EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 18.03.1998 
KOM(1998) 182 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
AGENDA 2000: LAGFÖRSLAGEN 
ÖVERSIKT 

AGENDA 2000: FÖRSLAGEN TILL LAGSTIFTNING 
ÖVERSIKT 
Bakgrund 
I sitt meddelande Agenda 2000 av den 16 juli 1997 lade kommissionen fram förslag som 
gällde reformer av EU:s nuvarande politikområden, utvidgningsprocessen och de 
ekonomiska ramarna för perioden 2000-2006. 
Under rådets och Europaparlamentets intensiva diskussioner kring meddelandet gjordes 
en teknisk genomgång av förslagspaketet. Därigenom kunde också Europeiska rådet i 
Luxemburg i december 1997 enas om att inleda utvidgningsprocessen, som inbegriper 
Europakonferensens första möte i London den 12 mars 1998, start för 
anslutningsprocessen med samtliga elva kandidatländer i samband med rådets möte 
(allmänna frågor) den 30 mars, och inledning av anslutningsförhandlingar med sex länder 
den 31 mars 1998. 
Kommissionen har idag antagit ett antal lagförslag, som utgör rättslig grund för beslut om 
de reformer av politiken som föreslås i Agenda 2000 och om de nya stödformerna inför 
anslutningen. Kommissionen har också antagit en rapport om genomförandet av det 
interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och ett förslag till ny budgetplan för 
perioden 2000-2006. 
Under hösten 1998 kommer också kommissionens detaljerade rapport om systemet för 
egna medel där utvecklingen av de olika medlemsstaternas budgetsituation kommer att 
behandlas. 
De förslag som antagits idag kan delas in i fyra huvudgrupper: 
• förordningar inom jordbrukspolitiken, 
• förordningar om strukturfonderna och Sammanhållningsfonden, 
• stödformer inför anslutningen, och 
• budgetplanen för 2000-2006 (samt rapporter om genomförandet av det 
interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och om garantifondsförordningen [nr 
2728/94]). 
Kommissionen har idag också antagit ett förslag till omarbetning av förordningen om 
finansiella bestämmelser för stöd till de transeuropeiska näten, vilket ger en ny dimension 
åt gemenskapens insatser på detta prioriterade område. 
• Jordbruk 
De viktigaste förslagen till nya jordbruksförordningar omfattar följande : 
• Omarbetade rådsförordningar när det gäller den gemensamma organisationen av 
marknaderna för spannmål, jordbruksgrödor, nötkött och mjölk; 
• en omarbetad rådsförordning om olivolja (som följer det nyligen lagda förslaget om 
tobak och som kommer att följas av ett förslag om vin före juni 1998); 
2 
• en övergripande förordning som inför vissa gemensamma bestämmelser om ömsesidig 
överensstämmelse med miljökrav, anpassning av bidragen efter arbetskraft samt viss 
degressivitet när det gäller omfattande utbetalningar; 
• en omarbetning av förordningen om finansiering av Europeiska utvecklings- och 
garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (729/70); 
• en ny förordning om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för 
jordbruket till landsbygdens utveckling, både från utvecklingssektionen (mål 1-
områden) och från garantisektionen (övriga områden). 
Förslagens huvudprinciper följer vad som sägs i Agenda 2000 om nya reformer av den 
gemensamma jordbrukspolitiken. Vissa ändringar har dock gjorts mot bakgrund av de 
breda samråd som ägt rum, och framför allt den första diskussionsrundan i rådet under 
hösten 1997. Till exempel föreslås nu en kraftigare sänkning av interventionspriserna för 
mjölkprodukter, 15 % i stället för 10 %, vilket avsevärt ökar konkurrenskraften och 
möjligheterna på marknaden. Sänkningen skall kompenseras genom en tvåprocentig 
ökning av mjölkkvoterna för unga jordbrukare i alla medlemsstater samt för jordbrukare i 
bergsområden och i de nordliga regionerna. Vidare avskaffas de direkta betalningarna för 
ensilagebehandlad majs. Eftersom nötköttsproduktionen också kommer att gynnas av 
detta sker en motsvarande justering av tjurbidraget. 
Man har tagit tillfället i akt att konsolidera och förenkla de befintliga förordningarna där så 
varit möjligt. I enlighet med subsidiaritetsprincipen kommer medlemsstaterna att få mer att 
säga till om när det gäller tilldelning av en del av direktstöden till nötkötts-, och 
mjölkproducenter. Genom den övergripande förordningen kan medlemsstaterna minska 
utbetalningarna om ömsesidig överensstämmelse med de nationella miljökraven inte 
uppfyllts eller om arbetskraften på jordbruksföretaget ligger under en viss nivå. 
Besparingarna från minskningarna kommer att ställas till medlemsstaternas förfogande för 
miljöåtgärder. Genom den övergripande förordningen införs också en degressiv sänkning 
av stödet för jordbrukare som får över 100 000 euro per år i bidrag. 
Förordningen om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket 
(EUGFJ) till landsbygdens utveckling (en konsolidering av nio existerande förordningar) 
samordnar strategin för landsbygdsutveckling över hela EU. I mål 1- och mål 2-områden 
kommer programplaneringen av åtgärder för landsbygdsutveckling att göras enligt samma 
principer som för strukturfonderna. 
De flesta jordbrukspolitiska förslag avses träda i kraft år 2000. De innebär ytterligare ett 
stort steg på vägen i den reform av den gemensamma jordbrukspolitiken som inleddes 
1992. Som nämnts i Agenda 2000 har de föreslagna fortsatta minskningarna av 
marknadsstödet och det ökade direktstödet till jordbrukarna till syfte att höja EU-
jordbrukets konkurrenskraft på inhemska och internationella marknader. På så sätt skall 
riskerna för en återgång till att producera kostsamma och osäljbara överskott minskas, 
medan man samtidigt undviker överkompensation. Lägre priser gynnar konsumenterna 
och ger större rum för differentiering av priserna till förmån för kvalitetsprodukter. Bättre 
marknadsinriktning förbereder för integrationen av nya medlemsstater och stärker EU:s 
ställning inför nästa förhandlingsrunda i WTO. I den nya jordbrukspolitiken läggs större 
vikt vid livsmedelssäkerhet och miljöhänsyn. Genom förordningen om landsbygdens 
utveckling samlas för första gången alla åtgärder som hör samman med 
landsbygdsutvecklingen och som bekostas av EUGFJ i ett enda dokument. 
• Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden 
Förslagen till nya förordningar för strukturfonderna och Sammnhållningsfonden blir den 
rättsliga ramen för de stöd som dessa fonder kommer att ge under nästa 
programplaneringsperiod år 2000 - 2006. Denna paketlösning bygger på tre principer från 
Agenda 2000: koncentration, förenkling och en klar ansvarsfördelning. Följande lagtexter 
föreslås: 
- En ny allmän förordning som innehåller bestämmelser för samtliga fonder och som 
ersätter två befintliga rådsförordningar. 
- Nya "vertikala" förordningar för var och en av de fyra fonderna (ERUF, ESF, FFU och 
en förordning om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket 
[EUGFJ] till landsbygdens utveckling). 
- En reviderad förordning för Sammanhållningsfonden. 
Huvudpunkterna är desamma som i Agenda 2000: 
• Strikt tillämpning av tröskeln på 75 % av BNP per capita för berättigande till stöd 
enligt mål 1. Mål 1-områdena, som nu också kommer att omfatta mycket avlägset 
belägna områden och f.d. mål 6-områden, torde även i fortsättningen komma att 
tilldelas ungefär 2/3 av strukturfondsanslagen. 
• Koncentration av stödet i de nya mål 2-områdena (industriella områden och 
landsbygdsområden på tillbakagång som genomgår ekonomisk omställning, 
storstadsområden och områden som är beroende av fiske). Den andel av EU:s totala 
befolkning som omfattas av stödet begränsas till högst 18 %. Minskningen per 
medlemsstat (inklusive de regioner som fasas ut från mål 1 men som är stödberättigade 
under mål 2) begränsas till högst en tredjedel av täckningen under de nuvarande mål 2-
och 5b-områdena. 
• Mål 3 skall finansiera program för kompetensutveckling i alla andra områden, och 
utgöra ett gemensamt europeiskt ramverk för denna typ av politik i alla medlemsstater. 
• Fortsatt omstrukturering av fiskeflottor och kompletterande samhällsekonomiska 
åtgärder i områden som är beroende av fisket. 
• Utfasning av regioner som inte längre är berättigade till stöd enligt mål 1 och 2 över 
6-7 år respektive 4 år. 
• Uppmuntran att kombinera strukturfondsmedel med finansieringstekniska instrument. 
• Förtydligande och decentralisering av ansvarsfördelningen i programplaneringen och 
genomförandet (vilket minskar det antal beslut som måste hänskjutas till 
kommissionen). Fördjupning och förstärkning av partnerskapen. 
• En minskning av antalet gemenskapsinitiativ från 14 till 3, och en motsvarande 
minskning av initiativens andel av medel från 9 % till 5 %. Initiativen inriktas i högre 
grad på åtgärder som omfattar hela gemenskapen. 
• Förenklade kontroller av additionalitetsprincipen. 
• Enklare utbetalningsrutiner. I gengäld ges medlemsstaterna tydligare ansvar för 
övervakning, utvärdering, kontroller och korrigeringar. 
Premier från en reservfond som tilldelas program som uppvisar goda resultat. 
För Sammanhållningsfonden: lämpliga makroekonomiska villkor för länder som deltar i 
valutaunionen samt förbättrade och enklare bestämmelser för den ekonomiska 
förvaltningen. 
Specifika frågor om vilka enskilda regioner som kommer att ha rätt att söka bidrag enligt 
de olika målen kommer inte att kunna besvaras förrän till hösten, då uppgifter blir 
tillgängliga som gör det möjligt att identifiera troliga stödmottagare för de olika 
strukturfondsmålen. För mål 1 skall kommissionen upprätta en förteckning över regioner 
med en BNP per capita som legat under 75 % av genomsnittet inom EU under de tre 
senaste åren och för vilka statistik finns tillgänglig. För det nya mål 2 skall 
medlemsstaterna bland de bidragsberättigade regionerna (enligt ett antal EU- och 
nationella kriterier som anges i strukturfondsförordningarna) få föreslå några, dock inom 
befolkningstak som sätts för varje medlemsstat och begränsar antalet bidragsberättigade 
till högst 18 % av EU:s totala befolkning. Förordningarna träder i kraft den 1 januari 2000 
och måste antas senast i början av 1999 för att undvika förseningar i programplaneringen 
år 2000. 
Som föreslås i Agenda 2000 avser kommissionen att behålla det totala anslaget för 
struktur- och samordningspolitiken på 0,46 % av BNI under perioden 2000-2006, dvs. 
nästan 287 miljarder euro (i 1999 års priser). Av detta belopp kommer cirka 240 miljarder 
euro (varav 21 miljarder till Sammanhållningsfonden) att gå till de nuvarande 
medlemsstaterna (jämfört med 208 miljarder euro under perioden 1993-1999 med 
utgångspunkt från samma fasta priser). Återstående 47 miljarder euro skall gå till 
strukturstöd i nya medlemsstater och kandidatländerna. Detta är en betydande satsning på 
sammanhållningspolitiken, som ytterligare förstärks genom den planerade koncentrationen 
av resurser till de regioner som är fattigast eller som har de största strukturella problemen, 
särskilt vad gäller arbetslöshet. 
Stora ansträngningar har gjorts för att förenkla befintliga förfaranden på olika sätt och för 
att så långt möjligt decentralisera beslutsfattandet till myndigheterna i medlemsstaterna 
och regionerna. Detta decentraliserade arbetssätt medför ökat nationellt och regionalt 
ansvar för korrekt övervakning och kontroll av programmen, och, där så krävs, effektiva 
finansiella korrigeringar. I sina förslag på detta område har kommissionen byggt på de 
senaste årens erfarenheter från SEM 2000-initiativet för förbättring av den ekonomiska 
förvaltningen och kontrollen. 
• Transeurooeiska nät 
Den föreslagna ändringen av de finansiella bestämmelserna för de transeuropeiska näten 
har tillkommit i syfte att förbättra styrningen av programmet genom att flerårsplanering 
utnyttjas i högre grad (vilket underlättar partnerskap mellan den offentliga och privata 
sektorn genom att ett projekt kan finansieras hela tiden det pågår). Förslaget pekar mot 
totala utgiftsbehov på 5,5 miljarder euro under perioden 2000-2006, varav cirka 5 
miljarder till transportnät. 
• Stödformer inför anslutningen 
De stödformer inför anslutningen som föreslås i Agenda 2000 inbegriper 
- en förordning som samordnar de tre stödformerna inför anslutningen för att undvika att 
de överlappar varandra, 
- ett jordbruksstöd inför anslutningen, 
- ett strukturstöd inför anslutningen, och 
- den befintliga Phare-förordningen, som även i fortsättningen kommer att förmedla stöd 
inför anslutningen. 
För sammanhållningens skull kommer de tre stödformerna- inför anslutningen att införlivas 
med de partnerskap för anslutning som skall ingås med vart och ett av kandidatländerna. 
Det totala stödbeloppet inför anslutningen kommer sammanlagt att uppgå till cirka 3 
miljarder euro per år under 2000-2006 (mer än det dubbla tillgängliga beloppet för 1999). 
• Phare-programmet kommer att inriktas på anslutningsperspektivet genom två 
prioriterade mål som sattes upp av Europeiska rådet i Luxemburg: förstärkning av den 
administrativa och rättsliga kapaciteten (omkring 30 % av anslaget) och av 
investeringar som är knutna till övertagandet och tillämpningen av gemenskapens 
regelverk (omkring 70 %). 
• Jordbruksstödet kommer att befrämja modernisering av jordbruket och 
livsmedelsindustrin genom förbättrad förädling, marknadsföring och kvalitetskontroll 
samt stöd till landsbygdens utveckling. 
© Strukturstödet inför anslutningen kommer att gå till transportnät och miljöskydd. 
De tre stödformerna inför anslutningen kommer att fungera inom de partnerskap för 
anslutning som skall ingås med vart och ett av kandidatländerna. Partnerskapen kommer 
att utgöra en enhetlig ram där man sammanför de enskilda ländernas prioriteringsmål och 
gemenskapens olika stödformer inför anslutningsprocessen. Alla kandidatländer har 
uppmanats att utarbeta ett nationellt program för antagande av EU: s regelverk, med 
detaljerade uppgifter om hur de prioriteringar som ingår i partnerskapet skall genomföras. 
Övervakningen av partnerskapen för anslutning och de nationella programmen kommer att 
ge viktig information för kommissionens regelbundna rapporter om kandidatländernas 
framsteg. 
Budgetplan och interinstitutionellt avtal 
I enlighet med artikel 25 i det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och 
förbättring av budgetförfarandet har kommissionen lagt fram en rapport om 
genomförandet av avtalet och ett förslag till budgetplan för perioden. 2000-2006. 
Förslaget till budgetplan för åren 2000-2006 följer förslagen i Agenda 2000 mycket nära: 
siffrorna har ändrats eftersom de anges i 1999 års priser i stället för 1997 års priser I 
enlighet med Europeiska rådets i Luxemburg önskemål, utgår budgetplanen från en union 
med 15 medlemsstater, samtidigt som det finns en tillräcklig marginal lör att finansiera 
utvidgningen och en medföljande tabell där kostnaderna för utvidgningen och dess 
finansiering uppskattas enligt de tekniska förutsättningar som kommissionen använt. 
I budgetplanens huvudtabell sätts tak för de sex utgiftskategorierna (jordbruk, 
strukturåtgärder, inre politik, externa åtgärder, administrativa utgifter och reserver). Där 
finns också en ökande outnyttjad marginal som kan avsättas för utvidgningen inom taket 
för EU:s inkomster (eller "egna medel") på 1,27 % av BNI. I tabell 2 analyseras vilka 
belopp som bör finnas tillgängliga för initialkostnaderna i samband med utvidgningen 
under perioden 2000-2006. Detta ger fortfarande utrymme för en omfattande reserv för 
oförutsedda utgifter inom taket för egna medel, med tanke på dess höjning till följd av 
utvidgningen. 
Rapporten om genomförandet av det interinstitutionella avtalet innehåller en analys av hur 
avtalet har fungerat i praktiken sedan 1993 och förslag till förbättringar som skulle kunna 
införas i ett nytt avtal för den kommande perioden, t.ex. viss begränsad ytterligare 
flexibilitet för överföringar mellan de interna och externa utgiftskategorierna och för 
begränsade överföringar av outnyttjade anslag från ett år till ett annat för att uppfylla en 
speciell politisk prioritering. De nuvarande reglerna, enligt vilka outnyttjade åtaganden i 
kategori 2 (strukturpolitik) automatiskt överförs till påföljande år, kommer inte längre att 
behövas. Kommissionen kommer att föreslå att man genom det nya interinstitutionella 
avtalet konsoliderar och fullbordar (där så behövs) alla befintliga överenskommelser 
mellan Europaparlamentet, rådet (de två grenarna i den budgetansvariga myndigheten) 
och kommissionen som rör budgetfrågor, t.ex. klassificering av utgifter, respekt för 
finansiella tak i lagstiftningen, kravet på en rättslig grund för budgetposter och 
förlikningen inom budgetförfarandet. 
Kommissionen kommer att skicka ut ett arbetsdokument med ett förslag till ett nytt 
interinstitutionellt avtal, som skall användas i förhandlingarna med den budgetansvariga 
myndigheten. Ytterligare lagförslag kommer att krävas för att så småningom ändra 
beslutet om budgetdisciplin. 
Kommissionen har också antagit en rapport om garantifondens verksamhet (förordning nr 
2728/94), som innehåller några förslag till ändringar av förordningen mot bakgrund av de 
erfarenheter som gjorts sedan den antogs. Man föreslår att inbetalningssatsen för nya lån 
skall minskas till 6 % och att reservbeloppet skall sänkas till 150 miljoner euro från och 
med år 2000 för att behålla nuvarande utlåningskapacitet. 
* * * 
Mer detaljerade uppgifter om innehållet i lagstiftningspaketet kommer att ges i de 
motiveringar som bifogas varje huvudgrupp av förslag. Kommissionen hoppas att rådet 
och parlamentet snarast möjligt inleder den nödvändiga detaljerade undersökningen av 
förslagen. Även om det inte går att nå en slutlig överenskommelse förrän alla delar finns 
på plats finns det starka skäl att om möjligt försöka nå fram till en gemensam lösning 
under Österrikes ordförandeskap, dvs. före slutet av 1998. Ifall förslagen, särskilt de som 
rör strukturfonderna, fortfarande inte har antagits då, riskerar man allvarliga förseningar i 
programplaneringen för den nya perioden. Det är slutligen nödvändigt att uppnå enighet 
om finansieringspaketet för att undvika förseningar i förhandlingarna inför utvidgningen. 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 182 slutlig 
DOKUMENT 
SV 01 11 06 10 
Katalognummer : CB-CO-98-182-SV-C 
ISBN 92-78-32395-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg