förhandlas 
fram och se till att betalningar beräk -
nas korrekt för ytterligare fångster, när 
detta blir aktuellt.
62 
Enligt förordning (EG) nr 1006/2008 
ska fartyg lämna fångstuppgifter till 
sin medlemsstat varje vecka. Utifrån 
denna information måste medlemssta -
terna sedan lämna alla fångstuppgifter 
till kommissionen varje månad, förde -
lade per fiskeområde inom alla exklu -
siva ekonomiska zoner (oavsett om 
de är föremål för ett avtal eller inte) 
och alla internationella vatten. När -
mare uppgifter om medlemsstaternas 
roll på detta område finns i  bilaga I . 
Kommissionen ska upprätthålla en 
fångstdatabas med denna information. 
Enligt denna förordning ska kommis -
sionen också upprätthålla en databas 
över fisketillstånd som ska uppdateras 
regelbundet av medlemsstaterna.63 
Vi identifierade brister i kommissio -
nens förvaltning av fångstuppgifter 
när det gäller de granskade protokol -
len. Vi konstaterade flera väsentliga 
skillnader mellan de fångstuppgifter 
som lämnats av de olika källorna: 
medlemsstater, GD Havsfrågor och 
fiske och efterhandsutvärderingar. 
Sådana skillnader illustreras i  tabell 4 . 
Kommissionen saknade tillförlitliga, 
enhetliga och fullständiga uppgifter 
om faktiska fångstmängder som tagits 
enligt partnerskapsavtalen om fiske.
64 
Liknande skillnader konstaterades i de 
uppgifter som vi fick från medlems -
staterna respektive kommissionen. 
Dessa skillnader kan också förklaras 
av det faktum att medlemsstaterna 
skickade fångstuppgifter (fördelade 
per fartyg och art) till kommissionen 
i olika format. Kommissionen be -
handlade därefter uppgifterna ma -
nuellt men konsoliderade dem inte 
i en central databas. Kommissionen 
har nyligen vidtagit åtgärder för att 
komma till rätta med denna situation. 
I januari 2015 överfördes förvaltningen 
av uppgifter till den avdelning som 
ansvarar för partnerskapsavtalen om 
fiske. Dessutom har historiska uppgif -
ter om fångster konsoliderats, men 
denna konsoliderade information 
fanns inte tillgänglig för den period 
som de granskade protokollen gällde. 
Slutligen har kommissionen upprättat 
en databas (fångstuppgifter sedan 
2013), men den var inte i drift vid 
tidpunkten för revisionen eftersom 
medlemsstaterna ännu inte uppfyllde 
rapporteringsvillkoren.
29 Iakttagelser
65 
Bristen på konsoliderade och kon -
trollerade uppgifter kan få negativa 
konsekvenser. Om, t.ex., den slutliga 
fångsten är större än referensfångst -
mängden kan en tilläggsbetalning 
krävas, vilket ger upphov till ekono -
misk risk. Vi har i själva verket redan 
identifierat ett fall där otillräcklig 
övervakning av fångster resulterade i oförutsedda utgifter för kommis -
sionen30. Regelbunden övervakning 
och uppdatering av fångstinformation 
skulle dessutom göra att man kan an -
vända aktuell information och under -
lätta beslutsfattandet i förhandlingar 
där informationen i efterhandsutvär -
deringarna inte är den mest aktuella 
(se punkt 49).30 Såsom rapporterades i 
punkt 4.46 om protokollet 
2008–2012 med Mauretanien 
i revisionsrättens årsrapport 
för 2011. I det fallet infor-
merade de nationella myn-  
digheterna kommissionen om 
att kvoten på 300 000 ton för 
det år som slutade den 
31 juli 2010 hade överskridits. 
Kommissionen var tvungen 
att betala 1,9 miljoner euro till 
Mauretanien för de 47 346 ton 
som hade fångats utöver 
kvoten. Om kommissionens 
avdelningar hade övervakat 
fiskfångsterna bättre hade de 
kunnat överväga förebyggan-
de åtgärder för att undvika 
ytterligare betalningar.Tabell 4Exempel på skillnader i fångstuppgifter från GD Havsfrågor och fiske och 
i efterhandsutvärderingar för protokollen avseende Indiska oceanen
(ton)
2009 2010 2011 2012
Madagaskar
Total fångst, efterhandsutvärdering 14 596 10 055 10 282 8 053
Total fångst, GD Havsfrågor och fiske 14 653 9 916 9 870 8 083
Differens - 57 139 412 - 30
Differens (%) 0 1 4 0
Moçambique
Total fångst, efterhandsutvärdering 3 840 4 261 2 330 1 156
Total fångst, GD Havsfrågor och fiske 3 426 4 261 1 442 1 132
Differens 414 0 888 24
Differens (%) 12 0 62 2
Seychellerna
Total fångst, efterhandsutvärdering e.t. (*) e.t. 40 545 e.t.
Total fångst, GD Havsfrågor och fiske 23 762 41 668 40 078 34 779
Differens e.t. e.t. 467 e.t.
Differens (%) e.t. e.t. 1 e.t.
(*) e.t.: ej tillgängligt.
Källa : GD Havsfrågor och fiske vid tidpunkten för revisionen och efterhandsutvärderingar.
30 Iakttagelser
Kommissionen och partner-
länderna kom överens om 
lämpliga aktiviteter som 
skulle finansieras med hjälp 
av sektorstöd, men det före-
kom ingen samordning med 
andra partner i sektorn
66 
Enligt bestämmelserna i partnerskaps -
avtalen om fiske ska den gemensam -
ma kommittén upprätta ett flerårigt 
sektorsprogram i form av en matris 
i enlighet med partnerländernas 
behov och prioriteringar för fiske -
risektorn. Kommissionens riktlinjer 
för förvaltningen av sektorstöd visar 
att de åtgärder som tas med i denna 
matris ska beakta målet att förbättra 
förvaltningen genom utveckling av 
ett ändamålsenligt system för förvalt -
ning och kontroll för fiskerisektorn 
och genom ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna. Matrisen för sektor -
stöd ska åtföljas av tydliga mål, krite -
rier, förfaranden och indikatorer för 
utvärdering av resultaten av de beslu -
tade åtgärderna. Sektorstödet till fisket 
ska samordnas med andra ekonomiska 
partners åtgärder i partnerländerna.
67 
I alla de fyra besökta länderna kon -
staterade vi att de åtgärder som 
föreslagits för sektorstöd överensstäm -
de med de nationella strategierna. 
Merparten av de planerade åtgärderna 
gällde förvaltning och investeringar 
i fiskerisektorn. Det bildade en god 
grund för det planerade sektorstödet 
och var förenligt med de åtgärder som 
hade planerats inom de tidigare proto -
kollen. Detta illustreras i  tabell 5 .
Foto 1 – Tankställe för den småskaliga fiskeflottan på Seychellerna.
Källa : Revisionsrätten.
31 Iakttagelser Tabell 5Huvudåtgärder som finansierats och deras andel av det totala sektorstödet (SS) 
(budgeterade kostnader 2013)
Huvudåtgärder som planerats för 2013Madagaskar1
% av SSMauretanien2
% av SS
2012–2013Moçambique1, 5
% av SSSeychellerna1
% av SS
Övervaknings‑, kontroll‑ och tillsynsverk ‑
samhet (patruller, inspektioner, VMS, ERS)52 38 7 16
Övervaknings‑, kontroll‑ och  
tillsynsverksamhet (observatörer)4 – 4 2
Vetenskaplig forskning om bestånd – 3 63 10
Laboratorie ‑/livsmedelssäkerhet (export) 44 2Åtgärder som genomförts 
tidigare 3
Kapacitetsuppbyggnad och 
mötesdeltagande– 3 22 22
Infrastruktur med direkt koppling till 
fiskeverksamhet /fiskerisektorn– 5338 % av det resterande 
beloppet i det föregående 
protokollet, utnyttjat 2012538
Infrastruktur utan direkt koppling till 
fiskeverksamhet /fiskerisektorn–3, 4–46 % av det resterande 
beloppet i det föregående 
protokollet, utnyttjat 20125–
Lånefond för den lokala fiskerisektorn – – – 10
1 Beräkning utifrån budgeterade kostnader.
2 Beräkning utifrån betalningar under perioden 2012–2013.
3 Åtgärder genomfördes tidigare.
4 Beloppet är inte tillgängligt.
5 Summan av de kostnader som föreslagits av PL överensstämmer inte med den totala EU -budgeten för året.
Källa : Matriser och verksamhetsrapporter.
68 
Protokollen innehåller emellertid inte 
formella stödvillkor för åtgärder som 
ska finansieras genom sektorstöd. 
I mötesprotokollen från de gemen -
samma kommittéerna för de protokoll 
i Indiska oceanen som granskades 
finns det inga bevis för att kriterierna, 
förfarandena och indikatorerna för att utvärdera resultaten av sektorstö -
det diskuterades i detalj. Det positiva 
exemplet i protokollet 2008–2012 med 
Mauretanien, som fastställde specifika 
verksamhetsområden och indikato -
rer, följdes inte i protokollen i Indiska 
oceanen som godkändes vid en senare 
tidpunkt.
32 Iakttagelser
Foto 2 – Skolfartyg för fiske som finansierats med sektorstöd i Seychellerna.
Källa : Revisionsrätten.
69 
Revisionsrätten konstaterade också 
i de länder runt Indiska oceanen som 
besöktes att samordningen bland 
de utvecklingspartner som var verk -
samma i fiskerisektorn var bristfällig. 
Sektorstöd diskuteras inte vid de regel -
bundna samordningsmötena mellan 
företrädarna med ansvar för EUF -stöd 
och EU -delegationen och de övriga 
ekonomiska partnerna, och attachén 
för fiskerifrågor deltar inte i dessa 
möten. Detta trots att Cotonouavta -
let31 fastställer att hållbar utveckling 
av fiskerisektorn är en prioritet när 
det gäller den allmänna ekonomiska 
utvecklingen.70 
Dessutom hade sektorstöd enligt part -
nerskapsavtalen om fiske inte i något 
av de besökta länderna inkluderats i 
en övergripande matris tillsammans 
med de övriga medel som avsatts 
för användning i fiskerisektorn. Till 
exempel i Moçambique, där olika 
partner finansierar liknande åtgärder, 
finns det risk för dubbelfinansiering, 
särskilt när det gäller mötesdeltagande 
och inspektionsverksamhet. Trots att 
Moçambique har infört en övergripan -
de matris omfattar den varken alla be -
rörda partner eller sektorstöd. Samma 
sak gällde Madagaskar.31 Artiklarna 23 och 23a, ändrade 
den 11 mars 2010, i partner-
skapsavtalet mellan stater i 
Afrika, Västindien och Stilla-  
havsområdet och Europeiska 
unionen.
33 Iakttagelser
Kommissionens kontroll 
av sektorstödåtgärder 
var mycket begränsad, 
och de åtgärder som 
partnerländerna faktiskt 
genomförde skilde sig i vissa 
fall från dem som man hade 
kommit överens om
71 
För att försäkra sig om att målen för 
sektorstöddelen i partnerskapsavtalen 
om fiske uppnås och att EU -medlen 
används som planerat bör kommis -
sionen övervaka ändamålsenligheten 
i de åtgärder som genomförs och 
kontrollera huruvida de motsvarar 
dem som godkänts av den gemen -
samma kommittén. Detta skulle också 
kräva att partnerlandet tillhandahåller 
tillräckligt med information för att den 
gemensamma kommittén ska kunna 
bedöma resultaten av och kostnadsef -
fektiviteten i de åtgärder som fått stöd. 
Kommissionen har tagit fram riktlin -
jer för uppföljningen av sektorstöd. 
I riktlinjerna fastställs att attachén för 
fiskerifrågor är ansvarig för kontrollen 
på plats av hur åtgärder genomförs, 
policydialogen, övervakningen av 
andra ekonomiska partners aktiviteter 
samt för att föra ett landregister.72 
I praktiken övervakar kommissionen 
genomförandet av beslutade sektor -
stödåtgärder genom sitt deltagande 
i den årliga gemensamma kommittén. 
De granskade protokollen innehöll 
dock inga krav på vilken dokumenta -
tion partnerländerna skulle tillhanda -
hålla i övervakningssyfte och fast -
ställde inte heller förfaranden för hur 
genomförandeproblem skulle hanteras 
inom den gemensamma kommittén. 
Eftersom specifika övervakningsreg -
ler och kontrollrättigheter saknades 
i protokollen var det en komplicerad 
uppgift att övervaka sektorstödet. 
I praktiken har dessutom attachén för 
fiskerifrågor i Indiska oceanen inte de 
resurser som krävs för att genomföra 
ingående övervakning i fem partner -
länder (dvs. besöka projekt som får 
stöd på plats), särskilt inte i fall där 
samarbetet med myndigheterna är 
komplext.
73 
Frånsett de svårigheter som orsakades 
av att det inte fanns en heltäckande 
övervakningsram hindrades kommis -
sionens kontroll av sektorstödutgifter 
också av det faktum att den informa -
tion som partnerländerna lämnade 
inte alltid gick att kontrollera, bortsett 
från att den vanligtvis var begränsad 
till output. De flesta åtgärder gick i 
själva verket inte att spåra i budgeten, 
och kommissionen hade begränsade 
garantier för att de redovisade åtgär -
derna faktiskt hade vidtagits och att 
kostnaden var rimlig.
34 Iakttagelser
74 
Vi konstaterade att den gemensamma 
kommittén inte systematiskt kontrol -
lerade kostnadseffektiviteten i sek -
torstödåtgärderna som den gjorde 
när det gällde protokollet 2011–2013 
med Seychellerna. I detta särskilda 
fall utfördes en effektivitetsrevision 
för att bedöma de åtgärder som fått 
sektorstöd och som genomförts 2012, 
för vilka 8,45 miljoner euro hade 
budgeterats. Vid revisionen konstate -
rades att endast ett fåtal åtgärder hade 
genomförts väl (t.ex. VMS) och att vissa 
ännu pågick (t.ex. databaser, studier 
och infrastrukturprojekt för den in -
dustriella och halvindustriella fiske -
flottan), medan andra antingen hade 
en genomsnittlig genomförandegrad 
på under 50 % (förvaltningsplaner 
och forskningsstudier) eller inte hade 
genomförts alls (t.ex. observatörer om -
bord, kommunikationsutrustning till 
havs och infrastruktur för småskaligt 
fiske). Granskningsresultaten diskute -
rades på den gemensamma kommit -
téns följande möte, tillsammans med 
de framsteg som hade gjorts med att 
genomföra rekommendationerna och 
ytterligare åtgärder. När det gäller 
Moçambique fann man inga bevis för 
att denna bedömning hade gjorts, 
trots att det i texten till protokollet för 2012–2014 hade införts en bestämmel -
se om att man skulle bedöma vilken 
valuta EU -finansierade investeringar 
gav för pengarna.
75 
Man konstaterade också att kom -
missionen inte ägnade tillräcklig 
uppmärksamhet åt partnerländernas 
svårigheter att utnyttja sektorstöd -
medlen, vilket påverkade tre av de fyra 
granskade protokollen. Tabell 6  nedan 
visar det återstående beloppet i sek -
torstödbudgetarna när de fyra gran -
skade protokollen upphörde att gälla. 
Trots den stora andelen outnyttjade 
medel blev kommissionen medveten 
om det outnyttjade beloppet och om 
de åtgärder som skulle genomföras 
med dessa medel först när protokollen 
var nära att löpa ut. Ett sådant scenario 
medför en risk, särskilt mot slutet av 
ett protokoll, för att partnerländer -
na för att inte förlora de tillgängliga 
medlen använder det återstående 
sektorstödbeloppet till åtgärder som 
kan absorbera en ansenlig del av de 
outnyttjade medlen men som inte 
överensstämmer med prioriteringar -
na i partnerskapsavtalet om fiske att 
förbättra fiskeriförvaltningen.Tabell 6Återstående belopp av sektorstödet när de tidigare protokollen löpte ut, som 
utnyttjades inom ramen för de protokoll som var i kraft vid tidpunkten för 
revisionen
Land Madagaskar Mauretanien Moçambique Seychellerna
Återstående belopp när de tidigare 
protokollen löpte ut (euro)0 25 000  000 788 555 5 568 928
Det återstående beloppets andel 
av det totala sektorstödet under 
protokollet 0 % 38 % 63 % 63 %
Källa : Protokoll, den gemensamma kommitténs mötesprotokoll och genomföranderapport.
35 Iakttagelser
76 
Revisionsrätten konstaterade i själva 
verket att trots att åtgärderna hade 
valts ut på ett relativt välgrundat sätt, 
användes inte medlen fullt ut som 
planerat i alla de partnerländer som 
besöktes under revisionen (såsom 
illustreras i  ruta 2 ). I stället användes medlen i vissa fall till andra projekt 
som inte var lika relevanta för fis -
keriförvaltning som de planerade 
åtgärderna och som skilde sig från de 
vägledande åtgärdstyper som presen -
terades i kommissionens riktlinjer för 
genomförandet av sektorstöd.
Exempel på sektorstödmedel som inte gick att spåra i den nationella budgeten eller 
inte användes som kommissionen och partnerländerna hade kommit överens om
Madagaskar
Medlens spårbarhet i den nationella budgeten säkerställdes inte, trots att delegationen vid upprepade 
tillfällen bad om en specifik budgetpost för sektorstöd. Det faktum att EU:s ersättning och finansiering från 
andra utvecklingspartner inte öronmärktes och inte gick att identifiera i den nationella budgeten gjorde det 
svårt att övervaka överföringarna. Denna bristande spårbarhet kan också hindra upptäckten av överlappande 
finansiering från det regionala inspektionsprogrammet.
Kommissionen sköt upp betalningarna ett år (2011) på grund av genomförandeproblem.
Mauretanien
Landet fick 65 miljoner euro i sektorstöd under den period då protokollet för 2008–2012 var i kraft. Från 2011 
fram till slutet av protokollet i juli 2012 informerade inte myndigheterna kommissionen tillräckligt om hur de 
använde sektorstödet. Först i augusti 2012, efter flera förfrågningar från kommissionen, avslöjade partnerlan -
det att det outnyttjade sektorstödet när protokollet löpte ut uppgick till 25 miljoner euro. Omkring 90 % av 
detta saldo var öronmärkt för infrastrukturanläggningar, såsom hamninfrastruktur och ett patrullfartyg. Cirka 
50 % av detta belopp hade partnerlandet använt utan kommissionens förhandsgodkännande.
Moçambique
Myndigheterna anger projektkoder i budgeten. Enbart dessa är dock inte tillräckligt för att minska risken för 
överlappande finansiering från de olika ekonomiska partnerna för åtgärder som observatörer, inspektionsda -
gar, tjänsteresdagar för internationella möten etc.
Återstående sektorstöd från ett tidigare protokoll (2007–2011) finansierade åtgärder som inte ingick i den 
fleråriga (2012–2014) eller årliga (2012) matrisen och förhandsgodkändes därför inte av den gemensamma 
kommittén. Kommissionen avbröt inte betalningarna i detta fall. Infrastruktur stod för 84 % av de medel som 
användes 2012. Kommissionen informerades bara en gång om att åtgärderna hade genomförts. Utgifterna 
var inte alltid direkt kopplade till utvecklingen av den moçambikiska fiskerisektorn eller till förbättringar av 
fiskeriförvaltningen (ministeriebyggnaden stod för 46 % av det resterande beloppet för 2012 och inhängning 
av fiskeriskolan för 38 %).Ruta 2
36 Iakttagelser
Kommissionens betal-  
ningar av sektorstöd 
var inte kopplade till 
partnerländernas fram-
steg med att genomföra 
överenskomna åtgärder
77 
För att villkorlighetsprincipen ska till-  
lämpas bör protokollet föreskriva att 
betalningar ska kunna justeras för att 
återspegla framsteg när det gäller 
åtgärder eller när den ekonomiska för -
valtningen i partnerlandet inte är sund 
i stället för att man bara avbryter dem.
78 
Revisionsrätten konstaterade att pro -
tokollen inte föreskrev en minskning 
av sektorstödet utifrån de faktiska 
framsteg som partnerländerna hade 
gjort när de genomförde de överens -
komna åtgärderna.
79 
De protokoll med länder runt Indiska 
oceanen som granskades föreskriver 
att sektorstödet kan avbrytas, efter 
överläggningar i den gemensam -
ma kommittén, om de genomförda 
åtgärderna inte är förenliga med det 
budgeterade programmet (åtgärder 
och finansiellt genomförande). Denna 
definition av villkorlighet gör det svårt 
för kommissionen att på ett lämpligt 
sätt använda sig av möjligheten att av -
bryta sektorstödet. I själva verket har 
det bara förekommit ett fall där stödet 
har avbrutits, i Madagaskar 2011, och 
det var inte kopplat till landets fram -
steg med att genomföra sektorstöd.80 
I Mauretanien förbättrade kommis -
sionen sektorstödets villkorlighet 
i protokollet för 2013–2014 genom att 
införa uttryckligare villkor. Framför 
allt villkorades den första betalningen 
enligt protokollet med att det återstå -
ende beloppet från det förra proto -
kollet skulle utnyttjas, och utbetal -
ningen av sektorstödet kopplades till 
genomförandet av de överenskomna 
åtgärderna. Kommissionen tillämpade 
dessa bestämmelser och betalade inte 
sektorstödet eftersom det befintliga 
resterande beloppet inte hade utnytt -
jats fullt ut. Men liksom i fallet med 
protokollen med länder runt Indiska 
oceanen var delutbetalningar inte 
möjliga.
81 
I den nya gemensamma fiskeripoliti -
ken har principen om frikoppling av 
tillträdesrättigheter och betalningar 
av sektorstöd32 införts. Det betyder att 
det inte längre finns ett fastställt betal -
ningsdatum för sektorstödet, såsom är 
fallet med tillträdesrättigheterna, utan 
att det ska betalas när partnerländerna 
kan visa att resultat har uppnåtts. Vi 
anser att detta är en förbättring jäm -
fört med den tidigare inriktningen på 
åtgärder. Tillämpningen av denna prin -
cip hindras dock av det faktum att de 
protokoll som för närvarande är i kraft 
fortfarande inte föreskriver att betal -
ningar får minskas delvis när resultat 
endast uppnås delvis, utan enbart att 
kommissionen får avbryta betalningar 
om resultaten inte är tillfredsställande.32 Artikel 32 i förordning (EU) 
nr 1380/2013 fastställer att 
sektorstöd ska villkoras till 
uppnåendet av specifika 
särskilda resultat och kom-  
plettera och vara förenligt 
med projekt och program för 
utveckling som genomförs 
i det berörda tredjelandet. 
Sektorstöd ska frikopplas från 
betalningarna för tillträde till 
fiskeresurserna. Unionen ska 
kräva att specifika resultat 
uppnås som ett villkor för 
betalningar inom ramen för 
det ekonomiska biståndet, 
och ska noga följa 
utvecklingen.
37 Iakttagelser
82 
Vi konstaterade också att sektorstöd 
inom partnerskapsavtalen om fiske 
(via kommissionens GD Havsfrågor och 
fiske) hanterades på ett annat sätt än 
betalningar inom EUF för budgetstöd 
(via GD Internationellt samarbete och 
utveckling). Sektorstöd (partnerskaps -
avtalen om fiske) och budgetstöd 
(EUF) bygger på samma princip, 
eftersom betalningar görs direkt till 
offentliga myndigheter i partnerlän -
derna utifrån de framsteg som gjorts 
på ett antal i förväg fastställda områ -
den. I vissa fall försenades EUF -betal -
ningarna av kommissionen på grund 
av olika problem som gällde antingen 
den politiska situationen eller förvalt -
ningen av de offentliga finanserna. Ett 
liknande förhållningssätt tillämpades 
inte av GD Havsfrågor och fiske när det 
gällde sektorstödbetalningar. Ruta 3  
illustrerar denna inkonsekvens när det 
gäller Madagaskar och Moçambique.83 
Protokollen innehåller inga regler 
om insyn i budgeten i partnerlandet, 
till skillnad mot riktlinjerna för EU:s 
budgetstöd33. Moçambique hade på 
ett berömvärt sätt tagit initiativ till att 
identifiera åtgärder per projektkod i 
budgeten, men i de övriga tre länder 
som besöktes var möjligheterna att 
spåra medel små, vilket påverkade 
stödets synlighet och potentialen 
för efterföljande övervakning av hur 
EU:s sektorstödmedel användes. Det 
faktum att protokollen inte kräver att 
partnerländerna ser till att medlen går 
att spåra och att det finns en öppen -
het kring dem är inte förenligt med 
kraven för budgetstöd när det gäller 
sektorsreformer enligt Cotonouavtalet.
Inkonsekvenser mellan EU -betalningar i partnerländer
I Madagaskar avbröts nästan hela EU:s ekonomiska stöd från 2010 till maj 2014, i enlighet med artikel 96 i Co -
tonouavtalet, eller i avvaktan på lämpliga åtgärder när det gällde mänskliga rättigheter, demokratiska princi -
per och rättsstatsprincipen. Betalningarna inom partnerskapsavtalet om fiske fortsatte dock.
I Moçambique försenades en utbetalning av budgetstöd sju månader tills regeringen löste ett problem som 
påverkade insynen i de nationella offentliga finanserna, vilket hade begärts av Internationella valutafonden/
givare av allmänt budgetstöd. Under denna period gjordes dock utbetalningar av sektorstöd inom partner -
skapsavtalen om fiske.
Källa : Revisionsrätten, utifrån information från GD Havsfrågor och fiske och GD Internationellt samarbete och utveckling.Ruta 333 Budgetstöd omfattas av 
stödkriterier (avsnitt 5.1 
i riktlinjerna för budgetstöd, 
2012). Två av dem är  
– god offentlig ekonomisk 
förvaltning eller ett trovärdigt 
och relevant program för att 
förbättra den,  
– budgettransparens och 
budgetkontroll.  
I artikel 61.2 i Cotonouavtalet 
fastställs dessutom följande: 
”Direkt budgetstöd för under-  
stödjande av makroekonomis-
ka reformer eller sektorsre-
former ska beviljas om […] 
c) förvaltningen av offentliga 
medel sker på ett tillräckligt 
öppet, ansvarsfullt och 
effektivt sätt.”
38
 Slutsatser och 
rekommendationer
84 
Partnerskapsavtal om fiske mellan EU 
och dess partnerländer ger EU:s fiske -
flottor möjlighet att fiska i partnerlän -
dernas vatten och stöder en hållbar 
utveckling i deras nationella fiskeri -
sektor. Vi granskade huruvida part -
nerskapsavtalen om fiske förvaltas väl 
av kommissionen och tittade på hur 
avtalen och deras protokoll förhandlas 
fram, hur tillträdesrättigheter för fiske 
utnyttjas och hur stödet till den natio -
nella fiskerisektorn genomförs. Vi drog 
slutsatsen att partnerskapsavtalen 
om fiske i allmänhet förvaltas väl av 
kommissionen men att det fortfaran -
de finns flera områden där det krävs 
förbättringar, särskilt vad beträffar 
genomförande.
85 
Att förhandla om partnerskapsavtal 
om fiske och deras protokoll är en lång 
och komplicerad process, men kom -
missionen hanterade dessa svårigheter 
väl och lyckades, med få undantag, 
undvika avbrott i EU -fiskeflottans 
fiskeverksamhet. Trots det identifie -
rade vi ett antal brister när det gällde 
hur kommissionen hanterade förhand -
lingsprocessen (punkterna 17–25).
86 
För att säkerställa fortsatt fiske -
verksamhet för EU:s fiskeflotta kan 
kommissionen använda sig av den 
möjlighet som artikel 9 i förordning 
(EG) nr 1008/2008 erbjuder, nämligen 
att låta fartyg genom kommissionen begära fisketillstånd av det berörda 
tredjelandet i avvaktan på att ett 
förnyat protokoll ska undertecknas. 
Denna möjlighet i lagstiftningen är 
dock inte förenlig med ett krav i lag -
stiftningen, nämligen den så kallade 
exklusivitetsklausulen, och tillämp -
ningen av den ledde till missförstånd 
mellan ett partnerland och kommis -
sionen (punkterna 22 och 23).
87 
Kommissionens strategi att utvidga 
nätverket av partnerskapsavtal om 
fiske är relevant för EU -fiskeflottans 
behov och prioriteringar. Komple -
mentariteten och enhetligheten 
i de partnerskapsavtal om fiske som 
förhandlas fram inom samma region 
kan dock bli bättre, så att man maxi -
merar avtalens potential att förbättra 
fiskeriförvaltningen på regional nivå 
(punkterna 26–28).
88 
Ett av huvudmålen med partnerskaps -
avtalen om fiske är att endast fiska 
överskottsbestånd. Men detta har visat 
sig vara mycket svårt att genomföra 
i praktiken eftersom det saknas tillför -
litlig information om fiskbestånd och 
inhemska fiskeflottors fiskeansträng -
ningar eller om andra utländska fiske -
flottor som också har beviljats tillträde 
av partnerländerna (punkterna 29–32).
39 Slutsatser och rekommendationer
89 
Den faktiska enhetskostnad som beta -
lades för ett ton fisk var ofta högre än 
det enhetspris som förhandlades fram. 
I förhandlingarna beaktade man fångs -
ter som rapporterats från tidigare pro -
tokoll, men den referensfångstmängd 
som man enades om i de allra senaste 
protokollen var ofta högre, vilket ledde 
till att de regelmässigt underutnyttja -
des. EU:s ekonomiska ersättning måste 
dock betalas i sin helhet oavsett vilka 
fiskemöjligheter som utnyttjas. Under-  
utnyttjandet av protokollen och de 
höga kostnader som det ledde till kun -
de ibland tillskrivas klausuler som man 
hade förhandlat fram med partner -
länderna för att följa deras nationella 
lagstiftning eller garantera hållbar 
fiskeverksamhet (punkterna 33–46).
90 
Nyttan av oberoende efterhandsutvär -
deringar som en hjälp i beslutsfattan -
det i förhandlingsprocessen hindras 
av att ofullständig information om 
utnyttjandet av protokollen lämnas, av 
att protokollen inte går att jämföra och 
av att det inte görs någon kritisk analys 
av hur ändamålsenliga partnerskaps -
avtalen om fiske är (punkterna 48–53).Rekommendation 1  
Förhandlingarna om 
partnerskapsavtalen om 
fiske
När det gäller framtida protokoll och 
avtal bör kommissionen
a) se över vilande avtal och överväga 
hur man ska komma till rätta med 
avbrott i fiskeverksamheten på 
grund av exklusivitetsklausulen 
samtidigt som principerna för den 
gemensamma fiskeripolitiken re -
spekteras; vidare bör kommissionen 
förtydliga och i protokollen inklu -
dera lämpliga bestämmelser för att 
säkerställa kontinuiteten i fiskeverk -
samheten mellan två protokoll,
b) fastställa regionala strategier för 
utvecklingen av fiskeriförvaltningen 
och se till att de protokoll som för -
handlas fram i samma region är för -
enliga med den aktuella regionala 
strategin och med andra EU -medel,
c) när den förhandlar om fiskemöjlig -
heterna enligt nya protokoll beakta 
utnyttjandegraden när det gäller 
tidigare protokoll och försöka att på 
ett bättre sätt koppla betalningar för 
tillträdesrättigheter till faktiska fångs -
ter och samtidigt se till att fiskeverk -
samheten inte påverkas negativt,
d) bättre analysera de potentiella 
effekterna av klausuler i partner -
skapsavtalen på utnyttjandet av 
protokollet och samtidigt säkra de 
ömsesidiga fördelarna för EU och 
de berörda partnerländerna, kanske 
genom att samråda med berörda 
parter för att identifiera var mer in -
gående bedömningar av avgörande 
klausuler är nödvändiga,
e) rikta in efterhandsutvärderingarna 
bättre så att analysen av avkast -
ningen på de offentliga medel som 
använts inom protokollen blir kon -
sekvent och jämförbar samt göra 
en heltäckande och kritisk analys av 
deras ändamålsenlighet för EU och 
det berörda partnerlandet.
40 Slutsatser och rekommendationer
91 
Revisionsrätten drog också slutsatsen 
att förvaltningen av genomförandet 
av tillträdesvillkoren och sektorstödet 
inte var tillräckligt solid.
92 
Tillståndsförfarandet är utdraget och 
omständligt, och förseningar kan 
komplicera eller minska fiskeflottans 
fiskeverksamhet. Men kommissionen 
har inget informationssystem som kan 
hjälpa den att hålla reda på de olika 
stegen i förfarandet för tillståndsansö -
kan, vilket gör det svårare att identifie -
ra skälen till förseningar och förbätt -
ringsområden (punkterna 55–60).
93 
Trots initiativ som kommissionen 
nyligen tagit fanns det brister i förvalt -
ningen av uppgifter om fiskfångster, 
eftersom tillförlitlig, enhetlig och 
fullständig information saknades 
(punkterna 61–65).Rekommendation 2  
Förvaltningen av 
tillträdesvillkor för fiske
Kommissionen bör utan dröjsmål
a) fastställa förfaranden för övervak -
ning av varje steg i tillståndsför -
farandet, inbegripet den tid som 
medlemsstaterna, partnerländerna 
och kommissionens avdelningar 
behöver, i syfte att identifiera och 
följa upp brister i förfarandet,
b) verka för att man godtar elektro -
niska tillstånd eller en förteckning 
över fartyg med tillstånd under 
tillståndens hela giltighetsperiod,
c) se till att den nya fångstdatabasen 
används fullt ut av flaggmedlems -
stater och levererar tillförlitliga 
fångstdata som kan konsolideras, 
övervakas och hållas uppdaterade.
94 
Planeringen av åtgärder som finansie -
ras genom sektorstöd har successivt 
blivit bättre. Men kommissionens roll 
i övervakningen av genomförandet 
av denna del är fortfarande begrän -
sad. Det saknades en tydlig ram, 
bl.a. stöd- och spårbarhetsregler och 
rapporteringskrav för de finansiera -
de åtgärderna. Det fick till följd att 
fall identifierades där partnerländer 
genomförde andra åtgärder än de som 
man hade planerat tillsammans med 
kommissionen, vilket medförde en risk 
när det gällde sektorstödets ändamåls-  
enlighet (punkterna 66–76).
41 Slutsatser och rekommendationer
95 
Slutligen medger protokollen att ut -
betalningar av sektorstöd avbryts men 
inte att de minskas utifrån det faktiska 
genomförandet av överenskomna åt -
gärder eller uppnådda resultat. Dessut -
om skiljer sig villkoren för utbetalning 
av sektorstöd från villkoren för bud -
getstöd från EUF, vilket ibland kan leda 
till inkonsekvenser (punkterna 78–83).Rekommendation 3  
Förvaltningen av 
sektorstöd
Kommissionen bör utan dröjsmål
a) när det gäller nya protokoll föreslå 
att stödkrav införs för bedömning 
av åtgärder som man överväger att 
finansiera genom sektorstödet  
(andra krav skulle kunna gälla  
spårbarhet, urval, rapportering  
och resultatmätning samt kontroll -
rättigheter för kommissionen),
b) se till att sektorstöd enligt partner -
skapsavtalen om fiske samordnas 
på ett ändamålsenligt sätt med 
andra utvecklingspartner som är 
verksamma i fiskerisektorn,
c) se till att utbetalningarna av 
sektorstöd är förenliga med andra 
budgetstödbetalningar och att 
de grundas på de resultat som 
partnerländerna har uppnått när 
det gäller genomförandet av den 
uppsättning åtgärder som man ge -
mensamt har kommit överens om.
Denna rapport antogs av avdelning I, med ledamoten Augustyn KUBIK som 
ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 15 juli 2015.
 För revisionsrätten
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 Ordförande
42
 Bilagor
Partnerskapsavtal om fiske: närmare information om hur de  
förhandlas fram och genomförsBilaga IInledning
01 
När ett partnerskapsavtal om fiske ska upprättas förhandlar EU och partner -
länderna fram ett avtal med tillhörande genomförandeprotokoll. Avtalet 
utgör en ram för ett långsiktigt samarbete på fiskeområdet och inbegriper de 
allmänna principer och standarder som reglerar EU -fartygs tillträde till fiske 
i vatten som faller under partnerländernas jurisdiktion. I protokollen fastställs 
detaljerade villkor och bestämmelser om exempelvis fiskemöjligheter och 
arter, den ekonomiska ersättningen (när det gäller såväl tillträde som sektor -
stöd), storleken på de avgifter som ska betalas av fartygsägare, antalet fartyg 
som har tillstånd att fiska och fartygens storlek och de specifika områden där 
de får fiska.
Ansvarsområden
02 
Partnerskapsavtal om fiske förvaltas centralt av kommissionen genom direkt 
förvaltning. Rådet ger kommissionen, som representeras av GD Havsfrågor 
och fiske, mandat att inleda förhandlingar för EU:s räkning om varje avtal 
eller protokoll som ska förnyas. Sedan Lissabonfördraget trädde i kraft ska 
avtalen och protokollen ingås av rådet med Europaparlamentets samtycke. 
När ett avtal har trätt i kraft förhandlar man i regel om protokollen vart tredje 
till sjätte år, enligt överenskommelse med partnerlandet.
03 
Ansvaret för den löpande förvaltningen av partnerskapsavtalen om fiske 
ligger på GD Havsfrågor och fiskes centrala kontor och de sex attachéerna för 
fiskerifrågor som ansvarar för uppföljningen och de regelbundna kontakterna 
med partnerländerna.
04 
Partnerländerna är ansvariga för att iaktta och verkställa bevarande- och 
förvaltningsåtgärder och för att införa ändamålsenliga mekanismer med vil -
kas hjälp man kan övervaka och kontrollera fiskefartygs verksamhet. EU och 
flaggmedlemsstaterna1 är dock ansvariga för att utöva ändamålsenlig kontroll 
över sina fartyg och se till att de uppfyller alla skyldigheter, särskilt när det 
gäller insamling av fångst- och VMS -uppgifter.1 Flaggstaten är den stat där 
fartyget är registrerat.
43 Bilagor
Förhandlingarna om partnerskapsavtalen om fiske
05 
Förhandlingsprocessen består av olika faser, men för att säkerställa kontinui-  
tet i fiskeflottans verksamhet måste kommissionen inleda processen för att 
förhandla fram ett nytt protokoll senast cirka ett år innan det gällande proto -
kollet löper ut. Sedan kommissionen tagit ett initiativ får den ett mandat från 
rådet. Därefter hålls en eller flera förhandlingsrundor mellan kommissionen 
och partnerlandet. När förhandlingarna har avslutats paraferas avtalet av 
kommissionen och det berörda partnerlandet, och därefter godkänns och un -
dertecknas det av rådet och partnerlandet. Därefter kan protokollet tillämpas 
preliminärt, om parterna är överens om det, innan det ratificeras formellt. 
Protokollet ratificeras av partnerlandet, och Europaparlamentet ger sitt sam -
tycke till att avtalet ingås. Därefter träder avtalet i kraft.
Fisketillstånd
06 
Enligt fisketillståndsförordning (EG) nr 1006/2008 ska kommissionen föra en 
tillståndsdatabas där uppgifter uppdateras regelbundet av medlemsstaterna, 
som är ansvariga för att kontrollera om de ansökningar som operatörer läm -
nar in kan komma i fråga för tillstånd. Dessa ansökningar vidarebefordras se -
dan till kommissionen för kontroll. Kommissionen vidarebefordrar ansökning -
arna till partnerländerna via delegationen. När partnerlandet har utfärdat ett 
tillstånd skickas originaldokumentet tillbaka till operatören via delegationen, 
kommissionen och medlemsstaterna.
De gemensamma kommittéerna
07 
I avtalen fastställs att en gemensam kommitté ska inrättas för att övervaka 
tillämpningen av varje avtal. Varje gemensam kommitté består av företräda -
re för kommissionen och för det berörda partnerlandet och ansvarar för att 
övervaka genomförandet, tolkningen och tillämpningen av det, fastställa de 
årliga och fleråriga programmen för sektorstödet och utvärdera genomför -
andet av dem, säkerställa de nödvändiga kontakterna i frågor av gemensamt 
intresse på fiskeområdet, fungera som ett forum genom vilket eventuella 
tvister om avtalets tolkning eller tillämpning kan lösas i godo och vid be -
hov ompröva fiskemöjligheternas omfattning och därmed den ekonomiska 
ersättningen.Bilaga I
44 Bilagor
Attachén för fiskerifrågor
08 
Attachén för fiskerifrågor företräder GD Havsfrågor och fiske i partnerländer -
na och spelar en direkt roll när det gäller övervakningen av genomförandet 
av protokollen. Attachén för fiskerifrågor hjälper till med förberedelserna 
inför förhandlingar och möten i den gemensamma kommittén, upprätthåller 
kontakt med de nationella myndigheterna, kontrollerar att bestämmelserna 
i protokollen och sektorstödet genomförs korrekt, rapporterar regelbundet 
till GD Havsfrågor och fiske, analyserar dokument och deltar i regionala fiske -
riförvaltningsorganisationers vetenskapliga möten, övervakar utvecklingen 
i frågor som rör GD Havsfrågor och fiskes politik på internationell nivå, över -
vakar verksamhet som andra partner i fiskerisektorn bedriver och tar fram 
uppdaterade projektakter för alla EU -finansierade projekt.
09 
GD Havsfrågor och fiske har för närvarande sex attachéer för fiskerifrågor, en 
i regionen runt Indiska oceanen2, fyra i Västafrika (Centralatlanten)3 och en 
med ansvar för regionen runt Stilla havet, särskilt för Kiribati.
Medlemsstaternas övervakning
10 
Medlemsstaterna övervakar sina fiskeflottors verksamhet och om verksam -
heten är laglig genom sina centrum för fiskekontroll. De följer även upp sina 
fiskeflottors fångster genom ERS. Medlemsstaterna skickar dessa fångst-  
uppgifter till kommissionen tillsammans den information om fiskeområde 
som VMS tillhandahåller. När det gäller tonfiskprotokollen validerar medlems -
staternas vetenskapliga institut de årliga fångsterna efter årsslutet i enlighet 
med sina egna vetenskapliga förfaranden. De årliga konsoliderade fångsterna 
används i den avräkning av avgifter som diskuteras med partnerländerna, för 
diskussioner med partnerländerna om utnyttjandet av partnerskaps-  
avtalet om fiske och för betalningar när referensfångstmängden överskrids, 
i enlighet med villkoren i protokollet. De validerade årliga fångstuppgifterna 
skickas också till den berörda regionala fiskeriförvaltningsorganisationen, så 
att EU:s rapporteringskrav uppfylls.2 Denna attaché för fiskerifrågor 
arbetar på delegationen i 
Mauritius och ansvarar för de 
fem avtalen i Indiska oceanen 
(Komorerna, Moçambique, 
Mauritius, Madagaskar och 
Seychellerna).
3 En är ansvarig för Kap Verde, 
Elfenbenskusten, Senegal och 
Guinea -Bissau, en annan för 
São Tomé och Príncipe och 
Gabon en tredje för Maure-
tanien och en fjärde för 
Marocko.Bilaga I
45 Bilagor
Partnerskapsavtal om fiske som är i kraft 2015Bilaga II
Land Art PeriodTotal ersät  t‑
ning från EU 
(euro)Sektorstöd 
(euro)Tillträdes ‑ 
rättigheter 
(euro)Referensfångstmängd (ton)
Kap Verde1TonfiskPreliminär tillämp -
ning från 23.12.2014  
23.12.2014–22.12.2018525 000 262 500 262 500 5 000 och antal fartyg
Komorerna Tonfisk 1.1.2014–1.1.2017 600  000 300 000 300 000 6 000
Elfenbenskusten Tonfisk 1.7.2013–30.6.2018 680 000 257 500 422 500 6 500
Gabon Tonfisk 24.7. 2013–2 3.7. 2016 1 350 000 450 000 900  000 20 000
Grönland Blandat avtal 1.1.2013–31.12.2015 17 847 244 2 743 041 15 104 203 Torsk 2 200 kungsfisk (djupt pelagiskt vatten)  3 000 demersal kungsfisk 
2 000 liten hälleflundra – väst 2 500 liten hälleflundra – öst 4 315 räka – väst 
3 400 räka – öst 7 500 hälleflundra – väst 200 hälleflundra – öst 200 lodda 
60 000 maskeringskrabba 250 skolästfiskar – väst 100 skolästfisk – öst 100
Guinea-Bissau Blandat avtal 24.11.2014–23.11.2017 9 200 000 3 000  000 6 200 000 Räka, bottenlevande arter, bläckfisk och tonfisk. Ingen referensfångst -
mängd; endast antal fartyg och total fiskekapacitet
Kiribati Tonfisk 16.9.2012–15.9.2015 1 325 000 350 000 975 000 15 000
Madagaskar Tonfisk 1.1.2015–31.12.2018 1 566 250 700 000 866 250 15 750
Mauritius Tonfisk 28.1.2014–27.1.2017 660 000 302 500 357 500 5 500
Marocko Blandat avtal 15.7. 2014 –14.7. 2018 30 000 000 14 000  000 16 000  000 Pelagiska arter, bottenlevande arter och tonfisk. 80 000 pelagiska arter, 
för övriga: ingen referensfångstmängd; endast antal fartyg och total 
fiskekapacitet
Moçambique Tonfisk 1.2.2012–31.1.2015 980 000 460 000 520 000 8 000
São Tomé och Príncipe Tonfisk 23.5.2014–22.5.2018 710 000 325 000 385 000 7 000
Senegal1Tonfisk 20.11.2014–19.11.2019 1 738 000 750 000 988 000 14 000
Seychellerna1Tonfisk 18.1.2014–17.1.2020 5 116 666 2 533  333 2 583 333 50 000
Totala årliga betalningar 72 298 160 26 433 874 45 864 286 
Senaste protokollen med länder med vilka förhandlingarna har försenats
Mauritanien2Blandat avtal 16.12.2012–15.12.2014 70 000  000 3 000  000 67 000  000 Skaldjur 5 000 (kvot) senegalkummel 4 000 (kvot) andra bottenlevande 
arter än senegalkummel med annan utrustning än trål 2 500 (kvot) ton -
fiske med frysanläggning 5 000 tonfiskfartyg som bedriver spöfiske med 
fasta linor och fartyg som bedriver fiske med flytlinor 10 000 frystrålare 
för pelagiskt fiske 285 000 (kvot) krabbfiske 200 (kvot) fartyg för pelagiskt 
fiske, utan frysanläggning 15 000 (kvot)
Moçambique Tonfisk 1.2.2012–31.1.2015 980 000 460 000 520 000 8 000
1 Den ekonomiska ersättningen för tillträdesrättigheterna har beräknats som ett genomsnitt av de årliga betalningarna.
2 Förhandlingar mellan Europeiska kommissionen och Mauretanien om att upprätta ett nytt protokoll slutfördes med framgång den 10 juli 2015. Detta fyraårsprotokoll gäller 
59 125 miljoner euro  om året. Det ska godkännas av rådet och Europaparlamentet.
Källa : GD Havsfrågor och fiskes webbplats och förordningen.
46 Bilagor
Partnerskapsavtal om fiskeBilaga III
EU:s vatten
Nordliga avtalBlandat avtal Avtal om tonﬁsk och
Grönland
18
Madagascar
1,5Marocko
30
Mauretanien 
-
Kap Verde
0,5
Gabon
1,4Guinea-Bissau
9Seychellerna
5Kiribati
1,3
Gambia
-
Elfenbenskusten
0,7Salomonöarna
-Mikronesien
-
Senegal
1,8Komorerna
0,6
Mauritius
0,7Moçambique
- -São Tomé
och Príncipe
0,7Ekvatorialguinea
-Länder med avtal men där inga 
protokoll är i kraft:
Ekvatorialguinea, Gambia, Mauretanien1, 
Mikronesien, Moçambique och 
Salomonöarna.
1 Förhandlingar mellan Europeiska kommis-
sionen och Mauretanien om att upprätta ett 
nytt protokoll slutfördes med framgång den10 juli 2015. Detta fyraåriga protokoll gäller59 125 miljoner euro per år. Det ska godkännas av rådets och Europaparlamentet.Partnerskapsavtalet om /f_iske som är i 
kraft under 2015:Partnerskapsavtalet om /f_iske som äri kraft under 2015:
Grönland, Guinea-Bissau och Marocko.
Typ av 
avtalLand (vilande avtal)Typ av 
avtalEU:s bidrag för 2015 
i miljoner euroLandKap Verde, Komorerna, Elfenbenskusten, 
Gabon, Kiribati, Madagaskar, Mauritius, São Tomé och Príncipe, Senegal och Seychellerna.
Källa : Karta baserad på Flanders Marine Institute, 2015. MarineRegions.org. Hämtad från http://www.marineregions.org  den 20 april 2015.
47
VI
Där så är tillämpligt innebär detta begrepp att för -
valtningsmål, förvaltningsåtgärder och de fördel -
ningstal för olika berörda parter som kustnationen 
fastställt är tydligt specificerade och väl kända, så 
som är fallet i de blandade avtalen med Grönland, 
Marocko, Mauretanien och Guinea -Bissau.
I fråga om tonfiskavtalen har fiskemöjligheterna 
fastställts utifrån de förvaltningsmål och förvalt -
ningsåtgärder som antagits av de regionala fiskeri -
förvaltningsorganisationer som getts i uppdrag att 
utföra dessa uppgifter regionalt och som stödjer sig 
på de regionala fiskeriförvaltningsorganisationer -
nas vetenskapliga arbete och råd.
VII
Kommissionen tar hänsyn till det tidigare utnyttjan -
det av fiskemöjligheterna och de externa faktorer 
som kan ha betydelse för utnyttjandet av fiske -
möjligheterna beroende på fångsttillgång och 
fångstvariation.
De referensnivåer som fastställts i partnerskaps -
avtalens så kallade tonfiskprotokoll – som inte är 
fångstbegränsningar  – baseras på de fångster som 
EU-flottorna tidigare rapporterat. De referens -
fångstmängder som bestäms i de olika protokollen, 
en viktig förutsättning för våra partner, utgör den 
juridiska grunden för betalningen av EU:s ersättning 
för tillträdet till fisket. Sådana referensnivåer måste 
emellertid också ta hänsyn till den stora fångstva-  
riationen från år till år i de olika områdena till följd 
av den årliga variationen i utbredning och storlek 
hos bestånden av långvandrande arter.
I fråga om kopplingen mellan ett potentiellt under-  
utnyttjande av fiskemöjligheterna och genomför-  
andet av mer begränsande tekniska bevarande-  
åtgärder måste det påpekas att sådana bevarande -
åtgärder görs efter överenskommelse mellan båda 
parterna för att säkerställa hållbart utnyttjande av 
de olika bestånden, för att minska fiskeverksam -
heten påverkan på marina ekosystem och för att 
undvika konflikter mellan utländska industriella 
havsfiskeflottor och kustnationernas småskaliga, 
kustnära fiskare.Sammanfattning
I
Enligt den senaste reformen av den gemensamma 
fiskeripolitiken är partnerskapsavtal om hållbart 
fiske i första hand ett verktyg för att förbättra 
styrningen av fisket i partnerländernas exklusiva 
ekonomiska zoner utifrån samma principer som gäl -
ler inom EU. Syftet är att garantera hållbart utnytt -
jande av resurser och samtidigt stödja våra partners 
förmåga att utveckla sin fiskerisektor.
Avtalen baseras på de bästa tillgängliga vetenskap -
liga råden, är helt öppna för insyn och icke -dis-
kriminerande. Dessa principer har införlivats med 
protokollen till de partnerskapsavtal om fiske som 
nyligen förhandlats fram. Protokollen har framför -
handlats med syfte att maximera valutan för de 
pengar som betalas som ersättning för tillträde 
till partnerländernas fiskeriområden och som 
sektorstöd.
Svar till III och IV
Förhandlingen om protokollen för partnerskapsav -
tal om fiske är beroende av en rad faktorer, av vilka 
många ligger utanför kommissionens kontroll. Det 
finns bestämmelser som måste följas som inbegri -
per andra EU -institutioner, t.ex. rådet och parlamen -
tet. Förhandlingsprocessens totala tidsåtgång beror 
också i högsta grad på det interna antagningsförfa -
randet hos det tredjeland som är EU:s partner.
När avbrott inträffade var de i allmänhet kort -
variga och hade ingen betydelse för EU -flottans 
fiskeverksamhet.
V
Denna övergångsordning grundar sig på artikel 9 i 
förordning (EG) nr 1006/2008 om fiskeriavtal, som 
skulle garantera fortsatt fiskeriverksamhet under en 
begränsad tidsperiod om sex månader i de fall då 
ett protokoll har beslutats av EU och dess partner -
land men protokollet ännu inte börjat tillämpas 
provisoriskt. Sådana tillfälliga licenser som partner -
länderna beviljat på helt frivillig grund på begäran 
av kommissionen bör fortfarande betraktas som 
licenser beviljade enligt huvudavtalet (om än utan 
protokoll), och bryter därmed inte mot exklusivi -
tetsklausulen (till skillnad från helt ”privata licenser”, 
vilket domstolen förklarar i mål C-565/13).Kommissionens  
svar
Kommissionens svar 48
XI
De riktlinjer för att granska användningen av sektor -
stödet som kommissionens avdelningar fastställt 
2013 och uppdaterat 2014 anger vilka principer som 
ska följas vid fastställandet och granskningen av 
stödet och vilka särskilda bestämmelser som gäller 
för rapporteringskraven. Detta gör att den gemen -
samma kommittén kan komma överens om juste -
ringar av programmet.
Dessa riktlinjer har kompletterats i senare protokoll 
genom införandet av särskilda bestämmelser för 
genomförande och granskning av sektorstödet.
I bestämmelserna krävs bl.a. att man utvecklar 
och fastställer en matris med de aktiviteter som 
ska finansieras av sektorstödet och att den tydligt 
anger vilka aktiviteter som ska stödjas, deras mål 
och vilka resultat som uppnåtts.
Matrisen granskas regelbundet av den gemen -
samma kommittén och bevakas av fiskeriattachén 
för att säkerställa att matrisprogrammet följs.
XII
Enligt den nya gemensamma fiskeripolitik som 
antogs 2013, som innefattar en frikoppling av ut-  
betalningarna av sektorstöd från ersättningen och 
villkoren för tillträdet till fisket, är nu utbetalning -
arna av sektorstöd direkt kopplade till resultaten 
och utnyttjandet av sektorstödet.
Det sektorstöd som ges enligt partnerskapsavtalen 
om hållbart fiske baseras på ett begränsat antal 
aktiviteter som partnerlandet föreslagit och inte på 
ett systematiskt tillvägagångssätt som stödet från 
den Europeiska utvecklingsfonden, som bl.a. ger 
budgetstöd. Sektorstödet är dessutom i allmänhet 
mycket lägre än det stöd som ges av Europeiska 
utvecklingsfonden.
Det finns bestämmelser om revision av sektorstödet 
av den gemensamma kommittén i de fall där ett 
partnerland utifrån en lämplig motivering begär att 
medel ska omfördelas inom programmet och, där 
så anses nödvändigt, om uppskjutande av utbetal -
ningen av sektorstödet tills de verksamheter som 
det ska finansiera genomförts på ett tillfredsstäl -
lande sätt.Tekniska bevarandeåtgärder har i många fall fast -
ställts i partnerländernas nationella lagstiftning och 
är därför inte förhandlingsbara. De måste införlivas 
i partnerskapsavtalen om hållbart fiske.
Principen om förskottsbetalning från EU av ersätt -
ningen för tillträdet till fisket utgör en stabil 
inkomstkälla för partnerlandet, vilket därmed gör 
partnerskapsavtalen om hållbart fiske till ett attrak -
tivt verktyg för styrning.
VIII
Kommissionen var medveten om problemen med 
jämförbarhet mellan de metoder som använts av 
de oberoende konsulter som genomfört utvärde -
ringarna. Efter en intern revision och på grundval 
av de riktlinjer som revisionen ledde till har kom -
missionen fastställt en mall för direktiven för de 
utvärderingar som ska genomföras i samband 
med partnerskapsavtal om hållbart fiske. En enda, 
gemensam metod för att bedöma effekterna 
av partnerskapsavtal om fiske har beslutats och 
genomförs med start i början av 2015.
IX
Kommissionen har under de senaste åren varit 
engagerad i en process för att omarbeta sina 
it-verktyg och inledde i början av 2013 det så kal-
lade it -licensprojektet, som registrerar både över -
sändande och uppföljning av licenser digitalt. De 
befintliga it -verktygen gör det lättare för kommis -
sionen att administrera förfaranden för ansökning 
om och utfärdande av fisketillstånd, från att en 
komplett begäran kommit in från ett medlemsland 
till att tillstånd utfärdats av tredjeland.
X
Kommissionen har sedan 2011 utvecklat nya för -
faranden för att lämna in uppgifter och nya data -
baser, i synnerhet det så kallade datalagret, för att 
möjliggöra en bättre och noggrann granskning av 
alla fångster som tagits av EU:s fiskefartyg. Datalag -
ret blev tillgängligt i slutet av 2013 och togs i drift 
successivt under 2014 utifrån medlemsländernas 
förmåga att införa systemet. När särskilda frågor 
identifieras diskuteras de med medlemsländerna.
Kommissionens svar 49
Under förhandlingarna för att förnya protokollen 
främjar kommissionen aktivt användandet av elek -
troniska licenser för EU -fartyg.
XIII h) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser sig redan vidta nödvändiga åt-  
gärder för att rätta till situationen.
Kommissionen har fortlöpande kontakt med med -
lemsländerna för att lösa alla tekniska frågor.
XIII i) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen -
dation och anser att den delvis har genomförts, 
då kommissionen har fastställt särskilda riktlinjer 
för att administrera och granska sektorstödet, och 
i förhandlingen med partnerländerna kommer 
kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att 
rekommendationen ska genomföras till fullo.
XIII j) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser att den redan genomförts delvis.
I den nya gemensamma fiskeripolitiken har fören -
lighet med unionens politik inom andra områden 
gjorts till en av principerna för god förvaltning 
(artikel 3 h i förordning (EU) nr 1380/2013). Utifrån 
denna grund integreras fiskerifrågorna mer och mer 
i utvecklingspolitiken.
XIII k) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser att den redan genomförts delvis.
Utbetalningar behandlas årligen av den gemen -
samma kommittén för varje partnerskapsavtal om 
fiske. Om den gemensamma kommittén anser att 
de medel som tillhandahålls inte utnyttjats på lämp -
ligt sätt kan utbetalningen av följande års sektor -
stöd tillfälligt dras in.XIII a) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation.
XIII b) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och har påbörjat genomförandet av den.
XIII c) 
Kommissionen kan godta denna rekommendation, 
och genomförandet av den är föremål för förhand -
lingar och överenskommelse mellan EU och det 
tredjeland som berörs.
XIII d) 
Kommissionen kan godta rekommendationen 
och har redan påbörjat samrådsförfarandet med 
berörda parter.
XIII e) 
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation.
En ny metod presenterades för kommissionen i 
december 2014 och godkändes i januari 2015. Den 
kommer att utgöra en gemensam grund för bedöm -
ning av protokollens ekonomiska effekter, som 
kommer att utföras före kommande förhandlingar. 
När denna metod har börjat tillämpas systematiskt 
kommer den att till fullo uppfylla revisionsrättens 
rekommendation.
XIII f) 
Kommissionen samtycker till denna rekommenda -
tion och anser sig redan vidta nödvändiga åtgärder 
för att rätta till situationen.
Kommissionen har under de senaste åren varit 
engagerad i en process för att omarbeta sina 
it-verktyg och har inlett det så kallade it -licenspro -
jektet för att registrera både översändande och 
uppföljning av tillstånd digitalt.
XIII g) 
Kommissionen samtycker till denna rekommenda -
tion och anser sig redan vidta nödvändiga åtgärder 
för att rätta till situationen.
Kommissionens svar 50
EU:s sektorstöd ges bl.a. för att bidra till att för -
bättra förvaltningen på nationell nivå, medan det 
stöd som Europeiska utvecklingsfonden tillhanda-  
håller Indiska Oceanområdets kommission på 
regional nivå syftar till att ytterligare utveckla det 
regionala samarbetet. Attachén för fiskerifrågor 
i EU -delegationen på plats bidrar också genom sina 
regelbundna kontakter med Indiska Oceanområ -
dets kommission till att de finansierade verksamhe -
terna kompletterar varandra.
31
Genom partnerskapsavtal om fiske, och särskilt 
genom sektorstödet, försöker EU även förbättra det 
vetenskapliga samarbetet mellan EU och partner -
ländernas forskare kring bestånd, fiske och bedöm -
ning av förvaltningsåtgärder genom vetenskapliga 
samarbetskommittéer i blandade partnerskapsavtal 
om hållbart fiske och också ge stöd till att forskare 
från partnerländerna deltar i de regionala fiskeriför -
valtningsorganisationernas möten inom ramen för 
partnerskapsavtalen om hållbart fiske av tonfisk.
Vad gäller tonfiskavtal bör protokollen bara ge 
tillträde till fiske om det sker enligt de förvaltnings -
principer som anges i FN:s havsrättskonferens. 
Kommissionen bör därför säkerställa att partner -
skapsavtalen om fiske återspeglar de regionala fis -
keriförvaltningsorganisationernas resolutioner och 
rekommendationer om fiskbeståndens tillstånd.
I fråga om blandade avtal granskar den gemen -
samma kommittén regelbundet all relevant och 
tillgänglig information om fångster, insatser och 
tillståndet för bestånden för fisket inom respektive 
partnerskapsavtal om hållbart fiske.
Även om kustnationen avgör överskottet bär enligt 
artikel 61 i FN:s havsrättskonferens EU och flaggsta -
ten också ett ansvar för att överfiske inte förekom -
mer. Av denna anledning försöker EU uppnå full 
insyn i fiskemöjligheterna och förvaltningsmålen. 
Begreppet överskott innebär emellertid inte att en 
förvaltningsram baserad på fångstbegränsningar 
behöver antas. Fiskedödligheten kan begränsas 
genom andra typer av åtgärder, såsom kapacitets -
begränsningar, begränsningar av fiskeinsatser osv.Iakttagelser 
21
I fallet Mauretanien har inga avbrott i fiskeverksam -
heten skett mellan protokollen för 2008–2012 och 
för 2013–2014.
22
I överensstämmelse med artikel 9 i förordningen 
om fiskeriavtal har de mauretanska myndigheterna 
accepterat att utfärda licenser för de ansökningar 
som de fått. Om rederierna hade ansökt om licenser 
för andra fiskekategorier hade sådana kunnat ha 
utfärdats för dessa andra kategorier. Inga ansök -
ningar hade emellertid mottagits från rederierna 
vid den tidpunkten.
23
Den lösning som förhandlades fram med Maureta -
nien i juli 2014 är en kompromiss i frågan om utfär -
dande av slutdatum och har godkänts av kommis -
sionen i samråd med berörda medlemsländer.
24
Möjligheten att ge kompensation för avbrott 
i fiskeverksamheten härrör från EFF- förordningen 
(förordningen om Europeiska fiskerifonden). Dessa 
kompensationsbelopp har redan upptagits i EU:s 
budget och det tillkommer därför inga ytterligare 
utgifter för EU.
28
I den nya gemensamma fiskeripolitiken har fören -
lighet med unionens politik inom andra områden 
gjorts till en av principerna för god förvaltning 
(artikel 3 h i förordning (EU) nr 1380/2013).
Ett förbättrat samarbete med GD Internationellt 
samarbete och utveckling, både på högre lednings -
nivå och mellan medarbetare, kommer att säker -
ställa att EU:s ekonomiska stöd används effektivt, 
vare sig det kommer från partnerskapsavtal om 
hållbart fiske, Europeiska utvecklingsfonden eller 
andra givare.
Kommissionens svar 51
41
Under förhandlingarna med Moçambique om det 
nya protokollet godkändes dessa tekniska villkor 
av medlemsländerna mot bakgrund av att kommis -
sionen även erhöll ett undantag från den nationella 
lagstiftningen (1/3 i stället för hela fiskeflottan 
ska inspekteras) för att maximera utnyttjandet av 
protokollet.
46
Partnerskapsavtal om hållbart fiske och budgetstöd 
från Europeiska utvecklingsfonden är olika till sin 
natur och förhandlas separat. Tidsschemat för 
Europeiska utvecklingsfondens förhandlingar och 
förhandlingarna om partnerskapsavtal om hållbart 
fiske sammanfaller sällan. Programplaneringen för  
Europeiska utvecklingsfonden diskuteras vart sjun-  
de år medan partnerskapsavtal om hållbart fiske har 
en genomsnittlig varaktighet på tre till fyra år.
Kommissionen anser därför att programplaneringen 
inte påverkar kommissionens position under för -
handlingar om partnerskapsavtal om hållbart fiske.
I grunden finns samstämmighet och enhetlighet i 
förhållandet till våra partnerländer.
49
Kommissionen förlitar sig på uppgifter från med -
lemsländerna i enlighet med EU -lagstiftningen. 
Avvikelser som kan förekomma kommer att lösas 
med det nya centraliserade fångstrapporterings-  
systemet, som möjliggör kontinuerlig uppföljning. 
Tillgången till uppgifter kommer att förbättras 
genom att rapporterade fångster kontinuerligt jäm -
förs med referensfångstmängden i protokollet.
50
Den korta giltighetstiden för protokollen före 
reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken 
var till för att möjliggöra genomförandet av den 
nya politiken. När denna nu har trätt i kraft kommer 
längre protokoll, med en giltighetstid på fyra till 
fem år, att eftersträvas.32
Fiskedödligheten begränsas av de kapacitetsbe -
gränsningar som införts baserade på IOTC -parternas 
utvecklingsplaner för fiskeflottan, och protokollen 
följer de kapacitetsnivåer som rör EU.
Svar till 33–34
I alla senare förhandlingar har frågan om en sund 
ekonomisk förvaltning och valuta för pengarna 
spelat en stor roll i hur förhandlingarna utvecklats. 
Detta återspeglas i omstruktureringen av finansie -
ringsdelen, som nu innebär att branschen övertar 
en större del av kostnaden för tillträdet till fisket 
från EU.
39
Uppgifter i utvärderingen visar också att det direkta 
mervärdet för alla mottagare bara minskat något 
under protokollet 2013–2014 jämfört med det 
föregående protokollet (från 0,86 till 0,8), med en 
omfördelning av nyttan av mervärdet till förmån för 
Mauretanien.
Hänsyn bör också tas till att utvärderingen gällde 
en period på bara elva månader för ett protokoll 
med en varaktighet på två år, som sammanföll med 
en period med lågt utnyttjande. Dessutom bör man  
notera de kraftigt fluktuerande marknadspriserna 
för små pelagiska arter, som tydligt påverkat be-  
dömningen av mervärdet. Av dessa skäl bör slutsat -
serna i utvärderingen användas med försiktighet.
40
Förhandlingarna med Mauretanien om ett nytt 
protokoll har uppskjutits av detta skäl.
Kommissionens svar 52
60
Det nuvarande it -systemet gör att kommissionen 
kan spåra en ansökan om fisketillstånd efter det att 
den berörda flaggstaten skickat in alla uppgifter. 
Målet med det projekt som inleddes i början av 
2013 för att förbättra processen, det så kallade it -li-
censprojektet, är att förbättra granskningen av de 
förfaranden som rör ansökningar om och utfärdan -
den av fisketillstånd. Under tiden granskar kommis -
sionens alla sina interna förfaranden.
62
Rapporteringsbestämmelserna i berörd EU -lag-
stiftning följs och kommissionen för de register 
som krävs. Kommissionen håller dessutom på att 
utveckla de it -verktyg som behövs för att skapa 
fångstdatabasen.
63
Kommissionen har sedan 2011 utvecklat nya för -
faranden för att lämna in uppgifter och nya data -
baser, i synnerhet det så kallade datalagret, för att 
möjliggöra bättre och noggrann granskning av alla 
fångster som tagits av EU:s fiskefartyg. Datalagret 
blev tillgängligt i slutet av 2013 och togs i drift 
successivt under 2014 utifrån medlemsländernas 
förmåga att införa systemet. När särskilda frågor 
identifieras diskuteras de med medlemsländerna.
65
Kommissionen har redan fastställt detta som ett 
problem och arbetar för närvarande med medlems -
länderna, EU:s forskningsinstitut för fiskefrågor och 
tredjeländer för att komma fram till en gemensam 
metod för att bedöma fångsterna i områden som 
ingår i partnerskapsavtal om fiske.
Även om det funnits en potentiell risk att EU skulle 
påförts ytterligare kostnader gällde det emellertid 
inte Indiska oceanen, där fångsterna inte överskred 
referensfångstmängden i något av de avtal som 
granskats av revisionsrätten med undantag för 
Madagaskar år 2005 och 2007.52
Eftersom målen för den gemensamma fiskeripoliti -
ken vad gäller partnerskapsavtal om fiske inte antas 
påverka EU -regionerna eller tillgången till fisk på 
EU-marknaden kan man inte förvänta sig att den 
utvärderas på dessa områden.
De konsulter som kommissionen anlitat för utvär -
dering av partnerskapsavtal om hållbart fiske hade 
i början av 2015 utvecklat och kommit överens med 
kommissionens avdelningar om en gemensam, 
enhetlig metod för att bedöma de ekonomiska följ -
derna av partnerskapsavtal om hållbart fiske.
57
Kommissionens kontrollförfarande följer helt be-  
stämmelserna i tillämpliga protokoll.
Kommissionen utvecklar för närvarande ett nytt 
system som registrerar både översändande och 
uppföljning av licenser digitalt (licensprojektet) och 
som kommer att göra det lättare för kommissionen 
att hantera delar av de förfaranden som rör ansök -
ning om och utfärdande av fisketillstånd, från det 
att en komplett begäran kommit in från ett med -
lemsland till det att tillstånd utfärdats av tredjeland.
58
Formen för hur tillstånd ska begäras beror i hög 
grad på de särskilda bestämmelserna i partnerlan -
dets nationella lagstiftning liksom på dessa länders 
mänskliga och administrativa förmåga.
59
Vad gäller Mauretanien följer EU -delegationen 
noggrant licensförfarandet och har fortlöpande 
kontakt med behöriga myndigheter i Maureta -
nien för att säkerställa att dröjsmålen minimeras. 
Dessutom underlättas processen av att det finns 
aktörer som representerar rederierna hos de lokala 
myndigheterna.
Kommissionens svar 53
73
Kommissionen har som målsättning att sektor-  
stödet tydligt ska framgå i den nationella budgeten, 
men detta är beroende av partnerlandets nationella 
ekonomiska lagstiftning.
Det är kommissionens uppfattning att det sektor -
stöd som ges kan spåras i partnerländernas olika 
matriser.
Kommissionen måste också förlita sig på att de 
åtgärder som partnerlandet vidtar för att genom -
föra respektive matris för sektorstödet i allmänhet 
utförs enligt tillämpliga nationella bestämmelser 
om anbud och upphandling.
74
Protokollens gemensamma kommittéer granskar 
användningen av sektorstödet inklusive kostnads-  
effektiviteten där så är möjligt.
I fråga om Moçambique återstår det ännu att 
genomföra den slutliga bedömningen av hur sek -
torstödet i protokollet för 2012–2014 har använts, 
som ska utföras utöver den gemensamma kommit -
téns regelbundna granskning. Moçambique håller 
för närvarande på att förbereda dokumentationen 
för denna bedömning, och en gemensam kommitté 
ska sättas samman för att granska vilka framsteg 
som görs.
75
Se svaret på punkt XII i avsnittet ”Sammanfattning”.
I fråga om Mauretanien påverkades graden av ut-  
nyttjande av den svåra politiska situationen i bör -
jan av perioden 2008–2012. Därutöver minskades 
sektorstödet i protokollet för 2013–2014 till 3 miljo -
ner euro/år på uttrycklig begäran från de mauretan -
ska myndigheterna: detta var inte kommissionens 
ursprungliga mål och gjordes inte som en direkt 
följd av bristande insyn hos den mauretanska 
partnern.68
Se svaret på punkt XI i avsnittet ”Sammanfattning”.
69
Där så varit möjligt i länder med flera aktiva givare 
har EU arrangerat samordningsmöten med andra 
utvecklingsaktörer (jfr Mauretanien och mer nyli -
gen Moçambique). Attachén för fiskerifrågor deltar 
i samordningsmötena. De olika sektioner i delega -
tionen som deltar i utvecklingen av samordningen 
samverkar aktivt.
EU:s val av prioriteringar återspeglas i samordnings -
mötena med de andra givarna.
70
Delegationen i Moçambique deltar i de givar -
samordningsmöten inom sektorn som ministeriet 
anordnar, och delegationen finns representerad 
som en större givare i sektorn. Fiskerimyndighe -
terna förbereder dessutom en aktivitetsplan i enlig -
het med nationella bestämmelser om insyn i de 
aktiviteter som finansieras av olika givare och av EU. 
Kommissionen anser att det inte föreligger någon 
risk för dubbelfinansiering.
72
Se även svaret på punkt XI i avsnittet ”Samman-  
fattning”.
Kommissionens svar 54
Styrningen av sektorstödet har förbättrats efter 
reformeringen av den gemensamma fiskeripoliti -
ken, som frikopplar sektorstödet från ersättningen 
för tillträdet till fisket, och efter det att gransk -
ningen och tillämpningen av villkor förbättrats i det 
gemensamma kommittéarbetet.
Se svaret på punkt XII i avsnittet ”Sammanfattning”.
80
Utbetalningar behandlas och granskas regelbun -
det under året av den gemensamma kommittén 
för varje partnerskapsavtal om fiske. Om den 
gemensamma kommittén anser att de medel som 
tillhandahålls inte utnyttjats på lämpligt sätt kan 
utbetalningen av följande års sektorstöd tillfälligt 
dras in tills utnyttjandet av medlen förbättrats. Så 
har i synnerhet varit fallet i fråga om Seychellerna, 
Moçambique och Komorerna.
81
Om inga eller endast begränsade resultat nåtts 
inom prioriterade åtgärder/projekt stoppas utbe -
talningen av sektorstödet följande år tills målen har 
uppnåtts.
Detta måste ses mot bakgrund av att åtgärdernas 
varaktighet inte i huvudsak är begränsade till bud -
getåret i fråga utan kan omfatta flera år.
82
Även om principerna är desamma skiljer sig målen 
markant på grund av olika omfattning och storlek 
vad gäller stödet och dess förvaltning.Förmågan att utnyttja stödet granskas noggrant 
på varje möte som den gemensamma kommittén 
håller, där stödets utnyttjandegrad systematiskt 
bedöms och kommenteras och där stora för -
bättringar i fråga om Seychellerna och Moçam -
bique jämfört med föregående protokoll kunnat 
konstateras.
76
Utnyttjandet av det stöd som ges till partnerlän -
derna avgörs från fall till fall utifrån hur partnerlan -
det önskar använda detta stöd för att utveckla sin 
nationella fiskeripolitik.
Ruta 2 – Madagaskar
EU-medlen är utbytbara inom statskassan i likhet 
med regeringens övriga inkomstkällor.
Ruta 2 – Mauretanien
Beloppet på 25 miljoner euro i icke utnyttjade sek -
torstödanslag är resultatet av en gemensam gransk -
ning. I mars 2013 skickade Mauretanien en rapport 
till EU där man angav att de återstående medlen vid 
tillfället uppgick till 13 miljoner euro. Men denna 
siffra erkändes inte av båda parterna eftersom 
Mauretanien inte helt kunde motivera grunden för 
beräkningen.
Ruta 2 – Moçambique
När den gemensamma kommittén sammanträdde 
i juni 2012 kom man överens om att förbättra pro -
grammet i efterhand, så som framgår av bifogade 
bilagor till rapporten, eftersom ytterligare infra -
strukturprojekt som fastställts i de överenskomna 
övergripande åtgärdsramarna ingick i det nationella 
budgetarbetet.
78
Se svaret på punkt XII i avsnittet ”Sammanfattning”.
Kommissionens svar 55
Kommissionen strävar efter att sektorstödet ska 
ingå i partnerländernas budgetförordningar för att 
säkerställa insyn i hur medlen används.
Slutsatser och rekommendationer
85
Förhandlingen om protokollen för partnerskapsav -
tal om fiske är beroende av en rad faktorer, av vilka 
många ligger utanför kommissionens kontroll. Det 
finns bestämmelser som måste följas som inbegri -
per andra EU -institutioner, t.ex. rådet och parlamen -
tet. Förhandlingsprocessens totala tidsåtgång beror 
också i högsta grad på det interna antagningsförfa -
randet hos det tredjeland som är EU:s partner.
86
Denna övergångsordning grundar sig på artikel 9 i 
förordning (EG) nr 1006/2008 om fiskeriavtal, som 
skulle garantera fortsatt fiskeriverksamhet under en 
begränsad tidsperiod om sex månader i de fall då 
ett protokoll har beslutats av EU och dess partner -
land, men protokollet ännu inte börjat tillämpas 
provisoriskt. Sådana tillfälliga licenser som partner -
länderna beviljat på helt frivillig grund på begäran 
av kommissionen skulle fortfarande betraktas 
som licenser beviljade enligt huvudavtalet (om än 
utan protokoll), och skulle därmed inte bryta mot 
exklusivitetsklausulen (till skillnad från helt ”privata 
licenser”, vilket domstolen förklarar i fall C-565/13).
87
Vad gäller de så kallade tonfiskavtalen följs redan 
detta tillvägagångssätt, i synnerhet i Indiska ocea -
nen, där fisket sker med partnerländer som speglar 
tonfiskens vandringsvägar. I fråga om de så kallade  
blandade avtalen skulle detta vara svårare att upp-  
nå mot bakgrund av de olika typer av fiske som 
berörs.Det finns emellertid en förbättrad samstämmig -
het och enhetlighet bland kommissionens avdel -
ningar i genomförandet av denna politik vad gäller 
användningen och utbetalningen av sektorstöd. 
Detta sker med utgångspunkt i riktade, definierade 
åtgärder med tydliga målindikatorer mot vilka pre -
stationerna kan mätas.
Sektorstödprogrammen utvecklas utifrån och grun -
dar sig på partnerländernas behov och diskuteras i 
den gemensamma kommittén av båda parter, och 
det slutgiltiga programmet är ett resultat av denna 
samrådsprocess.
Ruta 3 – Madagaskar
I Madagaskar fortsatte utbetalningen enligt part -
nerskapsavtalet om hållbart fiske efter beslutet att 
Madagaskar inte skulle vara berättigat till ytterligare 
budgetstöd. Beslutet togs i fullständigt samförstånd 
mellan berörda avdelningar inom de olika EU -in-
stitutionerna, eftersom utbetalningarna var tydligt 
riktade till fiskerimyndigheterna och bidrog till att 
trygga arbetstillfällen och tillväxten inom fiskeriom -
rådet liksom landets livsmedelsförsörjning under 
den politiska krisen.
Ruta 3 – Moçambique
Även om budgetstödet försenades hade det ingen 
koppling till utbetalningen av sektorstöd, eftersom 
det inte fick några följder för genomförandet av det 
särskilda sektorstödprogram som överenskommits. 
Detta visar på de två stödsystemens olika karaktär.
Kommissionen anser att större enhetlighet mellan 
utvecklings- och fiskeripolitiken inte nödvändigtvis 
bör innebära ett identiskt förhållningssätt i fråga 
om utbetalningar inom de två politikområdena, 
eftersom de var och en styrs av särskilda rättsliga 
instrument med olika villkor som måste följas.
83
Se svaret på punkt XI i avsnittet ”Sammanfattning”.
Kommissionens svar 56
Tekniska bevarandeåtgärder har i många fall fast -
ställts i partnerländernas nationella lagstiftning och 
är därför inte förhandlingsbara. De måste införlivas 
i partnerskapsavtalen om hållbart fiske.
Principen om förskottsbetalning från EU av ersätt -
ningen för tillträdet till fisket utgör en stabil 
inkomstkälla för partnerlandet, vilket därmed gör 
partnerskapsavtalen om hållbart fiske till ett attrak -
tivt verktyg för styrning.
90
Kommissionen var medveten om problemen med 
jämförbarhet mellan de metoder som använts av 
de oberoende konsulter som genomfört utvärde -
ringarna. Efter en intern revision och på grundval 
av de riktlinjer som revisionen ledde till har kom -
missionen fastställt en mall för direktiven för de 
utvärderingar som ska genomföras i samband 
med partnerskapsavtal om hållbart fiske. En enda, 
gemensam metod för att bedöma effekterna 
av partnerskapsavtal om fiske har beslutats och 
genomförs med start i början av 2015.
Rekommendation 1 a)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation.
Rekommendation 1 b)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och har påbörjat genomförandet av den.
Rekommendation 1 c)
Kommissionen samtycker till denna rekommen -
dation, och genomförandet av den är föremål för 
förhandlingar och överenskommelse mellan EU och 
det tredjeland som berörs.
Rekommendation 1 d)
Kommissionen samtycker till rekommendationen 
och har redan påbörjat samrådsförfarandet med 
berörda parter.88
Där så är tillämpligt innebär detta koncept att för -
valtningsmål, förvaltningsåtgärder och de fördel -
ningstal för olika berörda parter som kustnationen 
fastställt är tydligt specificerade och väl kända, så 
som är fallet i de blandade avtalen med Grönland, 
Marocko, Mauretanien och Guinea -Bissau.
I fråga om tonfiskavtalen har fiskemöjligheterna 
fastställts utifrån de förvaltningsmål och förvalt -
ningsåtgärder som antagits av de regionala fiskeri -
förvaltningsorganisationer som getts i uppdrag att 
utföra dessa uppgifter regionalt och som stödjer sig 
på de regionala fiskeriförvaltningsorganisationer -
nas vetenskapliga arbete och råd.
89
Kommissionen tar hänsyn till det tidigare utnyttjan -
det av fiskemöjligheterna och de externa faktorer 
som kan ha betydelse för utnyttjandet av fiske -
möjligheterna beroende på fångsttillgång och 
fångstvariation.
De referensnivåer som fastställts i partnerskaps -
avtalens så kallade tonfiskprotokoll – som inte är 
fångstbegränsningar  – baseras på de fångster som 
EU-flottorna tidigare rapporterat. De referens -
fångstmängder som bestäms i de olika protokollen, 
en viktig förutsättning för våra partner, utgör den 
juridiska grunden för betalningen av EU:s ersättning 
för tillträdet till fisket. Sådana referensnivåer måste 
emellertid också ta hänsyn till den stora fångstvari -
ationen från år till år i de olika områdena till följd av 
den årliga variationen i utbredning och storlek hos 
bestånden av långvandrande arter.
I fråga om kopplingen mellan ett potentiellt 
underutnyttjande av fiskemöjligheterna och 
genomförandet av mer begränsande tekniska 
bevarandeåtgärder måste det påpekas att sådana 
bevarandeåtgärder görs efter överenskommelse 
mellan båda parterna för att säkerställa ett hållbart 
utnyttjande av de olika bestånden, för att minska 
fiskeverksamheten påverkan på marina ekosystem 
och för att undvika konflikter mellan utländska 
industriella havsfiskeflottor och kustnationernas 
småskaliga, kustnära fiskare.
Kommissionens svar 57
Kommissionen har under de senaste åren varit 
engagerad i en process för att omarbeta sina 
it-verktyg och har inlett det så kallade it -licenspro -
jektet för att registrera både översändande och 
uppföljning av tillstånd digitalt.
Rekommendation 2 b)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser sig redan vidta nödvändiga åt-  
gärder för att rätta till situationen.
Under förhandlingarna för att förnya protokollen 
främjar kommissionen aktivt användandet av elek -
troniska licenser för EU -fartyg.
Rekommendation 2 c)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser sig redan vidta nödvändiga åt-  
gärder för att rätta till situationen.
Kommissionen har fortlöpande kontakt med med -
lemsländerna för att lösa alla tekniska frågor.
94
De riktlinjer för att granska användningen av sektor -
stödet som kommissionens avdelningar fastställde 
2013 och uppdaterade 2014 anger vilka principer 
som ska följas vid fastställandet och granskningen 
av stödet och vilka särskilda bestämmelser som 
gäller för rapporteringskraven. Detta gör att den 
gemensamma kommittén kan komma överens om 
justeringar av programmet.
Dessa riktlinjer har kompletterats i senare protokoll 
genom införandet av särskilda bestämmelser för 
genomförande och granskning av sektorstödet.
I bestämmelserna krävs bl.a. att man utvecklar 
och fastställer en matris med de aktiviteter som 
ska finansieras av sektorstödet, och att den tydligt 
anger vilka aktiviteter som ska stödjas, deras mål 
och vilka resultat som uppnåtts.Rekommendation 1 e)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation.
En ny metod presenterades för kommissionen i 
december 2014 och godkändes i januari 2015. Den 
kommer att utgöra en gemensam grund för bedöm -
ning av protokollens ekonomiska effekter, som 
kommer att utföras före kommande förhandlingar. 
När denna metod har börjat tillämpas systematiskt 
kommer den att till fullo uppfylla revisionsrättens 
rekommendation.
92
Kommissionen har under de senaste åren varit 
engagerad i en process för att omarbeta sina 
it-verktyg och inledde i början av 2013 det så kal-
lade it -licensprojektet, som registrerar både över -
sändande och uppföljning av tillstånd digitalt. De 
befintliga it -verktygen gör det lättare för kommis -
sionen att administrera förfaranden för ansökning 
om och utfärdande av fisketillstånd, från det att en 
komplett begäran kommit in från ett medlemsland 
till det att tillstånd utfärdats av tredjeland.
93
Kommissionen har sedan 2011 utvecklat nya för -
faranden för att lämna in uppgifter och nya data -
baser, i synnerhet det så kallade datalagret, för att 
möjliggöra bättre och noggrann granskning av alla 
fångster som tagits av EU:s fiskefartyg. Datalagret 
blev tillgängligt i slutet av 2013 och togs i drift 
successivt under 2014 utifrån medlemsländernas 
förmåga att införa systemet. När särskilda frågor 
identifieras diskuteras de med medlemsländerna.
Rekommendation 2 a)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser sig redan vidta nödvändiga åt-  
gärder för att rätta till situationen.
Kommissionens svar 58
Rekommendation 3 c)
Kommissionen samtycker till denna rekommen -
dation och anser att den delvis håller på att 
genomföras.
Utbetalningar behandlas årligen av den gemen -
samma kommittén för varje partnerskapsavtal om 
fiske. Om den gemensamma kommittén anser att 
de medel som tillhandahålls inte utnyttjats på lämp -
ligt sätt kan utbetalningen av följande års sektor -
stöd tillfälligt dras in.
Svar till tabell 4
I fråga om Moçambique ledde en efterföljande 
granskning genomförd av kommissionen till att siff -
rorna korrigerades. De aktuella uppgifter som kom -
missionen har tyder på att fångsterna var 2 330 ton, 
vilket ligger nära den kvantitet som Spanien och 
Frankrike rapporterade för samma år (2 326 ton).Matrisen granskas regelbundet av den gemen -
samma kommittén och bevakas av fiskeriattachén 
för att säkerställa att matrisprogrammet följs.
95
Enligt den nya gemensamma fiskeripolitik som 
antogs 2013, som innefattar en frikoppling av utbe -
talningarna av sektorstöd från ersättningen och 
villkoren för tillträdet till fisket, är nu utbetalning -
arna av sektorstöd direkt kopplade till resultaten 
och utnyttjandet av sektorstödet.
Det sektorstöd som ges enligt partnerskapsavtalen 
om hållbart fiske baseras på ett begränsat antal 
aktiviteter som partnerlandet föreslagit och inte på 
ett systematiskt tillvägagångssätt som stödet från 
den Europeiska utvecklingsfonden, som bl.a. ger 
budgetstöd. Sektorstödet är dessutom i allmänhet 
mycket lägre än det stöd som ges av Europeiska 
utvecklingsfonden.
Det finns bestämmelser om revision av sektorstödet 
av den gemensamma kommittén i de fall där ett 
partnerland utifrån en lämplig motivering begär att 
medel ska omfördelas inom programmet och, där 
så anses nödvändigt, om uppskjutande av utbetal -
ningen av sektorstödet tills de verksamheter som 
det ska finansiera genomförts på ett tillfredsstäl -
lande sätt.
Rekommendation 3 a)
Kommissionen samtycker till denna rekommen-  
dation och anser att den delvis har genomförts, då 
kommissionen har fastställt särskilda riktlinjer för 
att administrera och granska sektorstödet. I för -
handlingen med partnerländerna kommer kom -
missionen att vidta nödvändiga åtgärder för att 
rekommendationen ska genomföras till fullo.
Rekommendation 3 b)
Kommissionen samtycker till denna rekommenda -
tion och anser att den redan har genomförts delvis.
I den nya gemensamma fiskeripolitiken har fören -
lighet med unionens politik inom andra områden 
gjorts till en av principerna för god förvaltning 
(artikel 3 h i förordning (EU) nr 1380/2013). Utifrån 
denna grund integreras fiskerifrågorna mer och mer 
i utvecklingspolitiken.
HUR HITTAR MAN EU:S PUBLIKATIONER?
Gratispublikationer
 Ett enskilt exemplar  
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
 Flera exemplar/aﬃscher/kartor  
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),  
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),  
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)  
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).
(*) Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen). 
Avgiftsbelagda publikationer
 Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Europeiska unionen (EU) förhandlar fram avtal med 
kustländer för att EU:s fartyg ska få rätt att fiska och för att 
stödja styrningen och en hållbar utveckling av den lokala 
fiskesektorn. Revisionsrätten drog slutsatsen att avtalen 
i allmänhet förvaltas väl av Europeiska kommissionen men 
att det krävs vissa förbättringar. De kvantiteter fisk som 
förhandlades fram med kustländerna översteg regelbundet 
EU-flottans faktiska utnyttjande, vilket gör avtalen relativt 
sett dyrare än väntat för EU. Övervakningen av fångstdata 
och tillståndsförfarandena var inte tillräckligt solida, och 
villkoren för stödet till en hållbar utveckling av den lokala 
fiskesektorn behövde bli tydligare och stödet samordnas 
bättre och bli mer förenligt med EU:s övriga utvecklingsstöd.
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN