[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 25.8.2005

KOM(2005) 380 slutlig

2004/0084 (COD)

Ändrat förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetad version)

(framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget

2004/0084 (COD)

Ändrat förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetad version)

1. BAKGRUND

Den 21 april 2004 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetad version)[1]. Den rättsliga grunden är artikel 141.3 i EG-fördraget, som kräver medbeslutandeförfarande.

Syftet med förslaget är att öka den rättsliga säkerheten och tydligheten vid genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet genom att samla de viktigaste bestämmelserna på detta område liksom vissa konsekvenser av EG-domstolens rättspraxis i en enda text.

Denna förenkling och effektivisering av gemenskapens regelverk kommer att göra gemenskapslagstiftningen mer tillgänglig och begriplig både för rättstillämpare och allmänheten och är därför en viktig del i arbetet med att skapa en bättre lagstiftning.

Förslaget innebär att följande sex befintliga direktiv om likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet slås samman till en enda sammanhängande rättsakt:

- Direktiv 75/117/EEG om lika lön.

- Direktiv 76/207/EEG, ändrat genom direktiv 2002/73/EG, om likabehandling i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor.

- Direktiv 86/378/EEG, ändrat genom direktiv 96/97/EG, om likabehandling i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet.

- Direktiv 97/80/EG om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering.

Förslaget är inte endast en konsolidering. Det har gjorts vissa betydande ändringar. Dessa ändringar utgör ett sätt att försiktigt ändra och modernisera gemenskapslagstiftningen. Till exempel infogas en del väletablerad rättspraxis från EU-domstolen i syfte att tydliggöra viktiga begrepp inom lagstiftningen om likabehandling. Vidare har tillämpningsområdet hos vissa övergripande bestämmelser som ryms i de senaste direktiven – till exempel om bevisbördan – medvetet utformats så att det omfattar företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. I praktiken har räckvidden hos dessa bestämmelser genom domstolens rättspraxis redan utvidgats till de viktigaste delarna av dessa system. Det viktigaste syftet med förslaget är mot bakgrund av detta att klargöra rättsläget.

Vid sitt sammanträde i december 2004 avgav Europeiska ekonomiska och sociala kommittén sitt yttrande om förslaget[2]. Vid plenarsessionen den 6 juli 2005 antog Europaparlamentet 98 förslag till ändring av kommissionens förslag (antalet ändringsförslag uppgick till 108, men 10 av dessa drogs tillbaka eftersom de omfattades av andra ändringsförslag eller avslogs av Europaparlamentet).

2. Genomgång av ändringsförslagen

Kommissionen godtar följande ändringsförslag i deras helhet, under förutsättning att de omformuleras, eller i sak: 1, 2, 4, 6, 8, 9, 11, 14–23, 25–28, 31–35, 37–43, 45, 47–52, 54, 55–62, 64–66, 68–70, 74, 75, 77–80, 82, 83, 85, 87, 88–93, 101 och 106–108.

Kommissionen godtar delvis ändringsförslagen 5, 24, 71–73, 76, 81, 84 och 102-105.

Den kan inte godta ändringsförslagen 3, 12, 13, 29, 30, 36, 53, 63, 67, 86 och 100.

2.1. Ändringsförslag som kommissionen godtar eller godtar i sak

2.1.1 Ändringsförslag 27, 28, 33, 37, 39, 41–43, 48–52, 57–60, 62, 64–66, 68, 74, 75, 78–80, 82, 85, 87, 89–93

Dessa ändringsförslag rymmer tillägg av rubriker till enskilda artiklar och en ändring av rubriken tillhörande avdelning III, kapitel I i syfte att göra direktivet mer lättläst. De godtas i deras helhet med undantag för några få rubriker som behöver omformuleras. För att artiklarna 8–10 ska bli mer exakta och koncisa och överensstämma med ordalydelsen i direktivet bör artikel 8 benämnas ” Exempel på diskriminering ”, artikel 9 benämnas ” Genomförande avseende egenföretagare ” och artikel 10 döpas om till ” Möjlighet till uppskjutande avseende egenföretagare ”. För att öka tydligheten bör artikel 15 benämnas ” Återkomst från moderskapsledighet ” och artikel 20 ” Räckvidden hos regeln om bevisbördan ”. Slutligen bör rubriker införas för de bestämmelser där de utelämnades av Europaparlamentet, dvs. för artiklarna 5a (” Personkrets som omfattas ”), 28a (” Förhållandet till övriga bestämmelser på gemenskapsnivå och nationell nivå ”) och 30 (” spridning av information ”).

2.1.2 Ändringsförslag 1

Syftet med detta ändringsförslag är att undvika missförståndet att det redan planeras särskilda ytterligare ändringsförslag utöver omarbetningen. Ändringsförslaget kan godtas under förutsättning att det sker en omformulering för att öka tydligheten genom att det till samma mening fogas ” ändras ytterligare ” i stället för ” skall ändras ytterligare ”.

2.1.3 Ändringsförslagen 2 och 32

Återinförandet av skäl 4 i direktiv 2002/73/EG där fördragets bestämmelser om jämställdhet mellan kvinnor och män citeras i slutet av skäl 2 samt ersättningen av termen ” likabehandling av ” med ” jämställdhet mellan ” och hänvisningen till domstolens rättspraxis kan godtas i deras nuvarande lydelse.

Syftet med den nya ordalydelsen i slutet av skälet och i artikel 2 är att tydliggöra att mindre förmånlig behandling på grund av könsbyte täcks av och är förbjudet enligt detta direktiv. Kommissionen stöder initiativet att uppmärksamma det faktum att diskriminering av transsexuella utgör könsdiskriminering, vilket är förbjudet enligt direktivet i enlighet med domstolens rättspraxis. Det måste emellertid beaktas att det till skillnad från andra fall av könsdiskriminering inte sker någon jämförelse av personer av det ena könet med personer av det andra könet. Denna typ av diskriminering passar inte alltid väl in i det allmänna ramverket för könsdiskriminering. Det ger upphov till särskilda problem som kan kräva särskilda lösningar. I synnerhet är det tveksamt om den ordalydelse i ändringsförslag 2 som omfattar dem som ”genomgår könsbyte” på ett lämpligt sätt behandlar den särskilda diskriminering som rör transsexuella. Genom denna skulle inte det faktum beaktas att diskriminering i vissa fall kan förekomma innan villkoren för erkännandet av det nya könet har uppfyllts och att det i andra fall inte nödvändigtvis krävs att ett könsbyte har inletts och att det skulle vara nödvändigt att betrakta ogynnsam behandling endast till följd av en utsaga om en sådan avsikt som könsdiskriminering. Följaktligen framgår det rörande ändringsförslag 32 inte lika tydligt som vid andra former av könsdiskriminering vad som egentligen utgör diskriminering, särskilt i de fall som är kopplade till erkännandet av ett könsbyte.

Av dessa skäl bör det, i stället för de två ändringsförslag som kommissionen kan godta i sak, infogas ett separat skäl efter skäl 2 särskilt ägnat denna fråga i vilket klargörs att diskriminering av transsexuella omfattas av detta direktiv. Detta förlänar större betydelse åt denna fråga än att endast lägga till en mening till ett långt och allmänt skäl. Härigenom undviks även alla eventuella tvetydigheter typiska för det språk som används i ändringsförslaget och i artikeln så som den anges ovan. Det nya skälet, där domstolens dom i målet P mot S (dom C-13/94) citeras, lyder:

” Domstolen har påpekat att tillämpningsområdet för principen om likabehandling av män och kvinnor inte kan inskränkas till att endast omfatta diskriminering som beror på tillhörigheten till endera könet . Med beaktande av direktivets syfte och arten av de rättigheter som direktivet syftar till att skydda, tillämpas det även på sådana fall av diskriminering som har sitt ursprung i en persons könsbyte .”

2.1.4 Ändringsförslag 4

Syftet med detta ändringsförslag är att tydliggöra språket och särskilt betona förbudet mot trakasserier och sexuella trakasserier som bör bli föremål för avskräckande och proportionella sanktioner. Det kan godtas under förutsättning att ” samt domstolsprövning ” i slutet av skälet tas bort, eftersom sanktionerna inte nödvändigtvis behöver åläggas av domstolar, utan kan falla inom till exempel de administrativa myndigheternas ansvarsområde.

2.1.5 Ändringsförslag 6

Detta ändringsförslag syftar till att språkligt närma skälet till skäl 16 i direktiv 2002/73/EG för att betona domstolens centrala roll när det gäller tolkningen av principen om lika lön. Kommissionen kan godta detta ändringsförslag under förutsättning att följande omformuleringar görs som bättre motsvarar denna avsikt:

” Principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete som fastställs i artikel 141 i fördraget och som konsekvent har fastställts av domstolen är en viktig aspekt av principen om likabehandling av kvinnor och män och en viktig och omistlig del av gemenskapens regelverk, inklusive domstolens rättspraxis, om könsdiskriminering . Det är därför lämpligt att fastställa bestämmelser för dess tillämpning .”

2.1.6 Ändringsförslag 8

Ändringsförslaget är en korrekt sammanfattning av domstolens rättspraxis rörande kriterierna för bedömningen av om det rör sig om lika eller likvärdigt arbete och bidrar till att förtydliga direktivet. Därför godtas det av kommissionen.

2.1.7 Ändringsförslagen 9 och 38

Genom dessa ändringsförslag stryks hänvisningen till begreppet ”en och samma källa” som löneskillnader enligt domstolen kan tillskrivas utifrån argumentet att de avgjorda målen rörde särskilda omständigheter som inte kan generaliseras och att domstolen, till skillnad från vad som sägs i förslaget, använde detta koncept som ett negativt kriterium för att inte tillämpa principen om lika lön i avsaknad av en och samma källa. Kommissionen är övertygad om att rättspraxis på ett korrekt sätt sammanfattas i det ursprungliga förslaget, men den kan godta båda ändringsförslagen i deras nuvarande lydelse utifrån antagandet att domstolen även fortsättningsvis kommer att tillämpa och vidare förfina sin rättspraxis i detta avseende i framtiden oberoende av om denna aspekt uttryckligen anges i direktivet eller inte. Den nya ordalydelsen som ersätter den allmänna termen ”diskriminering” med en mer precis hänvisning till ” direkt eller indirekt ” diskriminering är också godtagbar.

2.1.8 Ändringsförslag 11

Syftet med detta ändringsförslag är att behålla inom ett skäl de belysande exempel på godtagbara icke likvärdiga förmånsnivåer i ett fonderat förmånsbestämt pensionssystem som för närvarande anges i bilagan till direktiv 96/97/EG. Detta ändringsförslag bidrar till att öka tydligheten och begripligheten hos lagstiftningen på det komplicerade området företags- eller yrkesbaserad social trygghet och kan därför godtas på villkor att det görs entydigt klart att det rör sig om exempel genom att det läggs till ” exempelvis ” i inledningen (” Exempelvis i ett …”).

2.1.9 Ändringsförslagen 14 och 15

Avsikten med dessa ändringsförslag är att återinföra skäl 5 i direktiv 96/97/EG och skäl 7 i direktiv 2002/73/EG. Dessa ändringsförslag bidrar till att göra direktivet tydligare och kan därför godtas av kommissionen.

2.1.10 Ändringsförslag 16

Detta ändringsförslag, genom vilket skäl 15 återinförs i direktiv 2002/73/EG, kan godtas, men två mindre korrigeringar måste göras för att ordalydelsen ska överensstämma med direktiv 2002/73/EG. Strängen ” medlemsstater behåller eller antar bestämmelser ” måste ersättas med ” bestämmelser behålls eller antas ”, och ” syfte ” måste ersättas med ” mål ”.

2.1.11 Ändringsförslag 17

Den första delen av ändringsförslaget, där delar av artikel 141.4 i EG-fördraget återges, kan godtas under förutsättning att fördraget citeras korrekt genom att det skrivs full jämställdhet avseende ” arbetsliv ” i stället för den snävare termen ” arbetsvillkor ” Den nya sista meningen är en återinförsel av skäl 14 från direktiv 2002/73/EG, vilken kan godtas i deras nuvarande lydelse.

2.1.12 Ändringsförslag 18

Den första delen av ändringsförslaget, där det anges att domstolen har framhållit att åtgärder för moderskapsskydd och graviditetsskydd är ett sätt att uppnå full jämställdhet mellan kvinnor och män, är i linje med domstolens rättspraxis och kan sålunda godtas. I skälet i övrigt, där principen om likabehandling tas upp utan att det klart och tydligt anges att direktivet avser likabehandling av kvinnor och män, bör ” mellan kvinnor och män ” tas bort och i stället anges endast ” faktisk jämställdhet ”.

Ändringen av den sista delen av meningen är inte godtagbar i den föreslagna ordalydelsen, eftersom föräldraledigheten inte är kopplad till det särskilda skyddet av kvinnans fysiska tillstånd och åtgärderna för moderskapsskydd som per definition endast kan gälla kvinnor. Föräldraledighet är tillgänglig för män också. Förtydligandet att detta direktiv inte påverkar tillämpningen av föräldraledighetsdirektivet kan godtas, men det måste tillfogas i en fristående sista mening enligt följande:

” Vidare påverkar detta direktiv inte tillämpningen av rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 om ramavtalet om föräldraledighet .”

2.1.13 Ändringsförslag 19

Syftet med ändringsförslaget är att återinföra den sista delen av skäl 12 från direktiv 2002/73/EG som huvudsakligen återger artikel 15.2 i slutet. Detta bidrar till att öka tydligheten och enhetligheten hos språket i hela direktivet. Det kan godtas i dess nuvarande lydelse.

2.1.14 Ändringsförslagen 20 och 21

I ändringsförslag 20 upprepas skäl 13 från direktiv 2002/73/EG avseende redogörelsen för det rättsliga läget när det gäller faderskapsledighet, och genom ändringsförslag 21 införs ett nytt skäl som huvudsakligen utvidgar samma överväganden till att gälla adoptionsledighet. Kommissionen kan i sak godta båda ändringsförslagen som är nära förbundna på grund av att faderskaps- och adoptionsledighet behandlas gemensamt i artikel 16. För att undvika en opraktisk upprepning, effektivisera texten och tydliggöra språket avseende adoptioner, bör de båda skälen slås samman genom att följande text läggs till i slutet av skäl 19a samtidigt som dess nuvarande sista mening stryks.

” Liknande överväganden gäller medlemsstaternas beviljande till kvinnor och män av en individuell och icke överförbar rätt till ledighet efter adoption av ett barn . I detta sammanhang är det viktigt att betona att det är medlemsstaternas uppgift att avgöra huruvida de skall bevilja en sådan rättighet till faderskaps- och/eller adoptionsledighet eller ej och bestämma de villkor, med undantag för uppsägning och avskedande och återgång till arbetet, som faller utanför det här direktivets räckvidd .”

2.1.15 Ändringsförslag 22

Detta ändringsförslag innehåller en förtydligande kompletterande hänvisning till den ”nationella” karaktären hos de organ som utreder fall av påstådd diskriminering av det slag som behandlas i skälet, i överensstämmelse med det faktum att ”nationella” organ redan omnämns i efterföljande mening. Detta kan godtas av kommissionen.

2.1.16 Ändringsförslag 23

Genom detta ändringsförslag återinförs den andra meningen i skäl 17 från direktiv 2002/73/EG. Här görs det betydande klargörandet, som inte klart och tydligt anges i motsvarande artikel 25, att arbetstagare som försvarar eller lämnar bevis till förmån för en person som skyddas enligt detta direktiv bör ha rätt till samma skydd mot ogynnsam behandling. Det kan därför godtas i dess nuvarande lydelse.

2.1.17 Ändringsförslag 25

Syftet med detta ändringsförslag är att införa ett nytt skäl som på ett korrekt sätt betonar vikten av att samla in, analysera och offentliggöra könsuppdelad information för att öka förståelsen för frågor rörande likabehandling. Det kan därför godtas utan ändringar av ordalydelsen.

2.1.18 Ändringsförslag 26

I det nya skälet uppmanas medlemsstaterna och arbetsmarknadsparterna att göra ytterligare ansträngningar för att främja medvetenhet om den bristande jämlikheten när det gäller löner och skapa en attitydförändring för att ge nya impulser till kampen mot löneklyftan mellan kvinnor och män med andra medel än lagstiftning. Kommissionen kan stödja det uttalandet och godta ändringsförslaget i dess nuvarande lydelse.

2.1.19 Ändringsförslag 31

Syftet med detta ändringsförslag är att flytta klargörandet att mindre förmånlig behandling av en kvinna som har samband med graviditet eller moderskapsledighet utgör könsdiskriminering från artikel 15 till det ställe där det hör hemma, det vill säga som en del av definitionen av diskriminering. Det kan därför godtas under förutsättning att artikel 15.1 stryks, vilket inte gjordes av Europaparlamentet.

2.1.20 Ändringsförslagen 34 och 40

Genom dessa ändringsförslag flyttas artikel 3.1 från ett horisontellt avsnitt tillbaks till det kapitel om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet som det ursprungligen kom från (direktiv 96/97/EG). Denna omfördelning kan godtas, eftersom bestämmelsens ordalydelse är skräddarsydd för det specifika området företags- eller yrkesbaserade system och inte medför något mervärde utanför det området. Inget annat direktiv om lika behandling rymmer en bestämmelse om vilken personkrets som omfattas, och inga problem rörande detta har uppstått, vilket bevisar att ett sådant klargörande uppenbarligen inte är nödvändigt på andra ställen. Den nya artikel 5a måste förses med en rubrik (” Personkrets som omfattas ”) i likhet med övriga bestämmelser.

Mot bakgrunden av strykningen av artikel 3.1 förtjänar emellertid inte de återstående paragraferna 2 och 3, typiska ”utan att det påverkar”-bestämmelser, längre en sådan framskjuten placering i direktivet på egen hand och måste flyttas till en allmän horisontell bestämmelse mot slutet av direktivet där det förväntas att denna typ av bestämmelse är placerad. Den nya artikel 28a är en lämplig plats för en sådan bestämmelse (se punkt 2.2.5 nedan).

2.1.21 Ändringsförslagen 35 och 56

Genom dessa ändringsförslag flyttas texten i förslagets artikel 14 från kapitlet om tillgång till anställning m.m. till den horisontellt tillämpliga nya artikel 3a med titeln ” Positiv särbehandling ”. Med undantag från bruket av ordet ”skall” i stället för ”får” överensstämmer de med både artikel 141.4 i EG-fördraget som är tillämpligt på arbetslivet i allmänhet och motsvarande direktiv om likabehandling och mot diskriminering 2004/113/EG, 2000/43/EG och 2000/78/EG som rymmer horisontella bestämmelser om positiv särbehandling. Därför kan kommissionen godta detta ändringsförslag under förutsättning att ”skall” ersätts med ”får”.

2.1.22 Ändringsförslagen 45 och 47

Dessa ändringsförslag syftar till att stryka hänvisningen till punkt i i artikel 8.1 d och 8.1 k. De rättar en teknisk felaktighet i det ursprungliga förslaget. Efter uppdelningen av den gamla artikel 6.1 i i direktiv 96/97/EG i två punkter – artikel 8.1 i och j i det omarbetade förslaget – medges i punkt i inte längre något undantag från principen om likabehandling, och någon hänvisning till denna som ett undantag kan således inte längre göras i artikel 8.1 d och k. Ändringsförslagen kan därför godtas i deras nuvarande lydelse.

2.1.23 Ändringsförslag 54

Målet med detta ändringsförslag är att genom en hänvisning till artikel 141 i EG-fördraget klargöra att begreppen rörande lön inte skiljer sig åt i detta direktiv och i EG-fördraget och att omarbetningen därför inte medför några förändringar av principen om lika lön eller ogiltigförklarar domstolens rättspraxis eller delar av denna och i det avseendet kan godtas i sak. Men så fall blir den ytterligare hänvisningen till ” detta direktiv ” överflödig och snarast förvirrande och bör således avlägsnas. Texten måste omformuleras så att den får följande lydelse:

”... och löner enligt artikel 141 i fördraget ”.

2.1.24 Ändringsförslag 55

Detta ändringsförslag, tillsammans med ändringsförslag 88 (se punkt 2.1.29 nedan), syftar till att till artikel 30 flytta den punkt enligt vilken medlemsstaterna är skyldiga att avlägga rapport om bedömningen av undantag från principen om att likabehandling som beror på kön utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav. Denna omfördelning kan godtas eftersom den senare bestämmelsen generellt behandlar periodiska rapporter från medlemsstaterna om genomförandet av direktivet. Ändringsförslaget kan därför godtas i dess helhet.

2.1.25 Ändringsförslag 61

Syftet med detta ändringsförslag är att stryka hänvisningen till möjligheten att hänvända sig till andra behöriga myndigheter före rättsliga och/eller administrativa förfaranden. Vidare införs för första gången medling och skiljeförfaranden vid sidan av begreppet förlikningsförfaranden, som redan finns i texten, som andra former att lösa tvister i godo.

Kommissionen kan ansluta sig till målet att tydliggöra texten och avlägsna redundanser i princip under förutsättning att det sker en omformulering. De strukna orden ” efter att eventuellt ha hänvänt sig till andra behöriga myndigheter ” var ursprungligen en del av garantin om tillgång till rättsliga förfaranden (”… att göra sina rättigheter gällande vid domstol efter att eventuellt ha hänvänt sig till andra behöriga myndigheter”) i direktiven 76/207/EEG, 79/7/EEG och 86/378/EEG. Denna hänvisning ersattes sedan av en mer allmän formulering som användes i direktiven 2000/43/EG, 2000/78/EG, 2002/73/EG och 2004/113/EG som garanterar tillgången till ” rättsliga och/eller administrativa förfaranden, inbegripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden, för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv ”. Kombinationen av dessa två tillvägagångssätt är redundant, och strykning av en av dessa är därför berättigad. Hänvisningen till rättsliga och/eller administrativa förfaranden är emellertid olämpligt formulerad eftersom den tenderar att ge det felaktiga intrycket att medlemsstaterna har ett val mellan att ge tillgång till det ena eller det andra eller båda och därför skulle kunna begränsa den rättsliga prövningen på grund av möjligheten att inleda ett administrativt förfarande. Därför bör även denna tvetydiga formulering strykas, samtidigt som den mer precisa formuleringen som avlägsnas i ändringsförslaget bör behållas. Vidare tillförs inget mervärde av en mer detaljerad redogörelse av de olika typerna av insatser för att nå fram till en lösning i godo. Detta skulle medföra onödiga avvikelser jämfört med andra direktiv på området. Den omformulerade texten får därför följande lydelse:

” Medlemsstaterna skall säkerställa att …, efter att eventuellt ha hänvänt sig till andra behöriga myndigheter, har tillgång till rättsliga förfaranden, inbegripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden, för att säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv …”.

2.1.26 Ändringsförslagen 69 och 70

Genom dessa ändringsförslag vidgas hänvisningen till arbetsplatsen till att även omfatta frågor kopplade till tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran. Det tillfogas även en hänvisning till forskning grundad på könsuppdelade uppgifter. I det senare betonas åter vikten av jämförbara könsuppdelade uppgifter genom att det befintliga begreppet forskning anges som en av de verksamheter som arbetsmarknadsparternas skulle kunna ägna sig åt och som bör främjas av medlemsstaterna. Det kan godtas i dess nuvarande lydelse. Den utvidgade hänvisningen till praxis på arbetsplatsen kan godtas under förutsättning att följande omformuleringar görs som förbättrar meningens otydliga struktur:

”… genom övervakning av praxis på arbetsplatsen, när det gäller tillgång till anställning, när det gäller yrkesutbildning och när det gäller yrkesmässig befordran samt genom övervakning av kollektivavtal …”

2.1.27 Ändringsförslag 77

Syftet att tydliggöra hänvisningen till begreppet ” system ” – som angavs tillräckligt tydligt i direktiv 96/97/EG, vilket uteslutande behandlar företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet men ter sig något vagt i detta bredare direktiv – kan godtas i sak, men den föreslagna texten är redundant och kan vara förvirrande eftersom ” yrkesbaserade försäkringssystem ” och ” system för social trygghet ” har identisk betydelse i detta stycke som uteslutande tillämpas på ”yrkesbaserade försäkringssystem”. Texten måste omformuleras så att den får följande lydelse:

” företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet som innehåller …”

2.1.28 Ändringsförslag 83

Detta ändringsförslag, där det införs en standardklausul om att medlemsstaterna har möjlighet att införa bestämmelser som sträcker sig längre än de miniminormer som fastställs i direktivet, kan godtas i dess nuvarande lydelse under förutsättning att de två punkterna ges omvänd ordning för att bli samstämmiga med alla andra jämförbara direktiv om likabehandling och mot diskriminering. Detta innebär att medlemsstaterna till exempel får införa bestämmelser som sträcker sig längre än den fastställda miniminormen i bestämmelsen om bevisbördan.

2.1.29 Ändringsförslag 88

Flyttningen från artikel 13 till artikel 31 av skyldigheten att avlägga rapport om bedömningen av undantag från principen om att likabehandling som beror på kön utgör ett verkligt och avgörande yrkeskrav kan godtas (se punkt 2.1.24 ovan). Det kan även godtas i sak att det för första gången, enligt förslaget, införs samma rytm för denna enskilda översynsdel som för den allmänna rapporteringsmekanismen enligt artikel 31.2. För att framhäva denna integrering och undvika upprepningar bör de två sista meningarna i artikel 31.2a omformuleras enligt följande:

” De skall underrätta kommissionen om resultaten av denna utvärdering i sina rapporter enligt punkt 2. Kommissionen skall ta med denna aspekt i sina rapporter, som skall antas och offentliggöras enligt stycke 2 ”.

2.1.30 Ändringsförslag 101

Syftet med detta ändringsförslag är att sända en politisk uppmaning till medlemsstaterna och arbetsmarknadsparterna som svar på kravet att ge en ny impuls åt frågorna om lika lön, föräldraledighet och tillgången till barnomsorg och annan anhörigvård. Kommissionen kan stödja detta initiativ och godta ändringsförslaget i dess helhet.

2.1.31 Ändring 106

Syftet med detta ändringsförslag är att föra in en ny punkt för att, som vid varje omarbetning, klargöra att skyldigheten att införliva detta direktiv i den nationella lagstiftningen endast gäller de bestämmelser som medför betydande förändringar jämfört med föregående direktiv. Kommissionen kan godta detta klargörande under förutsättning att ordalydelsen ändras så att den överensstämmer med skäl 29.

2.1.32 Ändringsförslag 107

Det förslag till nytt skäl som läggs fram i detta ändringsförslag, tillsammans med strykningen av hänvisningen till jämförelsetabellerna i artikel 33.1 genom ändringsförslag 105 (se punkt 2.2.6 nedan), återspeglar på ett korrekt sätt det rättsliga läget enligt det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning i vilket medlemsstaterna visserligen uppmuntras att tillhandahålla jämförelsetabeller tillsammans med införlivandelagstiftningen men inte är skyldiga att göra detta. Därför godtas det av kommissionen.

2.1.33 Ändringsförslag 108

Genom detta ändringsförslag begränsas ordalydelsen i denna punkt, vars syfte är att integrera EU-domstolens rättspraxis, till det kriterium som enligt hänvisning endast domstolen kan besluta om i alla dess avgöranden rörande ärendet i fråga. Den strukna texten var till ytterligare stöd i de mål som avgörs, men den kan eventuellt anses vara alltför restriktiv i vissa avseenden, särskilt när det gäller beräkningen av pensionen på grundval av den senaste lönen. Ändringsförslagen bevarar andemeningen i domstolens rättspraxis genom att det krävs att förmånerna betalas på grund av anställningsförhållandet, men ger domstolen tillräckligt handlingsutrymme att vid behov vidareutveckla kriterierna. Det kan därför godtas i dess nuvarande lydelse.

2.2. Ändringsförslag som kommissionen delvis godtar

2.2.1 Ändringsförslag 5

Klargörandet i slutet av skälet att sexuella trakasserier även förekommer i samband med tillträdet till arbete, yrkesutbildning och yrkesmässig befordran är i linje med ett flertal andra ändringsförslag som kommissionen godtar (t.ex. punkt 2.1.26).

Betoningen av invandrarkvinnor som en särskilt utsatt grupp kan emellertid inte godtas. Även om detta utan tvivel är ett möjligt scenario för diskriminering på flera olika grunder medför referensgruppen som sådan inte något mervärde, och frågan uppstår varför andra situationer med diskriminering på flera olika grunder inte omnämns.

2.2.2 Ändringsförslag 24

Den nya sista meningen om tillstånd i undantagsfall av en övre gräns för kompensation kan godtas, eftersom den medför att texten i skälet är i linje med ordalydelsen i motsvarande artikel 18 och med domstolens rättspraxis.

Den nya ordalydelsen om förhållandet mellan ersättning och sanktion avslås. I detta förslag förväxlas ersättning (som erbjuds till den diskriminerade personen individuellt) och sanktioner (medlemsstaternas avskräckning från och beivrande av diskriminering), Två olika bestämmelser (artiklarna 18 och 26) behandlar dessa båda skilda frågor. Det skulle var missledande att ge intryck – såsom görs i ändringsförslaget – av att skadeståndet inte i sig självt är obligatoriskt och att medlemsstaterna kan välja om de vill eller inte vill garantera fullt skadestånd för skada. Artikel 18 medger inte ett sådant val.

2.2.3 Ändringsförslagen 71, 72, 73, 81 och 102

Det gemensamma syftet med dessa ändringsförslag är att förvandla medlemsstaternas skyldighet att uppmuntra att vissa åtgärder vidtas antingen av arbetsmarknadens parter (främja likabehandling av kvinnor och män samt avtala om bestämmelser mot diskriminering) eller av arbetsgivarna (planerat och systematiskt främjande av likabehandling samt förebyggande av diskriminering) till en skyldighet att säkerställa att sådana åtgärder vidtas. Ändringsförslaget kan inte godtas, eftersom dess ordalydelse skulle innebära betydande förändringar som skulle sträcka sig utöver vad som kan anses lämpligt vid en omarbetning. Dessutom infördes alla bestämmelser i fråga för första gången genom direktiv 2002/73/EG, som träder ikraft först i oktober 2005 och bör ges möjlighet att tillämpas i praktiken innan en förändring görs. När det gäller arbetsmarknadsparterna är dessa ändringsförslag knappast förenliga med den grundläggande principen om arbetsmarknadsparternas oberoende. Därför kan ordalydelsen ” säkerställa att ” i ändringsförslagen 71, 72 och 81 och ” skall … åläggas ” i ändringsförslag 73 inte godtas. Endast med hänseende till ändringsförslag 73 kan denna särskilda förändring godtas i den utsträckning som ordavalet har jämställts med det i närliggande punkter. Artikel 22.4 bör därför ges följande lydelse:

” I detta syfte bör arbetsgivarna uppmuntras … .

Denna information skall innehålla …”

Återstoden av den nya ordalydelse i det andra stycket i artikel 22.4 som införs genom ändringsförslag 73 kan godtas. Den förlänar mer detalj och precision åt beskrivningen av den information vars tillhandahållande är önskvärd men inte obligatorisk.

I fråga om ändringsförslag 71 kan den tillfogade hänvisningen till främjandet av flexibla arbetslösningar godtas, eftersom det utgör ett viktigt område där arbetsmarknadens parter uppmuntras att vidta åtgärder.

När det gäller ändringsförslag 72 kan ordalydelsen, som breddar hänvisningen till arbetsplatsen, godtas i princip men bör formuleras på samma sätt som i parallella fall (se t.ex. punkterna 2.1.26 och 2.2.1), dvs. " på arbetsplatsen, när det gäller tillgång till anställning, när det gäller yrkesutbildning och när det gäller yrkesmässig befordran ”. Den nya sista meningen enligt vilken medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att göra arbetsgivarna och allmänheten medvetna om jämställdhetsfrågor på arbetsmarknaden och i arbetslivet avslås, eftersom införandet av en sådan ny skyldighet inte ingår i en omarbetning och dessutom faller utanför denna bestämmelses kontext.

I ändringsförslagen 81 och 102 kan ” effektiva ” godtas liksom den utvidgade hänvisningen till arbetsplatsen under förutsättning att den senare omformuleras på samma sätt som för ändringsförslag 72 ovan (” på arbetsplatsen, när det gäller tillgång till anställning, när det gäller yrkesutbildning och när det gäller yrkesmässig befordran ”).

2.2.4 Ändringsförslag 76

Det nya tillägget " individuella avtal eller kollektivavtal ” i texten kan godtas, eftersom det bidrar till att göra ordalydelsen tydligare och effektivare. En vidgad hänvisning till individuella avtal och kollektivavtal gör hänvisningarna till vissa andra delar i källtexten, vilka klart och tydligt omfattas av dessa termer, redundanta, och de kan därför strykas.

Hänvisningen till ” heltids- eller deltidsanställning ” och ” tjänstebenämningar ” tjänar inte något syfte i vad som utgör en förteckning över olika typer av rättsliga källor som kan ligga till grund för diskriminering och kan därför inte godtas.

Strykningen av ” eller får ” i slutet av artikel 24 b avslås. Den föreslagna ordalydelsen avviker från den etablerade ordalydelsen i föregående och parallella direktiv (2002/73/EG, 2000/43/EG och 2000/78/EG). Skillnaden mellan “ skall ” och “ får ” är att vissa bestämmelser måste förklaras ogiltiga ex officio medan andra kräver att initiativ tas av den klagande. Bestämmelser om individuella avtal som strider mot principen om likabehandling kommer att undgå att uppmärksammas av domstolarna och de andra myndigheterna om inte den diskriminerade personen anför ett klagomål eller väcker talan vid domstol. Det är ett tillräckligt och i praktiken det enda realistiska scenariot att ge medborgarna möjlighet (”får”) att begära att sådana bestämmelser ogiltigförklaras. Ändringen skulle medföra en skyldighet för medlemsstaterna att spåra upp och ogiltigförklara alla diskriminerande bestämmelser, inklusive alla individuella avtal på eget initiativ. En sådan skyldighet skulle vara omöjlig att följa.

Mot bakgrund av detta bör artikel 24 b ges följande lydelse:

” bestämmelser som strider mot principen om likabehandling i individuella avtal eller kollektivavtal, i interna regler för företag samt i regler för fria yrkesutövare och arbetstagar- eller arbetsgivarorganisationer eller i alla andra bestämmelser skall eller får förklaras ogiltiga eller ändras ,”

2.2.5 Ändringsförslag 84

Den nya klausulen om översyn av direktivet om föräldraledighet i punkt 2 kan inte godtas av kommissionen. Denna ändring skulle medföra en väsentlig ändring av direktivet om föräldraledighet vilket inte ingår i omarbetningen och innehåller en separat bestämmelse om dess översyn. Den skulle också skapa problem rörande arbetsmarknadsparternas särskilda roll vid översynen enligt artiklarna 138–139 i fördraget.

Punkt 1 i den nya bestämmelsen innebär att artikel 3.3 i förslaget delvis flyttas till de horisontella bestämmelserna i slutet av direktivet där denna typ av ”utan att det påverkar”-bestämmelser vanligtvis brukar förekomma. Kommissionen kan godta denna flyttning i sak men utvidgar detta resonemang till resten av artikel 3.2 och 3.3 som inte längre förtjänar en sådan framskjuten placering i direktivet till följd av strykningen av artikel 3.1 (se punkt 2.1.20 ovan).

Mot bakgrund av ovanstående bör artikel 28a ges följande lydelse:

” Förhållandet till bestämmelser på gemenskapsnivå och nationell nivå

1. Detta direktiv skall inte påverka bestämmelser om skydd för kvinnor, särskilt beträffande graviditet och moderskap.

2. Det här direktivet skall inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 96/34/EG och direktiv 92/85/EEG.”

2.2.6 Ändringsförslagen 103, 104 och 105

Genom dessa ändringsförslag fastställs tidsfrister för införlivandet, för medlemsstaternas översändande av sådan information som är nödvändig för att kommissionen ska kunna upprätta en rapport och för en översyn av direktivets tillämpning. Dessa tidsfrister måste beaktas tillsammans, eftersom de är nära förbundna och representerar de olika stegen i införlivande- och översynsmekanismen. Ändringsförslaget kan godtas för att införlivandefristen ska begränsas till två år (ändringsförslag 105), med tanke på det begränsade antalet ändringar som behöver införlivas som ett resultat av denna omarbetning. Det är emellertid inte tillräckligt att tillåta endast ytterligare ett år för medlemsstaterna för att rapportera om genomförandet av direktivet. Det är inte möjligt att på så kort tid samla in den mängd praktisk erfarenhet som krävs för att det ska kunna sammanställas en rapport som kan utgöra ett väsentligt bidrag. Presentationen av rapporten måste skjutas ett år fram i tiden. Därför måste artikel 31.1 (ändringsförslag 103) lyda ” senast fyra år efter ikraftträdandet av detta direktiv ”, och perioden fram till översynen enligt artikel 32 (ändringsförslag 104) måste utökas i enlighet med detta (” Senast sex år efter ikraftträdandet av detta direktiv … ”). När det gäller ordalydelsen i bestämmelsen i fråga måste det beaktas att konkreta datum kommer att föras in efter det formella antagandet av direktivet. För att precisera detta bör datumet lämnas tomt i texten till artikeln (t.ex. ” Medlemsstaterna skall den ... överlämna …” i ändringsförslag 103) och åtföljas av respektive fotnot ” två/fyra/sex år efter ikraftträdandet av detta direktiv ”.

I den text som antagits av Europaparlamentet i ändringsförslag 105 stryks hänvisningen till jämförelsetabellerna i artikel 33.1 utan att detta klart anges i texten eftersom ordavalet i det ursprungliga förslaget inte är korrekt återgivet. Kommissionen kan godta denna ändring tillsammans med införandet av ett nytt skäl 31 (se punkt 2.1.32 ovan).

2.3. Ändringsförslag som inte godtas av kommissionen

2.3.1 Ändringsförslag 3

Syftet med detta ändringsförslag är att lägga till rätten till föräldraledighet i det skäl som återger de bestämmelser i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna som handlar om jämställdhet mellan kvinnor och män (artiklarna 21 och 23). Frånsett det faktum att det föreslagna texttillägget hänvisar till en fråga som inte behandlas inom ramen för detta direktiv hör det inte hemma i detta skäl, som huvudsakligen omformulerar de materiella bestämmelserna i stadgan om de grundläggande rättigheterna. I de artiklarna omnämns emellertid inte föräldraledighet, och det bör undvikas att det felaktigt uppfattas så. Detta ändringsförslag kan därför inte godtas.

2.3.2 Ändringsförslagen 12, 13 och 100

Det uttryckliga syftet med skälen 12 och 13 är att anpassa reglerna om uppgifter om användningen av könstillhörighet som en avgörande försäkringsteknisk faktor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet till de regler som antagits för privata försäkringsavtal i direktiv 2004/113/EG. Den rättsliga situationen om sådana faktorers tillåtlighet är emellertid inte identisk på dessa båda områden. Till skillnad från direktiv 2004/113/EG (som endast tillåter användningen av könstillhörighet som en avgörande försäkringsteknisk faktor på villkor att det föreligger relevanta och riktiga statistiska uppgifter som måste samlas in, offentliggöras och regelbundet uppdateras) finns det inga skyldigheter som motsvarar dessa skäl i artikeldelarna. Ändringsförslag i syfte att införa samma ordning eller till och med helt förbjuda användningen av könstillhörighet som en avgörande försäkringsteknisk faktor har avslagits av Europaparlamentet. Till följd av detta fyller de skäl som det här är fråga om inget syfte. Samma sak får sägas gälla ändringsförslag 100 som betonar värdet av reglerna i direktiv 2004/113/EG om användning av uppgifter men inte är kopplad till innehållet i detta direktiv. Därför kan dessa ändringsförslag inte godtas.

2.3.3 Ändringsförslag 29

Resonemanget bakom strykningen av hänvisningen till icke-verbalt beteende i definitionen av sexuella trakasserier, enligt vilket det inte råder någon skillnad mellan icke-verbalt och fysiskt beteende kan inte godtas. Fysiskt beteende skulle kunna tolkas som att det kräver fysisk kontakt, varmed inte avses t.ex. gester. Den befintliga definitionen är ett resultat av förhandlingar med Europaparlamentet om direktiv 2002/73/EG och är i överensstämmelse med definitionen i direktiv 2004/113/EG och bör behållas.

2.3.4 Ändringsförslag 30

Detta ändringsförslag, vars syfte är att för första gången införa en definition av termen ” yrkesmässig befordran ”, kan inte godtas. Denna term har inte gett upphov till några svårigheter i tolkningshänseende. Det är överflödigt och skulle inte medföra något mervärde att definiera begrepp som självförklarande såsom detta och de andra områden som direktiv 76/207/EEG är tillämplig på och för vilka det inte finns eller har föreslagits några definitioner ( ’tillgång till anställning’ , ’yrkesutbildning’ och ’arbetsvillkor’ ).

2.3.5 Ändringsförslag 36

Syftet med ändringsförslaget är att förvandla möjligheten att vidta positiv särbehandling enligt artikel 141.4 i EG-fördraget till en skyldighet för medlemsstaterna, och det innehåller specifika exempel på områden där sådan särbehandling måste vidtas och nya ordalydelser som ersätter hänvisningen till ” arbetslivet ”.

Det framgår klart och tydligt av artikel 141.4 i EG-fördraget att aktiva åtgärder är godtagbara men inte obligatoriska. Där primärlagstiftningen stipulerar att medlemsstaterna har bestämmanderätt kan sekundärlagstiftning som baseras på samma artikel inte ålägga skyldigheter som går utöver fördragstexten. En sådan långtgående förändring skulle även gå utöver vad som kan göras inom ramen för omarbetning.

När det gäller hänvisningarna till barnomsorg utesluter räckvidden hos detta direktiv, som är begränsat till sysselsättning och yrke, området barnomsorg utom i de relativt få fall då arbetsgivaren tillhandahåller barnomsorg. Även i de fallen betraktas inte främjande av barnomsorg och vård av andra vårdbehövande personer till överkomligt pris som en positiv åtgärd såsom den definieras i artikel 141.4 så länge som inga förmånliga villkor för tillträde ges särskilt till personer av det ena könet. Att behålla den här ändringen skulle medföra en risk för missförstånd rörande betydelsen av positiv särbehandling.

När det gäller den nya ordalydelsen i slutet är det inte önskvärt att föra in nya termer i en artikel som endast hänvisar till fördraget, där en annorlunda ordalydelse används. Till skillnad mot termen ” arbetsplatsen ”, som kompletterades på flera ställen i direktivet (se punkterna 2.1.26 och 2.2.1) är hänvisningen till ” arbetslivet ” i artikel 141.4 tillräckligt bred för att inte kräva ytterligare klargörande terminologi.

Som ett resultat av detta bör ordalydelsen i artikel 14 i det ursprungliga förslaget flyttas till en ny artikel 3a (se punkt 2.1.21 ovan) utan ändringar av dess lydelse.

2.3.6 Ändringsförslag 53

Genom ändringsförslaget införs en ny ordalydelse vars syfte är att förfina beskrivningen av räckvidden hos principen om likabehandling avseende tillträde till anställning och befordran. Den nya ordalydelsen innebär inget mervärde. Den skulle utgöra en upprepning och göra ordalydelsen i punkten tung och förvirrande. Därför godtas den inte av kommissionen.

2.3.7 Ändringsförslag 63

Genom detta ändringsförslag införs för första gången termen ” rättsmedel ” i bestämmelsen om kompensation och gottgörelse, och det tillfogas en hänvisning till att dessa rättsmedel måste kunna tillgås ” i händelse av överträdelse av skyldigheterna enligt detta direktiv ”. Den nya texten tillför inget, och ordalydelsen är tämligen oklar och redundant. Hänvisningen till att denna regel tillämpas i händelse av överträdelse av detta direktiv är onödig, eftersom texten redan hänvisar till kompensation för den förlust och skada som lidits ” av den person som drabbats av könsdiskriminering ”. Användningen av termen ” rättsmedel ” och omnämnandet av kompensation och gottgörelse som sådana rättsmedel skulle dessutom ge det felaktiga intrycket att medlemsstaterna skulle kunna införa andra rättsmedel än kompensation och gottgörelse trots att dessa är nödvändiga. Problemet är jämförbart med det som redogörs för i detalj i samband med ändringsförslag 24 (se punkt 2.2.2 ovan).

2.3.8 Ändringsförslag 67

Syftet med ändringsförslaget är att lägga till utbyte av information med enheter på europeisk nivå, exempelvis det europeiska jämställdhetsinstitutet, till jämställdhetsorganens uppgifter. Det är inte önskvärt att det görs en hänvisning till det europeiska jämställdhetsinstitutet, den enda tänkbara enheten på europeisk nivå, eftersom denna institution ännu inte existerar och dess slutliga utformning är okänd på detta stadium.

2.3.9 Ändringsförslag 86

Utvidgningen av hänvisningen till ” arbetsplatsen ” som kan godtas i flera andra ändringsförslag (se t.ex. punkterna 2.1.26 och 2.2.1) kan inte godtas för artikel 30. I detta specifika sammanhang omnämns arbetsplatsen som en plats där den nationella lagstiftning som införlivar direktivet måste göras tillgänglig för att informera arbetstagarna om deras rättigheter. Eftersom tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran inte kan placeras i rummet, kan information inte spridas där.

3. Slutsats

Med tillämpning av artikel 250.2 i EG-fördraget ändrar kommissionen sitt förslag i enlighet med ovanstående.

[1] KOM(2004) 279 slutlig.

[2] EUT C 157, 28.6.2005, s. 83.