Sammanfattning Den långt framskridna digitaliseringen av domstolsväsendet visade sig spela en avgörande faktor för tryggandet av det estniska domstolsväsendets motståndskraft mot de utmaningar som covid-19-pandemin har inneburit. E-file, ett system för elektronisk kommunikation inom domstolsväsendet, håller på att utvecklas med nya funktioner följt av en utbildning och systemet har bidragit till att domstolarna effektivt har kunnat klara upp inkommande ärenden. När så behövs för att uppnå god rättsskipning har domstolsordförandenas befogenheter utökats så att de under särskilda omständigheter och under en begränsad tid kan omplacera domare utan deras medgivande, överföra ärenden och begära att domare som samtycker utstationeras. Dessa befogenheter kan användas för att komma till bukt med eventuella eftersläpningar i domstolarna och i nödfall om antalet inkommande migrations- och asylärenden ökar. Insynen i befordringsprocessen för domare har ökat genom en ändring av utvärderingskriterierna för domare i första instans, vilka numera omfattar ett förfarande för insamling av uppgifter om kandidaterna. Det strategiska regelverket för korruptionsbekämpning har vidareutvecklats sedan förra årets rapport med en nationell handlingsplan för 2021–2025, vilken regeringen antog under 2021. Handlingsplanen innebär en förstärkning av ministeriernas deltagande i samordningen och genomförandet av åtgärder för korruptionsbekämpning och en utveckling av civilsamhällets engagemang i korruptionsfrågor. Vad gäller åtal av korruptionsbrott har det straffrättsliga systemet visat sig effektivt kunna identifiera fall av korruption på hög nivå. Åtgärder för att stärka det förbyggande arbetet omfattar nya, ej bindande riktlinjer för lobbyverksamheter och intressekonflikter, även om dessa riktlinjer saknar tydliga bestämmelser för genomförandet. Lagstiftningsprocessen för att anta heltäckande regler för skydd av visselblåsare har inletts och förväntas vara klart i slutet av detta år. I det uppdaterade systemet för redovisning av tillgångar ska även ministrars politiska rådgivare redovisa sina ekonomiska intressen. Dessutom har regeringen meddelat att de avser skärpa regelverket för finansiering av politiska partier. Vad gäller mediefrihet och mediepluralism har regeringen lagt fram ett lagförslag om att stärka medietillsynsmyndighetens oberoende och öka insynen i mediernas ägarförhållanden. Rätten till information är generellt sett rättsligt och formellt skyddad i författningen, dock kan reglerna för offentliggörande skilja sig åt mellan olika offentliga organ. Sedan 2020 års rapport om rättsstatsprincipen har det heltäckande ramverket för skyddet av journalister förblivit oförändrat. Den rådande covid-19-pandemin har lett till minskade reklamintäkter, vilket har påverkat mediepluralismen och journalisternas ekonomiska situation genom en försämring av arbetstryggheten, särskilt för frilansare. Regeringen har antagit flera stödåtgärder för att få bukt med dessa frågor. Estland har fortsatt förbättra sitt välutvecklade system för kontroller och motvikter med nya projekt som syftar till att göra lagstiftningsprocessen mer inkluderande. Justitiekanslern har utökat sin kompetens och ackrediterats med A-status som en institution för mänskliga rättigheter som ett steg i genomförandet av FN:s Parisprinciper. Det nya programmet för civilsamhället har tagits fram av regeringen i samarbete med civilsamhället och det fokuserar på utformandet av strategiska partnerskap mellan civilsamhällets organisationer och offentliga institutioner. Den estniska regeringen utlyste ett nödläge mellan mars och maj 2020. Sedan lagstiftningen ändrats har Hälsonämnden och regeringen haft befogenhet att bekämpa covid-19-pandemin. Alla regeringens beslut med anledning av covid-19-pandemin innehåller information om hur dessa kan bestridas.



I.Domstolsväsendet

Det estniska domstolsväsendet består av tre nivåer: fyra distriktsdomstolar (som handlägger tvistemål, brottmål och mål om mindre brott) och två förvaltningsdomstolar i första instans, två regionala domstolar i andra instans (som prövar överklagade domar från distrikts- och förvaltningsdomstolarna) samt högsta domstolen i högsta instans som fungerar som kassationsdomstol och författningsdomstol. Högsta domstolen förvaltar sin egen budget och sköter sin egen verksamhet, medan domstolarna i första och andra instans förvaltas gemensamt av rådet för domstolsförvaltning och justitieministeriet. Rådet för domstolsförvaltning är ett organ utan löpande verksamhet som bland annat har befogenheter rörande domstolsväsendets struktur och resurser och som deltar i diskussionen om domstolarnas förvaltning. Domarna i domstolarna i första och andra instans utses av republikens president på förslag från högsta domstolen i plenum. Åklagarmyndigheten lyder under justitieministeriet och fullgör sina uppgifter i oavhängighet. Myndigheten leds av riksåklagaren, som framför allt överser utnämningen av åklagare och deras befordringar. Det estniska advokatsamfundet är en oberoende, självstyrande branschorganisation. Disciplinära förfaranden mot advokater kan inledas vid Domarkårens hedersdomstol av samtliga berörda parter eller av advokatsamfundets styrelse. Estland deltar i Europeiska åklagarmyndigheten.

Oberoende

Uppfattningen om domstolsväsendets oberoende har förbättrats markant och ligger nu på en hög nivå bland allmänheten och en genomsnittlig nivå hos företagen. Bland allmänheten upplever 66 % att domstolsväsendets oberoende är ganska eller mycket bra, vilket är en markant ökning jämfört med 2020 (57 %) och trenden är fortsatt positiv. Hos företagen upplever 57 % att domstolsväsendets oberoende är ganska eller mycket bra, vilket utgör en vändning av den tidigare negativa trenden (39 % 2020) . Uppfattningen om domstolsväsendets oberoende har sedan 2016 ökat både hos allmänheten och hos företagen.

Domstolsordförandenas befogenheter har utökats så att de, under särskilda omständigheter och under en begränsad tid, kan omplacera domare utan deras medgivande samt begära utstationering av domare som samtyckt. De ändringar av lagen om domstolarna som trädde i kraft i juni 2020 har som syfte att åtgärda eventuella eftersläpningar på domstolarna och eventuella nödlägen som kan uppstå om antalet inkommande migrations- och asylärenden ökar och innebär att domare kan omplaceras mot deras medgivande. När så behövs för att uppnå god rättsskipning kan en domare genom ett beslut från domstolens ordförande tillfälligt omplaceras utan domarens medgivande till en förvaltningsdomstol för handläggning av ansökningar om förvar av tredjelandsmedborgare. Omplacering är endast möjligt i nödsituationer och ska genomgå en domstolsprövning vid högsta domstolen. Att omplaceringen är tillfällig, sker under specifikt fastställda omständigheter och är föremål för en domstolsprövning i kombination med att beslutet om omplacering inte fattas av den verkställande makten utgör viktiga rättsskydd. Europarådet rekommenderar att omplacering av domare utan deras medgivande ska omfattas av sådant rättsskydd. Dessa ändringar har också gett utökade möjligheter att hänskjta ett ärende till en annan domstol utan byte av jurisdiktion. På begäran av ordförande för en distriktsdomstol eller förvaltningsdomstol kan ordförandena för de regionala domstolarna, genom ett gemensamt beslut, hänskjta ett ärende som kan dömas på grundval av de allmänna delarna till en annan domstol i samma instans för avgörande. Denna åtgärd ska endast brukas under extraordinära omständigheter och ska inte användas som en permanent lösning. Dessa ändringar innebär också en utökad möjlighet att utstationera domare med deras medgivande. Ordförande på en domstol kan skicka en domare, om domaren ger sitt medgivande och på begäran av en ordförande på en annan domstol, att pröva ett ärende på en annan domstol i samma eller i en lägre instans när det föreligger en reell risk att en domstol inte kan handlägga inkommande ärenden inom rimlig tid. Utstationeringen är även i dessa fall tidsbegränsad.

Befordringsprocessen för domare har blivit mer transparent. I december 2020 ändrade högsta domstolen i plenum utvärderingskriterierna för domare i första instans som ansöker om en tjänst som domare i andra instans. Kriterierna, som offentliggjordes för första gången 2015, har reviderats så att de omfattar ett förfarande för insamling av uppgifter om kandidaterna, vilket borde bidra till en ökad insyn i befordringsprocessen för domare. Befordran för domare bygger på allmänna uttagningsprov där domare som önskar befordras jämställs med kandidater som innehar andra juridiska yrken. Denna förändring av processen är särskilt relevant med tanke på att ett visst antal domare kommer att gå i pension under kommande år och att dessa måste ersättas med nyutnämnda eller befordrade domare. Utnämningsprocessen för nya domare till domstolar i första och andra instans sköts av kommittén för granskning av domare och bygger på ett muntligt och ett skriftligt prov och en utvärdering av kandidatens lämplighet. Därefter presenteras de godkända kandidaterna för högsta domstolen i plenum som lämnar in ett förslag till utnämning till republikens president. Domare vid domstolar i första instans befordras till domstolar i högre instans genom ett beslut från högsta domstolen i plenum på grundval av en intervju och yttranden från medlemmarna i den domstol som personen har sökt sig till. Beslut om befordran eller om utnämningar kan överklagas hos högsta domstolens författningskammare. Berörda aktörer har uttryckt farhågor om huruvida de domare som deltar i överklagandeförfarandet är opartiska men hittills har ingen sådan överklagan inkommit. Vidare bör det noteras att ledamöter i författningskammaren, vilka har deltagit i beslut om befordran eller beslut om förslag till utnämning, har möjlighet att lämna ifrån sig överklagandeförfarandet för att på så vis bemöta eventuella tvivel som kan ha uppstått gällande överklagandekammarens strukturella opartiskhet. När en domare utses till ämbetet för första gången ska kommittén för granskning av domare utvärdera domaren under dennes första tre år i enlighet med de kriterier som fastställts i lagen.

Kvalitet

Den långt framskridna digitaliseringen av domstolsväsendet har gjort det möjligt för domstolarna att fortsätta sitt arbete utan märkbara avbrott under covid-19-pandemin. Som noterat i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen är Estland bland de medlemsländer som kommit längst med digitaliseringen av domstolsväsendet. Detta har möjliggjort för en smidig övergång från ett platsbaserat till ett distansbaserat domstolsväsende under covid-19-pandemin. Redan innan pandemin bröt ut hade Estland infört ett digitalt hanteringssystem för domstolshandlingar, utrustat alla domstolar med videokonferensutrustning och gjort det möjligt för domstolar, åklagarmyndigheter och andra yrkesverksamma jurister att arbeta på distans. En digital rättssal togs fram under 2020 för att göra det möjligt för domare, advokater och åklagare att delta i förhandlingar på distans. Detta nya digitala verktyg nyttjar inga kommersiella molnprodukter. Användarna kan logga in i verktyget utan att installera någon programvara och förhandlingarna kan streamas och spelas in. Alla förhandlingar i digitala rättssalar har ett unikt namn och lösenord som inte kan återanvändas när förhandlingen är avslutad. Till det nya verktyget medföljer det instruktioner för att underlätta användningen. Högsta domstolen håller på att ta fram mer utbildningsmaterial och fler kurser för att ytterligare främja kompetensnivån på det här området. Vidare kommer en ny version av e-File, ett system för elektronisk kommunikation inom domstolsväsendet, att presenteras under 2021, vilket kommer att göra det möjligt att ladda upp stora filer och videofilmer till en onlineplattform.

Effektivitet

Domstolsväsendet har fortsatt att arbeta effektivt trots de utmaningar som covid-19-pandemin har inneburit. Handläggningstiden för förhandlingar och pågående mål är bland de lägsta i hela EU. Under 2020 avslutades civilrättsliga mål i distriktsdomstolarna med samma effektivitet som under 2019 (i genomsnitt inom 95 dagar) medan straffrättsliga mål avslutades långsammare än under 2019 (i genomsnitt inom 255 dagar med det vanliga straffrättsliga förfarandet, inom 34 dagar med det förenklade förfarandet och inom 47 för mindre brott). I domstolarna i första instans avslutades förvaltningsrättsliga mål något långsammare än under 2019 (i genomsnitt inom 126 dagar) . Den genomsnittliga handläggningstiden för överklaganden var 192 dagar i civilrättsliga mål, 51 dagar i straffrättsliga mål och 197 dagar i förvaltningsrättsliga mål. Domstolarnas handläggningstid i civil-, handels- och förvaltningsrättsliga mål är kortare än genomsnittet i EU (mätt som målgenomströmning) och antalet pågående mål är bland de lägsta i EU . Jämfört med 2019 sjönk avslutandegraden strax under 100 %, men domstolarna klarade generellt av att hantera inkommande mål.

II.Regelverk för korruptionsbekämpning

De institutionella förutsättningarna för att bekämpa korruption har inte förändrats jämfört med 2020 års rapport om rättsstatsprincipen. Justitieministeriet ansvarar för att ta fram, övervaka och samordna handlingsplanen mot korruption 2021–2025. Det särskilda utskottet för korruptionsbekämpning utövar parlamentarisk kontroll över åtgärderna mot korruption. Tillsynskommittén för finansiering av politiska partier övervakar de politiska partiernas finansiering. Byrån för korruptionsbrott inom den nationella kriminalpolisen är en specialenhet som utreder korruption och säkerhetstjänsten utreder korruptionsbrott som begås av högre statliga tjänstemän och högre kommunala tjänstemän i sex större kommuner. Åklagare vid åklagarmyndigheten leder förundersökningar om korruptionsbrott och företräder det allmänna i domstolar.

Uppfattningen bland sakkunniga och företagsledare är att korruptionsnivån inom den offentliga sektorn i Estland är fortsatt relativt låg. I Transparency Internationals korruptionsindex för år 2020 har Estland fått 75 av 100 och ligger på plats 6 i EU och plats 17 i världen . Landets placering har förbättrats under de senaste fem åren .

Det strategiska regelverket för korruptionsbekämpning har uppdaterats. Den nya heltäckande handlingsplanen mot korruption 2021–2025 antogs av regeringen i februari 2021 och omfattar åtta huvudsakliga prioriteringar . Handlingsplanen är att betrakta som ett viktigt steg framåt jämfört med den tidigare strategin och syftar till att komplettera det rättsliga regelverket för korruptionsbekämpning med en reglering av lobbyverksamheter och ett rättsligt skydd av visselblåsare. Införandet av den nya handlingsplanen kommer att samordnas av justitieministeriet genom nätverket för korruptionsbekämpning .