Detta förslag utgår från den befintliga förordning (EU) 2015/847 av den 20 maj 2015 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006, ändrad genom förordning (EU) 2019/2175 av den 18 december 2019. Detta förslag ska ses som en del av ett paket, tillsammans med de andra lagstiftningsförslag som åtföljer det, vilka överensstämmer sinsemellan. Detta förslag är förenligt med de senaste ändringarna av rekommendationerna från arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF), särskilt när det gäller att utvidga bestämmelserna om bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism till att även omfatta leverantörer av tjänster för virtuella tillgångar och de risker som uppstår i samband med deras verksamhet. Betaltjänstleverantörer som är involverade i överföring av medel är sedan flera år redan skyldiga att se till att överföringarna åtföljs av uppgifter om avsändaren och mottagaren för varje överföring, och att hålla dessa uppgifter tillgängliga för de behöriga myndigheterna. Dessa skyldigheter att utbyta information i samband med elektroniska överföringar kallas ofta i internationella sammanhang för ”resebestämmelsen” (travel rule) och den infördes i unionsrätten genom förordning (EU) 2015/847. På grund av växande oro över riskerna med penningtvätt och finansiering av terrorism i samband med virtuella tillgångar har internationella standardiseringsorgan, särskilt FATF, under de senaste åren beslutat att anpassa systemet för transparens som redan tagits fram för betaltjänstleverantörer när det gäller överföring av medel, till leverantörer av tjänster för virtuella tillgångar när det gäller överföring av sådana tillgångar. Detta förslag syftar till att införa dessa nya krav på leverantörer av tjänster för virtuella tillgångar i EU-rätten genom att föreskriva en skyldighet för dessa aktörer att samla in och tillgängliggöra uppgifter om avsändare och mottagare av de överföringar av virtuella tillgångar eller kryptotillgångar som omfattas av deras verksamhet.

-Ett samråd om färdplanen för kommissionens handlingsplan. Samrådet genomfördes på kommissionens portal ”Have Your Say” och pågick mellan den 11 februari och den 12 mars 2020. 42 bidrag inkom från en rad olika berörda parter.

En ytterligare nödvändig anpassning till FATF:s standarder består i att komplettera EU-lagstiftningen med de skyldigheter om informationsutbyte som anges i tolkningsnoten till FATF:s rekommendation nr 15 (”resebestämmelsen”), vilket är syftet med detta förslag till förordning. Enligt vad som anges ovan (under rubriken ”Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området”) och för att säkerställa samstämmighet i EU:s regelverk använder denna förordning samma definitioner av kryptotillgång och leverantör av kryptotillgångstjänster som i förordning [infoga hänvisning – förslag till förordning om marknader för kryptotillgångar och om ändring av direktiv (EU) 2019/1937 – COM/2020/593 final].

Kraven i denna förordning är tillämpliga på leverantörer av kryptotillgångstjänster när deras transaktioner, antingen i fiatvaluta eller i en kryptotillgång, sker genom a) en traditionell elektronisk överföring eller b) en kryptotillgångsöverföring mellan en leverantör av kryptotillgångstjänster och en annan ansvarig enhet (t.ex. en transaktion mellan två leverantörer av kryptotillgångstjänster eller mellan en leverantör av kryptotillgångstjänster och en annan ansvarig enhet, t.ex. en bank eller ett annat finansinstitut). När det gäller transaktioner som sker genom överföringar av kryptotillgångar omfattas alla överföringar av kryptotillgångar enligt FATF:s tolkningsnot till rekommendation nr 16 av samma krav som gränsöverskridande elektroniska överföringar, snarare än inhemska elektroniska överföringar, med tanke på riskerna i samband med kryptotillgångsverksamhet och transaktioner via leverantörer av kryptotillgångstjänster.

Som påpekats ovan har det ännu inte har gjorts någon formell efterhandsutvärdering eller kontroll av ändamålsenligheten av den befintliga EU-lagstiftningen om bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. Det kan dock konstateras att vissa delar av förslaget kommer att leda till ytterligare förenkling och ökad effektivitet. För att hantera de hot som utgörs av kryptovalutor i samband med penningtvätt och finansiering av terrorism införs genom den föreslagna omarbetningen av förordning (EU) 2015/847 en skyldighet för leverantörer av kryptotillgångstjänster som omfattas av kraven avseende bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism i unionens rättsliga ram att samla in och tillgängliggöra uppgifter om avsändare och mottagare av överföringar av kryptotillgångar som omfattas av deras verksamhet. Genom harmoniserade och direkt tillämpliga regler i en förordning kommer den föreslagna omarbetningen av förordning (EU) 2015/847 att säkerställa att alla leverantörer av kryptotillgångstjänster som omfattas av unionsrätten uppfyller sina skyldigheter när det gäller informationsutbyte på ett enhetligt sätt. Det innebär också att medlemsstaterna slipper införliva bestämmelserna i sina egna regler och att arbetet underlättas för enheter med gränsöverskridande verksamhet i EU. Även samarbetet mellan tillsynsmyndigheter och finansunderrättelseenheter underlättas tack vare mindre skillnader i regler och praxis. De nya reglerna kommer att förbättra övervakningen av leverantörer av kryptotillgångstjänster avsevärt och, på det internationella planet, säkerställa att Europeiska unionen och dess medlemsstater vidtar de relevanta åtgärderna enligt FATF:s rekommendationer.

När det gäller att föra in FATF:s ”resebestämmelse” i EU-rätten kom man i konsekvensbedömningen fram till att det enklaste alternativet skulle vara att ändra förordningen om överföring av medel så att den även omfattar överföringar av virtuella tillgångar. Genom genomförandet av ”resebestämmelsen” införs nya särskilda krav för leverantörer av tjänster för virtuella tillgångar, både de som nu omfattas och de som redan omfattades av penningtvättsdirektivet. Kraven innebär att de måste inhämta, inneha och lämna erforderliga och riktiga uppgifter om personer som använder sig av överföring av virtuella tillgångar, och på begäran göra uppgifterna tillgängliga för berörda myndigheter. Dessa särskilda skyldigheter medför olika tekniska utmaningar, eftersom leverantörer av tjänster för virtuella tillgångar måste utveckla tekniska lösningar och protokoll som gör det möjligt för dem att samla in och dela denna information, både sinsemellan och med de behöriga myndigheterna. Inga exakta uppskattade kostnader har dock uppgivits, och det bör noteras att kravet också kommer att medföra fördelar som inte heller är lätta att beräkna: införandet av nya globala FATF-standarder som måste tillämpas samtidigt i flera jurisdiktioner runt om i världen kommer att underlätta tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster.

Information om efterlevnaden av reglerna för bekämpning av penningtvätt samlades också in från medlemsstaterna via frågeformulär.

Vid utarbetandet av detta förslag utgick kommissionen från kvalitativa och kvantitativa bevis som samlats in från erkända källor, bland annat en rapport från EBA som lades fram den 9 januari 2019 och innehåller råd om kryptotillgångar. I rapporten framhölls att kommissionen bör beakta FATF:s senaste rekommendationer och eventuella ytterligare standarder eller riktlinjer som FATF utfärdat, som en del av en övergripande översyn av behovet av EU-åtgärder för att reglera kryptotillgångar.

(5)För att underlätta sin brottsliga verksamhet är det sannolikt att personer som ägnar sig åt penningtvätt och som finansierar terrorism utnyttjar den fria rörligheten för kapital inom unionens integrerade finansiella område, om inte vissa samordnade åtgärder antas på unionsnivå. Internationellt samarbete inom ramen för arbetsgruppen för finansiella åtgärder (Financial Action Task Force – FATF) och en global tillämpning av dess rekommendationer syftar till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism vid överföring av medel ⇨ eller kryptotillgångar ⇦ .

(33)När det gäller överföringar av kryptotillgångar bör mottagarens leverantör av kryptotillgångstjänster genomföra effektiva förfaranden för att upptäcka om uppgifter om avsändaren saknas eller är ofullständiga. Dessa förfaranden bör, när så är lämpligt, omfatta övervakning efter eller samtidigt med överföringarna för att upptäcka om de erforderliga uppgifterna om avsändaren eller mottagaren saknas. Det bör inte krävas att uppgifterna direkt medföljer själva överföringen av kryptotillgångar, så länge som de lämnas in omedelbart och säkert och görs tillgängliga för berörda myndigheter på begäran.

(31)När det gäller överföringar av kryptotillgångar bör inlämning av uppgifter om avsändaren och mottagaren i batchfiler godtas så länge som inlämningen sker omedelbart och säkert. Det bör inte vara tillåtet att lämna in de erforderliga uppgifterna efter överföringen, eftersom inlämningen måste ske före eller vid den tidpunkt då transaktionen slutförs, och leverantörer av kryptotillgångstjänster eller andra ansvariga enheter bör lämna in de erforderliga uppgifterna samtidigt som själva batchöverföringen av kryptotillgångar.

(30)Vad gäller medel som överförs från en enskild betalare till flera betalningsmottagare med batchfiler som innehåller enskilda överföringar från unionen till tredjeländer, bör det föreskrivas att sådana enskilda överföringar endast ska åtföljas av betalarens betalkontonummer eller den unika transaktionsidentifieraren samt fullständiga uppgifter om betalningsmottagaren, under förutsättning att batchfilen innehåller fullständiga verifierade uppgifter om betalaren och fullständiga uppgifter om betalningsmottagaren, som är fullständigt spårbara.

(28)På grund av den gränsöverskridande karaktären av och de risker som är förknippade med kryptotillgångsverksamhet och transaktioner via leverantörer av kryptotillgångstjänster, bör alla överföringar av kryptotillgångar behandlas som gränsöverskridande elektroniska överföringar, utan något förenklat inhemskt system för elektroniska överföringar.

🡻 2015/847 skäl 28

⇨ ny

(39)Antalet arbetsdagar i den medlemsstat där betalarens betaltjänstleverantör ⇨ eller mottagarens leverantör av kryptotillgångstjänster ⇦ finns avgör antalet dagar för att besvara en begäran om uppgifter om betalaren ⇨ eller avsändaren ⇦.

🡻 2015/847 skäl 29

⇨ ny

(40)Eftersom det inte alltid är möjligt i brottsutredningar att identifiera de uppgifter som behövs eller de personer som varit inblandade i en transaktion förrän flera månader eller till och med år efter den ursprungliga överföringen av medel ⇨ eller överföringen av kryptotillgångar ⇦ , och för att tillgängliggöra viktig bevisning i utredningar, är det lämpligt att kräva att betaltjänstleverantörerna ⇨ eller leverantörerna av kryptotillgångstjänster ⇦ bevarar uppgifterna om betalaren och betalningsmottagaren ⇨ eller avsändaren och mottagaren ⇦ under en tidsperiod i syfte att förebygga, upptäcka och utreda penningtvätt eller finansiering av terrorism. Den perioden bör begränsas till fem år, varefter alla personuppgifter bör raderas, såvida inte annat föreskrivs i nationell rätt. Medlemsstaterna bör om det är nödvändigt för att förebygga, upptäcka eller utreda penningtvätt eller finansiering av terrorism och efter att ha gjort en bedömning av åtgärdens nödvändighet och proportionalitet, kunna tillåta eller kräva fortsatt lagring av uppgifter för ytterligare en period som inte är länge än fem år, utan att det påverkar nationell straffrätt om bevis som är tillämpliga på pågående brottsutredningar och rättsliga förfaranden.

🡻 2015/847 skäl 30

(41)För att förbättra efterlevnaden av denna förordning, och i enlighet med kommissionens meddelande av den 9 december 2010 med titeln Reinforcing sanctioning regimes in the financial services sector, bör de behöriga myndigheternas befogenheter att vidta tillsynsåtgärder och deras sanktionsbefogenheter stärkas. Administrativa sanktioner och åtgärder bör föreskrivas och mot bakgrund av hur viktig bekämpningen av penningtvätt och finansiering av terrorism är bör medlemsstaterna fastställa sanktioner och åtgärder som är effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna bör underrätta kommissionen samt EBA:s, Eiopas, och Esmas ( nedan kallade de europeiska tillsynsmyndigheterna) gemensamma kommitté om sanktionerna och åtgärderna.

🡻 2015/847 skäl 31

(42)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av kapitel V i denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011.

🡻 2015/847 skäl 32

(43)Ett antal länder och territorier som inte utgör en del av unionens territorium ingår i en monetär union med en medlemsstat, tillhör en medlemsstats valutaområde eller har undertecknat ett monetärt avtal med Europeiska unionen företrädd av en medlemsstat, och har betaltjänstleverantörer som direkt eller indirekt deltar i den medlemsstatens betalnings- och avvecklingssystem. För att tillämpningen av denna förordning på överföringar mellan berörda medlemsstater och dessa länder eller territorier inte ska medföra betydande negativa effekter på dessa länders eller territoriers ekonomier bör sådana överföringar av medel kunna behandlas som överföringar av medel inom de berörda medlemsstaterna.

🡻 2015/847 skäl 33 (anpassad)

Mot bakgrund av det antal ändringar som skulle behöva göras av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 i enlighet med den här förordningen, bör den förordningen för tydlighetens skull upphöra att gälla.