Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Genomförandet av riktlinjerna för sysselsättningspolitiken 1999"

(1999/C 209/14)

Den 28 januari 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Genomförandet av riktlinjerna för sysselsättningspolitiken 1999".

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 6 maj 1999. Föredragande var Ursula Engelen-Kefer.

Vid sin 364:e plenarsession den 26-27 maj 1999 (sammanträdet den 27 maj ) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 105 röster för, 6 röster emot och 11 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Med avdelningen om sysselsättningen i Amsterdamfördraget och toppmötet om sysselsättningen i Luxemburg i november 1997 startade en oåterkallelig process för att samordna sysselsättningspolitiken på europeisk nivå, där syftet var att åstadkomma en påtaglig sänkning av den fortfarande höga arbetslösheten i Europa. Medlemsstaterna erkänner numera att "främjande av sysselsättningen [är] en fråga av gemensamt intresse" (artikel 126 i Amsterdamfördraget). De mål och förfaranden för en samordnad europeisk sysselsättningsstrategi som formulerats i avdelningen om sysselsättningen tillämpades för första gången i riktlinjerna år 1998 och i utarbetandet av medlemsstaternas nationella handlingsplaner.

1.2. Tyngdpunkterna i riktlinjerna: förbättring av anställbarheten, utveckling av företagarandan, främjande av företags och anställdas anpassningsförmåga samt förstärkning av politiken för lika möjligheter för kvinnor och män, är viktiga områden för att förbättra möjligheterna för långtidsarbetslösa att återintegreras på arbetsmarknaden och för att bidra till att skapa nya arbetstillfällen. Samtliga medlemsstater har under kort tid lagt fram sina nationella handlingsplaner för genomförandet av riktlinjerna från 1998, vilket redan det är ett framsteg. Det har visat sig vara särskilt effektivt att förse riktlinjerna på vissa områden med konkreta mål som är lätta att kontrollera. Det kan gälla t.ex. andelen arbetslösa som kommer i åtnjutande av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som syftar till att öka deras anställbarhet. I rådets resolution om riktlinjerna för sysselsättningen under 1999 uppmanas medlemsstaterna att "fastställa egna nationella mål, som kan kvantifieras när det är möjligt och lämpligt".

1.3. ESK anser att det måste utarbetas en gemensam definition av vad som menas med "arbetsmarknadspolitiska åtgärder". Dessutom måste man säkerställa såväl de statistiska uppgifternas jämförbarhet som indikatorernas objektivitet. ESK vill också föreslå att man gör kvalitativa analyser, eller begär att medlemsstaterna skall göra dem, för att bättre kunna bedöma hur sysselsättningsåtgärderna lyckas.

1.4. I de sysselsättningspolitiska riktlinjerna för 1999, som antogs av rådet vid toppmötet i Wien 11-12 december 1998, betonas att "en bred och intensiv dialog mellan alla inblandade parter, dvs. Europaparlamentet, rådet, kommissionen, arbetsmarknadens parter, Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken, är av största vikt för att Luxemburgprocessen skall lyckas i framtiden". En ny punkt i ingressen har tillfogats på förslag av det tyska ordförandeskapet: "Europeiska rådets möte i Wien har givit rådet och kommissionen i uppdrag att rapportera till Europeiska rådets kommande möte i Köln om hur den europeiska sysselsättningspakten utvecklas inom ramen för Luxemburgprocessen".

1.5. Inom ramen för detta uppdrag från toppmötet i Wien vill ESK - som forum för det organiserade medborgarsamhället i Europa - ge ett specifikt bidrag till att intensifiera denna dialog om den europeiska sysselsättningsstrategin. Bidraget består i att inleda ett fördjupat erfarenhetsutbyte om exempel på "bästa metoder" och därmed till att genomföra de sysselsättningspolitiska riktlinjerna. ESK är särskilt lämpad för detta på grund av sin sammansättning, eftersom kommittén förutom de traditionella parterna på arbetsmarknaden också representerar andra relevanta ekonomiska och sociala organisationer. En hearing har hållits om utvalda, goda exempel till de fyra hörnstenarna i den europeiska sysselsättningsstrategin. De båda rådsmötena mellan EU:s finansministrar respektive socialministrar har i sin gemensamma rapport om den europeiska sysselsättningspolitiken identifierat exempel på "bästa metoder" till de fyra hörnstenarna i riktlinjerna. Dessa exempel har beaktats i denna hearing.

2. Bedömning och omsättning av de sysselsättningspolitiska riktlinjerna 1999

2.1. ESK avger detta yttrande på eget initiativ i enlighet med artikel 128.2 i Amsterdamfördraget, enligt vilken rådet skall höra ESK innan det lägger fast de årliga riktlinjerna för sysselsättningspolitiken.

2.2. Kommittén välkomnar att kommissionen håller fast vid de fyra hörnstenarna i riktlinjerna för 1999 och därmed lägger tonvikten på att Luxemburgprocessen konsolideras och lever vidare. ESK stöder uttryckligen de kompletteringar och konkretiseringar som föreslås på följande områden och anser dem vara meningsfulla:

- Reform av skatte- och avgiftssystemen.

- Utnyttjande av sysselsättningspotentialen inom tjänstesektorn.

- Förstärkta åtgärder för livslångt lärande, särskilt med hänsyn till IT-utvecklingen.

- Integration av funktionshindrade samt etniska minoriteter.

- Bättre möjligheter att förena yrkesliv och familjeliv.

2.3. Att tendensen inom EU till ökad skatte- och avgiftsbelastning på arbete bryts är en väsentlig förutsättning för att sysselsättningen skall öka(1). ESK välkomnar därför den konkretisering som görs i riktlinjerna för 1999 genom kraven på medlemsstaterna att undersöka huruvida och i vilken mån skatte- och förmånssystemen ger de arbetslösa incitament att börja arbeta och arbetsgivarna incitament att skapa nya arbetstillfällen(2). Härvid får dock inte arbetslöshetsunderstödet försämras. ESK anser att det i detta sammanhang är särskilt viktigt att ägna större uppmärksamhet åt att bekämpa odeklarerat eller svart arbete.

2.4. En orsak till sysselsättningsproblemen i Europa är att tjänstesektorns andel ligger under det internationella genomsnittet, och det gäller även sociala tjänster och tjänster inom miljöinriktade eller industrirelaterade sektorer. Därför är det helt följdriktigt att medlemsstaterna i riktlinjerna uppmanas att "utarbeta ramvillkor för att i full omfattning utnyttja sysselsättningspotentialen inom tjänstesektorn och företagsnära tjänster". I riktlinjerna betonas särskilt att den sysselsättningspotential som informationssamhället, den sociala sektorn och miljösektorn erbjuder skall utnyttjas för att skapa nya arbetstillfällen. Man får heller inte glömma det sociala och sysselsättningspolitiska ansvar som den offentliga sektorn har.

2.5. Ett näraliggande område är behovet att inom det allmänna skolsystemet och inom yrkesutbildningen ge ungdomar IT-kunskaper för att underlätta för dem att komma ut på arbetsmarknaden. Den snabba utvecklingen inom informationstekniken kräver dock även en ständig anpassning av arbetstagarnas kvalifikationer genom livslångt lärande för att vidmakthålla deras anställbarhet. ESK anser att konkretiseringen av riktlinjerna på detta område är särskilt viktig.

2.6. I överensstämmelse med förstärkningen av principen om icke-diskriminering i Amsterdamfördraget har kommissionen i riktlinjerna för 1999 introducerat skapandet av en arbetsmarknad öppen för alla där integreringen av eftersatta grupper ges särskild uppmärksamhet. ESK välkomnar denna komplettering eftersom just funktionshindrade, etniska minoriteter och andra särskilt eftersatta grupper som t.ex. långtidsarbetslösa eller äldre hotas av social utslagning, om man inte skapar möjligheter för dem på arbetsmarknaden genom förebyggande och aktiva åtgärder som syftar till att integrera dem. Kommittén kommer att arbeta för att "mainstreaming"-strategin används även på detta område. Kommissionen anmodas att omsätta de planerade åtgärderna mot diskriminering i en årlig handlingsplan, inklusive rättsliga åtgärder. Denna plan bör beakta att det inom de eftersatta grupperna finns många människor vars erfarenhet och kompetens inte tas till vara, samt ge förslag om metoder att göra mångfalden till något positivt, både för de individer det gäller och för samhället i stort.

2.7. I riktlinjerna för 1999 har kommissionen lagt särskild vikt vid att främja lika möjligheter för kvinnor och män. ESK stöder särskilt kommissionens förslag till "mainstreaming" av jämställdhetsaspekterna vilket innebär att man i alla fyra grundstenarna i riktlinjerna för sysselsättningspolitiken skall sträva efter att avskaffa all könsdiskriminering. Framför allt stöder ESK den konkretisering som syftar till att råda bot på den oproportionerligt höga kvinnoarbetslösheten och som går ut på att kvinnor skall ha tillgång till aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till andelen kvinnor bland de arbetslösa totalt sett. Att öka andelen förvärvsarbetande kvinnor är en nödvändig åtgärd om den totala sysselsättningskvoten i Europa skall kunna höjas. En förutsättning för detta är dock att man skapar erforderliga ramvillkor genom att avskaffa negativa incitament i skatte- och bidragssystemen. Dessutom krävs det tillräckligt med daghem samt möjlighet till flexiblare ledighets- och arbetstidsbestämmelser för både kvinnor och män som gör det lättare att förena förvärvsarbete och familj. ESK anser att kompletteringarna av riktlinjerna för 1999 i det avseendet i hög grad uppfyller målsättningarna, i och med att de utöver de direkta åtgärderna för integration på arbetsmarknaden också inbegriper förändringar av ramvillkoren i samhället, ramvillkor som fortfarande ståar i vägen för ett ökat kvinnligt deltagande i arbetslivet.

2.8. Som ESK klargjorde redan i sitt yttrande om kommissionens meddelande "Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 1998"(3), anser kommittén att det är nödvändigt att anlägga en helhetssyn som omfattar både allmän ekonomisk politik och annan politik som är av betydelse för sysselsättningen. Därför måste de sysselsättningspolitiska riktlinjerna och de riktlinjer för den ekonomiska politiken som skall utarbetas varje år enligt artikel 99.2 i Amsterdamfördraget bringas i samklang med varandra. Det krävs en ökad samordning mellan den ekonomiska politiken, finanspolitiken och penningpolitiken samt med strukturella reformer inom näringslivet.

2.9. ESK välkomnar att Europeiska rådet i Wien understryker vikten av en sådan helhetssyn när det betonar "att det kommer att bli nödvändigt att både fördjupa och stärka samordningen av den ekonomiska politiken ... för att säkerställa EMU:s framgång och stödja hållbar sysselsättningsskapande tillväxt". Detta kräver enligt rådet "lämpliga och samordnade reaktioner ... på medlemsstats- och unionsnivå inom såväl budgetpolitiken och den monetära politiken som strukturpolitiken, med beaktande av löneutvecklingen".

2.10. ESK är också helt överens med rådet när detta anser att de befintliga instrumenten måste förstärkas och att de skall sammanfogas "till en samlad strategi för sysselsättning, tillväxt, stabilitet och ekonomiska reformer som skall utvecklas i riktning mot en europeisk sysselsättningspakt inom ramen för Luxemburgprocessen".

2.11. ESK är övertygad om att den enda framkomliga vägen är en sådan samlad strategi som omfattar samtliga politikområden med inflytande på sysselsättningen och som ger samtliga berörda aktörer ett gemensamt ansvar inom ramen för en europeisk sysselsättningspakt.

2.12. Beträffande Luxemburgprocessen anser ESK att objektiva jämförelser (benchmarking) och demonstration av beprövade metoder är viktiga instrument för att skapa en produktiv konkurrens om åtgärder som fungerar inom arbetsmarknadspolitiken. ESK anser dock att kriterierna för bedömning av beprövade metoder måste vara öppna för insyn och kontroll och att de skall ta hänsyn till det olika utgångsläget i olika medlemsstater när det gäller aktiv arbetsmarknadspolitik. En kvalitativ bedömning skall därvid gå utöver de snäva ramar som en uppföljning inriktad på kortsiktiga effekter skulle innebära. ESK vill i detta sammanhang erinra om den vikt Luxemburgprocessen fäster vid medverkan från arbetsmarknadens parter. Enligt Luxemburgtoppmötet kommer "arbetsmarknadens parter på alla nivåer att delta i alla stadier av dessa åtgärder och medverka till genomförandet av riktlinjerna". Häri ligger, enligt ESK:s uppfattning, bland annat att parterna skall ges möjlighet att delta i såväl utarbetande som bedömning av de nationella handlingsplanerna innan den gemensamma rapporten om sysselsättningen sammanställs.

2.13. ESK är överens med rådet om att denna process med positiva och konstruktiva jämförelser mellan effekterna måste förstärkas. Kommittén stöder därför uttryckligen Europeiska rådets åsikt att det behövs "ytterligare kontrollerbara mål och tidsfrister på både europeisk och nationell nivå, gemensamma resultatindikatorer och indikatorer för politiken samt en konsekvent statistisk grund som de viktigaste inslagen på vägen till en europeisk sysselsättningspakt".

2.14. För att den europeiska sysselsättningsstrategin skall kunna vidareutvecklas anser ESK att stabilitets-, tillväxt- och sysselsättningspolitiken i realiteten måste ges det lika värde som Amsterdamfördraget föreskriver. Genom en balanserad ekonomi- och strukturpolitik skall man säkerställa att målet en hög sysselsättningsgrad ges samma vikt som konsolideringen av de offentliga budgetarna och bekämpningen av inflationen. Utan att ifrågasätta Europeiska centralbankens självständighet har den monetära politiken en viktig roll att spela här(4). Detta kräver, enligt ESK:s uppfattning, en kraftigare samordning av den ekonomiska politiken, finanspolitiken och den monetära politiken på europeisk nivå samt att reformer av näringslivet påbörjas. Detta skall ske inom ramen för en strukturerad dialog mellan regeringarna, kommissionen, Europeiska centralbanken och arbetsmarknadens parter.

2.15. ESK förväntar sig att Europeiska rådets möte i Köln ger en signal om en europeisk sysselsättningspakt (som en process) och att denna beaktas i de sysselsättningspolitiska riktlinjerna för år 2000.

3. Utvärdering av beprövade metoder

3.1. Med den gemensamma rapporten om sysselsättningen från rådsmötena mellan EU:s finansministrar respektive socialministrar år 1998 gjorde kommissionen för första gången, med hjälp av utvalda kvantitetskriterier, en jämförelse av hur de sysselsättningspolitiska riktlinjerna genomförs i medlemsstaterna. Den metod man valde för att få fram respektive medlemsstats relativa position i förhållande till genomsnittet hos de tre bästa med hjälp av utvalda kvantitativa kriterier skiljer sig på ett positivt sätt från tidigare rapporter. Den bör kunna få i gång en produktiv konkurrens mellan medlemsstaterna om att minska arbetslösheten. Därutöver bör kommissionen utvärdera de åtgärder i medlemsstaterna som har lett till ökad sysselsättning även utifrån kvalitativa kriterier och göra en jämförande analys av dem. Med de enskilda ländernas rapporter som en del av den gemensamma rapporten om sysselsättningen har kommissionen gjort ett viktigt första förarbete. Detta måste dock ges en fast grund, accepterad av alla medlemsstater, genom att man enas om gemensamma effektivitetskriterier och politiska kriterier. Dessutom bör medlemsstaternas erfarenhetsutbyte om beprövade arbetsmarknadspolitiska åtgärder fördjupas. I samband med det skall respektive medlemsstats övergripande sysselsättningspolitiska strategi beaktas.

3.2. Internationella jämförelser visar att framgångar på arbetsmarknaden beror på många faktorer, men framför allt på en övergripande ekonomisk strategi som är inriktad på hållbar tillväxt och sysselsättning och som måste stödjas av finanspolitiska, monetära och skattepolitiska åtgärder.

3.3. I en utvärdering som gjorts av Institut für Arbeitsmarkt- und Berufsforschung (IAB) av erfarenheterna(5) i tre europeiska medlemsstater, Storbritannien, Nederländerna och Danmark, i jämförelse med USA, identifierades t.ex. nedanstående faktorer för en framgångsrik sysselsättningspolitik. Faktorerna återges här utan någon bedömning från ESK:s sida.

- En omfattande, övergripande ekonomisk strategi inriktad på hållbar tillväxt och sysselsättning.

- Finanspolitiska, monetära och skattepolitiska åtgärder för att skapa gynnsamma ramvillkor för investeringar och för att stärka efterfrågan på hemmamarknaden.

- Måttfulla löneökningar och differentierade lönesystem, samtidigt som kollektivavtalens reglerande funktion på arbetsmarknaden upprätthålls.

- Minskade avgifter på arbete genom sänkning av de lagstadgade lönebikostnaderna.

- Aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förening med institutionella incitament för att ta arbete, som t.ex. i Danmark och Nederländerna.

- Strukturreformer i näringslivet för att öka konkurrenskraften.

3.4. IAB:s utvärdering visar att en framgångsrik bekämpning av arbetslösheten inte får inriktas isolerat mot enskilda aspekter, utan måste inbegripa alla områden av den ekonomiska politiken, finanspolitiken, den monetära politiken och arbetsmarknadspolitiken. Det är bara en långsiktig, konsekvent, övergripande politik som har utsikter att lyckas. ESK anser att detta bekräftar den omfattande sysselsättningspolitiska strategi som formulerades redan i kommissionens vitbok "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning" år 1993.

3.5. I den hearing som genomfördes av studiegruppen den 15 april 1999 vid Bundesanstalt für Arbeit i Nürnberg presenterades utvalda exempel från sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken. Tyngdpunkten låg vid riktlinjernas områden "förbättring av anställbarheten" och "utveckling av företagarandan", varvid främjande av lika möjligheter för kvinnor och män i enlighet med mainstreamingstrategin beaktades i valet av praktikexempel och togs upp i framställningen (se bilaga 2).

3.6. ESK drar följande slutsatser av de exempel som presenterades:

- Arbetsmarknadspolitiska åtgärder blir effektivare om man lyckas få arbetsmarknadens parter och de organ som står bakom åtgärderna att inom nationella ramar delta i utvecklingen och genomförandet.

- Projekt som genomförs lokalt i samarbete med statliga arbetsmarknadsmyndigheter har störst utsikter att lyckas. I många fall är det på lokal och regional nivå som man tar initiativ till projekt, och de tas först i ett andra steg över av statliga institutioner.

- Om de berörda grupperna engageras i projekt av typ "Arbetslösa hjälper arbetslösa" skapas nya möjligheter att öka effektiviteten i åtgärder som syftar till att integrera dem på arbetsmarknaden.

- En föredömlig metod är att arbetsmarknadens parter själva tar ansvar genom avtal om arbetsmarknadspolitiska och arbetstidsreglerande åtgärder och genom att ställa medel för finansiell hjälp till förfogande, även i samband med att statliga medel anslås.

- Åtgärder för yrkesutbildning skall kombinera en bred yrkesinriktad grundutbildning med praktiska avsnitt och inslag som är inriktade på företagens krav. Det är viktigt att huvudaktörerna inom yrkesutbildningen, näringslivet, fackföreningarna och staten samarbetar om detta.

- Om målinriktad rådgivning och finansiellt stöd ges när nya företag startas kan stödet bli framgångsrikt. Man måste även se till att få bort de administrativa hinder som hämmar en nyetablering.

4. Perspektiv för ett bestående bidrag till den europeiska sysselsättningsstrategin

4.1. ESK vill att genomförandet av hearingen om beprövad arbetsmarknadspolitisk praxis skall ses som ett första bidrag till en intensifierad dialog om en europeisk sysselsättningsstrategi, som kommer att följas av ytterligare initiativ. Man måste därvid undvika allt dubbelarbete parallellt med kommissionen och de olika kommittéerna på europeisk nivå, och ESK skall koncentrera sig på sin speciella roll som forum för det organiserade medborgarsamhället. Det är ESK:s uppgift att ge uttryck för sin inställning - som grundar sig på en intressebalans mellan de olika grupper inom näringsliv och samhälle som kommittén företräder - beträffande riktlinjerna för sysselsättningen inom EU i enlighet med artikel 128.2 i Amsterdamfördraget.

4.2. Den speciella roll som ESK på grund av sin sammansättning skulle kunna spela för en vidareutveckling av den europeiska sysselsättningsstrategin ligger i kommitténs praktiska anknytning. Kommittén skulle kunna ge ett konkret bidrag dels genom att regelbundet analysera sysselsättningspolitiskt framgångsrika initiativ, dels genom att organisera ett erfarenhetsutbyte om goda exempel att ta efter.

4.3. För att ESK skall kunna utföra dessa uppgifter måste de rätta förutsättningarna skapas. På så sätt kan man säkerställa att det arbete rörande den europeiska sysselsättningsstrategin som utförs i de olika sektionerna samordnas, så att det blir möjligt för ESK att kontinuerligt följa upp den europeiska sysselsättningspolitiken och ge sitt bidrag på detta område.

Bryssel den 27 maj 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) Se även ESK:s yttrande om den ekonomiska årsrapporten "EU:s ekonomi vid tidpunkten för införandet av euron: att främja tillväxt, sysselsättning och stabilitet."

(2) Se även ESK:s yttrande om "Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 77/388/EEG beträffande möjlighet att på försök tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på arbetsintensiva tjänster."

(3) EGT C 19, 21.1.1998.

(4) Se även ESK:s yttrande om den ekonomiska årsrapporten "EU:s ekonomi vid tidpunkten för införandet av euron: att främja tillväxt, sysselsättning och stabilitet."

(5) Institut für Arbeitsmarkt- und Berufsforschung (IAB): Mitteilungen aus der Arbeitsmarkt- und Berufsforschung, nr 2, 1998.

BILAGA I

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag avslogs under förhandlingarna, men fick mer än en fjärdedel av de avgivna rösterna.

Punkt 4.3

Strykning.

Resultat av omröstningen

För: 38, emot: 74, nedlagda: 22.

BILAGA II

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Sammanfattning av den hearing som sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna höll i Nürnberg den 15 april 1999; efterföljansvärda exempel inom sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken.

Nederländerna: Integrering av långtidsarbetslösa

Den nederländska stiftelsen "Förmedlings- och integreringsprojekt", som funnits sedan 1987 och som drivs av bland andra de båda största fackliga organisationerna FNV och CNV, stöder aktiva åtgärder för att hjälpa långtidsarbetslösa att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det är karakteristiskt att man arbetar med små projekt, behandlar de arbetssökande individuellt och samarbetar med statliga organ. 1998 hittade man arbete åt totalt 903 svårplacerade långtidsarbetslösa som delvis gått utan arbete i över tre år, som var över 40 år eller hade utländsk bakgrund. Arbetet inom projekten byggde till stor del på kollektivavtal mellan parterna inom olika branscher eller på enskilda företag.

Sedan fyra år tillbaka har stiftelsen fått ansvar för genomförandet av ett kollektivavtal för integrering av långtidsarbetslösa inom hotell- och restaurangnäringen. I nio regionala projekt har man etablerat kontakter mellan rekryterande företag och långtidsarbetslösa, i samarbete med de statliga arbetsmarknadsmyndigheterna. Kostnaderna för att genomföra projekten täcks till hälften av arbetsmarknadsmyndigheterna och till hälften av hotell- och restaurangbranschen. På detta sätt kombineras statligt stöd med ekonomiska bidrag från arbetsgivarna enligt kollektivavtalet, och detta är en avgörande förutsättning för att projekten skall lyckas. Enbart under 1998 fick 227 långtidsarbetslösa arbete inom denna bransch; sammanlagt har det blivit 800 under de senaste fyra åren.

Sedan ett antal år föreskriver kollektivavtalet för banksektorn att 0,2 % av lönesumman skall avsättas till stöd för sysselsättningsskapande åtgärder utanför denna bransch. "Förmedlingsprojektet Flevoland", som bland annat finansierats på detta sätt, koncentreras på att återintegrera personer med psykiska problem på arbetsmarknaden. Stödet till denna kategori är individuellt baserat på psykisk stabilitet och undanröjande av arbetshinder i den totala livssituationen. Först därefter inleds det egentliga förmedlingsarbetet. Fram till 1998 har 165 personer som deltagit i denna åtgärd - och som i de flesta fall varit arbetslösa längre än 2-3 år - fått ett arbete, och 65 deltagare har ingått i en utbildningsåtgärd. Sedan april 1999 fortsätter projektet i de statliga arbetsmarknadsmyndigheternas regi för att det skall få mer varaktig karaktär. Vid sidan av det ekonomiska stödet från statliga organ och arbetsgivarsidan är det en förutsättning för framgången med detta projekt att uppläggningen varit experimenterande och att de arbetslösa behandlats individuellt utifrån en helhetssyn.

Sverige: Integrering av arbetslösa ungdomar

Från Sverige rapporterar man om särskilda arbetscentra för arbetslös ungdom, som kan välja mellan arbete och åtgärder för integrering eller kompentensutveckling. Olika statliga stödprogram har lagts upp för detta ändamål. På datacentra erbjuds IT-kunskaper och stöd till förmedling av arbeten. Åtminstone 20 % av ungdomarna hittade ett arbete inom tre månader efter programmets avslutning. Ett särskilt kommunalt stimulansprogram för ungdomar under 20 år är inriktat på att ta fram skräddarsydda jobb- eller praktikmöjligheter inom den offentliga eller privata sektorn, alternativt utbildning. Det kommunala organ som får statliga bidrag till denna verksamhet ansvarar som längst i tolv månader för ungdomarna; dessa måste acceptera erbjudanden om arbete under denna period. År 1998 kunde man förmedla ett arbete till 40 % av deltagarna i detta stödprogram, och 22 % erbjöds en annan sysselsättningsfrämjande åtgärd. Sedan 1998 finns "utvecklingsgaranti"-programmet för ungdomar mellan 20 och 24, där arbetsmarknadsmyndigheterna svarar för individuella stödåtgärder. Om man inte har hittat ett lämpligt arbete inom 100 dagar förs ansvaret vidare till det kommunala stimulansprogrammet. Under loppet av dessa åtgärder får ungdomarna antingen statligt arbetslöshetsunderstöd, utbildningsbidrag eller socialbidrag.

Spanien: Integrering av funktionshindrade

Inom en gemensam kommitté med företrädare för arbetsmarknadsministeriet och det spanska handikapprådet, som inrättades i oktober 1997, har man träffat ett avtal om främjande av de funktionshindrades sysselsättning. Avtalade åtgärder avser förbättring av den institutionella representationen av de funktionshindrade, bättre förmedling och rådgivning, fortbildning och riktade integrationsåtgärder. Målet med dessa åtgärder är kompetensutveckling av personer med funktionshinder, särskilt ungdomar och kvinnor, och nya arbetstillfällen som är anpassade för funktionshindrade. Dessa integreringsansträngningar ledde enbart under 1998 till att 15000 anställningskontrakt ingicks med funktionshindrade; arbetsgivarna får upp till 90 % av de sociala avgifterna från staten. Inom ramen för detta avtal och den nationella handlingsplanen för genomförande av 1998 års sysselsättningspolitiska riktlinjer startade stiftelsen ONCE ett privat sysselsättningsfrämjande initiativ för funktionshindrade personer - "Plan 5000". Inom loppet av fyra år (1997-2000) lovade stiftelsen skapa 5000 jobb och 10000 utbildningsmöjligheter för funktionshindrade. Redan efter knappt två år hade detta initiativ lett till 5089 arbetstillfällen för funktionshindrade. Särskilt i samband med förbättring av anställbarheten måste man vara extra uppmärksam på alternativ för funktionshindrade, så att de har en chans att integreras på en arbetsmarknad som är stadd i snabb omvandling.

Italien: Unga nyföretagare

År 1994 bildades "bolaget för nyföretagande" (IG) för att avlösa det statliga programmet från 1986 för främjande av ung företagsamhet genom företagsbildning i Italiens eftersatta regioner. Detta företag drivs på ett offentligt mandat och skall stödja omorganisation inom företag och nyföretagande, genom rådgivning, utbildning och konkret och finansiellt stöd. På 40 lokala rådgivningsbyråer samarbetar IG med industri- och handelskammare och olika offentliga instanser.

De senaste tolv årens verksamhet har omfattat

- stimulans av företagande, särskilt i södra Italien,

- bedömning av 6000 affärsprojekt,

- genomförande av 1500 företagsprojekt med en investeringsvolym på totalt 2 miljarder euro, som lett till 25000 nya arbetstillfällen,

- finansiering av 970 nybildade företag, av vilka 81 % fortfarande är verksamma.

Avgörande för dessa framgångar är att man bildat partnerskap och sett till att företagets grundare fått hjälp under uppbyggnadsfasen av en "fadder" med erfarenheter av företagsledning eller konsultverksamhet.

Sedan 1986 arbetar IG också med att stödja arbetslösa, bland annat ekonomiskt, på vägen fram till eget företagande. IG fungerar som konsult vid genomförandet av affärsprojekten och erbjuder speciell grundutbildning och fortbildning som förberedelse för självständig näringsverksamhet och företagsledning. IG:s program för företagsbildning har varit så verksamt att den italienska regeringen framhåller det som en förebild.

Frankrike: Program för nya tjänster och nya arbetstillfällen

Det franska programmet "Sysselsättning för ungdomar i nya tjänstesektorer" riktar sig till arbetslösa ungdomar under 30 år. Man stöder nya arbetstillfällen i offentlig tjänst för sociala och allmännyttiga ändamål under en femårsperiod, med statliga bidrag på nivån 80 % av den lagligt fastställda minimilönen, om ungdomar anställs. Målet fram till slutet av 1998, att inom drygt ett år skapa 150000 arbetstillfällen, överträffades. 85000 jobb tillkom inom lokala och regionala organ och föreningar, 65000 vid lokala utbildningsinrättningar och 8250 vid lokala polismyndigheter. De nytillskapade verksamheterna avsåg områdena familj, folkhälsa, det sociala området, miljö och kultur, idrott och utbildning. Det handlade framför allt om samordnings- och organisationsuppgifter, stöd- och rådgivningsverksamhet riktad till hjälpbehövande äldre och handikappade eller rådgivande uppgifter i skolor. Eftersom programmet främst var upplagt för att skapa arbetstillfällen på lokal och regional nivå var det särskilt viktigt att de lokala arbetsmarknadsaktörerna deltog. De ramavtal som ingås på nationell nivå mellan topporganisationerna och statliga instanser omsätts på lokal nivå. Det finns sådana avtal exempelvis vid posten, föreningar för vuxenutbildning, socialt inriktade organisationer, inom hälsovården och vid allmännyttiga bostadsföretag. Programmets mål är att permanenta de påbörjade åtgärderna och att erbjuda ungdomar långsiktiga jobb vid dessa organisationer eller, i nästa steg, på den reguljära arbetsmarknaden.

Sverige: Arbetsmarknadsparternas sysselsättningsinriktade tjänster

"Trygghetsrådet SAF/PTK" (Restart) drivs gemensamt av de svenska arbetsmarknadsparterna och stöder friställd arbetskraft inom den privata sektorn i sökandet efter nya jobb eller eget företagande. Aktiviteterna baseras på ett avtal mellan SAF och PTK från 1974. Restart stöder anslutna företag och anställda som riskerar arbetslöshet med professionell rådgivning och stöd till att byta arbete eller övergå till eget företagande. Restart finansieras med avgifter från de 30000 medlemsföretagen, som avsätter 0,3 % av lönesumman till detta ändamål. Man erbjuder individuell planering för yrkesmässig utveckling, utbildning och fortbildning av olika slag som är skräddarsydd efter enskilda behov, hjälp att söka arbete eller bilda företag och i vissa fall ekonomiskt stöd till äldre arbetslösa. Kombinationen av arbetslöshetsunderstöd och avgångsvederlag från RESTART kan uppgå till 75 % av den tidigare inkomsten i 1[half ] till 2[half ] år, beroende på personens ålder. Kärnan i RESTART:s verksamhet är ett nät av 100 konsulter vid lokala och regionala kontor på omkring 30 orter. Under 90-talets lopp har rådgivning getts åt 143000 personer, och av dessa fick 85000 ny sysselsättning, 12000 startade ett eget företag och 16000 är fortfarande arbetssökande. Nyföretagandet - omkring 10 % av fallen - koncentrerades på handel och försäljning; kvinnornas andel har ökat, och i 80 % av fallen är företagen fortfarande verksamma. Restart:s individuellt upplagda rådgivning utgår från förutsättningen att varje byte av arbetsplats också innebär en chans till en yrkesmässig omstart om nödvändiga stödinsatser erbjuds.

Finland: Företagsanknutna avsnitt i den grundläggande yrkesutbildningen

1995 beslutade den finska regeringen att den grundläggande yrkesutbildningen från och med år 2000 även skulle omfatta ett halvårs företagsanknutna kursavsnitt för att ge arbetslivserfarenheter. Samtidigt förlängdes den grundläggande yrkesutbildningen till tre år. Målet med reformen är att ge ungdomarna möjlighet att skaffa praktiska yrkeserfarenheter och därmed underlätta övergången från skola till yrkesliv. Regeringen och arbetsmarknadsparterna ingick ett avtal i januari 1998 om att realisera denna typ av arbetslivspraktik. Följande åtgärder står i förgrunden:

- Att erbjuda möjligheter till yrkespraktik genom samverkan mellan utbildningsinrättningar, arbetsmarknadsparter och företag.

- Att skapa nödvändiga ramvillkor för utbildning ute på företagen.

Arbetsmarknadsparterna var överens om att detta utbildningsavsnitt ute på företagen inte skulle likställas med reguljärt arbete, och man uppmanade regeringen att ändra arbetslivslagstiftningen i konsekvens med detta. Samtidigt betonade parterna att yrkespraktik inom yrkesutbildningens ram inte får ersätta reguljära arbetstillfällen. Det nya utbildningssystemet införs officiellt i augusti 1999 i tre branscher: metallindustri, installation och lantmäteri. De pilotprojekt som redan genomförts har varit lyckade, särskilt på grund av det goda samarbetet mellan regeringen och arbetsmarknadsparterna.

Tyskland: Samförstånd i utbildningsfrågor i Nordrhein-Westfalen

Delstatsmyndigheterna, kommunerna, näringslivsorganisationerna, fackföreningarna och arbetsmarknadsmyndigheterna är samarbetsparter i utbildningsfrågor i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Vid 16 regionala samordningskontor i anslutning till industri- och handelskamrarna utvecklar man gemensamma lösningsmodeller. Målsättningen är att erbjuda en kvalificerad utbildningsplats för alla i delstaten som är villiga att utbilda sig. Dessutom skall företagen motiveras att erbjuda ytterligare utbildningsplatser, och nya företag skall övertygas om att de bör utbilda ungdomar så att dagens potential för inrättande av utbildningsplatser säkerställs. Modellprojekt för reform av det dubbla utbildningssystemet genomförs också. Här koncentrerar sig parterna på följande:

- Man prövar modeller för målgruppsspecifik utbildning inom ramen för existerande yrken. Fyra modellprojekt har redan inletts.

- Nya verksamhetsområden öppnas, särskilt i tillväxtbranscher som telekommunikation eller media.

- Modeller utvecklas för en flexibel organisation av undervisningen inom yrkesskolan för att förbättra utbildningsperioderna ute på företagen.

- Man öppnar möjligheten att utnyttja potentialen av existerande utbildningsplatser genom att alla anmäls till arbetsförmedlingen och genom att de offentliggörs på bred front via nya media, t.ex. Internet, för att uppnå största möjliga öppenhet och överblick på marknaden för utbildningsplatser.

Bland aktiviteterna inom ramen för detta samförstånd i utbildningsfrågor i Nordrhein-Westfalen märks också förbättrad information och rådgivning till företag för att värva nya utbildningsföretag. Målgrupperna är framför allt utländska företag och nystartade firmor som är på väg att etablera sig på marknaden. Genom att man kan erbjuda behovsanpassade extrameriter inom utbildningen bör man kunna uppnå förstärkta kopplingar till grundutbildning och fortbildning, och därmed bättre chanser till kvalificerad yrkesverksamhet. Parallellt med detta intensifieras rådgivningen och informationen till dem som värvar utbildningsplatser och till skolpersonal och föräldrar, så att förberedelserna för yrkesvalet görs på bästa möjliga underlag, så att utbudet av utbildningar förbättras och så att information kan gå ut till nya yrkesområden och tillväxtbranscher. Genom denna verksamhet mobiliserades enbart under 1998 över 2900 extra utbildningsplatser. Totalt kunde på detta sätt utbudet av utbildningsplatser öka till 122000 nya kontrakt, jämfört med 112000 under åren dessförinnan.