Bryssel den 26.10.2004

KOM(2004) 711 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om den framtida utvecklingen av EU:s energiinitiativ och villkoren för inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om den framtida utvecklingen av EU:s energiinitiativ och villkoren för inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna

1. INLEDNING

All mänsklig verksamhet kräver energi, och tillgång till moderna energitjänster är en förutsättning för social och ekonomisk utveckling. Men tillgången till energi är inte fördelad jämnt eller rättvist över världen.

OECD-länderna, som står för 70 % av den totala energiförbrukningen, har minskat sin sårbarhet för energikriser, men utvecklingsländerna är mer utsatta än någonsin. De är ofta mer beroende av importerad olja, och använder dubbelt så mycket olja per produktionsenhet. Deras svaga ekonomier drabbas hårdare av fluktuerande energipriser. Till detta kommer att moderna energitjänster oftast bara finns i större stadsområden och industricentrum. Den begränsade tillgången till tillförlitliga energitjänster av god kvalitet är ett stort hinder för de fattigas ekonomiska och sociala utveckling. Dessutom inverkar luftföroreningar från traditionella energikällor och kvalitetsproblem i moderna energianläggningar i synnerhet på de fattigas hälsa.

EU insåg vikten av att förbättra energitillgången för de fattiga och lanserade vid världstoppmötet för hållbar utveckling i Johannesburg ett energiinitiativ för fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling. Initiativets syfte är att bidra till uppnåendet av millenniemålen genom att ge fattiga tillgång till tillräckliga och hållbara energitjänster till ett överkomligt pris. Egenansvaret är mycket viktigt för att initiativet skall bli en framgång.

Initiativet är ett samarbetsprojekt mellan kommissionen och medlemsstaterna, och skall ta vara på och på bästa sätt kombinera kommissionens och medlemsstaternas strategier och åtgärder på utvecklingsbiståndsområdet. Initiativet, som genomförs via en dialog och särskilda partnerskap med utvecklingsländer, innehåller bl.a. samarbete om det civila samhället, den privata sektorn och finansinstitut. Mycket har hunnits med sedan världstoppmötet. Prioriteringar fastslogs vid konferensen Energi för Afrika, som hölls i Nairobi i november 2003 och som även har bidragit till det afrikanska egenansvaret. Dialogen med utvecklingsländerna har visat att EU måste investera mycket mera i detta område.

Avsikten med detta meddelande är att ge impulser till hur man kan få fart på initiativet och tillmötesgå AVS-staternas krav. För att energi- och fattigdomsåtgärderna skall få större uppmärksamhet föreslår kommissionen också att gemenskapen – efter nödvändig behandling och beslut i andra AVS- eller EU-organ – inrättar en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna med en budget på 250 miljoner euro.

2. SVÅRIGHETER FÖRKNIPPADE MED FATTIGDOM OCH ENERGI

Nästan två miljarder människor, främst på landsbygden och i städernas utkanter i utvecklingsländerna, saknar tillgång till moderna energitjänster. Afrika söder om Sahara är ett dramatiskt exempel på ojämlikheten på energiområdet; över 80 % av befolkningen saknar eller har bara i begränsad utsträckning tillgång till moderna energiformer. Fattiga samhällens ekonomiska och sociala utveckling begränsas eller hindras helt av att trä och annan biomassa används på ett icke hållbart sätt för energiförsörjningen, i stället för den besvärliga och dyra tillgången till andra energiformer, t.ex. elektricitet och flytande bränslen.

Energi och fattigdomsbekämpning: Tillgång till tillräckliga och hållbara energitjänster till överkomliga priser är en förutsättning för uppnåendet av de flesta utvecklingsmålen, t.ex. i fråga om hälsa, utbildning, belysning, uppvärmning, transport, jordbruk, industriproduktion och moderna kommunikationsmedel. Sambandet erkändes vid världstoppmötet och finns med i den i Johannesburg fastställda genomförandeplanen för hållbar utveckling. Genomförandeplanen påvisar kopplingen mellan tillgång till energi och millenniemålen och att tillgång till energi gör det lättare att bekämpa fattigdomen.

Tillgång till energi: Att kunna garantera tillgång till energitjänster är ett komplicerat åtagande som marknadskrafterna inte kan lösa själva utan samordnad hjälp från den offentliga sektorn. Ett stort antal aktörer av skilda slag är inblandade, från fattiga befolkningsgrupper till lokala och nationella myndigheter och multinationella företag. Energikällor och teknikalternativ varierar från område till område. Det finns ingen enskild paketlösning som passar allas behov när det gäller tillhandahållande av energitjänster.

Energimarknadernas globala karaktär: OECD-länderna har lyckats minska sin känslighet för oljekriser, men utvecklingsländernas känslighet har ökat. Utvecklingsländer använder i genomsnitt dubbelt så mycket olja per produktionsenhet som OECD-länderna. På grund av sina svaga ekonomier har de också svårare att klara oljemarknadens volatilitet.

Finansiering av energibehovet: Nästan hälften av världens investeringar i att förbättra och ersätta försörjningskapaciteten fram till 2030 är förknippade med utvecklingsländernas behov. Kapitalbehovet inom energisektorn måste i större utsträckning än tidigare komma från privata eller utländska källor. Men investeringarna anses alltför riskabla, särskilt när det är fråga om att förbättra fattiga konsumenters tillgång till energi. Det är därför viktigt att hitta nya vägar för hur det offentliga utvecklingsbiståndet kan användas som en katalysator och förbättra investeringsflödet till sektorn.

Se även bilagan.

3. BAKGRUNDEN TILL EU:S POLITIK

Det är dags att genom utvecklingsbiståndet lägga större vikt vid energins betydelse för fattigdomsbekämpningen. Världstoppmötet gjorde energin till ett hett diskussionsämne, men den praktiska aspekten av energi har inte utretts ordentligt. Åtagandena inom energisektorn har sjunkit i tio år, och det finns inga tecken på en vändning uppåt. Utvecklingsbiståndet till utvecklingsländers energisektorer har halverats på några år jämfört med biståndssummorna under nittiotalet.

Men flera av EU:s medlemsstater inkorporerar energifrågor i de bilaterala biståndsprogrammen, vilket är helt i linje med energiinitiativet för fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling.

Energi finns visserligen inte med bland de sex prioriterade sektorer som gemenskapen har satt upp för sitt utvecklingsbistånd, men energi är förknippat med var och en av dem. I kommissionens meddelande Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik[1] erkänns kopplingen mellan energi och fattigdom. Ingen stat i Afrika eller Västindien tar direkt upp energi inom ramen för den nionde Europeiska utvecklingsfonden; däremot har fem stater i Stilla havet utpekat energi som ett viktigt samarbetsområde i sina landstrategidokument.

Ett initiativ på energiområdet avsett att bekämpa fattigdom omnämndes första gången i kommissionens meddelande om den hållbara utvecklingens globala dimension (KOM(2002) 82). Medlemsstaterna bekräftade genom flera beslut inom ramen för Europeiska unionens råd och Europeiska rådet sitt stöd för initiativet, som slutligen antogs och lanserades vid världstoppmötet.

I kommissionens meddelande Energisamarbete med utvecklingsländerna [2] drog kommissionen upp ramarna för samarbetet med utvecklingsländerna på energiområdet. Särskild vikt lades bl.a. vid reformer av energisektorn, tekniköverföring, samarbete mellan utbud- och efterfrågesidorna, främjande av diversifiering och underlättande av utbyggnad och sammanlänkning av nät. Kommissionen betonade energiinitiativets roll i samarbetet.

Efter Johannesburg presenterade kommissionen meddelandet Ett år efter världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg: genomförande av våra åtaganden [3] med en övergripande inventering av energiinitiativet. I meddelandet beskrev kommissionen energiinitiativets framsteg och påpekade behovet av tillräcklig finansiering och möjligheterna till samordning mellan initiativet och Johannesburgkoalitionen för förnybar energi[4].

I slutsatserna från rådets (allmänna frågor) möte 8566/04 i april 2004 bekräftade medlemsstaterna att det är viktigt att initiativet får tillräcklig finansiering. Rådet konstaterade också att kommissionen och medlemsstaterna måste engagera sig bättre för att kunna hjälpa utvecklingsländerna att uppnå de prioriteringar som fastställdes vid konferensen Energi för Afrika i Nairobi, och uppmanade kommissionen att driva uppföljningen till konferensen.

Förslaget om inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna är en följd av denna politik, och skall bidra till att EU:s åtaganden förverkligas. Anslagen till mekanismen bör tas från den villkorade miljarden från nionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF), i väntan på ett slutligt beslut av rådet vid dess möte i mars 2005.

4. GENOMFÖRANDET – FRÅN POLITIK TILL HANDLING

Ett sekretariat för energiinitiativet har inrättats på GD Utveckling för att underlätta samordning och samarbete. Ett råd bestående av medlemsstaterna, tjänstemän från kommissionen och experter är det viktigaste forumet för den europeiska dialogen och samordningen. På europeisk nivå har medlemsstaterna och kommissionen deltagit aktivt i dialogen. Även Europeiska investeringsbanken har deltagit, och har uttryckt ett intresse av att undersöka möjligheterna att kombinera stöd från Europeiska utvecklingsfonden med bankens lån.

Eftersom det för energiinitiativets framgång är viktigt att stödmottagarna tar ett stort ansvar har det viktigaste arbetet efter världstoppmötet varit att inleda en dialog med utvecklingsländer och utvecklingsregioner.

Afrika: en brådskande prioritet

Afrika söder om Sahara kommer knappast att kunna uppnå millenniemålen utan stora ansträngningar, även på energiområdet. Flera medlemsstater bedriver åtgärder på energiområdet i regionen, och har skaffat sig värdefull erfarenhet och kompetens både i fråga om att formulera en politik och dra upp strategier och sedan genomföra åtgärderna. Dessa medlemsstater skall samtidigt främja energiinitiativet där de är verksamma. De afrikanska länderna integrerar i allt större utsträckning energifrågor i strategier för fattigdomsbekämpning, och har blivit bättre på att planera och genomföra energirelaterad verksamhet.

Inom ramen för energiinitiativet arrangerades konferensen Energi för Afrika i Nairobi i november 2003. Konferensen, en milstolpe i dialogen med Afrika, bevistades av företrädare från ungefär 40 länder från regionen. Huvudsyftet var att bestämma vilka åtgärder som skulle prioriteras på nationell och lokal nivå. Rekommendationerna från konferensen avspeglar det afrikanska egenansvaret. Följande prioriteringar föreslogs:

- Energi på landsbygden i allmänhet och tillhandahållande av elektricitet i synnerhet.

- Energi till hushållen, biomassa och alternativ.

- Strategier och politik för sektorn på nationell och regional nivå.

- Kapacitetsutbyggnad på alla nivåer.

Det kommer att hållas seminarier, där det är tänkt att man skall kartlägga framgångsrika modeller för tillhandahållande av energitjänster och finansiering och spridning av modellerna. Kommissionen kommer också att finansiera åtgärder avsedda att stimulera dialogen och bidra till upprättande av en grund för åtgärder:

- Regionala projekt skall finansieras genom anslagen avsedda för energiåtgärder i AVS-staterna.

- Instrumentet Coopener i Intelligent Energi–Europa-programmet sköts av GD Energi och transport och används för samfinansiering av projekt om institutionsuppbyggnad som behövs för att förbättra tillgången till energi i regionen.

- GD Forskning stöder ett partnerskap om förnybara energikällor för fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling i Afrika (Partner för Afrika), där flera europeiska och afrikanska partner ingår.

- GD Miljö stöder flera projekt inom ramen för Johannesburgkoalitionen för förnybar energi som stöder och främjar dialogen om energiinitiativ för fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling, inbegripet arbetet rörande innovativa finansieringsmekanismer (dvs. initiativet för tålmodigt kapital) och databaser för information om politik, åtgärder och databaser på området förnybar energi.

Västindien och Stilla havet

Små östater har särskilda energiproblem. De höga kostnader som är förknippade med att transportera bränsle till öarna gör att elkostnaderna hamnar på i genomsnitt 20–50 cent/kWh, att jämföra med det internationella priset 5 cent/kWh. Öar har däremot en outnyttjad potential för att höja energieffektiviteten och användningen av förnybara energikällor.

Östaterna i Västindien och Stilla havet intresserade sig tidigt för energiinitiativet, och deltog aktivt i dialogen före världstoppmötet. EU och Danmark följde upp staternas engagemang med kontakter med regionala organisationer i östaterna i Stilla havet, vilket ledde till ett partnerskap med dessa stater. EU och Tyskland tog motsvarande initiativ i Västindien.

Se bilagan för närmare upplysningar.

5. FINANSIERINGSMETODER OCH BEHOVET AV INNOVATIVA MEKANISMER

Sedan världstoppmötet är det allmänt känt att millenniemålen inte kan uppnås utan att det satsas mer pengar på energiåtgärder och fattigdomsbekämpning. De privata investeringarna i tillhandahållande av energitjänster till fattiga har hittills varit marginella. Det finns därför ett akut behov av innovativa och flexibla finansieringsmekanismer som kan skapa en hävstångseffekt och multiplicera effekten av den offentliga finansieringen och det offentliga utvecklingsbiståndet genom att dra till sig större investeringar från den privata sektorn, utvecklingsbanker och finansinstitut. Partnerskap mellan offentlig och privat sektor är en viktig del av strategin bakom energiinitiativet. Energisektorn erbjuder EU och dess partner i utvecklingsländerna många tillfällen att ingå sådana partnerskap med den privata sektorn, finansinstitut och det civila samhället. Det behövs dock en större politisk vilja att ställa upp med tillräckliga, snabbare och flexiblare resurser och instrument, inbegripet investeringskapital.

Efter världstoppmötet har en solid grund lagts för särskilda åtgärder inom ramen för energiinitiativet, som nu är redo för sitt genombrott. Det behövs emellertid mycket större resurser för att projektet inte skall tappa fart och för att faktiskt skapa något påtagligt. För att visa sin vilja att uppnå millenniemålen och att implementera genomförandeplanen från Johannesburg bör EU stå för dessa extra resurser.

Se bilagan för närmare upplysningar.

6. EN EU-MEKANISM FÖR ENERGIINVESTERINGAR I AVS-STATERNA

Kommissionen föreslår, som ett första steg, att ett större anslag avsätts för en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna. Under en första fas är 250 miljoner euro ett lämpligt belopp, med beaktande av tillgängliga EUF-medel och de första resultaten från dialogen med berörda. Mekanismen skall vara flexibel och öppen för samfinansiering från medlemsstaterna och andra donatorer, och skall kunna hantera innovativa genomförandemetoder. Mekanismen kommer samtidigt att vara en katalysator – som främjar initiativ, tillhandahåller information, fungerar som en central och är med och bygger upp forsknings- och ledarkapacitet i AVS-staterna – och ett instrument som kan tillhandahålla den felande länken i finansieringen av lönsamma projekt och verksamheter.

6.1. Huvuddrag

Mål: En EU-mekanism för energiinvesteringar bör inriktas på uppnåendet av de mål som uppställdes av världstoppmötet och millenniemålen. Den bör koncentreras till AVS-stater som redan har en god nationell energipolitik eller som har visat en stark vilja att utforma en sådan politik i enlighet med principerna om goda styrelseformer inom ramen för landets strategi för fattigdomsbekämpning. Mekanismen skall bl.a. hjälpa länderna att skapa de institutioner och den lagstiftning som behövs och att locka till sig finansiering till partnerskapen mellan offentlig och privat sektor. Mekanismen skulle gynnas om de medlemsstater som redan är verksam i landet kan delta aktivt och parallellt.

Egenansvar: Egenansvaret är en grundprincip för mekanismen. Flera AVS-stater prioriterar energi- och fattigdomsfrågor, och har bett att få bli partner i energiinitiativet. Åtgärder inom ramen för energiinitiativet bör vara förenliga med landets strategi och åtaganden, och bör helst ingå i den pågående strategin för fattigdomsbekämpning. Vissa länder har en ganska väl utvecklad politik och bör vara redo för genomförande. Andra länder måste utveckla sin politik och sina strategier. Allt fler länder upptäcker att man inte i tillräckligt stor utsträckning har beaktat energifrågornas betydelse för fattigdomsbekämpningen, och att de måste integreras i strategin för fattigdomsbekämpning. På nationell nivå kommer mekanismen att inriktas på att ge de fattiga energitjänster. På transnationell AVS-nivå skall mekanismen främja dialogen med afrikanska institutioner och initiativ på global nivå, t.ex. det nya partnerskapet för Afrikas utveckling (Nepad) och Afrikanska unionen. Motsvarande processer pågår i öregionerna inom AVS.

Flexibilitet: För att kunna fungera effektivt måste mekanismen vara flexibel i finansieringshänseende och vara öppen för samfinansiering från de medlemsstater som är verksamma inom sektorn. Den måste också kunna samarbeta med låneinstitut, den privata sektorn, allmännyttiga företag och det civila samhället.

Mekanismen bör i första hand ge bidrag, vilket har en stor hävstångseffekt som kan locka ytterligare kapital från EIB och andra som ingår i gruppen europeiska institutioner för utvecklingsstöd (nedan kallade EDFI, European Development Finance Institutions) och från internationella finansinstitut, särskilt Afrikanska utvecklingsbanken, Världsbanksgruppen (inbegripet International Financial Corporation och Multilateral Investment Guarantee Agency) och andra regionala eller internationella finansinstitut.

Bäst hävstångseffekt får man genom att kombinera bidrag och andra kapitalkällor, och att stödja projektförberedelser och uppbyggnad av en gynnsam miljö för investeringar. Man bör på ett dynamiskt sätt arbeta för nya partnerskap mellan befolkningsgrupper, icke-statliga organisationer, offentlig och privat sektor. Man bör också ge information och stödja lokala och europeiska energitjänsteleverantörer som är beredda att satsa på sektorn.

Innovation: Avsikten är att mekanismen skall ge innovativa lösningar på de problem som är förknippade med att ge fattiga tillgång till hållbara energitjänster. Lösningarna kan involvera nya finansieringstyper från olika finansiärer (lokala/internationella, offentliga/privata), särskild uppmärksamhet åt energianvändningen vid tillverkning och inkomstgenerering och nya och sektorsöverskridande sätt att använda en rad institutionella och tekniska alternativ som är särskilt avpassade för syftet. Det kan t.ex. röra sig om att förse landsbygden med el, decentraliserade energisystem, ökad användning av förnybara energikällor, högre energieffektivitet med bl.a. renare och effektivare användning av fossila bränslen, effektiv utrustning och effektivare användning av traditionell biomassa. Här kommer samverkan mellan energi- och vatteninitiativet – och med andra initiativ på energiområdet – att undersökas noga. Särskilt vatteninitiativet är intressant i sammanhanget, eftersom båda mekanismerna gäller de fattiga, och det finns goda utsikter att lansera program som både gäller energi och vatten.

6.2. Prioriterade verksamheter som kan finansieras via energimekanismen

EU-mekanismen för energiinvesteringar har två långsiktiga mål: dels att på ett betydande sätt öka användningen av hållbara energitjänster för tillverkning och sociala tillämpningar inom målgruppen i AVS-staterna, dels att på ett betydande och mätbart sätt bidra till uppnåendet av millenniemålen. I enlighet med resultaten av dialogen med AVS-staterna inom ramen för energiinitiativet skall större delen av stödet gå till åtgärder inriktade på att öka tillgången till moderna energitjänster på landsbygden i Afrika. I östaterna inom AVS skall mekanismen ge resultat i fråga om energieffektivitet och förnybara energikällor. Anslagsfördelningen mellan AVS-regionerna kommer att följa de allmänna principerna i Cotonouavtalet.

6.2.1. Prioriterad verksamhet 1: Tillhandahållande av energitjänster

Större delen av anslagen till mekanismen skall utformas så att den når ett stort antal människor på landsbygden och förbättrar deras tillgång till moderna energitjänster. Prioritet kommer att ges till dem som för närvarande inte har någon tillgång alls, som bor i spridda bosättningar, byar, landsbygdsorter, utkanten av stadsområden och avlägsna öar. Mekanismen skall stödja gemensam finansiering av investeringsprojekt inriktade på tillhandahållande. Detta skall skapa en hävstångseffekt som lockar till sig finansiering från medlemsstater, andra donatorer, internationella finansinstitut och den privata sektorn. Denna beståndsdel av mekanismen är avsedd att hjälpa länder och regioner som har eller håller på att skaffa sig en bra nationell energipolitik i enlighet med principerna om goda styrelseformer som prioriterar energi och fattigdomsbekämpning, t.ex. inom ramen för landets strategi för fattigdomsbekämpning. Förslagen skall göra investeringen lönsam och socialt och miljömässigt hållbar, vid behov genom finansiering av institutionellt stöd och åtgärder för att höja ledarskapskompetensen. Stöd kan ges till innovativa åtgärder avsedda att möta energibehov med t.ex. integrerade eller sektorsöverskridande grepp. I förslagen bör särskild hänsyn tas till att de investeringar som partnerländerna gör i energiinfrastruktur med lång livstid kommer att binda dem till en viss energimix under de kommande två årtiondena, vilken i sin tur är avgörande för deras försörjningstrygghet och för hur de hanterar frågan om växthusgaser.

6.2.2. Prioriterad verksamhet 2: Att skapa ett gynnsamt klimat

Om det saknas förvaltnings- och organisationsmässiga förutsättningar för åtgärder inriktade tillhandahållande kan upp till 20 % av mekanismen användas till uppbyggnad av ett gynnsamt klimat inom energisektorn i enlighet med principerna om goda styrelseformer. Verksamheterna kommer att anpassas till den mognadsnivå som råder i fråga om politik och förvaltning (denna varierar mellan AVS-staterna). Mekanismen kommer att användas för att hjälpa länder som behöver förbättra eller genomföra sin nationella politik eller strategi för energi. Det kan röra sig om t.ex. stöd för landets strategi för fattigdomsbekämpning, förbättringar av förvaltning eller lagstiftning, kapacitetshöjning för viktiga aktörer (särskilt för att underlätta genomförande och hantering av energiprogram inriktade på tillhandahållande), eller att förbättra övervaknings- och utvärderingskapaciteten.

6.2.3. Prioriterad verksamhet 3: Att förbereda för framtida storskaliga investeringsprogram

Upp till 20 % av mekanismen skall avsättas till förberedelser för framtida investeringar (från t.ex. internationella finansinstitut som EIB och EDFI, Världsbanken, Afrikanska utvecklingsbanken och den privata sektorn) i gränsöverskridande sammanlänkning och utbyggnad av nät och landsbygdsdistribution. I Afrika kommer prioriteringar från Afrikanska unionen och det nya partnerskapet för Afrikas utveckling (Nepad) att beaktas. Mekanismen kan därmed bidra till en framtida mobilisering av stora ytterligare investeringar i energisektorn i Afrika söder om Sahara och i öregionerna, och blir alltså en hävstång som ökar nettoinvesteringarna i energi och utveckling.

7. FÖRVALTNING AV EU-MEKANISMEN FÖR ENERGIINVESTERINGAR I AVS-STATERNA

Förvaltningen måste återspegla den övergripande politiska strategi som ligger till grund för mekanismen. För det första är AVS-partnernas egenansvar och initiativrätt av avgörande betydelse i processen. För det andra bör man vid genomförandet hålla sig till det huvudsakliga målet att främja de fattigas tillgång till moderna energitjänster. Det förutsätter för det tredje ett optimalt utnyttjande av biståndsmedlen och att man strävar efter en maximal hävstångseffekt, vilket kan innebära att man använder innovativa mekanismer för att samla investeringar från olika håll.

Mekanismen kommer att förvaltas inom kommissionen av tjänstemän. Tjänstemännen kommer att kunna använda sig av sakkunskap utifrån, t.ex. tillfälligt avdelade nationella experter eller kontraktsanställda. AVS–EU-institutionernas beslutsprocess skall tillämpas.

Medlemsstaterna kommer att delta i mekanismens vidareutveckling och allmänna styrning, och kommer att kunna samordna den med egna bilaterala aktiviteter. Energiinitiativets nuvarande struktur och dess råd kommer att omformas till ett rådgivande organ där medlemsstaterna kommer att ha företrädare. Medlemsstaterna kommer också att bli delaktiga via EUF-kommittén. Liksom för vatteninitiativet skall ett forum för berörda parter skapas, där alla berörda i vidsträckt mening kan få information om initiativet och komma till tals. Forumet kommer att få en fast form inom ramen för energiinitiativet.

Mekanismen skall genomföras på ett sätt som liknar genomförandet av vattenmekanismen. Bl.a. måste åtgärderna vara hållbara och det måste finnas en viss hävstångsfaktor och ett stöd från aktörer som redan bedriver verksamhet inom sektorn (medlemsstater, andra initiativ m.m.). Bl.a. följande instrument kan komma till användning:

- Förslagsinfordran, främst för investeringar på nationell eller regional nivå. EUF-kommittén kommer att konsulteras före varje förslagsinfordran. Utvalda projekt och program måste vara förenliga med mållandets politik för sektorn (om landet överhuvudtaget har någon sådan). Medlemsstater som redan är aktiva på fältet, privata sektorn och andra initiativ som gäller energiområdet förväntas underlätta för genomförandet av projekten eller eventuella kompletterande åtgärder. EG-delegationer kommer att konsulteras om förslagen och delta i övervakningen av projektens genomförande.

- Projekt om tekniskt bistånd, främst studier och projekt som rör kapacitets- eller institutionsuppbyggnad. Ansökningar från AVS-stater kommer att utredas i samråd med partner. Prioritet kommer att ges ansökningar avsedda att skapa lämpliga förhållanden för att man senare skall kunna driva projekt inriktade på tillhandahållande av energi.

- Studier och annan verksamhet avsedd att lägga en grund för ökade investeringar i framtiden från EIB, EDFI, Världsbanken och den privata sektorn. Sådan verksamhet kommer att genomföras på begäran av internationella finansinstitut och med stödmottagande lands samtycke.

En liten del av mekanismen kommer att gå till finansiering av administrativa utgifter för mekanismens hantering, t.ex. rekrytering av externa experter, information, seminarier och workshops, övervakning och utvärdering.

8. SLUTSATS

Med utsikten att rådet kommer att frigöra 500 miljoner euro från den villkorade miljarden från nionde Europeiska utvecklingsfonden, och för att garantera fullgörandet av EU:s åtagande från Johannesburg, uppmanar kommissionen Europeiska unionens råd att ge sitt samtycke till inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna och att enas om den ståndpunkt som gemenskapen skall inta i AVS–EG-ministerrådet beträffande inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna.

ANNEX

THE ENERGY AND POVERTY CHALLENGES

At present, nearly two billion people in the world – concentrated mainly in rural and peri-urban areas of developing countries - do not have access to modern energy services. A modern, sustainable energy service means that the energy needed to deliver essential services, such as lighting, cooling, heating, cooking, pumping, motive power, telecommunication etc., is provided in a way that is safe, affordable, efficient, reliable, equitable and environmentally sound. On average, per capita electricity consumption in developing countries is barely one-tenth of the consumption in the EU. Sub-Sahara Africa is a dramatic example of inequality in the energy field, with over 80% of the population having limited access to modern forms of energy. Large populations in Asia, particularly South Asia, and in Latin America live under similar conditions. The social and economic development of poor communities is limited or even deadlocked by the present unsustainable use of wood and other forms of biomass for energy purposes, over and above the difficult and expensive access to other forms or energy, such as electricity and liquid fuels.

Energy and poverty reduction: Energy is a sine qua non of the action to combat poverty. Access to adequate, affordable and sustainable energy services is necessary for a good life and to fulfil most development objectives - within health, education, light, heating, transport, agriculture, industrial production and modern means of communication.

The critical connection between energy and poverty alleviation was recognised by the international community at the WSSD in 2002 in Johannesburg. More specifically, the Johannesburg Plan of Implementation (JPOI) established the link between access to energy and the Millennium Development Goals, including the goal on poverty, noting that access to energy facilitates the eradication of poverty. Among the most important links are:

- MDGs 1 and 7: Reduce poverty and hunger, and improve access to safe drinking water. Access to energy services facilitates economic development and creates incomes and employment e.g. in agriculture, shops and small enterprises. Energy services can improve access to pumped water for drinking and irrigation of gardens and fields. And energy is needed to cook nearly all human food.

- MDGs 2 and 3: Achieve universal primary education and eliminate gender disparity at all levels of education. Improved access to energy services allows women and children (especially girls) to reduce time on gathering firewood, fetching water and cooking food. Electric lighting enables home study and evening classes, and electricity is needed to use educational media and modern communication (ICT) in schools and homes.

- MDGs 4, 5 and 6: Reduce child mortality, improve maternal health and combat major diseases. Access to energy is needed for a modern health system, e.g. for refrigeration of vaccines, sterilisation and lighting operating theatres. Cleaner fuels for cooking will reduce indoor air-pollution and the related respiratory diseases, that, according to WHO, kills 1.5 - 2 million women and children every year.

- MDG 7: Ensure environmental sustainability. Improved energy efficiency and the use of cleaner and renewable sources of energy can help to achieve a more sustainable use of natural resources, such as woodlands and other types of biomass, and reduce emissions, thus protecting the local and the global environment.

The important role of energy in poverty alleviation is increasingly recognised also by African governments, e.g. in the context of poverty reduction strategies.

Energy access: Ensuring access to energy services to poor communities is a complex challenge, and, as experience over the past years has shown, it cannot be left to market forces alone to resolve. Concerted action of the public sector is required. Energy, like water, is not a commodity comparable to, for example, industrial or agricultural products. Provision of energy services depends on a multitude of economic and social preconditions, policy frameworks, political circumstances and international, national or local market situations. Many stakeholders are involved, ranging from poor communities to local and national governments and trans-national companies. Energy services can be delivered from many sources and technologies. Geographical conditions are different, even within a country. There is no ‘one size fits all’ recipe to provide energy services to a particular community.

The global character of energy markets: Internationally traded hydrocarbons have been and still remain the overwhelming mainstay of energy economies of most developed and developing countries. While OECD countries have managed to decrease their exposure to oil shocks, developing countries are more directly exposed to their negative macroeconomic impacts. In addition to being dependent on imported hydrocarbons, their economies are also more energy-intensive than those of developed economies. On average, oil-importing developing countries use more than twice as much oil to produce a unit of economic output as do OECD countries. Moreover, their financial situation (high levels of debt, fragile balances of payment) means that they are less able to weather turmoil on oil markets. Current sustained high prices on oil markets, price volatility and insecurity of supply affect developing countries more than others. Some of these countries spend up to 50% of their trade surpluses on energy imports – with devastating results for their national economies. A mere 10 US$ per oil barrel price increase can result in a 3% loss of GDP in some Sub-Saharan countries in the first year after the hike.

Energy finance: Energy demand is rising fast in developing countries. Almost half of the global investment required for improving supply capacity and replacing existing and future supply facilities in the period up to the year 2030 is attributed to the needs of developing countries (including China and India). The required investment for Africa alone is approx. 1.2 trillion US$, as calculated by the IEA. And this is a conservative estimate which would still leave 1.4 billion people without access to electricity in the year 2030. Financing is a huge challenge for the sector, with a marked trend away from financing energy investments from public and ODA budgets. More than ever before, the capital needed in the energy sector will have to be raised from private and foreign sources. However, most investors perceive the risks of energy investment in developing countries as being prohibitive, in particular when it comes to improving access to energy for poor consumers. Public and ODA funding must explore new dimensions and design new approaches if they are to catalyse and facilitate a sufficient flow of investment including the risk capital.

PROGRESS TO DATE - TRANSLATING POLICY INTO ACTION

SINCE WSSD, THE EUEI HAS MADE PROGRESS ON THE ORGANISATIONAL FRONT AND IN ESTABLISHING A DIALOGUE WITH KEY STAKEHOLDERS, IN PARTICULAR DEVELOPING COUNTRIES.

The EUEI has established a secretariat within DG Development to stimulate synergy and cooperation. The EUEI Advisory Group, made up of Member States and Commission officials and experts in energy and development, is the main forum for dialogue and coordination of the Initiative. Working groups are established under the Advisory Group, such as the Finance Working Group, which has compiled the strategic paper “Development Capital for Energy Access: Opportunities to Reach the Energy-Poor”.

In the European context, the EUEI dialogue has been undertaken with the active involvement of EU Member States and the European Commission, and has also included the European Investment Bank (EIB).

In this dialogue, EIB has expressed interest in exploring possibilities with the EUEI for combining EDF grants and EIB loans, e.g. where the grant element would be used for identification and preparation of projects, and/or for the drafting of Master Plans and provision of Technical Assistance in support of local administration for the management of EIB financed projects.

In line with the partnership approach and recognising the importance of strong local ownership, the immediate priority for the EUEI after WSSD has been to engage in a dialogue with developing countries and regions that have expressed an interest in the EUEI. A short summary of the progress of the EUEI in different developing country regions is given below.

Africa: an urgent priority

Nearly ten years before the MDG time target, it seems clear that Sub-Saharan Africa will have difficulty in reaching the MDGs unless substantial extra efforts are undertaken, including in the energy field.

ACP Africa is a major priority area for the EUEI, and conditions for increased action are improving. A number of Member States are active in the energy sector in Sub-Saharan Africa, and have built up valuable experience and capacity, both in the development of policies and strategies and in actual implementation. Some of these Member States play the role of EUEI facilitators in the countries where they have energy programmes. Likewise, the World Bank and non-EU donors are active in a number of countries, also with a poverty focus. After Johannesburg, African governments are gradually integrating energy issues into their poverty reduction strategies. And there is an increasing, albeit still limited, capacity in African institutions, NGOs and private sector to plan and implement energy-related activities.

The EUEI “Energy for Africa” conference held in Nairobi, Kenya, in November 2003 was a milestone in EUEI dialogue between Africa and the EU, and was attended by government representatives from about 40 countries from Sub-Sahara Africa. The main objective of the event was to identify priorities for actions at national or sub-regional level in Africa. In preparation for the conference, the EUEI undertook scouting missions or desk studies in several African countries, which prepared the ground for further action. The debate in Nairobi was stimulated by a keynote statement by Commissioner Nielson, linking energy to poverty alleviation and development, and highlighting the problems relating to the traditional use of biomass and the need for rural electrification.

In the Nairobi recommendations, adopted at the conclusion of the conference, the African countries took ownership of this agenda and suggested the following priorities for the EUEI:

- Rural energy in general and rural electrification in particular

- Energy for households, biomass and substitutes

- Strategies and policies for the sector, both at national and at regional level

- Capacity building at all levels.

In order to continue the dialogue and make the Nairobi recommendations operational in a number of countries, sub-regional EUEI workshops will take place in Southern Africa and in West Africa during the coming months. The workshops will focus on successful models for delivery of energy services to rural areas and on how such models can be financed and implemented on a wider scale.

A number of Commission-funded activities further stimulate the EUEI dialogue and contribute to the creation of a framework for action in Africa. These include regional projects to be financed by the intra-ACP allocation to energy with SADC and ECOWAS, as well EUEI-linked projects supported by other Commission services. The COOPENER component of the Intelligent Energy-Europe programme, managed by DG Energy and Transport, co-finances projects aiming at creating the institutional conditions for improved access to energy in Sub-Saharan Africa with a special emphasis on renewable energy and demand management. COOPENER projects are implemented by consortia of African and European partners. Similarly, RTD supports a renewable energy partnership for poverty eradication and sustainable development in Africa (‘Partners for Africa’) involving a number of European and African partners.

The Caribbean and Pacific

Their remoteness and small markets make small island countries particularly vulnerable in the energy field. The further development of their societies depends to a large extent on access to transportation, ICT and energy. The high cost of shipping diesel oil to dispersed islands brings electricity production costs up to an average of 0.2–0.5 €/kWh, compared to international costs of 0.05 €/kWh. Some islands spend over 75% of their foreign currency earnings on fuel imports. At the same time there is untapped potential for increased energy efficiency and the use of renewable energy.

The island states in the Caribbean and the Pacific took an early interest in the EUEI, and participated actively in the dialogue before WSSD. The “Sustainable energy seminar for ACP Island States within the framework of EC development co-operation”, held in June 2001 in the Dominican Republic was an early opportunity to exchange views and establish dialogue.

After WSSD the EC and Denmark engaged in active and positive follow-up dialogue with regional organisations in ACP Pacific island states, leading to the establishment of an EUEI partnership with the Pacific Island Countries. Parallel-financed activities by Denmark and the Commission (the Danish part is already under implementation) will help to establish national energy policies and action plans and will improve the efficiency of national electricity utilities.

A dialogue with the Caribbean Island Countries, through their regional organisation CARICOM, was also initiated, in cooperation between the EC and Germany. The development of a regional energy policy and support for the execution of the Caribbean Renewable Energy Development Programme, co-financed by Germany, are the targets of this cooperation, which is currently under preparation. There is also increased interest to convert existing central energy generation systems towards a decentralized renewable-based energy system to reduce islands’ vulnerability.

Other Regional Components in the EU Energy Initiative

The EUEI is also generating interest outside the ACP area. In the Sustainable Energy Systems programme, DG RTD stimulated a strong North African participation in research related to the quantification and awareness raising of energy external costs, particularly concerning the impacts of energy pollution on human health. The Finnish-sponsored programme “Energy and Environment Partnership with Central America” is the first EUEI activity outside the ACP area, and Austria, through cooperation with the Austrian-sponsored “Global Forum on Sustainable Energy”, has involved the EUEI in district heating activities in the Western Balkans. The Global Forum is also involving the EUEI in its activities in Himalayan countries.

THE FINANCIAL CHALLENGE AND THE NEED FOR INNOVATIVE MECHANISMS

SINCE WSSD THERE has been a recognised need for a significant increase in funding for energy and poverty in order to achieve the Millennium Development Goals. Work done by the International Energy Agency and the EUEI Finance Working Group has shown that public funding from governments and the international donor community is not sufficient to cover investment needs. And so far, the provision of energy services to the poor has not been able to attract private investment. Innovative and flexible funding mechanisms are urgently required to use the leverage effect of ODA and attract more resources from the private sector, development banks and financial institutions. While the creation of an enabling environment through, for example, regulatory reform and government capacity building remains a key to attracting more energy investment, there are already concrete opportunities to blend public and private capital and make delivery of energy services for the poor happen. These include: energy infrastructure funds, SME support and/or consumer credit programmes, smart subsidies, rural energy funds, market and product development, etc. Furthermore, developing renewable energy sources and transfer of state-of-the-art technologies will considerably contribute to the financial sustainability of actions.

Public-private partnerships (PPPs) are considered to be a promising instrument for growth and economic development in developing countries, and are a core instrument in the EUEI strategy. Infrastructure and especially the energy sector offer numerous possibilities for blending public and private funds. A feasibility study for the creation of an innovative public-private financing mechanism is being finalized by the Commission together with interested Member States and other stakeholders[5]. PPPs will enable the EU and its developing country partners to work together in partnership with the private sector, financial institutions and civil society towards effective delivery of energy services to the poor.

However, with no resources of its own and no significant energy-sector allocations in the development cooperation budgets of the Community, the roll-out of the EUEI may prove too slow to maintain momentum and make a real contribution towards the MDGs. Unless greater efforts are undertaken at the political level to provide adequate, faster and more flexible resources and instruments, the impact of the EUEI will be limited to the possibilities for tapping into resources already allocated to other sectors. This will prevent it from reaching its objectives in the foreseeable future.

Since Johannesburg the EUEI has built a solid base for specific actions and is now ready for a quantum leap. To maintain the momentum and to actually deliver on the ground, substantial additional resources are needed. Such resources should be provided by the EU as a demonstration of its commitments to the MDGs and the Johannesburg Plan of Implementation.

[1] KOM(2000) 212.

[2] KOM(2002) 408.

[3] KOM(2003) 829.

[4] I juni 2004 hade koalitionen 88 medlemmar, varav 54 utvecklingsländer. Medlemmarna har undertecknat en förklaring enligt vilken de lovar att samarbeta för att, med en känsla av att ärendet är akut, öka den globala andelen av förnybara energikällor i betydande utsträckning.

[5] This feasibility study is commonly referred to as the JREC Patient Capital Initiative