Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget" () (98/C 284/04)

Den 11 mars 1998 beslutade Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som fick uppdraget att förbereda kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 3 juni 1998. Föredragande var Mario Sepi.

Vid den 356:e plenarsessionen den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 135 röster för, 1 emot och 3 nedlagda röster.

1. Inledande kommentarer

1.1. Kommittén har redan vid flera tillfällen påtalat behovet av att utforma övergripande och rättsligt tillförlitliga bestämmelser som reglerar konkurrensen.

1.2. Dessutom har ESK i yttrandet om den XXII:a rapporten om konkurrenspolitiken () betonat hur viktigt och nödvändigt det är med normativa åtgärder från kommissionens sida för att öka öppenheten och ge alla berörda parter större rättssäkerhet.

1.3. Kommittén vill framhålla att det håller på att växa fram en ökande medvetenhet om konkurrensfrågor i alla EU-länder - dels bland ekonomiska aktörer och jurister, dels hos allmänheten - på grund av de goda resultat som uppnåtts i fråga om att hålla nere priserna och öka konkurrenskraften.

1.4. Det är mot denna bakgrund man kan se behovet av en lagstiftning som stramar upp kommissionens åtgärder och förbättrar deras öppenhet och struktur.

1.5. Denna förordning följer dessutom på den om tillämpning av artikel 92 och 93 i EG-fördraget "på vissa slag av övergripande statligt stöd" ().

1.6. ESK vill uppmuntra kommissionen att fortsätta på den inslagna vägen och utöka denna normativ insats för att åstadkomma en sammanställning av åtgärderna som gör hela ämnesområdet enhetligt och tydligt också med tanke på utvidgningen.

1.7. I samband med denna åtgärd bör man med tanke på vissa sårbara industrisektorer inom EU beakta hur situationen ser ut beträffande förekomsten av statligt stöd i andra konkurrerande stater.

1.8. Förslaget till förordning försöker uppnå en balans mellan effektivitet och öppenhet. Kommittén anser helt allmänt att öppenheten och rättigheterna för tredje man är något som gemenskapsinstitutionerna i högre grad bör uppmärksamma.

2. Kommissionens dokument

2.1. Förslaget till förordning är huvudsakligen ett förslag om en procedur som dels kodifierar en redan beprövad praxis, dels preciserar vissa aspekter och bestämmelser för att uppnå ett effektivare kontrollsystem.

2.2. Det betonas att anmälningsskyldigheten och principen om genomförandeförbud i artikel 93.3 i EG-fördraget utgör grunden för kontrollsystemet. Kommissionen har i övrigt exklusiv kompetens att besluta i dessa frågor (artiklarna 2 och 3).

2.3. I artikel 4 beskrivs kommissionens förfarande vid granskning av anmälan. Där framgår också tidsfristen för beslut och att stödet efter fristens utgång anses vara godkänt även om ett formellt beslut saknas.

2.4. Vidare skall anmälan anses återkallad om medlemsstaten inte lämnar de upplysningar som kommissionen begärt efter en första granskning (artikel 5).

2.5. När den formella granskningen avslutats kan kommissionen besluta att stödet är förenligt med den gemensamma marknaden, att det kan godkännas under vissa villkor eller att det är olagligt (artiklarna 7 och 11).

2.5.1. Om stödet bedöms vara olagligt och oförenligt med den gemensamma marknaden beslutar kommissionen att medlemsstaten skall återkräva stödet från stödmottagaren (artikel 14).

2.6. I artiklarna 10 och 11 anges att stöd kan avbrytas och återkrävas tillfälligt i de fall då det bedömts vara olagligt på grundval av upplysningar som kommissionen har "oavsett källan för dessa".

2.7. Återkrävande av stöd regleras enligt artikel 14. Där förutsätts det att rättsliga instrument i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning skall användas och det klargörs att "rättsmedel enligt nationell lagstiftning får inte ha uppskjutande verkan".

2.8. Förutom olagligt stöd utpekas också "missbruk av stöd" (artikel 15) och befintliga stödordningar som "inte längre är förenliga med den gemensamma marknaden".

2.9. I förordningen redovisas möjligheten att begära att medlemsstaterna genomför "lämpliga åtgärder" för att anpassa stödordningen och därefter anges två kontrollmöjligheter: granskning av medlemsstaternas årliga rapporter eller kontrollbesök på ort och ställe (artiklarna 19 och 20).

2.10. Man skall dessutom inrätta ett system för samarbete med nationella oberoende tillsynsorgan i vissa fall (artikel 21).

2.11. De allmänna föreskrifterna fastställer att beslut skall riktas endast till den berörda medlemsstaten och att en sammanfattning av beslutet skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Det är dock möjligt att erhålla en kopia av hela texten i dess giltiga språkversion (artikel 25).

2.12. Slutligen inrättas en rådgivande kommitté, bestående av företrädare för medlemsstaterna, som biträder kommissionen med avseende på tillämpningsföreskrifter men inte i fråga om besluten (artikel 27).

3. Särskilda synpunkter

3.1. ESK vill betona betydelsen av denna förordning som sammanställer och rationaliserar olika exempel på rättspraxis och principer som framkommit i EG-domstolens utslag och ger dessa en överskådlig utformning.

3.2. Kommittén anser likväl att denna rationalisering av det gemenskapsrättsliga materialet med avseende på konkurrens måste bli mer omfattande, så att man inom några år kan få tydligare utformade rättsregler i konkurrensfrågor. Denna beredskap behövs med tanke på det verkliga genomförandet av inre marknaden å ena sidan och Europeiska monetära unionen å andra sidan.

3.3. Tillämpningsområdet för denna förordning bör enligt kommittén - efter införande av en uppförandekodex på skatteområdet - utsträckas till att även omfatta sådana skatteåtgärder som kan skapa snedvridning av konkurrensen mellan medlemsstaterna.

3.4. En särskild ansträngning bör göras för att bättre klargöra de rättsliga begrepp som används och översättningen bör vara likartad på de olika språken för att alla skall kunna göra en entydig bedömning. I den aktuella förordningen bör skillnaden mellan olagligt stöd och "missbruk av stöd" förklaras tydligare med tanke på att de rättsliga påföljderna skall vara de samma.

3.5. I konkurrensfrågor är det kommissionen som har både den rättsliga och den tillämpande behörigheten. ESK har redan uttalat sig positivt om denna dubbla behörighet men efterlyser ändå att det i detta sammanhang tydligare anges dels hur besvärsförfarandet fungerar dels att kommissionen är skyldig att besvara alla förfrågningar. Den vaga formuleringen om upplysningar i artikel 10.1 förefaller ge kommissionen en alltför godtycklig verksamhetsram. Enligt kommittén bör man garantera att berörd tredje part kan överklaga och att kommissionen då är skyldig att lämna ett svar.

3.6. Införandet av formella regler är dock även en unik möjlighet att skapa en ny kultur med ökad öppenhet som kan garantera tredje part rätten att bli informerad och hörd och få framföra sin mening innan beslut tas. Medverkan av tredje part bör kunna tas till vara för att höja kvaliteten på kommissionens arbete, förbättra uppföljningen och minska snedvridningen av konkurrensen på inre marknaden.

3.7. Ökad öppenhet och förbättrade rättigheter för tredje man kommer att stärka övervakningen av statligt stöd. Konkurrenter och andra berörda skulle kunna medverka till att göra undersökningarna av viktiga fall mer lättbegripliga. Upplysningar från konkurrerande företag skulle kunna hjälpa kommissionen att avgöra vilken inverkan tilldelat stöd har på marknaden. Att förbättra tredje parts rättigheter kan därför bidra till en sänkning av den allmänna stödnivån.

3.8. EG-domstolens och fördragets definition av statligt stöd inkluderar också stödåtgärder som utan att vara ekonomiska snedvrider konkurrensen. Eftersom vissa av dessa faller under tillämpningen av denna förordning, och särskilt som medlemsstaterna inte tycks anmäla dem, måste kommissionen uppmärksamma problemet och införa regler som kan uppdaga stöd av sådant slag.

3.9. Kommittén ber kommissionen att beakta vikten av att medlemsstaternas anmälningar av nytt stöd offentliggörs, om än i förkortad version.

3.10. Med sitt förslag berör kommissionen känsliga områden inom den statliga strukturpolitiken. Med tanke på förordningens politiska betydelse bör den innehålla tydliga bestämmelser som på ett bättre sätt beaktar sådana aspekter som insyn och information även gentemot allmänheten.

4. Särskild synpunkter

4.1. Enligt EG-domstolens definition är även sådant stöd som inte är bidrag men ger upphov till identiska följder (artikel 2) att likställas med statligt stöd. Definitionen i förordningen (artikel 2) borde förtydligas.

4.2. Artikel 4.6 föreskriver en dubbel anmälan vilket komplicerar proceduren i onödan.

4.3. I fråga om rättigheter för tredje part saknar förslaget en bestämmelse om att kommissionen har möjlighet att offentliggöra att individuellt stöd har anmälts och grundläggande upplysningar om bidraget lämnats. Varje anmälan kan naturligtvis inte offentliggöras men en flexibel bestämmelse som möjliggör att särskilt invecklade ärenden offentliggörs vore lämpligt. Avsaknaden av en sådan bestämmelse skadar öppenheten och berövar tredje part deras rättigheter.

4.3.1. ESK anser att alla berörda parter som har avgivit ett yttrande bör erhålla texten till det slutgiltiga beslutet. Dessutom bör man fatta beslut om att alla berörda parter skall kunna underrätta kommissionen om förekomsten av olagligt stöd eller missbruk av stöd. Anser kommissionen att den information som finns tillgänglig inte är tillräcklig, bör den vara skyldig att underrätta berörda parter om detta. Kommissionen bör förpliktas att översända en fullständig version av beslutet till den berörda parten. Å andra sidan verkar detta vara domstolens riktlinje i några beslut ().

4.4 Återkrävande av olagligt stöd är ett besvärligt problem eftersom de rättsliga och administrativa förfarandena i medlemsstaterna skiljer sig år. Kommittén stöder därför kommissionens ansträngningar att effektivisera åtgärderna, särskilt genom föreläggande om att avbryta utbetalningen och tills vidare återkräva stöd (artikel 11) och även genom artikel 14.3 som föreskriver att "rättsmedel enligt nationell lagstiftning inte får ha uppskjutande verkan". Dessa två bestämmelser gör kommissionens ingripanden effektivare i praktiken.

4.5. Förordningen anger inte vad som händer om de nationella rättsliga instanserna inte "omedelbart och effektivt genomför kommissionens beslut". För att uppfylla den grundläggande principen om lika villkor borde medlemsstaterna anstränga sig att omedelbart återkräva stödet medan kommissionen bör bevaka att man inte inför och använder förhalande procedurer.

4.6. När det gäller missbruk av stöd anser ESK att stödet skall återkrävas då det blivit oförenligt med gemenskapsreglerna och alltså har blivit olagligt i egentlig mening.

4.7. Kommittén anser att kontrollen på ort och ställe som föreskrivs i artikel 20 är mycket viktig. När en sådan kontroll skall ske måste en överenskommelse göras med medlemsstaten om vilka experter som skall utses - ett förfarande som kan ge utrymme för undanflykter och förseningar. Det vore därför lämpligt att fastställa en tidsgräns och klargöra att det i varje fall är kommissionen som har sista ordet i fråga om val av experter.

4.8. På grundval av fördragets definition anger kommissionen i artikel 25 i förordningen att man skall ha kontakt enbart med statliga myndigheter. Eftersom det i vissa medlemsstater är decentraliserade myndigheter som beslutar om och administrerar många stödåtgärder, bör fördraget kunna tolkas så att man i dessa medlemsstater kan ha en direkt dialog med de lokala myndigheterna för att på så sätt undvika tidsödande byråkrati. I analogi med detta bör begreppet "statligt stöd" i fördraget ges en bred tolkning och omfatta alla slag av offentligt stöd.

4.9. Att offentliggöra en "sammanfattning" av besluten i EGT skyndar på handläggningen men ökar inte insynen i förfarandena. Problemen med översättningen, som kommer att öka de närmaste åren, gör dock att publicering av en förkortad version är försvarbar. En snabb publicering är faktiskt avgörande för effektiva beslut. Kommissionens praktiska resurser skulle behöva ökas avsevärt för att besluten skall kunna offentliggöras i deras helhet inom en rimlig tid.

4.10. ESK beklagar därför att det i förslaget saknas tidsgränser för det andra skedet i kommissionens formella granskningsförfarande och att tidpunkten från vilken de två månaderna skall börja löpa inte framgår klart. Det skulle ge berörda parter större rättssäkerhet. Bristande resurser vid kommissionen utgör inget skäl för att inte ha tidsgränser, särskilt som kommissionen planerar att tillämpa gruppundantag i framtiden.

4.10.1. Det framgår inte av förslaget när en anmälan om stöd är fullständig så att den två månader långa tidsfristen för den preliminära granskningen börjar löpa. ESK skulle därför välkomna en bestämmelse som skapar rättssäkerhet i denna fråga. Ett bindande formulär som kommissionen kunde tillhandahålla för anmälan om stöd skulle kunna vara en lösning. ESK skulle välkomna ytterligare alternativ för att skapa större rättssäkerhet.

4.10.2. Av rättssäkerhetsskäl rekommenderar ESK vidare att stöd som olagligt utbetalts för mer än tio år sedan skall behandlas som bestående stöd. Efter utgången av denna tidsfrist skulle då varken någon anmälan eller något återkrav behövas. En sådan bestämmelse kan motiveras med att man efter tio år inte längre behöver befara någon snedvridning av konkurrensen eller någon omedelbar påverkan på konkurrenterna.

4.11. Kommissionen bör tillse att effektivitet och öppenhet garanteras och att företagens rättssäkerhet och normala verksamhet inte under några omständigheter drabbas.

Bryssel den 1 juli 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 116, 16.4.1998, s. 13.

() EGT C 34, 2.2.1994.

() EGT C 129, 27.4.1998.

() Målet Sytraval.