8.

Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag till en europeisk ram (direktiv) för säkerställda obligationer där PCB, OCB och ESN definieras, i syfte att undvika marknadsstörningar under övergångsfaser. Kommissionen uppmanas att i denna definition inkludera alla följande gemensamma principer som kan tillämpas under hela livslängden för detta utfärdade instrument, oberoende av möjlig förmånsbehandling. a) PCB-, OCB- och ESN-papper bör fullt ut stödjas av en säkerhetsmassa med tillgångar. b) Nationell lagstiftning bör säkerställa dubbel regressrätt, dvs. investeraren har i) en fordran på emittenten av skuldinstrumentet som motsvarar hela betalningsskyldigheten, ii) en motsvarande prioriterad fordran på säkerhetsmassan av tillgångar (inbegripet utbytestillgångar och derivat) i händelse av emittentens fallissemang. Om dessa fordringar skulle vara otillräckliga för att fullt ut uppfylla emittentens betalningsskyldigheter måste investerarens kvarstående fordringar vara likställda (pari passu) med fordringar som emittentens oprioriterade borgenärer har. c) Effektiv åtskillnad av alla tillgångar i säkerhetsmassan säkerställs genom rättsligt bindande arrangemang som är lätta att verkställa i händelse av emittentens insolvens eller resolution. Samma sak ska gälla för alla utbytestillgångar och derivat som säkrar risker i säkerhetsmassan. d) PCB-, OCB- och ESN-papper är konkursskyddade, dvs. det garanteras att emittentens betalningsskyldigheter inte automatiskt påskyndas vid emittentens insolvens eller resolution. e) Säkerhetsmarginaler tillämpas som återspeglar de specifika riskerna hos PCB-, OCB- och ESN-papper i en omfattning som ska fastställas i nationell lagstiftning. Värdet av alla tillgångar i säkerhetsmassan måste alltid vara större än nuvärdet av utestående betalningar. Värderingsmetoderna för tillgångar i säkerhetsmassan och beräkningsfrekvensen bör vara klart definierade i nationell lagstiftning och ta vederbörlig hänsyn till alla relevanta nedåtrisker. f) Europeisk eller nationell lagstiftning fastställer parametrar för högsta belåningsgrad (LTV) för tillgångar i säkerhetsmassan. Avlägsnande av tillgångar från säkerhetsmassan i strid med gränser för belåningsgraden bör inte vara obligatoriskt utan det måste snarare säkerställas att ett sådant avlägsnande endast sker om tillgångarna ersätts av godtagbara tillgångar till åtminstone samma marknadsvärde. g) En viss del av tillgångarna i säkerhetsmassan eller likviditetsfaciliteterna är så pass likvid att betalningsskyldigheterna för SO- eller ESN-programmet kan tillgodoses under de kommande sex månaderna, med undantag för obligationsfinansiering med matchande löptider eller obligationer med soft bullet- eller pass through-villkor. h) Derivatinstrument är tillåtna endast för risksäkring, och derivatkontrakt som ingåtts av emittenten av säkerställda obligationer med en derivatmotpart och som registrerats i säkerhetsmassan kan inte avslutas till följd av emittentens insolvens. i) Den nationella lagstiftningen föreskriver en stabil ram för särskild offentlig tillsyn genom att närmare ange den behöriga myndigheten, övervakaren av säkerhetsmassan och den särskilda förvaltaren, tillsammans med en tydlig definition av de skyldigheter och tillsynsbefogenheter som den behöriga myndigheten har, för att säkerställa att i) emittenter har kvalificerad personal och lämpliga operativa förfaranden för förvaltning av säkerhetsmassor, även i händelse av stressförhållanden, insolvens eller resolution, ii) särdragen för de specifika programmen uppfyller de tillämpliga kraven både innan skuldinstrumentet emitteras och fram tills dess förfallodag, iii) PCB-, OCB- och ESN-papper uppfyller relevanta krav (inbegripet krav avseende godtagbara säkerställda tillgångar och täckning), vilket ska omfattas av löpande, regelbunden och oberoende övervakning, iv) emittenter utför regelbundna stresstester för beräkningen av täckningskraven, så att hänsyn tas till de viktigaste riskfaktorer som är förknippade med skuldinstrument, såsom kredit-, ränte-, valuta- och likviditetsrisker. Den behöriga myndighetens och den särskilda förvaltarens skyldigheter och befogenheter i händelse av emittentens insolvens eller resolution måste vara klart och tydligt definierade. j) Emittenten är skyldig att minst två gånger per år redovisa aggregerade uppgifter om säkerhetsmassorna på en sådan detaljnivå att investerarna kan göra en grundlig riskanalys. Information bör lämnas om de säkerställda tillgångarnas kreditrisks-, marknadsrisks- och likviditetsrisksegenskaper, om motparter som deltar i säkerhetsmassan samt om nivåerna på de rättsliga, kontraktsenliga och frivilliga säkerhetsmarginalerna, samtidigt som det bör finnas ett avsnitt om derivat som är kopplade till tillgångar och skulder i säkerhetsmassan. k) Löptiden kan förlängas endast vid emittentens insolvens eller resolution och med godkännande av den behöriga tillsynsmyndigheten eller på grundval av objektiva finansiella faktorer som fastställs i nationell lagstiftning och som godkänts av den behöriga europeiska myndigheten. De exakta villkoren för förlängningen och potentiella ändringar i kupong, löptid och andra egenskaper bör tydligt framgå av villkoren och bestämmelserna för varje obligation.