[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 2.4.2008

KOM(2008) 162 slutlig

2008/0063 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 423/2004 när det gäller återhämtning av torskbestånd och om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93

{SEC(2008) 386}

{SEC(2008) 389}

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Syftet med detta förslag är att ändra rådets förordning (EG) nr 423/2004 av den 26 februari 2004 om åtgärder för återhämtning av torskbestånd, den så kallade återhämtningsplanen för torsk. Det allmänna målet med förordning (EG) nr 423/2004 är att säkerställa att torskbestånden inom fem till tio år kan återhämta sig och uppnå de säkra gränser för bestånden som forskarna rekommenderar. Enligt vetenskaplig rådgivning från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF), baserad på rådgivning från Internationella havsforskningsrådet (ICES) har de minskningar som de totala tillåtna fångstmängderna (TAC), de tekniska åtgärderna (t.ex. maskstorlek, landningens sammansättning och fredning av områden) och de kompletterande ansträngningsbegränsande åtgärderna tillsammans har inneburit, varit långt ifrån tillräckliga för att minska fiskedödligheten till de nivåer som krävs för att torskbestånden ska kunna återuppbyggas. Av de fyra torskbestånd som planen omfattar är det endast torsken i Nordsjön som visar några som helst tecken på återhämtning (en årsklass större jämfört med föregående år), medan de övriga torskbestånden inte visar några tydliga tecken på återhämtning. Eftersom torskbestånden inte återhämtar sig tillräckligt snabbt är det nödvändigt att se över villkoren i planen. Erfarenheterna i samband med genomförandet av förordning (EG) nr 423/2004 och det därtill hörande systemet för ansträngningsförvaltning (genomfört sedan 2003 i den årliga TAC- och kvotförordningen) samt intressenternas synpunkter som sammanställdes vid symposiet om torskens återhämtning i mars 2007, gör att det går att identifiera vilka delar i planen som måste ändras för att den ska bli mer effektiv. De viktigast nya aspekter, som ska inarbetas i planen, och som motiverar denna ändring är följande: Behovet av att revidera målen Med nuvarande kunskaper om effekterna av den globala uppvärmningen är det nödvändigt att revidera återhämtningsplanens långsiktiga mål. I stället för att fokusera på specifika nivåer för biomassa, som kanske inte längre kan uppnås om havsförhållandena ändrar sig, bör planen vara inriktad på att uppnå optimal utnyttjandegrad, dvs. den utnyttjandegrad som ger störst hållbart uttag på de nya villkoren. Förenkling av systemet med ansträngningsförvaltning Systemet med ansträngningsförvaltning, som infördes i en bilaga till den årliga TAC- och kvotförordningen, har mycket på grund av alla undantagen blivit så komplicerat att det har blivit svårt att genomföra, övervaka och kontrollera. Det behövs ett nytt system baserat på ansträngningstak som de enskilda medlemsstaterna själva förvaltar för att förenkla förordningen, ge medlemsstaterna större flexibilitet och för att säkerställa ett mer effektivt genomförande. Anpassning av planen till olika återhämtningsnivåer När tillståndet för bestånden blir bättre bör planen ge utrymme för metoder som går fram mer gradvis. I den ändrade planen ingår det därför en modulär lösning där justeringen av fiskedödligheten är en effekt av den återhämtningsnivå som uppnåtts. Införande av skörderegler vid databrist De senaste erfarenheterna visar också att forskarna på grund av dålig datakvalitet ofta inte har kunnat ställa upp de parametrar som krävs för att den nuvarande planen ska kunna följas till punkt och pricka. Detta har lett till att rådet har fattat tillfälliga beslut. Det bör fastställas tydliga regler som ska användas när forskarna inte kan ge exakta uppskattningar av beståndens status. Behovet av att minska mängden torsk som kastas överbord Minskningen av mängden fångst som kastas överbord måste få en stor roll i den reviderade planen. Det måste införas nya mekanismer för att uppmuntra fiskare att delta i program för att undvika torskfångst. Inkludering av torskbeståndet i Keltiska havet Detta bestånd har sedan 2004 inte omfattats av återhämtningsplanen för torsk på grund av sin bättre bevarandestatus. De senaste utvärderingarna bekräftar dock att detta bestånd är lika överfiskat som övriga torskbestånd i gemenskapens vatten. Det bör därför också ingå i återhämtningsplanen. I samband med detta måste även kontrollbestämmelserna anpassas till den nya strukturen och de nya bestämmelserna. Det är därför nödvändigt att ändra den nuvarande återhämtningsplanen för torsk så att den blir mer fullständig, uppdateras till den senaste utvecklingen samt blir enklare, mer effektiv och lättare att genomföra, övervaka och kontrollera. Mot bakgrund av de föreslagna ändringarna av återhämtningsplanen för torsk bör vissa kontrollåtgärder i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken förbättras för att säkerställa förenlighet med åtgärderna i den ändrade återhämtningsplanen för torsk. |

120 | Allmän bakgrund Under 2002 års reform av den gemensamma fiskeripolitiken kom kommissionen och rådet överens om att gradvis införa fleråriga planer och återhämtningsplaner för fiskeresurser av intresse för gemenskapen. Planer har fastställts för de flesta torskbestånden i gemenskapens vatten, två kummelbestånd, två bestånd av havskräfta, två bestånd av tunga och bestånden av tunga och rödspätta i Nordsjön. Under 2002 undertecknade medlemsstaterna också handlingsplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling (Johannesburg). I handlingsplanen ingår ett åtagande att utnyttja fisket enligt principen om maximalt hållbart uttag (MSY) senast 2015. Torskbestånden i gemenskapens vatten var de första bestånden för vilka det infördes en flerårig återhämtningsplan. Även om det har antagits fler återhämtnings- och förvaltningsplaner så förblir återhämtningsplanen för torsk ett viktigt inslag i den gemensamma fiskeripolitik som reformerades 2002. På grund av torskfiskets betydelse, dess inverkan på fisket efter andra arter, de stora ekonomiska och sociala intressen som står på spel och torskens symbolvärde, måste det säkerställas att återhämtningen av torsken lyckas. Därför måste de svagheter i den nuvarande planen, som både forskare och intressenter har påpekat, avhjälpas genom en ändring av den nuvarande planen. |

130 | Gällande bestämmelser Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken ger den allmänna ramen för ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna och identifierar i vilka situationer rådet ska anta förvaltnings- och återhämtningsplaner. Rådets förordning (EG) nr 423/2004 av den 26 februari 2004 om åtgärder för återhämtning av torskbestånd. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslaget har en hållbar utveckling som mål, vilket överensstämmer med gemenskapens miljöpolitik, framför allt de inslag i miljöpolitiken som handlar om att skydda livsmiljöer och bevara naturresurser. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Förslaget bygger på ett antal samråd med medlemsstaterna och med företrädare för olika intressenter i de regionala rådgivande nämnderna. Kommissionen lade fram ett icke-officiellt tekniskt dokument för de regionala rådgivande nämnderna och medlemsstaterna i maj 2007 som var baserat på idén att torsken kan (och bör) återhämta sig om fiskedödligheten minskas i tillräcklig utsträckning. I det icke-officiella dokumentet undersöktes två metoder för att uppnå en sådan minskning. Den ena metoden, som var baserad på en allmän minskning av fiskeansträngningen i flera fisken där man fångar torsk, avvisades på bred front. Alternativet, som gick ut på att hitta lösningar för att ”frikoppla” torskfisket från andra fisken och reducera den verksamheten, fick i princip uppbackning, men det kom inte så många förslag på hur detta skulle göras i praktiken. De regionala rådgivande nämnderna har uppgett att de föredrar en beståndsspecifik metod. Få särskilda förvaltningsåtgärder har dock rekommenderats. De viktigaste bidragen från de regionala rådgivande nämnderna är ett frivilligt system med tillfällig fredning med kort varsel (så kallade fredningstider i realtid) och ett åtagande från enskilda fartyg att undvika fångst av torsk (”planer för att undvika torskfångst”). Vad beträffar regleringen av fiskeansträngningen diskuterade kommissionen med medlemsstaterna och de regionala rådgivande nämnderna möjligheterna att hitta en ny metod baserad på fastställandet av tak för fiskeansträngningen uttryckt i kilowattdagar. Medlemsstaternas förvaltningar och branschorganisationerna kan under 2008 vidta nödvändiga administrativa åtgärder för att det nya systemet ska kunna tas i drift 2009. |

212 | Sammanfattning av svaren och hur de har beaktats |

Extern experthjälp |

221 | Berörda områden ICES och STECF har uppmanats att lämna vetenskaplig rådgivning om den långsiktiga fiskeriförvaltningen, i den mån det är möjligt. STECF lade fram sin rapport om torskbeståndens återhämtning i mars 2007. |

2249 | Sammanfattning av inhämtad och använd rådgivning Huvudpunkterna är följande: De minskningar som de totala tillåtna fångstmängderna (TAC), de tekniska åtgärderna (t.ex. maskstorlek, landningarnas sammansättning, fredning av områden) och de kompletterande ansträngningsförvaltningsåtgärderna tillsammans ger är långt ifrån tillräckliga för att minska fiskedödligheten till de nivåer som krävs för att torskbestånden ska kunna återuppbyggas, och inget av de fyra torskbestånden visar tydliga tecken på återhämtning. STECF rekommenderar en omedelbar minskning av fisketrycket på torsk i stället för att fokusera på fastställandet och uppnåendet av långsiktiga mål, som är mycket svårt. Sådana långsiktiga mål uppskattas vara ett utnyttjande på omkring 50 % eller mindre än det uppskattade utnyttjandet under de senaste åren. Varje minskning av fiskeansträngningen för att reducera fisketrycket på torsk bör vara förenlig med andra förvaltningsåtgärder och införas på ett sätt som gör att den återstående ansträngningen inte kan fokuseras på torsk. Systemet med reglering av fiskeansträngningen bör göras områdesspecifikt och bör omfatta åtgärder som straffar de fisken som bidrar till den högsta fiskedödligheten bland torsk. Förslaget bygger på denna rådgivning. |

225 |

226 | Offentliggörande av experternas synpunkter och förslag Rådgivningen från ICES och STECF är allmänt tillgäng på deras respektive webbplats.(www.ices.dk och fishnet.jrc.it/web/stecf ). |

230 | Konsekvensanalys Konsekvensanalysen grundar sig huvudsakligen på två typer av information: Den vetenskapliga analys som huvudsakligen genomförts av vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) som sedan 2005 noggrant har analyserat genomförandet av den nuvarande planen och kvalitativt har illustrerat vilka biologiska framsteg återhämtningen har lett till. Samråden med intressenterna, som inleddes med ett symposium om torskbeståndens återhämtning i Edinburgh i mars 2007, med ett brett deltagande av intressenter, varefter de regionala rådgivande nämnderna yttrade sig, uppbackade av ett detaljerat icke-officiellt dokument om valmöjligheterna och alternativen utarbetat av kommissionen efter ovan nämnda symposium. Utifrån detta kunde det göras en klar analys av anledningarna till varför den nuvarande planen inte uppnår sina mål, och det kunde ställas upp ett antal alternativ att undersöka närmare. De viktigaste alternativen var följande: Använda mål för fiskedödlighet i stället för mål för biomassa. Säkerställa en gradvis tillgång som står i proportion till de olika beståndens bevarandestatus. Främja en regionbaserad tillgång. Skapa större flexibilitet när det gäller att förvalta fiskeansträngningen. Frikoppla torsk från därmed förbundna arter för att undvika en allmän minskning av fiskeansträngningen i fisken där torsk endast tas som bifångst. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

310 | Rättslig grund Den rättsliga grunden för förordning (EG) nr 423/2004 är artikel 37 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. |

329 | Subsidiaritetsprincipen Förslaget avser ett område där gemenskapen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. Den föreslagna ändringen innebär större decentralisering till medlemsstaterna, särskilt när det gäller förvaltningen av fiskeansträngningen bland fartyg som för medlemsstatens egen flagg. Denna decentralisering ger medlemsstaterna större flexibilitet och bidrar till att förenkla gemenskapslagstiftningen. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

331 | Det är en ändring av en befintlig förordning. Syftet är att förbättra och uppdatera vissa aspekter av en befintlig plan mot bakgrund av nya erfarenheter och baserat på de erfarenheter som har gjorts vid genomförandet av den befintliga planen. |

BUDGETKONSEKVENSER |

409 | Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

Översyn/ändring/tidsbegränsning |

531 | Förslaget innehåller en artikel som föreskriver att förvaltningsåtgärderna ska utvärderas vart tredje år från och med dagen för förordningens ikraftträdande. |

532 |

570 | Närmare redogörelse för förslaget De föreslagna gränserna för fiskedödligheten är baserad på vetenskaplig rådgivning från STECF och ICES och återspeglar den nuvarande biologiska situationen. Förslaget innehåller en bestämmelse om utvärdering så att gränserna för fiskedödlighet vid behov kan ändras mot bakgrund av ny vetenskaplig information och rådgivning. |

E-10198 | (Explanatory memorandum validated – 10.881 characters - complying with DGT norm.) |

1. 2008/0063 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 423/2004 när det gäller återhämtning av torskbestånd och om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 423/2004 av den 26 februari 2004 om åtgärder för återhämtning av torskbestånd[1], särskilt artikel 6.4,

med beaktande av kommissionens förslag[2], och

av följande skäl:

(1) Enligt vetenskaplig rådgivning från Internationella havsforskningsrådet (ICES) har minskningarna i torskfångsterna som de totala tillåtna fångstmängderna (TAC), de tekniska åtgärderna och de kompletterande ansträngningsbegränsande åtgärderna tillsammans har gett varit långt ifrån tillräckliga för att minska fiskedödligheten till de nivåer som krävs för att torskbestånden ska kunna återuppbyggas, och inget av de fyra torskbestånd som förordning (EG) nr 423/2004 omfattar visar tydliga tecken på återhämtning.

(2) Målet med den nuvarande återhämtningsplanen för torsk bör betraktas som uppnått för ett bestånd när mängden lekmogen torsk två år i rad har varit större än den mängd som enligt artiklarna 3 och 5 måste ha uppnåtts för att beståndet ska befinna sig inom säkra biologiska gränser. Detta mål har ännu inte nåtts.

(3) Enligt de senaste vetenskapliga rönen, i synnerhet om tendenserna för de marina ekosystemen på lång sikt, är det inte möjligt att exakt fastställa önskvärd nivå på biomassan på lång sikt. Följaktligen bör målet i alla återhämtningsplaner för torsk ändras från att vara baserat på biomassa till att vara baserat på fiskedödlighet, och det bör också tillämpas på de tillåtna fiskeansträngningsnivåerna.

(4) Torsk i Keltiska havet bör omfattas av återhämtningsplanen för torsk eftersom tillståndet för detta bestånd har försämrats sedan 2005.

(5) Nya mekanismer måste införas för att uppmuntra fiskare att delta i program för att undvika torskfångst.

(6) Om vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) inte kan rekommendera en TAC på grund av bristen på tillräckligt korrekt och representativ information bör det antas bestämmelser som gör det möjligt att fastställa TAC på ett konsekvent sätt även vid brist på data.

(7) För att se till att målen för fiskedödligheten uppnås och bidra till att minimera mängden fisk som kastas överbord, bör även fiskemöjligheter i form av fiskeansträngning fastställas på nivåer som överensstämmer med återhämtningsstrategin. Sådana fiskemöjligheter bör i den mån det är möjligt definieras per typ av fiskeredskap på grundval av nuvarande fiskemetoder.

(8) För att kunna garantera efterlevnad av de åtgärder som föreskrivs i denna förordning krävs ytterligare kontrollåtgärder utöver dem som fastställs i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken[3], senast ändrad genom förordning (EG) nr 2846/98[4].

(9) Förordning (EG) nr 423/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.

(10) Förordning (EEG) nr 2847/93 bör anpassas till de ändringar som görs i återhämtningsplanen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Ändringar av förordning (EG) nr 423/2004

Förordning (EG) nr 423/2005 ska ändras på följande sätt:

(1) Kapitel I ska ersättas med följande:

”KAPITEL I

SYFTE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Syfte

Genom denna förordning upprättas en återhämtningsplan för fem torskbestånd (nedan kallade uttömda torskbestånd ) i följande geografiska områden:

a) Torsk i Kattegatt.

b) Torsk i Nordsjön, i Skagerrak och i östra delen av Engelska kanalen.

c) Torsk väster om Skottland.

d) Torsk i Irländska sjön.

e) Torsk i Keltiska havet.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

a) De definitioner som fastställs i artikel 3 i förordning (EG) nr 2371/2002.

b) ansträngningsgrupp : en grupp fartyg som för en medlemsstats flagg och som fiskar i ett av de områden som anges i artikel 1 med fiskeredskap tillhörande en av de redskapsgrupper som anges i bilaga I.

c) fångst per ansträngningsenhet (CPUE) : den mängd fisk, uttryckt i vikt, som under ett år fångas per fiskeansträngningsenhet, uttryckt i kilowattdagar.

Artikel 2a

Definitioner av geografiska områden

I denna förordning gäller följande definitioner av geografiska områden:

a) Kattegatt : den del av område IIIa som enligt den indelning som gjorts av Internationella havsforskningsrådet (ICES) avgränsas i norr av en linje från Skagens fyr till Tistlarnas fyr och därifrån till den närmaste punkten på Sveriges kust, och i söder av en linje från Hasenøre till Gnibens Spids, från Korshage till Spodsbjerg och från Gilbjerg Hoved till Kullen.

b) Nordsjön : ICES-delområde IV och den del av ICES-område IIIa som inte omfattas av Skagerrak samt de delar av ICES-område IIa som faller under medlemsstaters överhöghet eller jurisdiktion.

c) Skagerrak : den del av ICES-område IIIa som avgränsas i väster av en linje från Hanstholms fyr till Lindesnes fyr och i söder av en linje från Skagens fyr till Tistlarnas fyr och därifrån till den närmaste punkten på Sveriges kust.

d) östra delen av Engelska kanalen : ICES-område VIId.

e) Irländska sjön : ICES-område VIIa.

f) väster om Skottland : ICES-område VIa och den del av ICES-område Vb som faller under medlemsstaters överhöghet eller jurisdiktion.

g) Keltiska havet : ICES-områdena VIIe till och med VIIk.

Artikel 2b

Beräkning av fiskeansträngningen

I denna förordning ska

a) ett fartygs kapacitet mätas i kilowatt,

b) ett fartygs aktivitet mätas i antal dagar då ett fartyg vistas i ett geografiskt område enligt artikel 1. Med dag i ett område avses varje kontinuerlig 24-timmarsperiod (eller del av denna) under vilken ett fartyg vistas i området och inte befinner sig i hamn.

Artikel 3

Planens syfte

1. Den plan som avses i artikel 1 ska säkerställa ett hållbart utnyttjande av torskbestånden på grundval av maximalt hållbart uttag.

2. Syftet i punkt 1 ska uppnås samtidigt som fiskedödligheten för torsk bibehålls på 0,4 för åldersgrupperna två till fyra år.

(2) Kapitel II ska utgå.

(3) Kapitel III ska ersättas med följande:

”KAPITEL III

TOTALA TILLÅTNA FÅNGSTMÄNGDER

Artikel 5

Minimi- och försiktighetsnivåer

Miniminivån och försiktighetsnivån för var och en av de uttömda torskbestånden ska vara följande:

Bestånd | Miniminivåer i ton | Försiktighets- nivåer i ton |

Torsk i Kattegatt | 6 400 | 10 500 |

Torsk i Nordsjön, Skagerrak och östra delen av Engelska kanalen | 70 000 | 150 000 |

Torsk väster om Skottland | 14 000 | 22 000 |

Torsk i Irländska sjön | 6 000 | 10 000 |

Torsk i Keltiska havet | 6 300 | 8 800 |

Artikel 6

Förfarande för fastställande av totala tillåtna fångstmängder

1. Varje år ska rådet besluta om en total tillåten fångstmängd (TAC) för vart och ett av de uttömda torskbestånden för det påföljande året. De totala tillåtna fångstmängderna ska, mot bakgrund av STECF:s rådgivning uppfylla samtliga nedanstående villkor:

a) Om beståndsstorleken året före det år en TAC ska tillämpas understiger den miniminivå som fastställs i artikel 5 ska fiskedödligheten under tillämpningsåret för TAC minskas med 25 % jämfört med det föregående årets fiskedödlighet.

b) Om beståndsstorleken året före det år en TAC ska tillämpas understiger den försiktighetsnivå som fastställs i artikel 5 och överstiger eller ligger på samma nivå som den miniminivå som fastställs i artikel 5 ska fiskedödligheten under tillämpningsåret för TAC minskas med 15 % jämfört med det föregående årets fiskedödlighet.

c) Om beståndsstorleken året före det år en TAC ska tillämpas överstiger eller ligger på samma nivå som den försiktighetsnivå som fastställs i artikel 5 ska fiskedödligheten under tillämpningsåret för TAC minskas med 10 % jämfört med det föregående årets fiskedödlighet.

2. Om tillämpningen av punkterna 1 b och 1 c enligt STECF:s rådgivning förväntas leda till en fiskedödlighet som är lägre än 0,4 i åldersgrupperna 2, 3 och 4 ska rådet fastställa TAC på en nivå som leder till en fiskedödlighet på 0,4 i de åldersgrupperna.

3. När STECF lämnar sin rådgivning enligt punkterna 1 och 2 ska den anta att beståndet året före tillämpningsåret för TAC fiskas med en minskning av fiskedödligheten som är lika med den minskning av den maximala tillåtna fiskeansträngning som gäller det året.

4. Trots vad som sägs i punkterna 1 b och 1 c och i punkt 2 får rådet inte fastställa TAC på en nivå som är mer än 15 % lägre eller högre än den TAC som fastställts för det föregående året.

5. TAC ska beräknas genom att följande mängder dras av från det totala uttag av torsk som enligt STECF:s beräkningar motsvarar den fiskedödlighet som avses i punkterna 1 och 2:

a) En mängd fisk som motsvarar den mängd torsk från beståndet i fråga som förväntas kastas överbord.

b) I förekommande fall en mängd som motsvarar andra relevanta orsaker till torskdödlighet och som ska fastställas på förslag från kommissionen.

Artikel 6a

Förfarande för fastställande av TAC vid brist på data

Om STECF på grund av brist på tillräckligt korrekt och representativ information inte kan ge ett råd så att rådet kan fastställa TAC enligt artikel 6 ska rådet besluta enligt följande:

a) Om STECF rekommenderar att torskfångsterna bör minskas till lägsta möjliga nivå ska det fastställas en TAC som är 25 % lägre än det föregående årets TAC.

b) I alla andra fall ska det fastställas en TAC som är 15 % lägre än det föregående årets TAC.

Artikel 7

Utvärdering av förvaltningsåtgärder

1. Vart tredje år efter dagen för denna förordnings ikraftträdande ska kommissionen ge STECF i uppdrag att utvärderar hur långt varje uttömt torskbestånd har kommit på vägen mot återhämtning.

2. Om STECF meddelar att något av de uttömda torskbestånden inte återhämtar sig på rätt sätt ska rådet fatta beslut om att

a) fastställa en TAC för berört bestånd som är lägre än den som föreskrivs i artiklarna 6 och 6a,

b) fastställa en högsta tillåtna fiskeansträngning som är lägre än den som föreskrivs i artikel 8a,

c) fastställa tillhörande villkor om så är lämpligt.

3. Om STECF meddelar att de minimi- och försiktighetsnivåer som anges i artikel 5 eller den fiskedödlighet som anges i artikel 6.2 inte längre är lämpliga för att behålla en låg risk för beståndsuttömning och ett maximalt hållbart uttag ska rådet fastställa nya värden för dessa nivåer.”

4) Kapitel IV ska ersättas med följande:

”KAPITEL IV

Begränsning av fiskeansträngningen

Artikel 8

Systemet med fiskeansträngning

De totala tillåtna fångstmängder som anges i artiklarna 6 och 6a ska kompletteras genom ett system med fiskeansträngning som innebär att medlemsstaterna varje år tilldelas fiskemöjligheter i form av en fiskeansträngning.

Artikel 8a

Tilldelning av fiskeansträngningen

1. Rådet ska varje år besluta om den högsta tillåtna ansträngningen för varje medlemsstats ansträngningsgrupp.

2. Den högsta tillåtna fiskeansträngningen ska beräknas med hjälp av en baslinje som fastställs på följande sätt:

a) Det första året som denna förordning tillämpas ska baslinjen vara den genomsnittliga ansträngning i kilowattdagar som enligt STECF förbrukats under åren 2005, 2006 och 2007.

b) För de efterföljande år som denna förordning tillämpas ska baslinjen vara lika med det föregående årets högsta tillåtna fiskeansträngning.

3. För ansträngningsgrupper som på grundval av den årliga utvärderingen av de data om förvaltningen av fiskeansträngningen som har lämnats in enligt artiklarna 18, 19 och 20 i förordning (EG) nr xxx/2008[5] har bidragit mest till den totala torskfångsten och vars totala fångst enligt den utvärderingen består av minst 80 % torsk, ska den högsta tillåtna fiskeansträngningen beräknas på följande sätt:

a) Vid tillämpning av artikel 6, genom att för baslinjen tillämpa samma nedsättningsprocentsats som för fiskedödlighet enligt artikel 6.

b) Vid tillämpning av artikel 6a, genom att för baslinjen tillämpa samma procentsats för minskning av fiskeansträngningen som för minskningen av TAC.

4. För andra ansträngningsgrupper än de som avses i punkt 3 ska högsta tillåtna fiskeansträngning behållas på samma nivå som baslinjen.

Artikel 8b

Medlemsstatens skyldigheter

1. Varje medlemsstat ska för fartyg som för dess flagg fastställa en metod för tilldelning av den högsta tillåtna fiskeansträngningen till enskilda fartyg som grundar sig på följande kriterier:

a) Främjande av goda fiskemetoder, inbegripet förbättring av datainsamlingen, reducering av mängden fångst som kastas överbord och minimering av inverkan på ungfisk.

b) Deltagande i samarbetsprogram för att undvika onödiga bifångster av torsk.

c) Låg miljöpåverkan, inbegripet bränsleförbrukning och utsläpp av växthusgaser.

d) Proportionalitet när det gäller tilldelning av fiskemöjligheter i form av fiskkvoter.

2. Varje medlemsstat ska utfärda särskilda fisketillstånd i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1627/94[6] för fartyg som för dess flagg och som bedriver fiske i de geografiska områden som anges i artikel 2a.

3. För varje ansträngningsgrupp får den totala kapaciteten uttryckt både i GT och kilowatt för fartyg som har fått särskilda fisketillstånd utfärdade i enlighet med punkt 2 inte vara större än kapaciteten hos de fartyg som under 2007 har använt det berörda redskapet och fiskat i det berörda geografiska området.

4. Varje medlemsstat ska upprätta och uppdatera en förteckning över de fartyg som har ett särskilt tillstånd enligt punkt 2 och göra den tillgänglig på sin officiella webbplats för kommissionen och övriga medlemsstater.

Artikel 8c

Reglering av fiskeansträngning

Medlemsstaterna ska övervaka sina flottors kapacitet och aktivitet per ansträngningsgrupp och vidta lämpliga åtgärder om den högsta tillåtna fiskeansträngningen håller på att nås, i syfte att se till att ansträngningen inte överskrider de fastställda gränserna.

Artikel 8d

Utbyte av högsta tillåtna fiskeansträngning mellan medlemsstater

Den högsta tillåtna fiskeansträngning som fastställts enligt artikel 8a ska anpassas av de berörda medlemsstaterna med hänsyn till

a) utbyten av kvoter som gjorts enligt artikel 20.5 i förordning (EC) nr 2371/2002, och

b) omfördelningar eller avdrag som gjorts enligt artikel 23.4 i förordning (EG) nr 2371/2002 och artiklarna 21.4, 23.1 och 32.2 i förordning (EEG) nr 2847/93.

Artikel 8e

Utbyte av högsta tillåtna fiskeansträngning mellan ansträngningsgrupper

1. På motiverad begäran av en medlemsstat får kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 30.2 i förordning (EG) nr 2371/2002 och på de villkor som anges i punkterna 2–4 ändra ansträngningstilldelningarna för den medlemsstaten genom att överföra fiskekapacitet mellan ansträngningsgrupper.

2. Överföringen ska vara tillåten mellan redskapsgrupper men inte mellan geografiska områden.

3. Överföringen ska endast vara tillåten från en givande redskapsgrupp som för torsk har visat en fångst per ansträngningsenhet (CPUE) som är större än den mottagande redskapsgruppens CPUE. Den medlemsstat som begär överföringen ska tillhandahålla nödvändig CPUE-information.

4. Överföringen ska göras enligt förhållandet 1 kilowattdag=1 kilowattdag.”

(5) Artikel 9 ska ersättas med följande:

”Artikel 9

Förhållande till förordning (EEG) nr 2847/93

Utöver de kontrollåtgärder som föreskrivs i detta kapitel ska de som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2847/93 gälla.

Artikel 9a

Loggbokskontroller

1. Medlemsstaterna ska kontrollera att de uppgifter som lämnas in till centrum för fiskerikontroll (FMC) för fartyg som är utrustade med kontrollsystem för fartyg (VMS) överensstämmer med den aktivitet som registrerats i loggboken med hjälp av VMS-uppgifter. Dessa dubbelkontroller ska registreras i maskinläsbart format under tre år.

2. Var och en av medlemsstaterna ska sammanställa kontaktuppgifter för inlämningen av loggböcker och landningsdeklarationer och ska lägga ut kontaktuppgifterna på sin officiella webbplats.

Artikel 9b

Vägning av landad torsk

Fiskefartygets befälhavare ska se till att all torsk som fångats i de områden som anges i artikel 2a och som landas i en gemenskapshamn vägs före försäljningen eller innan den transporteras vidare från landningshamnen. De vågar som används vid vägningen ska vara godkända av de behöriga nationella myndigheterna. Sifferuppgifterna från vägningen ska användas i den deklaration som avses i artikel 8 i förordning (EEG) nr 2847/93.

Artikel 9c

Riktvärden för inspektion

Varje medlemsstat med fartyg som berörs av denna förordning ska fastställa särskilda riktvärden för inspektion. Riktvärdena ska ses över regelbundet efter det att resultaten har analyserats. Inspektionsriktvärdena ska utvecklas kontinuerligt till dess de målriktvärden som anges i bilaga II har uppnåtts.

Artikel 9d

Förbud mot omlastning

Det är förbjudet att omlasta torsk till sjöss i de geografiska områden som anges i artikel 2a.

Artikel 9e

Gemensam övervakning och utväxling av inspektörer

De berörda medlemsstaterna ska bedriva gemensam inspektion och övervakning.

Artikel 9f

Nationella handlingsprogram för kontroll

1. Medlemsstater med fartyg som berörs av denna förordning ska ta fram ett nationellt handlingsprogram för kontroll i enlighet med bilaga III.

2. Medlemsstater med fartyg som berörs av denna förordning ska före den 31 januari varje år göra sina nationella handlingsprogram för kontroll tillgängliga på sina officiella webbplatser för kommissionen och övriga medlemsstater som berörs av denna förordning, tillsammans med en tidsplan för genomförandet.

3. Kommissionen ska minst en gång per år sammankalla kommittén för fiske och vattenbruk till ett möte för att utvärdera huruvida de nationella handlingsprogrammen för kontroll av de torskbestånd som omfattas av denna förordning har följts och resultaten av dessa.”

(6) Kapitel VI ska ersättas med följande:

”KAPITEL VI

Beslutsfattande och slutbestämmelser

Artikel 17 Beslutsförfarande

Om det i denna förordning föreskrivs att beslut ska fattas av rådet, ska rådet besluta med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen.

Artikel 17a Ändringar av bilaga I

Kommissionen får baserat på rådgivning från STECF ändra bilaga I till denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 30.2 i förordning (EG) nr 2371/2002 och utifrån följande principer:

a) Ansträngningsgrupperna bör/ska fastställas så homogent som möjligt med hänsyn till de biologiska bestånd som fångas, storleken på den fisk som fångas antingen som målfångst eller som bifångst och den påverkan på miljön som ansträngningsgruppernas fiske har.

b) Ansträngningsgrupperna bör/ska till antal och storlek vara kostnadseffektiva med avseende på förhållandet mellan förvaltningsbörda och bevarandebehov.”

Artikel 2 Ändringar av förordning (EG) nr 2847/93

Förordning (EG) nr 2847/93 ska ändras på följande sätt:

(1) Artikel 19j ska ersättas med följande:

” Artikel 19j

Varje medlemsstat ska snarast underrätta de andra medlemsstaterna om kännetecken för det fartyg som för dess flagg och för vilket fisketillståndet i ett eller flera av de fisken som anges i artiklarna 3 och 6 i förordning (EG) nr 1954/2003 eller det särskilda fisketillstånd som utfärdats enligt artikel 8b.2 i förordning (EG) nr 423/2004 tillfälligt eller slutgiltigt har återkallats.”

(2) Artikel 21a ska ersättas med följande:

” Artikel 21a

Varje medlemsstat ska fastställa det datum när de fartyg eller en grupp av fartyg som för dess flagg ska anses ha uppnått den högsta fiskeansträngningen i ett fiskeområde enligt vad som fastställs i den förordning som avses i artikel 11.2 eller 11.3 i förordning (EG) nr 1954/2003 och i artikel 8a i förordning (EG) nr 423/2004. Från och med det datumet ska den tillfälligt förbjuda dessa fartyg eller en grupp av fartyg att bedriva fiske i det området. Denna åtgärd ska omgående anmälas till kommissionen, som sedan ska informera de övriga medlemsstaterna om den.”

(3) Artikel 21b ska ersättas med följande:

” Artikel 21b

När de fartyg eller en grupp av fartyg som för en medlemsstats flagg anses ha uppnått 70 % av den högsta fiskeansträngning som de tilldelats i enlighet med förordning (EG) nr 1954/2003 och förordning (EG) nr 423/2004 ska den berörda medlemsstaten underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits enligt artikel 7.1 andra stycket i förordning (EG) nr 685/95.”

(4) Artikel 21c ska ersättas med följande:

” Artikel 21c

1. På grundval av de upplysningar som avses i artikel 19i ska kommissionen säkerställa att de högsta nivåer för fiskeansträngning som fastställs i förordning (EG) nr 1954/2003 och i förordning (EG) nr 423/2004 följs.

2. Efter underrättelse enligt artikel 21a eller på eget initiativ ska kommissionen på grundval av tillgängliga upplysningar fastställa det datum när den högsta fiskeansträngningen för de fartyg eller en grupp av fartyg som för en medlemsstats flagg i ett fiskeområde ska anses vara uppnådd. Från och med detta datum får fartyg eller en grupp av fartyg som för denna medlemsstats flagg inte bedriva fiske inom berörda fisken.”

Artikel 3 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning .

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2009.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA

Följande bilaga ska införas i förordning (EG) nr 423/2004:

” BILAGA I

Ansträngningsgrupper

1. Redskapsgrupper

(1) Bottentrålar (OTB, OTT, PTB) med maskor

TR.1 som är 100 mm eller större,

TR.2 som är 70 mm eller större, men mindre än 100 mm,

TR.3 som är mindre än 70 mm.

(2) Bomtrålar (TBB) med maskor

BT.1 som är 80 mm eller större,

BT.2 som är mindre än 80 mm.

(3) Nät, insnärjningsnät (utom grimgarn) med maskor

GN.1 som är 150 mm eller större,

GN.2 som är 110 mm eller större, men mindre än 150 mm,

GN.3 som är mindre än 110 mm.

(4) Grimgarn (TN.1)

(5) Långrevar (LL.1)

2. Grupper av geografiska områden:

2.1. I denna bilaga ska följande grupper av geografiska områden tillämpas:

a) Kattegatt.

b) i) Skagerrak,

ii) den del av ICES-område IIIa som inte omfattas av Skagerrak och Kattegatt.

ICES-område IV och gemenskapens vatten i ICES-område IIa.

iii) ICES-område VIId.

c) ICES-område VIIa.

d) ICES-område VIa.

e) Keltiska havet (ICES-områdena VIIe till och med VIIk).

3. Ansträngningsgrupper:

Vid den överföring av uppgifter om ansträngning som föreskrivs i artikel 19i i förordning (EG) nr 2847/93 ska följande koder användas för varje ansträngningsgrupp:

Område |

Redskapsgrupp | (a) | (b) | (c) | (d) | (e) |

TR1 | TR1a | TR1b | TR1c | TR1d | TR1e |

TR2 | TR2a | TR2b | TR2c | TR2d | TR2e |

TR3 | TR3a | TR3b | TR3c | TR3d | TR3e |

BT1 | BT1a | BT1b | BT1c | BT1d | BT1e |

BT2 | BT2a | BT2b | BT2c | BT2d | BT2e |

GN1 | GN1a | GN1b | GN1c | GN1d | GN1e |

GN2 | GN2a | GN2b | GN2c | GN2d | GN2e |

GN3 | GN3a | GN3b | GN3c | GN3d | GN3e |

TN1 | TN1a | TN1b | TN1c | TN1d | TN1e |

LL1 | LL1a | LL1b | LL1c | LL1d | LL1e |

BILAGA II

SÄRSKILDA RIKTVÄRDEN FÖR INSPEKTION

Syfte

1. Varje medlemsstat ska fastställa särskilda riktvärden för inspektion i enlighet med denna bilaga.

Strategi

2. Inspektionen och övervakningen av fiskeaktiviteten ska koncentreras på fartyg som sannolikt fångar torsk. Slumpmässiga inspektioner av transport och saluföring av torsk ska användas som en kompletterande mekanism för dubbelkontroll, för att pröva hur effektiva inspektionerna och övervakningen är.

Prioriteringar

3. Olika redskapstyper ska prioriteras olika, beroende på i vilken grad fiskeflottorna påverkas av begränsningar av fiskemöjligheterna. Därför ska varje medlemsstat fastställa egna prioriteringar.

Riktvärden

4. Inom en månad efter det att denna förordning har trätt i kraft ska medlemsstaterna genomföra sina inspektionsprogram med beaktande av de mål som fastställs nedan.

Medlemsstaterna ska ange och beskriva vilket stickprovsförfarande som kommer att tillämpas.

Kommissionen ska på begäran få tillgång till medlemsstatens stickprovsplan.

a) Inspektioner i hamnar

Som allmän regel gäller att den noggrannhetsnivå som ska uppnås minst bör motsvara vad som skulle uppnås med en enkel stickprovsmetod, varvid inspektionerna ska omfatta 20 viktprocent av all den torsk som landas i en medlemsstat.

b) Inspektioner av saluföring

Inspektion av 5 % av de kvantiteter torsk som bjuds ut till försäljning på auktion.

c) Inspektion till sjöss

Flexibla riktmärken ska fastställas efter en noggrann analys av fiskeaktiviteten i varje område. Riktvärden för inspektioner till sjöss ska ange antalet patrulldagar till sjöss i förvaltningsområdena för torsk, och om möjligt ett separat riktvärde för antalet dagar med patrullering i enskilda områden.

d) Flygövervakning

Flexibla riktmärken ska fastställas efter en noggrann analys av fiskeaktiviteten i varje område och med beaktande av de resurser som medlemsstaten har tillgång till.

BILAGA III

De nationella handlingsprogrammen för kontroll

De nationella handlingsprogrammen för kontroll ska bland annat innehålla följande:

1. KONTROLLRESURSER

Personalresurser

1.1. Antalet landbaserade och sjöbaserade inspektörer samt perioder och zoner där de ska sättas in.

Tekniska resurser

1.2. Antalet patrullerande fartyg och flygplan samt perioder och zoner där de kommer att sättas in.

Ekonomiska resurser

1.3. Budgetavsättningar för personalresurser samt patrullfartyg och flygplan.

2. ELEKTRONISK REGISTRERING OCH RAPPORTERING AV UPPGIFTER OM FISKEAKTIVITETER

Beskrivning av de system som tillämpas för att garantera efterlevnaden av artiklarna 9a, 10, 11 och 12.

3. UTSEDDA HAMNAR

I förekommande fall, en förteckning över hamnar som utsetts för landning av torsk enligt artikel 9e.

4. ATT GÅ IN I ELLER LÄMNA SPECIFIKA OMRÅDEN

Beskrivning av de system som används för att garantera efterlevnaden av artikel 11.

5. KONTROLL AV LANDNINGAR

Beskrivning av de anordningar och/eller system som används för att garantera efterlevnaden av artiklarna 9a, 9b, 9c och 15.

6. INSPEKTIONSFÖRFARANDEN

I de nationella handlingsprogrammen för kontroll ska det anges vilka förfaranden som kommer att följas

a) vid inspektioner till sjöss och på land,

b) för kommunikationen med de behöriga myndigheter som har utsetts av andra medlemsstater att ansvara för de nationella handlingsprogrammen för kontroll när det gäller torsk,

c) för gemensam övervakning och utväxling av inspektörer, inbegripet närmare bestämmelser om vilka befogenheter de inspektörer har som är verksamma i andra medlemsstaters vatten.

[1] EUT L 70, 9.3.2004, s. 8.

[2] EUT C , s.

[3] EGT L 261, 20.10.1993, s. 1.

[4] EGT L 358, 31.12.1998, s. 5.

[5] Hänvisning till den nya datainsamlingsförordningen

[6] EGT L 171, 6.7.1994, s. 7.