5.ÖVRIGA INSLAG

Förslaget till ändring av artikel 1 q i TIR-konventionen vad gäller definitionen av ”garanterande sammanslutning” grundas på ett förslag från Ryssland om att stryka ordet ”tullmyndigheter”. Såsom Ryssland förklarat är det på grund av särdrag med avseende på uppgiftsfördelningen och strukturen i den offentliga förvaltningen möjligt att den myndighet som är behörig att godkänna en garanterande sammanslutning inte alltid är tullmyndigheterna. Förslaget skulle således innebära att bestämmelsens räckvidd utvidgades för att medge den flexibilitet som anses behövas med tanke på olikheterna i de fördragsslutande parternas administrativa arrangemang. Flera av de fördragsslutande parterna, bland annat Europeiska unionen, menade att krav i nationell eller internationell lagstiftning gjorde det nödvändigt att behålla ordet ”tullmyndigheter”. Den administrativa kommittén för TIR-konventionen gick med på att som en kompromiss och för att ta hänsyn till de rättsliga kraven hos andra fördragsslutande parter inte stryka ordet ”tullmyndigheter” och att i stället lägga till orden ”eller andra behöriga myndigheter”.

Ryssland bad den administrativa kommittén för TIR-konventionen att närmare klargöra vilken gräns (tullgräns eller statsgräns) som avses i artikel 2 i TIR-konventionen. Enligt Ryssland ger texten i sin nuvarande lydelse möjlighet till olika tolkningar och olika praxis vad gäller möjligheten att transportera varor inom två eller flera medlemsstater i tullunionen. Förslaget till ändring av artikel 2 i TIR-konventionen skulle innebära att man närmare anger att det med en gräns avses en tullgräns. Europeiska unionen har angett att dess tullområde ska anses vara ett enda område med avseende på tillämpningen av TIR-förfarandet. Det faktum att Europeiska unionen utgör en enda marknad utan inre gränser, gör att det inte är möjligt att använda TIR-carneter för interna transporter. Den föreslagna ändringen av artikel 2 i TIR-konventionen skulle inte medföra någon förändring av hur TIR-förfarandet tillämpas i unionen, eftersom Europeiska unionen med ”tullgräns” avser unionens yttre gränser.

Förslagen till ändring av artikel 3 b, artikel 6.2, del II i bilaga 9 till TIR-konventionen att ersätta orden ”godkänts”, ”godtas” respektive ”godkända” med ”bemyndigats”, ”bemyndigas” respektive ”bemyndigade” samt förslaget att ändra punkt 7 i del I i bilaga 9 till TIR-konventionen genom att ersätta ”fördragsslutande parter” med ”varje fördragsslutande part” är redaktionella ändringar som har till syfte att förenhetliga terminologin inom TIR-konventionen.

Förslaget till ändring av artikel 11.3 i TIR-konventionen innebär att tidsperioden fram till den tidigaste tidpunkt då tullmyndigheterna kan lämna det krav på betalning av det belopp som avses i artikel 8.1 TIR-konventionen till en garanterande sammanslutning kommer att förkortas. Den föreslagna förkortningen av tidsfristen från tre till en månad skulle inte hindra tullmyndigheterna från att lämna sitt krav ett senare datum eftersom de normalt sett först begär betalning av den person som är direkt betalningsansvarig. Den garanterande sammanslutningen skulle ändå få tillräckligt med tid för att agera effektivt efter det att de underrättats om att TIR-transiteringen inte avslutats i enlighet med artikel 11.1 i TIR-konventionen.

Förslaget till ändring av artikel 38 i TIR-konventionen innebär att de fördragsslutande parterna skulle få ökade möjligheter att utesluta TIR-innehavare så att även fall av upprepade överträdelser av de lagar och andra författningar på tullområdet som gäller internationell godstransport omfattas. Det skulle också ge de fördragsslutande parterna otvetydig rätt att bedöma huruvida en överträdelse är att anse som tillräckligt allvarlig för att motivera ett uteslutande. Den andra ändringen ändrar inte artikelns sakinnehåll i sig, eftersom denna befogenhet redan finns, utan har till syfte dels att garantera att det inte finns utrymme för olika tolkningar när det gäller uppdragsfördelningen enligt vissa parters nationella lagstiftningsprocesser, bland annat för Ryssland som är den part som föreslagit ändringen, dels att förtydliga den nuvarande texten.

Enligt artikel 8.3 i TIR-konventionen ska varje fördragsslutande part fastställa det högsta belopp per TIR-carnet som får krävas från den garanterande sammanslutningen. I den förklarande anmärkningen till denna artikel anges det att

de fördragsslutande parterna rekommenderas att begränsa detta högsta belopp till 50 000 US-dollar. Sedan 2003 har det högsta belopp som de garanterande sammanslutningarna i Europeiska unionen måste betala när de ådrar sig betalningsansvar uttryckts i euro och fastställts till 60 000 euro per TIR-carnet. Till följd av IRU:s tillkännagivande att dess globala försäkringsgivare har ökat den täckta garantin till 100 000 euro per TIR-carnet föreslog den administrativa kommittén för TIR-konventionen att TIR-konventionens text borde anpassas för att ta hänsyn till detta. Den förklarande anmärkningen till artikel 8.3 i TIR-konventionen bör därför ändras.

Förslagen om att ändra artikel 1a i bilaga 8 till TIR-konventionen genom att lägga till de nya punkterna 4–6 och att ändra punkt 2 i del III i bilaga 9 till TIR-konventionen genom att efter led n lägga till de nya leden o, p och q har till syfte att öka transparensen vad gäller finansiella frågor i samband med en sådan internationell organisation som avses i artikel 6 i TIR-konventionen som är bemyndigad att ansvara för att ett internationellt garantisystem organiseras och förvaltas ändamålsenligt (IRU). Ändringen av bilaga 9 till TIR-konventionen innebär att det införs nya regler om revisionskrav samt villkor och krav för en bemyndigad internationell organisation i syfte att säkerställa transparens och god förvaltning vad gäller redovisningen i samband med organisationen och förvaltningen av ett internationellt garantisystem samt tryckningen och distributionen av TIR-carneter. De nya leden i artikel 1a i bilaga 8 till TIR-konventionen innebär att det införs ett krav för den administrativa kommittén för TIR-konventionen att granska, och vid behov även ytterligare kontrollera, de årliga räkenskaper och revisionsberättelser som den internationella organisationen lämnar i enlighet med de skyldigheter som följer av del III i bilaga 9 till TIR-konventionen. Den administrativa kommittén skulle även ha rätt att begära att ytterligare granskningar genonförs om en genomförd riskbedömning visar att detta är motiverat. Den föreslagna nya förklarande anmärkningen till punkt 6 i artikel 1a i bilaga 8 till TIR-konventionen har till syfte att precisera hur de ytterligare granskningarna ska genomföras. Under diskussionerna i arbetsgruppen för tullfrågor som rör transporter diskuterades förslagen till ändring av del III i bilaga 9 till TIR-konventionen med IRU som uppgav att den inte motsatte sig idén med att införa ökade krav vad gäller transparens i TIR-konventionen och att den var fullt beredd att följa de nya kraven. TIR-sekretariatet gav det verkställande TIR-utskottet i uppdrag att samråda med FN:s kontor för intern översyn (OIOS) om leden o, p och q som föreslagits läggas till i punkt 2 i del III i bilaga 9 till TIR-konventionen. OIOS meddelade att man inte var beredd att ställa upp som ordinarie revisor för IRU i dess roll som bemyndigad internationell organisation utan att den väljer ut sina revisorsuppdrag på grundval av en riskanalys.

Förslaget till ändring av underrubriken i del I i bilaga 9 och av punkt 1 i del I i bilaga 9 till TIR-konventionen om att ersätta ”Villkor och krav” med ”Minimivillkor och minimikrav” har till syfte att skapa språklig konsekvens när det gäller användningen av fraserna ”villkor och krav” och minimivillkor och minimikrav”, vilka huvudsakligen förekommer i artikel 6 och bilaga 9 till TIR-konventionen, utan att behöva företa några större ändringar av TIR-konventionens text.

2017/0182 (NLE)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar i administrativa kommittén för TIR-konventionen beträffande förslaget till ändring av tullkonventionen om internationell transport av gods upptaget i TIR-carnet

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 207 jämförd med artikel 218.9,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1)Tullkonventionen om internationell transport av gods upptaget i TIR-carnet (TIR-konventionen) av den 14 november 1975 godkändes på Europeiska ekonomiska gemenskapens vägnar genom rådets förordning (EEG) nr 2112/78 och trädde i kraft i gemenskapen den 20 juni 1983.

(2)En konsoliderad version av konventionen offentliggjordes som bilaga till rådets beslut 2009/477/EG, enligt vilket kommissionen ska offentliggöra framtida ändringar av TIR-konventionen i Europeiska unionens officiella tidning med angivande av dagen för ikraftträdandet.