P6_TA(2007)0204

Avtal om ekonomiskt partnerskap

Europaparlamentets resolution av den 23 maj 2007 om avtal om ekonomiskt partnerskap (2005/2246(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sina resolutioner av den 13 december 2001 om Europaparlamentets resolution om WTO:s möte i Qatar [1], av den 25 september 2003 om WTO:s femte ministerkonferens i Cancún [2], av den 12 maj 2005 om utvärderingen av Doharundan efter beslutet av WTO:s allmänna råd av den 1 augusti 2004 [3], av den 6 juli 2005 om en allmän uppmaning till kamp mot fattigdom: Förpassa fattigdomen till historien [4], av den 1 december 2005 om förberedelserna inför WTO:s sjätte ministerkonferens i Hongkong [5], av den 23 mars 2006 om utvecklingspåverkan av avtalen om ekonomiskt partnerskap [6], av den 4 april 2006 om bedömningen av Doharundan efter WTO:s ministerkonferens i Hongkong [7], av den 1 juni 2006 om handel och fattigdom: Utformning av en handelspolitik som maximerar handelns bidrag till fattigdomslindringen [8] samt av den 7 september 2006 om beslutet att tills vidare skjuta upp förhandlingarna om utvecklingsagendan från Doha [9],

- med beaktande av den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingens resolution av den 23 november 2006, som antogs i Barbados, om översynen av förhandlingarna om avtalen om ekonomiskt partnerskap,

- med beaktande av förklaringen från Kapstaden som enhälligt antogs av den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen den 21 mars 2002, och i vilken det uppmanas till inrättandet av riktmärken för utvecklingen som kan användas för att utvärdera hur handelsöverläggningarna mellan AVS och EU framskrider och deras resultat,

- med beaktande av deklarationen från 2006 års årliga parlamentariska konferens om WTO, vilken antogs den 2 december 2006 i Genève,

- med beaktande av sin ståndpunkt av den 9 mars 2005 om förslaget till rådets förordning om tillämpning av Allmänna preferenssystemet [10],

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 980/2005 av den 27 juni 2005 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet [11],

- med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 (Cotonouavtalet),

- med beaktande av rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) slutsatser av den 10 och 11 april 2006 och den 16 och 17 oktober 2006 samt Europeiska rådets slutsatser av den 15 och 16 juni 2006,

- med beaktande av den gemensamma förklaringen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet, och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik Europeiskt samförstånd (Europeiskt samförstånd om utveckling) som undertecknades den 20 december 2005 [12],

- med beaktande av kommissionens arbetsdokument med titeln "Handels- och utvecklingsaspekter av EPA-förhandlingarna" (SEK(2005)1459),

- med beaktande av allmänna tull- och handelsavtalet (GATT), särskilt dess artikel XXIV,

- med beaktande av förklaringen från WTO:s fjärde ministerkonferens, som antogs den 14 november 2001 i Doha,

- med beaktande av beslutet i WTO:s allmänna råd av den 1 augusti 2004,

- med beaktande av förklaringen från WTO:s sjätte ministerkonferens, som antogs den 18 december 2005 i Hongkong,

- med beaktande av rapporten och rekommendationerna från arbetsgruppen för handelsrelaterat bistånd, som antogs av WTO:s allmänna råd den 10 oktober 2006,

- med beaktande av Sutherlandrapporten om WTO:s framtid,

- med beaktande av FN:s millenniedeklaration av den 8 september 2000, i vilken millennieutvecklingsmålen formuleras som kriterier vilka kollektivt upprättats av det internationella samfundet för att utrota fattigdomen,

- med beaktande av resultaten från FN:s världstoppmöte 2005,

- med beaktande av rapporten "Investing in Development: A Practical Plan to Achieve the Millennium Development Goals" från FN:s arbetsgrupp för millennieprojektet som letts av professor Jeffrey Sachs,

- med beaktande av kommunikén av den 8 juli 2005 från G8-mötet i Gleneagles,

- med beaktande av rapporten från FN:s konferens för handel och utveckling (UNCTAD) - "Least Developed Countries 2006: Developing Productive Capacities",

- med beaktande av den ekonomiska rapporten om Afrika 2004 "Unlocking Africa's Trade Potential" från FN:s ekonomiska kommission för Afrika,

- med beaktande av AVS riktlinjer för förhandlingarna om avtalet om ekonomiskt partnerskap, vilka antogs av AVS ministerråd den 27 juni 2002 i Punta Cana (Dominikanska republiken), och beslutet om förhandlingarna om ekonomiska partnerskap och deltagande i det internationella handelssystemet, som antogs vid det tredje toppmötet med stats- och regeringscheferna i AVS den 19 juli 2002 i Nadi (Fiji),

- med beaktande av deklarationen från det fjärde toppmötet med stats- och regeringscheferna för AVSländerna den 23- 24 juni 2004 i Maputo, Moçambique, med avseende på den ekonomiska utvecklingsdimensionen,

- med beaktande av deklarationen från det 81:a sammanträdet med AVS-ministerråd i Bryssel den 21- 22 juni 2005,

- med beaktande av beslut nr 2/LXXXIII/06 från det 83:e sammanträdet med AVS-ministerråd i Port Moresby (Papua Nya Guinea) den 28- 31 maj 2006,

- med beaktande av deklarationen från det femte toppmötet med stats- och regeringscheferna i AVSländerna i Khartoum (Sudan) den 8 december 2006,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för internationell handel (A6-0084/2007), och av följande skäl:

A. EU:s nuvarande handelsförbindelser med AVS-länderna - som ger dem förmånstillträde till EU:s marknader på icke-ömsesidig grund - uppfyller inte Världshandelsorganisationens (WTO) regler.

B. I Cotonouavtalet beskrivs parternas överenskommelse om att ingå nya WTO-kompatibla handelsarrangemang, successivt avlägsna handelshinder mellan sig och fördjupa samarbetet inom alla områden som är relevanta för handeln och utvecklingen.

C. Förhandlingarna går inte framåt i samma takt i de sex regionerna, vilket leder till oro för att de inte kommer att slutföras i alla regioner före 2007 års utgång.

D. Det finns en utbredd oro för att förhandlingarna inte har avancerat så långt som de borde ha gjort vid detta skede i förhandlingsprocessen.

E. En viktig orsak till dröjsmålet har varit att båda sidor har misslyckats med att lägga fram och svara på förslag i tid.

F. Ännu ett formellt WTO-undantag skulle vara politiskt kostsamt och svårt att uppnå.

G. I många AVS-länder har informationen om och involveringen i processen för avtal om ekonomiskt partnerskap på landsnivå varit oroväckande låg.

H. Bristen på framsteg i förhandlingarna om utvecklingsagendan från Doha i WTO försvårar förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap.

I. Båda parterna är överens om att "utvecklingsdimensionen" är central för avtal om ekonomiskt partnerskap, men förhandlarna har hittills inte lyckats komma överens om en gemensam definition av begreppet.

J. Det är mycket viktigt att avtalen om ekonomiskt partnerskap bidrar till en hållbar social och ekonomisk utveckling och lindring av fattigdomen i AVS-länderna.

K. I en allt mer globaliserad värld är det oundvikligt att handelsförmånerna urholkas.

L. Satsningen "Allt utom vapen" har hittills inte skapat någon betydande ökning av exporten från de minst utvecklade länderna till EU. Detta tyder på att avregleringen av tullar och kvoter ensamt inte gör fattiga länder mer konkurrenskraftiga.

M. En ökad ömsesidighet mellan EU och AVS bör främja AVS-ländernas konkurrenskraft, men kommer sannolikt att skada konkurrenssvaga industrier, en jordbrukssektor som är föga moderniserad och diversifierad samt bräckliga ekonomier.

N. Konfigurationer av avtal om ekonomiskt partnerskap avspeglar inte alltid befintliga regionala arrangemang för ekonomisk integration, vilket står i strid med det prioriterade målet att förstärka den regionala integrationen i AVS-länderna.

O. Jordbruket är utvecklingsmotorn för de flesta AVS-länder, och för att avtalen om ekonomiskt partnerskap skall kunna bli ett utvecklingsredskap måste de behandla de utmaningar som jordbruket i AVSländerna står inför.

P. Skapandet av en verklig regional marknad är en grundläggande förutsättning för att avtalen om ekonomiskt partnerskap skall kunna genomföras framgångsrikt. En verklig regional integration utgör en viktig grund för social och ekonomisk utveckling i AVS-länderna, såsom anges i Cotonouavtalet.

Q. En ökning av den inomregionala handeln, som avtalen om ekonomiskt partnerskap syftar till, hindras av svaga infrastrukturer inom regionerna och många andra handelshinder än tullar.

R. De regionala förberedande arbetsgruppernas misslyckande med att spela den roll som man avsåg har förhindrat förhandlingarna och gett upphov till frågor om den framtida effektiviteten hos de övervakningsmekanismer som är kopplade till avtalen om ekonomiskt partnerskap.

S. Bristen på information vid analysen av AVS-ekonomierna har gjort det mycket svårt att genomföra fullständiga konsekvensanalyser av avtalen om ekonomiskt partnerskap.

T. Förbättrade handelsregler måste följas av ökat stöd för handelsrelaterat bistånd.

U. Det handelsrelaterade biståndet syftar till att stödja utvecklingsländernas förmåga att utnyttja nya handelsmöjligheter.

V. Man måste finna en lösning på problemet med anpassningskostnader i samband med förberedelserna inför och genomförandet av de avregleringar som krävs som en del av avtalen om ekonomiskt partnerskap.

W. Enligt artikel 37.4 i Cotonouavtalet krävs en formell och omfattande översyn av de arrangemang som planeras för alla länder för att se till att ingen ytterligare tid behövs för förberedelser eller förhandlingar. Denna översyn måste leda till en kritisk utvärdering av de pågående förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap.

1. Europaparlamentet anser att avtalen om ekonomiskt partnerskap måste utformas som instrument för utveckling och att de måste bidra till ökad ekonomisk tillväxt, regional integration och minskad fattigdom.

2. Europaparlamentet bekräftar på nytt sin inställning att om avtalen om ekonomiskt partnerskap utformas på rätt sätt kan de ge nytt liv åt handelsförbindelserna mellan AVS och EU, främja AVS-ländernas ekonomiska diversifiering och regionala integration samt minska fattigdomen i AVS-länderna.

3. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att se till att utvecklingspolitiken bedrivs på ett konsekvent sätt. Parlamentet betonar att Europeiskt samförstånd om utveckling (förklaringen om utvecklingspolitik), särskilt punkt 36, ger vägledning åt förhandlarna i samband med avtalen om ekonomiskt partnerskap. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att anamma principerna om asymmetri och flexibilitet.

4. Europaparlamentet inser hur viktigt det är att AVS-länderna och EU fullt ut tar det nödvändiga ansvaret för att säkerställa AVS-ländernas rätt till utveckling och välstånd. Parlamentet uppmanar AVS-regeringarna att införa normer för god förvaltning, också genom att utnyttja det tekniska bistånd som instrumentet för handelrelaterat bistånd erbjuder.

5. Europaparlamentet påminner om att i slutet av förhandlingarna om avtalen om ekonomiskt partnerskap bör inget AVS-land i sina handelsförbindelser befinna sig i en mindre gynnsam situation efter 2007 än under de nuvarande arrangemangen.

6. Europaparlamentet uttrycker sin oro över den långsamma förhandlingstakten och den brist på påtagliga framsteg som följer av den, med många kritiska problem som fortfarande återstår att diskutera eller avtala om.

7. Europaparlamentet uppmanar förhandlarna att vid sådana komplexa och ytterst viktiga förhandlingar inte arbeta under stark press eller med brådska. Parlamentet uppmanar kommissionen att visa större flexibilitet när det gäller AVS-ländernas behov.

8. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inte utöva onödiga påtryckningar och - om förhandlingarna inte har slutförts till den 1 januari 2008 - på WTO-nivå försöka se till att undvika störningar av den befintliga AVS-exporten till EU, i väntan på en slutgiltig lösning.

9. Europaparlamentet efterlyser mer insyn i hur förhandlingarna fortskrider och vad de behandlar. Parlamentet uppmanar alla parter att se till att parlamentsledamöter och andra intressenter i AVS-länderna och EU konsulteras avseende förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap så att avtalen kan genomföras på ett adekvat sätt.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att göra sitt yttersta för att förhandlingarna om utvecklingsagendan från Doha skall kunna slutföras och för att se till att avregleringsavtalen främjar utvecklingen i fattiga länder.

11. Europaparlamentet är övertygat om att avtal om ekonomiskt partnerskap bör vara ett komplement till ett avtal om utvecklingsagendan från Doha i stället för ett alternativ samt att ett slutförande av avtalen om ekonomiskt partnerskap som främjar utvecklingen skulle kunna bli ett första steg i ett utvecklingsinriktat multilateralt avtal.

12. Europaparlamentet inser att förmånstillträde till marknaderna inte har varit ett tillräckligt verktyg i sig självt för att utveckla AVS-länderna och understryker att man, för att uppnå det målet, måste vidta kompletterande åtgärder som stärker AVS-ländernas konkurrenskraft.

13. Europaparlamentet kräver fullständigt tull- och kvotfritt marknadstillträde för AVS-länderna samt förenklade, avreglerade och mer flexibla ursprungsregler i avtalen om ekonomiskt partnerskap än vad som gäller för "Allt utom vapen", och att hänsyn tas till skillnaderna i den industriella utvecklingsnivån mellan EU och AVS-länderna och mellan olika AVS-länder.

14. Europaparlamentet kräver att avregleringen skall ske gradvist och flexibelt vad gäller tempo, tidpunkt och omfattning för att förbättra AVS-ländernas regionala integration och konkurrenskraft. Parlamentet kräver vidare att man ser till att utvecklingsmålen prioriteras, till exempel undvikande av negativa sociala konsekvenser, särskilt för kvinnor.

15. Europaparlamentet begär att man vid förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap till fullo skall ta hänsyn till EU-medlemsstaternas utomeuropeiska regioner och territorier, särskilt till regionerna i de yttersta randområdena enligt artikel 299.2 i EG-fördraget.

16. Europaparlamentet uppmanar AVS-länderna att lösa problemet med medlemskap i överlappande regionala grupper.

17. Europaparlamentet uppmanar förhandlarna att utveckla en strategi för att diversifiera, modernisera och förbättra AVS-ländernas konkurrenskraft - särskilt inom jordbruket - vilket således innebär mer än marknadstillträde.

18. Europaparlamentet anser att det är viktigt med fungerande skyddsmekanismer så att AVS-regionerna kan hantera en plötslig ökning av importen från EU, särskilt av jordbruksprodukter.

19. Europaparlamentet uppmanar EU att främja handeln med rättvisemärkta produkter samt andra åtgärder för att förbättra villkoren för små och marginaliserade producenter och fattiga arbetstagare.

20. Europaparlamentet påminner förhandlarna att vid förbättringen av strategierna för jordbrukets konkurrenskraft i AVS-länderna ta vederbörlig hänsyn till livsmedelssäkerheten.

21. Europaparlamentet understryker att det är viktigt att se till att AVS-länderna får behålla rätten att skydda vissa känsliga produkter.

22. Europaparlamentet inser att konsekvensbedömningar ur hållbarhetsperspektiv inte har haft en meningsfull inverkan på förhandlingarna och kräver att kommissionen skall klargöra och se över kopplingen mellan konsekvensbedömningar ur hållbarhetsperspektiv och förhandlingspositioner för att ge berörda parter möjlighet att höras.

23. Europaparlamentet kräver att en adekvat och öppen övervakningsmekanism - med en tydlig roll och ett tydligt inflytande - inrättas både på regional och nationell nivå för att följa effekten av avtalen om ekonomiskt partnerskap, med ett ökat ansvarstagande från AVS-ländernas sida och ett omfattande samråd med berörda parter.

24. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att klargöra i vilken utsträckning som finansieringen av "utvecklingsdimensionen" i avtalen om ekonomiskt partnerskap kommer att vara tillgänglig efter den tionde europeiska utvecklingsfonden (EUF).

25. Europaparlamentet välkomnar rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) slutsats av den 16 oktober 2006 att "en väsentlig del av gemenskapens och medlemsstaternas åtagande att öka sitt handelsrelaterade bistånd till 2 miljarder euro senast 2010 kommer att gå till AVS-länderna", men beklagar att inte hela beloppet är "utöver medel ur Europeiska utvecklingsfonden". Parlamentet uppmanar vidare kommissionen och medlemsstaterna att klargöra de exakta villkoren för dessa åtaganden, så att man kan garantera att biståndet inte blir avhängigt av utgången av förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap och arbeta för att avsevärt öka de belopp som finns tillgängliga inom det handelsrelaterade biståndet, i takt med att AVS-ländernas behov ökar.

26. Europaparlamentet stödjer rådets uppmaning till kommissionen och medlemsstaterna att "som en omedelbar prioritering, stödja genomförandet av reformåtaganden i samband med avtalen om ekonomiskt partnerskap" och kräver konkreta åtaganden, innan förhandlingarna om avtalen om ekonomiskt partnerskap har slutförts, som är detaljerade, kvantifierade och som specifikt hör samman med avtalen om ekonomiskt partnerskap och som är inriktade både på handelsrelaterat bistånd och på anpassningskostnader i samband med avtalen om ekonomiskt partnerskap.

27. Europaparlamentet kräver att stödet för avtal om ekonomiskt partnerskap skall vara samordnat och kopplat till den multilaterala förbättrade, integrerade ramen för handelsrelaterat bistånd.

28. Europaparlamentet vidhåller att enligt Parisprinciperna om biståndseffektivitet skall bistånd bl. a. styras av efterfrågan och uppmanar därför AVS-länderna att, med lämpligt stöd från EU om så behövs, lägga fram detaljerade, kostnadsberäknade förslag till hur och för vad ytterligare medel som hör samman med avtal om ekonomiskt partnerskap behövs, särskilt med hänsyn till regelverk, skyddsåtgärder, underlättande av handel, stöd för uppfyllandet av internationella sanitära och fytosanitära normer och normer för immateriell äganderätt samt inrättandet av övervakningsmekanismen för avtalen om ekonomiskt partnerskap.

29. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att på begäran ge ytterligare tekniskt bistånd till AVSländerna för handelsförhandlingarna.

30. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att på begäran erbjuda stöd till AVS-länder som beslutar att genomföra program för skattereformer.

31. Europaparlamentet noterar de låga nivåerna på skatteindrivning i många AVS-länder och begär ytterligare stöd till skattereformer som en del av en strategi för att minimera effekten av uteblivna tullintäkter. Parlamentet är oroat för vilka följder för AVS-ländernas budget de minskade tullintäkterna kan komma att få och att detta riskerar att leda till en nedskärning av de offentliga utgifterna på nyckelområden som utbildning och hälso- och sjukvård. Parlamentet uppmanar EU att hjälpa till med att införa kompensationsmekanismer så att dessa följder kan undvikas.

32. Europaparlamentet påminner om att AVS-länderna ofta är starkt beroende av råvaror och uppmanar EU att utveckla effektivare biståndsinstrument för anpassning och diversifiering av produktionen, samt för utveckling av bearbetningsindustri och små och medelstora företag i AVS-länderna.

33. Europaparlamentet förstår AVS-ländernas motstånd mot att förhandla bilateralt om så kallade Singaporefrågor som har lyfts ut från de multilaterala förhandlingarna och erkänner att det ankommer på de regionala grupperna i AVS-länderna att bedöma utvecklingsfördelarna av eventuella arrangemang i dessa frågor. Parlamentet påminner om att 77 fattiga länder motsatte sig att Singapore-frågorna skulle tas med i förhandlingarna om utvecklingsagendan från Doha.

34. Europaparlamentet anser att avtal om investeringar, konkurrens och offentlig upphandling inom rätt ram, tillsammans med en trovärdig lagstiftningsmiljö, skulle kunna bidra till de gemensamma målen gott styre och öppenhet och skapa en miljö som främjar ett ökat partnerskap mellan det privata och offentliga, särskilt när det gäller utvecklingen av viktig infrastruktur.

35. Europaparlamentet uttrycker sin besvikelse över att man hittills inte tillräckligt har utnyttjat den möjlighet som översynen ger att involvera parlamentariker och andra intressenter. Parlamentet tror att involvering av berörda parter och företrädare för civilsamhället skulle tillföra processen en avgörande praktisk och pragmatisk dimension.

36. Europaparlamentet anser att utländska företag och investerare har ett socialt ansvar och ett miljöansvar i de samhällen de investerar i. Parlamentet tror att personliga affärsförbindelser och investeringskontakter bör uppmuntras och underlättas för att maximera de sociala och ekonomiska fördelarna med den ökade avregleringen.

37. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och AVS-länderna att se översynen av avtalen om ekonomiskt partnerskap som en möjlighet att öppet diskutera hindren för att slutföra förhandlingarna och lägga fram detaljerade förslag för att komma förbi dem.

38. Europaparlamentet påminner om AVS-ländernas krav i ett antal olika forum om alternativ till avtal om ekonomiskt partnerskap, men noterar bristen på officiella krav från AVS-länderna i enlighet med artikel 37.6 i Cotonouavtalet.

39. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i enlighet med artikel 37.6 i Cotonouavtalet undersöka möjligheterna att erbjuda AVS-länder som inte är bland de minst utvecklade länderna och som inte är i en sådan ställning att de kan ingå avtal om ekonomiskt partnerskap, en alternativ ram för handel som motsvarar den rådande situationen och uppfyller WTO:s regler.

40. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram förslag till de alternativ inriktade på utveckling som erbjuder mer än bara marknadstillträde, såsom fallet är med "Allt utom vapen" och den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre (GSP +).

41. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att verka för sociala normer och anständigt arbete i förhandlingarna om avtalen om ekonomiskt partnerskap.

42. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att klargöra följderna för det handelsrelaterade biståndet och biståndet som hör samman med avtalen om ekonomiskt partnerskap för de länder som väljer att inte ingå avtal om ekonomiskt partnerskap.

43. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att förenkla EUF-kraven och minska den byråkratiska börda som de innebär samt förbättra utbildningen i AVS-länderna om EUF-förfarandena, för att maximera utnyttjandet av de befintliga resurserna.

44. Europaparlamentet påminner om att man vid bilaterala förhandlingar om handel med tjänster måste avstå från att pressa AVS-länderna att erbjuda någon avreglering av grundläggande offentliga tjänster, respektera ländernas rätt att fritt reglera de offentliga tjänsterna och uppmanar båda parterna att erkänna att goda regelverk är en viktig del av alla avregleringsprocesser.

45. Europaparlamentet uppmanar EU att i avtalen om ekonomiskt partnerskap inte ta med bestämmelser rörande immateriell äganderätt som utgör ytterligare ett hinder för tillgången till nödvändiga läkemedel och att utnyttja avtalen om ekonomiskt partnerskap för att hjälpa AVS-länderna att genomföra den flexibilitet som Dohaförklaringen ger utrymme för. Parlamentet påminner om att enligt Dohaförklaringen från 2001 om TRIPS-avtalet och folkhälsa har EU förbundit sig att prioritera folkhälsa framför sina egna handelsintressen.

46. Europaparlamentet betonar att den regionala aspekten av avtalen om ekonomiskt partnerskap är mycket viktig för att förstärka inte bara handeln mellan nord och syd utan också inom sydliga regioner. Hittills har detta inte uppmärksammats tillräckligt i Europa, och parlamentet anser att en sådan inomregional integration kanske är ännu viktigare än att starta program för mellanregional integration.

47. Europaparlamentet kräver ett tvistlösningssystem för avtal om ekonomiskt partnerskap som är tillräckligt enkelt och kostnadseffektivt för att snabbt kunna tas i bruk om parterna inte uppfyller sina åtaganden.

48. Europaparlamentet kräver at lämpliga förslag läggs fram för att bemöta AVS-ländernas oro rörande leveranssätt 4 i GATS.

49. Parlamentet rekommenderar att kommissionen ser till att det internationella programmet "Anständigt arbete för alla" och tillämpning av grundläggande arbetsnormer blir permanenta inslag i handelsavtal och strategiska partnerskap. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se till att artikel 50 i Cotonouavtalet genomförs, dvs. den artikel som innehåller en särskild bestämmelse om handels- och arbetsnormer och som bekräftar parternas åtagande att tillämpa grundläggande arbetsnormer.

50. Europaparlamentet erkänner att höga fytosanitära och andra hälso- och miljörelaterade normer inom EU kan hindra AVS-exporten, särskilt av jordbruksprodukter, och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att hjälpa AVS länderna att utarbeta lämpliga program i syfte att uppfylla dessa normer vid lämplig tidpunkt.

51. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ta initiativ till och mobilisera internationellt bistånd för att revidera eller klargöra artikel XXIV i GATT-avtalet i fråga om frihandelsavtal mellan parter med olika utvecklingsnivå.

52. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att under förhandlingarna och efter deras slutförande genomföra en systematisk analys av den sociala effekten av avtalen om ekonomiskt partnerskap för de mest utsatta grupperna, inbegripet ungdomar och kvinnor i AVS-länderna.

53. Europaparlamentet erkänner betydelsen av parlamentarisk tillsyn som ett bidrag till god styrning, ansvarstagande och öppenhet.

54. Europaparlamentet kräver inrättandet av en gemensam parlamentarisk kommitté för handel och utveckling inom varje avtal om ekonomiskt partnerskap, vilken skall arbeta tillsammans med den gemensamma parlamentariska AVS-EG församlingen för att offentligt övervaka och se över hur genomförandet av avtalen om ekonomiskt partnerskap påverkar handel och utveckling, utarbeta mekanismer som säkerställer ansvarighet och behandla angelägenheter i samband med avtalen om ekonomiskt partnerskap, både från regionalt perspektiv och på övergripande AVS-nivå.

55. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet samråda med de nationella parlamenten i AVS-länderna för att underlätta deras granskning av processen. Parlamentet rekommenderar vidare att en regelbunden uppföljning görs av den gemensamma parlamentariska församlingens berörda utskott samt av ledamöter från EU och AVS-länderna i samband med plenarsammanträdena.

56. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen, regeringarna i medlemsstaterna och AVS-länderna, AVS-EG:s ministerråd och den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen.

[1] EGT C 177 E, 25.7.2002, s. 290.

[2] EUT C 77 E, 26.3.2004, s. 393.

[3] EUT C 92 E, 20.4.2006, s. 397.

[4] EUT C 157 E, 6.7.2006, s. 397.

[5] EUT C 285 E, 22.11.2006, s. 126.

[6] EUT C 292 E, 1.12.2006, s. 121.

[7] EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 155.

[8] EUT C 298 E, 8.12.2006, s. 261.

[9] EUT C 305 E, 14.12.2006, s. 244.

[10] EUT C 320 E, 15.12.2005, s. 145.

[11] EUT L 169, 30.6.2005, s. 1.

[12] EUT C 46, 24.2.2006, s. 1.

--------------------------------------------------