[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 25.7.2007

KOM(2007) 460 slutlig

2007/0212 (COD)

KOMMISSIONENS YTTRANDE i enlighet med artikel 251.2 tredje stycket c i EG-fördraget om Europaparlamentets förslag till ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om ett förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om kollektivtrafik på järnväg och väg

OM ÄNDRING AV KOMMISSIONENS FÖRSLAGenligt artikel 250.2 i EG-fördraget

2007/0212 (COD)

KOMMISSIONENS YTTRANDE i enlighet med artikel 251.2 tredje stycket c i EG-fördraget om Europaparlamentets förslag till ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om ett förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om kollektivtrafik på järnväg och väg

1. Inledning

Enligt artikel 251.2 tredje stycket c i EG-fördraget skall kommissionen avge ett yttrande om de ändringar som Europaparlamentet föreslagit vid den andra behandlingen. Nedan följer kommissionens yttrande om de ändringar som parlamentet föreslagit.

2. Bakgrund

Datum för översändande av ändrat förslag till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2005) 319 slutlig – 2000/0212 (COD)) | 22 juli 2005 |

Datum för Regionkommitténs yttrande | 16 februari 2006 |

Datum för Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande | 17 maj 2006 |

Datum för Europaparlamentets yttrande vid den första behandlingen av det ursprungliga förslaget, KOM(2000) 7 | 14 november 2001 |

Datum för antagande av den gemensamma ståndpunkten | 11 december 2006 |

Datum för Europaparlamentets yttrande vid andra behandlingen | 10 maj 2007 |

3. FÖRSLAGETS SYFTE

Syftet med detta förslag är att ersätta en förordning från 1969 som idag fortfarande utgör den tillämpliga gemenskapslagstiftningen för markbunden kollektivtrafik[1]. Sedan 1969 har det ekonomiska klimatet för den markbundna kollektivtrafiken förändrats markant. Förordningen är nu föråldrad och skapar en rättsosäkerhet som redan kan avläsas i form av ett ökat antal tvister.

På basis av konstaterandet att gemenskapslagstiftningen är föråldrad, och i avsikt att effektivisera och förbättra tjänsterna, lade kommissionen i september 2000 fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning[2] som skall ersätta förordningen från 1969.

Sedan Europaparlamentet i november 2001 antagit sitt yttrande i den första behandlingen lade kommissionen i februari 2002 fram ett ändrat förslag. Eftersom erfarenheterna från avregleringen av marknaderna i medlemsstaterna skilde sig markant åt, kunde rådet dock inte gå vidare i ärendet.

För att lösa dessa problem, för att förena de olika åsikter som framförts i ärendet i Europaparlamentet och rådet samt för att beakta EG-domstolens dom i Altmark-målet[3] antog kommissionen i juli 2005 ett ändrat förslag till förordning som ersätter det ändrade förslaget från 2002.

Förslaget bygger i huvudsak på förenkling av lagstiftningen, större flexibilitet vad gäller kollektivtrafikens organisation samt bättre beaktande av subsidiaritets- och insynsprinciperna.

Dess syfte är att styra upp de behöriga myndigheternas agerande när det gäller markbunden kollektivtrafik. Således anges bestämmelser om kompensation för allmän trafikplikt och om tilldelning av exklusiva rättigheter på området. Enligt förordningen skall som generell regel avtalsförhållanden och ökad insyn råda mellan offentliga myndigheter och trafikoperatörer. I enlighet med Europaparlamentets önskemål erkänns samtidigt i förslaget för första gången att de lokala myndigheterna har fritt val att organisera kollektivtrafiken. I förslaget anges tydliga bestämmelser både för alternativet att konkurrensutsätta avtal om allmänna tjänster och för alternativet att de behöriga myndigheterna tillhandahåller dessa tjänster själva, antingen direkt eller genom en intern trafikoperatör.

4. Kommissionens yttrande om de ändringar som parlamentet antagit

Ärendet har diskuterats i förhandlingar mellan institutionerna så att det kommer att kunna avslutas vid den andra behandlingen. De ändringsförslag som antagits av Europaparlamentet rör tekniska klarlägganden samt vissa aspekter av något mer substantiell karaktär. Möjligheterna att använda underleverantörer har reglerats och begränsats för att säkerställa att det är avtalsinnehavaren som utför den största delen av transporttjänsterna. Tröskelvärdena för direkttilldelning av transportavtal till små och medelstora företag har höjts något – från 1,7 miljoner euro till 2 miljoner euro per år. Mekanismer som säkerställer möjligheten att inleda rättsliga processer har införts. Slutligen innebär ändringsförslagen också att tidsfristen för ikraftträdandet förkortas från 36 till 24 månader och att övergångsperioden förkortas från 12 till 10 år. Kommissionen kan godta alla de ändringar som Europaparlamentet antog vid andra behandlingen.

5. Slutsats

I enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget ändrar kommissionen sitt förslag på det sätt som anges ovan.

[1] Rådets förordning (EEG) nr 1191/69 av den 26 juni 1969 om medlemsstaternas åtgärder i fråga om allmän trafikplikt på järnväg, väg och inre vattenvägar (EGT L 156, 28.6.1969, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91 (EGT L 169, 29.6.1991, s. 1).

[2] KOM(2000) 7 slutlig – 2000/0212 (COD), ändrad genom KOM(2002) 107 slutlig.

[3] Dom av den 24 juli 2003 i mål C-280/00, Altmark Trans GmbH och Regierungspräsidium Magdeburg mot Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH.