Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittéen om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 97/68/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg"

(2001/C 260/01)

Den 15 januari 2001 beslutade rådet att i enlighet med artikel 95 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 27 juni 2001. Föredragande var Paulo Barros Vale.

Vid sin 383:e plenarsession den 11-12 juli 2001 (sammanträdet den 11 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 94 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. ESK ställer sig positiv till kommissionens förslag till ändring av direktiv 97/68/EG om att "utvidga tillämpningsområdet för direktiv 97/68/EG om utsläpp från motorer med kompressionständning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg till att även omfatta små motorer med gnisttändning, vilket kommer att bidra till att vissa luftkvalitetsmål, särskilt beträffande ozonbildning, kommer att uppnås".

1.2. Direktivet gäller enbart motorer med kompressionständning med en effekt på över 18 kW men högst 560 kW. Det innehåller gränsvärden för kolmonoxid, kväveoxider, kolväten och partiklar. Gränsvärdena införs i två faser: den första fasen inträder under 1999 och den andra - beroende på motoreffekt - mellan 2000 och 2003. Eftersom motorer med kompressionständning genom sin effekt och höga bränslekonsumtion i stor utsträckning smutsar ned miljön, innehåller direktiv 97/68/EG bestämmelser för dessa motorer. Motorer med gnisttändning kommer emellertid att regleras senare. I skäl 5 i ingressen till direktivet förutses att direktivets tillämpningsområde kan utsträckas till att även omfatta bensinmotorer med en effekt på över 19 kW.

1.3. Syftet med kommissionens förslag är att verka för en förbättring av luftkvaliteten genom att upprätta normer och metoder för de övre gränserna för gasformiga utsläpp från motorer med en effekt på över 19 kW. Genom att direktivet utvidgas till att omfatta även små bensinmotorer uppfyller man skäl 5 i direktiv 97/68/EG. Anledningen till att direktivet skall omfatta metoder för att bestämma de övre gränserna för utsläpp är att det inte finns någon ISO-standard. Därför skulle bestämmelserna i bilagan till förslaget vara en enkel lösning för att snabbt få fram bestämmelser rörande metoder på området.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Eftersom det i Auto-Oil II-programmet inte finns några undersökningar om kostnadseffektiviteten för motorer med gnisttändning för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, har kommissionen använt sig av uppgifterna i de "genomgripande undersökningar av miljövinsterna, utsläppens inverkan och kostnaderna för de normer bestämmelserna gäller" som publicerats för det amerikanska fas 1-programmet. Uppgifterna om kostnadseffektiviteten i det amerikanska fas 1-programmet bör kunna användas även under europeiska omständigheter. De amerikanska beräkningarna grundades på antagandet att lagstiftningen bara skulle införas i USA. Europeiska producenter, som tillverkar motorer för världsmarknaden, måste utveckla och tillverka motorer som uppfyller de amerikanska normerna oavsett vilken lagstiftning som gäller inom EU. För de europeiska tillverkare som inte säljer på världsmarknaden kan man lösa problemet genom t.ex. "längre genomförandeperioder".

2.2. Utformningen av de administrativa bestämmelserna

Kommissionens förslag omfattar nya bestämmelser för certifiering av motorer i steg II. Det förfarande för typgodkännande som vanligtvis används inom EU är ett standardförfarande, såväl för steg I som för steg II. Det i USA så framgångsrika systemet med "omfördelnings- och sparandeförfarande" kommer att bli möjligt även för tillverkare av motorer inom EU. Tillämpningen av systemet inom unionen kan visserligen komma att innebära vissa svårigheter, med tanke på att det rör sig om 15 olika medlemsländer, men med en bra organisation bör man kunna uppnå målen. När tillverkarna av motorer exempelvis vill lansera sina produkter på gemenskapens marknad enligt "omfördelnings- och sparandeförfarandet" måste de begränsa sin ansökan till myndigheterna i ett av medlemsländerna.

För att kompensera de fördelar som tillverkare av motorer med höga utsläppsvärden kan få genom systemet, kan de tillverkare av motorer som följer normerna för typgodkännande få göra vissa undantag för små motorfamiljer (nischprodukter).

ESK hoppas att de undersökningar som kommissionen planerar i ämnet, i enlighet med fotnoten i bilaga XII, skall komma med förtydliganden om hur systemet skall tillämpas inom EU.

2.3. Klassificering av motorer - fyrtakts- och tvåtaktsmotorer

Kommissionen utgår från principen att motorer i huvudklass S (små motorer med en nettoeffekt på högst 19 kW) är indelade i kategorierna "handhållna motorer" och "icke handhållna motorer", och följer en naturlig uppdelning mellan fyrtakts- och tvåtaktsmotorer. Av den anledningen refererar man inte till den tekniska lösningen fyrtakts- eller tvåtaktsmotorer, utan gör beroende på motorns cylindervolym en klassindelning i två kategorier: handhållen eller icke handhållen.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Innan målen uppnås vore det lämpligt med en utvärdering för att bekräfta att tillverkare av handhållna maskiner har tillgång till motorer som uppfyller de föreslagna bestämmelserna. Det finns flera skäl till en sådan utvärdering: olika tekniska lösningar för fyrtakts- respektive tvåtaktsmotorer, det faktum att tillverkare av motorer oftast producerar till dem som tillverkar de maskiner där motorerna används, samt att tillverkare av små motorer många gånger även tillverkar motorer för transporter på väg.

3.2. Detta blir desto viktigare med tanke på att den föreslagna förordningen stöder sig på metoder som fastställs både i förslaget om ändring av direktivet och i själva direktivet.

3.3. ESK vill understryka vikten av att man reflekterar över genomförbarheten av "omfördelnings- och sparandeförfarandet", eftersom det kommer att få omfattande byråkratiska och administrativa följder.

4. Slutliga kommentarer

4.1. ESK stöder de miljömässiga åtgärder som förslaget innebär, men vill betona vikten av att såväl de tekniska svårigheter förslaget kan innebära för industrin som svårigheterna att genomföra och följa upp bestämmelserna skall tas med i beräkningen.

4.2. Eftersom varken handhållna maskiner eller icke handhållna maskiner måste registreras så är kontrollsystemet avhängigt förfarandet för typgodkännande. Uppgifter i form av register eller arkiv kommer att bli mycket invecklade, framför allt i fall med sparandeförfaranden och i fall där motorer och maskiner inte tillverkas av samma firma.

4.3. Ytterligare en svårighet med systemet för omfördelning och sparande är de fall då en motor, som uppfyller kraven för typgodkännande vid tillverkarens kontroll, inte längre uppfyller kraven sedan den maskintillverkare som köpt in motorn förändrar luftinloppssystemet, bränsleförsörjningen och avgassystemet (för att anpassa motorn till maskinen i fråga), och på så sätt ändrar grundvillkoren för motorn och dess ursprungliga utsläpp.

5. Sammanfattning

5.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar att kommissionens förslag har som syfte att minska utsläppen från mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg, och föreslår att förslaget även skall omfatta förbränningsmotorer.

5.2. Kommittén ställer sig positiv till de gränsvärden som har satts för utsläpp från motorer och de datum då de skall vara genomförda, vilka båda verkar rimliga. De nya metoder i bilagorna till direktivförslaget som håller en hög teknisk nivå är också positiva.

5.3. Ett system för omfördelning och sparande bör inte tillämpas mer än högst tio år. Därefter bör samtliga maskiner förses med tydliga och kvalitativa begränsningar vad gäller utsläppen.

Bryssel den 11 juli 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs