RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Årsrapport för 2010 till Europaparlamentet och rådet om verksamheten vid Eurodacs centrala enhet

INLEDNING

Omfattning

Enligt rådets förordning (EG) nr 2725/2000 av den 11 december 2000 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen (nedan kallad Eurodacförordningen)[1] ska kommissionen årligen överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om verksamheten vid Eurodacs centrala enhet[2]. Den här rapporten är den åttonde i ordningen och innehåller information om förvaltningen av Eurodacsystemet under 2010 och dess resultat. I rapporten görs en bedömning av Eurodacs produktion och kostnadseffektivitet och av kvaliteten på den centrala enhetens tjänster.

Rättslig och politisk utveckling

Den 11 oktober 2010 antog kommissionen det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av förordning (EG) nr […/…] [om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat][3].

Det ändrade förslaget från oktober 2010 ersatte det förslag som kommissionen antog i september 2009 som, tillsammans med det åtföljande förslaget till rådsbeslut rörande brottsbekämpande myndigheters åtkomst till information[4], hade blivit inaktuellt i samband med att fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget ) trädde i kraft och pelarsystemet avskaffades. Enligt meddelandet om konsekvenser av Lissabonfördragets ikraftträdande för pågående interinstitutionella beslutsförfaranden[5] skulle sådana förslag formellt dras tillbaka och ersättas med nya förslag som har anpassats till de nya reglerna i EUF-fördraget.

För att förhandlingarna om asylpaketet skulle gå framåt och ett avtal om Eurodacförordningen lättare skulle kunna ingås ansåg kommissionen dock att det vore lämpligare att inte ersätta det inaktuella förslaget till rådsbeslut från september 2009. Av denna anledning drog kommissionen också tillbaka de bestämmelser i Eurodacförordningen som rörde åtkomst till information i samband med brottsbekämpning.

Kommissionen ansåg dessutom att om antagandet av Eurodacförordningen kan påskyndas kunde detta underlätta inrättandet av byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa, eftersom avsikten är att den byrån ska ansvara för förvaltningen av Eurodac[6].

Det ändrade förslaget från oktober 2010 diskuteras för närvarande av rådet och Europaparlamentet.

EURODACS CENTRALA ENHET[7]

Förvaltningen av systemet

Kommissionen har blivit tvungen att uppdatera Eurodacsystemet på grund av den allt större mängden uppgifter (vissa transaktioner måste lagras tio år), den tekniska plattformens naturliga ålder (den levererades år 2001) och den oförutsägbara transaktionsvolymen. Ett IT-projekt, kallat Eurodac Plus, genomfördes i syfte att a) ersätta den föråldrande IT-infrastrukturen, b) öka systemets övergripande kapacitet och resultat och c) sörja för en snabbare, säkrare och mer tillförlitlig synkronisering av uppgifter mellan produktionssystemet och reservsystemet. Under 2010 slutfördes det preliminära acceptanstestet och driftsacceptanstestet med framgång.

Det preliminära acceptanstestet ägde rum i mars–augusti 2010, och var inriktat på att undersöka hur det nya systemet överensstämde med fastställda systemkrav. Driftsacceptanstestet hade till syfte att undersöka om Eurodac Plus till fullo överensstämde med medlemsstaternas befintliga IT-system. Sex medlemsstater (Bulgarien, Estland, Finland, Tyskland, Slovenien och Förenade kungariket) medverkade aktivt. Driftacceptanstestet inleddes den 9 augusti 2010 och avslutades med framgång den 13 september 2010.

Den sista fasen av projektet, det slutliga acceptanstestet, inbegrep parallell användning av det gamla och nya systemet under tre på varandra följande månader, med daglig jämförelse av resultaten. Det slutliga acceptanstestet inleddes i november 2010 och slutfördes i februari 2011.

Kvaliteten på tjänsterna och kostnadseffektiviteten

Kommissionen har lagt ner stor omsorg på att tillhandahålla högkvalitativa tjänster till medlemsstaterna, som ju är de slutliga användarna av Eurodacs centrala enhet. Medlemsstaterna har alltid underrättats i de fall tjänsten inte har varit tillgänglig, vilket vid samtliga tillfällen uteslutande berott på arbeten för att uppgradera Eurodac (Eurodac Plus). Sammantaget var Eurodacs centrala enhet under 2010 tillgänglig 99,76 % av tiden.

Kostnaderna för underhållet och driften av den centrala enheten uppgick under 2010 till 115 056 euro. Kostnadsökningen jämfört med tidigare år (1 221 183,83 euro år 2009 och 606 720,67 euro år 2008) beror på uppgraderingen av Eurodacsystemet (Eurodac Plus). Det fasta priset för genomförandet av Eurodac Plus uppgick till 3 055 695,49 euro. 20 % (611 139,10 euro) betalades 2009, 60 % (1 833 417,29) betalades 2010 och de 20 % som kvarstår (611 139,10) kommer att betalas 2011.

Vissa besparingar har gjorts genom effektiv användning av de befintliga resurserna och den infrastruktur som kommissionen ansvarar för, till exempel nätverket s-Testa[8]. Kommissionen tillhandahöll också (via ISA-programmet[9]) de kommunikations- och säkerhetstjänster som krävs för utbytet av uppgifter mellan den centrala enheten och de nationella enheterna. Kostnaderna för dessa tjänster skulle i enlighet med artikel 21.2 och 21.3 i Eurodacförordningen egentligen bäras av de enskilda medlemsstaterna, men täcktes till sist av kommissionen, som använde tillgängliga gemensamma infrastrukturer.

Uppgiftsskydd och datasäkerhet

Genom artikel 18.2 i Eurodacförordningen infördes en typ av transaktion som gör det möjligt att göra en ”särskild sökning” på begäran av en person om vilken uppgifter finns lagrade i den centrala databasen. Syftet är att garantera registrerade personers rättigheter att få tillgång till uppgifter som rör dem.

Såsom framhållits i tidigare årsrapporter ledde det stora antalet särskilda sökningar under Eurodacsystemets första år till farhågor om huruvida de nationella förvaltningarna eventuellt missbrukade denna möjlighet.

Under 2010 genomfördes sammanlagt 66 sådana sökningar, vilket innebär en liten ökning jämfört med 2009 (42) och 2008 (56). Denna siffra tyder emellertid på att antalet särskilda sökningar har stabiliserat sig på en acceptabel nivå jämfört med den senaste rekordsiffran från 2007 (195).

För att bättre kunna följa upp fenomenet har kommissionen i sitt förslag till ändring av Eurodacförordningen tagit med en bestämmelse om att medlemsstaterna ska tillställa den behöriga nationella myndigheten en kopia på den registrerades begäran om att få tillgång till uppgifter.

SIFFROR OCH RESULTAT

I bilagan till denna rapport finns tabeller med uppgifter från den centrala enheten för perioden 1 januari 2010–31 december 2010. Eurodacstatistiken grundar sig på uppgifter om 1) fingeravtryck på alla personer över 14 års ålder som ansökt om asyl i någon av medlemsstaterna (kategori 1), fingeravtryck på personer som gripits i samband med att de olagligen passerat en medlemsstats yttre gräns (kategori 2) och personer som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat (om de behöriga myndigheterna anser det nödvändigt att kontrollera om personen tidigare lämnat in en ansökan om asyl)(kategori 3).

Eurodacuppgifterna om asylansökningar kan inte jämföras med Eurostatuppgifterna eftersom Eurostats upplysningar bygger på månadsstatistik från justitie- och inrikesministerierna. Det finns flera metodrelaterade förklaringar till skillnaderna mellan uppgifterna. Dels tas alla asylsökande oavsett ålder med i Eurostats uppgifter. Dels görs i Eurostats uppgifter en åtskillnad mellan personer som ansökt om asyl under referensmånaden (vilket kan omfatta upprepade ansökningar) och personer som ansöker om asyl för första gången.

Lyckade överföringar

En lyckad överföring är en transaktion som den centrala enheten kunnat behandla, och som inte avvisats på grund av problem med valideringen av uppgifter eller fel i eller otillräcklig kvalitet på fingeravtrycken[10].

Under 2010 registrerade den centrala enheten sammanlagt 299 459 lyckade överföringar, vilket är en minskning med 15,3 % jämfört med 2009 (353 561).

De föregående årens stigande tendens i fråga om antalet överföringar av uppgifter om asylsökande ( kategori 1 ) upphörde 2010 och förbyttes i en minskning (9 %) till 215 463 ansökningar jämfört med 2009 (236 936) och 2008 (219 557).

När det gäller antalet personer som gripits i samband med att de olagligen passerat en medlemsstats yttre gräns ( kategori 2 ) följde utvecklingen samma mönster som 2009. Antalet överföringar uppgick till 61 945 år 2008, sjönk därefter till 31 070 år 2009 och till 11 156 år 2010. Grekland, Italien och Spanien är även fortsättningsvis de länder som för in största delen av uppgifterna. Grekland gjorde fortfarande flest överföringar, men de var betydligt färre (4 486) än år 2009 (18 714). På samma sätt sjönk antalet överföringar år 2010 jämfört med 2009 i både Italien (från 7 300 till 2 485) och Spanien (från 1 994 till 1 674). Nedgången är särskilt betydande för Italiens vidkommande.

Under 2010 registrerades inga överföringar avseende kategori 2 från sex medlemsstater (Tjeckien, Island, Lettland, Luxemburg, Norge och Portugal), vilket även var fallet föregående år. Såsom förklarades i rapporten för 2009, beror skillnaden mellan antalet överföringar av uppgifter i kategori 2 till Eurodac och andra källors statistik om otillåten gränspassage i medlemsstaterna, som blir särskilt tydlig i Eurodacs statistik, på definitionen i artikel 8.1 i Eurodacförordningen[11]. Frågan kommer att utredas i samband med den pågående översynen av Eurodacförordningen.

Det sammanlagda antalet kategori 3 -transaktioner (uppgifter om personer som grips i samband med att de olagligen vistas inom en medlemsstats territorium) sjönk under 2010 (till 72 840) jämfört med 2009 (85 554). Irland är fortfarande den enda medlemsstat som överhuvudtaget inte gjort några överföringar i kategori 3.

Även om sökningar i kategori 3 inte är obligatoriska enligt Eurodacförordningen uppmanar kommissionen medlemsstaterna att utnyttja denna möjlighet innan de inleder förfaranden enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008 om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna[12]. I de fall som nämns i Eurodacförordningen[13] kan sådana sökningar göra det möjligt att fastställa om tredjelandsmedborgaren i fråga har ansökt om asyl i någon annan medlemsstat dit han eller hon ska återsändas i enlighet med Dublinförordningen.

Träffar

Flera asylansökningar (träffar i kategori 1 jämfört med kategori 1)

Av de sammanlagt 215 463 asylansökningar som registrerades i Eurodac under 2010 var 24,16 % parallella asylansökningar (dvs. två eller flera ansökningar hade lämnats in). I 52 064 fall hade fingeravtrycken av den berörda personen alltså redan registrerats som kategori 1-transaktion i en och samma eller någon annan medlemsstat. År 2009 var siffran 55 226 (23,3 %). Vissa medlemsstater tar dock även fingeravtryck vid återsändande i enlighet med Dublinförordningen, vilket snedvrider statistiken om parallella asylansökningar. När man ännu en gång tar, och översänder, fingeravtryck på inresande som överlämnats i enlighet med Dublinförordningen ser det felaktigt ut som om personen gjort en ny asylansökan. För att lösa detta problem har kommissionen i förslaget till ändring av Eurodacförordningen infört en bestämmelse enligt vilken överföringar inte ska registreras som nya asylansökningar.

Tabell 3 i bilagan visar fördelningen mellan medlemsstaterna av antalet asylansökningar som motsvarar tidigare registrerade asylansökningar i en annan medlemsstat (utländska träffar) eller i samma medlemsstat (inhemska träffar)[14].

År 2010 var sammanlagt 35 % av alla parallella ansökningar inhemska träffar. I flera medlemsstater (Belgien, Bulgarien, Cypern, Tjeckien, Irland, Italien, Polen, Slovakien, Förenade kungariket) översteg andelen t.o.m. 50 %. År 2009 var andelen inhemska träffar 38,8 %. Eftersom de inhemska träffarna visar när en person som ansökt om asyl i en medlemsstat gör en ny ansökan i samma medlemsstat illustrerar träffarna begreppet ”efterföljande ansökan” i artikel 32 i rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus[15].

Utländska träffar visar sekundära förflyttningar av asylsökande inom EU. Liksom under tidigare år bekräftar statistiken att de sekundära förflyttningar som konstaterats inte nödvändigtvis följer de ”logiska” rutterna mellan angränsande medlemsstater. T.ex. i Frankrike härrörde fortfarande det största antalet utländska träffar från asylsökande som tidigare lämnat in en ansökan i Polen (2 081). Samma mönster kan iakttas i Förenade kungariket, där det högsta antalet utländska träffar fastställdes mot uppgifter som tidigare registrerats i Italien (484). Statistiken över utländska träffar visar att flödena inte entydigt går i en riktning från länder som har en yttre landgräns eller som gränsar till Medelhavet till nordligare medlemsstater. Däremot kan statistiken över sekundära flöden till länder som har en yttre landgräns eller som gränsar till Medelhavet i stor utsträckning förklaras med vissa medlemsstateras praxis att ta fingeravtryck vid återtagande enligt Dublinförordningen.

Träffar i kategori 1 jämfört med kategori 2

Dessa träffar ger en bild av vilken rutt personer som olagligen passerat en medlemsstats yttre gräns har följt innan de ansöker om asyl. Liksom 2009 fastställdes 2010 de flesta träffarna mot uppgifter som överförts av Grekland (6 934) och Italien (3 752). Antalet träffar för Ungern (545), Bulgarien (545), Frankrike (530) och Spanien (238) var också relativt stort. Det är dock anmärkningsvärt att de flesta av träffarna för Bulgariens (96 %) och Frankrikes (71,9 %) vidkommande var inhemska träffar.

En jämförelse mellan 2010 och 2009 visar en svag ökning från 65,2 % till 73,4 % när det gäller personer som gripits i samband med att de olagligen passerat en gräns och därefter lämnat in en asylansökan. Vid en jämförelse av det absoluta antalet träffar kan dock konstateras en brant nedgång från 20 363 år 2009 till 11 939 år 2010.

Största delen av dem som olagligen passerade EU:s yttre gräns via Grekland och reste vidare begav sig till Tyskland (1 478), Frankrike (886), Förenade kungariket (645) eller Sverige (635). De som reste vidare efter att olagligen ha passerat EU:s yttre gräns via Italien begav sig främst till Schweiz (1 222), Sverige (642) eller Tyskland (419). Av dem som reste in via Spanien (238) reste de flesta vidare till Frankrike (98), Belgien (39) eller Schweiz (39), medan de som reste vidare efter att deras fingeravtryck tagits i Ungern (545) främst begav sig till grannlandet Österrike (160) eller Tyskland (82).

Träffar i kategori 3 jämfört med kategori 1

Dessa träffar ger en bild av var utlänningar som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat för första gången lämnat in sin ansökan innan de reste vidare. Det bör emellertid framhållas att det inte är obligatoriskt att överföra uppgifter i kategori 3 och att inte alla medlemsstater utnyttjar denna möjlighet till kontroll på ett systematiskt sätt.

De tillgängliga uppgifterna visar att flödena av personer som gripits när de olagligen uppehållit sig i en annan medlemsstat än den där de lämnat in sin asylansökan går till några få medlemsstater, särskilt Tyskland (6 652), Schweiz (2 542), Nederländerna (3 415), Frankrike (2 232) och Österrike (1 668).

Sena överföringar

I Eurodacförordningen anges ingen specifik tidsfrist för att överföra uppgifter om fingeravtryck till den centrala enheten, varför stora förseningar förekommer i praktiken. Detta är en mycket viktig fråga, eftersom sena överföringar kan resultera i överträdelser av ansvarsprinciperna i Dublinförordningen. Problemet med stora förseningar från det att fingeravtryck tagits och till dess att de skickas till Eurodacs centrala enhet har påpekats i tidigare årsrapporter och sågs i utvärderingsrapporten som ett tillämpningsproblem.

Liksom föregående år ökade de genomsnittliga förseningarna av överföringarna ytterligare under 2010, eftersom ännu längre tid förlöpte från det att fingeravtrycken tagits till dess att de översändes till Eurodacs centrala enhet. Ökningen kan i stor utsträckning tillskrivas Grekland, där den genomsnittliga förseningen för överföringen av kategori 2-uppgifter ökade från 36,35 dagar till 54,99 dagar, vilket är den längsta förseningen i alla kategorier av uppgifter och i alla medlemsstater. Andra medlemsstater med långa förseningar var Island, Malta, Nederländerna, Rumänien och Förenade kungariket. Kommissionen vill betona att sena överföringar kan göra att en medlemsstat felaktigt tilldelas ansvaret för att pröva en asylansökan, av två olika skäl som beskrivits i tidigare årsrapporter, nämligen på grund av ”felaktiga träffar”[16] eller ”missade träffar”[17].

Trots denna utveckling sjönk det sammanlagda antalet missade träffar till följd av en försening i överföringen mellan 2009 (1 060) och 2010 (362).

Det kan noteras att liksom under föregående år härrörde den överväldigande majoriteten av de missade träffarna från sen överföring av Grekland (353 eller 97,5 %). Fördelningen av felaktiga träffar följde samma mönster som 2009 såtillvida att sen överföring av Danmark resulterade i 46 felaktiga träffar av sammanlagt 83. Mot bakgrund av ovanstående resultat uppmanar kommissionen åter medlemsstaterna att göra allt som krävs för att uppgifterna ska överföras skyndsamt i enlighet med artiklarna 4 och 8 i Eurodacförordningen.

Kvaliteten på de överförda uppgifterna

År 2010 ökade den genomsnittliga andelen avvisade transaktioner[18] för alla medlemsstater till 8,92 %, från 7,87 % år 2009. Följande tio medlemsstater hade en andel avvisade transaktioner på minst 10 %: Malta (19,42 %), Estland (16,67 %), Portugal (16,45 %), Frankrike (13,58 %), Nederländerna (12,33 %), Tyskland (12,24 %), Förenade kungariket (11,77 %), Litauen (11,74 %), Sverige (10.39 %) och Island (10 %). Tolv medlemsstater hade en andel avvisade transaktioner över genomsnittet.

Den höga andelen avvisningar beror inte på brister i tekniken eller systemet. Orsakerna har främst att göra med låg kvalitet på medlemsstaternas fingeravtrycksbilder, på den mänskliga faktorn eller på felaktig konfigurering i den sändande medlemsstatens utrustning. Å andra sidan kan siffrorna också avse flera sändningsförsök av samma fingeravtryck, om de avvisats av systemet av kvalitetsskäl. Kommissionen medger att vissa förseningar kan orsakas av att det under en övergående period är omöjligt att ta fingeravtryck (skadade fingertoppar eller andra hälsotillstånd som hindrar att fingeravtryck tas utan dröjsmål), men vill ändå påpeka problemet med det höga antalet avvisade transaktioner som har tagits upp i tidigare årsrapporter. I syfte att få ned antalet avvisade transaktioner uppmanar kommissionen medlemsstaterna att ge de nationella Eurodacoperatörerna särskild utbildning och att konfigurera sin utrustning på rätt sätt.

SLUTSATSER

Eurodacs centrala enhet uppnådde tillfredsställande resultat under 2010 i fråga om hastighet, produktion, säkerhet och kostnadseffektivitet.

Sammantaget minskade antalet transaktioner år 2010 med 15,3 % (till 299 459), och minskningen skedde i alla tre kategorier av transaktioner. Antalet kategori 1-transaktioner minskade med 9 % (till 215 463), medan antalet kategori 2-transaktioner minskade med 64 % (till 11 156) och antalet kategori 3-transaktioner med 14,8 % (till 72 840).

Den genomsnittliga andelen avvisade transaktioner för alla medlemsstater ökade under 2010 till 8,92 % från 7,87 % år 2009.

De kvarstående förseningarna i överföringarna av uppgifter till Eurodacs centrala enhet, som i vissa fall har tilltagit, fortsätter att vålla problem.

BILAGA

Tabell 1: Eurodacs centrala enhet, innehållet i databasen per 31.12.2010

[pic]

Tabell 2: Lyckade överföringar till Eurodacs centrala enhet under 2010

[pic]

Tabell 3: Fördelningen av träffar i kategori 1 jämfört med kategori 1 under 2010

[pic]

Tabell 4: Fördelningen av träffar i kategori 1 jämfört med kategori 2 under 2010

[pic]

Tabell 5: Fördelningen av träffar i kategori 3 jämfört med kategori 1 under 2010

[pic]

Tabell 6: Avvisade sökningar i procent under 2010

[pic]

Tabell 7: Genomsnittlig tid från det att fingeravtryck tagits till dess de översänts till Eurodacs centrala enhet under 2010

[pic]

Tabell 8: Träffar i fel riktning i kategori 1 jämfört med kategori 1 under 2010

[pic]

Tabell 9: Fördelningen av missade träffar i kategori 1 jämfört med kategori 2 på grund av att träffarna i kategori 2 översänts sent under 2010

[pic]

Tabell 10: Fördelningen av träffar jämfört med blockerade uppgifter (artikel 12 i förordning (EG) nr 2725/2000) under 2010

[pic]

Tabell 11: Antalet kategori 9-sökningar per medlemsstat under 2010

[pic]

[1] EGT L 316, 15.12.2000, s. 1.

[2] Se artikel 24.1 i Eurodacförordningen.

[3] KOM(2010) 555 slutlig.

[4] KOM(2009) 344 slutlig.

[5] KOM(2009) 665 slutlig/2.

[6] KOM(2010) 93 slutlig.

[7] Enligt Eurodacförordningen ska det inrättas en central enhet som förvaltas av Europeiska kommissionen. Den ska innehålla ett automatiskt fingeravtrycksidentifieringssystem (Afis) för mottagning och överföring av svar om träff eller icke-träff till de nationella åtkomstpunkterna i varje medlemsstat. I Eurodacförordningen och dess tillämpningsföreskrifter fastställs ansvaret för insamlingen, överföringen och jämförelsen av fingeravtryck, de medel med hjälp av vilka överföringen kan ske, den centrala enhetens uppdrag när det gäller statistik och de standarder som används för överföringen av uppgifter.

[8] Nätverket s-Testa (säkra transeuropeiska telematiktjänster för myndigheter) erbjuder en allmän infrastruktur som tillgodoser näringslivets behov och kraven för utbyte av upplysningar mellan EU-myndigheter och nationella myndigheter.

[9] ISA (lösningar för att uppnå interoperabilitet mellan offentliga förvaltningar i EU) är ett nytt program för att förbättra det elektroniska samarbetet mellan myndigheter i EU:s medlemsstater. Det utgör en uppföljning av de tidigare programmen IDA II (informationsutbyte mellan förvaltningar) och IDABC (interoperatibelt tillhandahållande av alleuropeiska e-förvaltningstjänster för offentliga förvaltningar, företag och medborgare).

[10] I tabell 2 i bilagan anges antalet lyckade överföringar per medlemsstat och kategori under perioden 1 januari 2010–31 december 2010.

[11] ”Varje medlemsstat skall, i enlighet med de bestämmelser om skydd som anges i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter, skyndsamt ta fingeravtryck av alla fingrar av varje utlänning som är 14 år eller äldre och som grips av de behöriga kontrollmyndigheterna i samband med att utlänningen olagligen passerar medlemsstatens gräns landvägen, sjövägen eller luftvägen från ett tredje land och som inte avvisas .”

[12] EUT L 348, 24.12.2008.

[13] Artikel 11: ”(…) Det finns i allmänhet anledning att kontrollera om utlänningen tidigare har lämnat in en ansökan om asyl i en annan medlemsstat om a) han eller hon förklarar sig ha lämnat in en ansökan om asyl men inte anger i vilken medlemsstat han eller hon har lämnat in ansökan, b) han eller hon inte söker asyl men protesterar mot att skickas tillbaka till sitt ursprungsland genom att åberopa att han eller hon skulle råka i fara, eller c) han eller hon på annat sätt försöker förhindra att han eller hon avlägsnas genom att vägra att samarbeta för att fastställa sin identitet, särskilt genom att underlåta att visa identitetshandlingar eller genom att visa falska identitetshandlingar.”

[14] De i tabellen angivna statistikuppgifterna om antalet inhemska träffar motsvarar inte nödvändigtvis det antal träffsvar som överförts från den centrala enheten till medlemsstaterna. Anledningen till detta är att en medlemsstat inte alltid utnyttjar möjligheten enligt artikel 4.4 i Eurodacförordningen att begära att den centrala enheten även ska jämföra de uppgifter som den överfört med de tidigare lagrade uppgifterna i databasen från den medlemsstaten. Även då en medlemsstat inte utnyttjar möjligheten enligt artikel 4.4 måste den centrala enheten av tekniska skäl alltid göra en jämförese mot alla uppgifter som finns lagrade i den centrala databasen (dvs. både mot uppgifterna från den berörda medlemsstaten och från de andra medlemsstaterna). I sådana fall kommer den centrala att uppge att det inte finns någon träff (”no hit”), även om det i praktiken finns en träff, eftersom medlemsstaten inte begärt att de uppgifter som skickats in för jämförelse skulle jämföras med tidigare lagrade uppgifter från medlemsstaten.

[15] EUT L 326, 13.12.2005.

[16] Med felaktig träff avses att en tredjelandsmedborgare inger en asylansökan i medlemsstaten A och får sina fingeravtryck tagna av myndigheterna i den medlemsstaten. Medlemsstaten A överför inte fingeravtrycken till den centrala enheten omedelbart. Tredjelandsmedborgaren beger sig till en annan medlemsstat (B) och inger där en ny asylansökan . Medlemsstaten B överför fingeravtrycken till den centrala enheten (kategori 1-transaktion), där de registreras. Senare överför medlemsstaten A sina uppgifter till den centrala enheten (kategori 1-transaktion), där de registreras. De uppgifter som sänts av medlemsstaten A registreras alltså senare i den centrala databasen än de uppgifter som sänts av medlemsstaten B. De uppgifter som sänts av medlemsstaten A ger därför en träff mot de uppgifter som sänts av medlemsstaten B. Medlemsstaten B tilldelas i enlighet med bestämmelserna i Dublinförordningen ansvaret för prövningen av tredjelandsmedborgarens asylansökan, trots att den första ansökan ingavs i medlemsstat A.

[17] Med missad träff avses att en tredjelandsmedborgare grips i samband med att han eller hon olagligen passerar medlemsstaten A:s yttre gräns och får sina fingeravtryck tagna av myndigheterna i den medlemsstaten. Medlemsstaten A överför inte fingeravtrycken till den centrala enheten omedelbart. Tredjelandsmedborgaren beger sig till en annan medlemsstat (B) och inger där en asylansökan . Tredjelandsmedborgaren får vid det tillfället sina fingeravtryck tagna av myndigheterna i medlemsstaten B. Om medlemsstat B överför fingeravtrycken till den centrala enheten (kategori 1-transaktion), skulle den centrala enheten registrera en kategori 1-transaktion först, och medlemsstaten B skulle behandla ansökan i stället för medlemsstaten A. När en kategori 2-transaktion senare inkommer, kommer en träff att missas eftersom kategori 2-uppgifterna inte är sökbara.

[18] En transaktion kan avvisas på grund av problem med valideringen av uppgifter eller fel i eller otillräcklig kvalitet på fingeravtryck (se även avsnitt 3.1.)