RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land under 2002

Förkortningar

BPK // Kosovos bank och betalningsmyndighet

EBRD // Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling

EG // Europeiska gemenskapen

EFF // Utvidgad finansieringsfacilitet

EU // Europeiska unionen

BNP // Bruttonationalprodukt

IFI // Internationella finansiella institutioner

IMF // Internationella valutafonden

NIS // De nya oberoende staterna

OSS // Oberoende staters samvälde

PRGF // En facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt (tidigare ESAF)

PSAL // (Världsbankens) anpassningslån för den privata sektorn

SAA // Stabiliserings och associeringsavtal

SDR // Särskilda dragningsrätter

UNMIK // Förenta nationernas uppdrag i Kosovo

WTO // Världshandelsorganisationen

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Förkortningar

I. INLEDNING

II. ÖVERSIKT

1. Bakgrund

2. Makroekonomiskt stöd 2002

A) Nya beslut

B) Utbetalningar

C) Återbetalningar och stöd som inte utbetalats

3. Utvecklingstendenser och geografisk fördelning vad gäller makroekonomiskt stöd

4. Fördelning av bördan

III. ARMENIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

IV. BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

V. F.D. JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

VI. GEORGIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

VII. MOLDAVIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

VIII. RUMÄNIEN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

IX. SERBIEN OCH MONTENEGRO

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

X. SERBIEN OCH MONTENEGRO / KOSOVO

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

XI. TADZJIKISTAN

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

XII. UKRAINA

1. Sammanfattning

2. Makroekonomisk utveckling

3. Strukturreformer

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

ANNEX

I. INLEDNING

Denna rapport innehåller en bedömning av den ekonomiska situationen, framstegen i reformarbetet och framtidsutsikterna för de länder som erhöll makroekonomiskt stöd under 2002, med särskild tonvikt på uppfyllandet av villkoren för ekonomiska och strukturmässiga reformer som är knutna till stödet.

I kapitel II ges en översiktlig tillbakablick över Europeiska gemenskapens makroekonomiska stöd till tredje land, en sammanfattning av 2002 års transaktioner samt en analys av hur bördorna fördelas inom det internationella givarsamfundet.

I de efterföljande kapitlen diskuteras den ekonomiska situationen i de länder för vilka antingen nya makroekonomiska stöd beslutats av rådet eller utbetalningar inom ramen för tidigare beslutade stöd gjorts eller återstår att betala under 2002.

I linje med revisionsrättens rekommendationer i den särskilda rapporten från mars 2002 uppmärksammas viktiga aspekter på övergångsprocessen och genomförandet av strukturreformerna i mottagarländerna. Framsteg inom detta område visar i vilken utsträckning de motsvarande villkoren för den ekonomiska politiken som är knutna till Europeiska gemenskapens makroekonomiska stöd har uppfyllts.

Rapporten inlämnas i enlighet med rådets beslut om makroekonomiskt stöd eller exceptionellt finansiellt stöd till tredje land och bygger på de rapporter som lagts fram under tidigare år [1].

[1] Se följande meddelanden från kommissionen till rådet och Europaparlamentet med titeln "Rapport om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredje land":

I bilaga 1 återfinns en fullständig förteckning över de makroekonomiska stöd och motsvarande utbetalningar som rådet beslutat om t.o.m. slutet av 2002. Bilaga 2 innehåller en översikt över det makroekonomiska stödet från bilaterala och multilaterala givare till mottagare av makroekonomiskt stöd från Europeiska gemenskapen. I bilaga 3 presenteras slutligen några valda makroekonomiska indikatorer i de stödmottagande länderna.

II. ÖVERSIKT

1. Bakgrund

Makroekonomiskt stöd avser stöd till mottagarländernas politiska och ekonomiska reformer och genomförs i samband med stödprogram från IMF och Världsbanken. Stödet omfattar ett antal principer som bekräftas i rådets slutsatser från den 8 oktober 2002 och ges bara undantagsvis och som komplement till finansieringen från internationella finansiella institutioner (IFI) och skall dessutom vara förknippat med vissa makroekonomiska villkor. Mottagarländerna har genom gemenskapens makroekonomiska stöd framför allt fått hjälp med att få till stånd ekonomiska reformer och strukturförändringar. I nära samarbete med IMF och Världsbanken har stödet använts för att främja åtgärder som skräddarsytts för att passa det enskilda landets behov med det överordnade målet att stabilisera den finansiella situationen och införa marknadsekonomi. Kommissionen genomför denna typ av stöd i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén.

2. Makroekonomiskt stöd 2002

A) Nya beslut

Rådets nya beslut om att bevilja makroekonomiskt stöd uppgick sammanlagt till 315 miljoner euro 2002, exklusive två ändrade outbetalda lån (se punkt b). Med hänsyn till dessa förändrade transaktioner minskas de nya nettoåtagandena under året till 208 miljoner euro.

Redan under åren 2000 och 2001 förstärktes det makroekonomiska stödet till Balkanländerna genom sex transaktioner (däribland två ändringar av tidigare beslut) till ett maximalt belopp på 448 miljoner euro som rådet beslutat bevilja till den f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Kosovo, Montenegro och dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien. Under 2002 befästes det ökade stödet till Balkanregionen ytterligare genom stora makroekonomiska stödpaket till Serbien och Montenegro respektive till Bosnien och Hercegovina.

a. Den 5 november 2002 beslutade rådet att bevilja ett andra makroekonomiskt stöd till Serbien och Montenegro på upp till 130 miljoner euro som innehåller en lånedel på upp till 55 miljoner euro och en bidragsdel på upp till 75 miljoner euro.Samma dag beslutade rådet att bevilja ett andra stödpaket till Bosnien och Hercegovina på upp till högst 60 miljoner euro i form av ett lån till ett belopp om högst 20 miljoner euro och ett bidrag till ett belopp om högst 40 miljoner euro.

b. När det gäller de nya oberoende staterna (NIS) lades tonvikten på ändring av tidigare makroekonomiskt stöd som inte betalats ut. Rådets beslut från 1998 om att bevilja ett lån på upp till 150 miljoner euro till Ukraina (där endast 58 miljoner euro hade betalats ut) ersattes med ett nytt lånepaket till ett belopp om 110 miljoner euro, som beslutades i juli 2002, medan den outbetalade delen på 92 miljoner euro annullerades. Det nya lånet innehåller fördelaktigare villkor, både vad gäller löptiden (15 år istället för 10) och återbetalningsfria perioden (10 år istället för 7). I linje med detta annullerades det lån på 15 miljoner euro som beslutats 2000 för att förstärka Moldaviens betalningsbalans och ersattes med ett bidrag till samma belopp som godkändes av rådet i december 2002.

B) Utbetalningar

Utbetalningarna av makroekonomiskt stöd uppgick till totalt 141 miljoner euro, exklusive bidrag på 7 miljoner euro till Tadzjikistan och på 15 miljoner euro till Bosnien som betalats ut på grundval av förfaranden som inletts under 2002, men slutförts i början av 2003. Utbetalningarna fördelade sig på 11 miljoner euro till Armenien, 15 miljoner euro till Kosovo och 115 miljoner euro till Serbien och Montenegro (dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien). Alla dessa utbetalningar gjordes i form av bidrag.

C) Återbetalningar och stöd som inte utbetalats

Några av de åtgärder för makroekonomiskt stöd som beslutades under första hälften av 1990-talet har inte betalats ut fullständigt enligt de ursprungliga planerna. Detta beror antingen på förbättrade externa ekonomiska villkor (Ungern, de baltiska länderna, Slovakien och Algeriet) eller på ett svårt ekonomiskt eller politiskt klimat (Albanien och Vitryssland). I sådana fall finns utbetalning av resterande delar inte längre med i programplaneringen. När det gäller åtgärder som antagits senare har genomförandet i vissa fall försenats på grund av att reformprocessen har avmattats (Rumänien och Georgien). När det gäller Moldavien och Ukraina har nya omständigheter lett till att kommissionen har övervägt villkoren för de befintliga stödåtgärderna och förändrat dem under 2002 enligt vad som nämns ovan.

I den sista kolumnen i bilaga 1 ges närmare uppgifter om ej utbetalda, uppskjutna eller annullerade belopp.

3. Utvecklingstendenser och geografisk fördelning vad gäller makroekonomiskt stöd

Gemenskapens makroekonomiska stöd avser att främja Makroekonomisk stabilisering i mottagarländerna och minska deras betalningsbalansproblem (och budgetproblem). Det har också en mycket stor betydelse när det gäller att främja strukturreformer. I och med att allt fler länder i gemenskapens närhet stod inför betalningsbalansproblem och inledde ambitiösa reformprogram har antalet länder till vilka gemenskapen kunde erbjuda sådant stöd ökat under årens lopp. Detta innebar att stödets geografiska fördelning förändrades jämfört med de första åren, då de flesta av mottagarländerna låg i Central- och Östeuropa. Till följd av konflikterna på västra Balkan, särskilt konflikten i Kosovo under 1999 och de politiska förändringarna i Serbien och Montenegro (dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien) uppstod det genom rådets beslut 1999-2002 en klar trend mot en relativ ökning av det makroekonomiska stödet till Balkanländerna.

De fyra beslut som fattades om makroekonomiskt stöd under 2002 avsåg traditionellt stöd för att stärka betalningsbalansen. Tre av dem beviljades i form av bidrag.

Ett utmärkande drag för besluten under perioden 2000-2002 var den stora bidragsandelen som uppgick till 44,5 % av det totala beloppet, jämfört med 6 % under perioden 1990-1999. De nya proportionerna mellan bidrag och lån i stödpaketen avspeglar EU-institutionernas bedömning av den relativa graden av fattigdom i mottagarländerna och deras begränsade förmåga att betala ränta och amorteringar. I likhet med vad som noterades 2000 och 2001 syftar det makroekonomiska stödet inte enbart till att främja Makroekonomisk stabilisering utan också till att stödja mottagarländernas program för strukturreformer. Det makroekonomiska stödet har på ett effektivt sätt genomgående kombinerats med stöd från Phare-/Ispa-, Tacis- eller Cardsprogrammen i syfte att stärka de institutioner som krävs för att strukturreformerna skall bli framgångsrika.

Av tabellerna 1 och 2 samt figurerna 1a och 2a framgår tydligt att gemenskapens makroekonomiska stöd är av exceptionell karaktär. De flesta åtgärder för makroekonomiskt stöd beslutades och genomfördes under åren omedelbart efter de politiska och ekonomiska omvälvningarna i länderna i Central- och Östeuropa. De svängningar i stödbeloppen som sedan dess noterats återspeglar beslut som fattats från fall till fall efter en bedömning av potentiella mottagarländers makroekonomiska situation och återstående externa finansieringsbehov. Av figur 1a för beslutade nettotransaktioner under hela perioden från 1990 till 2002 (totalt cirka 6 miljarder euro) och figur 2a för faktiskt utbetalda belopp (totalt mer än 4,8 miljarder euro) framgår att stödet till stor del koncentrerats till de central- och östeuropeiska länder som ansökt om EU-medlemskap (omkring 55 % av det samlade makroekonomiska stödet under de senaste 13 åren). Stödet till dessa länder minskades dock successivt parallellt med deras framsteg när det gäller makroekonomiska anpassningar och reformer. Under senare tid har makroekonomiskt stöd främst lämnats till västra Balkan (63,5 % av transaktionerna under 1999-2002 och 82 % under 2000-2002) och till vissa låginkomstländer bland de nya oberoende staterna. Att beloppen till Medelhavsländerna är relativt låga (13 % av de samlade belopp som godkänts, men inga nya godkännanden sedan 1996) bör ses mot bakgrund av att det finns andra former av makroekonomiskt bistånd som gjorts tillgängliga för dessa länder (särskilt strukturanpassningsfaciliteterna inom Meda).

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

4. Fördelning av bördan

Inom ramen för samordningen mellan givare av stöd till de central- och östeuropeiska länderna och västra Balkan har Europeiska kommissionen i samarbete med Världsbanken, där det är lämpligt, anordnat givarkonferenser för att bedöma mottagarländernas behov av extern finansiering och eventuella bidrag från IFI:s och bilaterala givare - däribland Europeiska gemenskapen. Ett liknande tillvägagångssätt har använts för andra potentiella mottagarländer, genom möten med rådgivande gruppen på initiativ av Världsbanken.

I bilaga 2 sammanfattas de belopp som olika bidragsgivare ställt till förfogande för att täcka det återstående externa finansieringsbehov som mottagare av makroekonomiskt stöd från EG har. Närmare uppgifter per mottagarland för 2002 ges i bilaga 2.1.

Ända från början har gemenskapens makroekonomiska stöd varierat kraftigt i absoluta tal, i likhet med omfattningen av det finansiella stödet från det internationella samfundet (se bilaga 2 och liknande tabeller i tidigare rapporter om makroekonomiskt stöd).

1990 var gemenskapsstödet betydande jämfört med finansieringen från IFI. Gemenskapen spelade verkligen en nyckelroll, både som en stor långivare och som samordnare av G24-ländernas bilaterala stöd till de central- och östeuropeiska länderna. Allteftersom IFI kunde ställa mer resurser till förfogande med hjälp av nya instrument ökade deras andel av finansieringspaketen väsentligt under perioden, med undantag för 2000 och 2001.

Samtidigt har utländska långivare, både offentliga och privata, bidragit genom skuldlättnader och avskrivning av skulder som inleddes 1991 och blev mest betydelsefulla under 1994, 1995 och 2001. Bland de länder som mottog makroekonomiskt stöd från gemenskapen omfattades följande av skuldlättnader och liknande åtgärder: Algeriet 1991 och 1994, Bulgarien 1991, 1994 och 1997, Moldavien 1996, Ukraina 1994, 1995 och 1999 samt f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Bosnien och Hercegovina och Albanien 1999. Under 2000 förekom inga skuldlättnader för de länder som erhöll makroekonomiskt stöd från gemenskapen. Under 2001 beviljades Serbien och Montenegro (dåvarande Förbundsrepubliken Jugoslavien) en kraftig skuldlättnad som överenskommits med Parisklubben. År 2002 var skuldlättnaderna mer begränsade och omfattade åter Serbien och Montenegro, men även Ukraina genom en överenskommelse med Parisklubben.

III. ARMENIEN

1. Sammanfattning

Den armeniska ekonomin fortsatte att växa med rekordfart under 2002. Enligt preliminära uppgifter uppgår den reala BNP-tillväxten till 12,9 % (jämfört med 9,6 % 2001). Kraftig exporttillväxt (en ökning med 48,5 %) till följd av återhämtningen inom diamantförädlingsindustrin ledde till en förbättring av det underskottet i bytesbalansen (som beräknats till 8,5 % av BNP 2002). Konsumentprisinflationen vid årets slut 2002 uppgick till 2 % (mot 3 % vid årets slut 2001).

Efter en sammanslagning privatiserades de fyra eldistributionsföretagen 2002 och insatser för att ställa energisektorn under privat förvaltning är också på gång. I november 2002 undertecknade Armenien ett avtal med Ryssland om utbyte av skulder mot aktieinnehav vad gäller landets utestående skuld på cirka 100 miljoner US-dollar. Detta avtal inbegriper också överlåtelse av ägandet till ett värmekraftverk.

Världshandelsorganisationens (WTO) allmänna råd godkände Armeniens anslutning till WTO i december 2002. Å andra sidan har inte fördelarna med ett öppet handelssystem förverkligats fullt ut förrän de regionala handelsrelationerna har återupprättats, vilket är beroende av en lösning på konflikten i Nagorno-Karabach.

I juli 2002 ansåg tjänstemän från kommissionen att Armenien hade gjort avsevärda framsteg och uppfyllde villkoren för utbetalning av den bidragsdel som planerats för 2002. Bidragsdelen på 5,5 miljoner euro utbetalades i december 2002 när IMF hade godkänt den första och andra översynen av treårsplanen enligt faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt (PRGF) och Armenien hade minskat sin nettoskuld till gemenskapen. // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. // 1. Avreglering av priser

Inga reglerade priser förekommer utanför försörjningssektorn.

1. // 2. Avreglering av handeln

Liberal handelspolitik. Enkla och relativt öppna importbestämmelser med låga tullar. Inga kvantitativa restriktioner. WTO-anslutning godkänd i december 2002.

1. // 3. Växelkurssystem

Flytande växelkurs. Begränsade offentliga interventioner. Inga restriktioner för tillgång till utländsk valuta. Interbankmarknaden dominerar för utländsk valuta.

1. // 4. Utländska direktinvesteringar

Liberal politik gentemot utländska direktinvesteringar. Det finns inga restriktioner för hemtagning av vinster och kapital. Inflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 3,3 % av BNP 2001.

1. // 5. Penningpolitik

Låg inflation har upprätthållits tack vare centralbankens försiktiga penningpolitik.

1. // 6. Den offentliga sektorns finanser

De totala offentliga intäkterna inkl. bidrag beräknades till cirka 19 % av BNP 2002, skatteintäkterna till cirka 15 % av BNP och de totala utgifterna till cirka 22% av BNP.

1. // 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Ett treårigt privatiseringsprogram antogs 2001 som innefattade mer än 900 företag. Privatiseringsförfarandets slutskede har emellertid gått långsammare än planerat på grund av bristande intresse från de utländska investerarnas sida i ett svårt affärsklimat.

1. // 8. Reformering av den finansiella sektorn

Kapitaltäckningskravet för befintliga banker planeras öka 2005 till 5 miljoner US-dollar vilket redan tillämpas för nya banker.

2. Makroekonomisk utveckling

Armeniens ekonomi upplevde en stark tillväxt även under andra halvåret 2002 vilket fick den reala BNP-tillväxten att stiga till en rekordhög nivå om ca 12,9 % för hela året (9,6 % 2001). Den ekonomiska tillväxten genereras fortfarande av industrisektorn (+14,2 %), främst från diamantförädlingsindustrin, men även andra industrisektorer uppvisade bra resultat under 2002, till exempel metall- och livsmedelsindustrin. Det har också varit en kraftig byggboom i Armenien (både när det gäller bostadsbyggande och offentliga arbeten). Inom jordbrukssektorn låg tillväxttakten bara på 4,4 % till följd av dåliga väderförhållanden. Inom detaljhandeln ökade omsättningen med 15,6 %. Konsumentprisinflationen vid årets slut 2002 var fortsatt låg och uppgick till 2 % (mot 3 % vid årets slut 2001). Den armeniska valutan dram var ganska stabil i nominella termer 2002 på grund av betalningar från utlandet (uppskattade till ca 4 % av BNP) och låg inflation. I reala faktiska termer sjönk dramens värde under 2001-2002 vilket i hög grad gynnade ekonomins konkurrenskraft.

Regeringen lyckades minska det offentliga underskottet förra året. Underskottet i de offentliga finanserna 2002 beräknas uppgå till ca 3 % av BNP (en ytterligare minskning jämfört med 3,8 % 2001). Mervärdeskatten är det främsta skälet till de förbättrade offentliga finanserna, ett resultat både av kraftigt ökad inhemsk efterfrågan och bättre skatteförvaltning. Intäkterna från mervärdeskatten ökade med närmare 20 % och utgjorde 40 % av de offentliga intäkterna.

Underskottet i bytesbalansen minskade något 2002 till cirka 8,5% av BNP (9,5% år 2001). Exporten var 48,5 % högre än 2001 och importen ökade med 12,9 % vilket minskade handelsunderskottet till 20,9 % av BNP (25,2 % 2001). Ädelmetaller och ädelstenar svarade för nästan hälften av den totala exporten. De utländska direktinvesteringarna ökade under 2002, omfattade fler sektorer än tidigare och inriktades mer på små och medelstora företag.

Armeniens offentliga utlandsskuld och offentligt garanterade lån uppgick till 1,02 miljarder US-dollar (ca 42 % av BNP) i slutet av december 2002. Närmare 80 % av låneavtalen har förmånliga villkor. Utlandsskuldens nettonuvärde beräknas ha minskat från 129 % av exporten 2001 till ca 120 % 2002. I november 2002 undertecknade Armenien ett avtal med Ryssland om utbyte av skulder mot aktieinnehav vad gäller landets utestående skuld på cirka 100 miljoner US-dollar. Bytet omfattar överlåtelse av fem företag (inkl. ett värmekraftverk) till Ryssland som ett led i regleringen av den utestående skulden. Genom detta byte beräknas utlandsskuldens nettonuvärde minska till 96 % av exporten 2003 då bytet skall ske. Armenien förhandlar även med Turkmenistan om byte av varor mot utestående skulder. Centralbankens bruttovalutareserv ökade under andra halvåret och låg på en tillfredsställande nivå vid årets slut motsvarande fyra månaders import.

IMF-styrelsen godkände ett treårigt stöd till Armenien inom ramen för faciliteten för att minska fattigdom och främja tillväxt (PRGF) i maj 2001. Efter en del förseningar fullbordades de första två halvårsvisa översynerna av programmet i september 2002. Av det totala PRGF-lånet som uppgick till 69 miljoner särskilda dragningsrätter (SDR) hade Armenien utnyttjat 30 miljoner SDR (39 miljoner US-dollar) i slutet av 2002. Den tredje översynen är planerad till mars 2003.

3. Strukturreformer

Världshandelsorganisationens (WTO) allmänna råd godkände Armeniens anslutning till WTO i december 2002. Fördelarna med ett öppet handelssystem har inte förverkligats fullt, eftersom de regionala handelsförbindelserna mellan Azerbajdzjan och Turkiet är beroende av en lösning på konflikten i Nagorno-Karabach.

Privatiseringsprogrammet för åren 2001-2003 håller gradvis på att genomföras genom några större projekt, till exempel Nairits kemiska anläggning, Ararat cement och Zvartnots flygplats, som avslutats med hjälp av utländska investerare under 2002. Efter sammanslagningen av fyra eldistributionsföretag såldes en majoritetsandel av företaget till en utländsk investerare som ingick ett avtal med ett privat förvaltningsföretag om att driva eldistributionsnäten. Hrazdans elkraftanläggning kommer att överlåtas till Ryssland som en del i utbytet av skulder mot aktieinnehav. Ryssland kommer också att ta över den ekonomiska förvaltningen av Medzamors kärnkraftverk 2003 i utbyte mot att man betalar anläggningens skulder till ryska leverantörer av kärnbränsle. Det pågår även förberedelser för att privatisera eller ställa andra elkraftanläggningar under privat förvaltning.

Regeringen utarbetade en preliminär strategi mot korruption under 2002 som ännu inte har genomförts. På grundval av konjunkturundersökningar beräknar Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) att den genomsnittliga "mutskatten" i Armenien har minskat från 4,2 % av företagens totala omsättning 1999 till 0,9 % 2002. Enligt samma undersökningar minskade andelen företag som ofta betalar mutor från 40,3 % till 14,3 %.

Inom banksektorn ökades kapitaltäckningskravet från 1,65 miljoner US-dollar med sikte på att öka det gradvis till 5 miljoner US-dollar för alla banker 2005. Under 2002 hade åtta av de totalt 28 bankerna satts under tillfällig förvaltning tills dess att en eventuell sammanslagning blir möjlig eller att de likvideras.

Enligt en folkräkning i slutet av 2001 hade Armeniens befolkning minskat från 3,7 miljoner 1991 till 3 miljoner på grund av att cirka en fjärdedel av befolkningen har utvandrat (de personer som utvandrar är huvudsakligen unga och utbildade).

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

Armenien fick ett nytt stödpaket från gemenskapen bestående av ett nytt lån på 28 miljoner euro (som utbetalades 1998) och ett totalt bidrag på upp till 30 miljoner euro. 2001 års delutbetalning på 5,5 miljoner euro betalades ut i början av 2002 direkt efter det att Armenien hade gjort en förskottsinbetalning på 7 miljoner euro av skulden till gemenskapen. Vid ett besök i Armenien i juli 2002 konstaterade tjänstemän från kommissionen att landet hade gjort stora framsteg när det gäller att uppfylla de makroekonomiska och strukturella villkoren för utbetalningen av hela bidraget för 2002 som uppgår till 5,5 miljoner euro. Vissa undantag beviljades dock i fråga om några villkor som inte hade uppfyllts, huvudsakligen till följd av svåra yttre förutsättningar som ledde till att ett antal privatiseringsförsök misslyckades. Enligt vad som överenskommits gjorde Armenien en förhandsåterbetalning av sin skuld till gemenskapen på 7 miljoner euro i december 2002. Därefter utbetalades bidragsdelen på 5,5 miljoner euro av kommissionen. Sammanlagt har 23 miljoner euro i bidrag betalats ut till Armenien i form av exceptionellt finansiellt stöd under perioden 1998-2002. Efter tre förhandsinbetalningar uppgick Armeniens utestående skuld till gemenskapen i slutet av 2002 till 9 miljoner euro.

Kommissionens avdelningar träffande också en överenskommelse med de armeniska myndigheterna om krav på strukturreformer för 2003 års bidragsdel (på upp till 5,5 miljoner euro). De särskilda kraven låg inom samma områden som året innan (till exempel uppbörd av skatteintäkter, omorganisering av statliga företag och reformering av energisektorn och statsförvaltningen) och överensstämmer med myndigheternas politik i samband med det strategidokument för att minska fattigdomen som håller på att utarbetas.

IV. BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

1. Sammanfattning

Under 2002 upprätthöll Bosnien och Hercegovina Makroekonomisk stabilitet och låg inflation, och fortsatte sina ansträngningar för att förbättra de offentliga finanserna. Tillväxttakten beräknades till 4 % 2002, vilket innebär en liten minskning från 4,5 % 2001. Bosnien och Hercegovinas beroende av stöd för att finansiera en stor del av underskottet i de offentliga finanserna och det kraftiga underskottet i bytesbalansen gör ekonomin mycket sårbar, särskilt mot bakgrund av att återuppbyggnadsstödet successivt håller på att avvecklas.

I detta sammanhang kan både myndigheternas reformprogram som antogs i juli 2002 och IMF:s nya stand-by-avtal som godkändes i augusti 2002 ligga till grund för att uppnå tillväxt genom fortsatta reformer. Detta innefattar ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna, fullständigt genomförande av privatiseringarna och skapande av ett fullt fungerande enda ekonomiskt område som tillsammans skulle göra det möjligt för Bosnien och Hercegovina att vända den nuvarande stödberoende ekonomin till en ekonomi som kännetecknas av livskraftiga små och medelstora företag, utländska direktinvesteringar och export. Detta kräver dock att reformerna får ny fart, vilket för närvarande hindras av institutionella och politiska skiljaktigheter.

Inom den nya ram som överenskommits med IMF beslutade rådet den 5 november 2002 att bevilja Bosnien och Hercegovina ytterligare makroekonomiskt stöd på upp till 60 miljoner euro (en lånedel på 20 miljoner och en bidragsdel på 40 miljoner). Med tanke på det positiva resultatet från IMF:s första översyn inledde kommissionen utbetalningsförfarandena i december 2002, vilket kommer att leda till att den första delen av ett bidrag på 15 miljoner euro betalas ut under första halvåret 2003. // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. // 1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats, med undantag för ett fåtal utvalda offentliga tjänster.

1. // 2. Avreglering av handeln

Efter frihandelsavtalet med Kroatien, som trädde i kraft den 1 januari 2001, undertecknades liknande avtal 2002 med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Serbien och Montenegro. WTO-anslutningen går framåt och förväntas ske under 2003.

1. // 3. Växelkurssystem

Sedan juni 1998 har Bosnien och Hercegovina inrättat ett sedelfondssystem och valutan, den konvertibla marken (marka) är låst till euron enligt kursen 1,96 konvertibla mark.

1. // 4. Utländska direktinvesteringar

Vissa åtgärder har vidtagits för att förbättra affärsmiljön. En byrå för att främja utländska investeringar har inrättats och de båda entiteterna har harmoniserat sina lagar för utländska investeringar. Affärsmiljön är dock fortsatt osäker för utländska investerare på grund av höga risker och bristande insyn i politiken.

1. // 5. Penningpolitik

Bosnien och Hercegovinas centralbank ansvarar för att driva sedelfondssystemet. Centralbanken och andra banker är förbjudna att låna ut pengar till regeringen.

1. // 6. Den offentliga sektorns finanser

Den statliga förvaltningen i Bosnien och Hercegovina är relativt omfattande. De statliga utgifterna ligger på cirka 56 % av BNP och dessutom förekommer korruptionsproblem och kvaliteten på de offentliga tjänsterna är dålig. Betydande konsolidering av de offentliga finanserna har emellertid uppnåtts över tiden, jämte harmonisering av skatterna mellan entiteterna. Entiteterna har numera samma tullsatser och man överväger att införa mervärdeskatt.

1. // 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Även om privatiseringen av små och medelstora företag är praktiskt taget slutförd i båda entiteterna går framstegen långsamt när det gäller sälja av storskaliga strategiska företag som skulle kunna locka utländska investerare.

1. // 8. Reformering av den finansiella sektorn

Framstegen när det gäller att privatisera bankerna har varit uppmuntrande och det utländska kapitalet inom banksektorn är betydande. Lämpliga regleringar inom banksektorn, bland annat regler för tillsyn och övervakning, har införts, till exempel ökade kapitaltäckningskrav. I början av 2002 öppnades fondbörser i Banja Luka och Sarajevo, och en statlig byrå för insättningsgaranti har inrättats av de två byråerna i entiteterna i augusti 2002.

2. Makroekonomisk utveckling

Tillgängliga indikatorer visar att den årliga BNP-tillväxten har minskat under de senaste åren. Efter en hög tillväxttakt under första hälften av 90-talet, som underblåstes genom stöd, har tillväxttakten minskat från 5,6 % 2000 till 4,5 % 2001, och beräknas ligga på 4 % 2002. Enligt officiella uppgifter ökade industriproduktionen från januari till september 2002 i federationen Bosnien och Hercegovina med 7,5 % jämfört med samma period 2001. I Republika Srpska fortsatte industriproduktionen att sjunka 2002, dock i något långsammare takt, och de tre första kvartalen uppvisade en minskning på 7 %. Den officiella arbetslösheten 2002 uppgick till 41 % i Federationen och 40 % i Republika Srpska. Det bör dock noteras att de officiella arbetslöshetssiffrorna kan vara vilseledande, men tanke på det stora, men inofficiella, antalet personer som arbetar inom den grå ekonomin på informella marknader för varor och tjänster. Världsbankens inofficiella beräkningar visar i själva verket att de faktiska uppgifterna bara uppgår till hälften av de officiella siffrorna.

Genom att man fortsätter att hålla sig till sedelfondens regler har inflationen varit fortsatt dämpad. Under de första nio månaderna 2002 låg inflationen i stort sett på noll i Federationen och uppgick till 2 % i Republika Srpska. Genom att den konvertibla marken (marka) har varit låst till euron till en fast kurs sedan euron infördes som valuta i januari 1999 har den konvertibla markens växelkurs varit stabil. Centralbankens nettovalutareserv i Bosnien och Hercegovina uppgick till 54 miljoner euro vid utgången av 2002, dvs. en ökning med 40 % jämfört med samma tid 2001, vilket avspeglar omvandlingen till konvertibla mark av tidigare oregistrerat sparande i tyska mark, till följd av att euron infördes som valuta i de 12 medlemsstaterna.

De offentliga finanserna har förbättrats, även om den offentliga sektorn fortfarande är relativt stor och de offentliga utgifterna ligger på cirka 56 % av BNP. De ansträngningar som inleddes under 2001 för att minska det stora offentliga underskottet fortsatte under 2002. Myndigheterna siktade på ett konsoliderat budgetunderskott på 11,5 % (5,5 % efter bidrag) och genom att framhålla utgiftssidan i budgeten gjorde man nedskärningar i pensions- och investeringsutgifterna , vilken var nödvändigt med tanke på en minskad bidragsfinansiering. Med anledning av ökade intäkter har dock det beräknade konsoliderade budgetunderskottet justerats ned till 9,4 % av BNP (4 % efter bidrag).

När det gäller utrikesaffärerna fortsätter betalningsbalansen att uppvisa underskott, både vad gäller bytes- och handelsbalansen. Underskottet i bytesbalansen är fortsatt mycket stort och uppgick 2002 (exklusive officiella transfereringar) till 21 % av BNP, dvs. en liten minskning jämfört med 23 % 2001. Ansträngningarna för att minska hindren för utländska direktinvesteringar fortsatte under 2002, då de utländska nettoinvesteringarna beräknas ha ökat med 260 miljoner euro, mot 145 miljoner euro 2001. Utlandsskulden uppgick till 52 % av BNP i slutet av 2002 och förväntas på medellång sikt ligga kvar på denna nivå. Skuldtjänstens andel av exporten har börjat öka (8,3 % år 2002).

3. Strukturreformer

Bosniens och Hercegovinas offentliga finanser har förbättrats på entitetsnivå genom bättre uppbörd på inkomstsidan och tillämpning av nyligen inrättade system för finansförvaltning. Dessutom har entiteterna vidtagit åtgärder för att skära ner på den offentliga sektorn, särskilt genom att minska antalet anställda inom militären.

Inom områdena för tull- och skattereformer fortsätter harmoniseringen mellan entiteterna och dubbelbeskattningen på handel mellan entiteterna upphörde i juli 2002.

Omstruktureringen av skatte- och tullförvaltningarna är också på gång i båda entiteterna efter påtryckningar från det internationella samfundet. Under den senaste tiden har uppmärksamheten riktats mot införandet av mervärdeskatt på nationell nivå och sammanslagning av den entitetsbaserade tullförvaltningen, vilket tillsammans skulle stödja de offentliga finanserna, underlätta finansiering av befintliga och nya statliga institutioner och skapa en hållbar finanspolitik. Ett visst motstånd kan dock förväntas på entitetsnivå, särskilt med tanke på att vissa av dessa förändringar kan medföra rationaliseringar inom sysselsättningen, minska utrymmet för skatteflykt och förstärka statens roll vid skatteuppbörden.

Privatiseringstakten har varit nedslående långsam i båda entiteterna. Förseningarna har delvis berott på myndigheternas alltför optimistiska förväntningar vad gäller företagens marknadsvärde, men också på avsaknad av aktuell information om företagens skuldsättning. Även om privatiseringen av små och medelstora företag är praktiskt taget slutförd i båda entiteterna går framstegen långsamt när det gäller sälja av strategiska företag som skulle kunna locka utländska investerare. Av de 56 strategiska företag inom Federationen som har förberetts för privatisering med hjälp av det internationella samfundet (till exempel USAid, Världsbanken och Europeiska gemenskapen) privatiserades fem företag 2002, jämfört med sex 2001. Anbudsförfaranden har inletts vad gäller ytterligare 28 företag. Av en lista på 80 företag i Republika Srpska har endast ett sålts under 2002 (mot tre under 2001) och anbudsförfaranden har inletts vad gäller ytterligare 23 företag.

I juli 2002 enades regeringarna i entiteterna och staten med det internationella samfundet om ett reformprogram för ekonomin ("Arbete och rättvisa"). Reformerna är utformade för att stödja utvecklingen av en konkurrenskraftig marknadsekonomi och underlätta privata investeringar. I slutet av 2002 hade vissa åtgärder vidtagits för att förbättra affärsmiljön. En byrå för att främja utländska investeringar har inrättats, även om den ännu inte är operativ, och de båda entiteterna har harmoniserat sina lagar för utländska investeringar. I september antogs ny konkurslagstiftning. Myndigheterna har även försökt att förbättra företagsklimatet genom att underlätta för företag att komma in på och lämna marknaden och genom att sänka de administrativa kostnaderna.

Målet att alla banker skulle ha varit privatiserade vid utgången av 2002 uppnåddes i Republika Srpska, men har ännu inte uppnåtts i Federationen. De senaste framstegen har varit uppmuntrande och det utländska kapitalet inom banksektorn är betydande. En statlig byrå för insättningsgaranti inrättades av de två byråerna i entiteterna i augusti 2002. Lämpliga regleringar inom banksektorn har införts, bland annat vad gäller regler för tillsyn och övervakning, även om ansvaret för detta fortfarande ligger mer på entiteterna än på centralbanken. I detta sammanhang görs även framsteg i riktning mot en enda regleringsmyndighet för banksektorn och lagstiftningen håller på att harmoniseras. I början av 2002 öppnades fondbörser i Banja Luka och Sarajevo, men börsvärdet är fortfarande obetydligt.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

I maj 1999 beslutade rådet att bevilja Bosnien och Hercegovina ett makroekonomiskt stöd i form av ett lån till ett belopp om högst 20 miljoner euro och ett bidrag till ett belopp om högst 40 miljoner euro (beslut 1999/325/EG) i samband med ett IMF-program (ett treårigt stand-by-avtal) som överenskommits i maj 1998. Genomförandet av detta första makroekonomiska stöd avslutades i december 2001 när den tredje bidragsdelen på 15 miljoner euro utbetalades.

På grundval av Europeiska kommissionens förslag från den 31 juli 2002 godkände rådet den 5 november 2002 (beslut 2002/883/EG) ytterligare makroekonomiskt stöd från gemenskapen om högst 60 miljoner euro till Bosnien och Hercegovina. Stödet innefattar en lånedel om högst 20 miljoner euro och en bidragsdel om högst 40 miljoner euro. Detta stöd beviljades till stöd för ett omfattande program för ekonomiska reformer och strukturreformer i samband med IMF:s stand-by-avtal som godkändes i augusti 2002. I likhet med det första paketet är genomförandet av detta stöd knutet till särskilda villkor för den ekonomiska politiken.

Tjänstemän från kommissionen besökte Bosnien och Hercegovina i mitten av november och ett samförståndsavtal undertecknades med myndigheterna i början av december. Samförståndsavtalet innefattar åtaganden från myndigheterna i Bosnien och Hercegovina att fortsätta med reformerna inom offentlig finansiering och förvaltning, den finansiella sektorn och när det gäller utveckling av den privata sektorn och företagsklimatet. Till följd av det positiva resultatet av den första IMF-översynen började gemenskapen i december 2002 att betala ut den första bidragsdelen på 15 miljoner euro. Av detta belopp gjordes 25 % tillgängligt direkt för staten (3,75 miljoner euro) medan resten fördelades i form av en tredjedel till Republika Srpska och två tredjedelar till Federationen Bosnien och Hercegovina i enlighet med tidigare makroekonomiska stöd.

V. F.D. JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN

1. Sammanfattning

Under 2002 har de ekonomiska resultaten i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien inte motsvarat förväntningarna. Tillväxtens återhämtning har varit svag (+ 0,3 % mot ursprungliga mer positiva prognoserna på 3-4 %). Det offentliga underskottet (5,9 % av BNP) överskred klart de ursprungliga prognoserna (3 %) och förbättrades marginellt i förhållande till 2001. Underskottet i handelsbalansen ökade med mer än 40 % och uppgick till 23 % av BNP. Däremot har den penningpolitiska situationen och växelkursen varit stabila.

Strukturreformerna mattades av under 2002 på grund av de allmänna valen i september och efterföljande regeringsskifte. När det gäller strukturreformernas genomförande noterades dock begränsade framsteg inom en rad områden, särskilt vad gäller storskaliga privatiseringar, förstärkt budgetövervakning och offentlig förvaltning. Det IMF-ledda sexmånadersprogrammet som inleddes den 1 januari 2002 avvek från målen under våren när myndigheterna vidtog expansiva finanspolitiska åtgärder. I november 2002 återupptog den nya regeringen samtalen med IMF om ett nytt stand-by-avtal som kommer att förbättra den makroekonomiska stabiliteten i landet.

I november 1999 godkände rådet ett makroekonomiskt stöd på 80 miljoner euro (en lånedel om högst 50 miljoner euro och en bidragsdel om högst 30 miljoner euro) till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, som det senare ökade med en bidragsdel på 18 miljoner euro i december 2001. I januari 2002 verkställdes den andra delbetalningen (10 miljoner euro i bidrag och 12 miljoner euro i form av ett lån). I september undertecknade kommissionen och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien ett kompletterande samförståndsavtal med villkoren för utbetalning av det återstående stödet (46 miljoner euro). // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

Avregleringen av priserna är till stor del fullbordad, utom för de flesta offentliga försörjningsföretag och olika områden som olja och oljeprodukter.

// 2. Avreglering av handeln

Efter undertecknandet av stabiliserings- och associeringsavtalet (SAA) trädde interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor med gemenskapen i kraft i juni 2001. Detta underlättar för gemenskapsprodukter att få tillträde till marknaden och medför successiva minskningar av tullavgifterna för de flesta viktiga produkter. Förhandlingarna om WTO-anslutning avslutades i september 2002 och fullvärdigt medlemskap förväntas uppnås under våren 2003. Under 2002 slöt landet ett antal frihandelsavtal med grannländerna vilket föreskrivs i stabilitetspakten.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (denar) har sedan början av 1994 i realiteten varit kopplad till D-marken och sedan den 1 januari 2002 är den kopplad till euron. Sedan devalveringen i juli 1997 ligger växelkursen på omkring 61 denarer per euro.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Det krävs fortfarande regeringens godkännande för vissa typer av utländska direktinvesteringar och avsaknaden av en väl fungerande fastighetsmarknad motverkar också inflödet. Inflödet av utländska direktinvesteringar har under senare år fluktuerat starkt och i hög grad varit kopplat till ett fåtal stora transaktioner.

// 5. Penningpolitik

Centralbanken är enligt lagen oberoende i förhållande till regeringen. Centralbanken får inte låna ut pengar till regeringen, med undantag för icke-förnybara endagslån. Det viktigaste lagstadgade målet för penningpolitiken är prisstabilitet medan bindning av valutan är centralbankens medelfristiga mål.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

Mervärdeskatt infördes i april 2000 och utgör en betydande inkomstkälla. Den tillfälliga skatten på finansiella transaktioner, som infördes 2001, utsträcktes till utgången av 2002. Ett enda konto för statskassan har inrättats inom finansministeriet, där alla budgetanvändare identifieras, samt ett system för intern revision som håller på att införas, men som ännu inte är operativt.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringsprogrammet inleddes 1993. Till och med utgången av 2002 hade 1 684 små och medelstora företag redan privatiserats, medan 84 statliga företag var till salu. Inom jordbrukssektorn har privatiseringen nästan fullbordats. Företag och organisationer som bedriver verksamhet av särskilt nationellt intresse, allmännyttiga tjänster och försörjningstjänster omfattas inte av programmet. Under 2001 såldes det nationella telekommunikationsbolaget till det ungerska företaget Matav. Likvideringen av de återstående 24 stora förlustföretagen från en ursprunglig lista på 40 företag har försenats.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Banklagen från år 2000 utgör den rättsliga ramen för en moderniserad och förstärkt banksektor. Banksektorn är till stor del privatiserad och starkt koncentrerad: de tre största bankerna har en gemensam marknadsandel på 65 %.

2. Makroekonomisk utveckling

Under 2002 har de ekonomiska resultaten i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien inte motsvarat förväntningarna. Flera faktorer, till exempel de ihållande negativa effekterna av 2001 års kris, svaga yttre förutsättningar, den politiska osäkerheten kring de allmänna valen i september och avsaknaden av ett IMF-avtal påverkade ekonomin och affärsklimatet negativt. BNP som tidigare hade förväntats öka med cirka 3-4 %, uppvisade en liten ökning på 0,3 %. Den minskade industriproduktionen på omkring 5 % kompenserades med positiv tillväxt inom jordbruket (+2 %) och tjänstesektorn (+4 %). Antalet officiellt arbetslösa ökade från 30,5 % föregående år till 32 % av arbetsstyrkan. Med hänsyn till den informella sektorn är de faktiska arbetslöshetssiffrorna förmodligen lägre än de officiella uppgifterna.

En stram penningpolitik och en fortsatt bunden valuta bidrog till att inflationen kunde hållas under kontroll 2002 och att konsumentpriserna ökade med mindre än 3 % i genomsnitt. Under 2002 ökade den viktade räntesatsen (för olika löptider) för statsobligationer som säljs genom auktionsförfarande från 13,6 % i januari till mer än 15 % i december, vilket innebär en hög realränta på cirka 12 % vid årets slut. I realiteten fortsätter valutan (denar) att vara kopplad till euron - till cirka 61 denarer per euro.

Under 2002 förbättrades de offentliga finanserna, men inte så mycket som planerats i början av året. Det offentliga underskottet låg på cirka 5,9 % av BNP, dvs. överskred klart den ursprungliga prognosen på 3 % och låg något under 2001 års underskott på 6,2 %. Det något sämre än väntade resultatet berodde på de negativa effekterna av några beslut före valet om att öka utgifterna, till exempel beslutet om en genomsnittlig ökning på 10 % av lönerna inom den offentliga sektorn som infördes i juni och beslutet om att ersätta de insättare som förlorat sina besparingar i 1997 års pyramidsystem.

Exporten minskade oväntat med cirka 4 % till omkring 1 100 miljoner US-dollar samtidigt som importen ökade med 10 % till 1 850 miljoner US-dollar vilket ledde till att handelsunderskottet ökade med mer än 40 % till 750 miljoner US-dollar, vilket motsvarade 23 % av BNP. På grund av stora privata och offentliga transfereringar är underskottet i bytesbalansen för 2002 (mer än 300 miljoner US-dollar eller 8,7 % av BNP) väsentligt lägre än handelsunderskottet. Valutareserverna sjönk något till cirka 700 miljoner US-dollar vid årets slut, vilket motsvarade 4-5 månaders import. Utlandsskulden låg kvar på en hållbar nivå på cirka 42 % av BNP 2002. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien var i stånd att klara av sina skuldtjänståligganden.

Det IMF-ledda sexmånadersprogrammet som inleddes den 1 januari 2002 avvek från plan under vårens översyn till följd av utgiftsbesluten före valet. I november 2002 återupptog den nya regeringen samtalen med IMF och i februari 2003 nådde man en överenskommelse om ett nytt stand-by-avtal som förväntas förbättra den makroekonomiska stabiliteten i landet. Enligt de makroekonomiska ramarna som fastställts för 2003 beräknas BNP-tillväxten att ligga på 3 % och inflationstakten på 3 %. Målet för det offentliga underskottet fastställdes till 2 % av BNP (1,6 % på central nivå), vilket, om programmet löper enligt plan, kommer att innebära en avsevärd anpassning av de offentliga finanserna på nästan 4 % av BNP jämfört med föregående år.

3. Strukturreformer

Avregleringen av priserna är nu till stor del fullbordad, utom för de flesta offentliga försörjningsföretag och olika områden som olja och oljeprodukter.

Privatiseringen av små och medelstora företag är nästan slutförd. Vid utgången av 2002 hade 1 688 företag privatiserats, medan 84 statliga företag återstod att sälja av de företag som ingick i det privatiseringsprogram som inleddes 1993. Bara 10 företag privatiserades 2002, av vilka 5 fanns med på den ursprungliga listan. De 84 återstående företagen står för mindre än 5 % av arbetskraften och mindre än 2 % av aktierna i de statliga företagen på privatiseringslistan. Processen att omstrukturera, sälja eller likvidera flera stora statliga förlustföretag, som ingick i regeringens handlingsplan från 2002, sköts upp innan den hade slutförts sista kvartalet 2002 på grund av de allmänna valen i september. Vissa viktiga framsteg gjordes dock under 2002. I september såldes Jugohrom - ett stort metallföretag som tidigare hade nästan 2 000 anställda och som uppvisade den största förlusten bland de 40 företag som ingick i handlingsplanen - till det franska företaget SCMM.

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien var det första land som undertecknade ett stabiliserings- och associationsavtal (SAA) med gemenskapen i april 2001, vilket åtföljdes av ett interimsavtal om handel och handelsrelaterade frågor i juni 2001. Under året undertecknade landet frihandelsavtal med Albanien, Bosnien och Hercegovina och med Rumänien, samtidigt som man uppfyllde sina skyldigheter när det gäller att avreglera handeln enligt stabiliseringspakten. I september slutförde arbetsgruppen förhandlingarna om landets anslutning till WTO och avlägsnade de återstående hindren för landets deltagande i WTO under våren 2003.

Under 2002 gjordes begränsade framsteg när det gäller förvaltningen av de offentliga utgifterna och reformen av den offentliga förvaltningen. Processen avmattades på grund av de allmänna valet och regeringsskiftet, och förväntas nu fortsätta under 2003. Den stora utmaningen när det gäller reformen av de offentliga finanserna är fortfarande utvecklingen av en decentraliserad offentlig sektor. I januari 2002 antog parlamentet en lag om lokalt självstyre där de kommunala ansvarsområdena fastställs. Genomförandet av denna lag bygger dock på antagandet av en ny lag om finansiering av de lokala myndigheterna, där det anges hur stor del av de offentliga resurserna som de lokala myndigheterna kan förvalta och behålla.

Banksektorn är till stor del privatiserad och starkt koncentrerad: de tre största bankerna har en gemensam marknadsandel på 65 %. Den fortsätter att dras med strukturproblem som otillräcklig utlåningsverksamhet som visar sig genom hög likviditet - kapitaltäckningsgraden är 26 % enligt de senaste uppgifterna. Stora skillnader mellan ut- och inlåning - omkring 9 % 2002 - är en klar indikation på att banksystemet inte är tillräckligt konkurrenskraftig, medan volymen osäkra lån - omkring 20 % i kreditexponering enligt den senaste metoden - fortfarande är relativt hög. Förtroendet för banksektorn har emellertid ökat stadigt tack vare att valutan har varit stabil.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Den 8 november 1999 fattade rådet beslut om att bevilja f.d. jugoslaviska republiken Makedonien ett andra makroekonomiskt stöd på upp till 80 miljoner euro (varav upp till 50 miljoner i lån och upp till 30 miljoner i bidrag).

Detta rådsbeslut reviderades den 10 december 2001, vilket innebar att stödet förlängdes fram till slutet av 2003 och att bidragsinslaget ökades med 18 miljoner euro (till ett sammanlagt belopp på 48 miljoner euro av ett totalt stöd på 98 miljoner euro).

En första delbetalning på 30 miljoner euro (en bidragsdel på 20 miljoner euro och en lånedel på 10 miljoner euro) hade redan utbetalats i december 2000-januari 2001. I januari 2002 utbetalades undantagsvis en andra del på 22 miljoner euro (inklusive 10 miljoner euro i bidrag) inom ramen för ett IMF-lett program med avseende på den svåra politiska och ekonomiska situationen i landet under efterdyningarna av de etniska konflikterna våren 2001.

Gemenskapens makroekonomiska stöd utgör en del av ett paket med ekonomiskt stöd till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien om 309 miljoner euro, som inkluderade 172 miljoner euro i betalningsbalansstöd och som utlovades av de internationella samfundet vid givarkonferensen i mars 2002.

Villkoren för utbetalning av det återstående markroekonomiska stödet (46 miljoner euro) har fastställts i ett kompletterande samförståndsavtal mellan gemenskapen och myndigheterna i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som undertecknades i september 2002. I avtalet anges att den tredje delen (10 miljoner euro i lån och 10 miljoner euro i bidrag) kommer att betalas ut när IMF:s styrelse har godkänt det nya avtalet med myndigheterna i landet. I avtalet anges även villkoren för den ekonomiska politiken som är knutna till den fjärde och sista delbetalningen (om högst 18 miljoner euro i lån och högst 8 miljoner euro i bidrag). De är inriktade på framsteg när det gäller reformen av den offentliga förvaltningen, förvaltning av de offentliga utgifterna och finanserna, omstrukturering av företag och utveckling av den privata sektorn samt när det gäller reformen av den finansiella sektorn.

VI. GEORGIEN

1. Sammanfattning

Den ekonomiska tillväxten tilltog under 2002 stimulerad av jordbruket, transport- och byggnadssektorn. Enligt preliminära uppgifterna uppgår den reala BNP-tillväxten till 5,4% (jämfört med 4,5% 2001). Konsumentprisinflationen uppgick till 5,6% (mot 5% vid årets slut 2001). Underskottet i bytesbalansen beräknas vara oförändrat jämfört med 2001 och ligga kvar på 6,5 % av BNP på grund av blygsam exporttillväxt.

Trots Parisklubbens överenskommelse med bilaterala långivare 2001 fortsätter Georgiens skuldtjänståligganden att ligga på en hög nivå 2003 och 2004, och Georgien förväntas ansöka om en förlängning av den befintliga överenskommelsen.

Få framsteg gjordes vad gäller strukturreformerna under 2002. Det svåra investeringsklimatet förvärrades ytterligare av att säkerhetssituationen i landet försämrades.

Den andra översynen av Georgiens treårsöverenskommelse med IMF inom ramen för PRGF slutfördes i juli 2002 efter en försening till följd av ytterligare åtgärder för att förstärka de offentliga intäkterna i 2002 års budget.

På grund av bristande framsteg när det gäller kraven på strukturreformer föreslog tjänstemän från kommissionen i december 2002 en minskad bidragsutbetalning (6,5 miljoner euro) inom ramen för det exceptionella finansiella stödet till Georgien. Utbetalningen av bidragsdelen är dock beroende av att IMF slutför den tredje översynen och att Georgien gör en tidig återbetalning på 9 miljoner euro. // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats.

// 2. Avreglering av handeln

Liberal utrikeshandelspolitik. Georgien blev medlem av WTO i juni 2000. De flesta import- och exportrestriktioner har avskaffats, men nyligen har det förekommit vissa tillfälliga exportförbud som motiverats av att de skall förebygga stölder.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (lari) omfattas inte av några valutarestriktioner. Flytande växelkurs.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Lagstiftningen är på det hela taget adekvat. Fri hemtagning av kapital och vinster och inga begränsningar för innehav av bankkonton i utländsk valuta. Inflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 3,2% av BNP 2001.

// 5. Penningpolitik

En försiktig penningpolitik har bidragit till att inflationen har stabiliserats på en låg nivå. Ekonomin är fortfarande i hög grad dollarberoende (runt 80 % av all inlåning är i utländsk valuta).

// 6. Den offentliga sektorns finanser

De totala offentliga intäkterna (inkl. bidrag) beräknades till cirka 16 % av BNP 2002, skatteintäkterna till cirka 14,5 % av BNP och de totala utgifterna samt nettoupplåningen till cirka 18 % av BNP. Ett nytt budgetsystem har lagts fram för parlamentet.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Privatiseringen av små och medelstora företag är så gott som fullbordad. Tyngdpunkten ligger för närvarande på den offentliga tjänstesektorn (telekommunikationer och energi), där regeringen har för avsikt att finna strategiska investerare eller lägga företagen under privat förvaltning. Intresset från de utländska investerarnas sida har tydligt gått tillbaka på grund av ett ogynnsamt företagsklimat.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Flera åtgärder har vidtagits för att stärka reglering och övervakning inom banksektorn under de senaste åren. Lagstiftningen har ändrats för att återge Georgiens nationalbank befogenheten att dra in oktrojer. Kapitaltäckningskraven har höjts. De internationella redovisningsstandarderna (IAS), en ny klassificering av tillgångar och regler för avsättning till reserver har antagits för affärsbankerna. Allmänhetens förtroende för banksektorn är dock fortfarande lågt.

2. Makroekonomisk utveckling

Preliminära uppgifter för 2002 visar en ökning av den reala BNP-tillväxten från 4,5 % 2001 till 5,4 %. Den ekonomiska tillväxten drevs på av jordbruks-, transport- och byggnadssektorerna. Trots dåliga väderförhållanden i vissa delar av landet ökade jordbruksproduktionen med 7 %. Förbättrad energitillgång med färre avbrott bidrog till att industriproduktionen återhämtade sig (+ 4,9 %) efter en nedgång 2001. Konsumentprisinflationen uppgick till 5,6 % vid årets slut 2002 (mot 5 % vid årets slut 2001). Valutan (lari) var relativt stabil under 2002 i nominella termer, delvis på grund av överföringar från utlandet.

Regeringen har vidtagit vissa åtgärder för att förbättra uppbörden av intäkter, och den har kunnat minska mängden obetalda utgifter samtidigt som man har upprätthållit en återhållsam utgiftspolitik. Budgeten för 2002 har som mål att öka skattens andel av BNP för den offentliga sektorn från 14,25 % 2001 till 14,75 % vilket skulle minska den offentliga sektorns underskott från 2 % av BNP 2001 till ca 1,5 %.

Georgiens handelsbalans försämrades under 2002. Exporten ökade endast med 1,5 %, medan importen ökade med 6,1 % (importen består främst av olja, oljeprodukter och naturgas). I december 2001 införde parlamentet ett förbud mot export av icke-järnhaltigt metallskrot (Georgiens viktigaste exportvara) i ett försök att förhindra stölder. Förbudet upphävdes i juni 2002 efter påtryckningar från de internationella finansinstituten. Exportintäkterna återhämtade sig dock inte tillräckligt under andra halvåret. Georgiens bytesbalansunderskott väntas inte ha förändrats jämfört med de 6,5 % som noterades 2001 (exkl. transfereringar skulle underskottet uppgå till 10,5 %). En överenskommelse nåddes i december 2002 om att bygga en oljeledning på sträckan Baku-Tbilisi-Ceyhan och en parallell gasledning från Azerbajdzjan till Turkiet genom Georgien. Från 2003 kommer därför de utländska direktinvesteringarna att stiga till ca 12 % av BNP, medan de 2002 beräknas ligga kvar på 2001 års nivå, ca 3 % av BNP.

Georgiens offentliga och offentligt garanterade utlandsskuld uppgår till ca 1,7 miljarder US-dollar (ca 51 % av BNP) och dess nettonuvärde motsvarar för närvarande över 300 % av de offentliga intäkterna. På grund av den förväntade ökningen av skuldtjänsten på utlandsskulden från 2003 förväntas Georgien ansöka om ytterligare omläggning av landets bilaterala skulder. Centralbankens bruttovalutareserv ökade under 2002 och motsvarar för närvarande 1,7 månaders import.

Georgiens treårsöverenskommelse inom ramen för PRGF godkändes av IMF:s styrelse i januari 2001. Den andra översynen av överenskommelsen slutfördes i juli 2002 efter en försening till följd av ytterligare åtgärder för att förstärka de offentliga intäkterna i 2002 års budget. Vid 2002 års utgång kunde Georgien få ut 49,5 miljoner SDR (66 miljoner US-dollar) av det totala beloppet på 108 miljoner SDR (144 miljoner US-dollar) som beviljats Georgien inom ramen för PRGF.

3. Strukturreformer

Georgien har ett liberalt handelssystem, men man har infört exportförbud under de senaste två åren på trävaror och metallskrot, vilket har motiverats med att det skulle förebygga stölder. Sex månader efter att förbudet mot export av metallskrot hade införts av parlamentet avskaffades det i juni 2002. Under 2002 vidtogs ytterligare åtgärder för att bygga en oljeledning mellan Baku, Tbilisi och Ceyhan och en parallell gasledning mellan Baku, Tbilisi och Erzurum som förväntas tas i drift från och med 2004-2005.

På grund av det svåra investeringsklimatet i landet har framstegen vad gäller storskaliga privatiseringar på det hela taget varit långsamma. Efter flera misslyckade privatiseringsförsök 2001 var privatiseringsinsatserna något intensivare under 2002. De innefattar bland annat privatisering av Azotis kemianläggning och en anläggning för lokomotivproduktion. Inom elsektorn upprättades privata förvaltningsföretag 2002, såväl inom grossist- som distributionsledet. De återstående statliga distributionsföretagen slogs samman och förberedelser pågår för att ställa det sammanslagna företaget (United Distribution Company) under privat förvaltning. Förbättringar har gjorts när det gäller att få in betalningar, men sektorns hållbarhet är ännu inte säkerställd. Framsteg noteras även när det gäller att ställa Tbilisis vattenbolag under privat förvaltning. Däremot är framtiden för telekommunikationssektorn och Tbilisis gasdistribution ännu inte avgjord.

På grundval av regeringens strategi mot korruption håller flera åtgärder på att förberedas för att omorganisera den offentliga förvaltningen och den ekonomiska förvaltningen av de offentliga resurserna, men genomförandet är fortfarande svagt. På grundval av konjunkturundersökningar beräknar Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) att den genomsnittliga "mutskatten" i Georgien har minskat från 3,5 % av företagens totala omsättning 1999 till 2,7 % 2002. Enligt samma undersökningar minskade andelen företag som ofta betalar mutor från 36,8 % till 37,8 %.

Antalet banker är fortfarande stort i Georgien i förhållande till ekonomins storlek (26 stycken i slutet av 2002). Under 2002 antog centralbanken en analytisk ram för att hjälpa banker i svårigheter. Ett lagförslag om penningtvätt lades fram för parlamentet i slutet av året.

Ett program för att utveckla ekonomin och minska fattigdomen (tidigare strategidokument för att minska fattigdomen) höll på att utarbetas 2002 med omfattande deltagande av företrädare för det civila samhället. I dokumentet betonas bland annat jordbrukspolitikens och landsbygdsutvecklingens allmänna roll för att minska fattigdomen samt de utmaningar som socialförsäkringssystemet står inför. Förstärkning av styrnings- och förvaltningskapaciteten är grundläggande för genomförandet av den föreslagna strategin.

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

Avsevärda framsteg gjordes inom flera av strukturreformernas områden under 2002, även om det fortfarande finns ett antal områden där framstegen släpar efter, särskilt vad beträffar finanspolitiken, privatiseringen och reformeringen av energisektorn. I december 2002 föreslog därför tjänstemän från kommissionen en minskad bidragsdel på 6,5 miljoner euro för 2002 (den maximala årliga bidragsutbetalningen uppgår till 11,5 miljoner euro). Utbetalningen av bidragsdelen är dock beroende av att IMF slutför den tredje översynen av Georgiens treårsöverenskommelse inom ramen för PRGF och att Georgien gör en tidig återbetalning på 9 miljoner euro. Sammanlagt har 25 miljoner euro i bidrag betalats ut till Georgien i form av exceptionellt finansiellt stöd under perioden 1998-2002. Efter två tidiga inbetalningar 1998 på lånet på 110 miljoner euro uppgick Georgiens utestående skuld till gemenskapen i slutet av 2002 till 92 miljoner euro. Kommissionens avdelningar träffande också en överenskommelse med de georgiska myndigheterna om krav på strukturreformer för 2003 års bidragsdel (om högst 11,5 miljoner euro). De särskilda kraven låg inom samma områden som året innan (till exempel uppbörd av skatteintäkter samt reformering av energisektorn och statsförvaltningen) och överensstämmer med myndigheternas politik i samband med det strategidokument för att utveckla ekonomin och minska fattigdomen som håller på att utarbetas.

VII. MOLDAVIEN

1. Sammanfattning

Den reala ekonomiska tillväxten på årsbasis ökade ytterligare från 6,1 % 2001 till 7,2 % 2002. Den kraftiga industriproduktionen fortsätter att stimulera ekonomins expansion och sporras av successiv exporttillväxt och ökande inhems efterfrågan.

Handelsunderskottet minskade något från 24 % året innan till 19 % av BNP 2002, medan underskottet i bytesbalansen förbättrades och låg på cirka 6 % av BNP. Konsumentpriserna steg bara med 4,4 % under året fram till december 2002, jämfört med 8 % året innan.

Även om strukturreformerna har påskyndats under senare år, är övergången till marknadsekonomi långt ifrån slutförd. Jordreformen är nästan fullbordad, men regeringen har först nyligen inlett privatiseringen av viktiga ekonomiska sektorer, vilket försvåras kraftigt av landets ogynnsamma affärsklimat.

Finanspolitiken har varit fortsatt stram, men situationen har försämrats eftersom regeringen har kämpat med att betala sina stora skuldåliggandena som för närvarande uppgår till mer än 110 % av BNP. Därför är landet fortfarande kraftigt beroende av kapitalflödena från multilaterala och bilaterala långivare.

En kombination av dessa finanspolitiska problem och problem med betalningsbalansen under 2002 fick regeringen att omstrukturera sin enda euroobligation, som utfärdades 1997 med en löptid på fem år och ett nominellt värde på 75 miljoner US-dollar. Efter ett tidigt återköp på totalt 35,6 miljoner US-dollar överfördes 39,4 miljoner US-dollar till en sjuårig obligation.

Moldavien tog inte emot något makroekonomiskt stöd från gemenskapen under 2002. Det lån på 15 miljoner euro som godkändes i juli 2000 ersattes med ett direkt bidrag i december 2002 (2002/14307/EG). Det senare rådsbeslutet öppnar möjligheterna för en ny transaktion som dock återstår att fatta beslut om.

// Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. // 1. Avreglering av priser

De flesta priser har avreglerats.

1. // 2. Avreglering av handeln

Liberal utrikeshandelspolitik. Moldavien blev medlem av WTO i juni 2001.

1. // 3. Växelkurssystem

Valutan (lei) är konvertibel för bytesbalanstransaktioner. Flytande växelkurs.

1. // 4. Utländska direktinvesteringar

Fri hemtagning av kapital och vinster och inga begränsningar för innehav av bankkonton i utländsk valuta. Adekvat övergripande lagstiftning, men genomförandet är ofta problematiskt, vilket leder till ett försvagat affärsklimat. De utländska direktinvesteringarna är blygsamma, även med regionala mått.

1. // 5. Penningpolitik

Trots snabbt ökande inhemsk efterfrågan resulterade centralbankens försiktiga penningpolitik i kraftigt minskad inflation.

1. // 6. Den offentliga sektorns finanser

Regeringen har försökt att öka intäkterna och stärka budgetdisciplinen. Skatteuppbörden har förbättrats, men tullreformen är fortfarande en prioritet. 2002 noterades ett primärt överskott i de offentliga finanserna på 2 % av BNP. På grund av landets kraftiga skuldtjänståligganden låg dock det totala budgetunderskottet på 1,3 % av BNP. Skulden uppgår fortfarande till cirka 110 % av BNP.

1. // 7. Privatisering och företagsomstrukturering

Strukturreformerna har påskyndats, men övergången till marknadsekonomi är långt ifrån slutförd. Privatiseringen av viktiga ekonomiska sektorer försenades av ogynnsamma förhållanden på marknaden.

1. // 8. Reformering av den finansiella sektorn

Den finansiella sektorn är i relativt gott skick, men ytterligare förbättringar är avgörande för att främja sparande och investeringar.

2. Makroekonomisk utveckling

Moldaviens ekonomiska återhämtning fortsatte under året med en real BNP-tillväxt på 7 % på årsbasis 2002. Kraftig industriell tillväxt (mer än 11 % på årsbasis) fortsätter att stimulera ekonomins expansion och sporras av fortsatt importefterfrågan på traditionella f.d. Sovjetmarknader och ökande inhemsk efterfrågan.

I mitten av 2002 sjönk inflationen under 5 % på årsbasis för första gången sedan den ekonomiska krisen 1998. Efter de senaste framstegen när det gäller att omstrukturera skulderna och den förväntade nya tillgången till multilateral finansiering förväntas centralbanken att driva en i stora drag stram penningpolitik, och någon kraftig inflationsökning förväntas inte.

Regeringens finanspolitik har på det hela taget varit fortsatt försiktig. Intäkterna var dock bristfälliga under 2002, huvudsakligen till följd av upprepade misslyckanden vid stora privatiseringsprojekt och en minskning av vinstskatten. Fortsatta problem med intäkterna har tvingat regeringen att frysa budgetanslag och inskränka utgifterna för att begränsa underskottet, som uppgick till 1,3 % av BNP 2002.

Moldaviens totala utlandsskuld ligger för närvarande på cirka 110 % av BNP. På grund av de strukturellt betingade underskotten i bytesbalansen, som under tidigare år har stabiliserats kring 9 % av BNP, är landet fortsatt kraftigt beroende av ytterligare stöd från de internationella finansinstituten och bilaterala givare, så länge som inflödet av utländska direktinvesteringar är svagt. Stora offentliga transfereringar (främst tekniskt stöd och humanitärt bistånd) och hög nivå på överföringarna från utlandet kan endast delvis minska det kroniskt höga underskottet i varuhandeln, som uppgick till nästan 20 % av BNP 2002.

Som förväntat har regeringens stora skuldtjänståligganden 2002 tvingat den att ansöka om omstrukturering av bilaterala och kommersiella skulder. I början av juni meddelade regeringen att den strukturerade om euroobligationens betalning på 75 miljoner som förfaller den 13 juni samtidigt som man redan har antytt en önskan om att strukturera om sina skulder med Parisklubben. Finansministeriet nådde en överenskommelse om att strukturera om 39,4 miljoner av euroobligationen under en sjuårsperiod samtidigt som man tidigare hade köpt tillbaka resterande 40 % till underkurs på andrahandsmarknaderna.

3. Strukturreformer

Att förbättra affärsklimatet och minska antalet statligt kontrollerade företag ytterligare är fortfarande en prioritering. Korruption och ett svagt regelverk hindrar betydande tillväxt inom den privata sektorn. Under 2002 omfattade regeringens privatiseringsplan 450 företag, av vilka 22 av de största skulle privatiseras individuellt (två eldistributörer, Moldtelecom, tobaksmonopolet, åtta vinproducenter och ett antal industrianläggningar). Privatiseringsintäkterna har varit nedslående och legat under målet 2002. En av de större affärerna var försäljningen i juni 2002 av Topaz elektronikindustri till ryska Salyut för 1 miljon US-dollar.

Deloitte & Touche, som fungerar som regeringens rådgivare när det gäller privatiseringen av eldistributörerna, rekommenderade att privatiseringen skulle skjutas upp på grund av ogynnsamma marknadsvillkor. Dessutom har privatiseringen av tobaksmonopolet skjutits upp tills dess att denna sektor har avreglerats. Den största privatiseringen hittills är försäljningen av halva landets eldistributionsnät till Union Fenosa i Spanien 1998, som stöddes av EBRD.

Efter oenigheter med regeringen om elpriserna påstår den spanske investeraren att regeringen och näringslivet har försökt hindra dess verksamhet. Moldavien har haft små framgångar när det gäller att dra till sig utländska investerare. De största investerarna är EBRD och den USA-stödda Western Newly Independent States Enterprise Fund (WNISEF, företagsfonden för de västliga nya oberoende staterna) som ofta måste täcka upp för västerländska privata investerare som drar sig ur.

4. Genomförande av det exceptionella finansiella stödet

Sammanlagt tillhandahöll gemenskapen två makroekonomiska stödpaket värda 45 miljoner euro respektive 15 miljoner euro (rådets beslut EG/94/346 och EG/96/242) till Moldavien. I båda fallen ingick gemenskapslånen i ett samlat paket som mobiliserats av världssamfundet som komplement till de resurser som de internationella finansinstituten tillhandahöll. Hittills har Moldavien ytterst noggrant uppfyllt sina externa finansiella skyldigheter till gemenskapen.

I juli 2000 godkände rådet ett nytt makroekonomiskt stöd i form av ett lån till Moldavien på 15 miljoner euro (EG/452/2000). När rådets beslut fattades hade Moldaviens överenskommelse med IMF inom ramen för den utvidgade finansieringsfaciliteten, som godkändes i maj 1996, löpt ut (i maj 2000). Den ersattes i december 2000 av ett nytt treårigt avtal inom ramen för IMF:s facilitet för att minska fattigdom och främja tillväxt (PRGF). Mot bakgrund av detta föreslogs att gemenskapens makroekonomiska lån till Moldavien skall annuleras och ersättas med ett direkt bidrag på motsvarande belopp. Efter Europaparlamentets medgivande antog Europeiska rådet kommissionens förslag den 19 december 2002 (2002/14307/EG). Det nya makroekonomiska stödet skall betalas ut i minst två delar och vara förenat med villkor som liknar utbetalningsvillkoren för lånet och skall komplettera de internationella finansinstitutens finansiering.

VIII. RUMÄNIEN

1. Sammanfattning

De makroekonomiska trenderna i Rumänien var särskilt gynnsamma 2002 med fortsatt tillväxt i kombination med minskad inflationstakt och förnyad extern uppstramning i den externa sektorn.

Rent generellt låg den makroekonomiska politiken till grund för dessa positiva tendenser, men förseningar vad gäller genomförandet av strukturreformerna fortsatte att kasta en skugga över utsikterna på medellång sikt.

Trots vissa framsteg med stramare budgetrestriktioner var alltför kraftig lönetillväxt inom flera offentliga företag och ständiga underskott i budgeten och i offentliga försörjningsföretag en källa till oro, tillsammans med privatiseringar som gick långsammare än förväntat och ökande kredittillväxt.

I januari 2002 ingick rådet en principöverenskommelse om att ställa 100 miljoner euro till förfogande i två delar för Rumänien enligt rådets beslut 99/732/EG, under förutsättning att det befintliga stand-by-avtalet genomförs på ett tillfredsställande sätt och att landets strukturanpassningsprocess framskrider planenligt. Villkoren för utbetalning av den första delen hade ännu inte uppfyllts vid 2002 års slut. // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

// 1. Avreglering av priser

Under 2002 gällde prisregleringar för arton varor, av vilka tio ingick i konsumentkorgen och svarade för 20,4 %. Inom energisektorn anpassades de reglerade priserna regelbundet över och under inflationen.

// 2. Avreglering av handeln

Under 2002 uppgick de rumänska tullen enligt principen om mest gynnad nation i genomsnitt till 19,1 % på alla produkter, jämfört med 6,3 % inom gemenskapen. Från och med januari 2002 avskaffade Rumänien alla återstående tullavgifter på import av industriprodukter från EU och frihandelsområdet för dessa produkter genomfördes fullt ut. Rumänien ratificerade också ett frihandelsavtal med Litauen 2002, samtidigt som man förhandlade om att upprätta frihandelsavtal med Serbien och Montenegro, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och höll förberedande diskussioner med Albanien samt Bosnien och Hercegovina. Rumänien undertecknade tilläggsprotokoll med Cefta om avregleringen av handeln med jordbruktprodukter och livsmedel och om varors ursprung.

// 3. Växelkurssystem

Valutan (leu) flyter inom ramen för ett system med styrda flytande växelkurser och valutakursen används som det viktigaste inflationsdämpande instrumentet så länge som detta inte riskerar den externa balansen. Mot denna bakgrund började centralbanken tillämpa en politik med mindre frekventa, men betydande interventioner vilket tillät större valutakursfluktuationer.

// 4. Utländska direktinvesteringar

Systemet är öppet och icke-diskriminerande. Vinsterna får hemföras fritt. Sedan början av 1997 får utländska investerare äga den mark de behöver för sin verksamhet. Den lagstiftning som skall reglera och främja utländska direktinvesteringar har ändrats vid ett flertal tillfällen, vilket har skapat osäkerhet beträffande rättsläget.

// 5. Penningpolitik

Rumäniens nationalbank åtnjuter en hög grad av oberoende. I lagen om centralbankens stadgar definieras dess viktigaste mål som att se till att den nationella valutan förblir stabil och därigenom bidrar till prisstabilitet. Även om lagstiftningen fortfarande tillåter begränsad direktfinansiering av de offentliga finanserna, utnyttjades inte denna möjlighet under 2002.

// 6. Den offentliga sektorns finanser

En grundläggande skattereform har fullbordats, men långtgående åtgärder behövs fortfarande för att konsolidera de offentliga finanserna, bland annat vad gäller pensions- och hälsovårdsreformer. Under 2002 ledde dock antagandet av ny lagstiftning om mervärde- och vinstskatt, åtgärder för att förbättra den institutionella ramen för finanspolitiken och skatteförvaltningen samt en minskning av medlen utom budgeten till nödvändiga framsteg i riktning mot avskaffande av utbredda undantag från skatteskyldighet, bättre uppbörd och förbättrad budgetering och utgiftskontroll.

// 7. Privatisering och företagsomstrukturering

De flesta små och medelstora företag har privatiserats, medan flertalet stora företag fortfarande är offentligt ägda och drogs med svag företagsledning och bristande budgetdisciplin. Under 2002 misslyckades man upprepade gånger med att uppfylla de mål som satts upp i samband med IMF:s stand-by-avtal.

// 8. Reformering av den finansiella sektorn

Under de första åren gick reformeringen av banksektorn långsamt, vilket ledde till svåra problem 1997 och 1999. Därefter genomförde myndigheterna dock kraftfulla åtgärder för att stärka den rättsliga ramen, samtidigt som de mest problemtyngda bankerna antingen lades ned eller omstrukturerades och privatiserades. I slutet av 2001 ägdes fortfarande nästan hälften av banksektorns tillgångar av utländskt ägda institutioner. Trots framsteg förblev kapitalmarknaderna små och underutvecklade.

2. Makroekonomisk utveckling

Efter ett decennium då det har varit svårt att uppnå sund tillväxt stod den sedan tre år pågående återhämtningen emot den ekonomiska nedgången inom EU med en kraftig tillväxt och förbättrad sammansättning. Enligt de preliminära uppgifterna ökade den reala BNP-tillväxten med 4,9 % 2002 när uppgången i hushållens konsumtion avmattades efter uppsvinget 2001 och investeringsutgifterna var fortsatt återhållsamma. Tendensen har vänt i förhållande till de två senaste åren, och under 2002 stimulerades tillväxten inte längre av en ackumulering av tillgångar utan av nettoexporten. Trots avmattningen på gemenskapsmarknaderna, som svarar för cirka 67 % av den rumänska varuexporten, ökade exporten i snabbare takt och skördade frukten av de kumulerade vinsterna från tidigare privata investeringar inom konsumentvaruindustrin. Importen ökade däremot i en återhållsam, men relativt långsam, takt, huvudsakligen på grund av en avmattning av den inhemska efterfrågan och det faktum att olika engångsfaktorer hade försvunnit, till exempel skattemässiga incitament för import av kapitalvaror, vilket gav importtillväxten ett uppsving under 2001. Förändrade metoder när det gäller att definiera sysselsättning och arbetslöshet hade avsevärda effekter på arbetsmarknadsuppgifterna (Internationella arbetsorganisationen, ILO) 2002, vilket gjorde det omöjligt att jämföra dem med uppgifterna från föregående år.

Till skillnad från tidigare åtföljdes den positiva ekonomiska tillväxten av förstärkt inhemsk och extern stabilitet. Under 2002 minskade inflationen mer än väntat och den genomsnittliga inflationstakten sjönk med 12 % till 22,5 %, och mätt från december till december minskade inflationstakten till 17,8 % jämfört med det officiella målet på 22 %. Den minskande inflationen stimulerades av en gynnsam utveckling vad gäller priserna på jordbruksprodukter, långsammare nominell lönetillväxt och kompletterande politik. Målet för underskottet i de offentliga finanserna underskreds i själva verket och de monetära myndigheterna minskade takten vad gäller deprecieringen av valutakursen genom att dra nytta av den gynnsamma utvecklingen av utrikesbalanserna.

Den oro som uppkom när underskottet i bytesbalansen ökade kraftigt under 2001 skingrades när underskottet föll mer än väntat under 2002 och uppgick till totalt 3,4 % av BNP. Efter en kraftig försämring under större delen av 2001 började utrikesbalansen att stabiliseras tack vare en uppstramning av finanspolitiken. På grundval av denna tendens och trots avmattningen på Rumäniens viktigaste exportmarknader var den externa utvecklingen särskilt gynnsam under 2002, främst tack vare Rumäniens imponerande exportresultat och ökande privata transfereringar från utlandet.

Som ett tecken på den positiva makroekonomiska utvecklingen har de externa finansieringsvillkoren förbättrats. Ökad tillväxt, förbättrade utsikter vad gäller reformer, fortsatt samarbete med IMF, förbättrade indikatorer på sårbarhet och en gynnsam internationell marknad har underlättat för Rumänien att på ett enkelt sätt tillgodose behoven av extern finansiering, bland annat genom att emittera sin första tioåriga eurobond i april 2002. Även om tendensen är uppåtgående låg skuldkvoten i förhållande till BNP relativt lågt på 34 % av BNP vid utgången av 2002. Under året ökade den genomsnittliga löptiden för lån, betygen för landrisk uppgraderades vid flera tillfällen, köp/sälj-intervallet för statsobligationer sjönk och de externa skuldtjänståliggandena i förhållande till exporten av varor och tjänster minskade från 22,4 % till 21,6 %. Den officiella valutareserven uppgick till 7,3 miljarder US-dollar i slutet av december och motsvarade 3,9 månaders import, dvs. en ökning från 3,2 månader vid utgången av 2001.

Liksom tidigare uppfyllde myndigheterna målen för penning- och finanspolitiken som fastställts i samband med IMF-avtalet. I synnerhet uppgick underskottet i de offentliga finanserna 2002 till 2,6 % av BNP, jämfört med målet på 2,9 % av BNP, vilket berodde på att räntebetalningarna var lägre än väntat och subventionerna mer än uppvägde de bristande skatteintäkterna. När det gäller penningpolitiken var centralbanken mycket framgångsrik när det gäller att uppfylla de interna och externa målen inom det befintliga systemet med styrda flytande valutor. Trots kostsamma steriliseringstransaktioner för att neutralisera det ökande kapitalinflödet fortsatte penningmängden att öka snabbt med i genomsnitt nästan 14 % i reala termer under 2002. Trots höga, men minskande, låneräntor ökade den reala kreditmängden till den privata sektorn med nästan 30 %, om än från en låg nivå. Mot årets slut vidtogs olika åtgärder för att dämpa den snabba tillväxten, särskilt med avseende på lån i utländska valutor som svarade för mer än 60 % av alla lån till den privata sektorn.

3. Strukturreformer

Trots vissa framsteg var den allmänna utvecklingen mot förnyade företagsformer ojämn eftersom myndigheterna hade svårigheter att bryta med tidigare praxis. Även om försäljningen av stålföretaget SIDEX 2001 var ett viktigt steg, har privatiseringsprocessen varit stapplande trots upprepade anbud och godkännandet av en ny lag i syfte att påskynda privatiseringar. Den långsamma privatiseringstakten avspeglar den svaga dragningskraften hos många företag, men också ständig brist på insyn i förfarandena, politiska faktorer och ihållande krav på potentiella köpare vad gäller sysselsättning och investeringar.

Betydande, men ofullständiga, framsteg gjordes inom energisektorn där försörjningsföretagen fortsatte att erbjuda i det närmaste offentligt stöd till en kärna av förlustföretag, och således förhindrade en effektiv uppstramning av deras budgetrestriktioner. Även om det var politiskt svårt fortsatte myndigheterna att öka energipriserna och antog en något stramare hållning mot kunder som inte betalar. Ytterligare anpassningar av (gas)priserna och förbättrad avgiftsuppbörd krävs för att förbättra energisektorernas finansiella ställning på längre sikt. Även om myndigheterna planerar en omfattande privatisering av energisektorn för att avskaffa dess närmast skattemyndighetsliknande funktion, har genomförandet av de planerade mellanstegen tagit längre tid än väntat.

Efter många förseningar har Rumänien gjort betydande framsteg när det gäller att ställa banksystemet på en fastare grund. Under 2002 stötte dock den planerade privatiseringen av Banca Commerciala Romana (BCR) på svårigheter. Efter krisen 1999 omstrukturerades flera banker och striktare tillsynskrav genomfördes. Som en följd av detta har kapitaltäckningsgraden och tillgångarnas kvalitet förbättrats betydligt under de senaste tre åren. Trots detta återstår flera sårbara områden. Med tanke på att utlåningen till den privata sektorn ökar i snabb takt kommer banksektorns förnyade stabilitet och tillsynsmyndigheternas förstärkta behörigheter förmodligen att ställas på prov. När det gäller de tre återstående offentligt ägda bankerna planerar myndigheterna att omstrukturera de två minsta och privatisera den största, BCR. De två privatiseringanbud som inleddes vad gäller BCR under andra hälften av 2002 gav inte upphov till några intresseanmälningar som ansågs vara rättsligt lämpliga. En ny privatiseringsplan som innebar att EBRD och Internationella finansieringsbolaget skulle genomföra ett tidigt förvärv av en blockerande minoritetsandel lanserades i slutet av 2002.

4. Genomförande av makroekonomiskt stöd

Sedan 1991 har EU stött Rumäniens omställningsprocess genom fyra makroekonomiska stöd, av vilka det senaste godkändes i november 1999 när EU:s ministerråd beviljade Rumänien ett betalningsbalanslån på upp till 200 miljoner euro, inom ramen för ett stand-by-avtal på 400 miljoner särskilda dragningsrätter (rådets beslut 99/732/EG). Efter den första delutbetalningen på 100 miljoner euro i juni 2002 avvek dock programmet från plan och upphörde slutligen att gälla. Några ytterligare utbetalningar av makroekonomiskt gemenskapsstöd kunde därför inte genomföras.

I oktober 2001 godkände dock IMF:s styrelse ett nytt arton månaders stand-by-avtal om 300 miljoner SDR (cirka 383 miljoner US-dollar). Under 2002 avslutades också långdragna förhandlingar med Världsbanken om ett andra anpassningslån för den privata sektorn (PSAL) på 300 miljoner US-dollar. Framstegen med IMF-programmet har varit blandade och i slutet av 2002 försenades den tredje översynen på grund av upprepade löneglidningar i offentliga företag.

I samband med det befintliga stand-by-avtalet och efter en begäran av de rumänska myndigheterna ingick Europeiska rådet i januari 2002 en principöverenskommelse om att bevilja Rumänien 100 miljoner euro i två delbetalningar, enligt rådets beslut 99/732/EG, förutsatt att stand-by-avalet genomförs på ett tillfredsställande sätt och att landet gör lämpliga framsteg med strukturreformerna, särskilt vad gäller privatiseringen av eldistributionen och BCR-banken, uppbörd av sociala avgifter och minskade förseningar i fråga om återbetalningar av mervärdeskatt. Efter långdragna förhandlingar undertecknades ett kompletterande låneavtal och ett kompletterande samförståndsavtal i november 2002. Trots betydande framsteg hade villkoren för utbetalning av den första delen ännu inte uppfyllts vid 2002 års slut.

IX. SERBIEN OCH MONTENEGRO

1. Sammanfattning

Den ekonomiska politiken i Serbien och Montenegro 2002 var fortsatt inriktad på att bibehålla den makroekonomiska stabiliteten, genom att slå vakt om trenden mot minskad inflation och medverka till en viss förbättring av levnadsstandarden. Vid utgången av 2002 hade den reala produktionen ökat med 4 %, inflationen hade minskat från 40 % till 15 % och den nominella valutakursen hade varit stabil medan de utländska valutareserverna hade nästan fördubblats till 2,3 miljarder euro. Underskottet i de offentliga finanserna (5 % av BNP) låg fortfarande relativt högt och pekade mot ytterligare budgetrationaliseringar.

Strukturreformerna fortsatte under hela 2002, särskilt inom banksektorn och näringslivet samt vad gäller utgiftskontroll och skattepolitik. Privatiseringen har fått upp farten igen sedan början av 2002, särskilt i Serbien. Omstruktureringen inom den stora företagssektorn och reformerna inom den finansiella sektorn måste fortsätta, och ytterligare förbättringar inom det övergripande affärsklimatet är avgörande för att främja investeringar och tillväxt.

Av det första makroekonomiska paketet om 345 miljoner euro som antogs 2001 utbetalades den andra bidragsdelen (40 miljoner euro) i januari 2002 och den tredje och slutliga bidragsdelen (45 miljoner euro) i augusti 2002, efter det att myndigheterna hade uppfyllt villkoren för den ekonomiska politiken som var knutna till stödet.

I början av november 2002 beslutade rådet att bevilja Serbien och Montenegro ytterligare makroekonomiskt stöd från gemenskapen om högst 130 miljoner euro (därav 75 miljoner euro i bidrag). Efter undertecknandet av ett samförståndsavtal gjordes den första utbetalningen i detta nya stödpaket, först bidragsdelen på 30 miljoner euro i december 2002 och därefter lånedelen på 10 miljoner euro i februari 2003. Detta stöd tillhandahålls inom ramen för det utvidgade IMF-avtalet, som godkändes i maj 2002. // Ekonomiska reformer - Sammanfattning av situationen

1. // 1. Avreglering av priser

Även om de flesta priskategorier är avreglerade i Serbien och Montenegro förekommer fortfarande vissa undantag inom de offentliga tjänsterna (till exempel priser på transporter och försörjningstjänster). Elpriserna i Serbien håller på att anpassas successivt till kostnadstäckningsnivå.

1. // 2. Avreglering av handeln

I Serbien återstår bara måttliga handelsrestriktioner. De flesta import- och exportlicenser samt kvoter har avskaffats. Den genomsnittliga serbiska tullsatsen på 9,5 % är låg jämfört med andra länder på västra Balkan. Montenegro har lägre tullar, men fler icke-tariffära handelshinder. Handeln och tullsystemet i Serbien och Montenegro skiljer sig åt, även om arbetet med en handlingsplan för att harmonisera tullsatserna fortsätter. Frihandelsavtal har inrättats med grannländerna.

1. // 3. Växelkurssystem

Växelkursen har varit stabil i Serbien sedan början på 2001. Konvertibilitet för bytesbalanstransaktioner och för vissa kapitaltransaktioner (IMF art. 8). Kontrollerat system med flytande valuta inom vilket dinarens valutakurs har varit stabil. Valutan är bunden till euron i Serbien och i Montenegro är euron det enda lagliga betalningsmedlet.

1. // 4. Utländska direktinvesteringar

Den federala lag om utländska investeringar som antogs i början av 2002 förbättrade villkoren avsevärt för utländska investerare, men tungrodda förfaranden för att utfärda byggnadstillstånd och registrera företag kvarstår. En byrå för utländska investeringar har nyligen inrättats för att främja utländska direktinvesteringar.

1. // 5. Penningpolitik

Serbiens centralbank (f.d. Jugoslaviens centralbank) bedriver en stram penningpolitik. Tillgången på likviditet baseras nästan enbart på ökning av utländsk valuta och begränsade krediter när det gäller de offentliga finanserna. Ingen självständig penningpolitik i Montenegro där euron är betalningsmedel.

1. // 6. Offentliga finanser

Reformering av skattepolitiken fortsatte att uppmuntra till investeringar och skapa sysselsättning. Skattesystemet har förenklats med lägre inkomstskattesatser för företag (14 %) och personer (10 %). Moderna interimssystem för finans- och skatteförvaltning har inrättats i Serbien och Montenegro. System för mervärdeskatt håller på att förberedas i båda republikerna.

1. // 7. Privatisering och företagsomstrukturering

I Serbien har privatiseringarna fått upp farten. Under 2002 såldes 12 företag genom anbudsförfaranden (av totalt 150 företag) och 221 företag såldes genom auktionsförfaranden (av totalt 3 000). 32 stora konglomerat håller på att omstruktureras. I Montenegro såldes det stora oljebolaget Yugopetrol.

1. // 8. Reformering av den finansiella sektorn

Obligatorisk banktillsyn har inrättats i Serbien. Minimikapitalkravet uppgår till 10 miljoner euro. Omstruktureringen av de inhemska bankerna fortsatte. Fyra stora banker stängdes i Serbien i början av 2002 och ett stort antal banker håller för närvarande på att omstruktureras. Lagstiftningen och regelverket för banksektorn i Montenegro har förbättrats ytterligare, även om sektorn för finansiell förmedling (intermediärer) är outvecklad.

2. Makroekonomisk utveckling

Tillväxten i Serbien och Montenegro höll i sig med en real BNP-ökning på 4 %. Den reala tillväxten stimulerades främst av en stark servicesektor (10-20 %), särskilt transportsektorn, och en ökning av industriproduktionen på 1,8 %, medan jordbruksproduktionen sjönk med 5 % i förhållande till 2001. I Montenegro var den ekonomiska tillväxten (2 %) och ökningen av industriproduktionen (0,5 %) lägre än i Serbien. Den officiella arbetslösheten var hög och låg på 30 %, men sysselsättningen inom den informella sektorn pekar mot en avsevärt lägre real arbetslöshet.

I Serbien fortsatte konsumentprisinflationen att minska från 40 % vid utgången av 2001 till en nivå under 15 % 2002, vilket låg klart under 2002 års mål på 20 %, och detta trots en höjning av elpriserna på 50 % under året. I Montenegro minskade inflationen från 24 % till 10 % vid utgången av 2002, vilket låg i linje med regeringens mål.

De senaste beräkningarna visar på ett konsoliderat offentligt underskott i Serbien och Montenegro (exklusive Kosovo) 2002 i storleksordningen 5 % av BNP, vilket är något lägre än det planerade målet på 5,7 % på grund av försenad utländsk projektfinansiering. Underskottet finansierades genom utländska bidrag och lån (2,9 % av BNP) och privatiseringsintäkter (cirka 2,6 %).

Intäkterna i Serbien har varierat. Även om skatteintäkterna låg något under den planerade nivån (på grund av att inflationen var lägre än planerat) översteg budgetintäkterna från privatiseringarna avsevärt målen och uppgick till cirka 400 miljoner euro 2002. På utgiftssidan hålls vissa kostnader under de budgeterade nivåerna. I Montenegro verkade skattetrycket bestå. Under första hälften av 2002 var intäkterna lägre än förväntat, vilket krävde vissa godtyckliga utgiftsnedskärningar (däribland kapitalutgifter, subventioner och överföringar till pensionsfonder). Montenegros konsoliderade underskott 2002 låg på 2,5 % av BNP (jämfört med 5,3 % 2000 och 8,1 % 2001), men i budgetplanen för 2003 planeras ett avsevärt högre underskott på 6,1 %.

Centralbanken har fortsatt sin stabilitetsinriktade penningpolitik i Serbien. Penningmängden (M1) steg med ytterligare 80 % under 2002, men detta berodde i huvudsak på centralbankens köp av utländsk valuta mot bakgrund av de stora nettoinflödena av överföringar och utländsk finansiering. Centralbankens bruttovalutareserv nästan fördubblades under 2002 och uppgick till 2,3 miljarder euro i slutet av året, vilket motsvarade cirka 3,5 månaders import.

Trots att handelsunderskottet var högre än väntat och låg på cirka 25 % av BNP kunde underskottet i bytesbalansen före bidrag hållas på 12,8 % av BNP, vilket låg i linje med IMF-programmet. Ett fortsatt nettoinflöde av överföringar från utlandet som var kraftigare än väntat såväl som ett nettoinflöde av kapital som inkluderade utländska direktinvesteringar som var större än väntat (som beräknades till 570 miljoner euro) och lån från officiella långivare har mer än kompenserat underskottet i bytesbalansen och lett till ovannämnda stora ökning av de utländska valutareserverna. Dinarens valutakurs har på det hela taget varit fortsatt stabil och legat på 59 dinarer per 1 euro sedan slutet av 2000, vilket avspeglar både ökat förtroende för den egna valutan och gynnsam utveckling på de utländska valutamarknaderna.

Utlandsskulden låg på 11,5 miljarder US-dollar eller 74 % av BNP. Den serbisk-montenegrinska ekonomins externa hållbarhet kommer att vara en fortsatt utmaning även efter Parisklubbens överenskommelse i november 2001 om en successiv minskning av skuldens nettonuvärde med 66 %. Myndigheterna har ännu inte uppnått någon överenskommelse med Londonklubbens medlemmar om att omstrukturera skulden. Dessa har hittills varit tveksamma att bevilja landet motsvarande generösa villkor.

Stora finansieringsbehov, som i huvudsak beror på underskottet i bytesbalansen, skuldtjänståligganden och behovet av att ytterligare öka den officiella valutareserven, kommer att fortsätta utsätta betalningsbalansen för kraftiga påfrestningar. Enligt ett scenario i en IMF-undersökning, kommer skuldtjänståliggandena under perioden 2002-2009 att öka från 1,3 % till 6 % av BNP, eller från 3 % till 15 % av de offentliga intäkterna.

3. Strukturreformer

I Serbien fortsatte reformerna av de offentliga finanserna genom att en ny budgetlag antogs i februari 2002. Utgiftskontrollen har förbättrats avsevärt genom åtgärder för att inrätta ett finansförvaltningssystem, som förväntas bli fullt operativt under våren 2003. Dessutom fortsatte skattereformerna i syfte att minska skatterna, förbättra skatteuppbörden samt bekämpa korruption och den grå ekonomin. I slutet av september 2002 godkände den serbiska regeringen ett antal nya skattepolitiska åtgärder för att stimulera investeringar och skapa sysselsättning. Åtgärderna innefattar en minskning av företagsbeskattningen från 20 % till 14 %, skattelättnader för nyinvesteringar och sysselsättningsökningar över vissa tröskelvärden, undantag från mervärdeskatt för ett visst antal varor samt avskaffande av skatt på kapitalvinster. De flesta av de nya skattelagarna godkändes av det serbiska parlamentet i november 2002.

I Montenegro blev den interimistiska finansförvaltningen operativ i början av 2002. En ny lag om upphandling antogs vid halvårsskiftet 2002. Montenegro har fortsatt med skattereformerna med stöd från utländska investerare. I slutet av 2001 antog det montenegrinska parlamentet ett paket med sex skattelagar. Fyra av dessa lagar, dvs. lagarna om inkomst- och vinstbeskattning, om punktskatter och om skatteförvaltning har redan genomförts under 2002. Under första halvåret 2002 hade intäkterna legat under målet och myndigheterna förväntade sig positiva effekter av dessa nya lagar om intäktsuppbörd under andra halvåret 2002 och under 2003. De två återstående lagarna i 2001 års paket, lagarna om fastighets- och mervärdeskatt, planeras träda i kraft i början respektive i mitten av 2003. Ett stort kontor för skatteuppbörd inrättades i Podgorica i mitten av 2002.

I Serbien har privatiseringarna genom anbudsförfaranden och auktioner fått upp farten igen under 2002. Den första auktionsrundan hölls på Belgrads fondbörs under våren och sommaren 2002 med begränsad framgång. I augusti 2002 beslutade myndigheterna att rationalisera auktionsförfarandena, vilket ledde till att privatiseringarna påskyndades avsevärt. Framstegen när det gäller omstruktureringar av företag har varit fortsatt begränsade. Den största framgången i Montenegro var försäljningen av Yugopetrol till ett grekiskt företag i oktober till ett pris av 65 miljoner euro kontant och 35 miljoner euro i investeringsåtaganden.

Förbundsmyndigheterna gjorde ytterligare framsteg när det gäller att stärka centralbankens tillsyn av banksystemet. En översyn av banklagstiftningen trädde i kraft i april 2002. Den ålägger bankerna att uppfylla striktare regler om tillsyn och övervakning, harmonisera minimikapitalkraven i enlighet med Baselkommitténs och EU:s normer, utforma kreditstrategier och organisera interna revisioner. Konkurslagstiftning för banksektorn antogs redan i oktober 2001.

Ytterligare framsteg har uppnåtts när det gäller att omstrukturera och rensa upp inom banksektorn i Serbien. Vid utgången av 2002 hade byrån för omstrukturering av banker inlett likvideringsförfaranden vad gäller åtta banker, däribland fyra stora offentligt ägda banker på obestånd som stängdes i januari 2002. Den har också inlett omstruktureringar av cirka 15 banker, i vilka staten har erhållit aktier i utbyte mot skulder. Efter antagandet av ny banklagstiftning i Montenegro vid utgången av 2000 var alla banker föremål för bedömningar på plats och fick söka nya oktrojer. Sju banker fick behålla sina oktrojer och två nya oktrojer utfärdades, av vilka en gällde en privatägd bank. Regeringens beslut att