RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET - Halvtidsöversyn av EIB:s mandat för utlåning till tredje land enligt rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999 med ändningar

Innehåll

1. Inledning

2. Lagstiftning och institutionellt system

2.1. Gällande lagstiftning

2.2. Garantisystemet

2.2.1. Generell garanti

2.2.2. Riskdelning

3. Översikt av bankens verksamhet utanför EU enligt mandatet

3.1. Sammanfattning av verksamheten

3.2. Framsteg för riskdelningen

3.2.1. Översikt

3.2.2. Regionala skillnader vid riskdelning enligt mandatet för 2000-2007

3.3. Stöd av EU:s politik

3.3.1. Stöd till små och medelstora företag

3.3.2. Hållbar utveckling och miljö

3.3.3. Hälsa och utbildning

3.3.4. Regionalt samarbete

3.3.5. Övergång till utveckling

3.3.6. Katastrofhantering

3.4. Samarbete med gemenskapsprogram och andra finansinstitut

3.4.1. Kandidatländer

3.4.2. Västra Balkan

3.4.3. Medelhavsområdet

3.4.4. Latinamerika och Asien

3.4.5. Sydafrika

3.5. Bankens instrument enligt mandatet

4. Omgivning och begränsningar för verksamheten

4.1. Kandidatländer

4.2. Balkan

4.3. Partnerländer i Medelhavsområdet:

4.4. Latinamerika och Asien

4.5. Sydafrika

5. Förslag för framtiden

5.1. Inriktning

5.1.1. En ny geografisk fördelning av den befintliga lånevolymen enligt mandatet inom det gällande lånetaket på 20 060 miljoner euro

5.1.2. En begränsad utvidgning av mandatet, för Ryssland och de västra nya oberoende staterna

5.2. Riskdelning

5.3. Definition av politisk risk

5.4. Generell garanti

Förteckning över bilagor

Bilaga 1: EIB:s utlåning i Central- och Östeuropa

Bilaga 2: EIB:s utlåning i Medelhavsområdet

Bilaga 3: EIB:s utlåning i Asien och Latinamerika

Bilaga 4: EIB:s utlåning i Sydafrika

Halvtidsöversyn av EIB:s mandat för utlåning till tredje land enligt rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999 med ändningar

1. Inledning

Denna rapport överlämnas till Europaparlamentet och rådet i enlighet med artiklarna 1 och 2 i rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999 med ändringar (nedan kallat "rådets beslut"). Denna halvtidsöversyn av utlåningsmandatet beskrivs uttryckligen i artikel 1: "Kommissionen skall rapportera om tillämpningen av detta beslut senast den 31 januari 2004, eller sex månader innan något nytt anslutningsfördrag träder i kraft, och vid behov föreslå ändringar av detta beslut. Rådet skall diskutera och besluta om eventuella förslag med giltighet från och med den 1 augusti 2004 eller dagen för något nytt anslutningsfördrags ikraftträdande."

I enlighet med kraven i artikel 2 i rådets beslut innehåller rapporten, som omfattar tidsperioden från mandatets ikraftträdande till och med den 31 december 2002, följande: Uppgifter om utlåningsverksamheten och om framstegen i fråga om riskdelning, samt en granskning av hur systemet verkat och av samordningen av de finansinstitut som är verksamma inom de berörda områdena. Rapporten innehåller även en bedömning av i vilken utsträckning utlåningen enligt detta beslut har bidragit till att uppnå gemenskapens relevanta utrikespolitiska mål.

De garantier som gemenskapen beviljat enligt rådets beslut täcks av en garantifond för extern verksamhet som inrättades genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994. Samtidigt med denna halvtidsöversyn och i enlighet med rådets förordning (EG, Euratom) nr 1149/1999 av den 25 maj 1999 om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 2728/94, överlämnar kommissionen till Europaparlamentet och rådet en utförlig rapport om garantifonden för extern verksamhet.

Denna rapport består av fyra avsnitt. Det första avsnittet innehåller en förteckning över den gällande lagstiftningen och en beskrivning av garantisystemet enligt beslutet. I det andra avsnittet ges en överblick över bankens verksamhet enligt mandatet till och med den 31 december 2000. I det tredje avsnittet beskrivs den omgivning och de begränsningar som gäller för bankens verksamhet, och det fjärde avsnittet handlar om utsikter och föreslagna förändringar för den återstående mandatperioden. Rapporten kompletteras av bilagor med detaljer om och en granskning av bankens verksamhet per region (Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien samt Sydafrika).

Tillsammans med denna rapport presenterar kommissionen ett förslag till översyn av rådets beslut (KOM(2003)...) som innehåller de föreslagna förändringarna för den resterande mandatperioden.

2. Lagstiftning och institutionellt system

2.1. Gällande lagstiftning

Den lagstiftning och de institutionella system som gäller för EIB:s mandat återfinns i följande rättsakter:

a) Rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999 [1] om beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till projekt utanför gemenskapen (Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien samt Sydafrika).

[1] Offentliggjord i EGT L 9, 13.1.00.

b) Rådets beslut 1999/786/EG av den 29 november 1999 [2] om beviljande av en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till projekt för återuppbyggnad av de områden i Turkiet som drabbades av jordbävning.

[2] Offentliggjord i EGT L 308, 3.12.1999.

c) Rådets beslut 2000/688/EG av den 7 november 2000 [3] om ändring av beslut 2000/24/EG så att den gemenskapsgaranti som beviljats Europeiska investeringsbanken utvidgas till att omfatta lån till projekt i Kroatien.

[3] Offentliggjord i EGT L 285, 10.11.2000.

d) Rådets beslut 2000/788/EG av de 4 december 2000 [4] om ändring av beslut 2000/24/EG i syfte att inrätta ett särskilt EIB-åtgärdsprogram till stöd för konsolidering och förstärkning av tullunionen mellan EG och Turkiet.

[4] Offentliggjord i EGT L 314, 14.12.2000.

e) Rådets beslut 2001/778/EG av den 6 november 2001 [5] om ändring av beslut 2000/24/EG så att den gemenskapsgaranti som beviljats Europeiska investeringsbanken utvidgas till att omfatta lån till projekt i Förbundsrepubliken Jugoslavien [6].

[5] Offentliggjord i EGT L 292, 9.11.2001.

[6] Rådet bekräftade i sina slutsatser av den 14 april 2003 att Kosovo omfattas av detta utökade mandat gällande EIB:s insatser.

f) Beslut av bankens råd av den 28 mars 2000 att bemyndiga banken till utlåning enligt rådets beslut av den 22 december 1999.

g) Garantiavtal (Contrat de Cautionnement) undertecknat av kommissionen och EIB den 19 juli respektive 24 juli 2000 med ändringar enligt skriftväxling undertecknad av kommisssionen och EIB den 13 september 2001 respektive 8 oktober 2001, och den 12 april 2002 respektive 6 maj 2002.

2.2. Garantisystemet

I enlighet med rådets beslut består det gällande garantisystemet av två delar: en generell garanti och ett system för riskdelning.

2.2.1. Generell garanti

Denna garanti är begränsad till 65 % av det sammanlagda kreditbeloppet, plus alla därmed förbundna summor [7]. Inom detta sammanlagda tak täcks kreditförluster från individuella lån i praktiken till 100 %. Garantin omfattar den kommersiella risken som inte täcks av systemet för riskdelning (se avsnitt 2.2.2. nedan) och den politiska risken i samtliga fall. Den generella garantin avser det sammanlagda garanterade beloppet, utan att göra någon åtskillnad mellan regionerna.

[7] Ränta, courtage, avgifter, omkostnader, ..., såsom beskrivs i Contrat de Cautionnement.

Det sammanlagda lånetaket för alla beviljade krediter motsvarar 20 060 miljoner euro, fördelade enligt följande:

- Central- och Östeuropa [8] // 9 280 miljoner euro

[8] Inklusive länderna på västra Balkan (Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Serbien och Montenegro, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien).

- Medelhavsområdet // 6 425 miljoner euro

- Latinamerika och Asien // 2 480 miljoner euro

- Sydafrika // 825 miljoner euro

- Särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen EG/Turkiet // 450 miljoner euro

- TERRA-programmet (Turkey Earthquake Reconstruction and Rehabilitation Action) // 600 miljoner euro

Garantin omfattar en tidsperiod på sju år med början den 1 februari 2000 för Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet samt Asien och Latinamerika och den 1 juli 2000 för Sydafrika. För samtliga regioner löper garantin ut den 31 januari 2007. Den förlängs automatiskt med en tid om sex månader om de lån som banken beviljat inte har uppnått de ovannämnda lånetaken per den 31 januari 2007. För TERRA-programmet täcker garantin lån som beviljas under en tid på tre år från och med den 29 november 1999, och förlängs automatiskt med sex månader om de lån som banken beviljat inte uppnått lånetaket vid utgången av dessa tre år. TERRA-programmets löptid gick ut den 29 maj 2003.

Bankens verksamhet enligt rådets beslut stödjer "gemenskapens relevanta utrikespolitiska mål för investeringsprojekt i Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien samt Sydafrika)" Medan EU:s utvecklingspolitik omfattar många frågor fokuserar EIB:s utlåning enligt mandatet på nyckelområden till stöd för de politiska målsättningarna. Detta berörs närmare i avsnitt 3.3 nedan.

2.2.2. Riskdelning

Systemet för riskdelning skiljer på de kommersiella och de politiska riskerna inom gemenskapsgarantin. Såsom fastställs i rådets beslut bör EIB där så är möjligt säkra lämpliga icke-statliga garantier från tredje part för de kommersiella riskerna, medan budgetgarantin i detta fall enbart täcker politiska risker som härrör från hinder för valutaöverföringar, expropriering, krig och inre oroligheter.

I rådets beslut (artikel 1.3) uppmanas banken "att sträva efter att i största möjliga utsträckning täcka den kommersiella risken på 30 % av sin utlåning enligt detta beslut från icke-statliga garantier på grundval av individuella regionala mandat. Denna procentsats skall utvidgas när så är möjligt och såvitt marknaden tillåter." I en skrivelse från den 31 maj 2000 till rådets ordförande skriver EIB:s ordförande: "Banken kommer självfallet att sträva efter att uppnå en total nivå på 30 %. Banken kan dock inte gå i god för mål vid tillämpning av icke-statliga garantier på basis av individuella mandat, även om man kommer att göra sitt bästa i detta avseende."

I avsnittet 3.2 nedan beskrivs riskdelningsläget per den 31 december 2002.

3. Översikt av bankens verksamhet utanför EU enligt mandatet

3.1. Sammanfattning av verksamheten

I detta kapitel ges en översikt och en allmän granskning av de lån som tecknats per den 31 december 2002 i enlighet med rådets beslut, samt en redogörelse för den regionala och sektorvisa fördelningen. I bilagorna 1 till 4 presenteras uppgifterna var och för sig för Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet (inklusive särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen EG/Turkiet och TERRA-programmet), Asien och Latinamerika respektive Sydafrika.

Enligt tabell 1 nedan uppgår de lån som tecknats per den 31 december 2002 (dvs. två femtedelar av utlåningsmandatens löptid för Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet och Asien och Latinamerika och över en tredjedel av mandatets löptid för Sydafrika) till 40 % av det totala lånetaket på 20 060 miljoner euro, men det finns betydande regionala skillnader. Beloppet för Central- och Östeuropa är lägre än medelvärdet eftersom merparten av EIB:s utlåning till kandidatländerna har genomförts utanför gemenskapsgarantin under den föranslutningsfacilitet som EIB inrättade år 2000.

Tabell 1: Tecknade lån per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

Den sektorvisa fördelningen som ges i tabell 2 nedan visar att kommunikationssektorn (vägar och telekom) stod för nästan 40 % av den totala utlåningen. Över hälften av lånen i denna sektor beviljades i regionen Central- och Östeuropa, där Rumänien, Bulgarien och Serbien och Montenegro erhöll de största beloppen för upprustning och uppgradering av vägar och järnvägar, och konstruktion av motorvägar (för detaljer se tabell 2 och 3 i bilaga 1).

Vattensektorn (och övrigt, dvs. urban upprustning) absorberade 19 % av den totala utlåningen och den övervägande delen beviljades i Medelhavsområdet, särskilt Turkiet (rening av avloppsvatten och avloppsnät samt upprustning och återuppbyggnad av stadsinfrastruktur som förstörts under jordbävningen) och Algeriet (färdigställande av nät för dricksvattenförsörjning). Detaljer återfinns i tabell 2 och 3 i bilaga 2.

Energisektorn stod för 18 % under den granskade perioden. Merparten gick till följande länder i Medelhavsområdet (för detaljer se tabell 2 och 3 i bilaga 2):

- Egypten: byggande av naturgasdrivet kraftverk

- Marocko: ökad sammankopplingskapacitet för el mellan Marocko och två grannländer (Spanien och Algeriet) samt byggnad av pumpkraftverk

- Tunisien: eltransport

Tabell 2: Sektorvis fördelning av lån som tecknats per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

3.2. Framsteg för riskdelningen

3.2.1. Översikt

Såsom beskrivs i punkt 2.2.2 täcker gemenskapsgarantin både politiska och kommersiella risker om det inte görs någon överenskommelse om riskdelning. Enligt principen om riskdelning skall EIB inhämta tredjepartsgarantier för att täcka de kommersiella riskerna. Målsättningen är att 30 % av portföljen skall skyddas på detta vis. För dessa lån täcker gemenskapsgarantin endast bestämda politiska risker (hinder för valutaöverföringar, expropriering, krig eller inre oroligheter). Systemet för riskdelning har bidragit till att mobilisera kommersiella bankgarantier för lån på tillväxtmarknader, särskilt i länder i Asien och Latinamerika, som annars inte hade varit tillgängliga eller hade varit för dyra. Tabell 3 i avsnitt 3.2.2. visar att banken vid utgången av 2002 hade lyckats nå 19 % vad gäller lån med riskdelning i förhållande till samtliga lån som tecknats enligt mandatet totalt. Resultaten skiljer sig mycket åt vad gäller mandatets olika regionala delar. 30 %-målet för verksamhet enligt mandatet har redan överskridits avsevärt i Asien och Latinamerika, men kommer sannolikt inte att nås i Central- och Östeuropa/Balkan, Medelhavsområdet respektive Sydafrika.

Den övervägande delen av utlåningen i kandidatländerna skedde dock utan EU-garantier inom föranslutningsfaciliteten som banken antog efter att rådets beslut trätt i kraft. Vid en fulltständig analys av riskdelningen mellan EU:s medel och EIB vid utlåning till tredje land bör man även beakta dessa avsevärda ogaranterade lånebelopp. Tabell 3 nedan visar effekten om utlåning enligt föranslutningsfaciliteten läggs samman med utlåningen med riskdelning enligt mandatet. Den totala andelen lån med riskdelning som tecknats stiger från 19 % (enbart mandatet 2000-2007) till 57 % (mandatet 2000-2007 och föranslutningsfaciliteten).

Under tiden har banken även inrättat en investeringsfacilitet för Medelhavspartnerskapet med en utlåningsram på en miljard euro, för utlåning i Medelhavsområdet, även i detta fall utan några EU-garantier. Trots att ännu inga lån hade tecknats enligt faciliteten i och med utgången av 2002 är det precis som i fallet med föranslutningsfaciliteten uppenbart att framtida lån inom dessa ramar kommer att höja bankens effektiva riskdelningsresultat ytterligare.

Det bör också noteras att EU-garantin ännu inte utnyttjats för att täcka politisk risk.

3.2.2. Regionala skillnader vid riskdelning enligt mandatet för 2000-2007

Skälen till skillnader i riskdelning för de regionala delmandaten är följande:

- För det första tillhör de flesta projekt enligt mandatet i Central- och Östeuropa och Balkan den offentliga sektorn och omfattas därför inte av riskdelning. Projekt i privata sektorn, dvs. många lån med kommersiella garantier, har tecknats inom föranslutningsfaciliteten utanför mandatets ramar.

- För det andra hör även de flesta projekt som finansierats i Medelhavsområdet till den offentliga sektorn. De härrör från prioriteringar som gjordes av de regeringar med vilka banken samarbetade inom Europa-Medelhavspartnerskapet. I enlighet med detta har de flesta lån hittills tecknats med regeringar eller offentliga organ. Genomförandet av FEMIP borde dock leda till en högre andel verksamhet inom privata sektorn i Medelhavsområdet.

- För det tredje är mandatet i Asien och Latinamerika uttryckligen kopplat till projekt av intresse för såväl gemenskapen som de berörda länderna, särskilt kommersiella/industriella projekt där EU-företag är inblandade. Som ett resultat av detta hör de flesta projekt som finansierats till den privata sektorn och stöds av icke-statliga garantier. Detta är en förklaring till varför en särskilt stor andel av verksamheten har utnyttjat systemet för riskdelning.

- Slutligen har banken ännu inte haft någon utlåning med riskdelning i Sydafrika. Utlåning för projekt i den offentliga sektorn har än så länge täckts av statliga garantier. Vad gäller projekt i privata sektorn som utgör 25 % av den totala utlåningen i Sydafrika, täcks de flesta av garantier från utmärkta lokala banker. Deras internationella kreditvärdighet är lika med och begränsas i praktiken av Sydafrikas kreditvärdighet.

Tabell 3: Riskdelning per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

3.3. Stöd av EU:s politik

I rådets beslut ges vägledning om vissa politiska mål som EU har och som man med hjälp av mandatet bör eftersträva i de olika regionerna. I punkt 18 klargörs att huvudinriktningen för utlåning i Central- och Östeuropa bör vara att stödja EU:s strategi inför anslutningen och underlätta utvidgningsprocessen. Enligt beslutet skall även utlåning i Asien och Latinamerika riktas mot projekt som tjänar både EU:s och mottagarlandets intressen. I Medelhavsområdet utgörs de politiska ramarna av Europa-Medelhavspartnerskapet och Barcelonaprocessen. Dessa regionspecifika angreppssätt behandlas mer detaljerat i bilagorna till denna rapport, och diskuteras närmare i avsnitt 3.4. nedan.

De generella bidragen till EU:s politiska mål som är nya eller som har fått större betydelse än förut sammanfattas nedan.

3.3.1. Stöd till små och medelstora företag

Betydande reformer inom banksektorn har redan möjliggjort att EIB kan genomföra global utlåning för att stödja och främja långsiktig utlåning till små och medelstora företag. Denna form av finansiering förväntas öka även i fortsättningen.

3.3.2. Hållbar utveckling och miljö

Hållbar utveckling har blivit ett viktigt inslag vid mandatets genomförande, särskilt när det gäller att finansiera investeringar som underlättar effektiv utveckling och förvaltning av lokala naturresurser. Bland exemplen finns uppförandet av ett naturgasdrivet kraftverk i Egypten år 2002 (150 miljoner euro), exploateringen av en guldfyndighet i Marocko år 2000 (30 miljoner euro) och en fosfatgruva i Jordanien år 2000 (30 miljoner euro), plantering av träd för produktion av massaved i Brasilien år 2001 (33 miljoner euro), (skogsbruksprojektet Veracel i Brasilien som bidrar till hållbar skogsutveckling i den fattiga staten Bahia i nordöst), samt uppförandet av ett gasdrivet kraftverk i Argentina år 2001 (77 miljoner euro). Bankens strategi länkades till EU:s sektorprioriteringar (vatten, energi, hälsa, jordbruk och biologisk mångfald) vid världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002, och en insats för strategisk samordning med kommissionen är på gång. Allmänt sker en systematisk integrering av miljöhänsyn i alla projekt under hela projektcykeln, baserat på EU:s principer och normer. På så vis uppmuntras initiativtagare, även inom europeiska privata sektorn, att tillämpa god internationell sed. Allmänt kommer den första utbetalningen av ett visst lån inte göras förrän miljövillkoren uppfyllts i de fall då viktiga problem har upptäckts under granskningen.

3.3.3. Hälsa och utbildning

I vissa länder har banken nyligen utökat sin utlåning till verksamhet inom hälsa och utbildning. Till exempel tecknades avtal för följande projekt år 2002: uppförande och utrustning av regionala sjukhus i Syrien (lån på 100 miljoner euro) och utrustning av grundskolor i Turkiet med IT-läromedel (lån på 50 miljoner euro). Dessa aktiviteter är ett potentiellt direktverkande bidrag till att minska fattigdomen. På grund av de effekter som skuldfinansiering har på offentliga utgifter och planering av makroekonomisk utveckling är samordning med andra långivare, finansiering från lokala parter och ytterligare bidragskällor avgörande. Sådana projekt gör det nödvändigt att undersöka integreringen av social och ekonomisk politik i landet.

3.3.4. Regionalt samarbete

Regionalt samarbete är ett vanligt inslag i både EU och kandidatländerna. Vid stora investeringsprojekt utanför EU är sådant samarbete dock svårt att uppnå, men regionalt samarbete är ändå en nyckelfaktor för hållbar utveckling i bankens samtliga geografiska verksamhetsområden. I ökande omfattning tillämpas regionalt samarbete av utvecklingsländer för att förbättra integreringen i världsekonomin genom att bemöta gränsöverskridande problem.

3.3.5. Övergång till utveckling

Bankens verksamhet i Balkan stödjer en smidig övergång från direkt rehabilitering efter konflikt till återuppbyggnad och hållbar utveckling. Lärdomar från tidigare verksamhet på området tydliggör den avgörande betydelsen av en systematisk samordning av bidragsgivare.

3.3.6. Katastrofhantering

Efter den förödande jordbävningen i Turkiet i augusti 1999 har banken under TERRA-mandatet gjort insatser för upprustning respektive återuppbyggnad av grundläggande infrastruktur i området, man har gett stöd till småföretag som förlorat sina tillgångar och man har hjälpt till för att förhindra att regionen sjunker djupare i ekonomisk depression under denna återuppbyggnadsperiod. Särskild uppmärksamhet har riktats mot att förbättra regionens katastrofberedskap, genom att införa säkrare normer för nya byggnader som finansierats med EIB-lån i denna jordbävningsutsatta region.

3.4. Samarbete med gemenskapsprogram och andra finansinstitut

På grund av den typ av projekt som banken stödjer är samfinansiering vanlig och normalt nödvändig, eftersom finansiering från EIB inte täcker mer än 50 % av projektkostnaden. Man måste därför komplettera med finansiering från motparten eller andra långivare och internationella finansinstitut. På så vis hjälper finansiering från EIB till att mobilisera inhemska resurser, och lockar i många fall även internationella finansieringskällor.

Bankens insatser inom offentlig sektor kan kräva viktiga politiska förändringar för att stora ekonomiska projekt skall vara ekonomiskt lönsamma och finansiellt livsdugliga. I detta fall är nära samarbete med andra bilaterala eller multilaterala organ som är inblandade i landets reformarbete oumbärligt för att garantera de önskade effekterna av en gemensam insats. Kapitalinvesteringar går sedan hand i hand med tekniskt bistånd.

På så vis kan banken också utnyttja kompetensen hos de institutioner som är specialiserade på mer övergripande politiska och sektorrelaterade frågor. Gemensamma insatser garanterar i många fall att reformer får effekt, och gör att livskraften ökar hos investeringsprojekt. När dessa väl slutförts kommer de sannolikt att fungera inom ett bättre regelverk.

I tabell 4 nedan finns uppgifter om projekt som finansierats enligt mandatet och där flera finansinstitut tillsammans utöver initiativtagarna bidragit till finansieringen av projektets totalkostnad. Av ett totalt lånebelopp på 8 027 miljoner euro som EIB beviljat avser 4 696 miljoner euro projekt som samfinansierats. Detaljer om samarbetet som beskrivs i tabell 4 finns för varje geografisk region i bilagorna.

Tabell 4: Samfinansieringar per den 31 december 2002

(Miljoner euro)

>Plats för tabell>

3.4.1. Kandidatländer

I kandidatländerna för EU-medlemskap bedrivs bankens utlåning inom ramarna för EU:s program för stöd till kandidatländerna inför anslutningen, särskilt i form av finansiering av investeringar för att integrera kandidatländernas infrastrukturer med EU:s samt för att stödja små och medelstora företag.

Samordning av bankens insatser med kommissionens strukturpolitiska föranslutningsinstrument (Ispa) [9] har varit särskilt betydelsefull de senaste två åren för att genomföra lyckade transport- och miljöprojekt med hjälp av lämpliga strukturerade finansieringsplaner. På liknande vis har samarbete med kommissionens instrument Phare [10] bekräftats, särskilt inom områdena regional utveckling och finansiering för små och medelstora företag. Förutom ofta förekommande stöd från Phare under investeringsplaneringsfasen för att säkerställa att de projektstudier och det tekniska bistånd som krävs till stöd för EIB-projekten tillhandahålls, samarbetar banken även med Phare vid samfinansiering av infrastrukturprojekt.

[9] Instrumentet hjälper länder i Central- och Östeuropa som ansöker om medlemskap att förbättra miljösituationen och att utveckla transportnät.

[10] Stödprogram för Centraleuropa.

Kommissionen och banken samarbetar för närvarande vid utvecklingen av två nya samfinansieringssystem (instrumentet för kommunal infrastruktur och instrumentet för kommunal finansiering). Båda system är en kombination av lån från EIB och bidrag från EU (Phare) för att uppmuntra finansinstitutioner som är verksamma i kandidatländerna att höja sin utlåning till kommunala investeringsprojekt.

3.4.2. Västra Balkan

I västra Balkan har nära samarbete med internationella finansinstitut varit avgörande för EIB:s medverkan. Samordningen är god mellan EU:s institutioner för att garantera den lämpligaste kombinationen av bidrag och EIB-lån inom ramarna för gemenskapens biståndsprogram för återuppbyggnad, utveckling och stabilisering på Balkan (Cards) och Europeiska byrån för återuppbyggnad. Banken har även nära samarbete med Världsbanken och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling inom stabilitetspakten, samt vid identifiering, granskning och samfinansiering av prioriterade projekt och sektorstudier. Inom styrgruppen för infrastruktur, ett organ för samordning av bidrag, har banken intagit en ledande roll.

I Balkan har banken även bidragit med en serie regionala studier för att stödja den allmänna planeringsprocessen. Man har genomfört den regionala studien om flyginfrastruktur (ATIRS) och har samarbetat med kommissionen vid regionala studien om transportinfrastruktur (TIRS).

3.4.3. Medelhavsområdet

I Medelhavsområdet, särskilt inom ramen för investeringsfaciliteten för Europa-Medelhavsområdet (FEMIP) [11], kombinerar banken finansiering med bidrag för skapandet av institutioner och politisk dialog, för att skapa gynnsamma förhållanden för investeringar i privata sektorn. Detta sker i nära samarbete med andra institutioner (särskilt kommissionen med program såsom Meda [12], och Världsbanken).

[11] Instrumentet infördes i oktober 2002 och omfattar all EIB:s verksamhet i Medelhavsområdet (se bilaga 2, punkt 2.1).

[12] Programmet Meda är EU:s främsta finansiella instrument för att genomföra Europa-Medelhavspartnerskapet. Programmet består av tekniska och finansiella stödåtgärder för att bistå vid strukturella ekonomiska och politiska reformer i partnerländerna.

3.4.4. Latinamerika och Asien

Projekt i Asien och Latinamerika finansieras inom ramen för samarbetsavtal, men är inte kopplade till särskilda gemenskapsstödprogram.

Banken stödjer aktivt samfinansiering av projekt i Asien och Latinamerika, både som ett led i att mobilisera ytterligare privat kapital och för att uppnå högre avkastning på de egna resurserna. EIB:s verksamhet genomförs där så är möjligt i form av partnerskap och som ett komplement till internationella finansinstitut, regionala utvecklingsbanker och banksektorn, i syfte att optimera mervärdet (se tabell 5 i bilaga 3).

3.4.5. Sydafrika

Institutionella frågor i Sydafrika behandlas huvudsakligen i nära samarbete med det parallella EU-finansierade stödprogrammet och Sydafrikas finansdepartement.

3.5. Bankens instrument enligt mandatet

Bankens huvudprodukt i alla regioner är ett allmänt prioriterat lån med stränga garantikrav enligt bankens stadgar. Huvuddelen av EIB:s insatser i partnerländerna i Medelhavsområdet och Balkan har baserats på sådana lån. Särskilt värdefulla är de långa löptiderna på upp till 25 år för finansiering av infrastrukturprojekt, som inte finns tillgängliga på lokala marknader. Dessutom har banken tillhandahållit medel åt lokala banker för vidareutlåning till små och medelstora företag (s.k. globala lån).

I Medelhavsområdet har lån för miljöprojekt kompletterats med räntesubventioner och begränsade bidrag för tekniskt bistånd under programmet för tekniskt bistånd till Medelhavsområdet (METAP) [13]. EIB tillhandahöll 9 miljoner euro för miljöskydd i Medelhavet. Från 1999 till 31 mars 2003 genomfördes 21 genomförbarhetsstudier inom offentliga sektorn. Genomförbarhetsstudierna har hittills lett till att investeringar på 1 672 miljoner euro identifierats, som har eller kommer att får stöd med runt 522 miljoner euro i lån från EIB. Knappt 60 % av dessa studier rörde vattenresursförvaltning (huvudsakligen avloppsvatten och i mindre omfattning vattenförsörjning) och 31 % fast avfall.

[13] Inom detta program som startades av EIB och Världsbanken tillsammans år 1990 tillhandahåller EIB finansiering för förberedande miljöstudier, särskilt vad gäller avlopp och avloppsrening.

I Medelhavsområdet har banken kunnat utnyttja riskkapital från gemenskapen för att utöka kreditlinjer och kapitalinvesteringar till banker, och även till direktinvesteringar i privatplaceringsfonder. I Sydafrika anmodade kommissionen i samråd med Sydafrikas myndigheter banken år 2001 att förvalta delar (50 miljoner euro) av sitt bidragsprogram i form av en finansieringsfacilitet för riskkapital till stöd för nya entreprenörer från samhäller med historiskt missgynnade befolkningsgrupper, särskilt genom att tillhandahålla eget kapital. Detta program som i huvudsak verkar genom Sydafrikas Industrial Development Corporation har haft en mycket lovande början med 25 finansierade delprojekt (17 % av den totala faciliteten) under de första sex månaderna sedan starten i mars 2002.

En särskild insats har gjorts i Ungern, Polen, Tjeckien och Sydafrika för att skapa finansiering från EIB i lokal valuta. Bankens kreditvärdighet AAA sammantaget med en relativt välutvecklad marknad för den lokala valutan har gjort det möjligt för banken att ge ut obligationer för euro-lokal valuta och att inleda motsvarande finansiell förvaltning. På så vis kan lånen till lokala låntagare erbjudas i den lokala valutan. Detta har visat sig särskilt användbart för projekt på den lokala marknaden, såsom allmännyttiga företag med avkastning i lokal valuta, då man lånar från banken med lång löptid och därmed kan undvika valutarisker.

4. Omgivning och begränsningar för verksamheten

Bankens verksamhetsomgivning i de olika regionerna uppvisar faktorer som kan utgöra begräsningar för verksamhetens utveckling. De mest iögonfallande inslagen i varje enskild region kan sammanfattas enligt följande:

4.1. Kandidatländer

Fyra huvudfaktorer anser banken ha påverkat utlåningen:

- Svagheter hos det institutionella systemet och administrativa, institutionella och organisatoriska flaskhalsar har begränsat de lokala marknadernas absorptionsförmåga. Dessa institutionella och strukturella begränsningar anses dock vara problem på kort eller medellång sikt, och EIB försöker stödja de lokala styrelseorganen att med tiden minska begränsningarnas effekter.

- Budgetrestriktioner har lett till ett selektivt angreppssätt från myndigheternas sida vid planering av ytterligare inlåning.

- Denna begränsning har förvärrats i och med den globala ekonomiska nedgången som har påverkat tillväxttakten i vissa kandidatländer.

- Slutligen har ytterligare svårigheter uppstått på grund av bristen på garantier för substatliga segment där lagstrukturer och regelverk är oprövade, och på grund av de ofta långvariga förfaranden då lån kombineras med bidrag.

4.2. Balkan

EIB upptog inte sin verksamhet i de länder på Balkan som tidigare tillhörde Jugoslavien (med undantag för Slovenien) förrän nyligen: 1998 för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, 2000 för Bosnien och Hercegovina och inte förrän 2001 för de två största länderna, Kroatien och Serbien och Montenegro. Efter nästan tio års frånvaro - EIB:s verksamhet i f.d. Jugoslavien drogs in 1991 - har bankens nya verksamhet enligt mandatet för Central- och Östeuropa i huvudsak varit fokuserat på återuppbyggnad och restaurering av den offentliga sektorns infrastruktur, såsom beskrivs i stabilitetspakten mellan förmånstagarländer och den så kallade bidragsgivargemenskapen (som huvudsakligen består av bilaterala bidragsgivare, andra finansinstitut och kommissionen).

Investeringsklimatet på Balkan är mycket volatilt och dras med ett flertal olösta problem (framför allt frånvaro av rättsstat) som utgör betydande investeringshinder. Lokala myndigheter är ännu svaga och projekten är därför svåra att få igång.

Vad gäller investeringar inom den privata sektorn finns ett antal begränsningar som beskrivs mer detaljerat nedan. Trots detta inledde banken under 2002 en första riskdelningsaktion för ett industriprojekt i Bosnien och Hercegovina, och de första kreditinstrumenten för små och medelstora företag (globala lån) i Kroatien. Bankens finansiering av verksamhet inom den privata sektorn har varit begränsad på grund av finansieringsinstrumentens utformning (inget riskkapital, endast prioriterade lån) och de stränga garantikraven enligt bankens stadgar. Eftersom regeringar inte vill eller kan stödja privata sektorns inlåning med statliga garantier kan blivande initiativtagare inom privata sektorn ofta inte erbjuda garantier som uppfyller bankens krav. Samtidigt har stödet till små och medelstora företag med globala lån begränsats på grund av den svåra ekonomiska situationen och svårigheten att finna lämpliga mellanhänder i dessa länders dåligt fungerande banksektorer. Vidare framsteg för bankens utlåning i dessa sektorer kommer att bero på hur snabbt reformerna av företags- och banksektorn framskrider.

4.3. Partnerländer i Medelhavsområdet:

Den underliggande målsättningen med investeringsfaciliteten för Europa-Medelhavsområdet (FEMIP) [14] , där banken för närvarande förbereder organisation och personalresurser, är att hjälpa partnerländerna i Medelhavsområdet att klara utmaningarna i form av ekonomisk och social modernisering samt förbättrad regional integration, i ett led i skapandet av det planerade frihandelsområdet mellan Europa och partnerländerna i Medelhavsområdet till 2010. FEMIP kommer främst att vara fokuserat på den privata sektorn. Vidare har banken beslutat att fokusera på regionala samarbetsprojekt och investeringar i hälsa och utbildning. FEMIP kommer att bistå med tekniskt stöd vid utformningen av projekt och reformer inom olika ekonomiska sektorer.

[14] Instrumentet infördes i oktober 2002 och omfattar all EIB:s verksamhet i Medelhavsområdet (se bilaga 2, punkt 2.1).

I de flesta partnerländer är en avgörande andel av investeringarna i infrastruktur, naturresurser och även industri fortfarande i regeringens händer. Det finns ett antal faktorer som måste övervinnas för att utveckla utlåningen inom privat sektor: svagheten hos lokala finansmarknader, otillräckligt företagsklimat, hotande sociala och politiska oroligheter samt brist på garantier som uppfyller EIB:s krav. I andra fall har partnerländer föredragit att reservera EIB:s resurser för projekt inom den offentliga sektorn där riskdelning inte är möjlig, så att projekt inom privata sektorn endast kan finansieras av EIB utanför mandatet, eller helt enkelt från andra källor, eftersom resurserna enligt mandatet är begränsade och eftersom det är svårt att på marknaden hitta medel i samma storleksordning och med de villkor som EIB erbjuder vid finansiering av sådana projekt i offentliga sektorn. De turkiska myndigheterna till exempel har insisterat på att verksamhet inom privata sektorn skall ske under föranslutningsfaciliteten och inte under det generella mandatets riskdelning, eftersom det är relativt lätt för Turkiet att få stora företag (som senast Toyota) med utmärkt kreditvärdighet att ombesörja hela finansieringen och garantin.

Det finns ett antal områden och omständigheter (projektfinansiering via lokala och/eller småskaliga initiativtagare, transaktioner av lokal valuta, garantier, kreditlinjer till privata banker,...) där riskkapital i form av ett flertal instrument och bidrag för tekniskt bistånd och investeringsstöd är särskilt användbara för att möta den privata sektorns behov, och därmed bidra betydligt till att öka omfattningen och skapa mervärde hos EIB:s verksamhet i partnerländerna i Medelhavsområdet. Detta sker genom finansiering av riskkapital från EU som banken förvaltar.

4.4. Latinamerika och Asien

Såsom redan påtalats har nästan halva mandatet tecknats under de första tre åren, trots sviterna av krisen i Asien och läget i Argentina. Detta är en tydlig indikation på den stora efterfrågan på EIB:s lån, som har tvingat banken att vara selektiv och i många fall att hålla lånen under det efterfrågade beloppet och avsevärt under gränsen på 50 % av den totala projektkostnaden (genomsnitt för mandatet hittills: 13 %). Att innehålla det befintliga lånetaket innebär att denna situation måste bibehållas.

4.5. Sydafrika

Trots en välfungerande och stor finansmarknad är tillgången på långsiktig finansiering fortfarande begränsad av de lokala bankernas kortfristiga inhemska resurser, och hindren vid inträde på internationella marknader på grund av landets kreditvärdighet. Under dessa omständigheter förklaras den stora efterfrågan på finansiering från EIB med att banken kan erbjuda långfristiga lån.

Den stora efterfrågan på riskkapitalordningen som banken förvaltar på uppdrag av kommissionen visar att det finns en avsevärd potential för att denna sorts resurser skall användas för att stödja utvecklingen av små och medelstora företag, som inte kan uppfylla de garantier som krävs för att komma åt bankens egna resurser, men som kan vara lämpliga för förlagslån eller finansiering av delvis eget kapital

5. Förslag för framtiden

I tabell 5 nedan visas den prognostiserade utnyttjandegraden för de olika regionala ramarna för den återstående mandatperioden enligt verksamhetsplanen (VP) som antogs av bankens styrelse i december 2002. Den visar de ytterligare insatser som beslutats för Medelhavsområdet, och effekter av utvidgningen. Dessa prognoser tyder på en total garanterad utlåning som är något över mandatets lånetak. Prognoserna innebär även ett mindre överskott vad gäller Asien och Latinamerika och Sydafrika. Banken påpekar dock att prognoserna för verksamheten i Asien och Latinamerika och Sydafrika har begränsats till befintliga lånetak och att man skulle kunna låna ut mer pengar i dessa regioner. Som en följd av detta bör de ursprungliga lånetaken för Asien och Latinamerika och Sydafrika behållas, vilket ger ett globalt underskott på 442 miljoner euro [15] jämfört med det sammanlagda lånetaket.

[15] 442 miljoner euro = 231 miljoner euro + 167 miljoner euro (marginal Asien och Latinamerika) + 44 miljoner euro (marginal Sydafrika) (se tabell 5).

Tabell 5: Prognostiserad utlåning per region

(Miljoner euro)

>Plats för tabell>

5.1. Inriktning

Med hänsyn till dessa prognoser å ena sidan och hur gemenskapens utrikespolitiska prioriteringar utvecklats å andra sidan föreslår kommissionen att ett antal ändringar införs i det nuvarande mandatet.

5.1.1. En ny geografisk fördelning av den befintliga lånevolymen enligt mandatet inom det gällande lånetaket på 20 060 miljoner euro

5.1.1.1. Sydöstra Europa

Kommissionen föreslår att omstrukturera den befintliga ramen för Central- och Östeuropa till att omfatta Bulgarien, Rumänien, Turkiet och Västra Balkan [16] (en ny ram för grannländer i sydöst), i enlighet med överenskommelsen i Köpenhamn om att finansiering av föranslutningsstöd till Turkiet bör ske under posten "föranslutningsstrategi" i budgetplanen från och med 2004 Lånetaket för denna nya ram skulle uppgå till 9 185 miljoner euro (se tabell 6 nedan). Detta belopp överensstämmer med Turkiets andel av mandatet för Medelhavsområdet till och med utgången av 2002. I enlighet med Barcelonarådets beslut i mars 2002 är Turkiet fortfarande berättigat till all verksamhet inom FEMIP

[16] Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Serbien och Montenegro, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.

5.1.1.2. Partnerländerna i Medelhavsområdet

Kommissionen föreslår att ändra den nya utlåningsramen för Medelhavsområdet till att omfatta den planerade utlåningen inom FEMIP enligt Barcelonarådet i mars 2002 och i enlighet med initiativet "Ett utvidgat europeiskt grannskap" [17]. Efter flyttningen av Turkiet kommer det reviderade lånetaket för Medelhavsområdet att uppgå till 6 520 miljoner euro (se tabell 6 nedan).

[17] Ett utvidgat europeiskt grannskap: en ny ram för förbindelserna med våra grannländer i öster och söder, meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet KOM(2003) 104.

5.1.1.3. Övriga regioner

Även om banken anser att utrymmet för ökad utlåning i Asien och Latinamerika är stort och att en ökning skulle vara i enlighet med den inriktning som bestämdes vid toppmötet i Madrid i maj 2002 [18] och vid toppmötet ASEM 4 i Köpenhamn i september 2002 [19] finns ingen marginal inom det sammanlagda lånetaket för att överskrida de gränser som beslöts 1999. Kommissionen föreslår därför att behålla dessa gränser. Samma resonemang gäller Sydafrika.

[18] Stats- och regeringschefer i EU och Latinamerika och de Karibiska länderna uppmuntrade kommissionen, banken och den Interamerikanska utvecklingsbanken att lägga fram initiativ inom vissa områden som är avgörande för ekonomisk utveckling.

[19] Detta bekräftades också i EU:s strategi gentemot Asien som antogs i december 2002 och vid toppmöten mellan EU och Indien respektive Kina.

5.1.2. En begränsad utvidgning av mandatet, för Ryssland och de västra nya oberoende staterna [20]

[20] Västra nya oberoende staterna (Ukraina, Moldavien, Vitryssland).

I samband med beslutet att inrätta det befintliga mandatet inbjöd rådet kommissionen att åter undersöka möjligheten för framtida utvidgning av garantibestämmelserna till att omfatta även Ryssland, Ukraina och Moldavien. I kommissionens meddelande "Ett utvidgat europeiskt grannskap" beskrivs bland annat en progressiv och riktad utökning av EIB:s generella utlåningsmandat till Ryssland, Ukraina, Moldavien (och så småningom Vitryssland), i nära samarbete med EBRD och andra berörda internationella finansinstitut. EIB:s utökade verksamhet skall utformas så att reforminsatser som genomförs i de nya grannländerna premieras. Utvidgningen markerar deras politiska betydelse för EU och även behoven av bättre investeringar i infrastruktur, som skulle kunna gynnas av EIB-projekt. När det gäller Ryssland skulle utlåningen även bygga på de erfarenheter som har samlats under det nuvarande lånemandatet till stöd för miljöprojekt i den ryska delen av Östersjöns avrinningsområde [21].

[21] Rådets beslut 2001/777/EG av den 6 november 2001 om att bevilja en gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken för att täcka förluster i samband med en särskild utlåningsinsats för utvalda miljöprojekt i den ryska delen av Östersjöns avrinningsområde inom ramen för den nordliga dimensionen (EGT L 292, 9.11.2001, s. 41).

En utvidgning av EIB:s mandat till att omfatta länderna i denna region stödjer EU:s politik för ett utvidgat europeiskt grannskap och de målsättningar som fastställs i det ramverket. Det bör vara tillräckligt flexibelt för att möta partnerländernas behov på dessa områden inom bankens kompetensområden, särskilt vad gäller infrastruktur. Lån från EIB skulle vara särskilt intressanta för att stödja miljön (särskilt för att sanera de "hotspots" som har gränsöverskridande miljöeffekter), utvidga de transeuropeiska näten (för transport, telekommunikation och energiinfrastruktur), utnyttja bankens erfarenheter i andra regioner.

I meddelandet om ett utvidgat Europa finns tanken att stöd till de nya grannländerna skall vara kopplat till riktmärken för reformer, och att detta skall ske inom ramen för landsspecifika åtgärdsplaner. För en konsekvent tillämpning av alla stödinstrument bör ett utökat EIB-mandat kopplas till rätt enkla riktmärken respektive utlösare för Ryssland och de västra nya oberoende staterna. Riktmärken i detta sammanhang bör vara av typen ja/nej (om EIB bör göra en insats i ett land eller ej), enkla, mätbara, och få till antalet. Utlösare för EIB-utlåning i ett visst land skulle kunna vara regeringsstöd för en gemensam åtgärdsplan som utvecklats av kommissionen i nära samarbete med partnerländerna. Kommissionen kommer att ge banken information i enlighet med detta.

Med tanke på den tid som krävs för genomförandet är det endast realistiskt att planera för ett litet belopp för denna period. Den initiala utlåningsramen kan uppgå till 300 miljoner euro totalt för de berörda länderna. Det är lämpligt att genomföra utökningen i flera faser: i) ett rådsbeslut till utgången av 2003 om att utvidga EIB:s utlåning till att omfatta dessa länder, ii) efter det att den gemensam åtgärdsplanen har godkänts, kan utlåning påbörjas till varje land som kvalificerat sig, genom ett beslut från kommissionen att aktivera utlåningsmandatet. När det gäller Ryssland skulle utvidgningen av mandatet dock vara direkt tillämplig för sådana projekt som är bidragsberättigade enligt rådets beslut 2001/777/EG, så snart som det tak på 100 miljoner euro som anges i beslutet har uppnåtts.

Det belopp som förutses är uppenbart litet och innebär betydande startkostnader för banken, särskilt i de västra nya oberoende staterna, och kan endast avbetalas under en längre tid med hjälp av större mandat. Detta innebär att EIB endast skulle börja förbereda för investeringar i dessa länder och för ett möjligt större program utanför det nuvarande mandatets tidsramar efter det att beslutet utlöses genom ett godkännande av åtgärdsplanerna. I detta sammanhang bör noteras att banken till skillnad mot EBRD för tillfället varken har kapaciteten eller erfarenheten eller lokal representation för verksamhet i de västra nya oberoende staterna.

För de 300 miljoner euro som förutses för denna nya grupp av länder bör samma regler gälla som för det allmänna mandatet, och de bör omfattas av den generella garantin på 65 % som gäller för hela mandatet.

I tabell 6 nedan visas de föreslagna ändringarna som beskrevs ovan.

Tabell 6: Föreslagna reviderade lånetak

(Miljoner euro)

>Plats för tabell>

Den föreslagna verksamheten för EIB och de gällande bedömningarna av makrofinansiellt stöd och Euratom-utlåning för återstoden av mandatperioden kan absorberas av garantifondens tillgängliga marginaler. En detaljerad analys finns i den separata utförliga rapporten om garantifonden.

5.2. Riskdelning

Med den riskdelning som uppnåtts per den 31 december 2002 (se avsnitt 3.2) är det inte lämpligt att ändra det befintliga 30-procentsmålet för riskdelning för återstoden av mandatet. Såsom beskrivs i rådets gällande beslut kommer banken att även i fortsättningen anmodas att försöka uppfylla detta mål där så är möjligt på basis av individuella regionala mandat.

5.3. Definition av politisk risk

Sedan rådets beslut antogs 1999 visar EIB:s och andra låneinstituts erfarenheter att den ökade utlåningen inom ramen för offentlig-privata partnerskap gör det nödvändigt att utvidga definitionen av politisk risk. Den bör omfatta brott mot vissa typer av avtal (t.ex. koncessionsavtal eller övertaganden) från värdregeringens (eller andra myndigheters) sida, följt av ett misslyckande med att verkställa en skiljedom eller liknande mot värdregeringen (avtalsbrott i kombination med déni de justice, "rättsvägran"). Andra multilaterala finansinstitut erbjuder normalt sådan risktäckning (bland annat Världsbankgruppen och andra regionala utvecklingsbanker).

EIB har klokt nog föreslagit att basera täckningen av avtalsbrott/déni de justice på de villkor som MIGA erbjuder (där samtliga medlemsstater även deltar som andelsägare) för att förbättra riskdelningssystemets effektivitet. Man kan förvänta sig att om avtalsbrott inkluderas i täckningen för politisk risk kan detta underlätta för en ökning av antalet riskdelningslån som EIB beviljar, och därmed stödja EIB:s steg mot en ökad utlåning till den privata sektorn, såsom avses i mandatet. En sådan utökad täckning av politisk risk är väl lämpad i de fall där kommersiella långivare är beredda att ta på sig de kommersiella riskerna (eller kreditriskerna) för ett projekt, men kräver stöd från en multilateral institution för att begränsa den politiska risken. En allomfattande täckning av politisk risk bör därför inkludera avtalsbrott/déni de justice.

Rent praktiskt kommer den utökade täckningen av politisk risk under gemenskapsgarantin innebära att investeraren eller projektföretaget i händelse av brott eller överträdelse mot vissa avtal normalt skall åberopa en medlingsmekanism i det underliggande kontraktet och först få ersättning för skador. Om efter en angiven tidsperiod investeraren inte kan nå resultat från medlingsmekanismen eller om medlingsmekanismen inte fungerar på grund av åtgärder som värdregeringen vidtagit, uppstår den politiska risken "avtalsbrott/déni de justice" och EIB åberopar gemenskapsgarantin.

Vad gäller budgetimplikationerna bedöms dessa effekter vara tämligen begränsade utifrån de erfarenheter som gjorts av MIGA. Sedan 1999 då MIGA införde denna teckning har inga krav noterats där denna risk uppstått. Ett potentiellt krav kunde undvikas 2002 på grund av omfattande förhandlingar. Detta beror antagligen på att avtalsbrott i kombination med déni de justice innebär att låntagaren har ett krav gentemot värdregeringen, och därför skulle inblandningen av en multilateral institution som MIGA eller EIB ha en mycket begränsande effekt genom att minska värdregeringens vilja att för det första bryta eller överträda ett avtal och för det andra fortsatt vägra att efterleva reglerade krav.

Vidare skulle EIB fortsatt vara tämligen selektiv vid finansiering av verksamhet utanför EU, och skulle få stöd för sin verksamhet i och med de fördelar det innebär att vara en gynnad kreditgivare då man verkar som offentlig EU-instituion.

Det föreslås därför att täckningen av politisk risk utökas till att omfatta avtalsbrott i kombination med déni de justice.

5.4. Generell garanti

Mot bakgrund av denna rapport och analyser av garantifondens utnyttjande föreslår inte kommissionen i samband med denna granskning några ändringar av den generella garantins täckningsgrad. Den kommer fortsatt att vara 65 % av det sammanlagda kreditbeloppet för återstoden av mandatperioden. Denna fråga diskuteras närmare i den separata utförliga rapporten om garantifonden.

BILAGA 1

EIB:s utlåning i Central- och Östeuropa

1.1 Mål och prioriteringar

1.1.1 Kandidatländer

EIB:s utlåning i kandidatländerna sker under det EU-garanterade mandatet och under föranslutningsfaciliteten utan EU-garantier, båda med EIB:s egna medel.

Tonvikten på stöd inför anslutningen och integration i Europa är gemensam för båda utlåningsramarna. Kriterierna för projekts berättigande till finansiering är i princip lika för båda.

På basis av punkt 18 i rådets beslut stödjer bankens utlåning i kandidatländerna effektivt EU:s strategi inför anslutningen och underlättar därmed utvidgningsprocessen. För detta ändamål är bankens insatser på lands- och sektornivå tätt sammankopplat med EU:s politiska prioriteringar och de berörda ländernas behov vad gäller uppfyllande av gemenskapens regelverk och förbindelser till EU:s infrastruktur. Bankens verksamhet är länkad till anslutningspartnerskapen och jämförs med kommissionens rapporter om kandidatländernas framsteg. Nära samarbete med kommissionen säkerställer samstämmighet och synergier med EU:s viktigaste finansiella instrument såsom Phare och Ispa.

EIB:s utlåning till stöd för utvidgningsprocessen är inriktat på följande prioriterade områden:

- Regional utveckling

- Infrastruktur för kommunikationer

- Natur och stadsmiljö

- Rationell energiförbrukning

- Utveckling av privata sektorn

- Hälsa och utbildning

1.1.2 Västra Balkan

Banken deltar i programmen Quick-Start och Near-Term, där även Europeiska kommissionen, Världsbanken och EBRD är inblandade.

Särskild tonvikt läggs vid gränsöverskridande regionala projekt inom transport och energi.

1.2 Resultat och granskning av verksamheten per den 31 december 2002

Inom mandatet har banken tecknat 55 låneavtal i Central- och Östeuropa och Balkan till ett sammanlagt belopp på 2 905 miljoner euro per den 31 december 2002. Utlåningen var koncentrerad till ett fåtal länder. Rumänien och Bulgarien stod för över hälften av EIB:s utlåning enligt mandatet i regionen. Utlåning i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Slovakiska republiken och Kroatien stod för ytterligare 30 %. För de andra länderna bidrog den s.k. föranslutningseffekten och de nya gemenskapsstödinstrumenten som inrättats sedan 2000 (Sapard och främst Ispa) till att sakta ned teckningstakten för lån med gemenskapsgarantier. Detta förstärktes i och med inrättandet av föranslutningsfaciliteten (utanför mandatet och utan gemenskapsgarantier) och de särskilda faciliteterna för små och medelstora företag och kommuner.

Tabell 1: Geografisk fördelning av EIB:s utlåning per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

Tabell 2: Fördelning per land och sektor av EIB:s utlåning i Central- och Östeuropa

>Plats för tabell>

Banken har varit en stor bidragsgivare vid nästan samtliga stora investeringsprojekt för järnväg i kandidatländerna. Exempel är prioriterade avsnitt i järnvägsnätet i Polen, och restaureringen av tre järnvägsspår i Ungern som utgör en del av de alleuropeiska transportkorridorerna IV och V.

Bland de viktigaste väginvesteringar som finansierats finns restaureringen av nationella vägar i Polen, utveckling av motorvägsnätet i Tjeckien, och restaurering av Via Baltica, Via Hanseatica och motorvägen Vilnius-Klaipeda i Litauen.

Under de kommande åren kommer stöd även att ges till modernisering av de viktigaste flygtrafikknytpunkterna och vissa regionala flygplatser. Banken har redan finansierat stora system, såsom utbyggnaden av Warszawas flygplats och modernisering av flygtrafikledningsanläggningar i hela regionen.

Dessutom fortsätter banken att stödja gemenskapens mål genom att tillsammans med EU samfinansiera miljöprojekt, särskilt investeringar i vattenförsörjning och avloppshantering. Detta är en svår marknad för banken, främst eftersom de berörda regeringarna ofta ger sådana insatser låg prioritet mot bakgrund av de begränsade nationella budgetresurserna, och disponibla inkomster är relativt låga, vilket begränsar utrymmet för avgiftshöjningar. Trots dessa problem har det skett en stark ökning av miljölån de senaste åren.

Bankens utlåning inom transportinfrastruktur, ofta samfinansierad med Phare och Ispa, har gett stöd till ekonomisk och social utveckling och sammanhållning, och har därmed underlättat framsteg för de länder som söker EU-medlemskap.

Trots att bankens verksamhet varit relativt begränsad har den varit koncentrerad på energidistributionsnät och säker tillförsel. Modernisering och sanering av kraftverk har också finansierats. Eftersom utlåning till förnyelsebara energikällor ökar i de 15 befintliga medlemsstaterna finns planer på att utveckla denna verksamhet i kandidatländerna.

Banken tillämpar Innovation 2000-initiativet (i2i) [22] i kandidatländerna, särskilt inom områdena hälsa och utbildning, i enlighet med en begäran från Europeiska rådet i Stockholm år 2001. Behoven vad gäller omstrukturering av utbildning och mer effektiv sjukvård är avsevärda. Hittills har lån på sammanlagt 725 miljoner euro eller 17 % av i2i-utlåningen tecknats i kandidatländerna, varav 100 miljoner euro enligt mandatet.

[22] Initiativet inrättades av EIB-gruppen efter Europeiska rådet i Lissabons slutsatser (mars 2000) och syftar till att främja utvecklingen av en innovations- och kunskapsbaserad ekonomi i Europa.

I tabell 3 nedan finns uppgifter om tecknade låneavtal och om projekten innefattar riskdelning eller ej.

Tabell 3: Tecknade EIB-lån per den 31 december 2002 i Central- och Östeuropa

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Tabell 4: Samfinansieringar (miljoner euro)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

BILAGA 2

EIB:s utlåning i Medelhavsområdet

2.1 Mål och prioriteringar

För att ge nya impulser för tillväxt i partnerländerna i Medelhavsområdet uppmanade rådet i mars 2002 i Barcelona till ett nytt stort initiativ för Medelhavsområdet. EIB svarade på denna uppmaning med att utöka och omstrukturera all sin verksamhet i Medelhavsområdet, och att införliva verksamheten i den nya investeringsfaciliteten för Europa-Medelhavsområdet (FEMIP) som inrättades av finansministrarna för unionens femton medlemsländer och de tolv partnerländerna i Medelhavsområdet vid ett möte i Barcelona den 18 oktober 2002. Målsättningen är att hjälpa partnerländerna i Medelhavsområdet att möta utmaningarna i form av ekonomisk och social modernisering och förbättrad regional integration, för att skapa det planerade frihandelsområdet mellan Europa och partnerländerna i Medelhavsområdet till 2010. FEMIP kommer främst att vara inriktat på den privata sektorn. Vidare har banken även beslutat att FEMIP skall fokusera på regionala samarbetsprojekt och investeringar i hälsa och utbildning. FEMIP kommer att bistå med tekniskt stöd vid utformningen av projekt och reformer i olika ekonomiska sektorer.

För detta ändamål förfogar EIB över medel från de befintliga mandaten för Europa-Medelhavsområdet, riskkapital som man fått från unionen, samt tekniskt stöd och fonder för investeringsstöd från unionen som en tillämpning av besluten som togs av Europeiska rådet i Barcelona (mars 2002). EIB kommer att genomföra FEMIP i nära samarbete med samtliga aktörer som medverkar i utvecklingen av regionen: Europeiska kommissionen, bankerna i Europa och partnerländerna, multi- och bilaterala finansinstitut.

All bankens verksamhet i regionen kommer att sammanfattas under FEMIP och samtidigt omfattas av följande finansiella ramar:

(1) Fortsatt verksamhet med EIB:s egna resurser under de befintliga mandaten Euromed för garanterad utlåning, och Meda för riskkapital.

(2) Utlåning med bankens egna resurser för att finansiera projekt av gemensamt intresse för EU och partnerländer under det mandat som gavs banken i Nice inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet (1 miljard euro under perioden 2002-2006). Denna utlåning genomförs under artikel 18 i EIB:s stadgar och utan att utnyttja EU-garantier för politisk/kommersiell risk

(3) Ytterligare 1,5 miljarder euro under fem års tid som ett resultat av Barcelonarådets beslut.

Bankens utlåning enligt formella mandat sker främst inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet. Lånen syftar till att bidra till mottagarländernas ekonomiska utveckling. Lån ges till enskilda investeringsprojekt och genom globala lån till mindre projekt samt till små och medelstora företag, samtidigt som lånen förstärker den finansiella sektorn i de olika länderna. Utöver denna utlåning bistår banken också Turkiet med lån inom TERRA-programmet (Turkey Earthquake Reconstruction and Rehabilitation Action) och inom det särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen mellan EG och Turkiet.

Enligt villkoren i Europa-Medelhavspartnerskapet kompletteras EIB:s utlåning ur egna medel med räntesubventioner (för lån på miljöområdet) och riskkapital från EU som banken förvaltar.

Utöver EIB:s utlåning enligt mandatet och på rådets begäran har banken också initierat ett program för lån från egna medel, utan säkerhet, i samband med verksamhet inom Medelhavspartnerskapet.

2.2 Resultat och granskning av verksamheten per den 31 december 2002

Det andra utlåningsmandatet för Medelhavsområdet (6 425 miljoner euro för perioden 2000-2007, dvs. i genomsnitt 918 miljoner årligen) var en avsevärd förstärkning (en ökning på över 19 %) jämfört med det första utlåningsmandatet (2 310 miljoner euro för perioden 1997-1999, dvs. i genomsnitt 770 miljoner årligen).

Det globala resultatet under andra mandatet har varit tillfredsställande, sett till lån som tecknats. Den relativt höga inlåningen under det andra mandatet har skett samtidigt som en avsevärd ändring av den relativa andelen låntagare. Tabell 1 nedan (geografisk fördelning av utlåning under referensperioden) visar att lån från egna resurser tecknades i nio länder, dvs. samtliga länder i Medelhavsområdet utom Malta, Cypern och Israel. Turkiet har med en andel på 24 % (exklusive TERRA och särskilda åtgärdsprogrammet) blivit den största låntagaren enligt mandatet). Andra stora låntagare är Tunisien, Algeriet, Marocko och Egypten, som även hörde till de största låntagarna under det första mandatet.

Tabell 1: Geografisk fördelning av EIB:s utlåning per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

Vad gäller den sektorsvisa sammansättningen av EIB:s utlåning visar tabell 2 nedan att områdena Vatten och övrigt, Kommunikationer (inklusive väginfrastruktur) och Energi utgör de viktigaste målen för EIB:s stöd. Energisektorn stod redan under första mandatet för över 21 % av den totala utlåningen, men kommunikationssektorn som stod för 6 % under det första mandatet har ökat avsevärt.

Den offentliga sektorn står för merparten av EIB:s utlåning eftersom infrastrukturbolag och allmännyttiga företag till största delen ägs av den offentliga sektorn i de flesta partnerländerna i Medelhavsområdet.

Globala lån å andra sidan stödjer utvecklingen av den privata sektorn. Genom att tillhandahålla kreditlinjer och kapital åt lokala banker och genom att investera i ett flertal privatplaceringsfonder riktar sig banken mot små och medelstora företag. EIB äger andelar i de flesta fonder i regionen och har haft en pionjärroll vid utvecklingen av sådana instrument, och har genom sin närvaro fungerat som en katalysator för andra investerare. Banken har också varit framgångsrik vid upprättandet av kreditlinjer i de flesta partnerländer, och har på så vis möjliggjort eller till och med åstadkommit att lokala banker erbjuder medelfristiga och långfristiga lån till ett stort antal små och medelstora företag, och bidragit till skapandet av ett avsevärt antal arbetstillfällen. EIB:s stöd till små och medelstora företag bestod även i att erbjuda ett flertal finansiella produkter (deltagande, villkorsstyrd eller underordnad finansiering) som bör vidareutvecklas inom FEMIP med hjälp av de större mängderna riskkapital som kommissionen kommer att tillhandahålla.

Tabell 2: Fördelning per land och sektor av EIB:s utlåning i Medelhavsområdet

>Plats för tabell>

Finansiering av offentlig infrastruktur förblir en viktig uppgift för banken eftersom sådana projekt ofta är avgörande för att stödja utvecklingen av den privata sektorn. Som ett led i sitt stöd till offentliga projekt har banken kunnat tilldela avsevärda belopp (25 % av den totala utlåningen, dvs. en tredjedel av verksamheten inom offentlig sektor) till projekt med tydliga miljömässiga fördelar. De flesta av dessa projekt rör dricksvattenförsörjning och avloppsrening. Andra projekt rör avfallshantering och sanering av förorenade platser. I många fall har bankens stöd till sådana miljöprojekt varit beroende av föregående studier som finansierats av programmet METAP för tekniskt bistånd. Inom dessa sektorer där överkomliga kostnader för förbättrad service ofta är ett problem för slutanvändarna och där yttre faktorer skapar en kil mellan ofta låg finansiell avkastning och hög ekonomisk, har räntesubventioner som kommissionen finansierat visat sig användbara.

Beslutet att inkludera hälsa och utbildning bland behöriga sektorer togs under senare delen av 2000 av bankens direktion. Beslutet är ett erkännande av humankapitalets betydelse för utveckling av den privata sektorn. I synnerhet eftersom partnerländerna till skillnad mot andra regioner i världen inte verkar ha några konkurrensfördelar vad gäller kostnaden för outbildad arbetskraft, är en välutbildad arbetsstyrka en viktig faktor för privata investeringsbeslut, särskilt när det gäller utländska direktinvesteringar. Banken har frångått sin tidigare inriktning mot fysiska infrastrukturprojekt och har snabbt kunnat börja ge stöd för social infrastruktur i flera länder. Även om bankens första insatser för hälsa och utbildning sker inom offentliga sektorn är det möjligt att privata projekt är tänkbara i framtiden, så länge de ekonomiska vinsterna kan visas och lämpliga garantier ställs. Eftersom finansiering i lokal valuta är lämplig för sådana projekt finns utrymme för att använda riskkapital i form av lokala lånegarantier.

Tabell 3: Tecknade EIB-lån per den 31 december 2002 i Medelhavsområdet

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Tabell 4: Samfinansieringar (miljoner euro)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

BILAGA 3

EIB:s utlåning i Asien och Latinamerika

3.1 Mål och prioriteringar

Bankens finansiering i behöriga länder i Asien och Latinamerika har skett på ett sätt som stödjer gemenskapspolitiken i enlighet med mandatets villkor.

Projekt som finansieras av EIB måste vara av intresse för både EU och landet där investeringen görs (detaljer finns i tabell 4 nedan).

Här har särskild tonvikt lagts vid att stödja EU-utländska direktinvesteringar i Asien och Latinamerika och i mindre omfattning investeringar som bidrar till regional integration och förbättring av miljön i värdländerna. I framtiden avser banken att fortsätta utöka sitt stöd till projekt för regional integration och miljö, samt projekt som innefattar överföring av europeisk teknik och joint-ventures med eller överlåtelser till europeiska företag.

3.2 Resultat och granskning av verksamheten per den 31 december 2002

I Asien och Latinamerika har banken beviljat 23 lån med en geografisk täckning på 14 länder, till ett sammanlagt belopp på 1 113 miljoner euro enligt det gällande mandatet (ALA III). Detta belopp motsvarar 45 % av det totala tillgängliga beloppet för sjuårsperioden.

Vad gäller den geografiska fördelningen (se tabell 1 nedan) har banken strävat efter att där så är möjligt bibehålla en rättvis fördelning mellan de två regionerna och mellan enskilda länder. Med avseende på detta bör man komma ihåg att mandatet inte har landsspecifika lånetak. Detta tillåter att de tillgängliga medlen kan användas helt och hållet beroende på konkreta investeringsmöjligheter. Krisen i Asien i slutet av nittiotalet som satte investeringsklimatet på spel är förklaringen till en stor del av obalansen vid utgången av 2002. Viss prioritering gjordes också av områden eller länder som stärker banden med gemenskapen (ASEAN-länderna och Mercosour). Den procentuella fördelningen av EIB-lån återspeglar grovt det geografiska mönstret för EU:s direktinvesteringar i länder i Asien och Latinamerika.

En stor andel av lånen (85 %) gavs till låntagare inom privata sektorn, särskilt stöd till europeiska investerare i området, med en balanserad fördelning av EU-sponsorernas ursprung.

EIB samarbetar där så är möjligt och lämpligt med de multilaterala utvecklingsinstitutionerna (Asian Development Bank, Inter American Development Bank, International Finance Corporation) och de regionala utvecklingsbankerna. Samarbete har också skett med den europeiska banksektorn vad gäller både direkt samfinansiering och garantier. Under den granskade perioden samfinansierade banken 20 projekt (se tabell 5 nedan).

Tabell 1: Geografisk fördelning av EIB:s utlåning per den 31 december 2002

>Plats för tabell>

* Globalt lån till Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua

Tabell 2: Fördelning per land och sektor av EIB:s utlåning i länderna i Asien och Latinamerika

>Plats för tabell>

Rimlig jämvikt och diversifiering uppnås när det gäller den sektorsvisa fördelningen med energi/miljö, industri och kommunikationer som de viktigaste sektorerna (se tabell 2 nedan). Detta kan förklaras med att EIB:s verksamhet inom den privata sektorn i Asien och Latinamerika till största delen är marknads/sektorsstyrd.

Vad gäller projekturvalet ha banken i synnerhet stött de projekt som bidrar till en avsevärd förbättring av tjänster genom en mer effektiv resursanvändning, samt förbättring av miljöläget.

Därutöver har banken fortsatt sina ansträngningar att erbjuda finansiering till små och medelstora företag genom globala lån. Enligt det gällande mandatet har hittills 9 % av medlen tilldelats sådana faciliteter. Andelen kommer sannolikt att öka i framtiden.

Tabell 3: Tecknade EIB-lån per den 31 december 2002 i Latinamerika och Asien

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Tabell 4: Ömsesidigt intresse i projekt i länder i Asien och Latinamerika

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Tabell 5: Samfinansieringar (miljoner euro)

>Plats för tabell>

* International Finance Corporation, Asian Development Bank, Inter-American Development Bank

** t.ex. KfW, BNDES (Nationalbanken för utveckling i Brasilien)

BILAGA 4

EIB:s utlåning i Sydafrika

4.1 Mål och prioriteringar

Efter apartheidregimens fall och bildandet av en demokratiskt vald regering i Sydafrika anmodade rådet banken att påbörja ett låneprogram i landet, och 1995 tecknades det första ramavtalet mellan banken och Sydafrika. Europeiska kommissionen hade ett bidragsprogram för Sydafrika på runt 130 miljoner euro per år, och bankens medel ansågs vara en kompletterande finansieringskälla inom EU:s stödprogram för landet.

Målsättningen med bankprogrammet är att bidra till den ekonomiska utvecklingen i Sydafrika i huvudsak genom att främja ekonomisk tillväxt, med särskild hänsyn till de historiska skillnaderna mellan olika befolkningsgrupper och nödvändigheten att förbättra levnadsvillkoren och stärka den ekonomiska makten hos historiskt missgynnade personer.

4.2 Resultat och granskning av verksamheten per den 31 december 2002

Av mandatet hade 30 % anslagits och 18 % betalats ut vid utgången av 2002, vilket håller sig väl inom målet.

Typ av låntagare och sektorer som finansieras Vid programmets början inledde banken en dialog med Sydafrikas nationella finansförvaltning (före detta finansdepartementet), som ännu fortsätter på regelbunden basis. Dialogen rör bankprogrammets inriktning och de typer av låntagare och projekt som banken bör sträva efter att stödja.

Allmänt kom man överens om att finansiering bör erbjudas centrala regeringsdepartement (för tjänster såsom vattenförsörjning), halvstatliga företag (såsom Sydafrikas utvecklingsbank och Eskom), och privata sektorn (banker och industriföretag). Detta har uppnåtts och bland bankens låntagare finns såväl offentliga organisationer som organisationer som tillhör den privata sektorn.

Tabell 1: EIB:s utlåning i Sydafrika

>Plats för tabell>

Typ av finansiering - löptider och valuta. Bankens finansiering i Sydafrika är attraktiv på grund av två avgörande egenskaper:

- Långa löptider: Sydafrika kan få kort- och medelfristiga krediter på utländska kapitalmarknader, men detta är ingen lämplig finansiering för långsiktig utveckling eftersom medlen kan flöda ut ur landet lika lätt som de flödar in. Bankens faciliteter som sträcker sig över upp till 25 år för långsiktig infrastruktur har varit mycket användbara i detta hänseende.

- Finansiering i lokal valuta: Bankens kreditvärdighet AAA och en relativt välutvecklad marknad för randen har sammantaget gjort det möjligt för banken att ge ut eurorand-obligationer och att inleda finansiell förvaltning i rand. På så vis kan lånen till sydafrikanska låntagare ges i rand För projekt på den lokala marknaden, såsom allmännyttiga företag med avkastning i lokal valuta, har lån från banken med lång löptid i lokal valuta varit särskild användbara då man undvikit valutarisker.

Riskkapital för nya entreprenörer. År 2001 anmodade kommissionen i samråd med Sydafrikas myndigheter banken att förvalta delar (50 miljoner euro) av sitt bidragsprogram i form av en finansieringsfacilitet för riskkapital till stöd för nya entreprenörer från samhäller med historiskt missgynnade befolkningsgrupper, särskilt genom att tillhandahålla eget kapital. Detta program som i huvudsak verkar genom Sydafrikas Industrial Development Corporation har haft en mycket lovande början med 25 finansierade delprojekt (17 % av den totala faciliteten) under de första sex månaderna sedan starten i mars 2002.