Diagram 2: Påverkan på sysselsättningen av föräldraskap med ett barn under 6 år, 2015

En av de viktigaste faktorerna bakom skillnaden i sysselsättning är den ojämna fördelningen av omsorgsansvar mellan kvinnor och män. Skillnaden i sysselsättning mellan könen ökar betydligt i familjer med barn, vilket återspeglar svårigheten för kvinnor att förena barnuppfostran och omsorgsansvar med arbete. År 2015 var den genomsnittliga sysselsättningsgraden för kvinnor med ett barn under sex år 8,8 procentenheter lägre än för kvinnor utan småbarn, och i flera medlemsstater uppgår denna skillnad till över 30 procentenheter. Omvänt har föräldraskapet den motsatta effekten på mäns sysselsättningsgrad, som var 12 procentenheter högre än för män utan barn och i vissa länder 18 procentenheter. Många män uppger att de skulle vilja arbeta färre timmar än vad de faktiskt gör och att arbetet påverkar familjelivet negativt. I vissa länder utgör omsorgsansvar anledningen till att kvinnor inte är yrkesverksamma i över 25 % av fallen. Skillnaderna är ytterligare större för kvinnor i åldern 55–64 år.

Detta initiativ är ett svar på denna utmaning. Med detta initiativ lägger kommissionen fram en ambitiös uppsättning lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder för att modernisera Europeiska unionens befintliga rättsliga och politiska ram, i syfte att främja en bättre balans mellan arbete och privatliv för män och kvinnor med omsorgsansvar och en mer jämställd användning av ledigheter och flexibla arbetsformer. EU:s nuvarande rättsliga ram för familjerelaterade ledigheter och flexibla arbetsformer fastställdes under 1990-talet. Efter två decennier finns det ett behov av att dra slutsatser av de erfarenheter som gjorts, och av det faktum att framstegen varit mindre än väntat vad gäller likabehandling av kvinnor och män på arbetsmarknaden, samtidigt som ramen bör anpassas till nya arbetsmönster och utvecklingen i framtiden.

Inom hela Europeiska unionen är kvinnor fortfarande underrepresenterade på arbetsmarknaden. De ekonomiska förlusterna på grund av sysselsättningsklyftan mellan könen uppgår till 370 miljarder euro per år. Kvinnor har i allt högre utsträckning goda kvalifikationer och fler kvinnor än män har universitetsexamen i Europa, men många kvinnor försvinner från arbetsmarknaden på grund av sitt ansvar som föräldrar eller anhörigvårdare. De befintliga politiska åtgärderna har inte gett pappor och mammor samma möjligheter att arbeta och tillsammans dra försorg om välbefinnandet hos deras barn och samhället i stort.

Ett omfattande samrådsförfarande och en konsekvensbedömning av ett antal alternativa lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder har ingått i förberedelserna till detta initiativ. Kommissionen genomförde ett samråd i två steg med de europeiska arbetsmarknadsparterna under 2015 och 2016. Det rådde ingen enighet bland arbetsmarknadens parter om att inleda direkta förhandlingar om de frågor som togs upp under samrådet. Ett offentligt samråd har också genomförts för att inhämta synpunkter från medborgare och andra berörda parter. Rådet diskuterade balansen mellan arbete och privatliv i december 2015 och Europaparlamentet antog en rapport om skapandet av arbetsmarknadsförhållanden som är gynnsamma för balansen mellan arbete och privatliv och en resolution om den europeiska pelaren för sociala rättigheter.

Negativa skatteincitament kan också avskräcka andraförsörjare, oftast kvinnor, från att ta sig in på arbetsmarknaden eller arbeta ytterligare timmar. När de kombineras med höga kostnader för barnsomsorg och långvarig vård och omsorg, kan hög skatt och sänkta bidrag för andraförsörjare i ett hushåll förstärka de finansiella hindren för kvinnor att behålla eller skaffa arbete.

Barnomsorg och långvarig vård och omsorg är viktiga redskap för att avlägsna sysselsättningshinder, särskilt för kvinnor. Tillgången på omsorg, samt dess tillgänglighet och ekonomiska överkomlighet, är nödvändig för att göra det möjligt för föräldrar och anhörigvårdare att kvarstanna eller komma in på arbetsmarknaden.

Parallellt med detta åldras befolkningen i Europa och andelen i arbetsför ålder sjunker. I framtiden kommer effekten av en åldrande befolkningen bli ännu mer märkbar. Enligt prognoser kommer utvecklingen i EU gå från att år 2013 ha fyra personer i arbetsför ålder per person över 65 år till att år 2060 bara ha två. Detta kan få en oproportionerligt stor inverkan på kvinnor som för närvarande är mer benägna att ta det primära ansvaret som informella anhörigvårdare av sjuka eller äldre släktingar.

2. Prioriterade åtgärdsområden

Detta initiativ innehåller ett paket av åtgärder som förstärker varandra. Förutom fördelarna för arbetstagare och deras familjer, kommer kombinationen av rättsliga och politiska åtgärder ge stora fördelar för företagen och samhället i stort.

Kommissionens konsekvensbedömning har analyserat de föreslagna åtgärdernas uppskattade kostnader och fördelar för enskilda, företag – särskilt mikroföretag – och samhället i stort under perioden 2015–2055. Analysen visade att kostnaderna för de föreslagna åtgärderna, främst på grund av förlorad produktion, behandling av ansökningar och ersättare, uppstår på kort och medellång sikt, medan paketet i ett längre perspektiv innebär en begränsad kostnad för företagen, som inte torde vara alltför betungande för arbetsgivarna, inbegripet mikroföretag. Eftersom kombinationen av föreslagna åtgärder bör ha positiva effekter för medlemsstaternas finanspolitiska situation kan de begränsade kostnaderna för företagen kompenseras genom riktade interventioner på nationell nivå för att främja en modern politik för balans mellan arbete och privatliv, samtidigt som företagens konkurrenskraft bibehålls. En högre sysselsättningsgrad kommer också att bidra till att lösa problemet med en åldrande befolkning och bidra till medlemsstaternas finansiella stabilitet.

2.1 Bättre utformning och mer jämställd användning av familjerelaterade ledigheter och flexibla arbetsformer

EU-lagstiftningen kräver att medlemsstaterna ger rätt till mammaledighet och föräldraledighet. Medlemsstaterna kan införa ytterligare åtgärder för att underlätta balansen mellan arbete och privatliv, öka kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och jämställdheten vad gäller omsorgsansvar. Typen av och innehållet i de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit varierar i stor utsträckning.

EU:s rättsliga ram om jämställdheten mellan män och kvinnor med avseende på möjligheter på arbetsmarknaden, behandlingen på arbetsplatsen och arbetsförhållanden ger inte ett tillräckligt stöd för föräldrar och arbetstagare med omsorgsansvar, och ramens utformning uppmuntrar inte till ett jämställt användande av de tillgängliga förmånerna.

I direktivet om föräldraledighet föreskrivs en individuell rätt till fyra månaders föräldraledighet för varje förälder för att ta hand om ett barn fram tills dess att barnet är åtta år gammalt. En månad går inte att överföra mellan föräldrarna och direktivet föreskriver inte någon obligatorisk ekonomisk ersättning. Detta uppmuntrar framför allt hushållens andraförsörjare (i de flesta fall kvinnor) att ta föräldraledighet och uppmuntrar inte män att göra detsamma i tillräckligt hög grad. Det finns belägg för att en tillräcklig kompensation har en gynnsam effekt på pappors (den andre förälderns) användning av ledigheten, samt av värdet av möjligheten till flexibel användning (uppdelad eller deltid) och av att göra ledigheten icke överförbar mellan föräldrarna.

Det föreslagna direktivet bibehåller de grundläggande delarna av direktivet om föräldraledighet och de befintliga rättigheterna, däribland längden på ledigheten och den individuella rätten för varje förälder. Betalning i nivå med sjukpenningen och ökad flexibilitet vid uttaget av föräldraledighet införs, bland annat höjs åldern på barnet som en förälder får ta föräldraledigt för från åtta till tolv år. Fyra månader kommer att vara icke överförbara mellan föräldrarna. Det finns för närvarande inga specifika bestämmelser på EU-nivå om rätten till pappaledighet. Införandet av en sådan rätt kan ha märkbar effekt på delningen av omsorgsansvaret mellan kvinnor och män. Att papporna tar del i omsorgen om barnen ger papporna en högre levnadstillfredsställelse samt fysisk och mental hälsa och barnen bättre kognitiva och beteendemässiga färdigheter. Det är mer sannolikt att pappor som tar pappaledigt efter barnets födelse bidrar till barnets uppfostran och därefter använder sig av sin rätt till föräldraledighet. Det föreslagna direktivet om balans mellan arbete och privatliv inför tio dagars pappaledighet med betalning på sjukpenningsnivå.

Bristen på lämplig ledighet för att ta hand om andra vårdberoende anhöriga förstärker den ojämlika fördelningen av omsorgsansvaret. Det finns inga miniminormer på EU-nivå för arbetstagare med vårdberoende anhöriga, förutom en begränsad rätt enligt direktivet om föräldraledighet att ta ledigt på grund av force majeure för brådskande och oförutsedda familjeskäl. Det föreslagna direktivet inför en sådan individuell rätt till fem dagar per år med betalning på sjukpenningsnivå, i syfte att bidra till en bättre möjlighet att kombinera arbete och omsorgsansvar och för att förbättra förmågan att behålla duktiga medarbetare, framför allt kvinnor, på arbetsmarknaden.

Skydd mot uppsägning och mindre förmånlig behandling ges i EU-rätten genom direktivet om mammaledighet, direktivet om deltidsarbete, direktivet om jämställdhet, direktivet om likabehandling av kvinnor och män som är egenföretagare och direktivet om föräldraledighet. Skyddet har förstärkts genom domstolens rättspraxis. Mindre förmånlig behandling av kvinnor när de blir gravida eller för män och kvinnor vid uttag av ledighet rapporteras fortfarande från många medlemsstater. Det är därför nödvändigt att bättre informera arbetstagare och stödja dem för att se till att de verkligen kan utöva sina rättigheter på nationell nivå.

Tillgång till flexibla arbetsformer kan förhindra att arbetstagare tar arbeten under sin fulla professionella potential och förmåga, eller helt lämnar arbetsmarknaden när de tar på sig omsorgsansvar. Trots utvecklingen av nya sätt att arbeta och ny teknik har majoriteten av arbetstagare i Europa fortfarande fasta arbetstider och använder sig inte fullt ut av flexibla arbetsformer som distansarbete, flextider eller deltidsarbete. Det föreslagna direktivet kompletterar den befintliga EU-rätten i direktiven om föräldraledighet och deltidsarbete genom att införa en rätt för arbetstagare med barn eller andra vårdberoende anhöriga att begära flexibla arbetsformer. Detta kan i betydande utsträckning förbättra arbetstagarnas balans mellan arbete och privatliv och ha en gynnsam effekt på kvinnors deltagande på arbetsmarknaden.

Kommissionen kommer att göra följande:

Lagstiftning Föreslå ett direktiv som förbättrar balansen mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och som bevarar och utvecklar de befintliga rättigheterna enligt framför allt direktivet om föräldraledighet. Följande nya rättigheter föreslås: −Möjligheten till flexibel användning (utspridd och deltid) av rätten till fyra månaders föräldraledighet med ersättning i nivå med sjukpenningen. De fyra månaderna kan tas ut fram tills barnet fyller 12 år och kan inte överföras mellan föräldrarna. −En rätt till tio arbetsdagars pappaledighet vid barnets födelse, med ersättning i nivå med sjukpenningen. −En rätt till fem dagars ledighet per år och arbetstagare med ersättning i nivå med sjukpenningen för att vårda svårt sjuka eller vårdberoende anhöriga. −En rätt att begära flexibla arbetsformer för föräldrar till barn upp till 12 år och arbetstagare med omsorgsansvar. Andra åtgärder än lagstiftning 1. Fortsätta övervakningen av införlivandet av EU-lagstiftningen och inleda eller fortsätta överträdelseförfaranden när så är nödvändigt. Säkerställa ett bättre genomförande av lagstiftning och främja efterlevnaden, framför allt genom – finansiellt stöd inom programmet Rättigheter, jämlikhet och medborgarskap till (trans)nationella projekt som syftar till ett bättre genomförande av EU-lagstiftningen om balans mellan arbete och privatliv, bland annat informationskampanjer, – en särskild undersökning om genomförandet av skydd mot uppsägning och mindre gynnsam behandling, utförd av det europeiska nätverket av juridiska experter på området för jämställdhet för att bedöma situationen i medlemsstaterna, – ett seminarium i samarbete med det europeiska nätverket för likabehandlingsorgan (Equinet) om kapacitetsuppbyggande åtgärder för likabehandlingsorgan och andra tillsynsorgan på arbetsmarknaden (nätverket av yrkesinspektioner) i medlemsstaterna, med fokus på skydd mot uppsägning. 2. Fortsätta övervaka utformningen och jämställd användning av familjerelaterade ledigheter och flexibla arbetsformer som en del av den europeiska planeringsterminen och i den årliga rapporten om jämställdhet. 3. Förbättra Eurostats insamling av uppgifter på EU-nivå om kvinnors och mäns användning av familjerelaterade ledigheter och flexibla arbetsformer, i samarbete med berörda kommittéer (kommittén för socialt skydd, sysselsättningskommittén) och Europeiska jämställdhetsinstitutet (EIGE). 4. Tillhandahålla finansiering för att – inom programmet för sysselsättning och social innovation finansiera pilotprojekt riktade till arbetsgivare för att utveckla innovativa arbetsformer som familjeledigheter och flexibla arbetsformer (med befintliga resurser), – säkerställa, tillsammans med medlemsstaterna, att Europeiska socialfonden och de andra struktur- och investeringsfonderna i tillräcklig utsträckning stödjer åtgärder för balans mellan arbete och privatliv. 5. Utbyte av bästa praxis med arbetsmarknadens parter och medlemsstaterna genom seminarium i programmet för ömsesidigt lärande om −jämställd användning av familjeledigheter och flexibla arbetsformer, −initiativ som märkning och certifiering för arbetsgivare med goda strategier för balans mellan arbete och privatliv, −smidiga övergångar mellan ledigheter och sysselsättning (t.ex. genom tillgång till utrymmen för amning på arbetsplatsen), −inkludering av perioder av familjerelaterade ledigheter i pensionssystemet.

2.2 Förbättrad tillgång, kvalitet och ekonomisk överkomlighet på barnomsorg och långvarig vård och omsorg

I 25 medlemsstater är efterfrågan på barnomsorg högre än tillgången, särskilt när det gäller barn under 3 år. Bristen på formell omsorg för barn och andra beroende anhöriga kan leda till att arbetstagare med familj, särskilt kvinnor, minskar sin arbetstid eller lämnar arbetsmarknaden. Även om EU år 2002 fastställde Barcelonamålen för att förbättra tillgången på formell barnomsorg till senast år 2010, har en majoritet av medlemsstaterna ännu inte uppfyllt dem. Genomsnittet i EU är 3 procentenheter under målet 33 % för barn i åldern 0-3 år, och 7 procentenheter under målet 90 % för barn från 3 år upp till skolåldern.

På många ställen begränsas rätten till förskoleverksamhet och barnomsorg till en deltidsplats. Skolschemat och loven är ofta oförenliga med föräldrarnas heltidsarbete.