Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Årsredovisning för Sammanhållningsfonden 1999"

(2001/C 260/09)

Den 11 januari 2001 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Årsredovisning för Sammanhållningsfonden 1999".

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 26 juni 2001. Föredragande var Antonello Pezzini.

Vid sin 383:e plenarsession den 11-12 juli 2001 (sammanträdet den 11 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 110 röster för och 2 röster emot.

1. Inledning

1.1. I enlighet med artikel 14 i förordningen om inrättandet av en sammanhållningsfond, har Ekonomiska och sociala kommittén varje år, ombetts att uttala sig om årsredovisningen och om fondens verksamhet. Som bekant har Sammanhållningsfonden till uppgift att finansiera genomförandet av projekt inom sektorerna miljö och transportinfrastruktur i medlemsstater med en BNP per capita som är lägre än genomsnittet i gemenskapen. År 1992 gällde detta Grekland, Irland, Portugal och Spanien.

1.2. Denna årsredovisning har en särskild betydelse eftersom den rör det sista året under perioden 1993-1999 (inklusive det finansiella övergångsinstrumentet för sammanhållning), för vilket Europeiska rådet i Edinburgh tilldelade en summa på 15150 miljoner euro, och eftersom den offentliggörs i slutet av Sammanhållningsfondens första tillämpningsår för programperioden 2000-2006. Detta gör det möjligt för kommissionen att också göra en schematisk översikt av hela den period som fonden existerat.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Mot bakgrund av uppgifterna i redovisningen uttrycker kommittén sin tillfredsställelse över de positiva resultaten i Sammanhållningsfondens verksamhet och vill samtidigt anföra följande:

- Kommittén vill återigen uttrycka sitt missnöje, trots att den redan känner till kommissionens svar, över att så sent behöva uttala sig om det berörda budgetåret i en tid med så snabba kommunikationer.

- ESK anser att de snäva tidsramarna denna gång hade kunna vara motiverade om man hade tagit tillfället i akt att sammanställa en mer djupgående översikt över hela perioden 1993-1999, med den uppenbara fördelen att kunna dra värdefulla lärdomar inför den nya programperioden 2000-2006.

2.2. Kommittén välkomnar det faktum att fondens insatser i de fyra berörda länderna indirekt har kunnat bidra till att de kunnat uppfylla av målet att minska budgetunderskottet enligt konvergensprogrammen inför upprättandet av den ekonomiska och monetära unionen. Detta gäller särskilt för Grekland, som i början av programperioden uppvisade ett alltför stort budgetunderskott och som under 1999 lyckats överträffa målet med ett underskott på 1,6 % av BNP.

2.3. Det är positivt att kriterierna för fördelning mellan länderna till största delen respekterats i slutet av programperioden, liksom också balansen mellan anslagen för miljö- och transportsektorn.

2.4. Under 90-talet sjönk inflationen kraftigt, särskilt i Grekland och Portugal, och stabiliserades på omkring 2,5 %. Under andra hälften av 90-talet var BNP:s ökningstakt större än genomsnittet i unionen.

2.4.1. I EU är inkomstskillnaderna per invånare fortfarande mycket stora mellan medlemsstaterna, och ännu större mellan regionerna. Detta hindrar inte att skillnaderna enligt den andra rapporten om ekonomisk och social sammanhållning under åren har minskat, också tack vare insatserna från strukturfonderna. I Grekland, Spanien och Portugal t.ex., ökade medelinkomsten per invånare från 68 % av unionens genomsnitt 1988 till 79 % 1999. Under samma period kan noteras klara förbättringar vad gäller infrastrukturen i mindre välmående regioner, vilket borgar för fortsatt god utveckling.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Samordning med övrig gemenskapspolitik

3.1.1. Samordningen med insatser från strukturfonderna i länder som nästan helt faller under de olika målen, och framför allt under mål 1, är av särskild vikt både för att undvika överlappningar som likväl inte noterats - och för att samordningsvinster mellan likartade och olikartade projekt. Sektorerna för miljöskydd och transportinfrastruktur lämpar sig särskilt väl för främjandet av regionala utvecklingsprogram. Det hade varit intressant om årsredovisningen hade innehållit en utvärdering av myndigheternas förmåga att skapa dessa samordningsvinster.

3.1.1.1. En bättre samordning borde garanteras både av de strategiska referensramar som omfattar all verksamhet inom fonderna, och av kommissionens nya organisation som grupperar fonderna efter geografiska enheter.

3.1.2. I årsredovisningen meddelas att de nationella myndigheterna ger ett uttömmande svar på frågorna om efterlevnaden av gemenskapsreglerna för insynen i offentlig upphandling, som är avgörande för möjligheterna att uppfylla gemenskapsmålen för miljön, en mycket viktig fråga inom sektorn för transportinfrastruktur.

3.1.3. Inom transportsektorn ägnades under 1999 särskild uppmärksamhet åt genomförandet av projekt av gemensamt intresse på för området för transeuropeiska nät, genom samordning av egna insatser och verksamhet initierad av EIB - som fokuserar sina egna investeringar på järnvägstransporter - samt på initiativ som finansieras via ERUF och TEN-budgeten. Järnvägssektorn stod för 14,0 % av investeringarna inom järnvägssektorn under perioden 1993-1998 och för 25,8 % under 1999, fortfarande under den nivå som skulle behövas, men med en kvalitetsförbättring som utgör ett positivt svar på krav i den riktningen från såväl Europaparlamentet som Ekonomiska och sociala kommittén. Fokus lades på förbättringar av kommunikationerna mellan unionens randområden och större ekonomiska centra, liksom på de projekt av hög prioritet som godkändes av Europeiska rådet i Essen.

3.1.3.1. Tack vare de projekt som samfinansieras av strukturfonderna och Sammanhållningsfonden ligger tidsvinsten på resorna på mellan 20 % i Spanien genom modernisering av motorvägssystemet och 70 % i Portugal för godstransporter på järnväg(1).

3.1.4. På miljöområdet är de utvärderingar som i efterhand gjorts på basis av ett representativt urval i allmänhet tillfredsställande, med undantag för problem i samband med förvaltningen av vattenresurserna. I de s.k. sammanhållningsländerna (men inte bara där) finns det fortfarande stora skillnader rörande systemen för dricksvattenförsörjning och hanteringen av avloppsvatten, som har en stor inverkan på befolkningens livskvalitet och på utvecklingen av jordbruket och turism. Hur som helst konstateras att de investeringarna som gjorts leder till ett mindre intensivt utnyttjande av befintliga resurser och således till minskade skador till följd av torka.

3.2. Genomförande av budgeten

3.2.1. Kommittén uttrycker sin tillfredsställelse över att man nått budgetmålen. I slutet av 1999 hade åtaganden gjorts för samtliga anslag för perioden 1993-1999, medan betalningsbemyndigandena uppgick till 91,6 %. Härigenom respekterades både riktlinjerna för fördelning mellan länderna och mellan sektorerna.

3.3. Oegentligheter

3.3.1. De få fall av oegentligheter som rapporterats rör reglerna om offentlig upphandling och icke-stödberättigade kostnader och måste anses som fullt normala. OLAF har inte behövt inleda några undersökningar. Tilläggas bör att rapporten är lite snål med uppgifter på detta område. Nästa rapport borde innehålla fler detaljer om utförda kontroller, särskilt med tanke på att medlemsstaterna i och med de nya reglerna har ett ökat ansvar vad gäller finansiella kontroller.

3.4. Utvärderingar

3.4.1. I rapporten framskymtar kommissionens missnöje med kvaliteten på förhandsbedömningar, särskilt på miljöområdet, där de är svårare att utföra. Med tanke på deras betydelse ansluter sig ESK till kommissionens förhoppningar om en förbättring av tekniken för ekonomisk analys, där medlemsstaterna borde göra större investeringar.

3.4.1.1. Ofta inser inte de nationella myndigheterna i tillräcklig grad den viktiga roll som en riktig metod för förhandsbedömningar spelar. En sådan ger inte bara en större tydlighet vad gäller målen och deras kvantifiering, utan leder också oundvikligen till en bättre kvalitet på planernas utformning och en bättre underbyggd strategi.

3.4.1.2. Sedan 1995 har Europeiska kommissionen finansierat forsknings- och utbildningsverksamhet i syfte att förbättra kvaliteten på och nyttan av de utvärderingar som görs inom ramen för politiken för ekonomisk och social sammanhållning. I arbetet, som fortsatte fram till slutet av 1998, ingick i ett program kallat Means (metoder för utvärdering av strukturåtgärder). Syftet med detta program, som är särskilt lämpat för sektorerna transportsektorn och för miljöpåverkan, är att öka effektiviteten hos bedömningsmetoderna, när det gäller planläggning eller bedömning av finansierade insatser.

3.4.2. En utvärdering i efterhand av hela perioden finns ännu inte tillgänglig, men för de 45 projekt som utvärderats 1999 är kommissionens bedömning mycket positiv för både miljö- och transportsektorn:

- Projektens prestanda stämmer överens med den kapacitet de utformats för.

- Inverkan på miljön har varit tillfredsställande.

- Projekten har även medfört positiva ekonomiska effekter.

- Tillgängligheten har förbättrats avsevärt i stora delar av det aktuella området liksom också de gränsöverskridande transporterna.

- Trafikbelastningen har minskat i storstadsområdena.

Under 2001 skall utvärderingen av 120 projekt vara slutförd.

3.5. Dialog mellan institutioner

3.5.1. Kommittén noterar med tillfredsställelse att kommissionen så snabbt reagerat på ESK:s synpunkter i yttrandet om 1998 års rapport(2) och att vissa av dessa har fått ett positivt mottagande.

4. Den nya programperioden 2000-2006

4.1. 1999 är också det år då den nya förordningen godkändes. För perioden 2000-2006 beviljade Europeiska rådet i Berlin ett anslag på 18 miljarder euro (i 1999 års priser). Där beslöts också att man efter halva programperioden, år 2003, skulle granska de enskilda ländernas stödberättigande på grundval av de nya BNP-nivåerna per capita.

4.2. I den nya förordningen förstärks kopplingen mellan tilldelningen av anslagen, efterlevnaden av stabilitets- och tillväxtpakten och kravet på en sund förvaltning av underskottet i de offentliga finanserna.

4.3. Projekten rörande transportinfrastruktur måste bli mer överensstämmande med gemenskapens riktlinjer för utvecklingen av det transeuropeiska transportnätet.

4.4. Medlemsstaterna har huvudansvaret för den finansiella granskningen av projekten och kontrollerar huruvida det har införts system för förvaltning och kontroll, och om de tillämpas på ett sätt som säkerställer ett effektivt och korrekt utnyttjande av gemenskapsmedlen.

4.5. Den nya förordningen gör det möjligt att minska fondens finansieringsgrad i händelse av ett ökat utnyttjande av privata finansieringskällor och att modifiera den på grundval av resurser som härrör från tillämpningen av principen förorenaren betalar.

5. Slutsatser

5.1. ESK hoppas att Sammanhållningsfonden kommer att fortsätta att bidra positivt till utvecklingen i de fyra länder för vilka den är avsedd, så att fonden ges möjlighet att fullfölja sina mål, dvs. fullständig efterlevnad av stabilitets- och tillväxtpakten och av kravet på ett inte alltför stort underskott i de offentliga finanserna.

5.2. Den framgång som fonden hittills haft motiverar det faktum att få förändringar har införts i den nya förordningen och att den befintliga rättsliga strukturen bibehållits.

5.3. De projekt som finansierats har hittills gjort det möjligt att höja tillämpningströsklarna för miljödirektiven och förbättra tillgången till de transeuropeiska näten. Mycket återstår att göra, framför allt vad gäller järnvägstransporter.

5.4. ESK rekommenderar att man i framtiden går tillbaka till fondens ursprungliga syfte, dvs. att finansiera stora projekt så att insatserna inte styckas upp onödigt mycket.

Bryssel den 11 juli 2001.

Ekonomiska och och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Andra rapporten om den ekonomiska och sociala sammanhållningen, KOM(2001) 24 slutlig, s. 21.

(2) EGT C 140, 18.5.2000, s. 14.