FÖRKORTNINGAR

it : Informationsteknik

ESF : Europeiska socialfonden

EU : Europeiska unionen

EUT : Europeiska unionens officiella tidning

SAMMANFATTNING

I. Europeiska socialfonden (ESF) är ett viktigt finansieringsinstrument som Europeiska unionen (EU) förfogar över för att kunna hjälpa medlemsstaterna på sysselsättningsområdet. Under programperioden 2007–2013 kommer ESF-utgifterna att uppgå till över 75 miljarder euro, vilket motsvarar omkring 8 % av EU:s totala budget.

II. Målet med denna revision var att kontrollera om och i vilken utsträckning medlemsstaterna och kommissionen utvecklade och använde de verktyg som de behöver för att kunna bedöma huruvida de planerade målen har uppnåtts. För detta ändamål valde revisionsrätten ut en av de mest missgynnade grupperna: äldre arbetstagare.

III. Revisionsrätten konstaterade brister i utformningen av de operativa programmen och i övervaknings- och utvärderingssystemen. Den konstaterade också att kommissionen inte har enhetliga uppgifter på EU-nivå om operativa mål, indikatorer och anslagna medel.

IV. Detta har resulterat i att trots att ökad sysselsättningsgrad för äldre arbetstagare är en del av EU:s strategiska mål, kan varken medlemsstaterna eller kommissionen ange hur många äldre arbetstagare som har skaffat sig nya kvalifikationer eller fått eller lyckats behålla ett arbete efter att ha deltagit i en ESF-finansierad åtgärd. Hur mycket pengar som har gått till denna typ av åtgärder är också okänt.

V. Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen

a) kräver av medlemsstaterna att de utformar sina operativa program på ett sådant vis att resultatet av ESF-medlens användning kan mätas; målpopulationerna bör vara entydigt definierade, och relevanta, kvantifierade operativa mål och indikatorer bör fastställas för mätning av output, resultat och specifika effekter på målpopulationsgruppnivå; etappmål bör fastställas och målvärden rangordnas,

b) kräver av medlemsstaterna att de utformar övervaknings- och utvärderingssystem som med jämna mellanrum kan mäta och klargöra vilka framsteg som görs mot alla de målvärden som fastställts,

c) inhämtar enhetliga och tillförlitliga uppgifter från medlemsstaterna för att kunna lämna lämplig information om vilka resurser som har använts och vilka resultat som har uppnåtts av ESF,

d) ser till att resultatfrågor analyseras ingående när medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem bedöms och övervakas,

e) dokumenterar sina kontroller bättre och ser till att det finns en verifieringskedja som gör att man kan bedöma hur omfattande och enhetliga dessa kontroller är.

INLEDNING

EUROPEISKA UNIONENS SYSSELSÄTTNINGSMÅL OCH EUROPEISKA SOCIALFONDEN

1. År 2000 antog stats- och regeringscheferna Lissabonagendan [1] och 2010 Europa 2020-strategin [2]. Vid båda tillfällena fastställdes Europeiska unionens (EU) ekonomiska och sociala strategier för de följande tio åren. Båda de strategiska dokumenten innehåller handlingsplaner för högre tillväxt och fler jobb och fastställer mål på flera områden, särskilt i fråga om sysselsättning.

2. Europeiska socialfonden (ESF) är ett viktigt finansieringsinstrument som ska hjälpa medlemsstaterna att uppnå EU:s sysselsättningspolitiska mål. Syftet med det är att främja integration på arbetsmarknaden av arbetslösa och mindre gynnade grupper, främst genom stöd till utbildningsverksamhet. Under programperioden 2007–2013 kommer ESF-utgifterna att uppgå till över 75 miljarder euro, vilket motsvarar omkring 8 % av EU:s totala budget.

OPERATIVA PROGRAM OCH DELAD FÖRVALTNING

3. ESF genomförs av kommissionen genom delad förvaltning. Det betyder att vissa uppgifter delegeras till medlemsstaterna samtidigt som kommissionen har det slutliga ansvaret för alla EU-utgifter [3].

4. ESF genomförs genom fleråriga operativa program som upprättas av medlemsstaterna, förhandlas med kommissionen och antas i form av kommissionsbeslut [4]. Ett operativt program är ett strategiskt dokument. Det innehåller en analys av problemen och behoven i de berörda geografiska områdena, en kartläggning av de mindre gynnade grupper som behöver hjälp och de mål som ska uppnås med ESF-medlens hjälp.

FIGUR 1

OPERATIVT PROGRAM: SCHEMATISK ÖVERSIKT ÖVER PROGRAMPLANERING, GENOMFÖRANDE OCH RAPPORTERING

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten.

5. För förvaltningen och genomförandet av de operativa programmen utser medlemsstaterna förvaltningsmyndigheter som har huvudansvaret för att se till att programmet genomförs ändamålsenligt och korrekt. För det ändamålet inrättar och underhåller förvaltningsmyndigheterna lämpliga system för ekonomisk förvaltning och kontroll med vars hjälp programplanering, kontroll, övervakning och rapportering ska utföras. Förvaltningsmyndigheterna kan besluta att delegera en del av genomförandet till ett eller flera förmedlande organ. Projekten genomförs av projektansvariga som väljs ut av förvaltningsmyndigheterna eller de förmedlande genomförandeorganen. De projektansvariga ger dem övervakningsinformation om projektens framsteg och förvaltningsmyndigheterna skickar aggregerade uppgifter till kommissionen i form av årliga genomföranderapporter [5].

6. I figur 1 beskrivs förenklat de viktigaste aspekterna av processerna för programplanering, genomförande och rapportering när det gäller ESF-åtgärder.

RESULTATMÄTNING

7. I likhet med alla poster i EU:s budget måste genomförandet av ESF följa EU:s budgetförordning, särskilt de grundläggande principerna om sund ekonomisk förvaltning [6], det vill säga sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet [7]. Detta krav har införlivats i strukturfondsförordningen [8].

8. För att förvaltningsmyndigheterna ska kunna rapportera om de uppnådda resultaten måste de operativa programmen från början innehålla kvantifierade operativa mål (målvärden) och indikatorer för mätning av de framsteg som görs under programmens gång. Lämpliga system för övervakning och utvärdering av hur de operativa programmen genomförs måste också inrättas.

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD

9. Målet med revisionen var att kontrollera om medlemsstaterna och kommissionen har infört och använder de verktyg som de behöver för att kunna bedöma ändamålsenligheten i de ESF-åtgärder som riktas till äldre arbetstagare under programperioden. Revisionen var inriktad på de operativa programmens innehåll, särskilt på de kvantifierade operativa målen och indikatorerna samt på systemen för övervakning och utvärdering.

10. Äldre arbetstagare är en av de grupper som har uppmärksammats i EU:s fleråriga strategier. I Lissabonagendan fastställdes ett särskilt sysselsättningsmål för den gruppen och den är fortfarande en nyckelgrupp när det gäller uppnåendet av sysselsättningsmålet i Europa 2020-strategin [9].

11. Under programperioden 2007–2013 finns det 117 operativa program inom ESF, av vilka 63 är inriktade på äldre arbetstagare på åtminstone ett av följande sätt:

a) Äldre arbetstagare identifieras uttryckligen som en målgrupp i det operativa programmet.

b) I det operativa programmet fastställs specifika indikatorer för övervakning av framstegen när det gäller denna grupp.

c) Medel anslogs till åtgärder för att uppmuntra ett aktivt åldrande och för att förlänga arbetslivet, det vill säga EU:s prioriterade tema 67 [10].

12. Revisionsrätten valde ut sex operativa program [11] bland dessa 63. Tillsammans står de för 222 miljoner euro, det vill säga 22 % av det totala belopp som avsatts för EU:s prioriterade tema 67 (1 miljard euro) och omfattar fyra medlemsstater (Tyskland, Italien, Polen och Storbritannien).

13. Revisionen omfattade programperioden 2007–2013 fram till maj 2011. För varje utvalt operativt program analyserade revisionsrätten förvaltningssystemen och kontrollerade deras funktion genom att på plats granska mellan två och fyra projekt beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. Vid kommissionen intervjuade revisorerna ansvarig personal och utförde skrivbordsgranskningar. I fråga om de 63 operativa programmen, däribland dem som besöktes på plats, genomförde revisionsrätten dessutom en enkät för att inhämta information från respektive förvaltningsmyndighet om de system som de använder och hur de bedömer kommissionens assistans [12].

IAKTTAGELSER

DE OPERATIVA PROGRAMMENS INNEHÅLL

14. I detta avsnitt behandlas för det första de definitioner av äldre arbetstagare som används och den stödjande information som lämnas, för det andra de olika delar som krävs för resultatbedömningen (mål, indikatorer och målvärden), för det tredje sammankopplingen av projektmålen och de operativa programmens mål och för det fjärde kommissionens bedömning.

I DE OPERATIVA PROGRAMMEN TILLÄMPAS DEFINITIONERNA AV "ÄLDRE ARBETSTAGARE" INTE KONSEKVENT OCH DEN STÖDJANDE INFORMATIONEN ÄR BRISTFÄLLIG

OLIKA DEFINITIONER AV "ÄLDRE ARBETSTAGARE"

15. I Lissabonagendan definierades en äldre arbetstagare som en person i arbetsför ålder mellan 55 och 64 [13], men enkäten visar att många förvaltningsmyndigheter använder olika åldersgrupper i sina operativa program (45 plus och 50 plus till 55 plus, med eller utan en övre åldersgräns). Det kan förklaras av olika socioekonomiska och demografiska situationer.

16. Definitionen av äldre arbetstagare används emellertid inte konsekvent i hela dokumentet utan att detta motiveras. Detta var fallet i fyra av de sex utvalda operativa programmen [14]. Framför allt skiljde sig den åldersgrupp som användes i behovsanalysen från den som användes i de prioriterade områdena [15] och/eller i de åtföljande åtgärderna och målen (se ruta 1).

RUTA 1

DEFINITIONEN AV "ÄLDRE ARBETSTAGARE" I DET OPERATIVA PROGRAMMET ANVÄNDS INTE KONSEKVENT I HELA DOKUMENTET

a) I det operativa programmet i Emilia-Romagna avser det enda målvärde som fastställts och de åtgärder som planerats för äldre arbetstagare åldersgruppen 45 plus men beskrivningen av situationen (bland annat statistiska uppgifter) och behoven är inriktad på åldersgruppen 55–64 år.

b) I det operativa programmet i Apulien avser de operativa målen på de prioriterade områdena och de planerade åtgärderna åldersgruppen 45 plus. Beskrivningen av situationen (bland annat statistiska uppgifter) och behoven avser emellertid uteslutande åldersgruppen 55–64 år.

c) I de operativa programmen i Sachsen-Anhalt och i Thüringen används åldersgruppen 55–64 år i beskrivningen av situationen och när det gäller de målvärden som fastställts i de operativa programmen för äldre arbetstagare. De program som riktar sig till äldre arbetstagare är dock tillgängliga för åldersgruppen 50 plus.

BRISTFÄLLIG STÖDJANDE INFORMATION

17. Avsaknaden i större eller mindre grad av kvantitativa uppgifter i behovsanalysen gjorde det svårt att få grepp om den nationella eller regionala bakgrunden. Framför allt används inte kontextindikatorer med kvantifierad information om den socioekonomiska situationen i området (till exempel förvärvsfrekvens och arbetslöshet) i tre av de sex utvalda operativa programmen.

18. Revisionsrätten konstaterade att man inte i något av de utvalda operativa programmen uttryckligen angav sambandet mellan de beskrivna åtgärderna och de eftersträvade målen. Detta gör att man inte kan kontrollera samstämdheten mellan de identifierade behoven, den valda strategin och de särskilda mål som fastställts på de prioriterade områdenas nivå [16].

19. Trots att "äldre arbetstagare" identifieras som en mindre gynnad grupp i de utvalda operativa programmen och enligt sysselsättningsmålet i Lissabonagendan och Europa 2020-strategin, hittar man endast undantagsvis finansiell information om åtgärder som har "äldre arbetstagare" som särskild målgrupp [17]. Enligt det aktuella regelverket ska finansiell information endast lämnas på de prioriterade områdenas nivå. Inget av de utvalda operativa programmen har ett särskilt prioriterat område för "äldre arbetstagare".

20. De operativa programmen innehåller också en preliminär uppdelning av ESF-anslagen på EU:s olika prioriterade teman [18]. Inget prioriterat tema omfattar dock specifikt åtgärder till förmån för äldre arbetstagare. EU:s prioriterade tema 67 "Åtgärder för att uppmuntra ett aktivt åldrande och för att förlänga arbetslivet" är genom sin ordalydelse det prioriterade område som med störst sannolikhet inbegriper åtgärder för äldre arbetstagare [19], men de olika förvaltningsmyndigheterna tolkar innehållet i det prioriterade temat 67 på skilda sätt (se ruta 2).

21. Följaktligen går det inte att veta hur mycket pengar som har anslagits i de operativa programmen till ökad sysselsättning för äldre arbetstagare.

DE MÅL, INDIKATORER OCH MÅLVÄRDEN SOM HAR INFÖRTS ÄR BRISTFÄLLIGA

22. Mål, indikatorer och målvärden bör underlätta förståelsen av syftet med ett operativt program och mätningen av dess resultat. För att kontrollera ändamålsenligheten i sina interventioner, bör förvaltningsmyndigheterna i sina operativa program fastställa output-, resultat- och specifika effektindikatorer och kvantifierade mål för de olika befolkningsgrupper som de väljer att hjälpa med ESF-medel.

RUTA 2

OLIKA TOLKNINGAR AV INNEHÅLLET I EUROPEISKA UNIONENS PRIORITERADE TEMA 67

a) I det operativa programmet i Sachsen-Anhalt omfattar det prioriterade temat 67 åtgärder avseende "aktiv till pensioneringen". Andra åtgärder som syftar till att förbättra äldre arbetstagares anpassningsförmåga och deras tillgång till sysselsättning presenteras inom andra prioriterade teman.

b) I det operativa programmet i Emilia-Romagna omfattar det prioriterade temat 67 många olika åtgärder som inte nödvändigtvis är inriktade på äldre arbetstagare.

c) I det operativa programmet i England och Gibraltar omfattar inte det prioriterade temat 67 närmare angivna åtgärder. Det belopp som har anslagits till detta prioriterade tema är i själva verket en uppskattning av alla kostnader som är knutna till deltagare som är äldre än 50 år.

23. Figur 2 innehåller ytterligare information om de olika delar som krävs för en riktig resultatbedömning samt belysande exempel.

FIGUR 2

OPERATIVT PROGRAM: ÖVERSIKT ÖVER POTENTIELLA MÅL, INDIKATORER OCH MÅLVÄRDEN

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten på grundval av definitionerna i kommissionens Indicative Guidelines on Evaluation Methods: Monitoring and Evaluation Indicators (vägledande riktlinjer om utvärderingsmetoder: övervaknings- och utvärderingsindikatorer, arbetsdokument nr 2 från augusti 2006).

SPECIFIKA INDIKATORER OCH MÅLVÄRDEN SAKNAS FÖR ÄLDRE ARBETSTAGARE

24. De utvalda operativa programmen innehöll inte nödvändigtvis indikatorer eller målvärden som var specifika för äldre arbetstagare, trots att dessa hade identifierats som en grupp som skulle få stöd. Därför är det omöjligt att bedöma ändamålsenligheten i de åtgärder som syftade till att tillgodose de äldre arbetstagarnas behov (se ruta 3).

RUTA 3

SPECIFIKA INDIKATORER OCH MÅLVÄRDEN SAKNAS FÖR ÄLDRE ARBETSTAGARE

a) I det operativa programmet i England och Gibraltar finns det specifika målvärden för output när det gäller äldre arbetstagare på varje prioriterat område som är inriktat på dem (till exempel vad beträffar det prioriterade området 1 ska 18 % av alla arbetslösa och/eller icke förvärvsarbetande deltagare vara minst 50 år gamla). Men målvärden för resultat och effekter fastställs per prioriterat område för deltagarna som helhet och inte specifikt för äldre arbetstagare (till exempel vad beträffar det prioriterade området 2 ska 22 % av deltagarna vara i arbete när de lämnar projektet).

b) I det operativa programmet i Apulien nämns äldre arbetstagare uttryckligen på två prioriterade områden. Men endast ett av dem innehåller ett specifikt målvärde, i detta fall en specifik effektindikator (33,3 % av de äldre arbetstagarna och invandrarna ska förvärvsarbeta ett år efter projektets avslutning). Alla andra indikatorer är generella och begränsade till output (till exempel antalet projekt).

c) I det operativa programmet i Sachsen-Anhalt är arbetslösa äldre arbetstagare en målgrupp inom det prioriterade område som gäller de långtidsarbetslösa och vissa mindre gynnade arbetslösa grupper som riskerar att bli långtidsarbetslösa (prioriterat område C). För äldre arbetstagare fastställdes endast två specifika kvantifierade indikatorer på detta prioriterade område, en outputindikator (11 % av deltagarna ska vara arbetslösa och minst 55 år gamla) och en makroekonomisk indikator (minska med minst en fjärdedel skillnaden mellan den regionala kvoten och den nationella genomsnittliga kvoten av andelen arbetslösa i åldersgruppen 55 plus jämfört med alla arbetslösa). Varken resultat- eller specifika effektindikatorer (i enlighet med definitionen i figur 2) fastställdes för dem.

d) I det operativa programmet i Thüringen är äldre arbetstagare en identifierad målgrupp som ingår i de prioriterade områdena A och C. Endast i det prioriterade området A finns det specifika målvärden för äldre arbetstagare, särskilt två kvantifierade målvärden för output (12000 äldre deltagare ska antas till kurser för att skaffa sig kompetens; täckningsgraden för äldre arbetstagare är 10 %) och ett makroekonomiskt målvärde (stabilisering av sysselsättningsgraden för personer över 55 år på 43,3 %). Varken resultat- eller specifika effektindikatorer (i enlighet med definitionen i figur 2) anges.

25. Revisionsrätten konstaterade också att indikatorerna för det mesta avser output och resultat och inte specifika effekter. Att få ett jobb kan visserligen ses som det slutliga beviset på att en åtgärd som syftar till ökad sysselsättning bland deltagarna är lyckad, men det målet kvantifieras och mäts inte systematiskt i de utvalda operativa programmen för de olika målpopulationerna (se ruta 3).

MÅLEN OCH INDIKATORERNA ÄR INTE ALLTID DIREKT KOPPLADE TILL EUROPEISKA SOCIALFONDENS ÅTGÄRDER

26. En del av de mål och indikatorer som används i de granskade åtgärderna har ingen direkt koppling till ESF-insatserna, vilket gör det svårt att bedöma resultat.

27. Detta gäller de makroekonomiska mål som fastställts i de operativa programmen (till exempel att man till 2013 ska uppnå ett mål när det gäller sysselsättningsgraden för åldersgruppen 55–64 år) därför att framgång eller misslyckande med att uppnå dessa mål ligger utanför ESF-åtgärdernas kontroll, eftersom det till mycket stor del är avhängigt av externa faktorer (till exempel de ekonomiska förhållandena, det sociala system och det pensionssystem som tillämpas och lokala investeringar). Två [20] av de sex utvalda operativa programmen innehåller sådana övergripande effektmål för äldre arbetstagare, och 34 av de 63 operativa program som deltog i enkäten innehåller övergripande effektindikatorer.

28. Samma problem med relevansen kan uppstå när förvaltningsmyndigheten använder indikatorer som omfattar andra åtgärder än bara ESF-åtgärderna. Detta konstaterades i det operativa programmet i Polen, där en outputindikator avser alla deltagare inom alla stödåtgärder oavsett åtgärdernas finansieringskälla (ESF-medel eller andra medel).

ETAPPMÅL OCH EN RANGORDNING SAKNAS

29. Det operativa programmets mål ska ha uppnåtts när programmet avslutas, det vill säga efter nio år [21]. Om etappmål (till varje eller vartannat år) fastställdes skulle förvaltningsmyndigheterna kunna identifiera avvikelser i genomförandet av det operativa programmet i ett tidigt skede och ge de ansvariga möjlighet att vidta korrigerande åtgärder i tid.

30. Inget av de utvalda operativa programmen innehöll etappmål. I Polen fastställer dock förvaltningsmyndigheten mål för sina genomförandeorgan som ska uppnås i slutet av det följande året. Det operativa programmet i England och Gibraltar innehåller bestämmelser om två perioder för ingående av kontrakt med projektansvariga (2007–2010 och 2011–2013) så att förändringar i de ekonomiska utsikterna och redan uppnådda resultat kan beaktas.

31. En rangordning gör att beslutsfattarna kan klargöra sina prioriteringar och hjälper genomförandeorganen att agera i enlighet därmed. Utan en rangordning finns det en risk för målkonflikter (till exempel att erbjuda kraftigt missgynnade personer att gå utbildningskursen kontra att en hög andel deltagare får jobb) och för att genomförandeorganen gör olämpliga val. Inte i något av de utvalda operativa programmen hade man rangordnat de olika kvantifierade målen, och endast 7 av de 63 förvaltningsmyndigheter som deltog i enkäten uppgav att de hade gjort det.

INGA GEMENSAMMA INDIKATORER

32. Eftersom det, slutligen, inte finns några obligatoriska gemensamma indikatorer för alla operativa program utan endast outputuppgifter om deltagarna [22], har kommissionen inte tillgång till standardiserade resultatuppgifter som skulle kunna aggregeras på EU-nivå. På denna grund kan kommissionen inte rapportera om de samlade resultaten och effekterna av de åtgärder som finansieras av ESF och som är riktade till äldre arbetstagare.

RESULTATINDIKATORERNA OCH DE SPECIFIKA EFFEKTINDIKATORERNA FÖR DE OPERATIVA PROGRAMMEN INFÖRLIVAS INTE SYSTEMATISKT I PROJEKTVILLKOREN

33. När det gäller fem av de sex utvalda operativa programmen konstaterade revisionsrätten att projekten i regel endast innehåller kvantifierade outputmål (till exempel antal deltagare). De projektansvariga åläggs sällan att uppnå ett visst resultat eller en specifik effekt. Ett undantag är det operativa programmet i England och Gibraltar, där de målvärden för resultat som fastställts i det operativa programmet systematiskt införlivas i projektvillkoren [23].

34. När de operativa programmens mål inte införlivas i projekten finns det en risk för att målen inte har uppfyllts i slutet av programperioden eller för att de utvalda projekten inte bidrar till dem alls, inte ens när projekten är framgångsrika enligt sina egna kriterier (se ruta 4).

35. Att i projektöverenskommelserna införliva resultatmål eller specifika effektmål som de projektansvariga ska uppnå banar dessutom vägen för ett förvaltningsalternativ. Det gör att förvaltningsmyndigheterna kan knyta storleken på sina utbetalningar till de projektansvariga till projektens resultat och inte längre bara till de faktiska kostnaderna. Bland de sex utvalda operativa programmen tillämpas denna teknik för närvarande systematiskt endast av förvaltningsmyndigheten i England och Gibraltar men två andra använde denna metod i begränsad omfattning och en övervägde att börja tillämpa den [24].

RUTA 4

BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MELLAN PROJEKTENS OCH DE OPERATIVA PROGRAMMENS MÅLVÄRDEN

a) När det gäller det operativa programmet i Emilia-Romagna innehåller inte anbudsinfordringarna några målvärden, och i de kontrakt som ingås med projektansvariga anges endast det antal deltagare som ska uppnås. Det enda målvärde för utfall [25] som kvantifierats i det operativa programmet (64 % av deltagarna över 45 år ska hitta ett jobb inom ett år efter avslutad insats) har inte tagits med i kontrakten.

b) När det gäller det operativa programmet i Apulien är det enda målvärde för utfall som har fastställts i det operativa programmet, som gäller äldre arbetstagare och som kan införlivas i projekten, en bruttokvot för deltagarnas integration i arbetslivet (33,3 % av de invandrare och äldre arbetstagare som deltar i projekten ska hitta ett jobb inom ett år efter avslutad insats). Detta har dock inte skett.

c) I Sachsen-Anhalt återspeglas inte de deltagarantal som fastställts i det operativa programmet för de olika målgrupperna i projektbesluten. Som förklaring angavs att alla projekt har sina egna särskilda mål. De deltagarantal och antal deltagare som ska få anställning som tas upp på finansieringssystemnivå [26] är inte heller bindande för genomförandeorganen och de projektansvariga eftersom det anses praktiskt taget omöjligt att förutse dessa med någon exakthet över det operativa programmets löptid på sju år.

KOMMISSIONEN DOKUMENTERAR INTE SIN BEDÖMNING AV DE OPERATIVA PROGRAMMENS INNEHÅLL PÅ ETT TILLFREDSSTÄLLANDE SÄTT

36. Kommissionens uppgift [27] är att kontrollera att de operativa programmen innehåller all information som krävs och att de är förenliga med andra strategiska dokument [28]. När dessa analyser har gjorts antar kommissionen de operativa programmen.

37. Revisionsrätten konstaterade att kommissionen kontrollerar presentationen av och kvaliteten på de uppgifter som lämnas i de operativa programmen. För att se till att dess avdelningar följer samma tillvägagångssätt sammanställde kommissionen 2006 en handbok [29] med praktiska råd om alla de viktigaste aspekterna av programplaneringen 2007–2013. Av öppenhetsskäl ställde kommissionen den också till medlemsstaternas förfogande.

38. Från ett verifieringskedjeperspektiv dokumenterar emellertid inte kommissionen på ett tillfredsställande sätt de kontroller som den gör av de operativa programmen. När kommissionens tjänstemän ska kontrollera att den begärda informationen lämnas (godkännandekontroll) använder de en gemensam checklista. Checklistan är kortfattad och i de flesta fall finns det inget underliggande kontrollprogram eller dokumenteras inte de kontroller som utförs. För den kvalitativa bedömningen av de uppgifter som lämnas [30] finns det inte heller någon checklista.

39. Detta får till följd att kommissionens kontroller av de sex utvalda operativa programmen endast kan identifieras indirekt genom att man går igenom de rekommendationer och frågor som tagits upp. Följaktligen går det inte att bedöma kontrollernas omfattning eller om samma tillvägagångssätt användes systematiskt.

ÖVERVAKNINGS- OCH UTVÄRDERINGSSYSTEM

40. I detta avsnitt behandlas först övervakningssystemen och därefter planeringen och genomförandet av utvärderingarna. Den sista delen gäller kommissionens bedömning av genomförandet av de operativa programmen.

ÖVERVAKNINGSSYSTEMEN MEDGER INTE ALLTID KONTROLL AV DE FRAMSTEG SOM GÖRS MOT DE PLANERADE MÅLEN

41. Det är medlemsstaternas uppgift och ansvar att övervaka genomförandet av de operativa programmen. För att kunna följa framstegen mot uppfyllelse av målen i de operativa programmen måste förvaltningsmyndigheterna ha tillgång till antingen fullständiga och tillförlitliga uppgifter i rätt tid på deltagarnivå som gör att de kan ställa alla nödvändiga frågor eller den nödvändiga aggregerade information som de förmedlande genomförandeorganen lämnar till dem.

42. Övervakningsuppgifterna samlas in genom de projektansvariga eller kommer från andra externa källor (till exempel arbetsmarknadsministerier eller statistikkontor). För konsekvensens skull är det av största vikt att förvaltningsmyndigheten i förväg fastställer vilka uppgifter som ska samlas in och också ser till att kvaliteten kontrolleras eller åtminstone kan kontrolleras.

43. Inom de utvalda operativa programmen angav förvaltningsmyndigheterna i regel tydligt vilka uppgifter de ville ha, men fall med ofullständiga övervakningsuppgifter konstaterades (se ruta 5).

RUTA 5

OFULLSTÄNDIGA ÖVERVAKNINGSUPPGIFTER

a) Inom det operativa programmet i Sachsen-Anhalt meddelade förvaltningsmyndigheten inte förrän under det första kvartalet 2009 alla de uppgifter om deltagare och projekt som skulle samlas in av de projektansvariga. För de projekt som startade före den tidpunkten saknas uppgifter.

b) I det operativa programmet i Thüringen finns det två indikatorer avseende bruttokvoten för sysselsättningseffektivitet som omfattar äldre arbetstagare, bland andra grupper: den första gäller deltagarnas övergång till arbetslivet inom fyra veckor efter projektets avslutning och de andra jobbens varaktighet, det vill säga om deltagarna har kvar dem efter ett halvår och ett år. När det gäller den andra indikatorn har det exakta innehållet inte meddelats och inga uppgifter som sådana har samlats in.

44. Brister i den metod som används för att samla in uppgifter kan påverka de insamlade uppgifternas tillförlitlighet negativt. Detta är fallet när de projektansvariga inte måste dokumentera eller motivera sina uppgifter eller när förvaltningsmyndigheten inte har möjlighet ens att dubbelkontrollera uppgifternas tillförlitlighet. Särskilt dataskyddslagar kan hindra arbetsförmedlingar i medlemsstaterna från att lämna ut information om en deltagare i ett ESF-projekt till och med till förvaltningsmyndigheterna [31] (se ruta 6).

45. När en oberoende tredje part ansvarar för att tillhandahålla övervakningsuppgifterna, är den metod för uppgiftsinsamling som vissa av de granskade förvaltningsmyndigheterna valde bristfällig, eftersom informationen samlas in för sent för att förvaltningsmyndigheten ska kunna få en läglig uppdatering av situationen (se ruta 7).

RUTA 6

TVEKSAMMA ÖVERVAKNINGSUPPGIFTER

I Sachsen-Anhalt och Thüringen är en deltagare i ett ESF-projekt inte juridiskt skyldig att lämna korrekt information och de projektansvariga måste inte dokumentera eller motivera den anställningsstatus som deltagaren meddelar vid projektets slut. Eftersom dataskyddslagar hindrar förvaltningsmyndigheternas och de förmedlande organens tillgång till arbetsförmedlingarnas databaser, kan de inte kontrollera tillförlitligheten i dessa uppgifter.

RUTA 7

BRISTER I DEN METOD SOM ANVÄNDES VID DEN EXTERNA UPPGIFTSINSAMLINGEN

Trots att förvaltningsmyndigheten för det operativa programmet i Apulien har ett integrerat it-övervakningssystem och kapacitet att kontrollera alla ESF-projektdeltagares anställningsstatus i en sysselsättningsdatabas, beslutades det att uppgifterna avseende indikatorn "finna sysselsättning för ESF-deltagare" skulle samlas in genom enkäter på nationell nivå av statistikkontoret. Fram till granskningsbesöket på plats (maj 2011) hade ännu inga sådana uppgifter lämnats till förvaltningsmyndigheten.

46. Vid revisionen uppmärksammades att inte alla it-system automatiskt kontrollerar att de införda övervakningsuppgifterna är aktuella, fullständiga och rimliga. Detta ökar risken för att förvaltningsmyndigheterna inte har tillgång till den uttömmande och tillförlitliga information som de behöver för att kunna övervaka de operativa programmen (se ruta 8).

47. Revisionsrätten konstaterade också att förvaltningsmyndigheterna inte till fullo utnyttjade uppgifter som hade samlats in i ett annat sammanhang och att de därför missade en möjlighet att förbättra övervakningsinformationen till en försumbar kostnad (se ruta 9).

RUTA 8

BRISTER I DET ELEKTRONISKA ÖVERVAKNINGSSYSTEMET

a) Inom det operativa programmet i Polen använder vissa förmedlande genomförandeorgan kalkylblad för att övervaka sina projekt, vilket ökar risken för fel. Förvaltningsmyndigheten får konsoliderade uppgifter som begränsas till output. Dessutom är de båda it-system som innehåller ekonomiska uppgifter respektive deltagaruppgifter inte sammankopplade.

b) Inom det operativa programmet i Sachsen-Anhalt använder de förmedlande organen kalkylblad när de ska följa upp de enskilda projekten, eftersom de bedömer att uppgifterna i övervakningssystemet är ofullständiga och oriktiga.

RUTA 9

TILLGÄNGLIGA UPPGIFTER ANVÄNDES INTE

Enligt det ackrediteringsförfarande som har införts inom det operativa programmet i Emilia-Romagna måste de projektansvariga för att behålla sin ackreditering uppfylla två förutbestämda tröskelvärden som fastställts av förvaltningsmyndigheten: en effektivitetskvot på 70 % (den procentsats av projektdeltagarna som efter projektets slut förvärvsarbetar eller fortfarande studerar) och en åtföljande kvot för sysselsättningseffektivitet på 50 % (antalet deltagare med jobb som har anknytning till den utbildning de har gått som en procentsats av antalet deltagare som förvärvsarbetar). De projektansvariga skickar dessa uppgifter till förvaltningsmyndigheten, som kontrollerar deras tillförlitlighet. Men förvaltningsmyndigheten använder inte dessa uppgifter som den förfogar över till att följa upp någon av indikatorerna för sysselsättningseffektivitet, eftersom man inom det operativa programmet har fastställt att denna indikator ska följas upp med hjälp av information från nationella enkäter som genomförs av statistikkontoret.

48. Slutligen kan varken förvaltningsmyndigheterna generellt sett eller kommissionen säga hur mycket pengar som har lagts ned på äldre arbetstagare eller andra målgrupper. Förvaltningsmyndigheterna lämnar finansiella uppgifter i sina årsrapporter om genomförandet för de prioriterade områdena inom det operativa programmet (använda belopp) och EU:s prioriterade teman (anslagna belopp) [32], men inte på målgruppnivå (se även punkt 19). De belopp som anges för EU:s prioriterade teman är dessutom inte konsekventa (se punkt 20), och för en del förvaltningsmyndigheter betyder anslagna belopp belopp som man har ingått åtaganden för, medan de för andra förvaltningsmyndigheter betyder betalade belopp.

DET FINNS BRISTER I PLANERINGEN OCH GENOMFÖRANDET AV UTVÄRDERINGARNA

49. Det är medlemsstaternas uppgift och ansvar att utvärdera genomförandet av de operativa programmen. Utvärderingen ska hjälpa förvaltarna att förstå och förklara varför och hur vissa åtgärder har bidragit till uppnåendet av de fastställda målen eller varför de inte har gjort någon skillnad.

50. En kontinuerlig bedömning i rätt tid av ett programs framsteg kräver inte bara följeforskning som integrerats från start utan också att man väljer utvärderingsteman och utvärderingsmetoder som möjliggör en bedömning av hur ändamålsenliga de olika åtgärderna är för de olika befolkningsgrupperna.

51. När målgrupper, kvantifierade mål och indikatorer anges i ett operativt program, bör en bedömning av ändamålsenligheten i åtgärderna när det gäller dessa grupper, mål eller indikatorer vara ett centralt utvärderingstema. I annat fall missar förvaltningsmyndigheten möjligheten att få ingående feedback på hur det operativa programmet fungerar.

52. Kraven i lagstiftningen när det gäller de utvärderingar som förvaltningsmyndigheterna ska göra är mycket allmänna [33]. Till exempel anges inte ett minsta antal ämnen som ska täckas in, och det är inte heller obligatoriskt att upprätta en utvärderingsplan.

53. Kommissionen publicerar icke obligatoriska anvisningar för att hjälpa medlemsstaterna att genomföra de operativa programmen. Vad beträffar frågan om utvärdering har kommissionen understrukit betydelsen av att man har en utvärderingsplan, använder indikatorer, bedriver följeforskning och samlar in uppgifter [34]. Kommissionen har sedan 1997 också verkat för mätning av de operativa programmens nettoeffekter på sysselsättningen [35] såsom det bästa sättet att bedöma sysselsättningsåtgärdernas ändamålsenlighet. I de uppdaterade anvisningarna anges steg för steg hur man ska uppskatta de direkta sysselsättningseffekterna på programnivå, bland annat genom att använda övervakningsuppgifter om projekt.

54. Enligt kommissionen [36] varierade användningen av dess vägledning i medlemsstaterna när det gällde att uppskatta sysselsättningseffekten av programmen 2000–2006. Vad beträffar programperioden 2007–2013 konstaterade revisionsrätten att förvaltningsmyndigheterna inom de utvalda operativa programmen valde ett tillvägagångssätt som gick ut på att göra ett minimum: det som inte är obligatoriskt blir inte gjort. Därför finns det brister i de utvärderingsmetoder som används inom de utvalda operativa programmen (se ruta 10).

RUTA 10

BRISTER I UTVÄRDERINGSMETODEN

a) Inom de operativa programmen i Apulien och Emilia-Romagna fanns inga utvärderingsrapporter tillgängliga vid tidpunkten för revisionsrättens granskningsbesök i maj 2011 (under det femte genomförandeåret).

b) Utom när det gällde de operativa programmen i England och Gibraltar [37] och i Polen [38] hade inga utvärderingar planerats eller genomförts för att bedöma effekterna av åtgärderna för äldre arbetstagare som specifik målgrupp.

c) Bland de sex utvalda operativa programmen kvantifierades åtgärdernas nettoeffekt på sysselsättningen endast inom det operativa programmet för England och Gibraltar [39]. När det gällde de övriga fem operativa programmen hade utvärderarna inga planer på att göra en sådan beräkning.

KOMMISSIONEN PRIORITERAR FINANSIELLA FRÅGOR I SINA BEDÖMNINGAR AV FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEMEN

55. Enligt förordningen [40] ska kommissionen kontrollera att medlemsstaterna har väl fungerande förvaltnings- och kontrollsystem, verifiera årsrapporterna om genomförandet av de operativa programmen och kontrollera framstegen det föregående året.

56. När det gäller kontrollen av genomförandet av de operativa programmen har kommissionen en mängd information till sitt förfogande. Tjänstemän vid kommissionen får en kopia av alla färdigställda utvärderingsrapporter, deltar i övervakningskommittéernas möten [41], gör besök på plats och kontrollerar och diskuterar med förvaltningsmyndigheterna minst en gång om året vilka framsteg som har gjorts. Slutligen godkänner de årsrapporterna om genomförandet.

57. När kommissionen bedömer de förvaltnings- och kontrollsystem som har införts i medlemsstaterna lägger den tyngdpunkten vid den finansiella förvaltningen och åtgärdernas laglighet och korrekthet och ännu inte vid processerna för att övervaka och utvärdera resultat. Det viktigaste målet är uppenbarligen att minska den finansiella effekten av felen. Samma inriktning är tydlig i den vägledning som kommissionen ger förvaltningsmyndigheterna om deras ansvar på detta område.

58. Kommissionen är medveten om att en analys av EU-finansieringens mervärde i stället för av inputen eller de kostnader som uppkommer kräver ett större fokus på icke finansiella övervakningsuppgifter [42]. Detta har dock inte skett när det gäller programperioden 2007–2013.

59. Kommissionens dokumentation av sin bedömning av genomförandet av de operativa programmen har vidare samma väsentliga brist som kommissionens bedömning av innehållet i de operativa programmen (se punkterna 38–39), nämligen att det inte finns en tillfredsställande verifieringskedja. Eftersom kommissionen inte utvecklade ett standardiserat format för att registrera hur de skriftliga iakttagelser om årsrapporterna om genomförandet som skickades till förvaltningsmyndigheterna följdes upp, kan kommissionen framför allt inte påvisa kvaliteten på processen.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

60. Trots att ökad sysselsättningsgrad för äldre arbetstagare är en del av EU:s strategiska mål, kan varken medlemsstaterna eller kommissionen ange hur många äldre arbetstagare som har skaffat sig nya kvalifikationer eller fått eller lyckats behålla ett arbete efter att ha deltagit i en ESF-finansierad åtgärd. De verktyg som krävs för att man ska få relevant och tillförlitlig information om detta har flertalet förvaltningsmyndigheter inte infört. Hur mycket pengar som har gått till denna typ av åtgärder är också okänt.

61. I de utvalda operativa programmen finns det två huvudskäl till oförmågan att påvisa ESF-medlens resultat. Trots att outputmål i allmänhet hade satts upp, fastställdes, för det första, inte genomförbara och relevanta resultat och specifika effektmål systematiskt inom de operativa programmen och på projektnivå. För det andra fanns det brister i insamlingen och registreringen av övervakningsuppgifterna och i organisationen av följeforskning. Om man inte har tillgång till tillförlitliga, kontrollerbara och aktuella resultatuppgifter om och bedömningar av de olika åtgärderna, blir det svårt att dra slutsatser om vilka löpande och framtida beslut som ska fattas.

62. Flera av bristerna i utformningen av de operativa programmen och övervakningsprocessen identifierade revisionsrätten redan i sin särskilda rapport nr 17/2009 om de yrkesutbildningsåtgärder för kvinnor som medfinansieras av ESF, som gällde den föregående programperioden (2000–2006).

REKOMMENDATION 1

Kommissionen bör kräva av medlemsstaterna

a) att de utformar sina operativa program så att resultatet av ESF-medlens användning kan mätas; målpopulationerna bör vara entydigt definierade, och relevanta, kvantifierade operativa mål och indikatorer bör fastställas för mätning av output, resultat och specifika effekter på målpopulationsgruppnivå; etappmål bör fastställas och en rangordning av målvärden göras; de operativa programmens resultatmål och specifika effektmål bör införlivas på projektnivå, eftersom det skulle bidra till uppfyllelsen av de operativa programmens målvärden och göra det möjligt att koppla utbetalningar till resultat.

b) att de utformar sina övervaknings- och utvärderingssystem på ett sådant sätt att framstegen mot alla de målvärden som fastställts kan mätas i tid och på ett begripligt sätt med lämpliga mellanrum, så att korrigerande åtgärder kan vidtas och lärdomar dras inför det framtida beslutsfattandet; en sådan utformning kräver insamling av relevanta och kontrollerbara uppgifter i rätt tid, väl fungerande elektroniska databehandlingssystem, följeforskning, även på målgruppnivå, och, när det gäller de ESF-åtgärder som syftar till ökad sysselsättning, mätning av nettoeffekten på sysselsättningen.

63. Vad beträffar kommissionen konstaterades att den inte har tillgång till enhetliga och tillförlitliga resultatuppgifter om målvärden och medel som skulle kunna aggregeras på EU-nivå och därmed ge övergripande information om ESF-insatserna och särskilt om uppfyllelsen av EU:s strategiska sysselsättningsmål. Informationsbristen beror framför allt på tre saker. För det första har lagstiftaren ännu inte fastställt det exakta innehållet i EU:s prioriterade teman, vilket gör att förvaltningsmyndigheterna tolkar deras innehåll olika. För det andra kan varje förvaltningsmyndighet för närvarande fastställa sina egna indikatorer och målvärden. För det tredje lämnar ingen av de utvalda förvaltningsmyndigheterna uppgifter om vilka medel som har anslagits till de olika målgrupperna.

REKOMMENDATION 2

För att kommissionen ska kunna tillhandahålla lämpliga uppgifter om vilka resurser som har använts och resultat som har uppnåtts av ESF måste den inhämta enhetliga och tillförlitliga uppgifter från medlemsstaterna. Kommissionen bör därför utfärda obligatoriska gemensamma indikatorer som medlemsstaterna ska ha med i sina operativa program; EU:s prioriterade teman bör vara förenliga med EU:s strategier och deras innehåll klart och tydligt fastställt av lagstiftaren.

64. Kommissionens bedömning av förvaltnings- och kontrollsystemen i medlemsstaterna är för närvarande inriktad på betalningar och efterlevnaden av finansiella regler och ännu inte på resultat. Det främsta syftet med kontrollerna är att minska de finansiella effekterna av felen, och samma inriktning har kommissionens vägledning till förvaltningsmyndigheterna när det gäller deras ansvar på området. Vidare bör de kontroller som kommissionen gör dokumenteras bättre. Avsaknaden av en tillfredsställande verifieringskedja gör att det är mycket svårt att bedöma hur omfattande och enhetliga kontrollerna är.

REKOMMENDATION 3

Kommissionen bör

a) ingående analysera resultatfrågor vid bedömningen av förvaltnings- och kontrollsystemen,

b) dokumentera sina kontroller bättre och se till att det finns en verifieringskedja som gör det möjligt att bedöma hur omfattande och enhetliga dessa kontroller är.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Harald NOACK som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 12 december 2012.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Syftet med Lissabonagendan var att göra EU till "världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning" till 2010.

[2] Europa 2020-strategin, som introducerades 2010, ersätter Lissabonagendan. Den handlar om att skapa smart och hållbar tillväxt för alla. Strategin är inriktad på fem mål som ska uppnås till 2020 när det gäller sysselsättning, innovation, utbildning, fattigdomsbekämpning och klimat/energi.

[3] Artikel 17.1 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 317 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT C 115, 9.5.2008, s. 1).

[4] Det operativa programmet är ett dokument som upprättas efter en lång och ingående förhandlingsprocess med bland annat samråd med berörda parter, en förhandsutvärdering och bilaterala möten mellan kommissionen och medlemsstaterna.

[5] Strukturen kompletteras av en attesterande myndighet som har till uppgift att intyga för kommissionen att de kostnader som redovisas för ersättning är korrekta, härrör från ett tillförlitligt redovisningssystem och är förenliga med gällande unionsbestämmelser och nationella bestämmelser. En revisionsmyndighet granskar ändamålsenligheten i kontrollsystemens funktion och ansvarar för slutdeklarationen och den slutliga kontrollrapporten till kommissionen.

[6] Artikel 27 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1).

[7] Principen om sparsamhet kräver att de resurser som institutionen använder för att genomföra sin verksamhet ska göras tillgängliga i rätt tid och vara av den kvantitet och kvalitet som behövs, samt ställas till förfogande till lägsta möjliga kostnad. Principen om effektivitet avser förhållandet mellan de resurser som används och de resultat som uppnås. Principen om ändamålsenlighet avser hur väl specifika mål med en åtgärd och förväntade resultat uppnås.

[8] Artiklarna 14 och 60 i rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/1999 (EUT L 210, 31.7.2006, s. 25).

[9] EU 2020-strategin innehåller inte något särskilt målvärde när det gäller sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare. Men för att man ska uppnå det enda EU-kvantifierade sysselsättningsmålet, det vill säga att totalt sett 75 % av befolkningen i åldrarna 20–64 ska ha ett arbete, måste en större andel av befolkningen stanna kvar i arbete till högre ålder. Sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare följs dessutom av kommissionen, såsom en faktor som bidrar till Europa 2020-målen, i den årliga verksamhetsrapporten från generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering.

[10] Bilaga IV till förordning (EG) nr 1083/2006 innehåller en förteckning över numrerade teman som gäller sysselsättning från nummer 62 (Utveckling av system och strategier för livslångt lärande i företag; utbildning och tjänster för anställda i syfte att höja deras förmåga att anpassa sig till förändringar; främjande av entreprenörskap och innovation) till nummer 74 (Utveckling av den mänskliga potentialen beträffande forskning och innovation, särskilt genom forskarutbildning och vidareutbildning av forskare samt nätverksverksamhet mellan universitet, forskningscentrum och företag). Det prioriterade temat 67 heter "Åtgärder för att uppmuntra ett aktivt åldrande och för att förlänga arbetslivet". Enligt förordningen ska förvaltningsmyndigheterna i sina operativa program ange en fördelning av de ESF-medel som de planerar att använda till dessa teman och i sina årsrapporter om genomförandet ange de ackumulerade belopp som anslagits för dessa teman. Uppskattningen av de medel som ska användas är vägledande, vilket betyder att förvaltningsmyndigheterna inte är bundna av den.

[11] Emilia-Romagna (Italien), England och Gibraltar (Förenade kungariket), Polen, Apulien (Italien), Sachsen-Anhalt och Thüringen (Tyskland).

[12] Enkäten inleddes i maj 2011 och avslutades i september 2011.

[13] Definition som användes 2001 av Europeiska rådet i Stockholm som slutförde Lissabonagendan.

[14] Undantagen är de operativa programmen i England och Gibraltar och i Polen.

[15] Inom varje operativt program fastställer förvaltningsmyndigheten vilka prioriteringar som ESF-medlen ska användas till (till exempel arbetskraftens anpassningsförmåga, tillgång till sysselsättning och tekniskt stöd). Dessa prioriteringar kallas prioriterade områden och omfattar, på en lägre nivå, insatser och åtgärder som genomförs genom projekt.

[16] Enligt det nuvarande regelverket ska särskilda mål endast fastställas på de prioriterade områdenas nivå.

[17] Av de sex granskade operativa programmen var detta endast möjligt när det gällde det operativa programmet i England och Gibraltar.

[18] Enligt den förlaga som anges i bilaga XVI i rättelsen till kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1083/2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden och för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden (EUT L 45, 15.2.2007, s. 3).

[19] I en publikation av Europeiska kommissionen från 2012 (Demography, active ageing and pensions (om demografi, aktivt åldrande och pensioner), Social Europe guide, Volym 3, s. 31), beskrivs aktivt åldrande som uppmuntran av äldre människor att förbli aktiva genom att arbeta längre och pensionera sig senare, genom att engagera sig i frivilligarbete efter pensionen och genom att leva ett hälsosamt och autonomt liv. Denna definition sträcker sig klart längre än något sysselsättningsmål för åldersgruppen 55–64 år.

[20] De operativa programmen i Sachsen-Anhalt och Thüringen.

[21] De nuvarande operativa programmen löper från 2007 till 2013. Eftersom förvaltningsmyndigheterna har en avslutningsperiod på ytterligare två år till sitt förfogande, löper de operativa programmen i praktiken över nio år.

[22] I bilaga XXIII i rättelsen till förordning (EG) nr 1828/2006 anges de kvantitativa uppgifter om deltagare som förvaltningsmyndigheterna måste meddela kommissionen efter prioriterat område. Uppgifterna gäller antal deltagare och deras fördelning efter kön, efter arbetsmarknadsstatus, efter ålder, efter utsatta grupper och efter utbildningsnivå.

[23] I Polen fastställdes kvoter för jobbeffektivitet 2011 för vissa åtgärder som skulle vidtas på projektnivå. Vid tidpunkten för granskningsbesöket i maj 2011 hade dock ännu inga projekt inletts enligt detta nya förfarande.

[24] Polen överväger att införa en sådan metod i framtiden. Vid tidpunkten för granskningsbesöket i maj 2011 hade dock ännu inga projekt inletts enligt detta nya förfarande. När det gäller det operativa programmet i Emilia-Romagna är betalningarna för vissa utbildningskurser – som inte faller under EU:s prioriterade tema 67 – på sätt och vis kopplade till att eleverna klarar utbildningen. I vissa projekt inom det operativa programmet i Apulien som omfattade omkring 390 kvinnor var betalningarna beroende av att 75 % av deltagarna fick jobb.

[25] Utfall används här i betydelsen resultat eller specifik effekt.

[26] I Tyskland genomförs operativa program inom ESF genom regionala (delstatsnivå) administrativa finansieringssystem. I dessa fastställs villkoren för finansiering, typen av åtgärder och vilka administrativa rutiner som ska följas. Förvaltningsorganet eller genomförandeorganet måste inte införa sina egna finansieringssystem för ESF utan kan använda befintliga system.

[27] Artikel 32 i förordning (EG) nr 1083/2006.

[28] De övriga strategiska dokument som avses här är den nationella strategiska referensramen och unionens strategiska riktlinjer för sammanhållning. Dessa båda dokument, det första utarbetas av medlemsstaterna och det andra av kommissionen, knyter samman strukturfonderna och sammanhållningspolitiken med uppnåendet av Lissabonmålen och numera med målen för Europa 2020-strategin.

[29] Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering, programperioden 2007–2013: Aide-Mémoire for desk officers (lathund för handläggare), november 2006.

[30] Det bör dock noteras att kommissionen i fråga om de operativa programmen i Sachsen-Anhalt respektive Thüringen skrev en rapport med kommentarer om de olika avsnitten i programmen.

[31] Detta är fallet när det gäller förvaltningsmyndigheterna i Polen, Sachsen-Anhalt och Thüringen. En möjlighet, som för närvarande inte undersöks av förvaltningsmyndigheterna, vore eventuellt att få aggregerade (och därmed anonyma) uppgifter om ESF-deltagarna som grupp från arbetsförmedlingarna.

[32] Artikel 67 i förordning (EG) nr 1083/2006.

[33] I artiklarna 37, 47 och 48 i förordning (EG) nr 1083/2006 anges att de operativa programmen ska innehålla en beskrivning av utvärderingssystemet och att utvärderingarna ska genomföras före, under och efter programperioden av experter eller organ som fungerar fristående från ESF:s förvaltningsmyndighet och attesterande myndighet och att medlemsstaterna ska tillhandahålla de ekonomiska resurser som krävs för att genomföra utvärderingarna, organisera produktion och insamlande av nödvändiga uppgifter och använda de olika sorters information som blir tillgängliga genom övervakningssystemet.

[34] Arbetspapper nr 2 – indikatorer för övervakning och utvärdering (augusti 2006) och arbetspapper nr 5 – utvärdering under programperioden (april 2007).

[35] Arbetsdokument nr 6 – mätning av strukturfondernas sysselsättningseffekter (mars 2007).

[36] Arbetsdokument nr 6 – mätning av strukturfondernas sysselsättningseffekter, mars 2007, s. 3.

[37] I sin rapport diskuterar utvärderarna inom det operativa programmet i England och Gibraltar övergripande iakttagelser och iakttagelser om de olika grupper som åtgärderna är riktade till, bland annat äldre arbetstagare. Detta gäller särskilt i Gender Equality and Equal Opportunities study (studie om jämställdhet och lika möjligheter), kohortstudierna och Early Impacts of the European Social Fund 2007–2013 (tidiga effekter av Europeiska socialfonden 2007–2013).

[38] Vad beträffar det operativa programmet i Polen publicerades två rapporter av förmedlande genomförandeorgan efter revisionsrättens granskningsbesök i maj 2011 om effekten av vissa åtgärder på äldre arbetstagares yrkesverksamhet (i den ena rapporten åldersgruppen 45 plus och i den andra åldersgruppen 50 plus). En tredje rapport om åldersgruppen 55 plus ska enligt planerna sammanställas 2012.

[39] Utvärderarna av det operativa programmet i England och Gibraltar publicerade i maj 2011 en beräkning av ESF:s nettoeffekter på sysselsättningen (Early Impacts of the ESF 2007–2013) men använde en annan metod än den som kommissionen rekommenderade.

[40] Artiklarna 14, 67, 68 och 72 i förordning (EG) nr 1083/2006.

[41] För varje operativt program inrättar medlemsstaterna en övervakningskommitté. Dess huvuduppgift är att övervaka förvaltningsmyndighetens genomförande av det operativa programmet.

[42] Årsrapport om budgetåret 2010, s. 131 (EUT C 326, 10.11.2011).

--------------------------------------------------