SV Europeiska unionens officiella tidning C 229/32

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till rådets förordning om den fleråriga budgetramen för 2014–2020”

COM(2011) 398 final – 2011/0177 (APP)

och ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – En budget för Europa 2020”

COM(2011) 500 final

2012/C 229/06

Föredragande: Stefano PALMIERI

Medföredragande: Jacek KRAWCZYK

Den 29 juni 2011 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och regionkommittén – En budget för Europa 2020”

COM(2011) 500 final.

Den 19 oktober 2011 beslutade rådet att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till rådets förordning om den fleråriga budgetramen för 2014–2020”

COM(2011) 398 final – 2011/0177 (APP)

och

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – En budget för Europa 2020”

COM(2011) 500 final.

Facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 7 maj 2012.

Vid sin 481:a plenarsession den 23–24 maj 2012 (sammanträdet den 24 maj) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 165 röster för, 9 röster emot och 5 nedlagda röster:

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) förstår kommissionens försök att nå en balans i den nya fleråriga budgetramen mellan två motsatta krav i en komplex social, ekonomisk och politisk kontext. Det ena kravet gäller vissa medlemsstaters önskan att på grund av krisen begränsa de offentliga medel som står till förfogande, vilket ofrånkomligen kommer att fortsätta att påverka debatten och innehållet i det slutliga avtalet. Det andra kravet gäller behovet att på ett lämpligt och effektivt sätt hantera de stora utmaningar som EU står inför som ett resultat av Lissabonfördraget och Europa 2020-strategin.

1.2 Europa är i svårigheter på grund av såväl den akuta finansiella och ekonomiska krisen som avsaknaden av samordnade insatser mot krisen från medlemsstaternas sida. Detta kan leda till att EU:s funktion och till och med hela framtid kan ifrågasättas.

1.3 EESK har redan i tidigare yttranden påpekat, och vi upprepar det här – i linje med Europaparlamentet och Regionkommittén – att det på grund av EU:s stora utmaningar inte bara är önskvärt utan också nödvändigt att öka storleken på EU:s budget i syfte att stimulera den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen. EESK stöder budskapet att det behövs mer (och bättre) Europa, inte mindre. Däremot skulle en frysning av den fleråriga budgetramen i reala termer till nuvarande nivå innebära att man inte kommer att kunna hantera en stor del av de utmaningar som EU står inför under de kommande åren.

1.4 Kommissionens förslag förefaller därför alltför inriktat på att upprätthålla status quo, i fråga både om de avsatta medlen och om budgetens struktur, vilket resulterar i en obalans mellan omfattningen och karaktären av EU:s nya utmaningar och de tillgängliga resurserna, eller med andra ord mellan Europas ambitioner och medlen för att uppnå dem.

1.5 Dessutom anser kommittén att debatten om översynen av EU:s budget bör inriktas på hur effektiv den är i förhållande till EU som politiskt projekt, som nu på allvar ifrågasätts på grund av krisen. Utvärderingen av den fleråriga budgetramen bör baseras på i hur hög grad den ger EU de medel som behövs för att uppnå de strategiska prioriteringarna utan att öka skattebördan för medborgarna och företagen, dvs. dess möjlighet att ge mervärde (1) på europeisk nivå så att EU-medborgarna delar bördan jämnt.

1.6 Ser man på detaljerna i förslaget stöder kommittén att man förbättrar och förenklar EU:s budgetstruktur i syfte att väsentligt minska frågorna om rättvist återflöde och horisontell rättvisa mellan medlemsstaterna och i stället fokusera på att effektivt uppnå EU:s strategiska mål.

1.7 En viktig nyhet på intäktssidan är förslaget att införa ett nytt system med egna medel genom ett ändrat momsbaserat medel och en skatt på finansiella transaktioner. EESK har redan uttalat sitt stöd för en återgång till den ursprungliga andan i Romfördraget (2) för att kunna ge EU en verklig ekonomisk självständighet.

1.7.1 Kommittén stöder förslaget att ändra de egna medlen baserade på moms i den mån det kan bidra till att utveckla EU:s inre marknad för att undvika ekonomiska snedvridningar i medlemsstaterna. Vi framhåller dock att kommissionens förslag inte innehåller tydliga uppgifter om ändringarna av momssystemet och inte heller om vad det rent ekonomiskt kommer att innebära för de olika medlemsstaterna. Kommittén instämmer i att det behövs en skatt på finansiella transaktioner på global nivå, men anser att införandet av en skatt på finansiella transaktioner på europeisk nivå skulle göra det möjligt (med hjälp av en minimiskattesats för alla medlemsstater) att öka den finansiella sektorns bidrag till EU:s och medlemsstaternas budgetar och minska den ekonomiska volatiliteten som beror på rent spekulativa transaktioner.

1.8 För att uppnå målen i Europa 2020-strategin behövs mycket större resurser än vad som fastställs i den fleråriga budgetramen. EESK rekommenderar därför att man undersöker möjligheten att skapa innovativa finansiella instrument för att täcka dessa investeringar (projektobligationer), dock först efter en grundlig utvärdering av de eventuella följderna och av möjligheten att överföra risken till den offentliga sektorn.

1.9 På utgiftssidan kräver kommissionens prioriteringar olika åtgärder som bara kan genomföras på EU-nivå, vilket skapar just det europeiska ”mervärde” som innebär att en euro som spenderas på EU-nivå är mer effektiv än en euro som spenderas på nationell nivå. Det handlar om ”europeiska kollektiva nyttigheter”, som inte kan tillhandahållas effektivt på nationell nivå (på grund av marknadsbrister eller avsaknad av stordriftsfördelar), och som därför kräver ett effektivt ingripande av EU.

1.10 I detta sammanhang välkomnar kommittén reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, som syftar till att säkra en effektiv europeisk jordbruksmodell och ett verkligt mervärde för EU. Kommittén har redan uttryckt och upprepar här sin övertygelse att den gemensamma jordbrukspolitiken – tillsammans med den gemensamma fiskeripolitiken – bör utformas på ett sätt som stärker sambandet mellan jordbruk, skogsbruk och fiske å ena sidan och miljöskydd och hållbart utnyttjande av naturresurser å andra sidan. Detta kommer att bidra till att främja god miljöpraxis utan att försumma stödet till jordbrukares och fiskares ekonomiska livskraft och konkurrenskraft i en tid som kännetecknas av kraftiga prissvängningar för råvaror.

1.11 När det gäller systemet med direktstöd understryker EESK att målet att harmonisera konkurrensvillkoren för europeiska jordbrukare och stärka integrationen av de nya medlemsstaterna måste uppnås på basis av en noggrann bedömning av de eventuella följderna i alla medlemsstater. För att undvika en snedvridning av konkurrensen och risken för åtföljande sociala konsekvenser måste man se till att stödnivån inte i någon medlemsstat underskrider 90 % av genomsnittet i EU-27 för direkta stöd vid utgången av budgetperioden 2014–2020.

1.12 Artikel 174 i Lissabonfördraget bör vara den vägledande principen för den framtida sammanhållningspolitiken: ”Unionen ska … sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna.”

1.13 Sammanhållningspolitikens fokus på några få viktiga EU-prioriteringar förefaller övertygande, men EESK motsätter sig att man tillämpar makroekonomiska villkor för utbetalning av medel från sammanhållningspolitiken. Kommittén anser dessutom att införandet av den nya kategorin ”övergångsregioner” för att ersätta infasnings- och utfasningssystemet inte får ha negativa konsekvenser för resurserna till de mindre utvecklade regionerna, och att Sammanhållningsfonden inte får användas på fel sätt för andra än de ursprungliga syftena. I undantagsfall kan dock återstående medel från programperioden 2007–2013 användas för att finansiera en europeisk tillväxtplan som EU lägger fram. Detsamma kan göras med medlen från följande programperiod 2014–2020 under en begränsad tidsperiod, t.ex. de första tre åren.

1.14 För att faktiskt uppnå målen i den nya fleråriga budgetramen anser EESK att EU:s budget måste vara föredömlig, effektiv, ändamålsenlig och öppen så att den vinner EU-medborgarnas förtroende och gör det lätt för dem att se fördelarna med EU och kostnaderna för uteblivna åtgärder på EU-nivå. Det är mot denna bakgrund som kommittén betonar behovet av att inrätta eller genomföra system för övervakning av resultaten av EU:s samtliga politikområden i syfte att bedöma deras sociala, ekonomiska och regionala effekt.

1.15 EESK ser kommissionens förslag som en utgångspunkt för de pågående förhandlingarna och åtar sig att från och med nu, utifrån rekommendationerna i detta yttrande, övervaka och bidra till att förslaget kan omsättas i lagstiftningsändringar.

2. Kommissionens förslag till flerårig budgetram för 2014–2020

2.1 Detta yttrande gäller förslaget till rådets förordning COM(2011) 398 final, som omsätter kommissionens meddelande ”En budget för Europa 2020” (COM(2011) 500 final) av den 29 juni 2011 i lagstiftning genom att fastställa den fleråriga budgetramen för 2014–2020.

2.2 Totalt sett omfattar den fleråriga budgetramen 1 025 miljarder euro, vilket motsvarar 1,05 % av EU:s bruttonationalinkomst (BNI), samt ytterligare 58,5 miljarder som tillkommer för andra utgifter som inte ingår i den fleråriga budgetramen (Europeiska utvecklingsfonden och Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter). Det totala beloppet är nästan detsamma – borträknat inflationen – som för den fleråriga budgetramen för föregående period (2007–2013), som fastställdes till 994 miljarder.

2.3 Ändringarna på utgiftssidan är följande:

— Förenkling genom ett mindre antal program och mål i syfte att minska den administrativa bördan för stödmottagarna och underlätta konsekvensanalyserna.

— En minskning av resurserna för strukturfonderna (Eruf, ESF och Sammanhållningsfonden) som – oräknat Fonden för ett sammanlänkat Europa – går från 355 till 336 miljarder genom införandet av den nya kategorin ”övergångsregioner” för att ersätta det nuvarande infasnings- och utfasningssystemet.

— Skapandet av både en gemensam strategisk ram för strukturfonderna och för landsbygdsutveckling och fiske, samt Horisont 2020, som omfattar forskning och innovation och där Europeiska institutet för innovation och teknik får en central roll.

— Den nya Fonden för ett sammanlänkat Europa för transporter i stor skala, energi och informations- och kommunikationsteknik (40 miljarder + 10 miljarder från Sammanhållningsfonden).

— Lanseringen av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och en liten minskning såväl av dess procentuella andel av den totala budgeten (60 miljarder om året) och i reala termer (3), samt en närmare koppling till miljövänlig utveckling och strävan efter större flexibilitet.

— En ökning av medlen för forskning och innovation och för allmän utbildning och yrkesinriktad utbildning.

2.4 På inkomstsidan föreslås en gradvis övergång från en budget som domineras av bidrag som bygger på bruttonationalinkomsten (BNI) till en förenklad budget som bygger på faktiska egna medel och reviderade korrigeringsmekanismer. Kommissionen föreslår i synnerhet att man avskaffar de egna medlen från mervärdesskatt i sin nuvarande form och i stället senast 2018 inför ett system för egna medel som bygger på en skatt på finansiella transaktioner och en ny mervärdesskatt som skulle öka harmoniseringen av de olika nationella systemen och eliminera undantag.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Kommissionens försöker helt klart nå en jämvikt i den nya fleråriga budgetramen i en särskilt svår tid vad gäller EU:s funktion och framtid, både på grund av den finansiella och ekonomiska krisen i Europa och avsaknaden av samordnade politiska insatser från medlemsstaternas sida. Det handlar om en balans mellan två motstridiga och tungt vägande behov: å ena sidan behovet av åtstramningar på grund av krisen och den därav följande önskan att skära ner de offentliga utgifterna, vilket ofrånkomligen kommer att fortsätta att påverka debatten och innehållet i det slutliga avtalet, och å andra sidan behovet av att ställa tillräcklig finansiering till förfogande för att effektivt ta itu med de stora utmaningar som EU står inför.

3.2 Därför måste kommissionens förslag En budget för Europa 2020 ses mot bakgrund av den aktuella ekonomiska och politiska situationen. Varje debatt om hur EU:s budget ska se ut måste ta hänsyn till frågan om vilken roll den europeiska integrationen ska spela i dag, för att göra det möjligt att hantera de nya utmaningarna i en föränderlig värld, men man måste också förstå medlemsstaternas verkliga avsikter med att erkänna och säkra denna roll för EU.

3.2.1 De mödosamma förhandlingar som ledde fram till den fleråriga budgetramen för 2007–2013 samt svårigheterna med att anta EU:s budget för 2011 och skrivelsen till kommissionens ordförande José Manuel Barroso från regeringscheferna i nio medlemsstater sommaren 2011 (4) antyder att ett stort antal länder skulle önska att EU:s ekonomiska åtagande blir så litet som möjligt, vilket – också denna gång – torde innebära känsliga och komplexa förhandlingar.

3.3 I en tid då utmaningarna för EU blir allt större både i antal och omfattning (den ekonomiska, finansiella och sociala krisen, konkurrenskraften, klimatförändringarna osv.) förefaller kommissionens förslag dock överdrivet inriktat på att upprätthålla status quo. Det tycks därför råda obalans mellan å ena sidan den omfattning och karaktär som EU:s nya utmaningar har och å andra sidan de tillgängliga resurserna, eller med andra ord mellan Europas ambitioner och medlen för att uppnå dem.

3.4 EESK har redan framhållit (5), och upprepar här, att en ökning av EU:s budget inte bara är önskvärd utan nödvändig, med tanke på omfattningen av de nya utmaningarna, som måste hanteras gemensamt: ”Översynen av EU:s budget handlar inte bara om siffror. Budgetöversynen är framför allt ett verktyg för att genomföra ett politiskt projekt. För närvarande har EU inte tillräckliga budgetmedel för att fullfölja vare sig sin politiska strategi eller sina åtaganden inom ramen för det nya Lissabonfördraget.”

3.4.1 Vi erinrar här om Europaparlamentets ståndpunkt om att lösningen på krisen och utmaningarna för EU måste vara mer och inte mindre Europa. Enligt Europaparlamentet skulle en frysning av den fleråriga budgetramen i reala termer till nuvarande nivå – såsom kommissionen föreslår – innebära att man inte kommer att kunna hantera en stor del av de utmaningar som EU står inför under de kommande åren. Därför har parlamentet begärt att medlen i nästa fleråriga budgetram ökas med 5 % och att rådet – om det inte följer denna begäran – anger vilka politiska prioriteringar och program som ska falla bort under perioden 2014–2020, trots deras dokumenterade europeiska mervärde (6).

3.4.2 Regionkommittén har uttalat sig i samma linje och anser att ”den föreslagna finansieringsnivån därför bör ses som ett absolut minimum för vad som krävs för att nå de ambitiösa mål för EU som medlemsstaterna har enats om” och att ”man måste förändra synsättet, särskilt inom de nationella finansdepartementen, så att EU:s kärnverksamhet uppfattas som en investering och inte en kostnad” (7).

3.4.3 De ändringar som införts i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt innebär att fastställandet av den fleråriga budgetramen för 2014–2020 inte uteslutande är kommissionens och medlemsstaternas regeringars ansvar, eftersom Europaparlamentet nu har större inflytande för att skapa större demokratiskt ansvarstagande. I denna nya kontext öppnar sig möjligheter för det civila samhället – och därmed i synnerhet för EESK – att övervaka förberedelsen av den nya fleråriga budgetramen och aktivt delta i debatten i nära samarbete med Europaparlamentet.

3.5 Därför åtar sig EESK att övervaka och bidra till de förhandlingar om kommissionens förslag som ska leda till konkreta lagstiftningsändringar. Den fleråriga budgetramen ska ge EU de medel som behövs för att genomföra prioriteringarna utan att öka skattebördan för medborgarna och företagen, och det är ur detta perspektiv som den ska bedömas.

3.6 Ett starkare fokus på resultaten ska alltså leda till att uppmärksamheten flyttas från formell efterlevnad av bestämmelser, vad gäller utgifternas omfattning, till en egentlig kontroll av kvaliteten och effektiviteten i användningen av medlen och uppnåendet av resultat, i synnerhet vad gäller sammanhållningspolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken. Detta ändrade synsätt, som uttrycks i idén om att öka mervärdet av EU:s utgifter, kräver följaktligen en sammanhängande strategi både vad gäller förvaltning och kontroll.

3.7 Det bör noteras att även om EU:s budget bara utgör ca 1 % av EU:s BNI, så har det ändå under perioden 2007–2013 rört sig om en stor fördelning av medel till investeringar som, om de används väl, kan fungera som en viktig hävstång för den ekonomiska tillväxten i EU. Av denna anledning hoppas kommittén på starkare synergier mellan EU:s budget och de nationella budgetarna vid genomförandet av de stora europeiska strategiska målen.

3.8 EESK anser att det är mycket viktigt att arbetet med att fastställa den fleråriga budgetramen för 2014–2020 vinner förtroende och trovärdighet bland Europas invånare och samtidigt identifierar fördelarna med Europa och kostnaderna för uteblivna åtgärder på EU-nivå. För detta krävs att EU:s budget

— förvaltas väl och inte medför överdrivna administrativa kostnader,

— är effektiv när det gäller besparingar i förhållande till den nuvarande budgetramen,

— är effektiv när det gäller att uppnå fastställda mål och åstadkomma tydlig påverkan på de europeiska invånarnas liv,

— är tydlig och möjlig att kontrollera vad gäller kostnader, resurser och uppnådda resultat,

— strävar efter att uppfylla EU-principerna om solidaritet, sund konkurrens och konkurrenskraft.

3.9 För att man ska kunna diskutera giltigheten av kommissionens förslag menar EESK att det måste bli föremål för en utvärdering som gör att man kan identifiera

— dess europeiska mervärde och de riktiga strategiska prioriteringarna,

— förmågan att möta de utmaningar som krisen innebär genom att styra Europa i riktning mot en solidarisk utvecklingsstrategi i en situation där tendensen i medlemsstaterna är att göra nedskärningar i de nationella offentliga utgifterna.

3.9.1 När det gäller det europeiska mervärdet identifieras i kommissionens förslag viktiga prioriteringar som endast kan realiseras med lösningar på EU-nivå. Det handlar om de prioriteringar som kan betraktas som ett gemensamt europeiskt intresse: insatsområden där en euro som satsas på EU-nivå är mer effektiv är en som satsas på nationell nivå.

3.9.2 Områden av gemensamt europeiskt intresse är t.ex. forskning och utveckling, ett gemensamt försvar, livsmedelssäkerhet, immigration och asylrätt, kampen mot klimatförändringarna, investeringar i alleuropeisk infrastruktur på områdena energi, kommunikation och inre marknaden (som ännu inte är fullbordad). I förhållande till budgetramen för 2007–2013 har budgetanslagen till dessa strategiska områden ökat betydligt i budgetramen för 2014–2020, trots budgetåtstramningarna.

3.9.3 EESK erkänner att kommissionens förslag innehåller viktiga nyheter, men vill ändå påpeka att ingen debatt har förts om dessa prioriteringar. Det finns därför en risk för att EU:s budget inte direkt kan lösa de problem som den rådande ekonomiska och finansiella krisen medför och även fortsättningsvis kommer att vara utsatt för påtryckningar från särskilda intressegrupper.

3.10 Det är mot denna känsliga bakgrund som EESK hävdar (8) att EU:s budgetpolitik måste utformas på ett sådant sätt att det avspeglar det grundläggande valet mellan federalism och ett mellanstatligt system och därmed den grad av integration som eftersträvas. I synnerhet står principen om rättvist återflöde (fair return) till medlemsstaterna, som är baserad på bokföring av finansiella resurser i förhållande till nationell BNP, i strid med EU-fördragens formulering och anda.

3.10.1 Det nuvarande intäktssystemet, som bygger på bidrag från medlemsstaterna, är invecklat och ogenomskinligt, vilket försvagar den demokratiska kontrollen över systemet. Det bidrar inte heller till att lyfta fram att europeisk integration är målet. Det belopp som betalas till EU uppfattas som ytterligare en börda på de nationella budgetarna, och därför begränsas de resurser som ställs till EU-politikens förfogande. Systemet uppfyller inte behovet av att skapa ett direkt band mellan EU och dess invånare.

3.11 I stället menar EESK (9) att intäkter och kostnader i EU-budgeten under det nya systemet måste kopplas till arbetet med att genomföra EU:s politiska strategi och till de åtaganden som följer av Lissabonfördraget, men utan att den samlade skattebördan för invånare och företag ökar. Man måste se till att medlemsstaterna behandlas lika, och systemet måste vara öppnare, enklare och mer begripligt för invånarna.

4. Särskilda kommentarer

4.1 Med den nya fleråriga budgetramen föreslår kommissionen en omfattande förändring av finansieringen av EU-budgeten. Förändringen bygger främst på en förstärkning av den finansiella autonomin genom att det införs ett nytt system för egna medel som kan säkerställa en rättvisare behandling av medlemsstaterna. Med det nya förslaget äger ett paradigmskifte rum: EU bryter beroendet av bidrag från medlemsstaterna för att gradvis gå i riktning mot finansiell självständighet.

4.1.1 I centrum för förslaget till ett nytt system för egna medel står en momsreform och ett införande av en skatt på finansiella transaktioner. Om detta system träder i kraft innebär det att det skapas bättre balans i EU:s budget – 40 % av intäkterna skulle komma från nya egna medel, 20 % från traditionella egna medel och 40 % från medlemsstaternas bidrag baserat på BNI (10). Fördelen med det nya systemet är att medlemsstaternas regeringar inte längre i lika hög grad kommer att uppfatta de nationella bidragen som en skatt på deras produkt och som de kan begära ett rättvist återflöde för, varefter balansen mätt i ekonomiska termer skulle vara återupprättad.

4.1.2 Kommittén stöder (11) förslaget att ersätta den nuvarande, inte längre ändamålsenliga momsintäkten med en ny, i den mån den kan bidra till att utveckla EU:s inre marknad för att undvika ekonomiska snedvridningar i medlemsstaterna. Vi framhåller dock att kommissionens förslag inte innehåller tydliga uppgifter om ändringarna av momssystemet och inte heller om vad det rent ekonomiskt kommer att innebära för de olika medlemsstaterna. Vi menar också att det nya momssystemet måste kompletteras med åtgärder som syftar till att undanröja momsbedrägerier.

4.1.3 Även om kommissionens förslag fortfarande är föremål för diskussion, innehåller det en intressant nyhet, nämligen en skatt på finansiella transaktioner. EESK har välkomnat införandet av en skatt på finansiella transaktioner på europeisk nivå, men samtidigt hävdat att en sådan skatt måste införas på världsnivå (12). EESK understryker att man måste hantera de makro- och mikroekonomiska konsekvenserna av tillämpningen av skatten på finansiella transaktioner mycket noggrant, och vi efterlyser därför en fortlöpande övervakning och en efterföljande årlig utvärdering av effekterna av denna skatt.

4.1.4 Minst tre mål skulle kunna uppnås med hjälp av skatten på finansiella transaktioner:

— Öka den finansiella sektorns bidrag till EU:s budget och de nationella budgetarna (man har beräknat att skatten skulle kunna ge omkring 57 miljarder euro) (13).

— Ändra praxis bland finansaktörerna genom att minska högfrekvens-/låglatenshandeln (high frequency and low latency trading), som i EU:s medlemsstater utgör mellan 13 % och 40 % av den samlade handeln (14).

— Fastställa en minimiskattesats för alla medlemsstater.

4.1.5 Även reformen av korrigeringsmekanismerna och införandet av schablonbelopp i stället för de nuvarande mekanismerna bidrar till den förenkling och större öppenhet som eftersträvas, inte minst eftersom de ekonomiska villkoren i medlemsstaterna nu är helt annorlunda i jämförelse med när systemet infördes 1984. Som EESK tidigare har framhävt (15) finns det dock fortfarande behov av att tydligare klargöra effekterna av en sådan reform, eftersom det i nuläget inte är klart vilka belopp det är fråga om och inte heller hur man ska kunna jämföra det föreslagna systemet med det aktuella läget.

4.2 EESK ställer sig mycket positiv till förbättringen av EU-budgetens struktur, som innebär att bördan fördelas lika på EU:s invånare. Därigenom kan diskussionerna om rättvist återflöde och horisontell rättvisa mellan medlemsstaterna begränsas betydligt, och i stället kan man koncentrera sig på en utvärdering av hur effektiva och verksamma EU-utgifterna är (mätt i hur de uppfyller EU-invånarnas och företagens behov och om de uppnådda vinsterna är i proportion till utgifterna). Kommittén beklagar dock återigen (16) att kommissionens förslag enbart fokuserar på budgetens interna struktur och inte utnyttjar införandet av nya egna medel för att lösa det grundläggande problemet med storleken på budgeten, som ska fungera som ett verktyg för EU:s politiska projekt och ambitioner.

4.3 Som Europaparlamentet har framhållit är EU:s budget i grund och botten investeringar som kan aktivera ytterligare resurser från offentliga och privata källor (17). Mot denna bakgrund anser EESK att man – för att klara av EU-budgetens kvantitativa och lagstiftningsrelaterade begränsningar – borde experimentera med någon form av projektobligationer för specifika infrastruktur- och utbildningsprojekt (18), i linje med Europa 2020-initiativet om projektobligationer som lanserats av kommissionen (19).

4.3.1 Projektobligationer borde kunna få betydande hävstångseffekter för den ekonomiska utvecklingen i Europa genom de spridningseffekter de skulle få på andra områden och som i nuläget omöjliggörs på grund av den bristande budgetflexibiliteten i medlemsstaterna, som kämpar med effekterna av den ekonomiska krisen och med att uppfylla kraven i stabilitets- och tillväxtpakten.

4.3.2 Kommittén framhåller dock att det krävs en grundlig utvärdering av potentiella innovativa finansieringsformer utanför den fleråriga budgetramen, eftersom erfarenheterna av offentlig-privata partnerskap visar att det är möjligt att överföra risken till den offentliga sektorn (20).

4.4 I kommissionens förslag ifrågasätts inte EU:s största utgiftsposter, nämligen sammanhållningspolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken. Däremot läggs – mot bakgrund av Europa 2020-strategin – tonvikt på nya argument för att säkerställa god och effektiv utgiftspolitik och ett mervärde från befintliga utgiftsinstrument.

4.4.1 EESK välkomnar reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, som syftar till att justera jordbrukspolitikens andel av den totala EU-budgeten och stärka kopplingen mellan EU-utgifter och de kollektiva nyttigheter som produceras i jordbrukssektorn, något som kommissionen efterlyste i sitt dokument Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020 (21). I den nuvarande situationen med knappa resurser bör den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken värderas i förhållande till de mål och uppgifter som anges i Lissabonfördraget: förbättring av miljöns kvalitet (biologisk mångfald, vatten, mark, luft), landskapsvård, levande landsbygd, djurskydd, livsmedelssäkerhet och hållbara livsmedel (22).

4.4.2 EESK har tidigare framfört (23) att jordbruk, skogsbruk och fiske är mycket viktiga för miljöskydd och hållbar förvaltning av naturresurser. Kommittén välkomnar därför kommissionens strategi om en grönare gemensam jordbrukspolitik, men framhåller att man måste vara särskilt uppmärksam på att reformprocessen inte stör målen och finansieringsmekanismerna för den gemensamma jordbrukspolitiken och dess stöd till aktörerna i försörjningskedjan i jordbruks-, livsmedels- och miljösektorerna.

4.4.3 Kommittén är oroad över kommissionens försök att minska den gemensamma jordbrukspolitikens andel av budgeten genom att ge andra instrument – t.ex. Europeiska socialfonden och Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter – nya uppgifter kopplade till jordbruk och livsmedel.

4.4.4 EESK anser att målet att harmonisera konkurrensvillkoren för europeiska jordbrukare och stärka integrationen av de nya medlemsstaterna, genom systemet med direktstöd, måste uppnås på basis av en noggrann bedömning av de eventuella följderna i alla medlemsstater. Kommittén framhåller att det är viktigt att sträva mot att överbrygga skillnaderna i nivån på det stöd som jordbrukare i olika medlemsstater får. EESK har redan tidigare (24) rekommenderat en omfördelning av de nationella anslagen till direktstöd på grundval av objektiva, icke-diskriminerande kriterier och en lämplig övergångsperiod för den planerade rättvisa anpassningen när man överger principen om tidigare referensvärden – så att ingen stat ligger under 90 % av genomsnittet i EU:s 27 medlemsstater i fråga om direktstöd vid utgången av budgetramen 2014–2020.

4.4.5 Enligt EESK måste den nya fleråriga budgetramen säkerställa att den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken kan tillhandahålla följande:

— Tryggad livsmedelsförsörjning.

— En konkurrenskraftig och innovativ jordbruks- och livsmedelssektor.

— Lönsamhet i jordbruk och fiske.

— En tillräcklig inkomst för europeiska jordbrukare och fiskare.

Mot bakgrund av de mycket volatila priserna på jordbruksprodukter kommer det genom dessa insatser att bli möjligt att lyfta fram båda sidorna av den gemensamma jordbrukspolitiken: God miljöpraxis främjas samtidigt som jordbruksföretagens ekonomiska livskraft och konkurrenskraft stöds, vilket är en återgång till dess ursprungliga uppgift, som är att producera hälsosamma, näringsrika livsmedel i tillräcklig omfattning och till rimliga priser för EU:s invånare.

4.5 Samma krav på effektivitet måste ställas på de projekt som finansieras via sammanhållningspolitiken. Denna politik är fortfarande avgörande för att förbättra integrationen av de nya medlemsstaterna och ska – som framhävs i Barca-rapporten (25) – fokusera på några få viktiga EU-prioriteringar, vars sociala, ekonomiska och territoriella effekter noggrant bör utvärderas med hjälp av förhandsanalyser, löpande analyser och efterhandsanalyser. Dessa analyser får dock aldrig öka den administrativa bördan.

4.5.1 EESK motsätter sig dock att man inför makroekonomiska villkor för utbetalningen av medel från sammanhållningspolitiken, för att inte pålägga medlemsstaterna ytterligare bördor i en svår social och ekonomisk situation. Kommittén anser också att införandet av den nya kategorin ”övergångsregioner” för att ersätta infasnings- och utfasningssystemet inte får innebära att det blir mindre medel tillgängliga för de mindre utvecklade regionerna. Kommittén ställer sig bakom förslaget om Fonden för ett sammanlänkat Europa, men understryker att instrumentet inte bör tilldelas ca 10 miljarder euro från Sammanhållningsfonden, eftersom fonden inte otillbörligen ska användas för andra syftena än de ursprungliga.

4.6 Artikel 174 i Lissabonfördraget bör vara den vägledande principen för den framtida sammanhållningspolitiken: ”Unionen ska … sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna.”

Därför

— bör de sammanhållningspolitiska investeringarna garanteras och breddas med fokus på konvergensmålet,

— kommer, för medlemsstater som hade en negativ genomsnittlig BNP-tillväxt under perioden 2007–2009 och som uppvisar en god utnyttjandegrad under den innevarande perioden, taket för sammanhållningspolitiken att sättas på minst samma nivå som för den innevarande perioden.

4.7 Kommittén önskar att övervakningen av resultaten av EU:s olika politikområden stärks, i synnerhet när det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken och sammanhållningsfonderna, med tanke på deras andel av den totala budgeten, för att göra det möjligt att bedöma effektiviteten av EU:s utgifter och förmågan att uppnå de stora mål som EU själv har fastställt, med början i Europa 2020-strategin (26). Detta kan bland annat ske med hjälp av en kombination av sanktioner om de fastställda riktmärkena inte nås och finansiella incitament för de medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten.

4.7.1 I detta sammanhang önskar EESK att de lokala och regionala myndigheterna stöds och involveras i högre grad på nationell och europeisk nivå, så att de får de bästa möjligheterna att använda och genomföra program som finansieras via sammanhållningspolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken med hjälp av lämpliga fortbildningsprogram om EU:s förfaranden för programplanering, stödåtgärder, övervakning och utvärdering.

Bryssel den 24 maj 2012 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) ”The value resulting from an EU intervention which is additional to the value that would have been otherwise created by Member State action alone”, COM(2010) 700 final; SEC(2011) 867 final.

(2) Artikel 201.

(3) Det nominella belopp som anslås till den gemensamma jordbrukspolitiken blir inte mindre utan förblir detsamma under hela programperioden, vilket i reala termer dock innebär att det minskar jämfört med 2012.

(4) www.euractiv.com/euro-finance/eu-countries-call-slim-eu-budget-news-507532.

(5) EUT C 248, 25.8.2011, s. 75.

(6) Europaparlamentets resolution INI/2010/2211 av den 8 juni 2011 om ”Investering i framtiden: en ny flerårig budgetram för ett konkurrenskraftigt och hållbart Europa för alla”.

(7) Yttrande från Regionkommittén om ”Ny flerårig budgetram efter 2013”, EUT C 54, 23.2.2012, s. 40.

(8) EESK:s yttrande om ”Systemet för Europeiska unionens egna medel”, EUT C 181, 21.6.2012, s. 45.

(9) EUT C 248, 25.8.2011, s. 75.

(10) COM(2011) 510 final, s. 5. I nuläget utgör medlemsstaternas bidrag baserat på BNI 70 % av de samlade intäkterna till EU:s budget, de traditionella egna medlen (tullavgifter och avgifter på socker) utgör 14,1 %, mervärdesskatten 11,2 %, och övriga intäkter (överskott från tidigare år) 4,7 % (SEC(2011) 876 final).

(11) EESK:s yttrande om ”Systemet för Europeiska unionens egna medel”, EUT C 181, 21.6.2012, s. 45.

(12) EESK:s yttrande om ”Förslag till rådets direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner och om ändring av direktiv 2008/7/EG”, EUT C 181, 21.6.2012, s. 55.

(13) SEC(2011) 1103 final.

(14) Europeiska kommissionen, 8 december 2010, offentligt samråd på temat: Review of the Markets in Financial Instrument Directive (MiFID) (”Översynen av direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID-direktivet)”), GD Inre marknaden och tjänster.

SEC(2011) 1226 final.

(15) EESK:s yttrande om ”Systemet för Europeiska unionens egna medel”, EUT C 181, 21.6.2012, s. 45.

(16) EESK:s yttrande om ”Systemet för Europeiska unionens egna medel”, EUT C 181, 21.6.2012, s. 45.

(17) Europaparlamentets resolution, se ovan.

(18) Haug, J. m.fl., anfört arbete, kap. 4.

(19) http://ec.europa.eu/economy_finance/consultation/index_en.htm.

(20) EUT C 143, 22.5.2012, s. 134.

(21) COM(2010) 672 final.

(22) Hart K. – Baldock D. (red.): What Tools for the European Agricultural Policy to Encourage the Provision of Public Goods, Europaparlamentet, juli 2011.

(23) EUT C 132, 3.5.2011, s. 63.

(24) EESK:s yttrande om ”Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020”, EUT C 191, 29.6.2012, s. 116.

(25) F. Barca (red.): An Agenda for a Reformed Cohesion Policy. A place-based approach to meeting European Union challenges and expectations, rapport från GD Regionalpolitik, 2009.

(26) N. Chambon och E. Rubio: In search of ”the best value for money”: analyzing current ideas and proposals to enhance the performance of CAP and cohesion spending; workshop ”The post 2013 financial perspectives: Re-thinking EU finances in times of crisis”, Torino, 7–8 juli 2011.