A4-0184/97

Resolution om kommissionens rekommendation om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik för 1997 (KOM(97)0168 - C4- 0190/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av sin resolution av den 19 juni 1996 om kommissionens rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik för 1996 ((EGT nr C 198, 8.7.1996, s. 115.)),

- med beaktande av kommissionens rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik för 1997 (KOM(97)0168 - C4- 0190/97),

- med beaktande av kommissionens ekonomiska årsrapport 1997 (KOM(97)0027 - C4- 0078/97) och parlamentets resolution av den 9 april 1997 ((Protokollet av den 9.4.1997, del II.8.)),

- med beaktande av vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (KOM(94)0700),

- med beaktande av artiklarna 2, 3a, 102a och 103 i EG-fördraget,

- med beaktande av Europeiska rådets slutsatser från mötena i Turin den 29 mars 1996, Florens den 21-22 juni 1996 och Dublin den 13-14 december 1996, samt kommissionens ordförande Jacques Santers tal vid G7-gruppens konferens om sysselsättningen i Lille den 21 april 1996, enligt vilka kampen mot arbetslöshet utgör en prioriterad uppgift,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0184/97) och med beaktande av följande:

A. Antalet arbetslösa kommer inte märkbart att minska även om man räknar med tillväxt av reala BNP med 2,3 % för 1997 och 2,8 % för 1998 och grundförutsättningarna på utbudssidan också är gynnsamma, med t.ex. fördelaktiga export- och förtjänstmöjligheter, måttliga löneökningar, bra investeringsräntabilitet och lägre lånekostnader.

B. De offentliga investeringarna i förhållande till BNP minskade med 0,3 % mellan 1995 och 1997 och nådde därmed ett historiskt bottenläge; för tidsperioden 1997-98 förväntas de stagnera.

C. Mera omfattande förslag till strukturreformer hade bidragit till bättre förutsättningar för att blåsa nytt liv i den europeiska ekonomin, och kommissionen nämner i sin rekommendation beträffande strukturreformer endast åtgärder såsom till exempel arbetsmarknadsreformen och att den inre marknaden inte fungerar fullkomligt.

D. De huvudsakliga hindren för en stark tillväxt av ekonomin och sysselsättningen är bristen på lönsamhet vid industriella investeringar, de höga produktionskostnaderna, de höga skatterna och avgifterna och stelheten på arbetsmarknaden.

E. Europeiska unionen är inte i stånd att bidra till moderniseringen av de europeiska infrastrukturerna och därför försämras EU:s konkurrenskraft och utsikter till tillväxt på medellång sikt.

F. Den europeiska industrins konkurrenskraft är beroende av teknisk innovation, utbildningens kvalitet, yrkesmässig fortbildning och vidareutbildning samt infrastrukturerna för transport och telekommunikation.

G. Varje ekonomipolitisk åtgärd måste genomsyras av syftet att uppnå en ny utvecklingsmodell, vilket anges i sista kapitlet i ovannämnda vitbok.

1. Parlamentet kräver att de allmänna riktlinjerna skall omfatta en samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik i enlighet med artikel 3a i EG- fördraget på grundval av en rimlig och tillräcklig politisk «mix» som integrerar den ekonomiska politiken, struktur-, finans-, penning- och inkomstpolitiken och som siktar på en budgetkonsolidering på medellång sikt med hänsyn till de konjunkturmässiga förutsättningarna, och därmed skapar en hälsosam balans mellan det ekonomiska underskottet och främjande av sådan tillväxt som skapar arbetstillfällen,

2. beklagar att kommissionen i sin rekommendation inskränker sig till att upprepa de allmänna riktlinjer på vilka konvergenskriterierna baseras, nämligen pris- och växelkursstabilitet och minskning av underskottet i den offentliga sektorn; välkomnar dock att kommissionen betonar nödvändigheten av effektiv användning av offentliga medel, särskilt genom att rikta in sig bättre på produktiva investeringar,

3. påpekar att kommissionen i sin rekommendation är mera inriktad på individuella rekommendationer till medlemsstaterna än på en verklig samordning av den ekonomiska politiken på grundval av gemensamma målsättningar såsom de definieras i artikel 2 i EG-fördraget,

4. betonar att en väl inriktad innovationsstrategi är det mest lovande sättet att utveckla en sund ekonomi och att strikta miljönormer för varuproduktion och för varorna själva kommer att leda fram till ett önskvärt innovativt klimat,

5. uppmanar rådet att införliva en aktiv sysselsättningspolitik i den anda som fastlades i besluten från Europeiska rådets möten i Essen och i Dublin i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för 1997 för att man genom konkreta och samordnade åtgärder skall kunna uppnå en varaktig förbättring av villkoren för säkerställande och skapande av förvärvsarbete,

6. kräver att bekämpandet av arbetslösheten integreras i alla politiska områden och föreslår att ett råd bestående av ekonomi- och finansministrarna och ministrarna för arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor lägger fram rekommendationer till Europeiska rådet i vilka det understryks hur viktigt det är att sammankoppla de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik och arbetsmarknadspolitik med varandra och att målet är att uppnå en hög sysselsättningsnivå,

7. kräver att de fleråriga sysselsättningsprogrammen skall ges större betydelse inom ramen för de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för att på så sätt få en konkret tillämpning och uppföljning av dessa rekommendationer beträffande arbetsmarknaden och sysselsättningen,

8. kräver att det så fort som möjligt vidtas åtgärder för att förbättra kvalifikationer, ut- och fortbildning och för att skapa nya arbetstillfällen inom miljöområdet, kulturen och den sociala sektorn, i samarbete med icke- statliga organisationer och sammanslutningar, samtidigt som man förbättrar ramvillkoren för småföretagen som den viktiga sysselsättningsfaktor de är i Europeiska unionen;

9. anser att mycket små, små och medelstora företag (om nödvändigt i samverkan med lokala eller regionala myndigheter och icke-statliga organisationer) skulle kunna skapa många arbetstillfällen inom en ny «social ekonomi», särskilt inom vårdtjänster nära människor som barnomsorg och hemtjänst, tjänster som syftar till att höja livskvaliteten såsom säkerhet och kollektivtransport, kultur- och fritidsaktiviteter och slutligen miljö- och naturskydd; betonar emellertid att det finns många lagstiftnings- och regleringshinder som gör det svårt att erbjuda sådana tjänster,

10. uppmanar kommissionen och rådet att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att återupprätta förtroendet för att minska sparandet av försiktighetsskäl och på så vis främja den inhemska efterfrågan,

11. uppmanar rådet att driva på medlemsstaterna för att de skall skapa villkor som gynnar ökningen av privata och offentliga investeringar samt betonar i det avseendet nödvändigheten av att kartlägga investeringskapaciteten (benchmarking),

12. uppmanar rådet att förpliktiga medlemsstaterna att tillhandahålla de resurser som krävs för att komplettera strukturfonderna, utan att öka budgetunderskotten, för att genomföra gemenskapens politik för att bekämpa arbetslösheten och förbättra den ekonomiska och sociala sammanhållningen,

13. kräver ökade statliga investeringar som kan garantera en social och ekonomisk räntabilitet, om sådana investeringar kan identifieras, och som stimulerar till privata investeringar, och understryker nödvändigheten att i de allmänna riktlinjerna sträva efter en utvidgning av gemenskapens finansinstrument, såsom EIB, och införa gemenskapslån för finansiering av viktiga EG- investeringsprojekt och för ekonomiskt stöd särskilt till små- och medelstora företag,

14. kräver att rådet utan begränsningar för in parlamentets krav som kommissionen anslutit sig till i de allmänna riktlinjerna, om att äntligen realisera och aktivt genomföra de transeuropeiska kommunikations-, transport-, energi- och miljönäten, och att utnyttja och bygga ut EU:s finansieringsinstrument för detta ändamål,

15. kräver särskilt åtgärder för stimulans och främjande av FoU med hjälp av lämpliga skattelättnader, särskilt för små och medelstora företag, lättare tillgång till och förfogande över riskkapital för små och medelstora företag som är verksamma inom FoU-sektorn, samt främjande av en effektiv forskningsinfrastruktur och nära gränsöverskridande samarbete mellan företag, högskolor och forskningsinstitut; kräver en förbättring av innovationsförutsättningarna och ramvillkoren för små och medelstora företag och vid etablering av företag och industriella strukturer, också inom områdena för nya material och miljöteknologier,

16. uppmanar rådet att i de allmänna riktlinjerna ta större hänsyn till medlemsstaternas ömsesidiga ekonomiska beroende, som blivit ett faktum i och med genomförandet av den inre marknaden och som i allt större grad begränsar rent nationell ekonomisk politiks verkan; anser det därför vara absolut nödvändigt att ytterligare framsteg görs när det gäller att stärka den komplementära karaktären av medlemsstaternas ekonomiska politik för att uppnå synergieffekter på följande områden som är viktiga för unionens framtid:

- förbättring av de ekonomiska, sociala och administrativa ramvillkoren för företag och särskilt små och medelstora företag,

- stimulansåtgärder för innovation, forskning och teknisk utveckling,

- anpassning av systemen för utbildning, yrkesutbildning och fortbildning till det moderna samhällets teknologiska och sociala förändringar,

- återhållsamhet med social, miljömässig, monetär och skattemässig dumpning, som alltid skadar gemenskapen,

17. understryker nödvändigheten av bättre samordning och avstämning av de politiska åtgärder som är viktiga för sysselsättningen och ekonomin genom en utvidgning av det förfarande som fastställs i artikel 103 i EG-fördraget, framför allt beträffande Europaparlamentets omfattande deltagande, genom ett interinstitutionellt avtal mellan rådet, kommissionen och Europaparlamentet,

18. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas parlament.