MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET - Miljövänligare fiskemetoder: de tekniska bevarandeåtgärdernas roll

1. Meddelandets räckvidd och syfte

Syftet med den gemensamma fiskeripolitiken är att säkerställa att levande akvatiska resurser utnyttjas på ett hållbart sätt i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende.

Vidare fastställs följande i artikel 2 i ramförordningen [1]:"I detta syfte skall gemenskapen tillämpa försiktighetsmetoden genom att vidta åtgärder för att skydda och bevara levande akvatiska resurser, arbeta för ett hållbart utnyttjande av dem samt minimera fiskeverksamhetens påverkan på de marina ekosystemen. Den skall sträva efter att gradvis genomföra ett synsätt i fiskeriförvaltningen som grundar sig på ekosystemen."

[1] Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

För att uppnå dessa mål föreskrivs det i ramförordningen begränsningar av fiskemöjligheterna (högsta tillåtna fångstmängder (TAC) och kvoter), en rad åtgärder, däribland tekniska bevarandeåtgärder, och begränsning av fiskeansträngningarna.

Syftet med detta meddelande är att komma med förslag till hur gemenskapen kan främja användningen av miljövänliga fiskemetoder ytterligare, i synnerhet genom tekniska bevarandeåtgärder, och samtidigt beakta behovet av jämvikt mellan miljömålen och de ekonomiska målen.

2. Vad är miljövänliga fiskemetoder?

Att se till att fiskemetoderna blir mer miljövänliga är ett mål i sig självt, men det kommer också att bidra till att skapa hållbara ekonomiska och sociala villkor inom fiskerinäringen. Yrkesfiskarna behöver bra fiskebestånd i en balanserad miljö. Störningar i denna balans leder till tvära kast mellan hög- och lågkonjunktur, vilket ur ekonomisk synpunkt är ohållbart. Miljövänligt fiske är också bra för yrkesfiskarna, därför att det bidrar till att bibehålla den miljöbalans som är nödvändig för att man skall kunna bedriva en stabil och förutsägbar ekonomisk verksamhet.

Inom ramen för ett integrerat synsätt på förvaltningen finns det tre viktiga mål som hör samman med bevarandeåtgärderna och utvecklingen av ett miljövänligt fiske.

(i) Fiskeansträngningen bör minskas till hållbara nivåer och ligga kvar där :

Den allra största utmaningen för den gemensamma fiskeripolitiken är att få ner fiskeansträngningarna till hållbara nivåer. Trots de beslut som nyligen har fattats i rådet är fiskeridödligheten bland de flesta arter avsevärt högre än den behöver vara för att man skall få bästa tänkbara utdelning från bestånden. I en del demersala fiskbestånd har fiskeridödligheten nyligen visat sig vara så stor att bestånden hotas av utplåning, och för ännu fler arter bedöms fiskeridödligheten vara ohållbart hög på längre sikt.

(ii) Fångsterna av målarter bör optimeras och bifångsterna bli så små som möjligt

Syftet är att se till att fiskeinsatserna blir så selektiva som möjligt, att man fiskar efter de rätta arterna av rätt storlek och samtidigt i minsta möjliga mån påverkar andra arter eller alltför unga exemplar av målarterna.

(iii) Fiskets påverkan på livsmiljöerna bör minimeras

Användningen av vissa typer av fiskeredskap kan skada eller till och med ödelägga känsliga marina livsmiljöer. För att minska den risken kan det bli nödvändigt att införa redskapsspecifikationer och begränsa fisket i vissa områden.

Metoder för att uppnå vart och ett av dessa mål diskuteras kortfattat i den följande avsnitten.

3. Hur kan vi minska fiskeansträngningarna till hållbara nivåer ?

Genom antagandet av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken 2002 erkände rådet behovet av att utveckla fleråriga arbetsmodeller i form av återhämtningsplaner och förvaltningsplaner och också genomföra begränsningar av fiskeansträngningarna när det anses nödvändigt för att uppnå planernas mål.

En förutsättning för att man skall kunna utveckla miljövänliga fiskemetoder är att de fleråriga förvaltningsplanerna genomförs för att se till att fiskeansträngningarna är förenliga med hållbara fiskemöjligheter. Först och främst bör man prioritera återhämtningsplaner för sådana bestånd som befinner sig utanför säkra biologiska gränser, och sedan koncentrera sig på bestånd som är mindre hotade.

I början av 2004 antog rådet återhämtningsplaner för flera torskbestånd och för nordlig kummel [2]. Två andra förslag för återhämtningsplaner som har lagts fram av kommissionen förväntas antas i rådet under loppet av 2004 [3].

[2] Rådets förordning (EG) nr 423/2004 av den 26 februari 2004 om åtgärder för återhämtning av torskbestånd, EUT L 70, 9.3.2004, s. 8; Rådets förordning (EG) nr 811/2004 av den 21 april 2004 om åtgärder för återhämtning av beståndet av nordlig kummel, EUT L 150, 30.4.2004, s. 1.

[3] KOM(2003) 819 slutlig: Förslag till rådets förordning om återhämtningsåtgärder för bestånden av tunga i västra delen av Engelska kanalen och i Biscayabukten; KOM(2003) 818 slutlig: Förslag till rådets förordning om fastställande av återhämtningsåtgärder för bestånden av sydkummel och havskräfta i Kantabriska sjön och väster om Iberiska halvön och om ändring av förordning (EG) nr 850/98.

Under 2004 kommer kommissionen att ta ytterligare initiativ för att

* inkludera andra bestånd i befintliga återhämtningsplaner, exempelvis torsk i Keltiska sjön,

* föreslå en återhämtningsplan för rödspättan i Nordsjön i kombination med en förvaltningsplan för tungan i Nordsjön,

* i samarbete med Norge utarbeta fleråriga förvaltningsplaner för fisket efter kolja, vitling och sej i Nordsjön,

* utarbeta en fleråriga förvaltningsplan för fisket efter kusttobis i Nordsjön och Skagerrak,

* i gemenskapens förordningar genomföra de fleråriga förvaltningsplaner för torsk och lax i Östersjön som godkänts av Internationella fiskerikommissionen för Östersjön.

4. Hur kan vi optimera fångsterna av målarter och minimera oönskade fångster ?

Frånsett att många fiskbestånd i gemenskapen fiskas alltför intensivt är fiskeflottornas utnyttjande av fiskeresurserna långt ifrån optimalt. Ett mycket starkt tryck på ungfisken får till resultat att fångsterna (antingen de uttrycks i ton eller i ekonomiskt värde) är betydligt mindre än de skulle kunna vara om fisket förvaltades bättre. Eftersom det är förbjudet att landa fisk som är för liten leder detta också till ett iögonfallande slöseri med dyrbara resurser.

Det största orosmolnet när det gäller miljöskador som orsakas av fisket är de kvantiteter fisk - av vilka en stor andel är ungfisk - som tas upp och sedan kastas över bord från fiskefartygen. Man räknar med att fisket till sjöss runt om i världen leder till att det i genomsnitt varje år kastas omkring 20 miljoner ton fisk [4]. Det motsvarar ungefär 23 % av de årliga fångsterna. Det finns inga uppgifter tillgängliga om hur mycket fisk som kastas över bord i gemenskapens vatten. I Nordsjön uppgick det 1990 till 260 000 ton rundfisk, 300 000 ton plattfisk, 15 000 ton rockor och paiolonahaj och 150 000 ton bottenlevande ryggradslösa djur [5]. Detta motsvarar ungefär 22 % av de sammanlagda fångsterna i Nordsjön och stämmer ganska väl med de globala siffrorna. Problemet är givetvis inte begränsat till Nordsjön. I andra delar av gemenskapens fiskevatten är problemet med fisk som kastas över bord sannolikt ungefär lika stort.

[4] The state of world fisheries and aquaculture, FAO, 1998.

[5] ICES, 2003 Environmental Status of the European Seas.

Eftersom många fiskarter lever inom samma fiskevatten är det omöjligt att helt undvika fångster av oönskade arter (eller bifångster), men det går att minska dem avsevärt genom att anpassa fiskeredskapen så att de blir mer selektiva. En märkbar minskning av bifångsterna kommer att minska fiskeridödligheten bland de berörda bestånden och bidra till att optimera avkastningen från dessa bestånd.

Fiskeredskapen bör inte bara vara mer selektiva när det gäller arter, utan också när det gäller fiskstorleken.

Ett viktigt mål för fiskeriförvaltningen är och förblir att minska fångsterna av ungfisk. Det är inte bara en fråga om att öka den minsta tillåtna maskstorleken; som framgår av ovanstående kommer en minskad fiskeansträngningarna att öka tillgången på vuxen fisk och bidra till att minska fångsterna av ungfisk. Vid lanseringen av miljövänligare fiskemetoder bör man emellertid också eftersträva största möjliga insatser av tekniska bevarandeåtgärder för att minska fångsterna av små fiskar.

Det tycks inte finnas någon möjlighet att avsevärt öka maskstorleken (utom i Medelhavet) eftersom mycket av fiskeverksamheten bedrivs efter flera arter (i synnerhet demersala arter). Kommissionen utesluter inte att maskstorleken kan komma att öka i en del fall, men det krävs mer nydanande arbetsmetoder.

I allmänhet bör man eftersträva att fisket blir mer art- och storleksorienterat, utan att man fördenskull äventyrar fångsterna av målarter. En ökad artselektivitet kan uppnås genom en rad tekniska åtgärder, bland annat

- redskapsspecifikationer, exempelvis användningen av nätstycken med kvadratiska maskor eller andra anordningar som gör att arter man inte fiskar efter kan ta sig ut ur nätet,

- stängda områden och säsonger för att skydda lek- och uppväxtområden,

- förbud mot användning av vissa fiskeredskap, eller begränsningar av fångsternas tillåtna art- och storlekssammansättning.

Vilka åtgärder som krävs kommer att bero på typen av fiske och de oönskade fångsternas karaktär. Särskild prioritet skall ge till oönskade fångster som betraktas som icke hållbara och kan hota den drabbade artens fortlevnad. Lägre prioritet kan ges till bifångster som saknar betydelse ur biologisk och ekonomisk synpunkt.

År 2002 presenterade kommissionen en handlingsplan för att minska mängden fisk som kastas över bord [6], och i denna gavs en redogörelse för problemets omfattning, skälen till att fisk kastas över bord och en utvärdering av möjligheterna att minska spillet. På grundval av handlingsplanen begärde rådet att kommissionen skulle inleda pilotprojekt för att bedöma möjligheterna att minska mängden fisk som kastas över bord.

[6] KOM(2002) 656 slutlig: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens handlingsplan för att minska mängden fisk som kastas över bord.

Under 2004 kommer kommissionen i samarbete med medlemsstaterna, fiskeindustrin och andra intressenter att inleda en rad pilotprojekt som omfattar olika arter, fiskemetoder och områden i gemenskapen. I pilotprojekten kommer man att ta upp alla tänkbara åtgärder för att minska mängden fisk som kastas över bord, inklusive utprovning av fiskeredskap, fredningstider i realtid, förbud mot att kasta fisk över bord, kvoter för bifångster, kvotflexibilitet, förvaltning av fiskeansträngningen och bättre utnyttjande av fisk med lågt kommersiellt värde. Projekten kommer att inkludera fall (bestånd och fisken) där det kommer att införas förbud mot att kasta fisk över bord, så som framgår av handlingsplanen från 2002. De kommer också att inbegripa andra fall där det inte är realistiskt att införa ett förbud inom de närmaste åren, trots (och delvis på grund av) att stora mängder kastas över bord. För denna andra grupp av fisken är avsikten att minska de mängder som kastas över bord under en tidsperiod som det återstår att enas om (4-5 år?), i nära samarbete med fiskeindustrin. Ett protokoll som man gemensamt kommit överens om skall användas för att beräkna hur stora mängder fisk som kastas över bord, före och efter genomförandet av pilotprojekten, och den fiskeflotta som berörs kan använda en rad olika metoder för att nå det planerade minskningen.

I båda fallen kommer fiskeindustrin att vara direkt engagerad i arbetet med att förbereda och kontrollera pilotprojekten, även genom de regionala rådgivande nämnderna, när dessa har inrättats.

I pilotprojekten ingår också en undersökning av hur en minskning av de mängder fisk som kastas över bord direkt påverkar de berörda fiskbestånden och hur den indirekt påverkar de fiskar och sjöfåglar som äter den fisk som kastas över bord.

Rådet har redan vidtagit åtgärder för att minska bifångsterna av vissa arter som inte är målarter, exempelvis valar. Det första steget togs 1997 när man antog begränsningar av fisket med drivgarn [7] för att skydda bestånden av vissa arter, inklusive valar, som kunde äventyras av fiske med drivgarn. Ett ytterligare steg togs i mars 2004 när det antogs en förordning som syftar till att minska oavsiktliga fångster av valar [8].

[7] Rådets förordning (EG) NR 894/97 av den 29 april 1997 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna, EGT L 132, 23.5.1997, s. 1.

[8] Rådets förordning (EG) nr 812/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder när det gäller oavsiktlig fångst av valar vid fiske och om ändring av förordning (EG) nr 88/98, EUT L 150, 30.4.2004, s. 12.

När man behandlar problemet med oönskade fångster ingår också den fiskeridödlighet som är en följd av förlorade fiskeredskap. Vetenskapliga undersökningar har bekräftat att i synnerhet drivgarn kan komma att fortsätta att fånga fisk långt efter det att de har gått förlorade till sjöss. Fisk som fastnar i sådana förlorade redskap - de kallas ibland för spöknäst - kommer att dö, och bör i likhet med den fisk som kastas över bord betraktas som ett resursslöseri. Det krävs åtgärder för att identifiera sådana redskap; man bör uppmuntra yrkesfiskare att rapportera förlusten av redskap och åtgärder bör vidtas för att hämta upp dem ur havet.

5. Hur kan vi minska fiskets påverkan på livsmiljön?

Fiskeredskapens direkta fysiska påverkan på havsbottnen kan förändra dess struktur och därigenom leda till en förändring av områdets biologi. En del livsmiljöer är känsligare för fiskeredskap än andra. Exempel på sådana särskilt känsliga områden i gemenskapens vatten är rev (korallrev i kalla vatten, stenrev) som ofta är mycket produktiva och rymmer en mångfald djur- och växtarter. Fiske på rev kan förändra dem så mycket att den unika biotopen hotas

För att skydda känsliga livsmiljöer kan det bli nödvändigt att stänga av vissa områden för vissa typer av fiske. Ett aktuellt exempel på detta finns i kommissionens förordning för att skydda djuphavskorallrev i ett område nordväst om Skottland. Kommissionen har för avsikt att agera aktivt för att vidta fler åtgärder av den typen när situationen kräver det. Redskapsspecifikationer kan också spela en konstruktiv roll.

6. Behovet av balans mellan miljö och ekonomi

Användningen av mer miljövänliga fiskemetoder kommer i en del fall inte att bli billig. Antingen det gäller investeringar i nya redskap eller kortsiktiga inkomstförluster så får förändringen en del ekonomiska konsekvenser. När kommissionen presenterar viktiga nya förslag på det här området kommer den att genomföra lämpliga bedömningar av tänkbara ekonomiska och sociala effekter, på grundval av tillgängliga uppgifter. Konsekvensanalyserna kommer emellertid inte att begränsas till kortsiktiga förluster, utan kommer också att omfatta en bedömning av de långsiktiga vinsterna. Inom ramen för en flerårig förvaltning bör även konsekvensbedömningen vara flerårig.

7. Inför framtiden

Det är nödvändigt att driva på åtgärderna för att främja ett miljövänligare fiske inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Det kräver insatser av följande slag:

* Ett mer decentraliserat arbetssätt för att utveckla miljövänligare fiskemetoder.

* Fiskerisektorn måste engageras i lagstiftningsprocessen.

* Det är nödvändigt att finna vägar för att sprida och utveckla kunskaper på gemenskapsnivå.

* Gemenskapens regler bör förenklas.

* Det bör utvecklas stimulansåtgärder för att få yrkesfiskarna att förändra sitt beteende.

* Ytterligare utveckling av konsekvensbedömningar när det gäller de ekologiska, ekonomiska och sociala effekterna av miljövänligare fiskemetoder, i synnerhet de långsiktiga effekterna.

7.1. Ett mer decentraliserat arbetssätt

Arbetet med att utveckla miljövänliga fiskemetoder inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken måste vara anpassat till situationen och beakta den stora mångfalden av både ekosystem och fisken som finns i EU. Åtgärder kan vara effektiva i ett område eller inom ett fiske för att sedan visa sig oanvändbara eller kontraproduktiva någon annanstans. Det är viktigt att noga överväga vilka åtgärder som behöver vidtas inom hela gemenskapen och vilka som bara skall genomföras på regional eller lokal nivå.

Detta innebär att det krävs ett mer decentraliserat arbetssätt när det gäller vissa aspekter av fiskeriförvaltningen, i synnerhet tekniska bevarandeåtgärder, där hänsyn skall tas till de enskilda fiskenas särdrag i enskilda områden. En del förvaltningsinstrument, till exempel fångstbegränsningar eller begränsningar av fiskeansträngningen, bör tillämpas på de berörda beståndens hela spridningsområde, men tekniska bevarandeåtgärder är smidigare när det gäller decentraliserade insatser och man kan ta hänsyn till fiskenas egenskaper i olika områden och bygga vidare på lokala erfarenheter. Detta innebär emellertid inte att det skall tillämpas olika normer för miljöskydd eller bevarandeåtgärder i olika områden. Gemenskapen skall sikta på att uppfylla stränga normer för miljöskyddet och bevarandeåtgärderna för fiskeresurserna i alla gemenskapens vatten, liksom i andra fiskevatten som utnyttjas av gemenskapens fiskefartyg.

7.2. Ett ökat samarbete med fiskesektorn

Eftersom det är praktiskt besvärligt att se till att fiskebestämmelserna respekteras till sjöss kommer tekniska regler om fisket inte att tillämpas korrekt om yrkesfiskarna inte vill det. För att få fiskeindustrin att samarbeta och samtycka till åtgärderna krävs det att intressenterna i högre grad deltar i arbetet med att utforma, pröva och genomföra tekniska bestämmelser. Om fiskeindustrin deltar i arbetet med att bedöma värdet av befintliga åtgärder och utformningen av nya regler kommer det också att bidra till att reglerna formuleras tydligare och mer begripligt, och att eventuella svårigheter med genomförandet redan har behandlats.

När de regionala rådgivande nämnderna har inrättats kommer de att utgöra ett forum för detta direkta engagemang i förvaltningen. Nämnderna kommer att ge fiskeindustrin och intressenterna en större roll i arbetet med att utveckla miljövänliga fiskemetoder på regional nivå, därför att de får inflytande över innehållet och ansvar för genomförandet och kontrollerna av att de följs.

I framtiden kan det tekniska och ekonomiska stödet till de regionala rådgivande nämnderna behöva ökas, så att de förmår axla detta ansvar fullt ut.

För att uppmuntra de regionala rådgivande nämnderna att ta initiativ för att utveckla miljövänliga fiskemetoder kan det införas ett förfarande som innebär att tekniska åtgärder som utvecklas och som man kan enas om med konsensus i de regionala rådgivande nämnderna kan genomföras av kommissionen enligt det förfarande som avses i artikel 30.2 i ramförordningen (beslut i förvaltningskommittén). Kommissionen kommer att utforma ett förslag om detta

7.3. Sprida och utveckla kunskaper på gemenskapsnivå

Den vetenskapliga och tekniska forskningen, inklusive den som gäller utveckling och provanvändning av nya fiskeredskap, spelar en viktig roll för att utveckla miljövänliga fiskemetoder.

Ytterligare samarbete inom forskningen på detta område skulle vara en fördel. Under de senaste tio åren har en stor ansträngning gjorts på detta område i Europeiska unionen - EU har varje år bidragit med 8 000 000 euro till mer än 400 forskningsprojekt som syftar till att öka redskapens selektivitet, minska mängden fisk som kastas över bord eller till att mäta fiskets miljöeffekter.

Arbetet har utförts med deltagande och stöd av nationella förvaltningar, institutioner för marinbiologi och sektioner inom fiskeindustrin runt omkring i EU.

Denna forskning kommer att fortsätta inom det sjunde ramprogrammet för forskning i gemenskapen, och följande områden kommer att prioriteras:

* Mer detaljerade analyser av hur olika fiskeredskap påverkar de marina ekosystemen när det gäller målarter, bifångster och effekten på livsmiljöerna.

* Utveckling av fiskeredskap som utövar liten påverkan på miljön och är artselektiva.

* Undersökning av hur den fisk som kastas över bord påverkar ekosystemen.

* Undersökning av den ekonomiska aspekten av fisk som kastas över bord så att man får en bild av motiven för detta, och vilka konsekvenserna blir när man använder icke-selektiva fiskemetoder.

* Undersökningen av fredade områden och skyddade havsområden bidrar till att skydda livsmiljöer och fiskarter som inte är målarter.

Ett andra steg skulle vara att kommissionen främjar ett större mellanstatligt samarbete inom det tekniska arbetet för att utveckla nya fiskemetoder. Liknande arbete görs ofta för att förbättra selektiviteten för samma fiskeredskap i olika medlemsstater. Ett utökat samarbete mellan de nationella organen skulle kunna vara kostnadseffektivt.

Ett tredje sätt för gemenskapen att bidra är att öka det ekonomiska stödet för experiment med nya fiskemetoder ombord på fiskefartygen. Det är bara genom att stimulera fiskeindustrin att införa nya metoder och pröva deras för- och nackdelar som det kan bli möjligt att få branschen att godta ett nytt synsätt. Kommissionen kommer att beakta den möjligheten när det arbetar med förslagen för strukturfonderna inom fiskerisektorn för perioden 2007-2013.

7.4. Förenklade regler

Som framgår av ovanstående måste miljövänliga fiskemetoder vara en del av det övergripande förvaltningssystemet. Det arbetssätt som tidigare tillämpats har inneburit att de tekniska åtgärderna i hög grad utvecklats isolerade från andra förvaltningsåtgärder, och det bör ersättas med en integrerad förvaltningsplan där miljövänliga åtgärder utvecklas som en del i långsiktiga förvaltningsplaner.

Bestämmelserna måste vara förenliga med förvaltningsplanernas mål, de får inte vara onödigt komplicerade och det skall vara möjligt att kontrollera att de respekteras.

Kommissionen föreslår att man under de närmaste två åren gör en kraftansträngning för att se över och vid behov revidera befintliga tekniska åtgärder med sikte på framtida beslut i rådet om långsiktig förvaltning av fiskbestånden. I denna process bör man också beakta regionala särdrag. Ett uttalat mål i processen skall också vara att förenkla gemenskapens regler.

7.5. Nya stimulansåtgärder för att förändra yrkesfiskarnas agerande

För att utveckla miljövänliga fiskemetoder krävs det att man både förändrar fiskeverksamheterna och yrkesfiskarnas beteende. Gemenskapen och medlemsstaterna måste vara beredda att uppmuntra yrkesfiskarna att satsa på miljövänligare fiskemetoder.

Ett exempel är frågan om fisk som kastas över bord, där den nuvarande lagstiftningen förbjuder landning av för små fiskar eller fisk som innebär att man överskrider den tillåtna kvoten. Detta innebär att yrkesfiskarna är tvungna att kasta en stor del av fångsten över bord. Det kan vara möjligt att utveckla åtgärder som ger yrkesfiskarna ett alternativ till att kasta den olagliga delen av fångsten över bord.

Ekonomiskt stöd finns redan fram till 2006 inom ramen för FFU, för användning av mer selektiva fiskemetoder. Som en förberedelse av de nya reglerna för FFU granskas i meddelandet möjligheten att kompensera för kortsiktiga förluster i samband med att sådana metoder använts på försök.

Det bör undersökas om det finns möjlighet att införa andra stimulansåtgärder för att stödja användningen av miljövänligare fiskemetoder. Dessa skulle kunna inkludera ytterligare ekonomiskt stöd till fiskefartyg som deltar i utprovningen av redskap och eventuellt icke-finansiella fördelar för miljövänligare fiskemetoder, exempelvis ytterligare kvoter eller tilldelning av fiskeansträngningar.

8. Nästa steg

Kommissionen ämnar följa upp ovannämnda idéer enligt nedanstående tidtabell.

i) Översyn av befintliga tekniska åtgärder, 2004-2005:

Befintliga tekniska åtgärder för vattnen i Nordsjön och Atlanten kommer att utvärderas och ses över. Förslaget om att uppdatera och kodifiera förordning (EG) 850/98 kommer att dras tillbaka, och kommissionen kommer att ta initiativ till en debatt med medlemsstaterna och intressenterna om hur man kan utveckla ett decentraliserat arbete med de tekniska bevarandeåtgärderna. Arbetet kommer att göras i nära samarbete med medlemsstaterna, fiskeindustrin och andra intressenter och kommer att involvera de regionala rådgivande nämnderna när dessa har inrättats. En del av arbetet iskall också gå ut på att se över möjligheterna att införa snabba förfaranden för att genomföra tekniska åtgärder som har fått stöd av de regionala rådgivande nämnderna.

När det gäller andra fiskevatten i gemenskapen har kommissionen redan lagt ett förslag för Medelhavet [9], och under 2004 kommer det ett förslag till en rådsförordning om tekniska åtgärder i Östersjön.

[9] KOM(2003) 589 slutlig: Förslag till rådets förordning om förvaltningsåtgärder för hållbart utnyttjande av fiskeresurserna i Medelhavet och om ändring av förordningarna (EG) nr 2847/93 och (EG) nr 973/2001.

ii) Minskning av mängden fisk som kastas över bord, 2004-2006:

Med början 2004 kommer kommissionen i samarbete med medlemsstaterna, fiskeindustrin och icke-statliga organisationer utveckla en serie pilotprojekt som omfattar en rad fiskarter, fisken och områden i gemenskapen.

Ett pilotprojekt kommer också att utvecklas under 2005 för att behandla problemet med spökfiske i gemenskapens fiskevatten. Projektet kommer att inbegripa ett system för att hämta upp förlorade fiskeredskap och metoder för att minska förlusterna av redskap.

iii) Forskning, 2005-2006:

I det sjätte ramprogrammet för forskning ges frågan om ett miljövänligare fiske redan hög prioritet. Inga ytterligare åtgärder är nödvändiga under denna period. Ytterligare forskning på området kommer också att planeras in i det sjunde ramprogrammet för perioden 2007-2010.

iv) Förslag till nya ekonomiska stimulansåtgärder, 2004-2005:

I den reviderade strukturfonden för fiske som kommer att gälla från 2007 bör det ges hög prioritet till projekt som främjar miljövänligt fiske, vilket bland annat omfattar utarbetandet och användningen av mer selektiva redskap och ersättning för kortsiktiga förluster till de fiskefartyg som deltar i arbetet med att pröva mer miljövänliga fiskemetoder. Kommissionen kommer att lämna relevanta förslag inom ramen för arbetet med förslaget till framtidens FFU.