B4-0367/95

Resolution om Europeiska unionens prioriteringar inför världstoppmötet om social utveckling (Köpenhamn, mars 1995)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av FN-stadgan,

- med beaktande av EG:s sociala stadga,

- med beaktande av sin resolution av den 9 mars 1994 om kommissionens vitbok om sysselsättning, tillväxt och konkurrenskraft ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 124.)),

- med beaktande av sin resolution av den 27 oktober 1994 om ett handlingsprogram för att bekämpa utslagning och främja solidaritet ((EGT nr C 323, 21.11.1994, s. 188.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 januari 1995 om vitboken om den Europeiska socialpolitiken ((Protokollet från detta datum, del II.2.)), och

A. Den sociala utvecklingen skall tillfredsställa andliga, kulturella och materiella, enskilda och gemensamma behov hos alla människor genom att uppmuntra deras självständighet; den speciella kombinationen av konferensens tre ämnen - bekämpande av fattigdom, social integration och ett ökat antal arbeten, som både tar hänsyn till miljön och uppfyller sociala krav - är ett sätt att konkret närma sig frågan om social utveckling.

B. Dessa tre ämnen är emellertid resultatet av att man närmar sig den sociala utvecklingen uteslutande ur ekonomisk synvinkel; frågans socialpolitiska aspekter bör inte negligeras, och man bör i synnerhet inse att åtgärder för att komma till rätta med fattigdom och uppnå social integration först och främst är frågor som hänför sig till individens värdighet och de mänskliga rättigheterna.

C. Respekten för de mänskliga rättigheterna och demokratin, inklusive dialogen mellan arbetsmarknadens två parter, kan inte skiljas från social utveckling, då social rättvisa och social utveckling är väsentliga faktorer för att uppnå och bevara freden, medan fattigdom och social utslagning är en källa till spänningar som kan rubba fred och demokrati.

D. Ekonomisk utveckling skall gagna social utveckling; ekonomiska fenomen som handelns globalisering, internationell arbetsfördelning och nationell budgetpolitik bör därför betraktas med hänsyn till sociala konsekvenser.

E. Det eventuella införandet av en social klausul i internationella handelsavtal bör inte under några som helst omständigheter öka protektionismen i förhållande till utvecklingsländerna; det kommer tvärtom att göra det möjligt att uppnå målen för social rättvisa och lojal konkurrens

F. FN:s arbete har visat att globaliseringen av ekonomierna leder till att skillnaderna mellan världens fattigaste och rikaste regioner ökar, att upplösningen av traditionella strukturer sker snabbare, att fattigdomen breder ut sig och att städernas befolkningsutveckling inte går att kontrollera, men att den också kan leda till ökad rörlighet för människor, bättre kommunikation och utbyte av värderingar, ökad handel, sysselsättning och kapitalflöde liksom betydande teknologisk utveckling.

G. Globaliseringen av ekonomierna ökar icke desto mindre problemen med fattigdom, utslagning och bristen på produktiva arbeten, eftersom väldet av «utvecklade» samhällen inte av sig själv skyddar dem från dessa problem.

H. Europeiska unionen, som inte undkommer svårigheter av detta slag, kan icke desto mindre inge hopp i sin egenskap av rik region, sin historia och målmedvetna sociala och kulturella utvecklingstraditioner.

I. Europeiska unionen kan endast visa sin identitet, om den kan bevisa både för övriga världen och sina egna medborgare att den inte bara är en ekonomisk utan också en social union.

J. Fördraget om Europeiska unionen har givit arbetsmarknadens parter nya ansvarsområden; det är deras uppgift att delta aktivt i den sociala utvecklingen både inom unionen och i förhållande till våra ekonomiska samarbetspartners.

K. Över en miljard människor i världen lever i konstant misär och enligt statistiska uppgifter från FN dör varje år 18 miljoner människor som en direkt följd av fattigdom.

L. En människa av tio i världen har inte något arbete som hon skulle kunna försörja sig på, antingen bra eller dåligt.

Parlamentet

1. konstaterar att antalet världstoppmöten ökat och anser att dessa möten, inklusive världstoppmötet om social utveckling i Köpenhamn, endast är framgångsrika om Förenta Nationerna gör en varaktig ansträngning med medlemsstaternas fulla samarbete, för att de åtaganden som de nationella regeringarna påtagit sig snabbt verkställs och kontrolleras regelbundet,

2. anser att Europeiska unionen, som uppsatt som ett av sina främsta mål att «främja en balanserad och varaktig ekonomisk och social utveckling», har en unik ställning för att kunna bidraga positivt till en lyckad konferens i Köpenhamn, och understryker i detta avseende att rådet (sysselsättning och sociala frågor) i december kommit överens om att göra en positiv utredning av de åtaganden som skall föreslås vid toppmötet, inklusive det åtagande som syftar till att påtagligt öka de resurser som avses för social utveckling och fördela dem mer effektivt genom nationella åtgärder och internationellt samarbete,

3. inser att de berörda ämnena är av avgörande betydelse för vårt oroliga samhälles framtid,

Åtgärder på nationell nivå

4. godkänner de deklarationer som FN:s medlemsstater, i enlighet med förslaget till slutdeklaration och handlingsprogram, föreslår inför toppmötet i Köpenhamn för att skapa en ekonomisk, politisk och rättslig miljö som gynnar social utveckling, för att bekämpa fattigdom och alla former för social utslagning, för att öka antalet produktiva arbeten, för att främja social integration, för att genomföra full jämlikhet mellan män och kvinnor, för att strukturella regleringsprogram skall omfatta sociala utvecklingsmål, för att öka anslagen till social utveckling, samt för att intensifiera det internationella samarbetet om social utveckling,

5. betonar i synnerhet den enskilda betydelsen hos programmen för kvinnor och för åtgärder för att uppnå social utveckling, utan vilken det inte går att ha något varaktigt välstånd eller några bestående samhällen, som bistår varandra ömsesidigt; understryker vikten av åtgärder för unga och äldre samt handikappade,

6. anmodar om ratificering och genomförande senast år 2000 av alla bestämmelser i konventionen om bekämpning av alla former av kvinnodiskriminering av, Nairobi-programmet för kvinnor, Genève- deklarationen om kvinnor på landsbygden samt handlingsprogrammet som antogs av den internationella konferensen om befolkning och utveckling i Kairo,

7. inser att skuldsättning är ett enormt hinder för utveckling, särskilt för de fattigaste länderna; anmodar följaktligen om att minskad skuldsättning ges högsta prioritet; anser att Europeiska unionen bör vidta åtgärder för att minska skulden och upprätta nya betalningsplaner, i synnerhet för länderna som omfattas av Lomé- konventionen, för vilka Europeiska unionen har ett särskilt ansvar,

Åtgärder rörande internationell solidaritet

8. anser att Europeiska unionen, vars ekonomi i mycket större utsträckning är beroende av handel med övriga världen än vad är fallet för andra stora ekonomiska områden, har ett särskilt ansvar inom detta område; anser det vara viktigt att Europeiska unionen i egenskap av regional samarbetsorganisation föregår med gott exempel och dessutom klart och tydligt bidrar till toppmötets uppföljningsprocess genom att välja ett antal åtgärder för att skapa arbeten, bekämpa fattigdom och främja social integration,

9. understryker att det fortsatta bidraget till social utveckling skall komma från utvecklingen av fri och rättvis handel; anser i detta avseende att tillträdet till EU-marknaden bör förbättras för varor från länder som med hänsyn till bekämpande av spridning av ekologisk och social dumping vidtar konkreta åtgärder för att respektera internationella arbetsorganisationens avtal, särskilt i fråga om:

a) barnarbete,

b) påtvingat arbete,

c) arbetarnas föreningsrätt och rätten att organisera sig och förhandla kollektivt,

d) eliminering av diskriminering,

e) sociala miniminormer,

10. anmodar om en minskning av vapenhandel och vapenexport; förväntar sig att utvecklingsländerna skär ned sina vapen- och militärutgifter och ägnar medlen åt att förbättra den medicinska vården och utbildningen för sina folk,

11. anser att utvecklingen mot en globalisering av ekonomin och mot en världsmarknad utgör en positiv miljö för social utveckling genom handel och fritt flöde av ekonomiska resurser, men att den endast kan bidra till social utveckling om utvecklingsländerna får tillräckliga ekonomiska resurser, samt understryker att:

- för att maximera de gynnsamma effekterna av denna nya miljö bör adekvata medel riktas direkt mot produktiva investeringar, varav 20 % skall vara socialt inriktade; detta bör öka utvecklingsländernas konkurrensfördel och skapa förutsättningar för en bestående utveckling; en sådan utvecklingspolitik bör gynna valet av projekt som är arbetsintensiva och bidra till färre miljöskador,

- ett nytt flerårigt utvecklingsprogram bör stödjas,

- industriländerna bör visa att de är villiga att genom utvecklingshjälp bidra till att minska fattigdomen och undanröja dess orsaker samt att öronmärka minst en procent av BNP för detta ändamål,

12. uppmanar kommissionen att underrsöka hur unionen kan ta initiativ till att införa en avgift på 0,05% på valutarörelser i spekulationsyfte, för att skaffa fram nya ekonomiska medel till en internationell social utvecklingsfond,

13. anser att politisk stabilitet inom ramen för demokratiska institutioner är en väsentlig förutsättning för varaktig ekonomisk och social utveckling; erkänner att bristen på en stabil och rättslig institutionell miljö i hög grad avskräcker från produktiva investeringar i utvecklingsländer och i länder med övergångsekonomi,

14. anser att de regeringar och organisationer som är representerade vid toppmötet i Köpenhamn som gemensamt mål bör formulera skapandet av säkra och stabila och rättmättigt betalda arbeten; att man för att främja detta mål i synnerhet bör respektera de grundläggande normer och rättigheter som fastställts i den internationella arbetsorganisationens avtal; att prioritet bör ges åt förbud för påtvingat arbete och barnarbete, åt föreningsrätt, kollektiva löneförhandlingar och icke diskrimineringsprinciper,

15. anser att unionen bör anmoda om att resurser till utvecklingsländer används för att finansiera skapandet av arbeten som både tar hänsyn till miljön och uppfyller sociala krav, i synnerhet arbeten i samband med miljöskydd, sysselsättning på landsbygd och i städer, små och medelstora företag samt mycket små företag, undervisning, utbildning, vidareutbildning, offentliga tjänster och arbeten inom hälsovården samt i samband med att angripa social utslagning,

16. kräver ett närmare samarbete mellan å ena sidan de olika organ som finansierar utvecklingen, till exempel Världsbanken och Internationella valutafonden, och å andra sidan övriga behöriga organ inom FN, liksom att de skall fungera bättre, för att bättre kunna genomföra målen och åtagandena från toppmötet,

17. anmodar Europeiska unionen att omedelbart införa en försäkringsmekanism för export som omfattar produktiva investeringar och i tillräckligt hög grad täcker geografiska risker i utvecklingsländerna, vilket skulle öka investerarnas intresse för dessa länder; föreslår bestämt att en sådan mekanism finansieras av medlemsstaterna genom deras bidrag till unionens budget och uppmanar EU:s medlemsstater att säkra produktionsinvesteringar i utvecklingsländer genom borgen,

18. känner tillfredsställelse över att rådet (allmänna frågor) den 19 december 1994 kompletterade Europeiska unionens nya preferenstullsystem för 1995-1998 genom att:

- från och med 1 januari 1998 realisera speciella uppmuntringssystem, som ger extra preferensmarginal till alla länder som iakttar vissa sociala normer i fråga om fackföreningsrättigheter och kollektiv förhandling (sporrande socialklausul),

- ge möjlighet till tillfällig indragning, helt eller delvis, av förmåner i preferenstullsystemet för länder som tillämpar någon form av slaveri eller exporterar varor som tillverkats i fängelse (bestraffande socialklausul),

19. förklarar sig redo att inom ramen för WTO stödja en fördjupad diskussion mellan avtalsslutande parter om sambandet mellan respekten för grundläggande sociala rättigheter och internationell handel, och uppmanar i detta syfte å ena sidan kommissionen och unionens medlemsstater att ta alla nödvändiga initiativ för att inleda en seriös dialog i denna fråga med utvecklingsländerna och å andra sidan utvecklingsländerna att inte tillbakavisa idén om en sådan dialog, och uppmanar samtidigt WTO:s generalsekreterare att så snabbt som möjligt inom WTO:s administration upprätta en task force för social utveckling, som skall ägna sig åt fattigdom och social utslagning,

20. anser det nödvändigt att ytterligare begrunda indikationerna för social utveckling i enlighet med OECD:s och Europeiska unionens riktlinjer,

21. begär att Europeiska unionen, i syfte att säkerställa utvecklingsprogram, först och främst skall komma ihåg att utvecklingsländer, och då särskilt de fattigaste, måste bistås; förutom arbetsgivarorganisationer och fackföreningar spelar icke-statliga organisationer, lantbruksorganisationer och kooperativ en viktig roll; i andra hand bör konkreta sociala utvecklingsmål fastställas enligt ett tidsschema som baserar sig på utvecklingsnivån på följande områden: kost, grundutbildning, boende, tillgång till dricksvatten och infrastrukturer för grundläggande hygien, vidareutbildning, hälsa, sysselsättning, rättvis tillgång till marknaden och produktionsmedlen, socialförsäkringssystem, högre utbildning och vidareutbildning,

22. inser att icke-statliga organisationer, särskilt frivilligorganisationer, gör en viktig och kompletterande insats för att komma till rätta med fattigdom, social utslagning och hemlöshet, och för att minska de ekonomiska, hälsomässiga och sociala problem som uppstår till följd av svält och inbördeskrig; anser att dessa organisationer bör stödjas på alla möjliga sätt på unionsnivå och nationell nivå, så att de kan fortsätta att utföra sitt ovärderliga humanitära arbete,

23. kräver att man vid genomförandet av resultaten från det sociala toppmötet särskilt uppmärksammar behoven hos små öriken och utvecklingsländer som är omringade av andra länder,

24. känner tillfredsställelse över det åtagande som föreskrivs av förslaget till slutdeklaration och handlingsprogram från Köpenhamnkonferensen att ta itu med kriminalitet, våld och droger som faktorer för social upplösning, men beklagar att det begränsar sig till handlingar på inhemsk nivå snarare än på internationell,

25. anmodar FN och övriga berörda länder att omedelbart tillförsäkra en strikt uppföljning av åtagandena, i synnerhet vad gäller handlingsprogrammet som skall antagas i Köpenhamn, och att stärka Ekonomiska och sociala rådets roll i detta hänseende,

26. stödjer idéen om inrättande av ett säkerhetsråd för ekonomiska och sociala frågor, motsvarande FN:s säkerhetsråd, i enlighet med Jaqcues Delors förslag,

27. anser det vara absolut nödvändigt att de icke-statliga organisationerna - med tanke på deras kunskap och tillgänglighet - som helt jämställda parter involeras i genomförandet av de hemställningar som kommer att ingå i slutdeklaration från toppmötet i Köpenhamn,

28. kräver att internationella arbetsorganisationen spelar en primär roll vid uppföljningen av toppmötet, eftersom denna organisation visat en imponerande handlingskraft inte bara inom sysselsättningsområdet utan även för att främja social utveckling,

29. anser att dialogen mellan arbetsmarknadens parter måste främjas på internationell nivå; ett lämpligt instrument är trepartsöverläggningen i den internationella arbetsorganisationens konvention nr 144, som bör godkännas av alla medlemsländer i internationella arbetsorganisationen,

30. uppdrar åt sina representanter i Köpenhamn att framlägga denna resolution vid konferensen och uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, alla officiella representanter på toppmötet i Köpenhamn och FN.