[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 24.9.2010

KOM(2010) 506 slutlig

2010/0259 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om identifikationsmärkning av livsmedelspartier

(kodifiering)

MOTIVERING

1. Inom medborgarnas Europa fäster kommissionen stor vikt vid att unionsrätten förenklas och förtydligas så att den blir mer tillgänglig och begriplig för medborgarna och därmed ger dem nya möjligheter och tillfällen att utöva de särskilda rättigheter som de kan åberopa.

Ett hinder för att uppnå detta mål är dock att ett stort antal bestämmelser som har ändrats flera gånger och ofta på ett väsentligt sätt finns spridda i såväl den ursprungliga rättsakten som i senare ändringsrättsakter. För att kunna fastställa vilka bestämmelser som gäller fordras därför att ett stort antal rättsakter kontrolleras och jämförs.

Unionsrättens klarhet och överskådlighet är därför beroende av att ofta ändrade bestämmelser kodifieras.

2. Genom beslut av den 1 april 1987 gav kommissionen[1] sina avdelningar i uppdrag att kodifiera akter senast efter det att de ändrats för tionde gången. Den underströk samtidigt att detta är en minimiregel och att avdelningarna bör sträva efter att kodifiera de texter som de har ansvar för med ännu kortare mellanrum för att göra bestämmelserna klara och begripliga.

3. Detta bekräftades i ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Edinburgh i december 1992[2], där också betydelsen av en kodifiering betonades, eftersom den garanterar förutsebarhet i fråga om vilken lag som är tillämplig vid en viss tidpunkt i en viss fråga.

Kodifieringen ska genomföras i enlighet med det normala förfarandet för antagande av unionens rättsakter.

Eftersom rättsakterna inte får ändras i sak vid en kodifiering har Europaparlamentet, rådet och kommissionen i ett interinstitutionellt avtal av den 20 december 1994 enats om en påskyndad arbetsmetod i syfte att snabbt kunna anta kodifierade rättsakter.

4. Detta förslag avser en kodifiering av rådets direktiv 89/396/EEG av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier[3]. Det nya direktivet ersätter de olika akter som omfattas av kodifieringen[4]. Förslaget följer de kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till följd av kodifieringen endast är av formell karaktär .

5. Detta förslag till kodifiering har utarbetats på grundval av en föregående konsolidering på 22 officiella språk av direktiv 89/396/EEG och dess ändringsrättsakter, som genomförts av Europeiska unionens publikationsbyrå med hjälp av ett databehandlingssystem . I de fall artiklarna har numrerats om framgår förhållandet mellan de gamla och nya artikelnumren av en tabell i bilaga II till det kodifierade direktivet.

ê 89/396/EEG (anpassad)

2010/0259 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om identifikationsmärkning av livsmedelspartier

(kodifiering)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel Ö 114 Õ,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[5],

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

ê

1. Rådets direktiv 89/396/EEG av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier[6] har ändrats flera gånger[7] på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör det direktivet kodifieras.

ê 89/396/EEG skäl 1 (anpassad)

2. Den inre marknaden omfattar Ö ett område Õ utan Ö inre Õ gränser, där Ö fri rörlighet för Õ varor, Ö personer Õ , tjänster och kapital Ö säkerställs Õ .

ê 89/396/EEG skäl 2

3. Handeln med livsmedel intar en mycket viktig ställning på den inre marknaden.

ê 89/396/EEG skäl 3

4. En uppgift om vilket parti ett livsmedel kommer ifrån tillgodoser behovet av bättre information om varors identitet. Den är därför en värdefull informationskälla när livsmedel blir föremål för tvister eller utgör en hälsorisk för konsumenter.

ê 89/396/EEG skäl 4 (anpassad)

5. Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel[8] innehåller inga bestämmelser om identifikationsmärkning av livsmedelspartier.

ê 89/396/EEG skäl 5 (anpassad)

6. På internationell nivå föreligger en allmän skyldighet att lämna uppgift om tillverkaren eller förpackaren av ett visst livsmedelsparti. Det är Ö unionens Õ plikt att främja utvecklingen av den internationella handeln.

ê 89/396/EEG skäl 6 (anpassad)

7. Det är därför lämpligt att Ö föreskriva Õ allmänna och horisontella bestämmelser för att Ö hantera Õ ett gemensamt system för märkning av varupartier.

ê 89/396/EEG skäl 7

8. Effektiviteten hos detta system beror på hur det tillämpas i olika distributionsled. Det är samtidigt önskvärt att utesluta vissa varor och aktiviteter, framför allt i början av distributionsnätet för jordbruksprodukter.

ê 91/238/EEG skäl 1 och 2 (anpassad)

9. Det är nödvändigt att beakta det faktum att vissa livsmedel, såsom glass i portionsförpackningar, konsumeras i direkt anslutning till inköpet, varför uppgift om livsmedelspartiet direkt på portionsförpackningarna inte fyller någon funktion. För dessa varor bör det däremot vara obligatoriskt att ange uppgift om partiet på storförpackningen.

ê 89/396/EEG skäl 8 (anpassad)

10. Begreppet parti innebär att flera enheter av ett livsmedel har producerats, framställts eller förpackats på huvudsakligen samma sätt. Detta begrepp Ö bör därför Õ inte Ö tillämpas Õ på varor i lös vikt eller på varor som genom sin individuella särprägel eller heterogena karaktär inte kan anses utgöra en homogen mängd.

ê 89/396/EEG skäl 9 (anpassad)

11. Med hänsyn till den mångfald identifikationsmetoder som används, Ö bör det Õ ankomma på företaget att bestämma partiets omfattning och att förse det med en motsvarande uppgift eller märkning.

ê 89/396/EEG skäl 10 (anpassad)

12. För att som avsetts uppfylla kraven på information Ö bör Õ denna uppgift vara lätt att urskilja och att känna igen som sådan.

ê 89/396/EEG skäl 11

13. Datum för minsta hållbarhetstid eller uppgift om sista förbrukningsdag får enligt direktiv 2000/13/EG tjäna som identifikation av partiet under förutsättning att tidpunkten är noggrant angiven.

ê

14. Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B i bilaga I.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

ê 89/396/EEG

Artikel 1

1. Detta direktiv gäller märkning med vars hjälp det går att identifiera vilket parti ett livsmedel tillhör.

2. I detta direktiv avses med parti ett antal enheter av ett livsmedel som har producerats, framställts eller förpackats under praktiskt taget identiska förhållanden.

Artikel 2

1. Ett livsmedel får inte marknadsföras om det inte är märkt på det sätt som avses i artikel 1.1.

ê 89/396/EEG (anpassad)

2. Punkt 1 Ö ska Õ inte Ö gälla Õ

a) jordbruksprodukter som när de lämnar jordbruket

i) säljs eller levereras till en plats för tillfällig förvaring, beredning eller förpackning,

ii) transporteras till producentorganisationer, eller

iii) uppsamlas för att omedelbart ingå i en berednings- eller förädlingsprocess,

ê 89/396/EEG

b) om livsmedlen vid försäljning till den enskilde konsumenten inte är färdigförpackade utan förpackas på köparens begäran, eller om de färdigförpackas för omedelbar försäljning,

c) förpackningar eller behållare vars största yta är mindre än 10 cm2,

ê 91/238/EEG artikel 1

d) glass i portionsförpackningar. Uppgift som gör det möjligt att identifiera partiet ska dock finnas på storförpackningen.

ê 89/396/EEG (anpassad)

Artikel 3

Partiets omfattning ska i samtliga fall fastställas av producenten, tillverkaren eller förpackaren av livsmedlet, eller av den säljare inom Ö unionen Õ som först säljer varan.

ê 89/396/EEG

Den uppgift som avses i artikel 1.1 ska bestämmas och anbringas på ansvar av någon av dem som anges i första stycket. Uppgiften ska föregås av bokstaven L utom i de fall där den lätt kan särskiljas från övriga uppgifter på etiketten.

Artikel 4

Om livsmedlen är färdigförpackade ska den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på färdigförpackningen eller på en etikett som sitter på denna.

Om livsmedlen inte är färdigförpackade ska den uppgift som avses i artikel 1.1 och i tillämpliga fall bokstaven L finnas på förpackningen eller på behållaren eller, om sådana saknas, på relevanta handelsdokument.

Uppgiften ska i samtliga fall vara väl synlig, lättläst och beständig.

Artikel 5

ê 89/396/EEG (anpassad)

Om datum för minsta hållbarhetstid eller Ö datum för Õ sista förbrukningsdag anges på etiketten, behöver den uppgift som avses i artikel 1.1 inte förekomma på livsmedlet, under förutsättning att datum framgår i klartext med åtminstone dag och månad i denna ordning.

Artikel 6

ê 89/396/EEG (anpassad)

Detta direktiv Ö ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av Õ sådan märkning som fastställts i Ö unionens Õ särbestämmelser.

En förteckning över dessa bestämmelser ska offentliggöras och hållas aktuell av kommissionen.

ê

Artikel 7

Direktiv 89/396/EEG, i dess lydelse enligt de direktiv som anges i del A i bilaga I, ska upphöra att gälla, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter vad gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B i bilaga I.

Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv och ska läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga II.

Artikel 8

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

ê 89/396/EEG

Artikel 9

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i […] den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

é

BILAGA I

Del A

Upphävt direktiv och en förteckning över dess senare ändringar(som avses i artikel 7)

Rådets direktiv 89/396/EEG | (EGT L 186, 30.6.1989, s. 21) |

Rådets direktiv 91/238/EEG | (EGT L 107, 27.4.1991, s. 50) |

Rådets direktiv 92/11/EEG | (EGT L 65, 11.3.1992, s. 32) |

Del B

Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning(som avses i artikel 7)

Direktiv | Tidsfrist för införlivande |

89/396/EEG | 20 juni 1990(*) |

91/238/EEG | - |

92/11/EEG | - |

(*) I enlighet med artikel 7 första stycket i direktiv 89/396/EEG, i dess lydelse enligt direktiv 92/11/EEG:

”Medlemsstaterna ska i den mån det behövs ändra sina lagar och andra författningar så att de

- senast den 20 juni 1990 tillåter handel med varor som följer detta direktiv, och

- förbjuder handel med varor som inte följer detta direktiv med verkan från och med den 1 juli 1992. Handel med varor som släppts ut på marknaden eller märkts före det datumet vilka inte följer detta direktiv får dock fortsätta till dess att lagren har tömts.”

_____________

BILAGA II

Jämförelsetabell

DIREKTIV 89/396/EEG | DETTA DIREKTIV |

ARTIKEL 1 | Artikel 1 |

Artikel 2.1 och 2.2 | Artikel 2.1 och 2.2 |

Artikel 2.3 | - |

Artiklarna 3–6 | Artiklarna 3–6 |

Artikel 7 | - |

- | Artikel 7 |

- | Artikel 8 |

Artikel 8 | Artikel 9 |

- | Bilaga I |

- | Bilaga II |

_____________

[1] KOM(87) 868 PV.

[2] Se bilaga 3 till del A i slutsatserna.

[3] Förslaget finns infört i lagstiftningsprogrammet för […].

[4] Se del A i bilaga I till detta förslag.

[5] EUT C […], […], s. […].

[6] EGT L 186, 30.6.1989, s. 21.

[7] Se del A i bilaga I.

[8] EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.