EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 20.09.1996 
KOM(96) 454 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM DEN EUROPEISKA FÖRTECKNINGEN 
ÖVER ARBETSSJUKDOMAR 

INLEDNING 
Den 22 maj 1990 antog Europeiska kommissionen en rekommendation om antagande av 
en europeisk förteckning över arbetssjukdomar. Den uppdaterade en rekommendation av 
den 23 juli 1962 gällande samma fråga. I denna rekommendation ombads bland annat 
medlemsstaterna att informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits eller som 
planeras för att tillämpa rekommendationen. 
Med utgångspunkt från dessa upplysningar har kommissionen ombetts att undersöka hur 
rekommendationen tillämpas i medlemsstaterna, för att fastställa om det är nödvändigt att 
föreslå en tvingande lagstiftning. 
TILLÄMPNINGSOMRÅDE 
Bland de sjukdomstillstånd som drabbar arbetstagarna kan man skilja mellan 
arbetsrelaterade sjukdomar, sjukdomar som förvärras av arbetet eller som far större 
inverkan på grund av arbetsförhållandena (sjukdomar som är kopplade till arbetet), samt 
tillstånd som inte har någon koppling till arbetet. 
Arbetssjukdomarna innefattar samtliga sjukdomsstillstånd som orsakas av långvarigt 
arbete, till exempel av alltför stora ansträngningar eller exponering för skadliga faktorer 
i material, utrustning eller arbetsmiljön. Arbetssjukdomar definieras i huvudsak genom 
sina etiologiska egenskaper, det vill säga den arbetsrelaterade orsak som verkar långsamt 
(i motsats till olycksfall, där orsaken verkar snabbt), och inte genom sina nosologiska 
egenskaper, eftersom de sistnämnda i de flesta fall inte är specifika för dessa sjukdomar. 
Det finns sjukdomar som praktiskt taget drabbar endast arbetstagare, och det finns 
tillstånd som har liten inverkan på befolkningen i allmänhet. Dessa sjukdomar kan tydligt 
kopplas till ett arbete eller en viss arbetsrelaterad exponering. Det finns dock också 
sjukdomar med stor inverkan på en viss befolkning, till exempel kronisk bronkit i 
områden med höga luftföroreningar. För denna sjukdom är det svårt att bevisa ett 
orsaksförhållande mellan sjukdom och arbete. 
För vissa sjukdomar kan man fastställa en specifik orsak, medan andra uppkommer på 
grund av flera skadliga faktorer. Dessutom finns det sjukdomar som orsakas av 
etiologiska faktorer som beror på de omständigheter under vilka arbetet utförs, som till 
exempel en dålig arbetsställning, upprepad fysisk ansträngning eller psykisk stress. Det 
kan vara berättigat att erkänna dessa sjukdomar som arbetssjukdomar. 
Det är uppenbart att arbetssjukdomarnas effekter och konsekvenser i Europeiska 
gemenskapen är mycket betydelsefulla. Detta gäller inte bara ekonomiskt sett, utan också 
i fråga om det mänskliga lidande som är förknippat med dessa sjukdomar. 
Ur ekonomisk synpunkt har flera länder utfört analyser av de kostnader som 
arbetssjukdomarna ger upphov till. Dessa analyser visar att det handlar om mycket stora 
belopp, som påverkar de berörda personerna, företagen och de sociala trygghetssystemen, 
och följaktligen hela samhället. 
GEMENSKAPENS ÅTGÄRDER 
Med början 1962 har kommissionen antagit tre rekommendationer riktade till 
medlemsstaterna gällande arbetssjukdomar. 
1. Den 23 juli 1962 antog kommissionen en rekommendation riktad till 
medlemsstaterna1 om antagande av en europeisk förteckning över arbetssjukdomar. 
I motiveringen till denna rekommendation noteras att medlemsstatemas lagstiftning 
gällande arbetssjukdomar använder sig av det så kallade "förteckningssystemet", vilket 
innebär en uttömmande uppräkning av de sjukdomar som erkänns vara arbetsrelaterade. 
Förteckningarna över sjukdomar i medlemsstatemas lagstiftning var olika av flera 
anledningar: nomenklatur, villkor för stödets tillämpning osv. 
Det ansågs enligt rekommendationen att denna mångfald kunde medföra betydande 
skillnader vad gäller de garantier som arbetstagarna ges både vad gäller förebyggande 
åtgärder och ersättning för arbetssjukdomar. 
Enligt rekommendationen framstod det således som önskvärt att medlemsstaterna skulle 
anta en enhetlig europeisk förteckning över dessa sjukdomar och de agenser som kan ge 
upphov till dem. 
En fördjupad analys av de nationella förteckningarna visade att det var möjligt att samla 
de sjukdomar och agenser som förekom i en eller flera nationella förteckningar i en 
enhetlig förteckning där de kunde klassificeras enligt karaktär. 
Av dessa skäl rekommenderade kommissionen medlemsstaterna bland annat följande: 
a) Att i lagar och förordningar gällande arbetssjukdomar införa bifogade europeiska 
förteckning såsom förteckning över de arbetssjukdomar som kan ge upphov till 
ersättning enligt lagstiftningen, genom att komplettera den nationella förteckningen 
eller tabellen över ersättningsgilla arbetssjukdomar. 
b) Att dessutom i lagar och förordningar införa en rätt till ersättning för 
arbetssjukdom i de fall då arbetstagaren framlägger tillräckliga bevis för att han 
på grund av sitt arbete ådragit sig en sjukdom som inte är upptagen i den 
nationella förteckningen. 
2. Den 27 juli 19662 antog kommissionen en rekommendation (66/464/EEG) riktad 
till medlemstaterna om läkarundersökning av arbetstagare som utsätts för särskilda risker. 
1 EGT ref. 2188/62, 31.8.1962 
2 EGT ref 2753/66, 17.8.1966. 
I punkt 4 i motiveringen fastslås det att det är lämpligt att ta den europeiska 
förteckningen över arbetssjukdomar som utgångspunkt för en europeisk förteckning över 
särskilda risker som medför krav på återkommande läkarundersökningar av arbetstagarna. 
Det noteras också att det är önskvärt att läkarundersökningarna utsträcks till att omfatta 
de eventuella risker som tagits upp i den bifogade förteckningen, särskilt för att samla in 
användbar information. 
3. 1990 beslöt kommissionen att uppdatera den europeiska förteckningen över 
arbetssjukdomar, av följande skäl: 
- Sedan rekommendationerna från 1962 och 1966 har förändringar skett inom 
varje medlemsstat vad gäller förteckningen över de olika arbetssjukdomar som kan 
ge rätt till ersättning. 
Detta beror på flera saker, till exempel den tekniska utvecklingen, tillkomsten av 
nya ämnen, nya former av verksamhet och mer varierade problem på 
arbetsplatsen. 
- Antalet så kallade "sjukdomar av arbetsnatur", det vill säga de sjukdomar som 
kan anses nära knutna till viss verksamhet men som inte ännu erkänts av 
medlemsstaterna som sjukdomar som kan ge rätt till ersättning, förändras ständigt. 
Kommissionen övervägde noggrant vilket rättsligt instrument som skulle användas 
för denna uppdatering. 
Eftersom det gäller en förteckning över sjukdomar som kan ge rätt till ersättning - vilket 
faller inom medlemsstatemas kompetensområde - valde kommissionen att använda sig av 
en rekommendation3 (90/326/EEG), av den 22 maj 1990, för att anta en europeisk 
förteckning över arbetssjukdomar. Medlemsstaterna rekommenderas att så snart som 
möjligt införa den europeiska förteckningen i rekommendationens bilaga I i sina lagar och 
förordningar gällande de sjukdomar som vetenskapligt erkänts som arbetsrelaterade, som 
kan ge rätt till ersättning och bör bli föremål för förebyggande åtgärder. 
I bilaga II i rekommendationen finns också en kompletterande förteckning över sjukdomar 
som misstänks ha arbetsrelaterat ursprung. Dessa sjukdomar bör bli föremål för ett 
uttalande och kan i framtiden komma att införas i den europeiska förteckningen i bilaga 
I. 
Därför rekommenderas medlemsstaterna att i sina lagar och förordningar införa en rätt 
till ersättning för arbetssjukdom för de arbetstagare som lider av en sjukdom som inte är 
upptagen i förteckningen i bilaga I, men vars arbetsrelaterade ursprung och karaktär kan 
bevisas, särskilt om denna sjukdom är upptagen i bilaga II. 
Medlemsstaterna rekommenderas således att så långt som möjligt uppmuntra till anmälan 
av samtliga fall av arbetsrelaterade sjukdomar, att utveckla och förbättra olika åtgärder 
för att öka kunskapen om arbetssjukdomar, att sprida broschyrer om arbetssjukdomarna 
EGT nr L 160, 26.6.1990, s. 39. 
i den nationella förteckningen, att säkerställa lämplig utbildning av den personal som skall 
tillämpa de nationella bestämmelser som rekommendationen ger upphov till, att inrätta 
ett system för insamling av information och upplysningar gällande de arbetsrelaterade 
sjukdomamas epidemiologi samt att främja forskningen gällande sjukdomar knutna till 
arbetsverksamhet. 
Denna rekommendation gäller inte sjukdomar vars arbetsrelaterade ursprung inte är 
erkänt. Det åligger medlemsstaterna själva att fastställa kriterier för erkännande av en 
arbetssjukdom enligt deras gällande nationella lagstiftning eller praxis. 
Man bör notera att, även om en rekommendation i princip inte är tvingande, har 
Europeiska gemenskapemas domstol i målet om förhandsbesked C 322/88 Salvatore 
Grimai di mot Fonds des Maladies Professionnelles de Belgique4, fastslagit följande: 
Med ledning av artikel 189, femte stycket, i Fördraget om upprättandet av Europeiska 
ekonomiska gemenskapen kan kommissionens rekommendation av den 23 juli 1962 om 
antagande av en europeisk förteckning över arbetssjukdomar, samt 66/462 av den 20 juli 
1966 om villkor för ersättning till personer som drabbats av arbetssjukdom, inte i sig 
skapa rättigheter för enskilda som dessa kan hävda inför nationell domstol. De nationella 
domstolarna är dock skyldiga att ta hänsyn till rekommendationerna för att lösa de tvister 
de handlägger. Detta gäller särskilt när rekommendationerna kan underlätta tolkningen 
av andra regler på nationell nivå eller gemenskapsnivå. 
UPPFÖLJNING AV REKOMMENDATIONEN FRÅN 1990 
Alltsedan rekommendationen antagits av kommissionen den 22 mars 1990, har 
kommissionen följt upp dess tillämpning i de olika medlemsstaterna. Vid ett flertal möten 
som ägt rum med medlemsstatemas företrädare för att diskutera och utvärdera denna 
rekommendations olika aspekter har man kunnat konstatera att de arbetssjukdomar som 
uppräknas i bilaga I redan tagits med i huvuddelen av medlemsstatemas regler. Dessa 
regler föreskriver en orsaksbetingad rätt till ersättning, även om man kan konstatera att 
medlemsstaterna har mycket olika utgångssituationer. 
Å andra sidan finns det vissa sjukdomar för vilka de epidemiologiska uppgifter som 
samlats in visar en betydande koppling till exponering för vissa agenser och ämnen som 
förekommer i vissa specifika arbetsmiljöer. 
Med hänsyn thi att det kommer att krävas ytterligare forskning för att bevisa dessa 
orsaksförhållanden kommer man om några år, efter en fördjupad analys av befintliga 
uppgifter tillsammans med medlemsstaterna, att kunna införa vissa sjukdomar som för 
närvarande är upptagna i rekommendationens bilaga II - som misstänks vara 
arbetsrelaterade - i bilaga I. 
För övrigt publicerade kommissionen år 1994 ett dokument kallat "Kortfattade 
förklaringar som stöd för att diagnosticera arbetssjukdomar" för att underlätta 
Dom av den 13 december 1989, REG 1989, s. 4407. 
5 
medlemsstatemas arbete med att införa kriterier för att erkänna de arbetssjukdomar som 
beskrivs i bilaga I. 
Detta dokument fortsätter i samma riktning som dokumentet "Kortfattad medicinsk 
information om de sjukdomstillstånd som ingår i den europeiska förteckningen över 
arbetssjukdomar" som publicerades 1963 av Europeiska kommissionen, efter den första 
rekommendationen 1962. 
De kortfattade förklaringarna som stöd för att diagnosticera arbetssjukdomar ger 
information om orsaksförhållandet mellan sjukdomarna och exponeringen på 
arbetsplatsen. De beskriver vissa agensers toxiska effekter och innefattar en analys av 
exponeringskriterier som bland annat kan vara avgörande för sjukdomens akuta eller 
kroniska natur. 
Dessa förklaringar är en informationskälla för berörda parter (läkare, skyddsombud, 
arbetsmarknadens parter, nationella myndigheter osv.). Det framstår klart att metoderna 
för att informera om, erkänna och ge ersättning för arbetssjukdomar i de olika 
medlemsstaterna är långt ifrån enhetliga. 
Kommissionen började studera möjligheterna att lösa detta problem från och med 1991 
med målsättningen att utarbeta en metod som kan tillämpas på insamling av jämförande 
statistiska uppgifter. 
En rapport i denna fråga utarbetades av en expertgrupp 1994, efter en undersökning av 
de befintliga systemen i medlemsstaterna gällande de arbetssjukdomar som nämns i bilaga 
I och II i rekommendationen. Denna rapport innefattade också ett förslag för att utarbeta 
harmoniserad statistik på gemenskapsnivå inriktad på att anta förebyggande åtgärder mot 
arbetssjukdomar med hänsyn tagen till medlemsstatemas synpunkter. Medlemsstaterna 
deltog aktivt för att utarbeta detta förslag. 
Till följd av detta arbete påbörjade kommissionen i januari 1995 ett pilotprojekt för att 
göra det möjligt att jämföra uppgifterna gällande de arbetssjukdomar som erkänns i 
medlemsstaterna. 
Det första steget i detta pilotprojekt är att samla in alla erkända fall under år 1995 som 
gäller de 31 mest representativa punkterna i bilaga I av den europeiska förteckningen över 
arbetssjukdomar. 
Med hänsyn till medlemsstatemas olika system för att erkänna arbetssjukdomar är ett 
projekt för att utvärdera resultaten också planerat för att kontrollera om dessa resultat 
verkligen går att jämföra ur epidemiologisk och statistisk synpunkt. Detta projekt kommer 
att påbörjas under andra halvåret 1996. 
För övrigt hade kommissionen under tidigare år ställt sig frågan om tillräckliga 
epidemiologiska uppgifter fanns tillgängliga och kunde användas för att i vissa fall 
identifiera orsaksförhållandet för de skadliga agenser som ger upphov till 
arbetssjukdomar. 
Kommissionen insåg också att det är svårt att fa uppgifter som är tillförlitliga, och att det 
är svårt att fa tillgång till dessa uppgifter. 
Till följd av detta påbörjade kommissionen i september 1995 ett kontrakt med ett 
universitetsinstitut för att utarbeta ett projekt. Detta projekts målsättning är att analysera 
grunderna för framtida "praktiska riktlinjer" och rekommendationer för att harmonisera 
insamlandet av uppgifter gällande arbetssjukdomar och för att föreslå rekommendationer 
gällande arten och mängden av uppgifter som skall samlas in för den epidemiologiska 
forskningen gällande arbetssjukdomar. 
Resultaten av detta projekt kommer att vara färdiga vid slutet av 1997. De bör bli mycket 
användbara för att utarbeta en mer tillförlitlig metod för att fastställa orsaksförhållanden 
som ännu inte är helt klarlagda mellan vissa agenser och vissa sjukdomar. 
DEN NUVARANDE SITUATIONEN I MEDLEMSSTATERNA 
Situationen i medlemsstaterna gällande rekommendationens tillämpning, som den beskrivs 
i rekommendationens bilaga III, har allmänt sett inte ändrats nämnvärt. 
Man bör dock notera att några medlemsstater (till exempel Belgien och Italien) under 
1990 höll på att ändra reglerna på detta område, samt att Europeiska gemenskapen 
utvidgades den 1 januari 1995 när tre nya medlemsstater anslöts - Finland, Sverige och 
Österrike. Dessa länder befinner sig fortfarande i en övergångsperiod när det gäller att 
anpassa den nationella lagstiftningen till gemenskapens texter. 
Man måste också ta hänsyn till att det sedan rekommendationen 1990 fram till idag 
förmodligen inte gått tillräckligt lång tid, varken för att djupgående förändringar av 
reglerna i medlemsstaterna skall kunna ske på ett område som påverkar de nationella 
sociala trygghetssystemen, eller för att den tekniska och vetenskapliga utvecklingen skall 
ge upphov till mycket nyskapande information. 
För övrigt bör möjligheten att införa vissa sjukdomar ur bilaga II, som man misstänker 
är arbetsrelaterade, i bilaga I, bli föremål för en fördjupad diskussion med 
medlemsstaterna. I denna diskussion bör hänsyn tas till de nya uppgifter som slutgiltigt 
kan bevisa orsaksförhållanden. 
SAMMANFATTNING 
Med utgångspunkt från samtliga ovanstående uppgifter anser kommissionen följande: 
Medlemsstaterna har gjort betydande ansträngningar för att anpassa sig till de 
bestämmelser som föreskrivs i rekommendationens bilaga I. 
Möjligheten att innefatta vissa sjukdomar som för närvarande ingår i bilaga II i 
bilaga I kräver ytterligare fördjupad analys. Denna analys kan göras i samband 
med en revidering av rekommendationens bilagor med hänsyn till nya kunskaper 
som tillförts genom tekniska och vetenskapliga framsteg, men också med hänsyn 
till utvecklingen av situationen i medlemsstaterna. 
Dokumentet "Kortfattade förklaringar som stöd för att diagnosticera 
arbetssjukdomar" kan utgöra ett värdefullt redskap för att hjälpa medlemsstaterna 
att tillämpa rekommendationen på ett enhetligt sätt. 
Vad gäller statistiken kan resultaten från pilotprojektet gällande 31 sjukdomar i 
bilaga I påvisa möjligheter att utarbeta en metod för att erhålla jämförbara och 
mer tillförlitliga uppgifter på detta område inom hela Europeiska gemenskapen. 
Det är nödvändigt att medlemsstaterna arbetar för att inrätta ett system för att 
samla in epidemilogisk information om sjukdomar av arbetsrelaterad natur. 
Resultaten av det projekt som kommissionen påbörjat kommer att kunna hjälpa 
dem med detta. 
Det skulle vara mycket positivt om medlemsstaterna i större utsträckning inför ett 
biandsystem för ersättning, som i vissa fall gör det möjligt att utbetala ersättning 
för arbetsrelaterade sjukdomar som inte är upptagna i den nationella 
förteckningen, om arbetstagaren själv bevisar att sjukdomen har arbetsrelaterat 
ursprung. Detta kan på längre sikt göra det möjligt att gå utöver det nuvarande 
arbetssättet med en uttömmande förteckning över arbetssjukdomar som kan ge 
upphov till ersättning. 
Följaktligen kan man göra följande sammanfattning: 
Kommissionen anser för närvarande inte att det är nödvändigt att föreslå en 
tvingande lagstiftning för att ersätta rekommendationen från 1990. För ögonblicket 
verkar detta förhastat. Kommissionen kommer dock att överväga denna möjlighet 
i samband med en uppdatering av den europeiska förteckningen över 
arbetssjukdomar, som kan komma att utföras före år 2000 för att ta hänsyn till 
vetenskapliga och tekniska framsteg och till resultaten av de olika projekt som 
nämnts ovan. Dessa projekt pågår för att bland annat förbättra dels insamlingen 
av uppgifter gällande arbetssjukdomar, dels möjligheterna att jämföra dessa 
uppgifter och att utföra epidemiologiska analyser av dem. 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 454 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 04 
Katalognummer : CB-CO-96-464-SV-C 
ISBN 92-78-08909-5 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
9