Den föreslagna förordningen är därför avsedd som en tillfällig åtgärd för att upprätthålla transportförbindelserna och bevara unionens intressen under en begränsad period och fram till dess att ett avtal mellan unionen och Förenade kungariket i frågan kan ingås och träda i kraft.

Den 1 februari 2020 utträdde Förenade kungariket ur unionen i enlighet med artikel 50 i fördraget om Europeiska unionen. Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat utträdesavtalet) ingicks av unionen genom rådets beslut (EU) 2020/135 och trädde i kraft den 1 februari 2020. Den övergångsperiod som avses i artikel 126 i utträdesavtalet, under vilken unionslagstiftningen fortsätter att gälla för och i Förenade kungariket i enlighet med artikel 127 i det avtalet, löper ut den 31 december 2020.

Det står klart att de negativa effekterna av allvarliga störningar i flygförbindelserna mellan Förenade kungariket och unionen endast skulle förstärkas under och i efterverkningarna av den rådande pandemikrisen, som har varit en svår belastning för unionens luftfartsindustri och ekonomin i stort.

Berörda parter har delgivit kommissionen flera bedömningar av följderna av Förenade kungarikets utträde för luftfartssektorn. Enligt dessa bedömningar skulle avsaknaden av flygtrafik mellan EU och Förenade kungariket medföra betydande störningar i EU. Flygförbindelser spelar en avgörande roll inom ekonomin i stort. Luftfarten underlättar inte bara rörligheten, utan är också en stark drivkraft för handeln, tillväxten och sysselsättningen. Luftfartens direkta bidrag till EU:s BNP uppgår till 168 miljarder euro, medan den sammanlagda effekten, inbegripet turism, är så stor som 672 miljarder euro genom multiplikatoreffekt. Sammanlagt utgjorde de passagerare som reser mellan EU och Förenade kungariket 24 % av all trafik inom EU under 2019, men detta varierade avsevärt mellan EU:s olika medlemsstater. Dessutom erbjöds 2019 19,5 % av alla flygstolar på reguljära linjer inom EU av lufttrafikföretag med tillstånd utfärdat i Förenade kungariket, medan 50,4 % av lufttrafiken mellan EU och Förenade kungariket erbjöds av lufttrafikföretag med tillstånd utfärdat i EU. Alternativa transportmöjligheter är framför allt järnvägs- och sjöfartsförbindelser, men endast för ett litet antal länder såsom Belgien, Frankrike och Irland. För andra länder som ligger längre bort, i unionens östra och södra delar, innebär de långa transporttiderna på väg och järnväg att detta inte är ett alternativ till flygresor. De betydande negativa effekter som den totala förlusten av flygförbindelser skulle ha på ekonomin i EU och för medborgare måste därför minskas.

Den föreslagna förordningen anses vara proportionell eftersom den kan undvika oproportionella störningar på ett sätt som även garanterar lika konkurrensvillkor för EU:s lufttrafikföretag. Den går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. Detta är bland annat fallet med avseende på de förhållanden under vilka de relevanta rättigheterna beviljas, till exempel behovet av att motsvarande rättigheter beviljas av Förenade kungariket och sund konkurrens, och med avseende på tidsmässig begränsning av ordningen fram till dess att ett EU-luftfartsavtal med Förenade kungariket har trätt i kraft.

Nödvändiga förfaranden har fastställts för att göra det möjligt för medlemsstaterna att kontrollera att lufttrafikföretag, flygplan och besättningar som flyger in på deras territorium inom ramen för denna förordning har licensierats eller godkänts av Förenade kungariket i enlighet med internationellt erkända säkerhetsstandarder, att all relevant nationell lagstiftning och unionslagstiftning följs, och att de tillerkända rättigheterna inte överskrids (artiklarna 8–11).

För det första (artikel 3), föreskrivs i förslaget till förordning det ensidiga beviljandet av första, andra, tredje och fjärde frihetsrättigheter till Förenade kungarikets lufttrafikföretag så att dessa kan fortsätta att flyga över och göra tekniska stopp på unionens territorium, samt trafikera direkta förbindelser mellan respektive territorier. Det görs ingen åtskillnad mellan passagerar- och frakttrafik, eller mellan regelbunden och icke-regelbunden trafik. Det kommer också att vara möjligt (artikel 4) för brittiska lufttrafikföretag att tillhandahålla dessa tjänster genom gemensamma linjebeteckningar (code-sharing) eller avtal om reserverat utrymme, och att ingå leasingavtal på strikta villkor (artikel 5), men Change of gauge eller samterminering) har inte planerats.

Som nämnts ovan är syftet med detta förslag att fastställa provisoriska åtgärder för att reglera luftfarten mellan unionen och Förenade kungariket efter övergångsperiodens utgång, om ingen överenskommelse kan nås som omfattar dessa frågor (artikel 1). Dessa åtgärder är avsedda att upprätthålla grundläggande trafikförbindelser under en övergångsperiod fram till dess att ett sådant avtal kan ingås (artikel 14).

En konsekvensbedömning behövs inte eftersom situationen är exceptionell och eftersom behovet under den period under vilken Förenade kungarikets status ändras är begränsat. Det finns inga alternativa strategiska lösningar som i materiellt eller rättsligt hänseende skiljer sig från den föreslagna.

(1)Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat utträdesavtalet) ingicks av unionen genom rådets beslut (EU) 2020/135 och trädde i kraft den 1 februari 2020. Den övergångsperiod som avses i artikel 126 i utträdesavtalet, under vilken unionslagstiftningen fortsätter att gälla för och i Förenade kungariket i enlighet med artikel 127 i det avtalet, löper ut den 31 december 2020. Den 25 februari 2020 antog rådet beslut (EU, Euratom) 2020/266 om bemyndigande att inleda förhandlingar med Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om ett nytt partnerskapsavtal. Som framgår av förhandlingsdirektiven omfattar bemyndigandet bland annat de aspekter som krävs för att på ett heltäckande sätt behandla luftfartsförbindelserna med Förenade kungariket efter övergångsperiodens utgång. Det är emellertid oklart huruvida ett avtal mellan unionen och Förenade kungariket om deras framtida förbindelser på detta område kommer att ha trätt i kraft vid den periodens utgång.

c) i det fall som avses i led b ii, innehade en giltig operativ licens i enlighet med förordning (EG) nr 1008/2008 dagen före första tillämpningsdagen för denna förordning enligt artikel 14.2 första stycket.

ii) unionens medlemsstater och/eller medborgare i unionens medlemsstater och/eller andra medlemsstater i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och/eller medborgare i sådana stater, i alla kombinationer, ensamma eller tillsammans med Förenade kungariket och/eller medborgare i Förenade kungariket, äger mer än 50 % av företaget och utövar den faktiska kontrollen över det, direkt eller indirekt via en eller flera mellanhänder,

i) Förenade kungariket och/eller medborgare i Förenade kungariket äger mer än 50 % av företaget och utövar den faktiska kontrollen över det, direkt eller indirekt via en eller flera mellanhänder, eller

(10)Eftersom de föreslagna åtgärderna är av brådskande karaktär under den övergångsperiod som avses ovan, bör ett undantag föreskrivas från den tidsfrist på åtta veckor som avses i artikel 4 i det protokoll nr 1 om de nationella parlamentens roll i Europeiska unionen som är fogat till fördraget om Europeiska unionen, fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen.

c) myndighetens beslut kan överklagas till domstol.

d) betalningar till en finansieringsmekanism eller uppdrag åt ett privat organ att utföra en eller flera av de uppgifter som avses i leden a, b och c, vilka normalt ligger inom statens eller andra offentliga organs ansvarsområde, och förfarandet i praktiken inte skiljer sig från de offentliga myndigheternas normala praxis.

c) tillhandahållande av andra varor eller tjänster än allmän infrastruktur, eller förvärv av varor eller tjänster,

b) efterskänkande av eller avstående från att driva in belopp som normalt skulle tas ut,

3. Medlemsstaterna får inte förhandla eller ingå bilaterala avtal eller överenskommelser med Förenade kungariket om frågor som omfattas av tillämpningsområdet för denna förordning som avser den period då denna förordning är i kraft. Under den perioden ska de, i samband med lufttransporter, inte bevilja Förenade kungarikets lufttrafikföretag några andra rättigheter än de som beviljas genom denna förordning.

c) utföra regelbundna och icke-regelbundna internationella lufttransporttjänster för passagerare, kombinationer av passagerare och gods och rena frakttjänster mellan två punkter, varav den ena är belägen på Förenade kungarikets territorium och den andra på unionens territorium.

3. Tillämpningen av avtal om reserverat utrymme på luftfartyg eller om gemensamma linjebeteckningar kan aldrig, varken som det lufttrafikföretag som utför flygningen eller som marknadsvarigt lufttrafikföretag, ge ett av Förenade kungarikets lufttrafikföretag rätt att utöva andra rättigheter än de som anges i artikel 3.1.

Detta ska inte hindra Förenade kungarikets lufttrafikföretag från att tillhandahålla lufttrafiktjänster mellan vilka två punkter som helst där den ena är belägen inom unionens territorium och den andra är belägen i ett tredjeland, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Lufttrafikföretaget från Förenade kungariket agerar som marknadsansvarigt lufttrafikföretag i en överenskommelse om reserverat utrymme på luftfartyg, eller om gemensamma linjebeteckningar, där det lufttrafikföretag som utför flygningen enligt den berörda medlemsstatens eller de berörda medlemsstaternas rätt har de trafikrättigheter som krävs samt rätten för sina lufttrafikföretag att utöva dessa rättigheter inom ramen för överenskommelsen i fråga.

b) Transporttjänsten i fråga utgör en del av en transport som utförs av det lufttrafikföretaget från Förenade kungariket mellan en punkt inom Förenade kungarikets territorium och den berörda punkten i ett tredjeland.

4. De berörda medlemsstaterna ska kräva att de överenskommelser som avses i denna artikel ska godkännas av deras behöriga myndigheter i syfte att kontrollera att de villkor som fastställs i denna artikel samt övriga tillämpliga krav i unionsrätten och nationell rätt, i synnerhet vad gäller säkerhet och luftfartsskydd, är uppfyllda.

Artikel 5

Flygplansleasing

1. Vid utövandet av de rättigheter som föreskrivs i artikel 3.1 får Förenade kungarikets lufttrafikföretag tillhandahålla lufttransporttjänster med sina egna luftfartyg och i samtliga följande fall:

a) Med luftfartyg som hyrs in utan besättning från en uthyrare.

b) Med luftfartyg som hyrs in med besättning från andra lufttrafikföretag i Förenade kungariket.

c) Med luftfartyg som hyrs in med besättning från lufttrafikföretag i ett annat land än Förenade kungariket, under förutsättning att inhyrningen är berättigad på grundval av exceptionella behov, säsongsrelaterade kapacitetsbehov eller inhyrarens operativa svårigheter och inhyrningen inte överstiger den tid som är absolut nödvändig för att tillgodose dessa behov eller övervinna dessa svårigheter.

2. De berörda medlemsstaterna ska kräva att de överenskommelser som avses i punkt 1 ska godkännas av deras behöriga myndigheter i syfte att kontrollera att de villkor som fastställs däri samt övriga tillämpliga krav i unionsrätten och nationell rätt, i synnerhet vad gäller säkerhet och luftfartsskydd, är uppfyllda.

Artikel 6

Likvärdiga rättigheter

1. Kommissionen ska övervaka de rättigheter som beviljats EU-lufttrafikföretag av Förenade kungariket och villkoren för deras utövande.

2. Om kommissionen fastställer att de rättigheter som Förenade kungariket beviljat EU-lufttrafikföretag inte rättsligt eller faktiskt motsvarar de rättigheter som har beviljats Förenade kungarikets lufttrafikföretag enligt denna förordning, eller att dessa rättigheter inte är lika tillgängliga för alla EU-lufttrafikföretag, ska kommissionen, utan dröjsmål och för att återställa likvärdigheten, anta genomförandeakter för att

a) fastställa gränser för tillåten kapacitet för regelbundna lufttransporttjänster som är tillgängliga för Förenade kungarikets lufttrafikföretag samt ålägga medlemsstaterna att i enlighet med detta anpassa trafiktillstånden för Förenade kungarikets lufttrafikföretag, både befintliga och nya,

b) kräva att medlemsstaterna vägrar, tillfälligt drar in eller återkallar dessa trafiktillstånd, eller

c) införa avgifter eller operativa begränsningar.

Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 13.2. De ska antas i enlighet med det skyndsamma förfarandet i artikel 13.3 om det, i vederbörligen motiverade fall av allvarlig brist på likvärdighet vid tillämpningen av punkt 2, är nödvändigt på grund av tvingande skäl till skyndsamhet.

Artikel 7

Rättvis konkurrens

1. Kommissionen ska övervaka de villkor enligt vilka EU-lufttrafikföretag och EU-flygplatser konkurrerar med Förenade kungarikets lufttrafikföretag och flygplatser om tillhandahållande av lufttransporttjänster som omfattas av denna förordning.