Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Tjeckien - förstärkning av anslutningsstrategin"

(98/C 407/43)

Ekonomiska och sociala kommittén beslöt vid sin plenarsession den 29 januari 1998 i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Tjeckien - förstärkning av anslutningsstrategin".

Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som varit ansvarig för det förberedande arbetet i detta ärende, antog sitt yttrande den 23 juli 1998. Föredragande var Ettore Masucci.

Vid sin 357:e plenarsession den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 9 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 115 röster för och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Beslutet vid Europeiska rådet den 13-14 december 1997 att formellt inleda förhandlingar om anslutning till EU med länderna i Öst- och Centraleuropa samt Cypern innebar att tempot i kandidatländernas förberedelser ökade och att en avgörande fas inleddes.

Enligt denna målsättning, som är önskvärd men som inte har kunnat förses med en fast tidtabell, skall varje land genomgå ett antal preciserade etapper på vägen mot ekonomiska, politiska och sociala reformer, vilka skall överensstämma med kriterierna som lagts fast i Köpenhamn och Madrid.

1.2. Under de senaste åren har kommittén med stort intresse följt alla frågor som är förknippade med utvidgningen. Ur allmän och politisk synpunkt har den uttalat sin uppfattning om vitboken från 1996 () samt om anslutningsförhandlingarnas inledning och om utvidgningens effekter (). När det gäller mer specifika frågor har kommittén ägnat flera yttranden () åt effekterna på gemenskapspolitiken av de öst-och centraleuropeiska ländernas anslutning.

1.3. Kommissionen har nyligen lagt fram ett tiotal förslag till beslut () som lägger fast principer, prioriteringar, målsättningar på medellång sikt och villkoren för partnerskap inför anslutning för varje kandidatland.

Partnerskapen inför anslutning utgör ett centralt element i den förstärkta strategin inför anslutningen till EU och anger för varje kandidatland såväl prioriteringarna vad beträffar införlivandet av gemenskapens regelverk som de budgetmedel som finns för att underbygga denna strategi.

1.4. Kommittén avser att bidra till lösningen av de problem som kommissionen identifierat för varje kandidatland genom att utarbeta yttranden i vilka den behandla de konstitutionella, ekonomiska och sociala principfrågorna.

Kommittén vill särskilt, på grundval av sina yttranden, lägga tonvikten å ena sidan vid de ståndpunkter som arbetsmarknadens parter i de central- och östeuropeiska länderna intagit vad beträffar utvidgningens socioekonomiska effekter på samhällen som genomgår grundläggande förändringar, och å andra sidan vid de bedömningar som arbetsmarknadens parter i medlemsstaterna gör, och de tvivel dessa hyser, beträffande konsekvenserna av EU:s utvidgning för på gemenskapens politikområden.

2. Tjeckiens väg mot anslutning till EU

2.1. Associationsavtalet

2.1.1. Diplomatiska förbindelser upprättades formellt mellan Tjeckien och EU i september 1988. Efter 1989 års händelser undertecknades en första överenskommelse om handel samt kommersiellt och ekonomiskt samarbete år 1990, och denna följdes av associationsavtalet som undertecknades den 16 december 1991.

Efter det att Tjeckien och Slovakien blev självständiga stater förhandlades ett ny avtal fram, vilket undertecknades i oktober 1993 och trädde i kraft den 1 februari 1995. Tjeckien inlämnade en ansökan om medlemskap den 17 januari 1996.

2.1.2. I november 1994 inrättades en regeringskommitté för EU-integration under premiärministerns ordförandeskap. Den består av finansministern, handels- och industriministern, jordbruksministern, utrikesministern, arbetsmarknads- och socialministern, justitieministern samt en minister utan portfölj. Kommittén bistås av 22 specialiserade arbetsgrupper, varav en för tillnärmning av lagstiftning.

2.1.3. Europaavtalets institutionella maskineri fungerar fullt ut och omfattar ett nära samarbete med kommissionen på områdena statligt stöd, immaterialrätt, makroekonomi, tullar. Inga särskilda problem förekom fram till början av 1997, då det konstaterades ett antal fall där produkter med ursprung i EU och tillverkade i enligt med gemenskapsstandarder inte släppts in på den tjeckiska marknaden. Dessutom infördes i april 1997 ett system med förhandsdeposition vid import. Det stred mot europaavtalet och avskaffades sedermera.

2.1.4. Sedan 1991 är Tjeckien i färd med att tillnärma lagstiftningen och en tidtabell godkändes i början av 1995. Våren 1996 lade tjeckiska regeringen fram ett dokument som svar på kommissionens vitbok om inre marknaden. I det lade man fast de åtgärder som prioriterats fram till år 2000.

Man har signalerat att nya strukturer skall skapas vad beträffar miljöskydd, direkt och indirekt beskattning, skydd av personuppgifter och socialpolitiken. Kommissionen har emellertid anmält att dessa avsikter ännu inte omsatts i praktisk handling, när kommissionens yttrande om Tjeckien utarbetades.

2.1.5. Även om Tjeckien deltar på alla nivåer inom den strukturerade dialogen, har man framställt mer preciserade krav vad beträffar möten samt verkar föredra en bilateral politisk dialog inom associationsrådet.

2.2. Agenda 2000

2.2.1. I enlighet med beslutet vid Europeiska rådets möten i Köpenhamn och Madrid har Tjeckiens politiska, ekonomiska och sociala situation granskats ingående.

I juli 1997 lade kommissionen inom ramen för Agenda 2000 fram sitt yttrande över Tjeckiens ansökan om medlemskap. Detta låg till grund för utvärderingen vid Europeiska rådet i Luxemburg i december 1997.

2.2.2. Utvärderingen av de politiska kriterierna har allmänt sett utfallit positivt, eftersom kriterierna har iakttagits fullt ut.

Enligt kommissionen fungerar Tjeckiens politiska institutioner på ett riktigt sätt, de respekterar sina befogenhetsgränser och samarbetar med varandra. Parlamentet fungerar på ett tillfredsställande sätt. Dess befogenheter respekteras och oppositionen deltar på normalt vis i dess arbete.

2.2.2.1. Den statliga förvaltningen har problem på grund av det saknas allmänna regler om ämbetsmäns ställning och ansvar samt på grund av de mycket låga lönerna, vilket förklarar att de mest kompetenta tjänstemännen går över till den privata sektorn.

2.2.2.2. Frågan hur den dömande makten i Tjeckien fungerar är känslig, inte så mycket på grund av brist på personal eller utrustning än, vilket är allvarligare, på grund av bristande erfarenhet eller yrkesskicklighet hos de domare som har till uppgift att tillämpa en i många fall helt ny lagstiftning, för vilken det oftast inte finns någon etablerad rättspraxis.

2.2.2.3. De medborgerliga och politiska rättigheterna är garanterade, liksom rätten att påkalla rättsliga prövning, föreningsfriheten och demonstrationsfriheten. Problem kvarstår när det gäller informationsfriheten: pressen är underkastad en lag från 1966 enligt vilken tillgången till administrativa handlingar är begränsad, samtidigt som lagarna om den audiovisuella sektorn inte tagit hänsyn till förekomsten av privata kanaler.

Den mycket svåra situationerna för romer (zigenare) består. De utsätts för diskriminering, är offer för våldshandlingar och får inte tillräckligt skydd från myndigheternas sida. Efter en djup kris i samband med delningen, då de romer som inte vidtagit åtgärder beträffande den nya nationaliteten utsattes för administrativa påföljder, har myndigheterna startad en kulturell stödkampanj till förmån för romerbefolkningen. Mycket återstår dock att göra.

2.2.3. Vad beträffar de ekonomiska kriterierna får man inte glömma att Tjeckien har ett ärofullt förflutet: kommissionen erinrar med rätta om att Tjeckien före andra världskriget var ett av de rikaste länderna i Europa.

Detta förhållande är viktigt eftersom det också på det psykologiska planet underlättat en återgång till marknadsekonomi och, följaktligen, prisliberalisering, privatisering av företag, valutakonvertibilitet samt en stram penning- och skattepolitik.

2.2.3.1. Privatiseringen av de statsägda företagen gick mycket fort och befolkningen engagerades med hjälp av ett kupongsystem. På sätt kunde man genomföra en snabb privatisering som omfattade alla sektorer inom ekonomin, även om staten alltjämt spelar en mycket stor roll inom vissa sektorer, framför allt bankerna och ett sextiotal stora företag.

2.2.3.2. Flertalet konsumentpriser har liberaliserats. Vissa priser som fram till för två år sedan var reglerade av sociala skäl, såsom transporter, kommunikationer, vatten och energi, har ökat kraftigt under 1997 och ökningen torde fortsätta under 1998.

Även subventionssystemet har skurits ned, i första hand för att inte hindra marknads- och konkurrensutvecklingen.

2.2.3.3. Handeln har å andra sidan vidkänts en nedgång, utan tvivel på grund av en ogynnsam konjunktur. I april 1997 infördes ett system med förhandsdepositioner vid import av vissa konsumtionsvaror i syfte att bromsa underskottet i handelsbalansen och minska budgetunderskottet.

2.2.3.4. Det finns alltjämt restriktioner för valutautförsel. Fram till slutet av 1996 hade det stora kapitalinflödet gjort det möjligt att behålla en stabil valuta trots ett omfattande underskott i handelsbalansen. Under 1997 utlöste det osäkra politiska läget och de stora underskotten i handelsbalansen en valutakris som i maj ledde till att kronan devalverades med 20 % i förhållande till den amerikanska dollarn och med 7 % i förhållande till den tyska marken. Devalveringen medförde oundvikligen höjd inflation och en försening i anpassningen till inflationen inom EU.

2.2.4. Vad beträffar kriteriet marknadsekonomi har kommissionen uttalat att Tjeckien är en fungerande marknadsekonomi. Oavsett om det gäller priser eller immaterialrätt befinner sig utvecklingen mot en fullt utvecklad marknadsekonomi på en hög nivå, även om den makroekonomiska stabiliteten kan äventyras till följd av det bestående underskottet i handelsbalansen och strukturen på handelsutbytet.

För att garantera en tillväxt på lång sikt måste för övrigt produktionssystemet göras om i grunden. Det är intressant att notera att Tjeckien är det första kandidatländer som ansökt om medlemskap i OECD.

2.2.4.1. Vad beträffar förmågan att hantera konkurrensen anser kommissionen det vara svårt att bilda sig en uppfattning om det tjeckiska ekonomiska systemets förmåga att uppfylla detta kriterium.

Tjeckien borde var i stånd att hantera konkurrensen under förutsättning att omstruktureringen av företagen påskyndas och produkternas kvalitet förbättras, eftersom landet förfogar över kvalificerad om än inte tillräcklig arbetskraft samt en god infrastruktur.

2.2.5. Förmågan att garantera de fyra friheterna när det gäller rörlighet (varor, kapital, tjänster och personer) utgör grundvalen för anslutning till EU. Rent konkret innebär det en förmåga att överta gemenskapens regelverk, inte enbart genom lagstiftning utan även i form av nödvändiga administrativa och rättsliga strukturer.

Även på dessa områden har kommissionen uttalat att den inte ännu är i stånd att utvärdera de bestämmelser som, enligt de tjeckiska myndigheterna, införlivats.

Tjeckien uppger att man sammanlagt införlivat 417 av 899 förordningar och direktiv angivna i vitboken. Kommissionen har emellertid med rätta framhållit att införlivande av lagtexter inte är tillräckligt; konkreta åtgärder måste också vidtas för att inrätta en effektiv administrativ infrastruktur.

2.2.5.1. ESK:s särskilda roll leder den till att fästa särskild uppmärksamhet vid den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Kommissionens kommentarer ger i detta sammanhang upphov till allvarliga frågor.

Vad särskilt den sociala dialogen beträffar sägs det att "regeringens politik inte bidragit till att uppmuntra arbetsgivare att förhandla inom ramen för den sociala dialogen. Fackföreningarna är bekymrade över att regeringen inte beaktar de synpunkter som framförs av arbetsmarknadens parter, utom i frågor som rör löner och arbetsvillkor i företag": Kommissionen drar därför slutsatsen att "den sociala dialogen (är) ännu inte fast etablerad".

2.2.5.2. Arbetsmarknaden, som i realiteten ännu inte drabbats av höga arbetslöshetssiffror, bedöms mer positivt. Den industriella omstruktureringsprocessen skulle dock kunna leda till ökad arbetslöshet (en konsekvens som delvis håller på att bekräftas i verkligheten). En del av arbetsstyrkan, särskilt de mindre kvalificerade arbetstagarna, kommer snart att ställas inför omställningsproblem. Det är därför nödvändigt att förbereda utbildningsinsatser för vuxna i stor skala, så att dessa människor kan anpassa sig till de strukturella förändringarna.

2.2.5.3. När det gäller de sociala utgifterna förutser kommissionen att befolkningens situation och instrumenten för social trygghet måste förbättras, likaså hälsovårdssystemet. Ifråga om det rättsliga skyddet för arbetstagare är läget relativt bra, eftersom man antagit allmänna principer om hälsoskydd och säkerhet på arbetsplats samt jämställdhet.

2.3. Partnerskapet inför anslutning

Kommittén fäster stor vikt vid ovannämnda förslag till beslut om partnerskap inför anslutningen, när det gäller att praktiskt lösa de problem som tagits upp i Agenda 2000.

Prioriteringar har föreslagits för varje kandidatland i ljuset av den fördjupade analys som återfinns i kommissionens yttranden. Syftet är att hjälpa kandidatländerna fastställa de sektorer där arbete återstår samt att förbereda dem för anslutrningsprocessen.

Kommittén avser att granska innehållet i dessa förslag och att sedan följa det nationella program för införlivande av gemenskapens regelverk som varje kandidatland har att lägga fram före den 30 mars 1998.

Kommittén kommer att med största noggrannhet följa de partnerskap inför anslutningen som skall genomföras på grundval av bestämmelser i europaavtalet (underkommittéer, associationskommitté och råd) och önskar bli rådfrågad om den första rapporten till Europeiska rådet, vilken skall läggas fram inför rådet av kommissionen i slutet av 1998.

3. Politik och ekonomi

3.1. Efter flera års politisk stabilitet (1990-1995) förlorade Václav Klaus demokratiska medborgarparti (ODS) sin parlamentariska majoritet vid valen 1996. Därefter har en politisk instabilitet dominerat och en rad meningsskiljaktigheter råder mellan de olika partierna. Under de senaste åren har en dialog tagit form mellan oppositionen och majoritetspartierna samt med representanter för den allmänna opinionen. Massmedia talar om "arrogans och oförmåga att kommunicera".

3.2. Tjeckien drabbades 1997 av en politisk och institutionell kris. Allvarliga korruptionsskandaler avslöjades på politisk nivå. Regeringen Klaus, som misstänktes för illegala finanser, avgick i december. På det institutionella planet uppstod spänningar mellan republikens regering och president, vilket ledde fram till en teknokratregering med centralbanksordförande Josef Tosovsky som regeringschef. Denna regering behöll makten fram till de senaste valen den 19 juni 1998.

Den 2 februari 1998 återvaldes Václav Havel till posten som Tjeckiens president.

3.3. Det råder stort missnöje bland allmänheten, både på grund av att vissa bastjänster blivit dyrare efter finanskrisen i samband med kronans devalvering i juli 1997 och med anledning av de skandaler som har drabbat landets banker och investeringsfonder. Detta har skapat ett klimat av ovisshet och misstro.

Problem av ännu mer komplicerad art har också uppstått i förbindelserna med Slovakien: strikta gränskontroller, internationella teletaxor för kommunikation mellan gränsområdena som tidigare prissatts enligt taxa för kommunikation inom samma stad eller region och i stort sett obefintliga politiska förbindelser.

3.4. På det ekonomiska planet får man inte glömma bort att Tjeckoslovakien fram till 1989 var ett land som tillämpade en mycket strikt planekonomi, i motsats till Ungern och Polen som genomförde vissa marknadsekonomiska reformer under 80-talet.

En snabb övergång till marknadsekonomi i början av 90-talet omvandlade Tjeckien i grunden och gjorde landet mer attraktivt för utländska investerare. Regeringen gjorde den tjeckiska kronan konvertibel, släppte priserna fria och genomförde en omfattande privatisering som påverkade hela befolkningen.

3.5. Cirka 80 % av den tjeckiska industrin har bytt ägare och miljontals konvertibla kuponger har utfärdats, vilket har inneburit att mer än 6 och en halv miljon medborgare har fått erfarenhet av affärer på börsen. Många andra central- och östeuropeiska länder har värdesatt denna modell mycket högt och har genomfört liknande privatiseringskampanjer.

Privatiseringsprocessen har i praktiken dock visat sig vara fiktiv och har varit helt oreglerad. Privatiseringens vinnare har varit investeringsfonderna och de banker som skapat dessa fonder samt förvaltat spararnas aktier.

Bankerna är dock fortfarande statligt ägda och frånvaron av kontroll och regler har bidragit till enorma bedrägerier. Avsaknaden av kontrollorgan har inneburit att småsparare förlorat miljontals dollar.

Vissa privatiseringar har varit positiva, särskilt inom telekommunikationssektorn där monopolföretaget SPT har köpts upp av ett schweiziskt-holländskt konsortium och inom energisektorn där de två stora tjeckiska raffinaderierna har köpts upp av ett konsortium bestående av Agip, Conoco och Shell.

3.6. Det Tjeckien som för två år sedan ansågs vara "bäst i klassen" i fråga om den komplicerade övergångsprocessen befinner sig nu i en identitetskris. Landet måste införa nya lagar för att bekämpa den galopperande korruptionen, öka insynen på kapitalmarknaden och verka för en mer balanserad ekonomisk tillväxt.

Dagens ekonomiska och politiska kris utgör belägg för att Tjeckien inte nått de framsteg med övergången som man tidigare trott och för att det tar längre tid samt krävs större eftertanke för att lyckas.

3.7. Det råder däremot en verklig pressfrihet, åsiktsfrihet och föreningsfrihet i landet. På det kulturella planet framstår Tjeckien utan tvivel som ett av de mest dynamiska och intressanta länderna i Östeuropa.

3.8. Om synen på Tjeckien fram till förra året var alltför optimistisk, finns det risk för att man i dag sprider en alltför pessimistisk bild av landet. Det råder förvisso inte brist på negativa indikatorer. Inflationen har stagnerat och uppgår nu till två siffror, arbetslösheten växer och handelsbalansen har försämrats. Detta är också ett symptom på en allmän ekonomisk kris som regeringen Tosovsky har försökt komma till rätta med genom en svångremspolitik och åtgärder för ökad insyn.

3.9. Till följd av ett antal mikro- och makroekonomiska åtgärder beräknas den reella tillväxten under 1998 att uppgå till mellan 1 % (OECD) och 21/2-3 % (IMF). Under de första månaderna detta året har Tjeckien uppvisat vissa positiva resultat. Utrikeshandeln kännetecknas av större balans och även vissa andra ekonomiska parametrar pekar uppåt. Produktiviteten har ökat till följd av återhållsamma löneökningar och på grund av att det åter har skapats nya arbetstillfällen. Privatiseringsprogrammet löper vidare, framför allt inom banksektorn, och lagstiftningen avseende finansiella investeringar (på börsen) har förbättrats. Inflationen ligger dock kvar på en hög nivå och centralbanken har fastställt som mål att inflationen skall sjunka till 6 %. Ett stort antal problem kvarstår på miljö- och energiområdena, framför allt tillämpningen av gemenskapens direktiv, på grund av otillräckliga investeringar.

4. Sysselsättning, arbetsmarknads- och socialpolitik samt den sociala dialogen ()

4.1. Yttrandet om "Europeiska unionens utvidgning" som antogs vid plenarsessionen den 29-30 oktober 1997 gav kommittén tillfälle att definiera "den europeiska samhällsekonomiska modellen" i syfte att hitta en referenspunkt och en gemensam grund för jämförelser. Denna modell består av följande tre delar:

- Arbetsmarknads- och socialpolitik, som skall bestå av sysselsättningsskapande åtgärder för vilka staten har ett delat ansvar, inkomstfördelningspolitik, det sociala trygghetssystemet, arbetarskyddslagstiftning och jämställdhetspolitik.

- Den sociala dialogen, som skall äga rum tillsammans med arbetstagarnas representanter för att slå vakt om det organiserade samhällets intressen i företagens och de offentliga förvaltningarnas beslut.

- Näringslivsrelationer, som skall bygga på ett kollektivt oberoende för arbetsmarknadens parter.

4.2. Bland de prioriteringar på medellång sikt som fastställts inom ramen för partnerskapet med Tjeckien avseende åtgärder inför EU-medlemskapet återfinns följande: inrättande av lämpliga arbetsmarknadsstrukturer parallellt med en översyn av sysselsättningspolitiken i syfte att samordna denna med verksamheten inom EU, en anpassning till gemenskapens regler av arbetarskyddslagstiftningen och en förstärkning av strukturerna, ökad jämställdhet, en aktiv och oberoende social dialog i framtiden, ett framtida socialt trygghetssystem och en tillnärmning av standarder och gemenskapsnormer på folkhälsoområdet.

4.3. Sysselsättning

4.3.1. Under de senaste åren (1991-1997) har sysselsättningen och sysselsättningsstrukturen i Tjeckien genomgått stora förändringar:

- Den aktiva befolkningen har ökat med cirka 290 000.

- Mellan 1990 och 1993 minskade sysselsättningen med cirka 10 % från 5,4 miljoner arbetstagare till 4,9 miljoner. Sysselsättningen bland kvinnor har också minskat. Arbetslösheten ökade och antalet utländska arbetstagare minskade.

- Under perioden 1994-1996 ökade sysselsättningen officiellt med 200 000 arbetstillfällen, varav 100 000 gick till utlänningar. Under 1997 låg sysselsättningen kvar på samma nivå, samtidigt som arbetslösheten ökade. Den utländska arbetskraften motsvarar för närvarande 3,5 % av den totala arbetsstyrkan.

- Flest sysselsättningstillfällen har gått förlorade inom jordbruket, industrin samt bygg- och anläggningssektorn. Sysselsättningen inom tjänstesektorn har samtidigt ökat med 53 %.

- Antalet arbetstagare inom de fria yrkena (hantverkare, småföretagare, köpmän) ökar alltmer och motsvarar totalt 750 000 sysselsättningstillfällen.

- En svart ekonomi har vuxit fram (mellan 1992 och 1997 uppskattas minst 250 000 tjecker och mellan 80 000 och 100 000 utlänningar ha deltagit i olaglig ekonomisk eller kriminell verksamhet).

Framtidsutsikter på medellång sikt (fram till år 2000):

- Den aktiva befolkningen kommer att ha stigit med 236 000 enheter fram till år 2000. Efterfrågan på arbete kommer att öka allt långsammare på grund av ungdomars ökade efterfrågan på studier och utbildning.

- Efterfrågan på arbetsmarknaden år 2000 kommer dock att ligga kvar på en hög nivå och det finns risk för ökad arbetslöshet.

4.3.2. Tjeckien uppvisade 1996 den klart lägsta arbetslösheten bland de centraleuropeiska länder som genomgått omfattande ekonomiska förändringar (186 000 enheter, vilket motsvarar cirka 3,5 %). Den ekonomiska stagnationen under 1997 ledde till en stigande arbetslöshet (över 260 000 enheter).

Arbetslösheten karaktäriseras av följande:

- Arbetslösheten är högre bland personer med låg utbildning, särskilt bland industriarbetare, kvinnor och ungdomar. Arbetslösheten har ökat avsevärt bland handikappade (som utgör 3 % av arbetsstyrkan men 18 % av de arbetslösa). Bristen på arbete för romer utgör också ett allvarligt problem.

- Avgörande skillnader i sysselsättningen råder mellan olika regioner.

- Även långtidsarbetslösheten har ökat och omfattar cirka 20 % av de arbetslösa. Ett visst antal personer har slutat att leta efter ett nytt jobb och överlever tack vare bidrag.

4.3.3. På senare tid har en immigrationsvåg från övriga Central- och Östeuropa sköljt över Tjeckien med en invandring av personer både med och utan arbets- och uppehållstillstånd. I juni 1997 beräknades 178 000 utländska arbetstagare vara lagligen bosatta i landet och av dessa var 73 000 slovaker, 42 000 ukrainare och 13 000 polacker. Den illegala arbetsstyrkan beräknas uppgå till mellan 80 000 och 100 000 personer.

Denna tillströmning av utländsk arbetskraft, med eller utan arbetstillstånd, utgör en billigare och flexiblare arbetsstyrka som innebär otvetydiga fördelar för företagen, vilka inte riskerar några allvarligare straff även vid överträdelser av bestämmelserna om krav på anställningskontrakt.

4.3.4. Lag nr 1 från 1991, i vilken rätten till arbete definieras som en medborgerlig rättighet, reglerar organisationen av offentliga arbetsförmedlingar, medger arbetsförmedling av icke-vinstgivande föreningar, fastställer förfarandet för rekrytering och personalminskning vid omstrukturering.

Bestämmelserna innehåller många ekonomiska fördelar för företag som nyanställer.

4.3.5. Förhållandena på arbetsmarknaden regleras av 1965 års arbetslagstiftning, som inte genomgått några större förändringar. Dessa lagar fastställer två slags anställningar: tidsbegränsade och icke-tidsbegränsade.

Det finns allmänt gehör för att arbetslagstiftningen bör ändras och att denna inte tar hänsyn till verkligheten på dagens arbetsmarknad.

4.3.6. Möjligheten för arbetsmarknadens parter att delta i arbetet med att utarbeta en ny lagstiftning, både genom samråd och kollektivavtal, är begränsad. Detsamma gäller fackföreningarnas roll för att slå vakt om sysselsättningen, vilket främst kan tillskrivas den ringa betydelse som fästs vid fackföreningsrörelsen fram till i dag. Lagstiftningen reglerar endast individuell uppsägning, men i de nya lagarna om kollektivavtal föreslås alternativ till kollektiv uppsägning.

4.4. Den sociala dialogen

4.4.1. Tjeckiens parlamentariska organ för den sociala dialogen utgörs av Rådet för ekonomiska och sociala överläggningar. Regeringen och arbetsmarknadens parter ingår i detta råd som behandlar arbetsrätts-, löne- och sociala trygghetsfrågor.

4.4.1.1. Förra årets ekonomiska kris åtföljdes även av en kris för den sociala dialogen i allmänhet och för den sociala dialogen på central nivå i synnerhet. Den grupp inom koalitionsregeringen som anser det vara olämpligt att socialförsäkringsfrågor diskuteras inom ramen för den sociala dialogen var tillräckligt stark för att kunna begränsa dialogen till ett minimum, särskilt diskussionen om sociala reformer. Detta ledde till spända relationer mellan regeringen och arbetsmarknadens parter.

4.4.1.2. Fackföreningarna krävde sociala reformer i form av en konkret lagstiftning som syftar till en aktiv sysselsättningspolitik som garanterar drägliga levnadsförhållanden, en förbättrad arbetsmarknadslagstiftning och förbättrat socialt skydd samt åtgärder för att stärka familjernas och de sämre lottade gruppernas ställning. Regeringens förslag innebar dock endast en ekonomisk svångremspolitik, vars huvudsyfte var att minska de sociala utgifterna.

4.4.1.3. Problemen med att hålla överläggningar mellan tre parter (och i vissa fall en vägran från regeringen) har försvårat för arbetsmarknadens parter att hitta direkta påtryckningsmöjligheter gentemot parlamentet och att verka för en förändrad lagstiftning.

De förbättringar som föreslagits genom ändringsförslag från vissa parlamentsledamöter med fackföreningsstöd har lindrat vissa lagars mest negativa effekter för landets arbetstagare och medborgare.

4.4.2. Den sociala dialogen måste således komma igång på nytt och stärkas på samtliga nivåer, framför allt med hänsyn till de ekonomiska och sociala reformer som krävs på grund av införlivandet av EG-rätten.

4.4.3. Den tjeckiska synen arbetsrätten - som även gäller landets institutioner och förfarandena på detta område - sammanfaller rent generellt med rådande bestämmelser inom EU. Tjeckien måste dock gå längre och även införa de miniminormer som anges i gemenskapens direktiv. De tjeckiska myndigheterna bör i synnerhet anta den europeiska sociala stadgan och ratificera de internationella konventionerna om skydd för arbetstagare, särskilt WTO:s konventioner nr 131, 151 och 154. Utarbetandet av en ny arbetslagstiftning kan bli ett utmärkt tillfälle för ett nära samarbete mellan de tre parterna och för att återuppta den sociala dialogen.

4.4.4. Fackföreningarnas roll på kollektivavtalsområdet verkar rent generellt vara relativt begränsad på såväl nationell nivå som på företagsnivå. Detta beror framför allt på att övergången till ett system som bygger på privata initiativ har gett företagaren ökad makt i fråga om arbetets art och längd, lönefrågor och stabiliteten i förbindelserna på arbetsmarknaden. En andra orsak är att företagarna har en mycket svag representation på nationell nivå, vilket inte ger dem rollen som representativ samtalspartner gentemot den inflytelserika fackföreningsrörelsen.

4.4.5. Rent generellt kan det konstateras att regeringen inte fört någon politik för att stödja framväxten av en social dialog eller utarbetandet av kollektivavtal, utan den har snarare distanserat sig i dessa frågor. Man kan fråga sig om denna inställning beror på ett ideologiskt ställningstagande eller om den tvärtom har dikterats av tanken att Tjeckien måste föra en konkurrensinriktad politik för att komma ur en svår ekonomisk situation samtidigt som landet förbereder sig på ett medlemskap i EU.

4.4.6. Beträffande politiken för lika möjligheter är åtgärderna idag framför allt inriktade på småbarnsmödrar. Det finns regler som utgör hinder för kvinnors rätt att ha tillgång till arbete inom såväl den offentliga som privata sektorn och till tjänster inom de offentliga institutionerna. I den nya arbetsrättslagstiftningen kommer det att införas nya regler för att främja lika möjligheter.

4.4.6.1. I april antog regeringen en resolution med prioriteringar för att främja lika möjligheter () där åtgärder föreslås för att medvetandegöra den allmänna opinionen om denna frågas kulturella och sociala aspekter och för att underlätta kvinnors tillträde till ämbeten inom regering och offentlig förvaltning. Varenda minister inom berörda politikområden skall medverka i genomförandet och varje möjlighet för Tjeckien att delta i internationella program och verksamheter skall utnyttjas i samarbete med icke-statliga organisationer. Andra åtgärder omfattar regelverket för lika möjligheter, tillträde till tjänster inom näringsliv och produktion, verksamhet på familjepolitikområdet, mödra- och barnavård samt bekämpning av våld mot kvinnor.

4.5. Social trygghet och övrig politik

4.5.1. De sociala utgifterna utgör för närvarande ca 20 % av BNP och har följande uppdelning: pensioner 9 %, sjukvård 2,5 %, hälsovård 7,5 % och sysselsättningsstöd 1 %. Om man även räknar in stödet till funktionshindrade, stödet till barnfamiljer, den nya arbetslöshetsersättningen och "existensminimum" uppgår utgifterna till 25 %. Generellt sett är det snarare kärnfamiljer än ensamstående personer som omfattas av den sociala tryggheten.

4.5.2. Den låga utgiftsnivån för pensioner är anmärkningsvärd, eftersom den ligger långt under genomsnittet för gemenskapen (14 %). Socialförsäkringssystemet måste successivt kunna garantera en bättre levnadsstandard för de äldre. Mot bakgrund av de aktuella demografiska utvecklingstrenderna och med tanke på att produktionen beräknas öka och priserna därmed stiga kommer det att bli svårt att upprätthålla pensionernas nuvarande reala köpkraftsnivå, en nivå som redan nu är för låg. Det framstår därför som nödvändigt med en uppräkning av pensionerna så att de kommer i nivå med levnadskostnaderna.

4.5.2.1. En tredjedel av befolkningen kompletterar sin pension genom privata pensionsförsäkringar. Hittills har inte företagen bidragit till pensionsutgifterna, men för att få balans i pensionssystemet måste man försöka hitta ett system som bygger på bidrag även från intresserade företag. Reformeringen av pensionssystemet har gett upphov till en het debatt som går i riktning mot en tredelad lösning: grundpension, tilläggspension samt individuell pension.

4.5.3. Utbildning och hälsovård utgör två problematiska sektorer, eftersom de reformer som regeringen vill genomföra här i första hand är inriktade på att begränsa utgifterna.

4.5.3.1. Situationen är särskilt bekymmersam på utbildningsområdet. Trots att det saknas en övergripande utvecklingsplan för denna sektor har regeringen lagt fram föreslag till en reform av högskoleutbildningen som innebär att ökade kostnader läggs på de studerande. Man har tänkt öka undervisningstimmarnas antal, trots att det framför allt på grund av de mycket låga lönerna och de rekryteringsproblem som följer av detta fortfarande råder brist på lärare.

En rad strejker bland lärare i januari 1997 samt den omfattande demonstration som hölls i april i år visar på hur allvarlig situationen är.

4.5.3.2. På hälsovårdsområdet har man börjat överge solidaritetsprincipen. På grund av motstånd från fackliga och andra sociala aktörer har regeringen ännu inte lyckats införa det system man föreslagit och som skulle innebära att patienten står för en del av eller hela vårdkostnaden.

4.5.4. Det behövs även åtgärder för arbetstagarnas säkerhet och hälsa. ILO-konventionerna nr 155 och 161 om arbetstagares säkerhet och hälsa bör här tillämpas fullt ut. ILO-konvention nr 81 om yrkesinspektion och ILO-konvention nr 176 som är en specialkonvention för gruvarbetarnas hälsa och säkerhet har dock ännu inte ratificerats av den tjeckiska regeringen, varför detta bör göras. Det bör även införas olika former av försäkringar beträffande arbetsolyckor, samtidigt som man bör förbättra såväl informationen till arbetstagarna som det förebyggande arbetet.

5. Framtidsutsikter

5.1. Studiegruppen hade i Prag den 25 och 26 juni en rad intressanta sammanträffanden med representanter för EU-delegationen som utgjordes av ansvariga politiker och högre tjänstemän från utrikesministeriet, från social- och arbetsmarknadsministeriet och från industriministeriet, av ledare från den fackliga organisationen CMKOS [Czech-Moravian Confederation of Trade Unions ()], av ledare från den privata sektorns arbetsgivarförening samt av ledare från en jordbruksorganisation och konst- och kultursektorns samarbetsorganisation. Dessa sammanträffanden har bidragit till att en utförligare bedömning kunnat göras.

5.2. Det val som hölls den 19 juni har lett till att det politiska scenariot har ändrats, dock inte i tillräckligt hög grad för att skapa en klar regeringsmajoritet. Inget av de två största partierna fick tillräcklig egen majoritet, utan de är tvungna att förlita sig på svårledda koalitioner. Socialdemokraterna fick 32,3 % av rösterna och 74 mandat (av totalt 200), demokratiska medborgarpartiet 27,7 % och 64 mandat, kommunistpartiet 11,1 % och 25 mandat, kristdemokratiska unionen 9 % och 19 mandat samt frihetsunionen 8,6 % och 18 mandat. Man kan sålunda räkna med att den kommande perioden kommer att präglas av instabilitet och att det kommer att bli ännu svårare att styra ekonomin och de olika reformer som integrationsprocessen kräver, i synnerhet sådana reformer som förutsätter en stark politisk vilja.

5.2.1. På det politiska planet råder det dock allmän enighet om en anslutning till EU, något som nästan samtliga partier betonade i sina valprogram (med undantag för kommunisterna). Än så länge har inga nämnvärda förseningar kunnat konstateras och någon risk för administrativa blockeringar föreligger inte heller eftersom fortsatta förhandlingar med EU har garanterats. Om den nya regeringen inte lyckas få en stabil majoritet kommer det trots allt att bli svårt att upprätthålla takten för införandet av EU:s regelverk.

5.3. Den BNP-ökning som Tjeckiens statistikkontor förutsåg för 1998 har korrigerats nedåt (från 1,6-2 % till 1,4 %), medan siffran för 1999 förväntas bli bättre (3 %). Å ena sidan bekräftar vissa makroekonomiska uppgifter en nedåtgående trend för ekonomin. OECD och den tjeckiska regeringen är exempelvis eniga om att arbetslösheten kommer att ha ökat till 6 % i slutet av 1998, medan åsikterna skiljer sig åt beträffande den förväntade inflationsutvecklingen som enligt OECD redan i mars nått ett årsgenomsnitt på 13,4 %, medan inflationen enligt regeringen kommer att ligga på 12 % vid årets slut. Å andra sidan kommer det positiva signaler från handelssidan. Tack vare en förbättrad exportsammansättning bör handelsunderskottet kunna minskas avsevärt.

Den ekonomiska återhämtningen hänger framför allt samman med en positiv utveckling för exporten som under det första kvartalet har ökat med 45 %. En sådan utveckling har tre orsaker: effekterna av devalveringen av den tjeckiska kronan i maj 1997, en ökad efterfrågan i Tyskland och andra större europeiska stater samt den omstruktureringsprocess som har inletts och som successivt ökar konkurrenskraften. I samband med denna omstrukturering finns det dock problem vad gäller know-how, teknisk utveckling och kapital. I dagsläget är det i synnerhet kapital som saknas.

5.4. Bland de prioriteringar som gjorts av Tjeckiens industriministerium för de närmaste åren () ingår följande åtgärder för skattelättnader för företagens vinster och för mervärdet samt en gradvis minskning av de indirekta skatterna: en avreglering av priserna, en anpassad lagstiftningsapparat (i synnerhet för kapitalmarknaden, ekonomisk konkurrens och handelslagstiftning etc.) samt en harmonisering med EU-lagstiftningen.

5.5. Ur industripolitisk synvinkel är det viktigt att man får bukt med den svaga konkurrenskraft som de tjeckiska företagen uppvisar på såväl den interna som den externa marknaden och som i första hand har att göra med arbetskraftens produktionsnivå och en låg mervärdesnivå, snarare än den tekniska eller teknologiska nivån. Det är följaktligen av avgörande betydelse att den industriella omstruktureringsprocessen () fortsätter (vad gäller såväl organisation, ägandeförhållanden, finansieringsstruktur som personal), att det skapas förutsättningar för en ökning av arbetskraftens produktivitet (bland annat vad gäller förhållandet mellan löneökningar och produktivitet) samt att det skapas ett fördelaktigare klimat för utländska investeringar. En annan viktig faktor är även regeringens åtagande att med hjälp av en alternativ metod som innebär större överskådlighet och ökad kontroll fullfölja privatiseringsprocessen inom bankväsendet.

5.5.1. Det åtgärdspaket som antogs i april 1998 och som bland annat innebär total skattebefrielse för investeraren under verksamhetens första fem år utgör ett försöka från regeringen Tosovskys sida att skapa fördelaktigare villkor för utländska investeringar. Men eftersom investeringströskeln lades relativt högt (25 miljoner dollar) och närliggande stater som Polen och Ungern erbjuder förmånligare villkor och ekonomier på stark frammarsch blev dock reaktionen tämligen svag.

5.6. Sammanfattningsvis kan den tjeckiska ekonomins starka beroende av den ekonomiska konjunkturen i EU bekräftas, samtidigt som ett alldeles nytt problem kan skönjas vid horisonten: sysselsättningen.

5.6.1. Det är fortfarande oklart i vilken utsträckning som man i den prognos som säger att arbetslösheten kommer att ha stigit till 6 % i slutet av 1998 har beaktat följande faktorer:

- Omstruktureringar som ännu inte genomförts.

- Befintliga program för att minska antalet anställda inom offentlig förvaltning och vissa tjänstesektorer som skall öppnas för utländskt kapital (transport och energi).

5.6.2. En arbetslöshetsnivå på 6 % kanske inte framstår som alarmerande inom EU där man har erfarenhet av bra mycket högre siffror. Det bör dock framhållas att denna nivå troligtvis kommer att stiga och att det här är fråga om ett för Tjeckien nytt och tämligen okänt fenomen samt att tjänstesektorn redan är mättad och inte verkar kunna absorbera denna nya arbetslöshet.

Strukturomvandlingen inom den polska jordbrukssektorn kan dessutom komma att leda till en immigrationsvåg till Tjeckien, något som ytterligare skulle försvåra situationen på arbetsmarknaden.

5.6.3. För att kunna ta itu med arbetslöshetsproblemet krävs det rätt politik och adekvata resurser och styrmedel, något som hittills saknats eller inte längre räcker till eftersom det tidigare inte fanns någon arbetslöshet och på grund av regeringens nyliberala inställning:

- De resurser som avsätts för arbetsmarknadsåtgärder ligger kvar på samma nivå som när arbetslösheten var 3 %.

- Befogenheterna har delats upp på fler ministerier och det finns behov av samordning.

- Den statliga arbetsförmedlingens insatser begränsar sig till publicering av listor med lediga platser.

5.6.4. Med hänvisning till de möten som ESK haft med representanter för Tjeckiens statsförvaltning kan det bekräftas att en handlingsplan för en samlad insats för att lösa arbetslöshetsproblemet håller på att utarbetas. I handlingsplanen samordnas alla kompetensområden vad gäller de grundläggande målsättningarna för ekonomisk tillväxt, åtgärder för att öka de utländska investeringarna, tekniköverföring och stödprogram för regioner på industriell tillbakagång. Man överväger dessutom en omvandling av arbetslöshetsersättningen till stimulansbidrag för skapande av nya arbetstillfällen.

5.6.5. Ett viktigt bidrag vad gäller sysselsättningen skulle även kunna komma från de små och medelstora företagen som för närvarande utgör mer än 50 % av industrisektorn. En speciallag har antagits för förmånliga statliga finansieringsbidrag och med en särskild bank. Med hjälp av Phare-programmet har det inrättats innovationscentra för att stödja små och medelstora företag.

5.7. Vad den sociala dialogen beträffar klagar arbetsmarknadsorganisationerna över att de ibland endast blir informerade om integrationsprocessen i stället för att själva få delta i den. Man anser att man åtminstone borde få medverka vid fastställandet av prioriteringar, exempelvis då Phare-projekt väljs ut.

5.7.1. Regeringen har hittills fortskridit med förhandlingarna om en EU-anslutning som om denna fråga endast gällde regering och president. Arbetsmarknadsorganisationerna klagar över bristen på delaktighet och avsaknaden av information och en allmän debatt. Man kräver att få rätt att granska och diskutera innehållet i socialpolitiken. De fackliga organisationerna anklagar dessutom regeringen för att utnyttja tillnärmningen till EU-lagstiftningen för att så mycket som möjligt reducera arbetstagarnas rättigheter.

5.8. Vad kollektivavtalen beträffar ter det sig fortfarande mycket osäkert och avlägset huruvida det är möjligt att skapa ett system som på alla nivåer självständigt skulle kunna reglera lönevillkor och övrig arbetsrättslagstiftning - och därmed slutföra förverkligandet av en marknadsekonomi. Det existerar redan anställningsavtal inom de större företagen där fackföreningarna lyckats etablera sig och där motparten är tydligt identifierbar.

5.8.1. Orsakerna till denna eftersläpning är komplexa och har att göra med dels den föga representativa arbetsgivarorganisation som nyligen växt fram, dels en fackföreningsrörelse som visserligen är representativ (organiserar ca 45 % av arbetskraften) men oerhört centraliserad eftersom den saknar regional förankring, dels en strävan efter att säkerställa ett lugnt arbetsmarknadsklimat i en för övrigt svår övergångsfas.

5.9. Mot en denna bakgrund är en reformering av arbetsrättslagstiftningen av fundamental betydelse i det att den ger tillfälle till en grundläggande debatt om vilken filosofi som arbetsrättslagstiftningen och arbetsmarknadsförhållandena skall baseras på. Det finns två motsatta inställningar. I enlighet med den ena skulle man för att säkerställa en total avtalsfrihet mellan parterna vilja avskaffa arbetsrättslagstiftningen, medan man enligt den andra mer balanserade inställningen erkänner arbetstagarens rätt till skydd genom lagstiftningen. En annan central fråga är hur formerna för arbetstagarrepresentation på företagsnivå skall se ut.

5.9.1. Problemet är att debatten inte sker i form av samråd. På denna punkt går regeringens och arbetsmarknadens parters inställning klart isär.

5.10. Under perioden 1990-1997 har Tjeckien tilldelats 493 miljoner ecu genom gemenskapens stödprogram Phare för informations- och forskningsprojekt, utbildning, miljöskydd, sociala frågor, hälso- och sjukvård, mänskliga rättigheter och skydd för minoriteter, bl.a. romer. 1997 års program har haft som syfte att främja övergången till Phare-programmets nya inriktning och fokuserat på anslutningsförberedelser. Insatserna har i huvudsak inriktats på institutionell konsolidering och EU:s regelverk (bl.a. en modernisering av den offentliga förvaltningen och deltagande i olika gemenskapsprogram), medborgarsamhällets utveckling (t.ex. genom att stärka medborgarorganisationerna, som är fundamentala för en stärkt demokrati), ekonomisk och social sammanhållning samt konkurrenskraft, med huvudmålsättningen att förbereda för ett deltagande i strukturfonderna. Ytterligare 117 miljoner ecu har anslagits för perioden 1998-1999. Kommittén hoppas att man kommer att satsa på programmen för gränsöverskridande samarbete med angränsande stater.

5.11. Inom vissa sektorer - exempelvis miljö, transport och jordbruk - där det inte endast finns behov av strukturreformer för att anpassa dem och göra dem konkurrenskraftiga på den inre marknaden, utan där det även krävs ansenliga finansiella resurser som endast i mycket begränsad utsträckning kommer att kunna täckas av EU-bidrag, räknar de tjeckiska myndigheterna med att det krävs övergångsperioder. Hur långa dessa övergångsperioder skulle behöva vara kan man i dagsläget inte avgöra. Kommittén vill i detta sammanhang framhålla att det med tanke på en hållbar utvidgning endast i undantagsfall torde bli nödvändigt med sådana övergångsperioder.

Bryssel den 9 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 30, 30.1.1997.

() EGT C 19, 19.1.1998.

() EGT C 75, 10.3.1997; EGT C 30, 30.1.1997.

() IP/98/117 den 4 februari 1998.

() Se "The Social and Economic Consequences of CR's integration into the EU" av Research Institute for Labour and Social Affairs och "Le trasformazioni del mercato del lavoro e la disciplina dei rapporti di lavoro in alcuni paesi dell'Europa Centrale" av Roberta Bortone och Italiens ekonomiska och sociala råd.

() Resolution nr 236 av den 8 april 1998.

() De tjeckiska och mähriska fackföreningarnas samarbetsorganisation (övers. anm.).

() Ministry of Industry and Trade of Czech Republic, The policy of the development and improvement of the Czech industry competitiveness, Paper, May 1998.

() För att få en bild av omfattningen av privatiserings- och omstruktureringsprocessens omfattning räcker det med att se på de relevanta siffrorna för byggsektorn. År 1992 fanns det 788 företag, varav 339 med färre än 100 anställda och 449 med fler än 100 anställd (av dessa hade 106 fler än 500 anställda). I slutet av 1997 hade antalet företag ökat till 2370, a vilka 1920 hade färre än 100 anställda och 450 fler än 100 (företag med fler än 500 anställda hade mer än halverats och uppgick endast till 48).