[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 26.2.2009

KOM(2008) 775 slutlig/2

2008/0220 (CNS)

CORRIGENDUMAnnule et remplace le document COM(2008)775 final du 13.11.2008.Concerne toutes les versions linguistiques.

Förslag till

RÅDETS DIREKTIV

om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter

(framlagt av kommissionen) {SEC(2008) 2858}{SEC(2008) 2859}

MOTIVERING

FÖRSLAGETS KONTEXT

Förslagets motivering och målsättningar

I mars 2007 underströk Europeiska rådet nödvändigheten av att förbättra försörjningstryggheten för hela Europeiska unionen och för varje medlemsstat, till exempel genom att utarbeta effektivare beredskapsmekanismer i krislägen. Härvid insisterade rådet på nödvändigheten av att se över gemenskapens mekanismer för lagerhållning av olja. Man hänvisade speciellt till oljetillgången i krissituationer och underströk att det rörde sig om ett komplement till Internationella energiorganets (IEA) krismekanism.

Europeiska rådets mandat bekräftar kommissionens ställningstagande, enligt vilket åtgärder bör vidtas för att avhjälpa bristerna i det aktuella systemet. Även om medlemsstaternas system hittills har varit i stånd att leverera lämpliga kvantiteter i en krissituation, och inget har bedömts som olämpligt av exempelvis Europeiska gemenskapernas domstol, framkallar antalet och beskaffenheten av överträdelserna i vissa fall tvivel på aktuell praxis, i synnerhet om man tar i beaktande andra indirekta bevis på oegentligheter som eventuellt kan förekomma i det nuvarande systemet, och som framkommit till exempel genom IEA:s och kommissionens insatser och utvärderingar.

En analys av det aktuella systemet uppvisar brister som skulle kunna hindra det från att fungera korrekt om försörjningen upphörde. Det är inte säkert att de existerande systemen kan garantera att de lager som finns för nödsituationer är tillgängliga och färdiga att tas i bruk för att täcka behoven. Europeiska unionen förfogar inte heller över några samordnade förfaranden för att ingripa, vilket i praktiken gör det mycket svårt att fatta snabba beslut och vidta de effektiva åtgärder som krävs i en krissituation. En bättre anpassning till IEA:s internationellt erkända regler tycks dessutom vara önskvärd, då gemenskapens lagerhållning skulle kunna ge bättre stöd åt IEA:s agerande.

Dessa brister skulle kunna hindra systemet från att ge förväntade resultat i en krissituation, vilket skulle kunna tillfoga ekonomin stora skador. Med hänsyn till den viktiga roll oljan spelar i de moderna samhällenas ekonomi, skulle kostnaderna härför, som konsekvensanalysen visar, kunna bli ansenliga. Under dessa omständigheter vore det oansvarigt att invänta mer påtagliga bevis.

Det aktuella systemet är också benäget att utsättas för parasitism: de medlemsstater som eventuellt förfogar över mindre pålitliga system kan åka snålskjuts på de länder som har slutit effektiva överenskommelser. Situationen komprometterar därmed beredskapsgraden för nödsituationer i hela Europeiska unionen.

Omprövningen har som målsättning att stärka systemet samtidigt som den ökar medlemsstaternas skyldigheter. Bestämmelserna för ingripande i nödsituationer bör vara bättre anpassade till Europeiska unionens behov beträffande dess kapacitet att reagera effektivt och uppträda samordnat i fall av avbrott i oljeförsörjningen.

Allmän bakgrund

Oljan är Europeiska unionens viktigaste energiresurs. Ekonomin är starkt beroende av kontinuerlig och tillförlitlig försörjning till ett överkomligt pris. På grund av det starka och växande beroendet av importer, är försöjningstryggheten speciellt viktig.

Europeiska unionen bör vara i stånd att kompensera eller åtminstone minska de negativa effekterna av eventuella avbrott i försörjningen. Erfarenheten visar att ibruktagande av beredskapslager av olja utgör den enklaste och snabbaste metoden för att förse en otillfredsställd marknad med stora kvantiteter olja eller kompletterande petroleumprodukter, och därmed minska brister och de negativa konsekvenserna för ekonomin.

De senaste åren har risken för ett avbrott i oljeförsörjningen ökat av flera skäl. Den aktuella tendensen i världen, liksom den inre utvecklingen i Europeiska unionen (stegvis utvidgning, fullbordan av den inre marknaden, minskning av den inre produktionen, etc.) talar för en uppdatering av gemenskapens lagstiftning om lagerhållning som antogs för 40 år sedan.

År 2002, föreslog kommissionen ett direktiv som avsåg att utöka den lagervolym varje medlemsstat ska upprätthålla till 120 dagar, och att ge Europeiska unionen möjlighet att besluta om tilldelningen av dessa reserver, inte bara i krissituationer, utan även i fall av överhängande risk för kritisk volatilitet på marknaden. Då kommissionen stötte på starkt motstånd från Europeiska parlamentet och rådet, beslöt den att dra tillbaka sitt förslag.

Gällande bestämmelser inom det område förslaget täcker

- Rådets direktiv 2006/67/EG av den 24 juli 2006 om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter, EUT L 217, 8.8.2006, s. 8.

- Rådets beslut 68/416/EEG av den 20 december 1968 om ingående och tillämpning av särskilda avtal mellan regeringar om medlemsstaternas skyldighet att hålla minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter, EGT L 308, 23.12.1968, s. 19.

- Rådets direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 1973 om åtgärder för att dämpa verkningarna av svårigheter vid försörjningen med råolja eller petroleumprodukter, EGUT L 228, 16.8.1973, s. 1.

- Det föreslagna direktivet skulle ersätta de tre ovanstående rättsakterna.

Direktiv 2006/67/EG är en kodifierad version som ersätter rådets direktiv 68/414/EEG och direktiv 98/93/EG som ändrar detsamma.

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Detta förslag är helt förenligt med unionens målsättningar, bland andra de som rör upprättandet av en inre marknad, solidariteten mellan medlemsstaterna och en varaktig utveckling av Europa grundad på balanserad ekonomisk tillväxt och prisstabilitet.

Det är även förenligt med klimat- och energipolitiken, varav en av pelarna är försörjningstryggheten vad gäller energi.

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS

Samråd med berörda parter

Använda samrådsmetoder, berörda huvudsektorer och de svarandes allmänna profil

En allmän rådfrågning har ägt rum mellan april och juni 2008 för att samla in åsikter från alla berörda parter gällande en eventuell omprövning av lagstiftningen om beredskapslager av olja. Denna rådfrågning grundade sig på ett dokument som beskrev de huvudsakliga problemen med det aktuella systemet som, enligt kommissionen, måste lösas och föreslog möjliga ändringar av den aktuella lagstiftningen. Förutom flera företag och branschorganisationer, har 17 medlemsstater kommit in med bidrag.

Förutom den allmänna rådfrågningen on line, har de viktigaste plattformarna för samrådet med de berörda parterna varit Gruppen för oljeförsörjning och Forumet för fossila bränslen (forumet i Berlin). Utöver dessa strukturerade dialoger, har medlemsstaterna, berörda parter och externa experter rådfrågats under flera informella möten. Även IEA har varit en viktig källa för information och extern expertis.

Sammanfattning av inkomna svar och det sätt de behandlats på

De flesta av de berörda parterna har stött målsättningarna i den omprövning som lagts fram i det för ändamålet framtagna dokumentet. Allmänt bifall vann i synnerhet de ansträngningar som syftar till att underlätta den administrativa bördan, upprätta ett samordnat förfarande i nödsituationer för att komplettera det av IEA förutsedda förfarandet, samt att säkerställa ett bättre iakttagande av lagstiftningen genom förstärkta kontroller. Däremot var de berörda parterna (medlemsstater och industri) oense om de bestämmelser som syftar till att förbättra lagrens tillgänglighet. Vissa berörda parter insisterade på att alla beredskapslager borde innehas av staten för att garantera maximal tillgänglighet, medan andra ansåg att medlemsstaterna borde kunna vara i stånd att anpassa sina system enligt rådande förhållanden.

Majoriteten av de berörda parterna motsatte sig idén om strängt fysisk uppdelning mellan beredskapslagren och de kommersiella lagren, och menade att de kunde samexistera (upprätthållande av beredskapslager och kommersiella reserver i samma anläggningar, ja i samma förvaringsanläggningar) för att optimera kostnaderna och det geografiska läget. Egen redovisning och sträng kontroll förespråkades emellertid för att garantera att beredskapslagren i detta fall inte skulle kunna användas i kommersiellt syfte.

Anlitande av expertis

Experternas bidrag till konsekvensbedömningarna och lagstiftningsförslaget inhämtades under talrika rådfrågningar och formella och informella möten under 2007 och 2008. Medlemmarna i Gruppen för oljeförsörjning svarade på två speciellt utformade frågeformulär, varav det ena behandlade oljeberedskapslagrens sammansättning och tillgänglighet, och det andra de resurser som används för att upprätthålla beredskapslagren enligt de aktuella bestämmelserna.

Ingen anlitad extern part har deltagit i utarbetandet av konsekvensanalysen och lagstiftningsförslaget.

Konsekvensanalys

Fyra möjligheter togs med i konsekvensanalysen som bifogas detta förslag. Slutsatserna framgår av följande:

Alternativ 0: Business as usual

Detta alternativ gör det omöjligt att ge Europeiska unionen god beredskap för nödsituationer, vilket är oroväckande då avbrott i försörjningen riskerar att bli vanligare och allvarligare i framtiden.

Alternativ 1: Förstärkning av kontrollmekanismerna och samordningen av det aktuella systemet

Detta alternativ skulle inte innebära någon förändring av de aktuella bestämmelserna vad gäller lagringen, men det skulle förstärka den offentliga kontrollen över beredskapslagrens tillgänglighet och nödmekanismerna. Det skulle medföra några förbättringar, men skulle inte göra det möjligt att avhjälpa alla aktuella brister och sålunda skapa ett solitt och samordnat system som gäller för hela Europeiska unionen. En förstärkning av kontrollerna skulle göra det lättare att upptäcka fall av bristande efterlevnad, men skulle inte ta hänsyn till de underliggande skälen till att lagren är otillräckliga.

Alternativ 2: Upprättande av ett centraliserat system för gemenskapen, förenat med en skyldighet till statligt/offentligt ägande av beredskapslagren

Inom ramen för detta alternativ skulle alla särskilda beredskapslager för 90 dagar innehas av staten, förvaltas av ett organ, eventuellt kontrolleras av Europeiska unionen och vara åtskilda från de kommersiella lagren. Dessa lager skulle visserligen vara tillgängliga i brådskande fall men vissa av de fördelar som hänger samman med ”blandad lagring” (automatisk omsättning av lagren, lagrens närhet till konsumenterna) skulle gå förlorade. Detta alternativ skulle kräva en omläggning av den aktuella lagerhållningen för de flesta medlemsstaterna, vilket skulle medföra ansenliga offentliga utgifter. En dylik åtgärd skulle inte vara berättigad med hänsyn till de kriser som vi redan upplevt och skulle kunna visa sig vara oförenlig med proportionalitets- och subsidiaritetsprinciperna.

Alternativ 3: Europeiska unionen upprättar särskilda beredskapslager inom ramen för en omprövad version av det aktuella systemet

Att påtvinga medlemsstaterna skyldigheten att upprätthålla beredskapslager varav en del skulle innehas av regeringen eller ett organ ( särskilda lager ) skulle otvivelaktligen ge tillgång till kompletterande volymer i krissituationer. Lagernivåerna skulle kunna vara mycket lägre än 90 dagar och ändå tillräckliga för att klara en kris av den typ vi redan upplevt. Varje medlemsstat skulle förfoga över en bred marginal för handlingsfrihet för att fullfölja sin del av lagringsskyldigheten. Denna lösning ligger relativt nära den som de flesta medlemsstater redan antagit. Den ger ett acceptabelt skydd mot avbrott i leveranserna, samtidigt som den, enligt proportionalitetsprincipen, ger utrymme för staterna att fatta egna beslut.

FÖRSLAGETS JURIDISKA INNEHÅLL

Sammanfattning av föreslagna åtgärder

Även om kommissionen helt klart privilegierar alternativ 3, framgår det av rådfrågningarna av berörda parter och av konsekvensanalysen att den för tillfället inte kan genomdriva upprättandet av särskilda lager. Dess förslag grundar sig följaktligen på detta alternativ men överlåter för närvarande åt medlemsstaterna att besluta om upprätthållandet av särskilda lager. Regler som syftar till att förstärka kontrollerna föreslås, och i de fall lagren inte svarar mot vissa kriterier kommer en årsrapport att upprättas som tar upp var de befinner sig och vem som är ägare, för att försäkra sig om att dessa lager är fullt tillgängliga. En översynsklausul gör det möjligt för kommissionen att efter en viss tid avgöra huruvida de medlemsstater som inte upprätthåller särskilda lager tillämpar andra lösningar som ger tillräcklig tillförlitlighet.

Lager bestående av specifika produkter som innehas av regeringen eller ett organ är i högsta grad önskvärda, inte minst i ljuset av det förslag som syftar till att närma medlemsstaternas allmänna skyldigheter gällande lagring till de skyldigheter som gäller för IEA. Detta närmande skulle göra gemenskapens system för oljelagring mer samordnat, vilket skulle underlätta samarbetet med IEA. Det skulle även underlätta iakttagandet av skyldigheterna och minska den administrativa bördan för medlemsstaterna, till exempel de som har dubbla skyldigheter då de tillhör både Europeiska unionen och IEA. Detta närmande kan emellertid även tolkas som en uppmjukning av de specifikationer som gäller för lagringen. För att motverka detta, borde beredskapslagren, åtminstone delvis, ägas och förvaltas av staten, som till exempel i Förenta Staterna, Japan och Korea.

Med den föreslagna lagstiftningen skulle medlemsstaterna dessutom komma i åtnjutande av större flexibilitet när det gäller att definiera tillvägagångssättet gällande lagringsskyldigheterna. De kommer att kunna delegera verkställandet av vissa av sina lagringsskyldigheter till andra medlemsstater. Om en medlemsstat beslutar att ålägga företagen viss lagringsskyldighet, har dessa möjlighet att delegera verkställandet till en central lagringsenhet. Detta alternativ undanröjer en del diskrimination som kan förekomma mellan olika kategorier av operatörer och gör det möjligt att komma till rätta med problemet med användning av ”delegeringar” ( tickets ) och bindande bilaterala överenskommelser. Förslaget upprättar regler och förfarande som ska följas då IEA agerar, och i nödsituationer när så ej är fallet. Europeiska unionen skulle kunna delta mer effektivt i IEA:s aktioner: de länder som är medlemmar i IEA kan delta utan uttrycklig tillåtelse av kommissionen, och denna samordnar bidraget från de medlemsstater som inte tillhör IEA.

Slutligen skulle de föreslagna reglerna innebära att granskningar och inspektioner av beredskapslager kunde utföras av kommissionen eller för dess räkning.

Rättslig grund

Förslagets rättsliga grund är artikel 100 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Subsidiaritetsprincipen

Ett gemensamt agerande skulle göra det lättare att uppfylla förslagets målsättningar av följande skäl.

Energi är en kollektiv nyttighet: med beaktande av förekomsten av en inre marknad kan de fördelar som nås genom ibruktagande av lager i krissituationer inte begränsas till ett enda land. Den inre marknaden garanterar att alla lager som tas i bruk ska kunna förvärvas fritt i hela Europeiska unionen. De fördelar som uppnås genom att ta lager i bruk ska inte bara komma ett enda land tillgodo utan hela Europeiska unionen. Följaktligen riskerar de nödmekanismer som antagits av de olika medlemsstaterna, om de är alltför olika och har olika nivåer för beredskap och tillförlitlighet, att vara mindre effektiva och skapa problem med parasitism.

Med beaktande av oljemarknadernas internationella dimension, kommer alla avbrott i oljeförsörjningen – om de äger rum i en eller flera medlemsstater eller i ett tredje land – att få återverkningar i samtliga medlemsstater. I så integrerade ekonomier som den inre marknaden påverkar dessutom varje medlemsstats beredskapsnivå för nödsituationer hela Europeiska unionens beredskapsnivå. Genom att införa minimikrav som gäller för hela Europeiska unionen, skulle det vara enklare att förekomma problem och övervinna kriser.

Det bör för övrigt påpekas att flera medlemsstater inte tillhör IEA, som är behörigt att vidta åtgärder i fall av världsomfattande kris. Europeiska kommissionen deltar i organets arbeten, men hela Europeiska unionens deltagande i en av IEA organiserad aktion kan endast garanteras inom ramen för en gemensam mekanism till vilken de medlemsstater som inte är medlemmar i IEA ansluter sig.

Med beaktande av det föregående utgör samordningen det bästa sättet att upprätthålla en hög grad av säkerhet för oljeförsörjningen i Europeiska unionen.

Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

Detta förslag går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppfylla de uppsatta målsättningarna. Medlemsstaterna kommer även i fortsättningen att åtnjuta stor frihet för att definiera förfarande för verkställande av sina lagringsskyldigheter och sammansättningen av lagren, med hänsyn till deras geografiska läge, deras raffineringskapacitet och andra väsentliga faktorer.

Förslaget föreskriver inte detaljerna för hur medlemsstaterna ska följa bestämmelserna om lagringen. Det nöjer sig med att definiera tillämpliga kriterier för beredskapslagren. Vissa av de föreslagna åtgärderna syftar till att lätta den administrativa bördan för medlemsstaterna och de ekonomiska aktörerna.

Val av instrument

Föreslaget (föreslagna) instrument: direktiv.

Det instrument som föreslås är ett direktiv som ska tillämpas av medlemsstaterna. Ett direktiv är det lämpligaste instrumentet eftersom det tydligt definierar de målsättningar som ska uppfyllas, samtidigt som det ger medlemsstaterna tillräcklig marginal för att verkställa det på det sätt som bäst passar för varje enskild situation.

BUDGETKONSEKVENSER

Antagande av förslaget får begränsade konsekvenser för gemenskapens budget. Det handlar främst om att täcka utgifter för IT och, om kommissionen så beslutar, utgifter för revisioner eller inspektioner av beredskapslagren.

Förslaget borde inte medföra någon direkt och oundviklig större konsekvens för medlemsstaternas budget.

KOMPLETTERANDE INFORMATION

Förenkling

Den juridiska ramen för EU:s beredskapslager och bestämmelserna gällande deras användning grundar sig på tre olika rättsakter i gemenskapen. Genom detta förslag skulle de ersättas med en enda rättsakt.

Genom att närma lagringsskyldigheterna till de skyldigheter som definierats av IEA, förenklar detta förslag även medlemsstaternas administrativa förfarande.

Översynsklausul

Efter tre år kan kommissionen föreslå att en del av varje medlemsstats beredskapslager obligatoriskt ska innehas av regeringen eller av ett organ.

2008/0220 (CNS)

Förslag till

RÅDETS DIREKTIV

om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100,

med beaktande av kommissionens förslag[1],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[2],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3],

efter att ha hört europeiska datatillsynsmannen[4], och

av följande skäl:

(1) Gemenskapens försörjning med råolja och petroleumprodukter fortsätter att vara av stor betydelse, bland annat för transportsektorn och den kemiska industrin.

(2) Den ökande koncentrationen av produktionen, minskningen av oljetillgångarna och den ökade konsumtionen av petroleumprodukter i världen bidrar till att öka riskerna för försörjningsproblem.

(3) Europeiska rådet har bland annat understrukit nödvändigheten av att förstärka försörjningstryggheten, både i gemenskapen i sin helhet och i de enskilda medlemsstaterna, bland annat genom en översyn av gemenskapens oljelagringsmekanismer, i synnerhet vad gäller lagrens tillgänglighet i krissituationer[5].

(4) Denna målsättning utgår bland annat från att gemenskapssystemet närmas till det Internationella Energiorganets (nedan kallat IEA ) system.

(5) Enligt bestämmelserna i rådets direktiv 2006/67/EG av den 24 juli 2006 om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter[6], görs beräkningen av lagren i förhållande till den inhemska dagliga genomsnittsförbrukningen under föregående kalenderår. De skyldigheter som åläggs enligt överenskommelsen gällande ett internationellt energiprogram av den 18 november 1974 (nedan kallat IEA-avtalet ) bedöms däremot utgående från nettoimporten av olja och petroleumprodukter. På grund härav, liksom på grund av andra skiljaktigheter vad gäller metoderna, är det nödvändigt att anpassa metoderna för beräkning av lagringsskyldigheter liksom metoderna för beräkning av gemenskapens beredskapslager så att de närmar sig de som används inom ramen för tillämpningen av IEA-avtalet.

(6) Egen oljeproduktion kan i sig själv bidra till försörjningstryggheten och skulle alltså kunna rättfärdiga att oljeproducerande medlemsstater innehar mindre lager än övriga medlemsstater. En sådan avvikelse kan emellertid inte ge upphov till en betydande ändring av lagringsskyldigheterna i förhållande till dem som framgår av direktiv 2006/67/EG. Härav följer att vissa medlemsstaters lagringsskyldighet bör fastställas i förhållande till den inhemska oljekonsumtionen och inte till importen.

(7) Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Bryssel den 8 och 9 mars 2007 visar att det är allt viktigare och mer brådskande att gemenskapen verkar för en integrerad energipolitik, som samordnar de åtgärder som tillämpas på europeisk nivå med dem som tillämpas i medlemsstaterna[7]. Det är då av högsta vikt att de lagringsmekanismer som genomförts i de olika medlemsstaterna närmar sig varandra.

(8) Oljelagrens tillgänglighet och skyddet för energileveranserna är av största vikt för gemenskapens medlemsstaters allmänna säkerheten. Införandet av centrala organ eller lagringscentraler inom gemenskapen gör det möjligt att närma sig dessa målsättningar. För att ge de berörda medlemsstaterna möjlighet att fastställa reglerna för sina centrala lagringsenheter utgående från sin nationella lagstiftning och samtidigt så långt möjligt minska den ekonomiska börda som denna lagringsverksamhet utgör för slutkonsumenterna, räcker det, med tanke på att oljelager kan upprättas var som helst inom gemenskapen och innehas av vilket centralt organ eller vilken härför upprättad central tjänst som helst, att förbjuda att lagren drivs i vinstsyfte.

(9) Med beaktande av målsättningarna i gemenskapens lagstiftning om oljelager, eventuella farhågor gällande säkerheten hos vissa medlemsstater som kan tillkomma, och önskan om bättre disciplin och insyn i solidaritetsmekanismerna mellan medlemsstaterna, bör verksamheten för de centralenheter som arbetar utan mellanhänder begränsas till det egna landet.

(10) Oljelagren bör kunna upprättas var som helst inom gemenskapen. Mot denna bakgrund bör också de ekonomiska aktörer som är skyldiga att lagra kunna frigöra sig från denna plikt genom att delegera den till en av centralenheterna. Dessutom minskar riskerna för diskriminering mellan länderna i praktiken, om sådan delegering sker mot en ersättning som begränsas till kostnaderna för de tjänster den i gemenskapen belägna, fritt valda centrala lagringsenheten erbjuder.

(11) Medlemsstaterna bör säkerställa absolut tillgänglighet för alla lager som gemenskapslagstiftningen påbjuder. För att en sådan tillgänglighet ska kunna garanteras, bör äganderätten till dessa lager inte inskränkas eller begränsas. Petroleumprodukter som tillhör företag som löper betydande risker för verkställighetsförfaranden avseende deras tillgångar ska inte tas med i beräkningen. När en lagringsskyldighet åläggs en aktör, bör inledandet av ett konkursförfarande eller ett offentligt ackord anses tyda på att en sådan risksituation föreligger.

(12) Med tanke på de behov som hänger samman med inrättandet av en politik för nödsituationer, närmandet av de olika ländernas lagringsmekanismer och behovet av en bättre översyn av lagernivåerna, särskilt i krissituationer, bör medlemsstaterna och gemenskapen förfoga över ett effektivare sätt att kontrollera dessa lager.

(13) Kontrollmöjligheterna och insynen skulle öka om en stor del av dessa lager tillhörde medlemsstaterna eller de centralenheter som upprättats av de olika ländernas myndigheter, åtminstone vad gäller denna del av lagren.

(14) För att kunna bidra till försörjningstryggheten i gemenskapen bör de lager som förvärvats som egendom av medlemsstaterna eller centralenheterna (de särskilda lagren ), och som upprättats enligt beslut som fattats av medlemsstaterna, motsvara de verkliga behoven i en krissituation. De bör dessutom få en rättslig status som säkerställer att de är fullt tillgängliga i en krissituation. Berörda medlemsstater bör därför vidta nödvändiga åtgärder för att ifrågavarande lager ska vara ovillkorligt skyddade mot alla slags verkställighetsförfaranden.

(15) De volymer som centralenheterna eller medlemsstaterna är skyldiga att inneha bör för närvarande fastställas till en nivå som varje berörd medlemsstat självständigt och frivilligt beslutat.

(16) Eftersom kontroll och insyn bör förbättras bör medlemsstaternas skyldigheter gällande översyn av andra beredskapslager än de särskilda lagren ökas, liksom, i vissa fall, medlemsstaternas skyldighet att informera om sina bestämmelser om beredskapslagrens tillgänglighet och om utvecklingen av reglerna för deras upprätthållande.

(17) Direktiv 2006/67/EG har i hög grad bidragit till upprättandet och organiserandet av oljelager i varje medlemsstat, men föreskriver ingen särskild räkenskapsskyldighet för dessa lager när de uppgår i de kommersiella oljelagren eller i lager som är anlagda av driftsrelaterade skäl. I dessa fall bör insynen i lagren förbättras.

(18) Periodiciteten för lagerinventeringar, liksom tidsfristerna för föreläggandet av inventeringsrapporterna inför kommissionen enligt direktiv 2006/67/EG, är oförenlig med andra system för oljelagring som upprättats i andra delar av världen. I en resolution om de makroekonomiska följderna för höjningar av priset på energi, gav Europaparlamentet sitt stöd till antagande av tätare informationsperioder[8].

(19) För att undvika att mångfaldiga informationen om de olika kategorier av produkter som medlemsstaterna är skyldiga att lämna, bör Europaparlamentets och rådets förordning nr ******** av den ******** om energistatistik tjäna som referens för de olika kategorier av petroleumprodukter som detta direktiv avser.

(20) För att öka försörjningstryggheten, ge bättre information åt marknaderna, lugna konsumenterna angående oljelagren och optimera informationsspridningen, bör ändringar och klargöranden av förfarandet för inventeringsstatistik förutses, liksom även metoderna för hur denna statistik ska spridas.

(21) Därför bör man också utvidga kravet på upprättandet och vidarebefordran av statistik till andra lager än beredskapslagren och de särskilda lagren, och föreskriva insamling av statistiska uppgifter varje vecka.

(22) Biodrivmedel, liksom vissa tillsatser, blandas ofta i petroleumprodukter. När de ingår i sådana produkter, bör de kunna räknas med både vad gäller lagringsskyldigheten och nivån på föreliggande lager.

(23) Avvikelser och misstag kan förekomma i de register som vidarebefordras till kommissionen. Personer anställda eller befullmäktigade av kommissionen bör därför ha möjlighet att kontrollera lagren och de dokument medlemsstaternas myndigheter åberopar.

(24) De insamlade eller insända statistiska uppgifterna bör genomgå en omfattande data- och statistikbehandling som förutsätter samordnade förfaranden och instrument. Kommissionen bör ha möjlighet att vidta lämpliga åtgärder för detta, och bland annat utveckla nya datasystem.

(25) Skyddet av enskilda personer med avseende på medlemsstaternas behandling av personuppgifter styrs av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[9], och skyddet av enskilda personer med avseende på kommissionens behandling av personuppgifter täcks av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[10]. I dessa rättsakter föreskrivs bland annat att det ska finnas legitima skäl för behandling av personuppgifter och att personuppgifter som inkommit av misstag omedelbarts ska raderas.

(26) Medlemsstaterna bör kunna fullgöra sina skyldigheter enligt ett beslut om ibruktagande av lager som fattas enligt IEA-avtalet eller dess genomförandebestämmelser.

(27) Bestämmelserna i rådets direktiv 73/238/EEG av den 24 juli 1973 om åtgärder för att dämpa verkningarna av svårigheter vid försörjningen med råolja eller petroleumprodukter[11] syftar bland annat till att kompensera, eller åtminstone dämpa, de skadliga verkningarna av eventuella problem, även tillfälliga, som innebär att leveranserna av råolja eller petroleumprodukter minskar märkbart, bland annat sådana allvarliga störningar som en sådan leveransminskning skulle kunna medföra för gemenskapens ekonomiska verksamhet. Detta direktiv bör omfatta liknande åtgärder.

(28) Direktiv 73/238/EEG syftar för övrigt också till att inrätta ett samrådsorgan med uppgift att underlätta samordning av konkreta åtgärder som vidtagits eller planeras av medlemsstaterna. Ett sådant organ bör även omfattas av detta direktiv. Varje medlemsstat bör utarbeta en plan som kan tillämpas om det uppstår problem med försörjningen med råolja och petroleumprodukter. Det är dessutom önskvärt att varje medlemsstat inför bestämmelser om organisatoriska åtgärder i krissituationer.

(29) Eftersom det inte finns någon enhetlig obligatorisk miniminivå för de särskilda lagren på gemenskapsnivå, och med tanke på antalet nya mekanismer som detta direktiv introducerar, bör genomförandet av direktivet ses över relativt kort tid efter det att det trätt i kraft.

(30) Detta direktiv täcker eller ersätter alla punkter som behandlas i rådets beslut 68/416/EEG av den 20 december 1968 om ingående och tillämpning av särskilda avtal mellan regeringar om medlemsstaternas skyldighet att hålla minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter[12]. Det beslutet blir därmed överflödigt.

(31) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, det vill säga upprätthållandet av en hög säkerhetsnivå för oljeförsörjningen i gemenskapen med hjälp av tillförlitliga och genomsynliga mekanismer som är grundade på solidaritet mellan medlemsstaterna, samtidigt som reglerna för den inre marknaden och konkurrensen respekteras, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget I enlighet med proportionalitetsprincipen så som den fastställs i samma artikel, går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppfylla målsättningen.

(32) Bestämmelser bör antas för genomförandet av detta direktiv i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfarande som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[13].

(33) Direktiv 73/238/EEG och 2006/67/EG samt beslut 68/416/EEG bör därför upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Detta direktiv syftar till att upprätta regler för att med hjälp av tillförlitliga och översiktliga mekanismer som är grundade på solidaritet mellan medlemsstaterna säkerställa en hög säkerhetsnivå för oljeförsörjningen i gemenskapen, hålla minimilager av olja och petroleumprodukter samt införa de förfaranden som krävs för att avhjälpa eventuella allvarliga brister.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) referensår : kalenderår för de uppgifter om förbrukning eller import som tagits med i de beräkningar som gjorts för att fastställa den lagernivå som ska hållas respektive de lager som verkligen hölls vid en viss tidpunkt,

b) tillsatser : andra ämnen än kolväten som sätts till eller blandas i en produkt för att ändra dess egenskaper,

c) biodrivmedel : flytande bränsle eller bränsle i form av gas som används för transport och som framställts ur biomassa, varvid biomassa är den biologiskt nedbrytbara delen av produkter, avfall och rester från jordbruket (inbegriper både produkter från växt- och djurriket), skogsbruket och därtill hörande industrier, liksom den biologiskt nedbrytbara delen av industriellt och kommunalt avfall,

d) inhemsk konsumtion : sammanräkning av de kvantiteter som levererats till landet för energiändamål och andra ändamål. Denna sammanräkning omfattar oljeleveranser till elkraftverk, hushåll, industrier eller bostäder eller för transport för slutkonsumtion.

e) faktiskt internationellt beslut om ibruktagande av lager : alla gällande beslut som fattas av styrelsen för Internationella energiorganet i syfte att ta i bruk en medlemsstats lager av olja eller petroleumprodukter,

f) central lagringsenhet : organ eller tjänst som anförtrotts uppgiften att utan mellanhänder agera i en viss medlemsstat för förvärv, hållande eller försäljning av särskilda lager i landet,

g) allvarligt avbrott i försörjningen : kraftig och oväntad minskning av försörjningen med råolja eller petroleumprodukter i gemenskapen eller i en medlemsstat, vare sig den medfört ett faktiskt internationellt beslut om ibruktagande av lager eller ej,

h) internationell bunkring : aggregat enligt bilaga A, punkt 2.1, i Europaparlamentets och rådets förordning nr ****** av den ****** om energistatistik,

i) oljelager : lager av råolja eller petroleumprodukter enligt bilaga C, punkt 3.1 första stycket i Europaparlamentets och rådets förordning nr ****** av den ****** om energistatistik,

j) beredskapslager : oljelager som varje medlemsstat åläggs att hålla enligt artikel 3 i detta direktiv,

k) kommersiella lager : oljelager som innehas av ekonomiska aktörer och som inte omfattas av bestämmelserna i detta direktiv,

l) särskilda lager : oljelager som svarar mot villkoren i artikel 9.

Definitionerna i denna artikel kan preciseras och ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 3

Beredskapslager – Beräkning av lagringsskyldigheter

1. Medlemsstaterna ska anta de lagar och andra författningar som krävs för att, senast den 31 december 20XX[14], säkerställa att det för det allmännas bästa inom gemenskapen ständigt hålls oljelager som totalt minst motsvarar antingen nittio dagars nettoimport eller sjuttio dagars förbrukning, beroende på vilken mängd som är störst.

2. Den nettoimport som ska ligga till grund för beräkningen, är genomsnittet av den mängd råolja som dagligen importerades under föregående kalenderår, beräknat enligt den metod som beskrivs i bilaga I.

Den konsumtion som ska ligga till grund för beräkningen är genomsnittet för den inhemska dagliga genomsnittskonsumtionen under föregående kalenderår, fastställt och beräknat enligt den metod som beskrivs i bilaga II.

3. Genom undantag från stycke 2 beräknas emellertid från den 1 januari till den 31 mars varje kalenderår den nettoimport och den konsumtion som avses i detta stycke enligt de kvantiteter som importerats och konsumerats under det näst sista kalenderåret som föregår pågående kalenderår.

4. Metoden för beräkningen av de lagringsskyldigheter som avses i denna artikel kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 4

Beräkning av lagernivåer

1. Befintliga lagernivåer beräknas enligt de metoder som beskrivs i bilaga III. För beräkning av de befintliga lagernivåerna för varje kategori enligt artikel 9 används metoderna enbart på sådana produkter som tillhör den berörda kategorin.

2. För beräkning av lagernivåerna vid en viss tidpunkt ska det kalenderår vars uppgifter tas i beaktande anses vara det referensår som ska fastställas enligt artikel 3.

3. Metoderna för beräkningen av de lager som avses i punkt 1 och 2 kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 5

Lagrens tillgänglighet

1. Medlemsstaterna ansvarar för att de beredskapslager och särskilda lager som befinner sig på deras territorium ständigt är fysiskt åtkomliga och tillgängliga. De ska upprätta metoder för identifiering, redovisning och kontroll av dessa beredskapslager, så att det när som helst är möjligt att kontrollera dem. För de beredskapslager och särskilda lager som ingår i lager som innehas av ekonomiska aktörer, eller som är blandade med sådana lager, ska separat redovisning finnas.

Medlemsstaterna ska bland annat vidta de åtgärder som krävs för att förhindra pantförskrivning av beredskapslagren och de särskilda lagren, liksom all annan användning av dessa lager som säkerhet. Beredskapslagren och de särskilda lagren får inte omfattas av några som helst ekonomiska eller rättsliga krav.

2. När det är befogat att tillämpa de nödförfarande som avses i artikel 21, ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att möjliggöra för varje medlemsstat för vilken beredskapslager eller särskilda lager hålls på dess territorium att under dessa omständigheter avgöra hur ifrågavarande lager ska användas, transporteras och tas i bruk.

Artikel 6

Register över beredskapslager – årsrapport

1. Varje medlemsstat ska upprätta ett detaljerat register, som ständigt uppdateras, över alla de beredskapslager den håller och som inte utgör särskilda lager enligt artikel 9. Sådana register ska bland annat innehålla de uppgifter som gör det möjligt att exakt lokalisera ifrågavarande lager och fastställa deras mäng, vem som är ägare, liksom vad de innehåller, enligt de kategorier som presenteras i bilaga C punkt 3.1 första stycket i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr ****** av den *********** om energistatistik.

Den berörda medlemsstaten ska inom trettio dagar efter utgången av det berörda kalenderåret förse kommissionen med en kopia av registret över befintliga lager den sista dagen varje kalenderår.

På begäran av kommissionen ska medlemsstaten dessutom inom åtta dagar till kommissionen lämna in en kopia av registret; en sådan kopia kan begäras upp till tio efter det datum uppgifterna gäller.

2. Varje medlemsstat som inte förpliktat sig att hålla särskilda lager i enlighet med artikel 9 ska upprätta en årsrapport som redogör för de åtgärder som landets myndigheter vidtagit för att säkerställa och kontrollera tillgängligheten av landets beredskapslager, liksom för utvecklingen av de institutionella och organisatoriska lösningar för hållande av inhemska beredskapslager och andra medlemsstaters beredskapslager som befinner sig i landet. Denna rapport ska lämnas till kommissionen inom tre månader efter utgången av det kalenderår den avser.

Artikel 7

Upprättande av centrala lagringsenheter

1. Medlemsstaterna kan upprätta centrala lagringsenheter

Om en medlemsstat ålägger ekonomiska aktörer på den inhemska marknaden lagringsskydigheter, ska den upprätta en sådan central lagringsenhet.

Ingen medlemsstat får upprätta mer än en central lagringsenhet eller annat liknande organ. Medlemsstaten får upprätta sin centrala lagringsenhet var som helst inom gemenskapen.

Den centrala lagringsenheten ska vara ett icke vinstdrivande organ eller förvaltning, och betraktas inte som ekonomisk aktör för de syften som avses i detta direktiv.

2. Den centrala lagringsenhetens huvudsakliga roll är att förvärva, hålla och sälja oljelager på medlemsstatens territorium. Det är det enda organ eller den enda förvaltning som kan få fullmakt att agera utan mellanhänder i det land där den upprättats för att förvärva, hålla eller sälja särskilda lager enligt artikel 9.

Förutom vad gäller förvärv och försäljning av särskilda lager, får varje central lagringsenhet komma överens med ekonomiska aktörer om att anförtro dem uppgifter som hänger samman med förvaltningen av oljelagren, på villkor att dessa delegeringar gäller oljelager som befinner sig i den medlemsstat som har upprättat den berörda centrala lagringsenheten. En sådan delegering kan inte vidaredelegeras.

3. Ingen central lagringsenhet får förvärva, upprätta, hålla eller förvalta beredskapslager utanför den medlemsstats gränser som har upprättat den, utom genom befogenhetsdelegering till den medlemsstat där lagren befinner sig eller till en central lagringsenhet som upprättats av den medlemsstaten.

Ingen medlemsstat får förvärva, upprätta, hålla eller förvalta beredskapslager utanför sina gränser, utom genom befogenhetsdelegering till den medlemsstat i vilken lagren befinner sig eller till central lagringsenhet som upprättats av den medlemsstaten.

4. Varje medlemsstat ska ålägga sin centrala lagringsenhet följande förpliktelser:

a) Fortlöpande publicering av fullständiga uppgifter, per produktkategori, om de lagervolymer lagringsenheten kan hålla för ekonomiska aktörer enligt artikel 8.

b) Publicering, åtminstone sex månader i förväg, av de villkor på vilka lagringsenheten erbjuder de ekonomiska aktörerna sådana tjänster.

Artikel 8

Delegeringar som görs av de ekonomiska aktörerna

1. Varje medlemsstat ska ge varje ekonomisk aktör vilken den ålägger lagringsskyldighet för att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 rätt att fritt delegera hela eller en del av lagringsförpliktelsen

a) till den berörda medlemsstatens centrala lagringsenhet, eller

b) till en eller flera andra centrala lagringsenheter som är i stånd att hålla dylika lager, eller

c) till andra ekonomiska aktörer som har överskottslager i den medlemsstat som har ålagt den berörda ekonomiska aktören lagringsskyldigheter, på grundval av ett avtal som ska slutas mellan de berörda aktörerna.

De delegeringar som avses i första stycket punkt c) kan inte vidaredelegeras.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att förbjuda de ekonomiska aktörerna att delegera sina lagringsskyldigheter på alla andra sätt.

2. De ekonomiska aktörerna bör utöva sina delegationsrättigheter åtminstone nittio dagar innan den period för vilken den lagringsskyldigheten som ålagts dem gäller, utom då de informerats härom mindre än hundra dagar före ifrågavarande period.

När de ekonomiska aktörerna informeras mindre än hundra dagar före början av den period lagringsskyldigheten gäller, har de möjlighet att när som helst använda sig av sin delegationsbefogenhet.

3. Medlemsstaten ålägger den centrala lagringsenhet den upprättat skyldigheten att på objektiva, klara och tydliga, icke diskriminerande villkor ta emot alla förfrågningar om delegering av lagringsskyldigheter, som tillställs den av de ekonomiska aktörerna enligt punkt 1, i mån av den lagringskapacitet den förfogar över på medlemsstatens territorium, och mot ersättning som inte överstiger kostnaderna för utförda tjänster.

4. En medlemsstats centrala lagringsenhet får inte vägra en delegering som överskrider dess lagringskapacitet inom landets gränser, om den härrör från en ekonomisk aktör som den berörda medlemsstaten har ålagt lagringsskyldighet.

5. Om en ekonomisk aktör som av en medlemsstat ålagts lagringsskyldighet delegerar denna skyldighet till samma medlemsstats centrala lagringsenhet, ska medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att dess centrala lagringsenhet ska kunna åta sig hållandet av lagret, om så är nödvändigt genom att upprätta ny lagringskapacitet på det egna territoriet, motsvarande den mängd som begäran om delegering avser.

Om nya lagringsanläggningar ska byggas eller inrättas, får den medlemsstat som ålagt lagringsskyldigheten eller dess centrala lagringsenhet inte kräva ersättning av den ekonomiske aktören innan arbetet och upprättande av det berörda lagret har slutförts.

Artikel 9

Upprättande av särskilda lager

1. Varje medlemsstat kan oåterkalleligen förplikta sig att hålla ett minimalt oljelager, beräknat i antal konsumtionsdagar, med iakttagande av villkoren i denna artikel (nedan kallade särskilda lager ).

De beredskapslager som hålls enligt artikel 3 kan utgöra en del av de lager som hålls enligt denna artikel.

2. De särskilda lagren ägs av medlemsstaten eller den centrala lagringsenhet som medlemsstaten inrättat.

3. De särskilda lagren omfattar endast följande produktkategorier, så som de definierats i bilaga B punkt 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr ******* av den ******* om energistatistik:

- Raffinaderigas (ej flytande).

- Etan.

- Gasol.

- Motorbensin.

- Flygbränsle.

- Jetbränsle (typ nafta eller JP4).

- Flygfotogen.

- Fotogen.

- Dieselolja.

- Eldningsolja (med hög eller låg halt av svavel).

- White spirit och specialbensiner.

- Smörjmedel.

- Bitumen.

- Paraffin.

- Petroleumkoks.

4. De petroleumprodukter som utgör de särskilda lagren identifieras av varje medlemsstat enligt de kategorier som står upptagna i moment 3. Medlemsstaten försäkrar sig om att bland de kategorier som används finns produkter som, omvandlade till råoljeekvivalenter, utgör åtminstone åttio procent av den inhemska konsumtionen under referensåret, i enlighet med artikel 3 och enligt den beräkningsmetod som anges i bilaga II.

För varje kategori medlemsstaten tar upp beräknas de särskilda lager som medlemsstaten förpliktar sig att hålla, uttryckt i råoljeekvivalenter, för ett bestämt antal dagar av inhemsk, daglig genomsnittsförbrukning under referensåret, beräknat enligt den metod som anges för den berörda kategorin i tredje och fjärde stycket i bilaga II.

5. Varje medlemsstat som beslutat att hålla särskilda lager ska till kommissionen skicka ett meddelande för offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning , i vilket den anger nivåerna på de särskilda lager som den oåterkalleligen förpliktigar sig att hålla för varje kategori. Den obligatoriska miniminivå som sålunda anmälts är unik och tillämpas på samma sätt för alla kategorier av de särskilda lager som medlemsstaten använder.

Medlemsstaten kan öka den miniminivå som tillämpas på alla kategorier av dess särskilda lager genom att skicka ett nytt meddelande till kommissionen med uppgifter om den större volymen; dessa uppgifter publiceras i Europeiska unionens officiella tidning .

6. Senast vid datum för publiceringen av varje nytt meddelande vidtar den berörda medlemsstaten alla rättsliga åtgärder eller åtgärder enligt andra författningar än lagar för att säkerställa de särskilda lagren hålls på anmäld nivå för alla kategorier.

Artikel 10

Förvaltning av de särskilda lagren

1. Varje medlemsstat ska upprätta ett fortlöpande uppdaterat, detaljerat register över alla de särskilda lager som finns på dess territorium. Detta register ska bland annat innehålla alla uppgifter som gör det möjligt att exakt lokalisera lagren i fråga.

På begäran av kommissionen ska medlemsstaten dessutom inom åtta dagar till kommissionen lämna in en kopia av registret; en sådan kopia kan begäras upp till tio efter det datum uppgifterna gäller.

2. I de fall där särskilda lager är blandade med andra oljelager ska medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att förhindra all förflyttning av de blandade produkterna utan skriftligt förhandstillstånd från myndigheterna i den medlemsstat på vars territorium lagren befinner sig.

3. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att åstadkomma ovillkorlig immunitet mot verkställighetsförfaranden för alla särskilda lager som hålls eller transporteras inom dess gränser, vare sig det gäller egna lager eller andra medlemsstaters lager.

4. Utom vad gäller förvärv eller försäljning av lager kan varje medlemsstat själv med de ekonomiska aktörerna komma överens om delegation av de uppgifter som berör förvaltningen av de särskilda lagren på det egna territoriet. En sådan delegering kan inte vidaredelegeras.

Artikel 11

Överenskommelser mellan medlemsstater och centrala lagringsenheter avseende särskilda lager

En medlemsstat eller dess centrala lagringsenhet kan endast anförtro andra medlemsstater eller centrala lagringsenheter uppgifter avseende förvaltningen av sina särskilda lager utanför medlemsstatens gränser. Sådan delegering kan inte vidaredelegeras och görs för en begränsad tidsperiod.

Artikel 12

Verkan av delegeringar och överenskommelser

Delegeringar enligt artikel 7, 8 och 10 och överenskommelser enligt artikel 11 ska inte påverka de skyldigheter som enligt detta direktiv åligger varje medlemsstat.

Artikel 13

Statistiska sammanställningar av lager enligt artikel 3

1. För de lagernivåer som ska hållas enligt artikel 3 ska varje medlemsstat upprätta statistiska sammanställningar på det sätt som beskrivs i bilaga IV, och vidarebefordra dessa till kommissionen.

2. Metoderna för sammanställning av statistiken, liksom dess omfattning, innehåll och periodicitet enligt punkt 1, samt datumet för statistikens vidarebefordran, kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2. Även villkoren för insändning av de statistiska sammanställningarna till kommissionen kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

3. Medlemsstaterna får inte i sina statistiska sammanställningar över beredskapslagren ta upp sådana kvantiteter av råolja eller petroleumprodukter som hotas av beslag eller är föremål för verkställighetsförfaranden. Samma sak gäller företagslager som hotas av konkurs eller offentligt ackord.

Artikel 14

Statistiska sammanställningar över de särskilda lagren

1. Varje berörd medlemsstat ska för varje produktkategori upprätta och till kommissionen vidarebefordra en statistisk sammanställning av befintliga särskilda lager den sista dagen i varje kalendermånad, och precisera vilka mängder och vilket antal dagar av genomsnittsförbrukning under referensåret dessa lager täcker. Om vissa av dessa speciella lager befinner sig utanför dess gränser, ska den i detalj ange vilka lager som hålls i, eller genom, de olika medlemsstaterna och centrala lagringsenheterna. Medlemsstaten ska dessutom i detalj ange huruvida den är ensam ägare till dessa lager eller om den centrala lagringsenheten hel eller delvis är ägare.

2. Varje berörd medlemsstat ska dessutom upprätta och till kommissionen skicka en sammanställning över de särskilda lager som befinner sig på dess territorium, men som tillhör andra medlemsstater eller centrala lagringsenheter; sådana särskilda lager ska beskrivas så som de var den sista dagen varje kalendermånad, per produktkategori enligt artikel 9.4. I denna sammanställning ska medlemsstaten dessutom i varje enskilt fall ange namnet på den berörda medlemsstaten eller centrala lagringsenheten, liksom de kvantiteter som lagras.

3. Den vidarebefordran av statistiska sammanställningar som avses i punkt 1 och 2 ska ske under den kalendermånad som följer den som uppgifterna gäller.

4. På begäran av kommissionen ska även kopior av de statistiska sammanställningarna omedelbart tillhandahållas; en sådan kopia kan begäras upp till tio efter det datum uppgifterna gäller.

5. De statistiska sammanställningarnas omfattning, innehåll och periodicitet, liksom tidsfristerna för deras vidarebefordran, kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2. De sätt på vilka sammanställningarna vidarebefordras till kommissionen kan också anpassas enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 15

Sammanställning av kommersiella lager

1. Medlemsstaterna ska varje vecka till kommissionen lämna in en statistisk sammanställning över de kommersiella lagernivåer som hålls på deras territorium. Därvid ska känsliga uppgifter skyddas, och ägarna till dessa lager får inte namnges.

2. Kommissionen ska varje vecka offentliggöra en statistisk sammanställning över de kommersiella lagernivåer som hålls inom gemenskapen, grundad på medlemsstaternas sammanställningar; härvid anges de sammanlagda nivåerna.

3. Kommissionen ska anta de tillämpningsregler som avses i punkt 1 och 2 enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 16

Databehandling

Kommissionen ska utveckla, härbärgera, förvalta och underhålla de datorresurser som krävs för insamling, lagring och alla former av hantering av de statistiska uppgifterna och alla upplysningar som lämnas av medlemsstaterna eller samlas in av kommissionen i enlighet med detta direktiv, samt uppgifter om oljelager som samlats in i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning nr ****** av den ****** om energistatistik och som krävs för upprättandet av de register som föreskrivs i direktivet.

Artikel 17

Biodrivmedel och tillsatser

1. Biodrivmedel och tillsatser ska endast tas med i beräkningen av lagringsskyldigheter enligt artikel 3 och 9, liksom av de faktiskt hållna lagernivåerna, i den mån de blandats med de berörda petroleumprodukterna.

2. Villkoren för hur biodrivmedel och tillsatser tas med i beräkningarna av lagringsskyldigheterna och lagernivåerna enligt punkt 1 kan ändras enligt det föreskrivande förfarande som avses i artikel 24.2.

Artikel 18

Samrådsgrupp för olja och petroleumprodukter

1. En samrådsgrupp för olja och petroleumprodukter har bildats (nedan kallad samrådsgruppen ). Samrådsgruppen medverkar till att analysera situationen i gemenskapen beträffande försörjningstryggheten gällande olja och petroleumprodukter, och ska underlätta samråd och tillämpning av åtgärder inom detta område.

2. Samrådsgruppen består av företrädare för medlemsstaterna. Dess ordförande ställs av kommissionen. Representativa instanser för den berörda sektorn kan delta i samrådsgruppens arbete på inbjudan av kommissionen.

Artikel 19

Kommissionens kontroller

1. Kommissionen kan när som helst besluta att utföra kontroller av beredskapslagren och de särskilda lagren i medlemsstaterna. Kommissionen kan rådfråga samrådsgruppen under förberedelserna för dessa kontroller.

2. De kontroller som avses i punkt 1 omfattar inte insamling av personuppgifter. Personuppgifter som påträffas under kontrollerna kommer varken att samlas in eller beaktas; uppgifter som av misstag samlas in kommer omedelbart att raderas.

3. Uppgifter som insamlats enligt denna artikel kan vidarebefordras till samrådsgruppen och till de representativa instanser i den berörda sektorn som deltar i gruppen arbete.

De tjänstemän, ombud och övriga anställda som arbetar under kommissionens översyn, liksom medlemmarna i samrådsgruppen, förbinder sig att inte sprida den information som samlats in eller vidarebefordrats enligt denna artikel, och som till sin natur omfattas av tystnadsplikt, som till exempel lagerägarnas identitet. Denna skyldighet gäller även alla representanter och experter från medlemsstaterna och de representanter för den berörda sektorn som sitter med i samrådsgruppens möten i enlighet med artikel 18.

4. Medlemsstaterna ska vid genomförandet av sådana kontroller som avses i punkt 1 se till att de personer som inom deras gränser ansvarar för underhåll och förvaltning av beredskapslagren och de särskilda lagren samarbetar med de personer som är anställda eller befullmäktigade av kommissionen.

5. Medlemsstaterna ska ge de personer som är anställda eller befullmäktigade av kommissionen rätt att utföra olika slags kontroller av de lager som hålls i enlighet med detta direktiv, och se till att de kan ta del av alla dokument och register som handlar om sådana lager, och ger dem ständigt tillträde till de platser där beredskapslagren hålls.

6. Medlemsstaterna ska se till att deras myndigheter ger sitt fulla stöd åt de personer som är anställda eller befullmäktigade av kommissionen under utförandet av kontrollarbetet.

7. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att åtminstone under tio år säkerställa arkivering av data, handlingar, sammanställningar och dokument gällande beredskapslagren.

Artikel 20

Skydd av enskilda personer vid hantering av personuppgifter

Detta direktiv ska inte på något sätt påverka skyddet för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter enligt gemenskapslagstiftningen och nationell lagstiftning, och ska i synnerhet inte påverka medlemsstaternas skyldigheter i samband med hanteringen av sådana uppgifter enligt direktiv 95/46/EG eller gemenskapsinstitutionernas och gemenskapsorganens skyldigheter enligt förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter.

Artikel 21

Förfarande i nödsituationer

1. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att deras behöriga myndigheter i fall av allvarligt försörjningsavbrott ska kunna ta i bruk hela eller delar av deras beredskapslager och särskilda lager, och minska förbrukningen allmänt eller inom vissa områden i enlighet med de förväntade försörjningssvårigheterna; detta kan även ske genom prioritär tilldelning av petroleumprodukter till vissa kategorier av konsumenter.

2. Medlemsstaterna ska ständigt upprätthålla beredskapsplaner som kan tillämpas vid allvarliga avbrott i försörjningen. Medlemsstaterna ska utarbeta de organisatoriska åtgärder som måste vidtas för att sådana planer ska kunna genomföras. Medlemsstaterna ska på begäran av kommissionen omedelbart tillhandahålla en kopia av sina planer för ingripande samt tillhörande organisatoriska bestämmelser.

3. Om ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager föreligger, kan varje berörd medlemsstat använda sina beredskapslager och särskilda lager för att fullgöra de internationella skyldigheter som följer av detta beslut. I sådana fall ska medlemsstaten omedelbart meddela kommissionen, som kan sammankalla samrådsgruppen eller rådfråga dess medlemmar på elektronisk väg, bland annat för att bedöma effekterna av ibruktagandet.

4. Om det uppstår problem med försörjningen av råolja eller petroleumprodukter i gemenskapen eller i en medlemsstat, ska kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ snarast sammankalla samrådsgruppen. Samrådsgruppen ska analysera situationen. Kommissionen ska fastställa huruvida det rör sig om ett allvarligt avbrott i försörjningen.

Om ett allvarligt avbrott i försörjningen har konstaterats, kan kommissionen ge tillstånd till ibruktagande, helt eller delvis, av de mängder som de berörda medlemsstaterna har föreslagit.

5. Om ett gällande internationellt beslut om ibruktagande av lager föreligger har kommissionen rätt att ålägga medlemsstaterna ibruktagande av hela eller delar av deras beredskapslager och särskilda lager. Utövandet av denna rättighet förutsätter ett föregående möte i samrådsgruppen där denna punkt stått på dagordningen.

6. Om punkterna 3, 4 och 5 tillämpas är medlemsstaterna berättigade att tillfälligt hålla lägre lagernivåer än vad som föreskrivs i bestämmelserna i detta direktiv. I sådana fall ska kommissionen med hänsyn till situationen på de internationella marknaderna för olja och petroleumprodukter avgöra inom vilken tidsfrist medlemsstaterna bör återställa sina lager så att de på nytt når upp till de obligatoriska miniminivåerna.

7. De beslut som antagits av kommissionen enligt denna artikel påverkar inte övriga internationella skyldigheter som de berörda medlemsstaterna eventuellt kan ha.

Artikel 22

Påföljder

Medlemsstaterna ska fastställa ett påföljdssystem för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa påföljder tillämpas. Påföljderna ska vara verkningsfulla och proportionerliga och ha en avskräckande verkan. Medlemsstaterna ska delge kommissionen dessa bestämmelser senast den 31 december 20XX[15], och alla senare ändringar snarast möjligt.

Artikel 23

Utvärdering

Tre år efter ikraftträdandet av detta direktiv ska kommissionen göra en utvärdering av dess tillämpning och bland annat undersöka lämpligheten av att ålägga alla medlemsstater en obligatorisk miniminivå för speciella lager.

Artikel 24

Kommittéförfarande

1. Kommissionen ska biträdas av en kommitté.

2. I de fall då det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

Artikel 25

Upphävande

Direktiv 73/238/EEG, direktiv 2006/67/EG och beslut 68/416/EEG ska upphöra att gälla från den 31 december 20XX[16].

De hänvisningar som görs till de upphävda direktiven och beslutet ska anses hänvisa till detta direktiv.

Artikel 26

Införlivande

1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 31 december 20XX[17]. De ska genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 27

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft tjugo dagar efter det att det offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Artikel 15.1 och 15.2 ska tillämpas från det att de tillämpningsbestämmelser som avses i artikel 15.3 trätt i kraft.

Artikel 28

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I

Metod för beräkning av råoljeekvivalenter för importerade petroleumprodukter

Råoljeekvivalenterna för importerade petroleumprodukter som avses i artikel 3 beräknas enligt följande:

Råoljeekvivalenterna för importerade petroleumprodukter erhålls genom att addera nettoimporten av följande produkter: råolja, gasol, raffinaderiprodukter samt övriga kolväten (så som definierat i bilaga B punkt 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr ******* av den ******* om energistatistik, anpassad för att ta hänsyn till eventuella lagervariationer, minskad med 4 % för att ta hänsyn till naftans verkningsgrad, (eller, om medelvärdet för naftans verkningsgrad inom landets gränser överstiger 7 %, minskad med den faktiska nettokonsumtionen av nafta eller minskad med medelvärdet för naftans verkningsgrad)), med nettoimporten av övriga petroleumprodukter utom nafta, som också ska anpassas för att ta hänsyn till lagervariationer, och multipliceras med 1,065.

Den internationella bunkringen tas inte med i beräkningen.

BILAGA II

Metod för beräkning av den inhemska konsumtionen i råoljeekvivalenter.

Råoljeekvivalenterna för den inhemska konsumtionen enligt artikel 3 beräknas enligt följande metod:

Den ifrågavarande inhemska konsumtionen erhålls genom att enbart lägga ihop inhemsk konsumtion av följande produkter: motorbränsle, flygbränsle, flygbränsle (typ nafta eller JP4), flygfotogen, fotogen, dieselolja, eldningsolja (med hög eller låg halt av svavel) så som definierat i bilaga B punkt 4 i Europaparlamentets och rådets förordning nr ****** av den ****** om energistatistik.

Den internationella bunkringen tas inte med i beräkningen.

Den inhemska konsumtionen uttryckt i råoljeekvivalenter beräknas genom tillämpning av multiplikationskoefficient 1,2.

BILAGA III

Metoder som ska tillämpas för beräkning av hållna lager.

Följande metoder tillämpas för beräkning av lagernivåerna:

Ingen mängd kan räknas som lager mer än en gång.

Råoljelagren minskas med 4 %, motsvarande medelvärdet för naftans verkningsgrad.

Lagren av nafta liksom lagren av petroleumprodukter som bunkras internationellt tas inte med i beräkningen.

Övriga petroleumprodukter tas med i beräkningen av lagren enligt en av följande två metoder. Medlemsstaterna bör bibehålla den valda metoden under hela det berörda kalenderåret.

Medlemsstaterna kan

a) antingen ta med alla övriga lager av petroleumprodukter som identifieras i bilaga C, punkt 3.1, stycke 1, i Europaparlamentets och rådets förordning nr ****** av den ****** om energistatistik, och beräkna råoljeekvivalenten genom att multiplicera mängderna med 1,065,

b) eller endast ta med lager av följande produkter: motorbränsle, flygbränsle, flygbränsle (typ nafta eller JP4), flygfotogen, fotogen, dieselolja, eldningsolja (med hög eller låg halt av svavel) och beräkna råoljeekvivalenterna genom att multiplicera mängderna med 1,2.

I beräkningen av lagren kan man ta med innehavda mängder

- i raffinaderiernas cisterner,

- i lastterminalerna,

- i matartankarna till oljeledningarna,

- i tankläktarna,

- i oljetankfartyg för kusttrafik,

- i oljetankers i hamn,

- i bunkers på fartyg i inhemsk trafik,

- längst ner i tankarna,

- i form av driftlager,

- hos stora konsumenter enligt lagliga skyldigheter eller andra direktiv som utfärdats av offentliga myndigheter.

Dessa mängder kan däremot inte tas med i beräkningen av de särskilda lagrens nivåer, då dessa nivåer inte räknas samman med beredskapslagren.

Följande får inte tas med i beräkningen av lager:

a) Ännu inte producerad råolja.

b) Mängder som befinner sig

- i oljeledningar,

- i järnvägstankvagnar,

- i bunkers på oceangående fartyg,

- på bensinstationer och i detaljhandeln,

- hos andra konsumenter,

- i oljetankfartyg till havs,

- i militära lager.

Vid beräkningen av lagren ska medlemsstaterna minska de beräknade lagrade mängderna med 10 % enligt föregående. Denna minskning tillämpas på alla mängder som tas upp i en beräkning.

Genom undantag från föregående stycke tillämpas minskningen med 10 % inte vid beräkningen av särskilda lager, och inte heller vid beräkningen av nivån på särskilda lager av olika kategorier när dessa särskilda lager eller kategorier inte undersöks tillsammans med beredskapslagren, bland annat för att kontrollera iakttagande av de miniminivåer som åläggs i artikel 9.

BILAGA IV

Upprättande och vidarebefordran till kommissionen av statistiska register gällande nivån för de lager som ska hållas enligt artikel 3: villkor.

Varje medlemsstat ska varje månad upprätta och till kommissionen överlämna slutgiltig statistik över faktiskt befintliga lagernivåer den sista dagen i varje kalendermånad, antingen beräknade enligt ett antal dagar nettoimport av olja, eller ett antal dagar inhemsk oljekonsumtion, enligt de kriterier som föreskrivs i artikel 3. Medlemsstaten ska i registret exakt ange av vilken anledning beräkningen grundar sig på antal importdagar, eller, i förekommande fall, på antal konsumtionsdagar, och ange den metod enligt bilaga III som har använts för beräkningen av lagren.

Om något av de lager som tagits med i beräkningen av den i artikel 3 ålagda nivån befinner sig utanför landets gränser, ska det i varje enskilt fall i detalj anges vilka lager som vid den sista dagen av den berörda tidsperioden hölls av de olika berörda medlemsstaterna och centrala lagringsenheterna. Medlemsstaten ska dessutom för varje enskilt fall ange om det rör sig om lager som hålls med anledning av delegering från en eller flera ekonomiska aktörer, eller om det rör sig om lager som hålls på medlemsstatens begäran eller på begäran av dess centrala lagringsenhet.

För samtliga lager som hålls inom landets gränser för andra medlemsstater eller centrala lagringsenheter, ska medlemsstaten redovisa de lager som fanns sista dagen i varje kalendermånad, per produktkategori och vidarebefordra detta till kommissionen. För dessa uppgifter anger medlemsstaten för varje fall den berörda medlemsstatens eller centrala lagringsenhetens namn, liksom mängderna.

Vidarebefordran till kommissionen av de statistiska uppgifter som avses i de tre föregående styckena ska ske inom fyrtiofem dagar efter slutet av den månad uppgifterna gäller. Inom tio år efter det datum för vilket informationen gäller kan kommissionen dessutom begära att få in sådana uppgifter inom två månader.

FINANSIERINGSÖVERSIKT

Detta dokument ska åtfölja och komplettera motiveringen. När denna finansieringsöversikt för rättsakt ifylls, bör den information som ingår i motiveringen inte upprepas samtidigt som avkall på läsbarheten inte ges. Innan detta formulär ifylls, ska de särskilda riktlinjer som utarbetats för att ge vägledning för och klargöra nedanstående poster anges.

1. FÖRSLAGETS BENÄMNING:

Förslag till rådets direktiv om en skyldighet för medlemsstaterna att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter.

2. AKTIVITETSBASERAD FÖRVALTNING/BUDGETERING BERÖRDA POLITIKOMRÅDEN:

Politikområde och verksamhet som berörs.

06: Energi och transport

06 04: Konventionella och förnybara energikällor

3. BUDGETRUBRIKER

3.1. Budgetrubriker (driftsposter och tillhörande poster för tekniskt och administrativt stöd (före detta B/A-poster) – nummer och benämning:

06 01 01: Utgifter för aktiv personal på politikområdet Energi och transport

06 01 04 03: Konventionella energikällor – Administrativa utgifter

06 04 03: Försörjningstrygghet och konventionella energikällor

3.2. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå och inverka på budgeten:

Fr.o.m.: 2010 t.o.m: Ej fastställt

3.3. Budgettekniska uppgifter:

Budgetrubrik | Typ av utgifter | Nya | Bidrag från Eftaländer | Bidrag från ansökande länder | Rubrik i budgetramen |

06 01 01 | Icke-oblig. utg. | Icke-diff. ansl. | NEJ | NEJ | NEJ | nr 5 |

06 01 04 03 | Icke-oblig. utg. | Icke-diff. ansl. | NEJ | NEJ | NEJ | nr 1a |

06 04 03 | Icke-oblig. utg. | Diff. ansl. | NEJ | NEJ | NEJ | nr 1a |

4. SAMMANFATTNING AV RESURSBEHOVEN

4.1. Ekonomiska resurser

4.1.1. Åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Typ av utgifter | Avsnitt nr | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och påföljande år | Totalt |

Driftskostnader[18] |

Åtagandebemyndiganden | 8.1 | a | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.90 |

Betalningsbemyndiganden | b | 0.05 | 0.20 | 0.15 | 0.15 | 0.15 | 0.20 | 0.90 |

Administrativa utgifter som ingår i referensbeloppet[19] |

Tekniskt och administrativt stöd (icke-diff.) | 8.2.4 | c | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.05 |

TOTALT REFERENSBELOPP |

Åtagandebemyndiganden | a+c | 0.15 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.95 |

Betalnings-bemyndiganden | b+c | 0.05 | 0.21 | 0.16 | 0.16 | 0.16 | 0.21 | 0.95 |

Administrativa utgifter som inte ingår i referensbeloppet[20] |

Personalresurser och därtill hörande utgifter (icke-diff. anslag) | 8.2.5 | d | 0.585 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 4.73 |

Andra administrativa utgifter än personalutgifter och därtill hörande utgifter som inte ingår i referensbeloppet | 8.2.6 | e | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.35 |

Total preliminär kostnad för åtgärden

ÅB TOTALT inklusive kostnad för personalresurser | a+c+d+e | 0.735 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 6.03 |

BB TOTALT inklusive kostnad för personalresurser | b+c+d+e | 0.635 | 1.109 | 1.059 | 1.059 | 1.059 | 1.109 | 6.03 |

Uppgifter om samfinansiering

Om förslaget ska samfinansieras av medlemsstaterna eller av andra organ (specificera), ange då den uppskattade samfinansieringsnivån i nedanstående tabell (lägg till ytterligare rader, om det rör sig om flera organ):

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Samfinansierande part | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår | Totalt |

…………………… | f |

TOTALA åtagande-bemyndiganden inklusive samfinansiering | a+c+d+e+f |

4.1.2. Förenlighet med den ekonomiska planeringen

x Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering.

( Förslaget kräver omfördelningar under den berörda rubriken i budgetramen.

( Förslaget kan kräva tillämpning av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet[21] (dvs. flexibilitetsmekanismen eller revidering av budgetplanen).

4.1.3. Påverkan på inkomsterna

x Förslaget påverkar inte inkomsterna.

( Förslaget påverkar inkomsterna enligt följande:

Anmärkning: Den metod som använts för att beräkna påverkan på inkomsterna ska redovisas närmare på ett separat blad som bifogas finansieringsöversikten.

Miljoner euro (avrundat till en decimal)

Före åtgärden [2009] | Situation efter åtgärden |

Personal totalt (antal) | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |

5. BESKRIVNING OCH MÅL

Bakgrunden till förslaget ska lämnas i motiveringen. Detta avsnitt i finansieringsöversikten ska innefatta följande kompletterande uppgifter:

5.1. Behov som ska tillgodoses på kort eller lång sikt.

Direktivet föreskriver uppdatering av en befintlig IT-infrastruktur och utveckling av nya tillämpningar (för kommersiella lager). IT-infrastrukturen ska senast anpassas till dess att direktivet träder i kraft.

5.2. Mervärdet av gemenskapens medverkan, förslagets förenlighet med andra finansieringsinstrument och eventuella synergieffekter

Genom direktivet åläggs medlemsstaterna lagringsskyldighet. Kommissionen ska kontrollera efterlevnaden av denna skyldighet. Utöver uppgifter om beredskapslagrens nivå ska medlemsstaterna rapportera lagernivåerna för de kommersiella lagren.

Oljemarknaderna är globala och störningar i oljeförsörjningen påverkar alla medlemsstater. EU ska garantera försörjningstryggheten med olja och inom ramen för reglerna för den inre marknaden se till att alla medlemsstater är tillräckligt förberedda för krissituationer. Därför bör denna fråga hanteras på gemenskapsnivå.

5.3. Förslagets mål och förväntade resultat samt indikatorer för dessa inom ramen för den verksamhetsbaserade förvaltningen

Förslaget syftar till att förstärka systemet med reservoljelager och mekanismerna för lagrens användning i krissituationer. Det förväntas att gemenskapen ska garantera beredskapslagrens tillgänglighet och se till att de kan mobiliseras vid behov, vilket skulle öka försörjningstryggheten för EU-konsumenterna. Direktivet bidrar till att minska de negativa effekterna av eventuella störningar i försörjningen, som bränslebrist och prisökning. Direktivet bidrar också till att göra oljemarknaden mer öppen och genomsynlig med hjälp av veckovis rapportering av uppgifter om de kommersiella lagren.

5.4. Metod för genomförande (preliminär).

Ange hur åtgärden kommer att genomföras[23].

x Centraliserad förvaltning

x direkt av kommissionen

( indirekt genom utläggning på:

( verkställande organ

( av gemenskaperna inrättade organ enligt artikel 185 i budgetförordningen

( nationella organ inom den offentliga sektorn/organ med offentliga förvaltningsuppgifter

( Delad eller decentraliserad förvaltning

( med medlemsstater

( tillsammans med tredjeländer

( Gemensam förvaltning med internationella organisationer (ange vilka)

Anmärkningar:

6. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING

6.1. Övervakningssystem

Kommissionen kommer att se över direktivets tillämpning efter tre år.

6.2. Utvärdering

6.2.1. Förhandsbedömning

Ej tillämpligt

6.2.2. Åtgärder som har vidtagits med anledning av en interims- eller efterhandsutvärdering (lärdomar som dragits av liknande åtgärder)

Ej tillämpligt

6.2.3. Villkor och tidsintervall för framtida utvärderingar

Ej tillämpligt

7. BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING

Inga särskilda åtgärder krävs. De vanliga villkoren för kontrakt och ersättning till experter gäller.

8. NÄRMARE UPPGIFTER OM RESURSER

8.1. Kostnader för förslaget fördelade på mål

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |

Tjänstemän eller tillfälligt anställda[25] (XX 01 01) | A*/AD | 1.5 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

B*, C*/AST | 3 | 4.5 | 4.5 | 4,5 | 4.5 | 4.5 |

Personal som finansieras[26] via artikel XX 01 02 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0.5 | 0.5 |

Övrig personal som finansieras[27] via artikel XX 01 04/05 |

TOTALT | 5 | 7 | 7 | 7 | 7 | 7 |

8.2.2. Beskrivning av de arbetsuppgifter som åtgärden för med sig

- Kontroll av direktivets efterlevnad, insamling, analys och offentliggörande av uppgifter om lagren, inspektioner och revisioner av medlemsstaternas lager och nödsystem, överträdelseförfaranden.

- Förberedelse, organisation och uppföljning av samordningsgruppens och kommitténs möten (kommittéförfarande).

- I krissituationer, samordning av medlemsstaternas åtgärder i samarbete med Internationella energiorganet.

8.2.3. Beskrivning av hur behovet av personal som omfattas av tjänsteföreskrifterna kommer att tillgodoses

(Vid olika rekryteringsalternativ ange antalet tjänster för vart och ett av dem.)

x Tjänster som för närvarande avdelats för att förvalta det program som ska ersättas eller förlängas.

- 3,5 heltidsekvivalenter är redan avsatta för uppgifter avseende det gällande direktivet.

( Tjänster som redan har anslagits inom ramen för den årliga politiska strategin/det preliminära budgetförslaget för år n.

x Tjänster som kommer att begäras i samband med nästa årliga politiska strategi/preliminära budgetförslag.

- 3,5 nya heltidsekvivalenter kommer att begäras för genomförande av extra uppgifter i samband med direktivutkastet. 1,5 heltidsekvivalenter från och med 2010 och 2 ytterligare heltidsekvivalenter från och med 2011.

( (Tjänster som kommer att tillföras genom omfördelning av befintliga resurser inom den förvaltande avdelningen (intern omfördelning).

( Tjänster som krävs för år n, men som inte planerats inom ramen för den årliga politiska strategin/det preliminära budgetförslaget för det berörda året.

8.2.4. Övriga administrativa utgifter som ingår i referensbeloppet (XX 01 04/05 – Utgifter för administrativ förvaltning)

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Budgetrubrik (nr och benämning) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår | TOTALT |

Övrigt tekniskt och administrativt stöd: administrativt |

internt |

externt | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.05 |

Totalt tekniskt och administrativt stöd | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.01 | 0.05 |

8.2.5. Personalkostnader och utgifter i samband därmed som inte ingår i referensbeloppet

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Typ av personal | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår |

Tjänstemän och tillfälligt anställda (XX 01 01) | 0.549 | 0.793 | 0.793 | 0.793 | 0.793 | 0.793 |

Personal som finansieras genom artikel XX 01 02 (extraanställda, nationella experter, kontraktsanställda etc.) (ange budgetrubrik) | 0.036 | 0.036 | 0.036 | 0.036 | 0.036 | 0.036 |

Totala kostnader för personal och därtill hörande kostnader (som INTE ingår i referensbeloppet) | 0.585 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 | 0.829 |

Beräkning - Tjänstemän och tillfälligt anställda

I förekommande fall ska det hänvisas till punkt 8.2.1

År n: 4,5 tjänstemän /122 000 euro/tjänsteman/år)

År n+1 och följande budgetår: 6,5 tjänstemän /122 000 euro/tjänsteman/år)

Beräkning – Personal som finansieras genom artikel XX 01 02

I förekommande fall ska det hänvisas till punkt 8.2.1

0,5 nationella experter /73.000 euro/expert/år)

8.2.6. Övriga administrativa utgifter som inte ingår i referensbeloppet

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följ. | TOTALT |

XX 01 02 11 01 – Tjänsteresor |

XX 01 02 11 02 – Konferenser och möten |

XX 01 02 11 03 – Kommittémöten[29] | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.35 |

XX 01 02 11 04 – Studier och samråd |

XX 01 02 11 05 - Informationssystem |

2. Totalt - Andra administrativa utgifter, totalbelopp (XX 01 02 11) | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.07 | 0.35 |

3. Övriga utgifter av administrativ karaktär (med hänvisning till budgetrubrik) |

Totala administrativa utgifter, utom personalkostnader och därtill hörande kostnader (som INTE ingår i referensbeloppet) |

Beräkning – Övriga administrativa utgifter som inte ingår i referensbeloppet

4 kommittémöten per år, med 27 deltagare till en genomsnittlig kostnad av 650 euro per delegat/möte. 4X27X650=70 200 euro/år

Behovet av personalresurser och administrativa resurser ska täckas inom ramen för de anslag som i samband med den årliga anslagstilldelningen och med beaktande av budgetförutsättningarna kan beviljas det generaldirektorat som ansvarar för åtgärden.

[1] EUT C […], […], s. […].

[2] EUT C […] av […], s. […]

[3] EUT C […], […], s. […].

[4] EUT C […] av […], s. […]

[5] Europeiska rådets handlingsplan (2007-2009), En energipolitik för Europa, bilaga I till dokument 7224/07 (Europeiska rådets möte i Bryssel den 8-9 mars 2007, ordförandeskapets slutsatser), punkt 3.

[6] EUT L 217, 8.8.2006, s. 8.

[7] Dok. 7224/07, punkt 36.

[8] Dok. 2006/2247, punkt 36.

[9] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[10] EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

[11] EGT L 228 av 16.8.1973, s. 1

[12] EGT L 308, 23.12.1968, s. 19.

[13] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

[14] Det blir den 31 december andra kalenderåret efter det att direktivet antagits.

[15] Det blir den 31 december andra kalenderåret efter det att direktivet antagits.

[16] Det blir den 31 december andra kalenderåret efter det att direktivet antagits.

[17] Det blir den 31 december andra kalenderåret efter det att direktivet antagits.

[18] Utgifter som inte omfattas av kapitel xx 01 i avdelning xx.

[19] Utgifter som omfattas av artikel xx 01 04 i rubrik xx.

[20] Utgifter enligt kapitel xx 01 utom artikel xx 01 04 och artikel xx 01 05.

[21] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet.

[22] Ytterligare kolumner ska läggas till vid behov, dvs. om åtgärdens löptid är längre än 6 år.

[23] Vid fler än en metod ange kompletterande uppgifter under ”Kommentarer” i denna punkt.

[24] Se beskrivning i avsnitt 5.3.

[25] Kostnaderna för dessa ingår INTE i referensbeloppet.

[26] Kostnaderna för dessa ingår INTE i referensbeloppet.

[27] Kostnaderna för dessa ingår i referensbeloppet.

[28] Det ska göras en hänvisning till den särskilda finansieringsöversikten för det eller de berörda genomförandeorganen.

[29] Samordningsgruppen och kommittén (kommittéförfarande) enligt direktivförslaget.