Jordbruksläget i Europeiska unionen - Rapport 2002 - Rapporten offentliggörs tillsammans med Allmän rapport om Europeiska unionens verksamhet - 2002 - BRYSSEL-LUXEMBURG, 2003

1. Konjunktur och inkomsterna i jordbruket

1.1. Översikt

1. Jordbruksåret 2002 utmärktes främst av följande förändringar:

a) Generellt sett en otillfredställande global ekonomisk återhämtning och ett internationellt läge präglat av osäkerhet som en följd av den kombinerade effekten av geopolitiska spänningar, negativ utveckling på kapitalmarknaderna och ovisshet om ekonomins och näringslivets faktiska tillstånd.

b) En markant återuppgång i oljepriserna under loppet av 2002, tillbaka till de relativt höga nivåerna under första hälften av 2001.

c) En försämring av investerarnas förtroende, vilket i kombination med stigande oljepriser urholkade köpkraften och ledde till att den privata konsumtionen i EU ökade endast marginellt under 2002.

d) En märkbar återhämtning inom boskapssektorn efter den senaste tidens kriser med BSE och mul- och klövsjuka. Konsumtionen av nöt- och kalvkött ökade kraftigt och priserna i sektorn steg med mer än 6 % i genomsnitt. Återhämtningen inom nötköttssektorn ledde till att 2002 års priser på fläskkött hamnade väsentligt under de exceptionellt höga nivåerna under 2001, och priserna för fjäderfäkött låg under större delen av året också en bra bit under motsvarande priser för 2001.

e) Allmänt gynnsamma väderförhållanden under jordbruksåret, med undantag för allvarliga översvämningar under sommaren i vissa medlemsstater. Spannmålsskörden blev därmed den näst största någonsin, efter skörden år 2000.

2. En begränsad återhämtning av tillväxten i global handel under 2002 hjälpte till att förbättra EU:s samlade export något i förhållande till 2001 års nivå. Läget var emellertid mindre positivt för EU:s jordbruksexport, som mötte ökad konkurrens från länder utanför unionen. Detta gällde särskilt spannmålssektorn, där nya exportföretag i området kring Svarta havet hade en stark inverkan på marknaderna under 2002. Däremot ökade exporten inom köttsektorn betydligt i förhållande till det föregående årets nivåer, då handelsrestriktioner med anledning av larmrapporter om djursjukdomar slog hårt mot exporten. Det faktum att euron stärktes under 2002 bidrog också till att hålla nere EU:s jordbruksexport.

3. Enligt preliminära uppskattningar från slutet av 2002 sjönk jordbruksinkomsterna (mätta i reellt nettomervärde till faktorpris per årlig arbetsenhet) för Europeiska unionen som helhet med 3,0 % i reala termer under 2002. Denna minskning står i kontrast till de stora ökningarna under 2000 och 2001 (då realinkomsterna steg med 4,4 respektive 6,1 %, enligt de mest aktuella siffrorna) och ska ses mot bakgrund av en fortsatt väsentlig minskning av arbetskraften inom jordbruket (-2,9 % jämfört med 2001). Trots att inkomsterna sjönk låg den genomsnittliga jordbruksinkomsten under 2002 cirka 25 % högre än inkomsterna i början av 1990-talet. Förklaringen till inkomsttappet under 2002 var ett markant prisfall för många grödor och animaliska produkter, vilket mer än uppvägde den ökade produktionsvolymen. De genomsnittliga realpriserna minskade särskilt tydligt för djur och animaliska produkter som fläskkött, fjäderfän och mjölk, men även spannmål, oljegrödor och potatis. Dessa preliminära uppskattningar bör dock, som brukligt, hanteras med ett visst mått av försiktighet.

4. Vädermässigt inleddes jordbruksåret 2002 bra, då förberedelserna under hösten 2001 och sådden av vinterspannmål och rapsfrön kunde göras under praktiskt taget optimala och mycket mer gynnsamma förhållanden jämfört med föregående år, särskilt i Frankrike och Förenade kungariket. Höstperioden avslutades med ovanligt kalla veckor i hela Europa under december 2001 och januari 2002, vilket gav upphov till viss oro för frostskador, men därefter var vinterns väderförhållanden i allmänhet gynnsamma med i huvudsak högre temperaturer än genomsnittet och en gynnsam period för att förbereda sådden av vårgrödor.

5. Under våren 2002 var väderförhållandena i stort sett tillfredsställande för grödornas tillväxt och jordbruksverksamheten. På den iberiska halvön, i södra Italien (undantaget Sicilien) och Grekland var regnnivåerna goda, vilket delvis fyllde på vattenreserverna och fick en möjlig inverkan på produktionen av durumvete. De ovanligt höga temperaturerna i slutet av april och maj skyndade på grödornas utveckling, särskilt i de centrala och norra länderna, medan en våg av topptemperaturer under juni månad i Medelhavsområdet ökade tillväxten för sommargrödorna.

6. Läget försämrades allmänt sett i juli och augusti med våldsamma regn i många centraleuropeiska medlemsstater, framför allt Tyskland och Österrike. Detta ledde till mättade jordar och översvämningar, vilket hindrade skörden av stråsäd och orsakade lokala skador i många områden vilket ledde till förlorade skördar och betesmarker. För England, Frankrike och Spanien var skördarna under juli månad som helhet mer gynnsamma än under 2001, och till skillnad från situationen i Tyskland och Österrike var förhållandena för sommargrödornas utveckling förmånliga i stora delar av Frankrike, Italien och Spanien. Sensommaren var i allmänhet gynnsam för sommargrödorna, med torrare och varmare förhållanden i de norra områdena och kallare, våta förhållanden i områdena kring Medelhavet. Detta följdes dock av rikligt regnande och svalare temperaturer än vanligt i oktober, vilket delvis påverkade åkerarbetet, som den sena potatisskörden och den första sockerbetsskörden i länderna i norr.

7. Den inhemska konsumtionen av spannmål uppskattas ha ökat till nästan 192 miljoner ton under 2002/03 (en ökning med omkring 2 miljoner ton jämfört med 2001/02), vilket kan förklaras med ökad livsmedelskonsumtion (+1,2 miljoner ton) och ökad användning av foderspannmål (+cirka 1 miljon ton), främst beroende på att spannmål var förhållandevis billigare än oljegrödor under 2002. Konsumtionen av nöt- och kalvkött återhämtades kraftigt under 2002. Efter de stora nedgångarna i slutet av 2000 och början av 2001 återhämtades konsumtionen stegvis under den följande perioden. Enligt aktuella beräkningar var den totala konsumtionen 7,5 miljoner ton under 2002, vilket är en ökning med 11,3 % jämfört med 2001 års nivå. Konsumtionen av fläskkött 2002 låg kvar på mer eller mindre samma nivå som 2001 (cirka 16,5 miljoner ton) efter en viss ökning under det föregående året, medan konsumtionen av fjäderfäkött, som hade gynnats mest av det senaste BSE-larmet och ökat med mer än 3 % under 2001, minskade något under 2002 (-1,7 % i förhållande till det föregående året) till följd av den återhämtade nötköttskonsumtionen. Smörkonsumtionen förblev slutligen mer eller mindre oförändrad i förhållande till 2001, medan ostkonsumtionen fortsatte uppåt genom att öka med 1,4 % under 2002, även om denna ökning ligger något under de senaste årens trend.

8. När det gäller det allmänna ekonomiska läget var den internationella återhämtningen något nedslående under 2002. I början av året hade man förväntat sig en kraftfull global tillväxt med anledning av de omfattande politiska incitamenten efter händelserna den 11 september 2001 och en mindre stram penningpolitik på många håll. Förtroendet undergrävdes dock av en känsla av osäkerhet som berodde på den kombinerade effekten av geopolitiska spänningar - särskilt i Mellanöstern, vilket under årets lopp ledde till högre oljepriser - den negativa utvecklingen på kapitalmarknaderna och ovisshet om ekonomins och näringslivets egentliga tillstånd. Detta ledde till att återhämtningen försvagades, och därmed antas BNP ha ökat med endast 2,6 % under 2002. Efter att tillväxten av den globala handeln krympte under 2001 - för första gången på 20 år - väntas den ha återgått till cirka 2 % under 2002.

9. I linje med den globala utvecklingen inleddes en återhämtning i EU under första kvartalet 2002, men den höll inte i sig under resten av året. Den allmänna återhämtningen blev därför mycket långsammare än väntat, vilket innebär att den genomsnittliga tillväxttakten i euroområdet beräknas ha nått endast 0,8 % år 2002. Samtidigt urholkades köpkraften av stigande priser på livsmedel och olja, med bristande efterfrågan som följd. Detta, i kombination med sämre förtroende från investerarnas sida och hushållens ökade sparande, ledde till att den totala privata konsumtionen i euroområdet ökade med enbart 0,6 % under 2002. Inflationen minskade bara långsamt under året: den genomsnittliga inflationstakten för 2002 beräknas till 2,3 % i genomsnitt i euroområdet (något mindre än det föregående årets takt på 2,5 %).

10. Jämfört med de senaste årens nivåer var oljepriserna ganska låga i början av 2002 (cirka 20 dollar fatet för "Brent"-olja) men nådde under årets gång allmänt sett tillbaka till nivåerna under första hälften av 2001. Priserna för "Brent"-olja nådde en topp i slutet av september med över 29 dollar fatet, vilket speglade en rädsla för att oljeförsörjningen skulle upphöra om det blev krig med Irak, men sjönk sedan till cirka 23 dollar fatet kring mitten av november. Därefter började priserna stiga igen, på grund av ett avbrott i leveranserna från Venezuela, för att i slutet av december nå en nivå på över 30 dollar fatet. Efter eurons historiskt låga nivå gentemot den amerikanska dollarn under det föregående året stärktes euron något under 2002 och nådde i november åter en nivå jämförbar med dollarn.

11. Utvecklingen på de internationella jordbruksmarknaderna var något blandad under 2002. De internationella priserna för de flesta spannmålen återhämtades märkbart under året, framför allt beroende på låga produktionsnivåer i vissa viktiga producentländer och mot bakgrund av att världens spannmålsskörd väntades bli den minsta sedan 1995, medan de internationella köttpriserna på det hela taget sjönk. De internationella priserna för flertalet spannmål försvagades dock mot slutet av året, då flera icke-traditionella exportländer drog fördel av sina goda skördar under senare tid, liksom av den minskade exporten från traditionella exportländer, för att frigöra en större del av sina produktionsöverskott för export.

12. Internationella priser för vete och foderspannmål (baserade på amerikanska priser) ökade märkbart från mitten av året och framåt, och översteg så småningom det tidigare årets prisnivåer, en förändring som drevs på av allt tydligare tecken på minskad tillgång på spannmål för export i traditionella spannmålsexporterande länder. De snabbaste prisstegringarna noterades för nordamerikanska och australiska spannmål, där torkan orsakade en påtaglig nedgång i 2002 års produktion. I september låg priserna för amerikanskt kvarnvete av av god kvalitet nästan 50 % högre än priserna ett år tidigare. De generella prisökningarna för amerikanskt mjukt vete var nästan lika stora. Även om vetepriserna förblev märkbart höga jämfört med ett år tidigare sjönk de under senare delen av året, vilket berodde på att icke-traditionella exportländer som Ryssland, Kazakstan och Ukraina hade stora överskott som kunde exporteras till relativt låga priser. Priserna på majs uppvisade ett liknande mönster under 2002, med en inledande ökning som i första hand berodde på försämrade väderförhållanden i Förenta staterna, och i september 28 % högre exportpriser för amerikanskt majs jämfört med ett år tidigare. Under senare delen av året dämpades dock uppåttrycket på majspriserna något av lägre internationell efterfrågan i kombination med stora tillgångar på fodervete och majs i flera icke-traditionella exportländer. I motsats till spannmålsmarknaderna pressades priserna på ris nedåt på grund av de största exportländernas stora tillgångar.

13. På köttmarknaderna sjönk de internationella priserna allmänt sett under 2002. Denna prisutveckling är främst ett resultat av ökande tillgång - särskilt i länder som under 2001 var föremål för köttexportrestriktioner - djursjukdomars minskade påverkan på marknaderna och valutakursrörelsernas inverkan på den sydamerikanska köttexporten under 2002. När det gäller de enskilda köttmarknaderna ledde riklig tillgång på fjäderfä- och fläskkött till märkbart sjunkande priser från 2001 års nivåer, medan priserna på nötkött och särskilt fårkött ökade något, i det senare fallet beroende på stor efterfrågan och minskad produktion i industriländerna, framför allt Australien. Internationella priser på mejeriprodukter sjönk under större delen av året men återhämtade sig något under senare delen av 2002, som en följd av en nedgång i leveranserna från Australien och Sydamerika. I november hade priserna på alla mejeriprodukter till viss del återhämtat sig. Priset på mjölkpulver hade stigit mest, medan priserna på smör och ost hade ökat mindre påtagligt. Priserna på alla mejeriprodukter var dock fortfarande långt under priserna tolv månader tidigare.

14. EU:s resultat på de internationella jordbruksmarknaderna har varit tämligen blandat även under 2002. Den otillfredsställande globala återhämtningen 2002, eurons förstärkning och den fortsatt hårda konkurrensen från tredje land, framför allt inom spannmålssektorn, var faktorer som begränsade EU:s jordbruksexport. En mycket positiv utveckling var dock den starka återhämtningen av köttexporten från det föregående årets krismärkta nivåer.

15. Under de första nio månaderna 2002 sjönk det allmänna värdet på gemenskapens jordbruksexport marginellt (med cirka 0,8 %) jämfört med samma period 2001. Spannmålsexporten minskade kraftigt under 2002, med cirka 16 % i volym och 15 % i värde (i euro), särskilt på grund av fortsatta effekter av den ökade konkurrensen från export från länder utanför EU, framför allt republiker i f.d. Sovjetunionen. (Denna export var så omfattande att EU:s import av spannmål nästan fördubblades i värde jämfört med samma period 2001, samtidigt som EU:s spannmålsexport minskade.) Stora minskningar av värdet på exporten noterades också för djurfoder (-13 %), socker (-42 %) och skummjölkspulver (-37 %), men den senare utvecklingen under sista kvartalet 2002 kan resultera i slutgiltiga siffror för 2002 som visar att minskningen inte var så stor. Däremot ökade exportvärdet betydligt för ris (+42 %), grönsaker (+18 %), potatis (+37 %) och olivolja (+21 %). Exportvärdet ökade också, om än mindre markant, för frukt (+7 %) och vin (+6 %).

16. Volymen av köttexport förbättrades markant under de nio första månaderna 2002 jämfört med samma period föregående år, då BSE-krisens och mul- och klövsjukans konsekvenser under en viss tid så gott som stoppade EU:s export av köttprodukter. Under nämnda period ökade nöt- och kalvköttsexporten med cirka 8 % i både volym och värde, medan exporten av fläskkött och fjäderfäkött ökade påtagligt i volym (med 23 respektive 21 %), men betydligt mindre i värde (med 4 respektive 7 %). När det gäller mejeriprodukter minskade exporten av skummjölkspulver under de nio första månaderna, vilket nämndes tidigare, medan värdet på exporten av smör och ost ökade (med 8 % respektive 1,4 %) under samma period, vilket speglar ökade exportvolymer för dessa produkter (20 % för smör och 4 % för ost).

17. På det hela taget utökades interventionslagren för flertalet viktiga jordbruksprodukter som omfattas av interventionssystemet under 2002. Interventionslagren av spannmål ökade från cirka 7,0 miljoner ton i början av 2002 till cirka 8,0 miljoner ton i början av januari 2003. Bakom dessa siffror döljer sig emellertid ganska stora variationer i förändringar av lagernivåer för enskilda spannmålstyper. Medan vetelagren minskade ytterligare under 2002 - från 0,61 miljoner ton i januari 2002 till cirka 0,41 miljoner ton i januari 2003 - ökade kornlagren under samma period från 1,8 miljoner ton till 2,3 miljoner ton, och råglagren fortsatte att öka i likhet med tidigare år, från 4,6 miljoner ton till 5,3 miljoner ton, vilket är ett bekymmer. När det gäller råg väntas situationen dock förbättras eftersom produktionen minskade under 2002 och väntas dala ytterligare under 2003.

18. Lagren av mejeriprodukter ökade också i hög grad under 2002. Interventionslagren av mjölkpulver, som hade tömts helt i oktober 2000 och förblivit tomma under 2001, började fyllas igen i mars 2002 och ökade därefter kraftigt för att nå en nivå på knappt 147 000 ton i slutet av september. I januari 2003 hade lagren emellertid minskats till cirka 109 000 ton, tack vare en kraftig exportökning under senare delen av året. Smörlagren ökade också avsevärt under 2002, från knappt 86 000 ton i början av året till 186 000 ton i början av januari 2003. Ytterligare förändringar värda att notera är att vinalkohollagren ökade från 2,2 miljoner hektoliter i december 2001 till 3,6 miljoner hektoliter tolv månader senare, och att interventionslagren av nötkött minskade med cirka 65 000 ton under 2002. De offentliga lagren av olivolja fasades slutligen ut för att tömmas helt under 2002, i enlighet med den politiska utvecklingen inom sektorn.

1.2. Produktion

1.2.1. Produktion av grödor

19. De senaste uppskattningarna visar att den totala spannmålsproduktionen under 2002 var cirka 210 miljoner ton, dvs. mer än 10 miljoner ton (eller cirka 5 %) större än det föregående årets skörd och den näst största skörden någonsin, efter skörden 2000. De största produktionsökningarna skedde i Frankrike (+cirka 9 miljoner ton), Spanien (+4 miljoner ton) och Förenade kungariket (+4 miljoner ton), medan produktionen i Tyskland minskade (-6,5 miljoner ton jämfört med det föregående årets rekordskördnivå), vilket gör att Frankrike återigen, efter undantaget från regeln år 2001, i vanlig ordning blir EU:s största stråsädsproducent. Den större delen av produktionsökningen är ett resultat av en större veteskörd (omkring +10,9 miljoner ton eller 13 % jämfört med det föregående året). Produktionen av durumvete och havre beräknas också ha blivit större jämfört med det föregående året, då den ökade till 9,8 miljoner ton (omkring +21 %) respektive 7,2 miljoner ton (+15 %). Däremot väntas kornproduktionen ligga på mer eller mindre samma nivå som året innan, medan majsproduktionen minskade något (-2,7 % jämfört med 2001) och rågproduktionen gick tillbaka kraftigt (med 24 %) till cirka 4,7 miljoner ton, på grund av att produktionen i Tyskland minskade med 1,5 miljoner ton. För ris kompenserades en liten produktionsminskning mer än väl av högre avkastning efter bearbetning, vilket gör att produktionen uttryckt i motsvarande mängd slipat ris (cirka 1,6 miljoner ton) steg med 5 % jämfört med det föregående året.

20. Den allmänna ökningen av spannmålsproduktionen speglar en ökning av både spannmålsarealen och avkastningen för 2002. Den totala areal som odlas med spannmål ökade med 2,4 % (nästan 1 miljon hektar) jämfört med det föregående året, vilket till större delen beror på att fler arealer tagits i bruk för veteproduktion (omkring +8 % till 14,1 miljoner hektar). Andelen arealer som användes för odling av durumvete och havre ökade också något (mellan 4 och 6 %), medan andelen arealer med korn, majs och råg minskade.

21. De senaste uppskattningarna visar att den genomsnittliga avkastningen på spannmål ökade med 2,9 % jämfört med föregående år, till 5,6 ton per hektar. Den genomsnittliga avkastningen för vete hamnade på +4,3 %, för durumvete +16,1 % och för havre +10 %, vilka var de största ökningarna. Den genomsnittliga avkastningen på korn och majs ökade däremot endast något jämfört med 2001 (+2 % respektive +1 %), medan avkastningen på råg sjönk markant (med cirka 15 %). Mönstret för variationer i grödornas avkastning skiftade dock från en medlemsstat till en annan. Ett exempel är att avkastningen på vete ökade betydligt i Spanien (+32 %) och i mindre utsträckning i Frankrike (+12 %) och Förenade kungariket (+13 %), efter det föregående årets magra resultat, medan den sjönk märkbart i Tyskland (med cirka 13 %) och Irland (med 5 %) som en följd av mindre gynnsamma väderförhållanden jämfört med 2001. Att väderförhållandena blev mer förmånliga i Grekland, Spanien, Frankrike och Italien i jämförelse med det föregående året är en stor del av förklaringen till den markant ökade genomsnittliga avkastningen på durumvete.

22. Efter en allmän minskning av andelen arealer (-5 % jämfört med 2001) blev den totala produktionen av oljegrödor (raps, solros och soja) något mindre jämfört med året innan (cirka 2 % ner, till 12,9 miljoner ton), trots en ökad avkastning (+3 % till 2,6 ton per hektar). Produktionen minskade också trots en ökad produktion av rapsfrön (+3 %), vilket i sig är ett resultat av en större odlad areal (+2 % totalt, framför allt beroende på att andelen arealer med rapsfrön ökade med 14 % i Tyskland) och marginellt större genomsnittliga avkastningar (+1 %). Solrosproduktionen minskade däremot med cirka 6 %, vilket är en följd av att den odlade arealen minskade med 11 % (främst beroende på en 12-procentig arealminskning i både Frankrike och Spanien), trots att avkastningen förbättrades med 6 % jämfört med det föregående året. Sojaproduktionen 2002 gick ner kraftigt från 2001 (med 26 %), som en följd av att den odlade arealen krympte med hela 27 %.

23. Den dramatiska nedgång i andelen arealer odlade med linfrö som konstaterats under senare år fortsatte under 2002. Totalt i EU minskade arealen med ytterligare 43 % till cirka 62 000 hektar, vilket förklaras av en kraftigt minskad andel i Tyskland och Förenade kungariket. Då avkastningen var mer eller mindre densamma som 2001 minskade den totala produktionen i linje med arealminskningen, från 136 000 ton 2001 till 79 000 ton 2002. Arealen med proteingrödor var lika stor som det föregående året, men en avsevärd förbättring av den genomsnittliga avkastningen (+6 % jämfört med 2001) gjorde att den totala produktionen ökade till 4,1 miljoner ton (+5 %).

24. EU:s sockerproduktion 2002 uppskattas ha ökat med cirka 9 % i förhållande till 2001 års exceptionellt låga nivå. Detta var framför allt resultatet av att snittavkastningen hade hämtat sig från det föregående årets magra nivåer, vilket beror på att avkastningen ökade betydligt i Frankrike, Irland, Italien och Förenade kungariket. 2002 års avkastningsnivåer höjdes av det rikliga regnandet under sommaren, särskilt i sydliga områden, och de goda väderförhållandena i september, även om de viktigaste produktionsområdena i Tyskland senare påverkades av ihållande regn i oktober, vilket satte stopp för skörden där.

25. Olivoljeproduktionen väntas ha blivit betydligt större under 2002: +0,5 miljoner ton jämfört med föregående år (en ökning på cirka 25 % jämfört med 2001). De senaste årens trend mot ökad produktion fortsätter.

26. Tidiga uppskattningar tyder på att fruktproduktionen ökade mycket marginellt under 2002 (+0,6 % jämfört med 2001), medan produktionen av färska grönsaker i allt väsentligt låg kvar på samma nivå som året innan. Som kontrast till det föregående årets utpräglade produktionsfall, som framför allt berodde på att de dåliga väderförhållandena under 2001 påverkade avkastningen, uppskattas potatisproduktionen ha återhämtat sig något under 2002, då den ökade med 1,8 % jämfört med 2001.

27. Preliminära uppskattningar visar att vin- och mustproduktionen 2002 minskade något, till cirka 158-160 miljoner hektoliter, vilket ligger cirka 3 % under det föregående årets nivå och en bra bit under den exceptionella skörden 1999 (186,5 miljoner hektoliter). 2002 års produktion i både Frankrike och Italien (ner med cirka 5 respektive 12 % jämfört med 2001) påverkades av negativa väderförhållanden, framför allt rikligt regnande i södra Frankrike, vilket förstörde ett antal vinodlingar. Stora produktionsfall skedde också i Grekland och Portugal. Däremot uppskattas vinproduktionen ha ökat betydligt i Tyskland (med 19 %) och Spanien (med 7-10 %) under 2002, efter omfattande nedgångar året innan.

1.2.2. Animalieproduktion

28. Produktionen av nöt- och kalvkött var under 2002 fortfarande påverkad av de senaste årens störningar. De låga priser som kännetecknat marknaden från hösten 2000, och som höll i sig under större delen av 2001, tycks i kombination med en känsla av osäkerhet beroende på svag och flyktig efterfrågan ha lett till en efterföljande minskad produktionskapacitet. Dessutom vidtogs särskilda åtgärder i juni 2001 för att stabilisera marknaden, vilket antas ha minskat incitamenten för produktion ytterligare. Följden är att återhämtningen av nöt- och kalvköttsproduktionen 2002 beräknas ha blivit något begränsad, med en nettoproduktion uppskattad till 7,5 miljoner ton. Detta är en ökning med bara 2,9 % jämfört med det föregående årets nivå och fortfarande 3 % lägre än 1999 års nivå.

29. Efter det att fläskköttsproduktionen stabiliserats 2001 tyder aktuella uppskattningar på att produktionen ökade marginellt under 2002, till omkring 17,7 miljoner ton, vilket är bara 1 % mer än 2001. Den allmänna produktionsutvecklingen inom EU har påverkats starkt av den kapacitetsminskning som har genomförts under senare år i tre medlemsstater (på grund av ökade påtryckningar från miljögrupper i Belgien och Nederländerna och på grund av mul- och klövsjukeepidemin i Förenade kungariket under 2001). I dessa medlemsstater, som inte kunde dra fördel av det positiva prisläget under 2000 och en del av 2001, är grisbesättningen nu cirka 10 % mindre än under 2000. Följden är att 2002 års totala produktion fortfarande låg 1,5 % lägre än toppnivåerna 1999.

30. Efter den ökade produktionen av fjäderfäkött 2001 (+1,9 % jämfört med 2000), vilket i huvudsak var ett resultat av att växlingen i efterfrågan från nötkött efter det senaste BSE-larmet i första hand gagnade fjäderfäsektorn, minskade produktionen av fjäderfäkött något under 2002 (-0,5 % jämfört med 2001). Den lägre tillväxten beror delvis på ökad konkurrens inom sektorn från länder som Brasilien och Thailand samt på att efterfrågan på nötkött har återhämtat sig.

31. Produktionen av får- och getkött under 2002 återhämtade sig bara delvis från den dramatiska minskningen under det föregående året (då produktionen föll med 9,4 % jämfört med 2000) och uppgick till 1,03 miljoner ton (inte mer än +1 % jämfört med 2001). Detta följde efter de allvarliga störningarna inom sektorn under 2001, då utbrottet av mul- och klövsjuka i Förenade kungariket och ett antal andra europeiska länder ledde till stora förluster på grund av utslaktning och handelsrestriktioner. Den begränsade omfattningen av den därpå följande produktionsåterhämtningen under 2002 berodde framför allt på att fårbesättningen skulle förnyas i Förenade kungariket och därmed att många tackor användes för uppfödning. Situationen inom sektorn förbättrades något under 2002, men den totala produktionsnivån i EU låg fortfarande klart under toppnivåerna i början av 1990-talet.

1.2.3. Produktion av mjölk- och mjölkprodukter

32. Trenden att antalet mjölkkor minskar fortsätter, om än i mycket lägre takt jämfört med tidigare år. EU:s mjölkkobesättning beräknas ha minskat till 20,1 miljoner djur i slutet av 2002, vilket är en liten nedgång på 0,4 % jämfört med det föregående året. Mjölkavkastningen ökade med cirka 1,2 %, en bra bit under det tidigare årets ökning på 3,3 %, vilket gör att mjölkproduktionen för 2002 beräknas ligga nära 121,6 miljoner ton. 2001 års nivå är således mer eller mindre oförändrad och de senaste årens stabila produktion fortsätter. De totala leveranserna till mejerierna var också oförändrade jämfört med 2001, och det skedde inga stora förändringar inom medlemsstaterna.

33. Som kontrast till de två tidigare årens nedgång beräknas smörproduktionen ha ökat under 2002 med cirka 3,5 % jämfört med 2001, vilket beror på stora produktionsökningar i Belgien, Irland och särskilt Spanien, samtidigt som exporten har ökat kraftigt. Ostproduktionen fortsatte att öka under 2002 (+0,8 % jämfört med 2001), även om takten var mycket lägre än under 2000 och 2001. Ökad konsumtion och en något större export bidrog till denna utveckling. Produktionen av skummjölkspulver beräknas ha återhämtat sig märkbart under 2002, då den ökade med cirka 8 % jämfört med 2001.

1.3. Producentpriser och marknadspriser

1.3.1. Producentpriser

34. Enligt de siffror som fanns tillgängliga i slutet av december 2002 beräknas producentprisindex för jordbruksprodukter ha sjunkit något i EU under 2002 jämfört med föregående år, med i genomsnitt 1,4 % i nominella termer. Denna begränsade minskning beror framför allt på att priserna på djur och animalieprodukter sjönk med 5,6 % och att priserna på jordbruksgrödor ökade med 2,8 % totalt. Den markanta prissänkningen för animalieprodukter drabbade fläskkött (-17,7 %, vilket står i skarp kontrast till de senaste årens stora prisökningar), fårkött (-7,9 %) och fjäderfäkött

(-7,7 %). Mjölkpriserna sjönk också märkbart (-4,5 %). Däremot steg priserna på nöt- och kalvkött betydligt (med 8,5 respektive 10,1 %), vilket visar att marknaden delvis har hämtat sig efter de senaste årens störningar och de mycket låga priserna under 2001. När det gäller priserna på vegetabilieprodukter noterades de mest markanta ökningarna för grönsaker (färska grönsaker +8,5 %, torkade grönsaker +9,6 %), oliver och olivolja (+8,3 %) och frukt (+7,0 %). De allmänna snittpriserna för spannmål och ris sjönk med 6,7 %, beroende på stora prissänkningar för vete och korn på mellan 8 och 10 %. Potatispriserna sjönk också kraftigt, med 14 % jämfört med året innan.

35. Med hänsyn tagen till inflationen beräknas producentprisindex för Europeiska unionen som helhet ha sjunkit med cirka 4 % jämfört med det föregående året. Den största sänkningen skedde i Österrike (-5,7 %), Belgien (-7,8 %), Danmark

(-10,4 %), Irland (-8,6 %), Portugal (-7,4 %), Spanien (-5,1 %) och Sverige (-5,4 %). Producentpriserna för jordbruksprodukter sjönk också i de flesta övriga medlemsstater: i Finland (med 3,7 %), Tyskland (med 4,3 %), Frankrike (med 4,7 %), Luxemburg (med 4,9 %), the Nederländerna (med 3,8 %) och Förenade kungariket (med 4,6 %). Det var endast i två medlemsstater som producentprisindex steg, nämligen i Grekland (+3,0 %) och Italien (+0,8 %).

1.3.2. Marknadspriser

36. Efter de senaste årens prissänkningar i enlighet med Agenda 2000 låg interventionspriserna för spannmål kvar på samma nivå under regleringsåret 2002/03 som under det föregående regleringsåret 2001/02 (101,31 euro per ton). Spannmålsstöden, som ökat under senare år, låg också kvar på 63 euro per ton referensavkastning för 2002/03. Kravet på arealuttag bibehölls på 10 %, även om det gjordes undantag i september 2002 i de medlemsstater som hade drabbats av översvämningarna i augusti. Mot denna politiska bakgrund bidrog de goda utsikterna för en förbättrad spannmålsskörd i EU under regleringsåret 2002/03 jämfört med 2001/02, tillsammans med konsekvenserna av högst konkurrenskraftiga exporter från tredje land, särskild republikerna i f.d. Sovjetunionen, till att de genomsnittliga marknadspriserna på spannmål i EU i allmänhet sjönk under årets första åtta månader, med majs som det främsta undantaget. Priserna för många spannmålsslag återhämtade sig dock något under senare delen av 2002, mot bakgrund av nedåtjusteringar av EU:s preliminära skördeuppskattningar för dessa grödor och som en förberedelse inför ändringarna av EU:s spannmålsimportsordning för 2003.

37. Med hänsyn till att 2002 års veteskörd i EU såg ut att bli omfattande sjönk de genomsnittliga marknadspriserna för vete av brödkvalitet under första delen av året, från cirka 141 euro per ton i början av året till nästan 120 euro per ton i augusti. Priserna ökade åter till cirka 127 euro per ton från slutet av september och framåt, vilket innebär en minskning med 10 % från början av året. Priserna för durumvete visade ett liknande beteende, med en topp i mars och sedan en markant sänkning fram till slutet av juni, då de nådde en botten på 153 euro per ton innan de stabiliserades i juli och augusti. Sedan återhämtade sig priserna till cirka 180 euro per ton i december, vilket innebär en nedgång med 7 % i förhållande till priserna i början av året. Snittpriserna på majs förblev däremot ganska stabila (mellan 131 och 136 euro per ton) under första hälften av året, eftersom EU:s produktion under 2002 inte väntades förändras särskilt mycket i förhållande till 2001, innan de steg markant från juli till mitten av augusti, då priserna ökade till cirka 154 euro per ton (+13 % av priserna i början av året). Senare i augusti sjönk dock majspriserna snabbt tillbaka till 130 euro per ton, och låg kvar runt denna nivå under resten av året. När det gäller priserna på korn sjönk EU:s genomsnittliga marknadspriser på maltkorn från 141 euro per ton i början av 2002 till cirka 110 euro per ton i augusti, men återhämtade sig starkt under de följande månaderna, vilket gjorde att priserna i november månad hade återgått till nivåerna i början av året. De genomsnittliga priserna på råg av brödkvalitet varierade inom ett intervall från 117 euro till 125 euro per ton fram till slutet av juli, då priserna föll tvärt till cirka 106 euro per ton. Med det nya regleringsårets början återhämtade sig priserna gradvis till cirka 120 euro per ton i slutet av november, vilket var en följd av den kraftigt begränsade rågskörden i Tyskland.

38. Priserna på olivolja förblev förhållandevis stabila under 2002, även om de i allmänhet var något högre än året innan. Statistik för slutet av november visar något högre priser för italiensk extra jungfruolja och bomolja än tolv månader tidigare (cirka 9 respektive 3 %). De låg gott och väl över utlösningströskeln för privat lagring. Statistiken för spansk olivolja visar att priserna på olivolja hade gått upp med 3,5 % i förhållande med motsvarande tidpunkt 2001, men priserna för extra jungfruolja var mer eller mindre oförändrade och låg precis ovan utlösningströskeln för privat lagring.

39. Vinpriserna förbättrades i allmänhet under 2002 från det föregående årets låga nivå, även om detta framför allt berodde på att priserna ökade tvärt i Frankrike och Italien under senare delen av året, eftersom då 2002 års skördar väntades bli mindre i dessa länder. I början av december 2002 hade marknadspriserna för rött vin i förhållande till samma period året innan gått upp med 24 % i Frankrike, 14 % i Italien och 12 % i Spanien. Priserna på vita viner förbättrades också i förhållande till 2001: i början av december hade priserna ökat jämfört med tolv månader tidigare med 8 % i Frankrike, 27 % i Italien och 8 % i Spanien. Medan priserna utvecklades ganska jämnt under 2002 i Spanien och Italien, fluktuerade priserna i Frankrike starkt under årets lopp.

40. Den allmänt förbättrade situationen inom nötköttssektorn speglades i 2002 års priser på nötkött och kalvkött. Den kraftigt återhämtade efterfrågan under 2002 ledde till att nötköttspriserna förbättrades betydligt, särskilt priserna på kokött, som i september hade stigit till cirka 190 euro per 100 kg, vilket skall jämföras med 160 euro ett år tidigare. Även om priserna på kokött försvagades under senare delen av året låg de klart högre än motsvarande nivåer 2001. Priserna för slaktkroppar av ungtjurar förbättrades också allmänt sett under 2002, då de i princip åter nådde 1999 års nivåer och låg långt över 2001 års motsvarande priser under hela året. Endast priserna på slaktkroppar av stutar försämrades under 2002 jämfört med 2001, då de i allmänhet sjönk under årets gång och låg kvar under 2001 års motsvarande priser.

41. Efter den kraftiga prisnedgången under 2001 (en nedgång på cirka 20 % från rekordpriserna i februari/mars 2001, som låg på nästan 170 euro per 100 kg, till december 2001), som främst berodde på den senaste BSE-krisens positiva inverkan för fjäderfäsektorn, var prisutvecklingen för fjäderfäkött mer traditionell under 2002 och låg nära det mönster som etablerats med de senaste årens genomsnitt. Priserna startade kring 134 euro per 100 kg i början av året och ökade därefter till början av oktober för att nå en topp på 145 euro per 100 kg. Under de återstående månaderna 2002 föll priserna tillbaka till nivåerna från början av året.

42. Under 2002 var de genomsnittliga priserna på fläskkött i EU stabila jämfört med de senaste årens variationer. De låg i allmänhet inom ett intervall mellan 127 och 147 euro per 100 kg. Priserna låg under hela året kvar under de exceptionellt höga priserna från 2001, vilket visar att den återhämtade nötköttskonsumtionen även påverkade priserna på fläskkött. Priserna startade i början av året på cirka 136 euro per 100 kg, nådde en topp i slutet av mars på nästan 147 euro per 100 kg och varierade sedan enligt en allmänt nedåtgående trend, som ledde till att priserna hade fallit till 127 euro per 100 kg i slutet av november. Mot bakgrund av händelseutvecklingen och för att stödja fläskköttsmarknaden infördes stöd för privat lagring från och med den 9 december 2002.

43. Eftersom produktionen av får- och getkött återhämtade sig i mycket begränsad utsträckning under 2002 låg marknadspriserna för får- och getkött kvar på historiskt höga nivåer, i likhet med det föregående året. Under den första hälften av 2002 sjönk priserna allmänt från nivån i början av året, som var 450 euro per 100 kg, för att nå en botten i mitten av året kring 380 euro per 100 kg. Från juli och framåt steg snittpriserna igen och uppgick återigen till 430 euro per 100 kg i början av september. Under resten av året rörde sig priserna i allmänhet inom ett intervall mellan 415 euro och 435 euro per 100 kg. I början av december hade priserna gått ner i de flesta medlemsstater jämfört med tolv månader tidigare, men i Italien, Sverige och Förenade kungariket var de avsevärt högre.

44. Efter det markanta prisfallet för smör under andra hälften av 2002 förblev priserna relativt låga under resten av året, på nivåer nära 90-92 % av interventionspriset under hela året och gott och väl under de senaste årens prisnivåer. Snittpriserna i EU för skummjölkspulver låg i början av året strax ovan interventionspriset. Prisfallet i slutet av 2001 fortsatte emellertid under 2002 eftersom produktionen ökade kraftigt. De genomsnittliga priserna nådde inte botten förrän i slutet av maj, kring 2,4 % under interventionspriset. Priserna förbättrades inte varaktigt förrän i september. Snittpriserna steg i allmänhet över interventionspriset under senare delen av året, då den externa efterfrågan på mjölkpulver från EU ökade som en reaktion på den begränsade produktionen i Australien, som drabbats av torka.

1.4. Kostnader för produktionsmedel

45. Index för inköpspriser på varor och tjänster för löpande konsumtion i jordbruket förblev mer eller mindre oförändrat under 2002 (endast +0,1 % i genomsnitt), i förhållande till föregående år. Störst var uppgången inom underhåll och reparation av utrustning (+4,4 %) och byggnader (+2,1 %), utsäden och växter (+2,2 %) och allmänna kostnader (+2,3 %), men den uppvägdes i hög grad av minskade kostnader för gödningsmedel och energi (-3,3 % respektive 3,0 %), medan priset på foder förblev mer eller mindre stabilt jämfört med föregående år.

46. Med hänsyn tagen till inflationen minskade index för inköpspriser på varor och tjänster för löpande konsumtion i jordbruket i reella termer med drygt 2 % i hela Europeiska unionen, vilket framför allt berodde på stora prisfall för gödningsmedel och energi (bägge mer än -5 % i reella termer). Prissänkningar större än genomsnittet noterades i Österrike (-3,0 %), Finland (-2,5 %), Irland (-3,3 %), Nederländerna

(-2,9 %), Portugal (-8,3 %) och Spanien (-2,7 %). Realpriserna på produktionsmedel gick också ner i Belgien (med 1,3 %), Frankrike (med 1,9 %), Tyskland (med 1,5 %), Grekland (med 1,6 %), Italien (med 2,2 %), Luxemburg (med 1,6 %) och Förenade kungariket (med 1,5 %), och de förblev relativt stabila i Danmark och Sverige.

1.5. Utvecklingen av jordbruksinkomsterna

47. Enligt de första uppskattningarna från Eurostat, baserade på information som medlemsstaterna lämnade i början av december 2002, pekar på att de genomsnittliga inkomsterna i jordbruket (mätta i reellt nettomervärde till faktorpris per årlig arbetsenhet) i Europeiska unionen som helhet har minskat med hela 3,0 % jämfört med föregående år. Inkomstminskningen antas ha skett i en klar majoritet av medlemsstaterna; endast fem stater väntas notera en ökning. Den kraftigaste minskningen skedde i Danmark (-26,3 %), Tyskland (-18,0 %), Irland (-11,4 %), Belgien (-7,7 %) och Nederländerna (-7,5 %). I de flesta av dessa länder är markanta prisfall för fläskkött och mjölk den viktigaste gemensamma faktorn för nedgången i jordbruksinkomster. Andra medlemsstater där inkomsterna minskade - om än i mycket mindre utsträckning - var Österrike (-2,8 %), Frankrike (-0,9 %), Italien

(-1,6 %), Portugal (-2,2 %) och Sverige (-1,5 %). Däremot ökade inkomsterna i Grekland (med 5,7 %), Luxemburg (med 1,0 %), Finland (med 7,3 %), Spanien (med 1,2 %) och Förenade kungariket (med 3,9 %). I de flesta av dessa länder minskade arbetskraften inom jordbruket också kraftigt.

48. Till grund för den allmänna minskningen av snittinkomsterna i jordbruket ligger ganska olikartade variationer beroende på typ av jordbruksverksamhet. Enligt de första prognoserna från Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisning (FADN) har de genomsnittliga inkomsterna sjunkit mest jämfört med 2001 års nivåer inom de jordbruksföretag som specialiserar sig på produktion av fläsk- och fjäderfäkött (-38,7 %). Inkomsterna väntas också ha minskat inom blandjordbruk (grödor och djurhållning) (-15,9 %) och mjölkproduktion (-7,3 %). De genomsnittliga inkomsterna sjönk också inom jordbruk specialiserade på vinproduktion (-7,5 %), medan inkomsterna ökade stort med 18,6 % inom företag specialiserade på produktion av andra fleråriga grödor. I jordbruksföretag specialiserade på betande boskap ökade också de genomsnittliga inkomsterna (+10,5 %) och för dem som specialiserar sig på trädgårdsodling var ökningen 11,7 %. För jordbruksföretag som specialiserar sig på produktion av de viktigaste grödorna beräknas inkomsterna återigen ha förblivit mer eller mindre desamma.

Förändringar i de nominella producentpriserna för jordbruksprodukter 2002 och 2001

(%)

>Plats för tabell>

Förändringar i de nominella inköpspriserna för produktionsmedel

i jordbruket 2002 och 2001

(%)

>Plats för tabell>

Inflationsrensade producentprisindex för jordbruksprodukter

(1995=100)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Utvecklingen av jordbruksinkomster i EU under perioden 1980-2002, uttryckt som årlig förändring (i procent)

och kumulativ tillväxt (1980 = 100)

>Hänvisning till>

Källa: Eurostat - GD Jordbruk statistik.

Utvecklingen av jordbruksinkomster i EU:s medlemsstater under 2002 (procentuell förändring i förhållande till 2001)

>Hänvisning till>

Källa: Eurostat - GD Jordbruk statistik.

>Plats för tabell>

1.6. Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisning (FADN)

49. FADN används för att beräkna produktion, kostnader och inkomster hos kommersiella jordbruksföretag i EU på grundval av data som samlas in genom en undersökning av harmoniserade redovisningsuppgifter från jordbruksföretagen. Genom undersökningen erhålls värdefull information om hur jordbruksföretagens inkomster varierar efter produktionsinriktning och läge, vilket inte framgår av de sammanlagda genomsnitten för hela jordbrukssektorn. I detta avsnitt presenteras information som beror på produktionsinriktning och land.

50. Under arbetet med denna rapport var 2000 års resultat för Nederländerna ännu inte tillgängliga, och för vissa länder var uppgifterna fortfarande preliminära.

51. De stora skillnaderna i genomsnittlig inkomst mellan medlemsstaterna beror på strukturen i deras jordbruk. Medlemsstaterna med de högsta genomsnittsinkomsterna är i allmänhet de som har ett stort antal stora jordbruksföretag som specialiserat sig på jordbruksgrödor, mejeriprodukter eller de minst reglerade produktionssektorerna (griskött, fjäderfäkött, trädgårdsodling osv.). I de sydliga medlemsstaterna, där det finns ett stort antal små jordbruksföretag med blandjordbruk (grödor och djurhållning) eller "andra fleråriga grödor" (företag med flera olika grödor), ligger medelinkomsten under genomsnittet för EU.

52. Tabell 1 visar den stora vidden av ekonomiska resultat bland medlemsstaterna för varje produktionsinriktning, mätt enligt jordbruksföretagens nettomervärde (FNVA). År 1999 hade Sverige ett negativt nettomervärde för produktionsinriktningen betesdjur.

53. Tabell 2 visar hur stor del av jordbruksföretagens nettomervärde som utgörs av nettosumman av stöd och skatter. För EU:s 15 medlemsstater år 1999 var andelen nettostöd efter skatt 35 % av nettomervärdet, men det fanns stora skillnader mellan medlemsstaterna och produktionsinriktningar. Under detta år hade Finland och Sverige ett genomsnittligt nettomervärde som var lägre än nettosumman av stöd och skatter. Detta betyder att inkomsterna från marknaden inte var tillräckliga för att täcka produktionskostnaderna. Å andra sidan var andelen stöd av nettomervärdet lägst i Nederländerna, följt av Italien, Belgien och Spanien. Skillnaderna är också stora beroende på typ av jordbruksverksamhet. Nettostöden var högst i förhållande till inkomsterna inom inriktningarna betesdjur, jordbruksgrödor och blandad jordbruksverksamhet. De helt klart minst subventionerade verksamheterna var trädgårdsodling och vingårdar. År 2000 var det endast Finland, bland de länder för vilka det finns statistik, som hade ett genomsnittligt nettomervärde som var lägre än nettosumman av stöd och skatter. Belgien, Danmark, Spanien och Italien hade den lägsta andelen stöd i förhållande till jordbruksföretagens nettomervärde.

54. Data från informationssystemet FADN kan också användas för att analysera graden av koncentration inom jordbrukssektorn. Detta visas i tabellerna 3 och 4 med data för 1999. För att undvika de problem som beror på ett antal negativa nettomervärden används variabeln totala inkomster från jordbruksverksamheten, dvs. intäkter från marknaden och stöd.

55. Tabell 3 visar hur stor andel av de totala intäkterna de 20 % jordbruksföretag med de högsta totala intäkterna står för - per produktionsinriktning, per land och för EU som helhet. För EU och för alla typer av jordbruksverksamheter står de 20 % med störst intäkter för 67 % av de totala intäkterna. Per land är graden av koncentration dock lägre: endast Portugal, Italien, Danmark och Förenade kungariket når upp till 60 %. Luxemburg, Österrike och Finland är de länder som har den lägsta graden av koncentration. När det gäller typ av produktionsinriktning på EU-nivå är koncentrationen störst inom allmänna åkergrödor, trädgårdsodling, vinodlingar och blandade grödor. Den minsta koncentrationen finns inom jordbruksföretag med mjölkboskap, kombinerad uppfödning och gödning, specialiserad mejeriproduktion, får och getter samt specialiserad olivproduktion. Specialiserad mejeriproduktion är den minst eller en av de minst koncentrerade typerna av jordbruksverksamhet i praktiskt taget alla länder. De slags jordbruksverksamheter där koncentrationen är störst varierar betydligt mellan länderna.

56. Tabell 4 visar graden av koncentration genom att redovisa hur stor andel av de totala intäkterna som de 50 % jordbruksföretag med störst intäkter står för. På EU-nivå och för alla typer av jordbruksverksamhet är denna andel 91 %. På landnivå ligger denna siffra mellan 71 % i Luxemburg och 87 % i Italien och Portugal. När det gäller typ av produktionsinriktning är specialiserad mejeriproduktion, mjölkboskap och en kombination av uppfödning och gödning de minst koncentrerade verksamheterna. Därefter kommer specialiserad olivproduktion. I skalans andra ände finns den största koncentrationen inom jordbruksföretag med blandade kreatursbesättningar, framför allt betande boskap.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2. Politikutveckling och lagstiftningsinitiativ 2002

2.1. Halvtidsöversyn av den gemensamma jordbrukspolitiken

57. I ett meddelande av den 10 juli 2002 [1] föreslår kommissionen en översyn av jordbrukspolitiken i enlighet med de mål och den allmänna ram (Agenda 2000) som rådet beslutade om i Berlin 1999 [2] och i Göteborg 2001. Det man vill uppnå med detta förslag är stabilare marknader och bättre gemensam organisation av marknaderna (första pelaren i GJP), ett enklare och mer hållbart direktstöd, bättre balans mellan stödet till det hållbara jordbruket och landsbygdsutvecklingen samt en konsolidering och förstärkning av landsbygdsutvecklingen (andra pelaren i GJP). För att uppnå detta föreslår kommissionen att man bryter kopplingen mellan produktion och direkta stöd; att man underställer stöden normer om miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och säkerhet på arbetsplatsen; att man ökar stödet avsevärt genom en anpassning av de direkta betalningarna; att man inför ett system för jordbruksrevision; och att man inför nya åtgärder för landsbygdsutveckling för att förbättra produktionskvaliteten, livsmedelssäkerheten och djurhälsan och för att täcka kostnaderna för jordbruksrevisionen. När det gäller marknadspolitiken föreslår dessutom kommissionen att den reformprocess som inleddes 1992 [3] skall slutföras för att förbättra det europeiska jordbrukets konkurrenskraft, särskilt genom nedskärningar av ett antal insatser.

[1] KOM(2002) 394 av den 10 juli 2002 och Bulletinen 7/8-2002, punkt 1.3.100.

[2] Allmänna rapporten 1999, punkterna 6 och 495-501.

[3] Tjugosjätte Allmänna rapporten, punkterna 506-512.

58. Kommissionen har tagit aktiv del i de viktiga diskussioner som med anledning av detta meddelande förts inom rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, de rådgivande kommittéerna för den gemensamma jordbrukspolitiken och i dialog med det civila samhället. Debatten har berikats av kontakter med jordbruket, industrin, konsumenter och icke-statliga organisationer i medlemsstaterna.

2.2. Kvalitetspolitik

2.2.1. Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 2081/92 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

59. Sedan 1994 omfattas geografiska ursprungsbeteckningar av TRIPs-avtalet (Avtalet om handelsrelaterade immateriella rättigheter). För att vara helt förenlig med detta avtal måste dock rådets förordning (EEG) nr 2081/92 ändras. I mars 2002 antog kommissionen ett förslag till ändring av förordning (EEG) nr 2081/92 där det huvudsakliga målet är dels att ge WTO:s medlemmar rätt att resa invändningar, dels att uppmana andra länder att använda sig av gemenskapens registreringsförfarande, under förutsättning att villkoren för likvärdighet och ömsesidighet är uppfyllda.

60. Detta förslag diskuterades i Europaparlamentet, som i december 2002 avgav ett på det stora hela positivt yttrande med flera mycket konstruktiva ändringsförslag. Samtidigt har rådet bildat en arbetsgrupp som samlats ett flertal gånger för att diskutera förslaget.

2.2.2. Den internationella situationen

61. Under 2002 fortsatte kommissionen förhandlingarna i hopp om att föra in ett nytt multilateralt register över geografiska ursprungsbeteckningar i TRIPs-avtalet samt höja skyddet för geografiska ursprungsbeteckningar som avser övriga varor till samma nivå som för vin och sprit. Dessutom lade kommissionen fram ett förslag inom ramen för WTO:s avtal om jordbruk för att återupprätta skyddet för vissa beteckningar som omfattas av undantagen i artikel 24 i TRIPs-avtalet och som orättmätigt utnyttjas i tredje land.

62. När det gäller bilaterala förbindelser beslutade man i den gemensamma kommitté som inrättats genom associeringsavtal mellan EU och Schweiz att föreslå rådet att man inrättar en arbetsgrupp för att förhandla fram ett bilateralt avtal om ömsesidigt skydd av geografiska beteckningar. Arbetsgruppen skulle bland annat få diskutera möjligheten att ge "Emmentaler" ställning som skyddad ursprungsbeteckning.

63. I övrigt har kommissionen inlett förberedande diskussioner för att skapa förutsättningar för framtida bilaterala förhandlingar med Kina angående skydd av geografiska ursprungsbeteckningar.

2.2.3. Registrering av ursprungsbeteckningar enligt rådets förordningar (EEG) nr 2081/92 och nr 2082/92

64. Intresset för gemenskapens registrerings- och skyddsförfaranden för beteckningar på kvalitetsprodukter kvarstod under 2002. 27 beteckningar registrerades enligt rådets förordningar (EEG) nr 2081/92 och (EEG) nr 2082/92, varav tio som skyddade ursprungsbeteckningar, fjorton som skyddade geografiska beteckningar och tre som garanterade traditionella specialiteter. Med dessa uppgår antalet beteckningar i gemenskapsregistret för skyddade geografiska beteckningar och skyddade ursprungsbeteckningar till 604, och antalet beteckningar i gemenskapsregistret över skyddade särarter till 13.

65. Registreringarna har genomförts enligt det normala förfarande som föreskrivs i artikel 6 i förordning (EEG) nr 2081/92 med undantag för beteckningen "Feta". I själva verket hade Grekland ansökt om att få beteckningen registrerad enligt det förenklade förfarandet i artikel 17, men registreringen, som gjordes 1996, ogiltigförklarades av EG-domstolen efter att flera medlemsstater överklagat beslutet. Kommissionen har beaktat domstolens motivering som gick ut på att beteckningens eventuella generiska karaktär inte hade granskats tillräckligt ingående. Följaktligen genomfördes en stor undersökning bland medlemsstaterna. Därefter fick Vetenskapliga kommittén för ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och särartsskydd ta ställning till frågan och avgav ett yttrande där man inte ansåg att beteckningen var generisk.

66. Eftersom kommittén för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar inte avgav något yttrande skickades kommissionens registreringsförslag vidare till rådet, som inte tagit upp frågan. Slutligen registrerades beteckningen av kommissionen, vilket offentliggjordes i oktober 2002.

Förteckning över produkter som år 2002 registrerades som skyddad

geografisk beteckning (SGB), skyddad ursprungsbeteckning (SUB)

eller som garanterad traditionell specialitet (GTS)

>Plats för tabell>

2.2.4. Vertikala direktiv

67. I enlighet med artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 2991/94 av den 5 december 1994 om regler för bredbara fetter har kommissionen lagt fram en sammanfattande rapport för rådet, om tillämpningen av specifikationerna om påståenden om sänkt fetthalt, fem år efter det att förordningen trätt i kraft. Rapporten utmärks av en positiv hållning till att behålla de benämningar som fyller sin funktion för industrin, distributörerna och konsumenterna och som inte innebär några konkreta tillämpningsproblem. Rapporten välkomnades på det stora hela av rådet.

68. Kommissionen meddelade sin ståndpunkt till medlemsstaterna (tolkningsmeddelanden) i två ärenden om märkning som rörde tillämpningen av rådets direktiv 2000/36/EG om kakao- och chokladvaror. Kommissionen lade fram sin ståndpunkt i rådet angående de pågående förhandlingarna inom Codex Alimentarius om en internationell standard för juicer.

2.3. Ekologiskt jordbruk

69. Den 15 mars 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 473/2002 [4] om ändring av bilagorna I, II och VI till rådets förordning (EEG) nr 2092/91 [5] och om närmare bestämmelser för överföringen av uppgifter om användningen av kopparföreningar.

[4] EGT L 75, 16.3.2002, s. 21.

[5] EGT L 198, 22.7.1991, s. 1.

70. Den 26 juni 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 1113/2002 [6] om ändring av förordning (EG) nr 1788/2001 om kontrollintyg för import från tredje land. Kontrollintyget skall åtfölja varorna och skall lämnas till den ansvariga myndigheten i den importerande medlemsstaten från och med den 1 november 2002.

[6] EGT L 168, 27.6.2002, s. 31.

71. Den 25 oktober 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 1918/2002 [7] om ändring av förordning (EG) nr 1788/2001 om kontrollintyg för import från tredje land. Avsikten var att klargöra vilka uppgifter som intyget skall innehålla.

[7] EGT L 289, 26.10.2002, s. 15.

72. Efter att man antagit förordning (EG) nr 1804/1999 [8], varigenom ekologisk animalieproduktion kom att omfattas av förordning (EEG) nr 2092/91, inrättade kommissionen ett arbetsprogram för att skapa klarhet i vissa frågor kring ekologisk animalieproduktion som rådet ställt i samband med att förordning (EG) nr 1804/1999 antogs. De viktigaste frågorna är följande:

[8] EGT L 222, 24.8.1999, s. 1.

- en förordning om fastställande av märknings- och tillsynskrav för djurfoder som antogs av Ständiga kommittén för ekologiskt jordbruk i december 2002;

- kompletterandet av avsnitt A och B i bilaga VI när det gäller ingredienser med annat ursprung än jordbruksursprung och ämnen som får användas vid beredning av animalieprodukter. Ett förslag om detta kommer att läggas fram för Ständiga kommittén under första halvåret 2003;

- syntetiska vitaminer som tillsatser i djurfoder;

- bedömning av behovet av traditionellt framställt foder och fodertillsatser;

- frågor om tillgången på ekologisk animalieproduktion.

73. Inom ramen för den pågående uppdateringsprocessen av bilagorna till förordning (EEG) nr 2092/91 diskuterade man:

- undantag för användning av icke-organiskt utsäde,

- användning av substrat i ekologiskt jordbruk.

74. Möjligheterna att utveckla en europeisk handlingsplan för ekologiskt framställda livsmedel och ekologiskt jordbruk diskuterades ytterligare och kommissionen tog fram ett arbetsdokument [9].

[9] SEK(2002) 1368 av den 12 december 2002.

75. Bedömningen av likvärdighet enligt artikel 11.1 i förordning (EG) nr 2092/91 pågår för flera tredje länder. Den 28 juni 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 1162/2002 [10] om ändring av förordning (EEG) nr 94/92 om genomförande av den ordning för import från tredje land som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 2092/91, varigenom Nya Zeeland fördes upp på listan över tredjeländer. Den 30 december 2002 antog kommissionen förordning (EG) nr 2382/2002 [11] om ändring av förordning (EEG) nr 94/92, för att förlänga tidsperioden för de listade tredjeländerna i bilagan till förordningen.

[10] EGT L 170, 29.6.2002, s. 44.

[11] EGT L 358, 31.12.2002, s. 120.

76. En arbetsgrupp har inlett arbetet med att harmonisera villkoren för att utfärda importlicenser enligt artikel 11.6.

2.4. Marknadsföring av jordbruksprodukter

77. Inom ramen för det nya system för informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2826/2000, godkände kommissionen i augusti 2002 40 av 123 program som föreslagits av branschorganisationer och som förmedlats av behöriga nationella myndigheter.

78. Målgruppen för kampanjerna är i första hand konsumenterna i EU. De aktuella produkterna är främst mejeriprodukter, frukt och grönsaker i såväl färsk som beredd form, blommor och gröna växter och vin. Vissa kampanjer rör även information om ekologiska livsmedel. Gemenskapsbidragen i form av delfinansiering (50 %) kommer att uppgå till 32,1 miljoner euro under en treårsperiod, varav 17,5 miljoner under det första kampanjåret.

79. De särskilda åtgärderna inom nötköttsektorn fortgick under 2002 liksom åtgärderna för att främja försäljningen av jordbruksprodukter i länder utanför EU. Båda dessa insatser beslutades 2001, och när det gäller den senare kommer man i januari 2003 att fatta beslut om nya kampanjer.

2.5. Förenkling av jordbrukslagstiftningen

2.5.1. Inledning

80. Det förenklingsarbete som kommissionen utfört på området för jordbrukslagstiftningen har inriktats på att 1) göra jordbrukslagstiftningen så tydlig, öppen och lättillgänglig som möjligt och 2) minska den administration som den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) medför för jordbrukare och myndigheter.

81. Förenklingen av jordbrukslagstiftningen har diskuterats i expertgruppen för förenkling som upprättades av kommissionen som en följd av slutsatserna från rådets möte (jordbruk) i oktober 2000. Gruppen sammanträdde vid ett flertal tillfällen för samtal och avgav yttranden i frågor om bland annat hur stödsystemet för småjordbruk fungerat, förenklingen av politiken för landsbygdsutveckling, CAP-ED-projektet (ett projekt för att skapa ett lexikon över koder som används inom den gemensamma jordbrukspolitiken för att underlätta och förenkla det elektroniska informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaterna) samt förenkling av medlemsstaternas rapportskyldighet.

2.5.2. En öppen och lättillgänglig jordbrukslagstiftning

82. Arbetet med att konsolidera jordbrukslagstiftningen har fortsatt under året. Avsikten är att konsolidera jordbrukslagstiftningen på EU:s samtliga officiella språk och göra den tillgänglig för allmänheten på Internet. Ändringar av jordbrukets rättsakter införlivas med grundtexterna så att en enhetlig, uppdaterad version av texten blir tillgänglig, även om den inte är rättsligt bindande.

83. Dessutom har kommissionen inlett ett övergripande projekt för att kodifiera gemenskapens regelverk före utgången av 2005. Jordbrukslagstiftningen kommer att ingå i detta projekt och under de närmaste månaderna kommer man att anta juridiskt bindande kodifierade texter av jordbruksrättsakter.

2.5.3. Förenklingsåtgärder i olika sektorer

84. De förändringar av politiken som föreslagits inom ramen för halvtidsöversynen bidrar till en betydande förenkling av den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommissionen har föreslagit att man istället för vissa direktstöd skall införa ett enda frikopplat inkomststöd per gård, vilket skulle bryta sambandet mellan stöd och produktion och därmed innebära en betydande förenkling av stödet till EU:s jordbrukare.

85. Parallellt med diskussionerna om en förenkling av strukturfonderna har GD Jordbruk påbörjat sonderingar för att förenkla gemenskapens politik för landsbygdsutveckling inom ramen för landbygdsutvecklingsprogrammen. Diskussionen begränsas i första hand till den nuvarande programperioden 2000-2006. Syftet är dels att fastställa de juridiska och administrativa grunderna till snårigheterna i den gemensamma jordbrukspolitiken, något som gör det svårt att genomföra den och nå de uppsatta målen, dels att fastställa tänkbara lösningar. Debatten bör även vara nyttig med tanke på kandidatländerna som kommer att ansluta sig till EU under programperioden (2000-2006).

2.5.4. Stödsystemet för småjordbruk

86. Tillämpningsföreskrifterna för stödsystemet för småjordbruk antogs i slutet av förra året [12]. Under 2002 var det bara Italien som tillämpade systemet. När Italien hade vidtagit de åtgärder som krävdes för att ta det i bruk (databas, inhemska regler, blanketter osv.) kom det över 2 000 ansökningar om stöd från jordbrukare. Enligt de italienska myndigheterna kan de åtgärder i form av administrativa förändringar som krävs för att tillämpa stödsystemet förklara varför inte fler länder tillämpar systemet. Man förväntar sig fler deltagare 2003.

[12] Kommissionens förordning (EG) nr 1/2002 av den 28 december 2001 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1259/1999 beträffande den förenklade ordningen för betalningar till jordbrukare enligt vissa stödordningar (EGT L 1, 3.1.2002, s. 1).

2.6. Statligt stöd

2.6.1. Nya riktlinjer för statligt stöd för destruering av slaktavfall och döda djur samt för TSE-test.

87. Den 27 november 2002 antog kommissionen nya riktlinjer för statligt stöd för destruering av slaktavfall och döda djur samt för TSE-test [13]. De nya reglerna innebär en precisering och ändring av gemenskapens politik för statligt stöd på dessa områden. Åtgärden var nödvändig då medlemsstaternas politik skilde sig så mycket åt att det uppstod en betydande risk för konkurrensstörningar.

[13] EGT C 324, 24.12.2002, s. 2.

88. Lagstiftningen om BSE har ändrat de ekonomiska förutsättningarna för slaktavfall i grunden. Det som förut var en tillgång är idag avfall som dessutom måste destrueras till en hög kostnad.

89. För att branschen skall kunna anpassa sig till situationen har kommissionen tillåtit betydande offentligt stöd. Det riskerar dock att snedvrida konkurrensen rejält. Vissa medlemsstater betalar ut stora stöd, medan andra inte gör det. Därför är det nödvändigt att den fortsatta politiken på området omprövas. De nya reglerna tar också hänsyn till att man måste skydda folkhälsan och miljön, något som motiverar stöd, utan att ge upphov till oväntade störningar på marknaden.

90. De nya riktlinjerna förändrar varken möjligheterna att bevilja statliga stöd eller den juridiska skyldigheten enligt vissa av rådets förordningar att kompensera jordbrukarnas förluster om deras djur visar sig vara smittade av BSE eller någon liknande sjukdom. Avsikten är snarare att minska den ekonomiska börda som den allmänna skyldigheten om provtagning på och sortering av riskmaterial från friska djur innebär.

91. I framtiden kommer inga offentliga bidrag att beviljas för att täcka kostnaden för att destruera slaktavfall av något slag. Undantagsvis kan medlemsstaterna fortfarande subventionera kostnaderna för destruktion av visst riskmaterial samt kött- och benmjöl som inte längre får användas för kommersiella ändamål med högst 50 %.

92. När det gäller TSE-provtagning får medlemsstaterna inte överskrida maxbidraget på 40 euro för BSE-test på slaktad nötboskap avsedd som livsmedel efter den 1 januari 2003. Tidigare har det inte funnits något maxbelopp av detta slag. Beloppet omfattar totalkostnaden för testerna, dvs. analyskit plus kostnader för provtagning, transport, analys, förvaring och destruktion av provet. Man får inte glömma att av bidraget på 40 euro kommer för närvarande 15 euro från EU (10,5 euro 2003). Detta maxbelopp har ansetts tillräckligt för att täcka inköpet av analyskit hos de konkurrenskraftigaste leverantörerna i EU. Gränsen på 40 euro bör inte medföra någon snedvridning av konkurrensen och bör även locka de dyrare leverantörerna att sänka sina priser. När det gäller TSE-tester (som t.ex. genomförs på nötkreatur och får som självdött) har kommissionen beslutat att även fortsättningsvis godkänna statliga stöd på upp till 100 % av kostnaderna, utan begränsningar.

93. När det gäller självdöda djur, och endast i detta fall, får medlemsstaterna även ge ett bidrag på upp till 100 % av kostnaderna för bortforslandet (hämtning och transport) och 78 % av destrueringsskostnaderna (förvaring, konvertering, destruering och slutligt bortskaffande). Man kan dessutom bevilja heltäckande destruktionsstöd under vissa omständigheter, t.ex. om det finansieras av köttbranschen genom avgifter eller skatter. För att ge medlemsstaterna möjlighet att anpassa sina nuvarande finansieringssystem kommer kommissionen att tillåta heltäckande bidrag under 2003.

94. De nya riktlinjerna kommer att tillämpas på nya statliga stöd, även sådana som anmälts och är under behandling, från och med den 1 januari 2003. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att anpassa sina regelverk för statligt stöd till dessa riktlinjer senast den 31 december 2003. Riktlinjerna skall gälla till den 31 december 2013.

2.6.2. Arbetsbelastningen

95. Kommissionen mottog 341 anmälningar om statligt stöd inom jordbruks- och livsmedelssektorn. Kommissionen inledde även en granskning av 34 stödåtgärder som inte hade anmälts enligt artikel 88.3 i EG-fördraget tidigare. Man vare sig inledde eller slutförde någon granskning av befintliga stödåtgärder i enlighet med artikel 88.1 i EG-fördraget. På det hela hade kommissionen inga invändningar mot 250 åtgärder. Flera av dessa åtgärder godkändes efter det att de berörda medlemsstaterna antingen hade ändrat dem, eller åtagit sig att ändra dem, så att de stämde överens med gemenskapens regler för statligt stöd. Kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i 5 fall, där de aktuella åtgärderna gav anledning till allvarliga misstankar om oförenlighet med reglerna för den gemensamma marknaden. Kommissionen avslutade förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i fyra fall, och i tre av dessa fall fattades ett slutligt negativt beslut. I samtliga fall där ett negativt beslut fattades och statliga stöd redan beviljats av medlemsstaten i fråga krävde kommissionen att de utbetalade stöden skulle återbetalas.

96. Nedanstående översikt innehåller ett urval av de mest intressanta fallen inom politiken för statligt stöd till jordbruks- och livsmedelssektorn under 2002. För att underlätta förståelsen har fallen områdesindelats.

2.6.2.1. Tyskland

Stödordningar för att kompensera skador från den senare tidens översvämningar i Tyskland

97. Kommissionen har godkänt fem stödordningar för att kompensera personer inom jordbrukssektorn som drabbats av den senare tidens översvämningar i Tyskland.

98. Systemen granskades skyndsamt och man beslutade att den kompensation Tyskland föreslog kunde betalas ut i sin helhet. Åtgärderna ansågs var förenliga med artikel 87.2 b i EG-fördraget, där det framgår att kommissionen kan godkänna stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer. De godkända åtgärderna innebär följande:

- Ekonomisk kompensation på sammanlagt högst 20 % (30 % i mindre gynnade områden) till jordbrukare för förlorade inkomster på grund av översvämningar och markskador [14].

[14] Stöd nr N 567/2002.

- Direktutbetalningar på upp till 50 % för översvämningsskador, framför allt ersättning för ekonomiska tillgångar, t.ex. anläggningar, maskiner, mark och boskap, som gått förlorade, förstörts eller skadats. Jordbrukare kommer att få ersättning för både rörelsekapital och evakueringskostnader [15].

[15] Stöd nr N 581/2002.

- Stöd för att fullständigt eller delvis kompensera egendoms investeringsförluster för att hålla i gång företag [16].

[16] Stöd nr N 595/2002.

- Ett specialprogram (Gemeinschaftsaufgabe) för översvämningsskador täcker särskilt stöd till återställande av byar, landsvägar samt skogar och vattenbruk. Särskild vikt läggs vid att återställandet sker på ett miljövänligt sätt [17].

[17] Stöd nr N 647/2002.

99. Lån från Landwirtschaftliche Rentenbank kommer att stödjas genom en garanti på 80 % för lån avseende likviditetsstöd eller för investeringar i jord- och skogsbruksföretag [18].

[18] Stöd nr N 682/2002.

Kvalitetsmärkning av nötkött i Bayern

100. Den 13 februari 2002 godkände kommissionen att Tyskland (Bayern) betalar ut ett stöd på totalt 3,5 miljoner euro under 2002 för att lansera en ny kvalitetsmärkning. För 2003 och 2004 godkände man en budget på över 2 miljoner euro. Kvalitetsmärkningen är en del av ett större kvalitetsgaranti- och kontrollprogram som har lanserats för att vinna tillbaka konsumenternas förtroende efter att försäljningen av nötkött fallit kraftigt som en följd av BSE-krisen. Samtliga företag i EU kan delta i kvalitetsmärkningen om de uppfyller villkoren.

101. Stödet skall täcka kostnaden för flera fristående åtgärder, som

- kontroll och certifiering av företag som deltar i programmet,

- informationskampanjer för att förklara märkningen och vad den står för konsumenterna,

- marknadsföring och reklam.

102. Stöd kommer att beviljas grupper som använder sig av kvalitetsmärkningen, som marknadsföringsorganisationer eller andra företag verksamma inom livsmedelsproduktionen. De som använder sig av märkningen måste uppfylla villkoren när det gäller produktion, bearbetning och marknadsföring av nötkreatur och nötkött och kommer att stå under en betydligt strängare kontroll än normalt. Man planerar även att senare vidga märkningen till andra varor än nötkött.

103. Kommissionen har godkänt stödet på grundval av de nya riktlinjerna för statligt stöd för reklam för jordbruksprodukter som trädde i kraft den 1 januari 2002. Enligt dessa är det för första gången möjligt att genom kvalitetsmärket förmedla uppgifter om både varans kvalitet och ursprung. På det kvalitetsmärke som enligt kommissionens beslut nu kan beviljas statligt stöd kan producenter från hela EU ange produkternas ursprung.

2.6.2.2. Grekland

Stöd avsedda att ersätta förluster på grund av naturkatastrofer

104. Den 26 september 2002 godkände kommissionen en omfattande stödordning avsedd att ersätta förluster som orsakats av naturkatastrofer i Grekland [19]. I beräkningarna av förlusterna utgår man inte från den totala produktionen under referensåren, vilket är den beräkningsmetod som förordas i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn, utan från avkastningen i regionerna. (Enligt de aktuella riktlinjerna är det möjligt att använda andra beräkningsmetoder än den angivna så länge lämpligheten i detta kan påvisas.) Budgeten för stödordningen är mycket stor: över 171 miljoner euro i statligt stöd och över 126 miljoner euro i stöd som de grekiska myndigheterna vill att EU skall delfinansiera och som ännu håller på att granskas.

[19] Stöd nr N 143/2002.

2.6.2.3. Spanien

Stödåtgärder inom jordbruket som vidtagits av Spanien till följd av höjda bränslekostnader

105. Den 11 december 2002 fattade kommissionen ett slutgiltigt delvis negativt beslut angående de stödåtgärder som Spanien vidtagit till följd av höjda priser på bränsle och som varit föremål för ett formellt granskningsförfarande sedan april 2001 [20]. Kommissionen har gjort bedömningen att flera åtgärder som kan hänföras direkt till de höjda priserna inte omfattas av reglerna för statligt stöd. Däremot anser man att Spanien inte kunnat visa att två av åtgärderna i stödpaketet (subventionerade lån och garantier samt vissa skattelättnader) begränsas till att ersätta avbräck orsakat av det höjda priset på bränsle. Kommissionen betraktar därför dessa åtgärder som driftsstöd i strid med konkurrensreglerna.

[20] Stöd nr C 22/2001.

106. Kommissionen beslutade att följande åtgärder inte utgör stöd enligt EG-fördraget:

- Ändring av lagstiftningen som reglerar mervärdesbeskattningen.

- Ändring av beskattningen av jordbrukskooperativ.

- Ändring av momssatsen och inkomstbeskattningen av fysiska personer, bland annat följande åtgärder:

- Under budgetåret 2000 skall man för viss uppfödningsverksamhet som är föremål för ett objektivt beräkningssystem tillämpa ett omvandlingstal för inköp av djurfoder hos tredje man.

- Under budgetåret 2001 justeras nettoavkastningen för jordbruks- och uppfödningsverksamhet ner inom ramen för det objektiva beräkningssystemet för inkomstskatt för fysiska personer.

- Under budgetåret 2001 kommer även den kvot som används för att bestämma kvartalsinbetalningarna i det förenklade momssystemet för viss jordbruksverksamhet att justeras ner, och kvoten för svårbelagda utgifter vid beräkningen av inkomstskatten för fysiska personer att justeras upp.

107. Kommissionen har däremot beslutat att de statliga stöd som beviljats jordägare i form av subventionerade lån och garantier och förlängningen under 2000 och 2001 av skatteförmånerna på inkomstbeskattningen av fysiska personer vid överlåtelse av vissa jordar och jordbruk inte är förenliga med den gemensamma marknaden. Spanien har inte lämnat någon information som visade på någon koppling mellan de höjda oljepriserna och det förfång som åsamkats jordbrukarna.

108. Det rör sig om otillåtna stöd som måste dras in och återvinnas omedelbart. Spanien skall inom två månader informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att dra in och återvinna stöden.

Industristöd till utvinning, raffinering och tappning på flaska av olivolja av pressrester

109. Den 14 mars 2002 beslutade kommissionen att inleda granskningen av ett statligt stödsystem som Spanien inrättat till förmån för företag som utvinner, raffinerar och tappar olivolja av pressrester [21].

[21] Stöd nr C 21/2002 (ex NN 14/2002).

110. De beviljade stöden utgörs av lån på som högst 5 000 miljoner pesetas (30,05 miljoner euro), med subventionerade lån från jordbruksministeriet, som även kan subventionera garantier för de aktuella lånen.

111. Kommissionen gör för närvarande bedömningen att dessa stöd utgör statliga stöd avsedda att förbättra industriföretagens ekonomiska ställning utan att på något sätt bidra till att branschen utvecklas. Stöden kan därför utgöra driftsstöd och vara oförenliga med reglerna för den gemensamma marknaden. Dessutom kan stöden strida mot gemenskapslagstiftningen (den gemensamma organisationen av marknaden).

Stöd till olivoljeproducentorganisationer

112. Den 19 juli 2002 beslutade kommissionen att inleda granskningen av ett statligt regionalstödsystem (Estremadura) till förmån för olivoljeproducenternas branschorganisationer. Stödet, ett bidrag som beräknas utifrån antalet ansökningar om produktionsstöd för olivolja och bordsoliver, betalas ut utöver det gemenskapsstöd som har instiftats genom förordning (EEG) nr 136/66.

113. Kommissionen anser för närvarande att ett bidrag som betalas ut till producentorganisationer och som beräknas utifrån antalet inkomna ansökningar om produktionsstöd för olivolja och bordsoliver utgör ett statligt stöd avsett att förbättra organisationernas ekonomiska ställning utan att på något sätt bidra till att branschen utvecklas. Stöden bör därför utgöra driftsstöd och vara oförenliga med reglerna för den gemensamma marknaden. Det rör sig dessutom om stöd som mycket väl kan störa de regler som styr den gemensamma organisationen av marknaden och därmed strida mot såväl dessa som gemenskapslagstiftningen.

2.6.2.4. Frankrike

Stöd för finansiering av offentliga slaktavfallsanläggningar

114. Den 10 juli 2002 beslutade kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande med anledning av vissa aspekter i systemet för slaktavfallsanläggningar i Frankrike [22]. Kommissionen har mottagit ett flertal klagomål om slaktavfallsavgiftens negativa effekter.

[22] Stöd nr C 49/2002.

115. Syftet med slaktavfallsavgiften är att finansiera en offentlig verksamhet som består i hämtning och destruering av djurkroppar och slaktavfall som anses vara otjänligt som foder eller livsmedel. Avgiften infördes från och med den 1 januari 1997 och berör alla detaljisters inköp av kött och andra listade produkter. Den beräknas oavsett ursprung på inköpspriset före momspålägg.

116. Kommissionens granskning rör framför allt det faktum att slaktavfallsavgiften, som införts för att finansiera systemet, även påförs kött från andra medlemsstater utan att sådant kött kan dra fördel av slaktavfallssystemet. Dessutom ser det ut som om den avgiftsfria servicen gör att de som drar fördel av systemet direkt, i första hand slakterierna, uppfödarna och innehavare av köttmjöl, befrias från kostnaderna för att destruera avfall som uppkommer i deras respektive verksamheter. Detta kan utgöra ett statligt stöd av otillåtet slag.

117. Kommissionen granskar också det faktum att avgiften påförs från och med en viss omsättning, och inte på all köttförsäljning. Vissa företag kan befrias från själva avgiften om de säljer mer kött än ett annat företag som når en större omsättning med andra produkter. Detta undantag kan utgöra ett otillåtet statligt stöd till de avgiftsbefriade företagen.

118. Dessutom har EU-domstolen anhängiggjorts med anledning av slaktavfallsavgiften och tolkningen av artikel 87.1 i EG-fördraget [23].

[23] Mål C-126/01, Ekonomi-, finans- och budgetministern mot S.A. GEMO.

2.6.2.5. Italien

Skattekrediter till förmån för investeringar i jordbrukssektorn

119. Den 26 juli 2002 godkände kommissionen ett italienskt stödsystem i form av skattekrediter för jordbruket [24]. Systemet avser investeringsbidrag till jordbruk för produktion och alla jordbruksföretags förädling av jordbruksprodukter, med undantag för investeringar för förädling av produkter upptagna i bilaga 1 i EG-fördraget i de italienska regioner som omfattas av undantagen i artikel 87.3 a, samt de områden i regionerna Abruzzerna och Molise som omfattas av undantagen i artikel 87.3 c i EG-fördraget, vilka omfattas av ett annat beslut (stöd N 324/02). Stödsystemets budget är på 155 miljoner euro per år fram till 2006.

[24] Stöd nr N 220/2002.

Stödsystem som finansieras av handelskammarförbundet till förmån för små och medelstora företag

120. Den 13 maj 2002 godkände kommissionen ett stödsystem [25] till förmån för verksamhet inom jordbruksområdet och som finansieras av det italienska handelskammarförbundet. Stödet, som skall underlätta utvecklingen av små och medelstora företag på jordbruksområdet, budgeteras till ca 30 900 000 euro per år för det första året. Stöd utgår för investeringar i produktion, bearbetning och marknadsföring för diversifiering i jordbruksverksamheten, för försäkringspremier, för stimulering av produktion och marknadsföring av högkvalitativa jordbruksprodukter, för tekniskt bistånd, för uppfödning, för marknadsföring och annonsering, för nya riskkapitalfonder och för garantier.

[25] Stöd nr N 241/2001.

Reklamstöd i Italien

121. Den 1 mars 2002 godkände kommissionen ett nationellt stödsystem för marknadsföring och reklam [26]. Stödsystemet innebär en ändring av jämförbara stöd som redan godkänts av kommissionen inom ramen för stöd nr N 558/2000 [27] och N 729/A/2000 [28], för att anpassa dessa till reglerna i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till reklam för produkter som omfattas av bilaga I till EG-fördraget och vissa produkter som inte omfattas av bilaga I [29].

[26] Stöd nr N 30/2002.

[27] Se skrivelse SG(2001) D/286564 av den 28 februari 2001.

[28] Se skrivelse SG(2001) D/286847 av den 13 mars 2001.

[29] EGT C 252, 12.9.2001, s. 5.

122. Det gäller en av de första större tillämpningarna (alla slags sammanslutningar som företräder jordbruksproducenter är potentiella bidragsmottagare) av de aktuella riktlinjerna. Stödets tillämpning kommer att kontrolleras i årliga rapporter till kommissionen från de italienska myndigheterna.

2.6.2.6. Nederländerna

Stödsystem för rationalisering av svinslakterier i Nederländerna

123. Den 28 december 2001 beslutade Europeiska kommissionen att inleda ett formellt granskningsförfarande om statligt stöd med anledning av ett rationaliseringsstöd för svinslakterier som Nederländerna anmält [30]. Mot bakgrund av Förstainstansrättens dom i målet Weyl Beef Products BV m.fl. mot kommissionen [31] ansåg man det nödvändigt att undersöka om det anmälda stödet, som bland annat inbegriper en överenskommelse mellan olika företag om kapacitetsminskningar, var förenligt med artikel 81 i EG-fördraget. Kommissionen betvivlade att åtgärden kunde beviljas undantag i egenskap av kriskartell eftersom det inte verkade finnas någon överkapacitet i branschen och det dessutom var tveksamt huruvida åtgärden skulle förbättra produktionen. Slutligen betvivlade kommissionen även om den föreslagna åtgärden var förenlig med bestämmelserna i avsnitt nio i riktlinjerna om statligt stöd till jordbrukssektorn. I en skrivelse från den 5 augusti 2002 drog de nederländska myndigheterna tillbaka sin anmälan. Det kommer således inte att fattas något slutgiltigt beslut i ärendet.

[30] Stöd C 91/2001 (ex N 568/2001) EGT C 37, 9.2.2002, s. 17.

[31] Dom av den 31 januari 2001 i de förenade målen T-197/97 och T-198/97.

2.6.2.7. Portugal

Återvinning av stöd som är oförenliga med reglerna för den inre marknaden och som beviljats för svinuppfödning: Artikel 88.2 i EG-fördraget, Mål C-110/02, kommissionen mot rådet

124. Den 27 februari 2002 beslutade kommissionen att väcka talan vid EG-domstolen om ogiltigförklaring av ett beslut från den 21 januari 2002 [32] varigenom rådet godkände att Portugal gav svinuppfödarna ett statligt stöd på maximalt 16,3 miljoner euro. Stödet motsvarar det belopp som 2116 uppfödare skulle ha betalat tillbaka enligt med två slutgiltiga negativa beslut som kommissionen fattade den 25 november 1999 [33] och den 4 oktober 2000 [34].

[32] Rådets beslut 2002/114/EG av den 21 januari 2002 (EGT L 43, 14.2.2002, s. 18).

[33] EGT L 66, 14.3.2000, s. 20.

[34] EGT L 29, 31.1.2001, s. 49.

125. Enligt kommissionens bedömning borde åtgärden betraktas som stöd som är oförenligt med artiklarna 87 och 88 om statligt stöd i EG-fördraget och har därför krävt att Portugal vidtar åtgärder för att återvinna allt stöd som beviljats utan laglig grund. Portugal har inte överklagat besluten till EG-domstolen, och de ligger därmed fast.

126. De portugisiska myndigheterna inledde också återvinningsförfarandet av de aktuella stöden, men, har ändrat uppfattning. I en skrivelse till rådet från den 23 december 2001 begär de formellt tillstånd att i enlighet med förfarandet i artikel 88 i EG-fördraget bevilja ett stöd på sammanlagt 16,3 miljoner euro till de 2116 som berörs av kommissionens negativa beslut.

127. Rådet biföll begäran om att bevilja det aktuella stödet den 21 januari 2002. Detta beslut, som grundar sig på artikel 88.2 i EG-fördraget, anser kommissionen strider mot andan i bestämmelsen. Rådet fattade beslutet mer än 15 månader efter kommissionens beslut. För första gången har rådet använt sig av undantagen för att godkänna ett stöd som har som enda syfte att omintetgöra de ekonomiska följderna av kommissionens båda tidigare slutgiltiga beslut. Kommissionen anser att rådets beslut allvarligt hotar EU-beslutens rättssäkerhet.

128. Kommissionen anser att rådets bruk av förfarandet enligt artikel 88 i EG-fördraget för att i praktiken och utan tidsmässiga begränsningar upphäva de ekonomiska verkningar av de båda aktuella slutliga besluten

- innebär ett oacceptabelt brott mot alla parters rättsäkerhet,

- innebär att rådet agerar som högre instans och inkräktar på såväl kommissionens beslutsrätt som EG-domstolens dömande makt,

- aktualiserar principfrågan om kommissionens verkliga makt att besluta om de statliga stöden och om den ansvarsfördelning mellan institutionerna som framgår av EG-fördraget.

Man har därför väckt talan i frågan [35].

[35] Mål C-110/02, Europeiska gemenskapernas kommission mot Europeiska unionens råd.

2.6.2.8. Rättspraxis

Mål T-152/99 - Hijos de Andrés Molina SA (HAMSA) mot kommissionen.

129. Den 11 juli 2002 avkunnades förstainstansrättens dom i talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 1999/484/EG av den 3 februari 1999 [36] varigenom de den spanska statens stöd till företaget Hijos de Andrés Molina SA (HAMSA) förklarades ogiltigt och oförenligt med den inre marknaden. Talan hade väckts av det aktuella företaget med stöd av Spanien.

[36] EGT L 193, 26.7.1999, s. 1.

130. Stödmottagaren (HAMSA) har varit föremål för ett flertal ekonomiska stödåtgärder sedan 1993 i form av lån och garantier uppställda av det offentliga organet IFA, kapitalisering genom konvertering av en del av skulderna till IFA och nedskrivning av skulderna till flera offentliga myndigheter.

131. Av de åtta grunder för ogiltigförklaring som anförts av sökanden, med stöd från den spanska staten, med anledning av kommissionens beslut har endast den om stöd som har utgivits i form av de statliga organens skuldnedskrivningar beaktats av domstolen.

132. I domen vidgår domstolen att kommissionen huvudsakligen har "nöjt sig med att utvärdera de offentliga fordringsägarnas totala situation jämfört med de privata fordringsägarnas och dragit avgörande slutsatser efter att endast ha jämfört de offentliga fordringarnas totala belopp med de privata fordringarnas och de offentliga fordringsägarnas genomsnittliga procentuella nedskrivningar med de privata fordringsägarnas samt efter att ha konstaterat att de offentliga fordringsägarna till skillnad från de flesta av de privata fordringsägarna hade förmånsrätt, eller till och med hypotek". Domstolen anser att det ankom "på kommissionen att med beaktande av bland annat nämnda faktorer för vart och ett av de offentliga organen i fråga avgöra om de skuldnedskrivningar som dessa hade beviljat var uppenbart större än de som skulle ha beviljats av en hypotetisk privat fordringsägare som befann sig i samma situation i förhållande till sökanden som det offentliga organet i fråga och som försökte få tillbaka de belopp som sökanden var skyldig den " Det är alltså kommissionens "föga nyanserade inställning" som lett till att denna del av beslutet ogiltigförklarats.

133. Däremot avslår domstolen kärandens övriga klagomål, särskilt beslutet om att tillfälligt stöd till en sektor inte skall kunna klassas som regionalstöd och om bedömningen av hur handeln påverkas utifrån allmänna uppgifter utan någon konkret analys.

Målen C-113/00 och C-114/00, Konungariket Spanien mot kommissionen

134. Två överklaganden om ogiltigförklaring av två spanska stödsystem har anhängiggjorts vid domstolen med anledning av kommissionens beslut nr 2000/237/EG [37] och 2000/0240/EG [38] från den 22 december 1999, angående dels produktionen av grönsaker avsedda för industriell bearbetning, dels finansieringen av driftkapitalet.

[37] EGT L 75, 24.3.2000, s. 54.

[38] EGT L 76, 25.3.2000, s. 16.

135. I båda fallen har domstolen bekräftat att ett förhållandevis litet stöd eller ett förhållandes litet företag som mottar stöd inte automatiskt innebär att handeln mellan medlemsstaterna inte påverkas och har godkänt att jordbruksstöd undantas från de minimis-regeln.

136. När det gäller den bristande motiveringen angående effekterna på handeln bekräftar Domstolen att det inte åligger kommissionen att påvisa stödens verkningar. Samtidigt påpekar man att de aktuella besluten innehöll uppgifter om handeln mellan Spanien och övriga medlemsstater som visade på hur stöden användes rent allmänt, och uppgifter om stödens allmänna verkningar på produktionskostnaderna och på den gemensamt organiserade marknad som finns.

137. I de båda domarna har domstolen har även bekräftat följande:

- Användningen av begreppen onormalt och allvarlig i undantagsbestämmelsen i artikel 87.3 a visar att undantaget enbart avser regioner där den ekonomiska situationen är extremt missgynnad jämfört med gemenskapen som helhet. Undantaget i punkt 3 c i samma bestämmelse har däremot större räckvidd, i och med att det möjliggör utveckling av vissa regioner i en medlemsstat som är missgynnade jämfört med det nationella genomsnittet. Man tillägger att när det gäller driftstöd som inte betraktas som regionalt investeringsstöd eller sysselsättningsskapande stöd och som inte omfattas av någon annan praxis, t.ex. för driftskrediter, går bedömningen av hur branschen påverkas före den regionala påverkan.

- De aktuella stöden innehöll ett ekonomiskt incitament att sälja och köpa in råvaror från regionen, och hindrade därmed den fria rörligheten för varor, något som måste det anses vara en åtgärd med samma verkan som en kvantitativ exportrestriktion, något som är förbjudet enligt fördraget. Därför kunde de inte förklaras vara förenliga med reglerna för den inre marknaden. De gemensamma organisationen av den aktuella marknaden påverkades.

2.7. Stöd till de sämst ställda

138. Under året beviljade Europeiska unionen 200 miljoner euro till ett program för stöd till de sämst ställda, där välgörenhetsorganisationer erhållit jordbruksprodukter som tagits ur interventionslagren. Då Tyskland, Nederländerna, Österrike, Sverige och Förenade kungariket avstod från att delta i programmet under 2002, fördelades summan mellan övriga medlemsstater.

2.8. Regionerna i gemenskapens yttersta randområden

139. Den 28 juni 2001 antog rådet en rad förordningar som upphäver de tidigare förordningarna som utgick från programmen för särskilda åtgärder på grund av stora avstånd och ökaraktär (POSEIDOM, POSEIMA, POSEICAN). Förordningarna (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001 och (EG) nr 1454/2001 [39] är tillämpliga för de utomeuropeiska departementen respektive Madeira och Azorerna samt Kanarieöarna. Dessutom har nödvändiga förändringar införts i förordning (EG) nr 1455/2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött [40].

[39] EGT L 198, 21.7.2001, s. 11-57. De ersätter de respektive förordningarna (EEG) nr 3763/91 (POSEIDOM) för de utomeuropeiska departementen, (EEG) nr 1600/92 (POSEIMA) för Madeira och Azorerna, och (EEG) nr 1601/92 (POSEICAN) för Kanarieöarna.

[40] EGT L 198, 21.7.2001, s. 58. Denna marknadsreglering styrs ytterst av förordning (EG) nr 1254/1999.

140. Under 2002 kompletterade kommissionen tillämpningen av de nyordningar som lanserades i förordningarna från 2001. Detta skedde främst genom att man antog förordning (EG) nr 43/2003 av den 23.12.2002 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordningar (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001 och (EG) nr 1454/2001 beträffande stöd till lokal produktion av vegetabiliska produkter i Europeiska unionens yttersta randområden [41], och rådets förordning (EG) nr 98/2003 av den 20.1.2003 om upprättande av prognostiserade försörjningsbalanser och fastställande av gemenskapsstöd för försörjningen av vissa produkter som är nödvändiga som livsmedel, för bearbetning samt som insatsvaror i jordbruket, och för leveransen av levande djur och ägg till de yttersta randområdena i enlighet med rådets förordningar (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001 och (EG) nr 1454/2001 [42].

[41] EGT L 7, 11.1.2003, s. 25.

[42] EGT L 14, 21.1.2003, s. 32.

141. Genom förordning (EG) nr 43/2003 samlar kommissionen samtliga bestämmelser om tillämpningen av all produktion av vegetabilier i de yttersta randområdena som får stöd i enlighet med rådets förordningar (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001 och (EG) nr 1454/2001, bestämmelser som för närvarande är fördelade på 11 olika förordningar. Förutom den omarbetning av befintliga bestämmelser som berörts ovan innehåller den nya skrivelsen ett nytt stycke om administrationen och kontrollen av stödsystemet som innebär att praxis i de yttre randområdena anpassas till vad som gäller inom övriga EU där man följer förordning (EG) nr 3508/92.

142. Genom förordning (EG) nr 98/2003 tillämpar kommissionen resultaten från 2001 års reform av POSEI-programmen för att bestämma försörjningsstöden för de yttre randområdena vad gäller de produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen. Det gäller framför allt de schablonmässiga minimibidrag som skall kompensera för högre transportkostnader och, när det gäller jordbruksinsatsvaror och produkter avsedda för vidare bearbetning, för den geografiska belägenheten (yttre randområde resp. ö-område) och som tillämpas när det stöd som avpassas efter bidragen för liknande produkter som exporteras till länder utanför EU inte täcker de merkostnaderna

2.8.1. De utomeuropeiska länderna och territorierna

143. Den 27 november 2001 antog rådet ett nytt beslut, 822/482/EG, om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska ekonomiska gemenskapen.

144. Under 2002 antog kommissionen nödvändiga tillämpningsföreskrifter för importen av ris och socker (förordningarna (EG) nr 174/2002 [43] och (EG) nr 192/2002 [44]).

[43] EGT L 30, 31.1.2002, s. 33.

[44] EGT L 31, 1.2.2002, s. 55.

2.9. Åtgärder för information om den gemensamma jordbrukspolitiken

145. Rådets förordning (EG) nr 814/2000 [45] skapar förutsättningar för informationsåtgärder om den gemensamma jordbrukspolitiken både i medlemsstaterna och i andra länder. I kommissionens förordning (EG) nr 2208/2002 [46] (som ersätter kommissionens förordning (EG) nr 1390/2000 [47]) fastställs detaljerade tillämpningsföreskrifter och den innebär en avsevärd förbättring av politiken med förenklingar, insyn, bättre utvärdering av föreslagna informationsåtgärder, ökad precisering av vilka budskap som skall förmedlas och hur de skall spridas.

[45] EGT L 100, 20.4.2000, s. 7.

[46] EGT L 337, 13.12.2002, s. 21.

[47] EGT L 158, 30.6.2000, s. 17.

146. Tanken är att förklara den gemensamma jordbrukspolitiken, främja den europeiska jordbruksmodellen, informera jordbrukare och andra aktörer på landsbygden och upplysa allmänheten om vad den gemensamma jordbrukspolitiken handlar om och målsättningarna med den.

147. Genom antagandet av kommissionens förslag finansieras följande tre åtgärdstyper:

- Årsprogram som skall genomföras särskilt av jordbruksorganisationer eller organisationer för landsbygdsutveckling, konsumentföreningar eller miljögrupper.

- Punktinsatser som skall genomföras särskilt av medlemsstaternas offentliga myndigheter, media eller universitet och högskolor.

- Åtgärder som initieras av kommissionen.

148. Åtgärderna kan hänföras till följande två grupper:

- Åtgärder som fristående organisationer föreslår att EUGFJ skall medfinansiera. Det kan gälla såväl program som punktinsatser.

- Åtgärder som föreslås av kommissionen och som finansieras fullt ut av EUGFJ.

2.9.1. Bidrag

149. En granskning av de ansökningar som inkommit från samtliga 15 EU-länder 2000, 2001 och 2002 visar på en stabil årlig ökning, från 66 till 145 och sedan 199, varav 27 respektive 54 och 40 var ansökningar om medfinansiering av program och 39 respektive 91 och 159 gällde ansökningar om punktinsatser under det aktuella året.

150. Flertalet medfinansierade program var från Belgien, vilket speglar det faktum att flera europeiska paraplyorganisationer som COPA, CEJA och AEFPR har sitt säte i landet, medan statistiken för punktinsatser uppvisar en större spridning med ett stort antal finansierade projekt i Frankrike, Spanien och Italien. Liknande tendenser kan iakttas när det gäller antalet förfrågningar om besök i Bryssel från franska, spanska och italienska grupperingar, liksom i mängden skrivelser och förfrågningar via e-post till GD Jordbruk.

151. Bland de enskilda organisationer som lyckades få medfinansiering för sina informationsprogram återfinns de vanliga mottagarna av stöd till information från tiden före 814/2000, t.ex. COPA-COGECA, AEFPR och CEJA, men även nationella konsumentorganisationer, nationella journalistförbund, europeiska miljöorganisationer och grupper för regional utveckling. Ett antal organisationer som är medlemmar i en europeisk paraplyorganisation lyckades också, liksom några regionala organisationer och akademiska institutioner.

2.9.2. Åtgärder som initierats av kommissionen

152. Kommissionen var företrädd vid olika jordbruksmässor runt om i EU, bland annat Grüne Woche i Berlin, Salon de l'Agriculture i Paris, Salon Alimentaria i Barcelona, AGRIBEX i Bryssel samt mässorna i italienska Verona and finska Hameelina.

153. Ett nytt inslag bland montrarna var det frivilliga samarbetet mellan nationella och lokala jordbrukare och branschorganisationer för att erbjuda inte bara vår dokumentation utan även verkliga erfarenheter av högkvalitativ jordbruksproduktion från de aktuella länderna. Detta slags gemensam åtgärd visar tydligt på hur de allmänna informationsinsatser kommissionen genomför i enlighet med rådets förordning (EG) nr 814/2000 kompletterar de åtgärder som planeras utifrån annan lagstiftning om information om jordbruksprodukter.

154. En annan samarbetspartner var Carrefour-nätverken som hjälpte kommissionens personal med att informera om montern. Kommissionens monter på jordbruksmässorna gjorde att man kom att delta i ett flertal olika informationsverksamheter i samband med mässorna tillsammans med press och yrkesorganisationer.

155. I Bryssel anordnades en konferens för jordbruksinriktad press och Carrefour-organisationen, och en konferens om jordbruk i bergsbygder samfinansierades av GD Jordbruk och GD Regionalpolitik. Två större informationstillfällen organiserades i Riga och Prag för de ledande inom jordbruket akademiker, konsumenter, press och andra medborgare från samtliga kandidatländer, även Turkiet.

156. Tillsammans med Publikationsbyrån tog man fram man sedvanligt material samt ett antal faktablad om för enskilda produkter, rapporter och broschyrer om organisationen av den gemensamma marknaden samt om internationella frågor och sådana om landsbygden.

157. På kommunikationsområdet i övrigt arbetade man fram nya kärnbudskap för halvtidsöversynen och utvidgningen. Man producerade en video om halvtidsöversynen och aktualiserade den för att spegla de reformförslag som kommissionen lade fram om den gemensamma jordbrukspolitiken under hösten 2002. Men genomförde två Eurobarometer-undersökningar, den ena i medlemsstaterna, den andra i kandidatländerna.

2.10. Informations- och kommunikationsteknik

158. Kärnfrågor under 2002 var förbättringen av den elektroniska mottagningen av uppgifter från medlemsstaterna, särskilt