SV    SV SV 
 
SV    SV  EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 31.1.2011 
SEK(2011) 98 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN  
  
som åtföljer  
  
förslaget till rådets rekommendation angående in satser för att minska antalet elever som 
lämnar skolan i förtid 
SEK(2011) 97 slutlig 
SEK(2011) 96 slutlig 
KOM(2011) 19 slutlig 
 
SV 2   SV SAMMANFATTNING 
Denna konsekvensbedömning åtföljer förslaget til l rådets rekommendation angående insatser 
för att minska antalet elever som lämnar sin utbildning i förtid. 
1. PROBLEMFORMULERING  
Under 2009 lämnade 14,4 % av alla i åldrarna 18–24 år utbildningen med endast grundskola 
eller lägre1. Även om läget förbättrats i nästan alla medlemsstater har framstegen inte räckt för 
att senast 2010 nå det ursprungliga målet att mins ka andelen elever som lämnar skolan i förtid 
till mindre än 10 %. Eftersom åtta länder nått detta mål och några ligger nära det, förefaller det realistiskt att ytterligare minska andelen el ever som lämnar skolan i förtid. Men för det 
krävs starkare, bättre samordna de satsningar, särskilt under den rådande ekonomiska krisen. 
Behovet att minska antalet elever som lämnar s kolan i förtid betonade s på högsta politiska 
nivå inom EU-strategin Europa 2020, som Eu ropeiska rådet antog i juni 2010. Målet att 
minska andelen elever som hoppar av till mindr e än 10 % senast 2020 var ett av de fem 
centrala målen. I den nya strategin framhävs  tre prioriteringar som stödjer varandra: smart 
tillväxt  som ska bygga på kunskap och innovation, hållbar tillväxt  som ska främja en mer 
miljövänlig ekonomi samt tillväxt för alla  som ska främja hög sysselsättning och social 
sammanhållning. Om många elever hoppar av sk olan hindrar det smar t tillväxt för alla
2. 
Problemet med elever som lämnar skolan i förtid har höga individuella, sociala och 
ekonomiska kostnader. Problemets följder påverk ar människor under hela livet och minskar 
sannolikheten att de ska delta i samhällets so ciala, kulturella och ekonomiska liv. Det ökar 
deras individuella risk för arbe tslöshet, fattigdom och social  exkludering. Den höga andel 
elever som lämnar skolan i förtid i de europe iska samhällena får långsiktiga konsekvenser för 
arbetsmarknaden, tillgången till utbildad arbets kraft och i förlängningen för den ekonomiska 
tillväxten. Sådana effekter torde öka i många EU-länder på grund av den ekonomiska krisen. 
Problemet är komplext, och processerna som får en  elev att hoppa av skolan drivs på av olika 
faktorer. Anledningen till att ungdo mar lämnar skolan i förtid  är högst individuella. Vissa 
gemensamma drag kan dock skönjas: 
• Problemet är starkt knutet till en soci alt missgynnad bakgrund med låg utbildning. Barn 
från socialt missgynnade miljöer tenderar att sakna stöd från si na familjer, diskrimineras i 
skolsystemet och få begränsad tillgång till icke-formellt och informellt lärande utanför den obligatoriska skolgången. 
                                                
 
1 Eurostat, arbetskraftsundersökningen 2010. Mer information på 
http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page/porta l/europe_2020_indicators/headline_indicatorshttp://ep
p.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table &init=1&plugin=1&language=en&pcode=t2020_40. 
Uppgifter bygger på arbetskraftsundersökningen. Med elever som lämnar skolan i förtid menas personer 
i åldrarna 18–24 år som uppfyller följande två villkor: för det första att den högsta utbildningsnivå de 
uppnått är ISCED 0, 1, 2 eller 3c kort, och för det andra att man uppgav sig inte ha fått någon utbildning under de fyra veckorna före undersökningen. 
2 Kommissionens meddelande Europa 2020 – En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla , 
KOM(2010) 2020, Europeiska rådets slutsatser den 17 juni 2010. 
 
SV 3   SV • Inlärningsproblem börjar ofta redan på låg- oc h mellanstadiet med de första erfarenheterna 
av att misslyckas och en tilltagande känsla av främlingskap i skolan. Utbildningssystemen 
ger ofta inte tillräckligt målin riktat stöd så att elever i ri skzonen kan hant era svårigheter 
och hålla sig kvar i skolan. 
• Bara några få medlemsstater tillämpar en enhetlig, heltäckande strategi mot det här 
problemet. Bristen på evidensbaserade, enhetl iga och heltäckande insatser i de flesta 
medlemsstaterna har avsevärt  bidragit till de hittills  förhållandevis långsamma 
förbättringarna med avseende på avhopp från skolan. 
Verkningsfulla insatser på det här området må ste vara evidensbaserade, heltäckande och 
enhetliga, vilket kräver att ma n går över från individue lla insatser till heltäckande strategier 
mot problemet. De bör omfatta al la utbildningsnivåer, vara sekt orsövergripande och involvera 
berörda parter från områden som ungdomspolit ik, socialpolitik, sysselsättningspolitik och 
folkhälsa. Dessutom bör insatserna inriktas  på förebyggande, ingripande och kompensation. 
• Förebyggande  för att undvika att de förhållanden som får elever att lämna i skolan över 
huvud taget uppkommer. 
• Ingripande  för att ta itu med svåri gheter tidigt och försöka hindr a att de leder till avhopp. 
• Kompensation  för att ge f.d. elever möjlighet a tt ta sig tillbaka till utbildningen. 
2. SUBSIDIARITETSBEDÖMNING  
Utbildningspolitiken är ett område där EU enligt subsidia ritetsprincipen har stödjande 
behörighet i kraft av fördraget om Europeis ka unionens funktionssä tt (Lissabonfördraget). 
Enligt artikel 165 i fördraget ska unionen ”bidra  till utvecklingen av en utbildning av god 
kvalitet genom att främja samarbetet mellan me dlemsstaterna och genom att vid behov stödja 
och komplettera deras insatser”. 
Dessutom ska EU enligt artikel 9 ”beakta de kr av som är förknippade med främjandet av hög 
sysselsättning, garantier för ett fullgott socialt skydd, kampen mot social utestängning samt en 
hög utbildningsnivå och en hög hälsoskyddsnivå för människor”. 
Ett initiativ för att minska andelen elever som lä mnar skolan i förtid bidrar till utvecklingen av 
en utbildning och utbildningsresultat av god kvalitet, bidrar till at t minska bristande 
matchning av färdigheter och understödjer an ställbarhet och social sammanhållning. Det 
inriktas på att underlätta och uppmuntra sa marbete mellan medlemsstaterna och ska stödja 
deras initiativ. Initiativet överensstämmer med s ubsidiaritetsprincipen i det att det stödjer och 
underlättar utbyten mellan medlem sstaterna utan att inkräkta på medlemsstaternas ansvar för 
sina utbildningssystems kursplaner och organisation. 
3. INITIATIVETS MÅL  
Initiativets allmänna mål är att bidra till utv ecklingen av utbildning av  god kvalitet genom att 
uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna oc h stödja deras åtgärder. Det särskilda målet 
är att minska andelen elever i Europa som hoppar av skolan och minska andelen snabbare. 
Om den genomsnittliga andelen i EU minskar till under 10 % innebär det att antalet elever som lämnar skolan i förtid minskar med omkr ing 2 miljoner. Det skulle ge fler ungdomar 
 
SV 4   SV utbildning, öka deras anställbarhet och minska de ras risk att drabbas av fattigdom och social 
exkludering. 
Initiativets operativa mål ska hjälpa medl emsstaterna att ta fra m verkningsfulla och 
resurseffektiva insatser mot det här problemet . Det ska hjälpa dem att utforma huvuddragen i 
en nationell politisk ram med ett evidensbaserat  angreppssätt på problemet med heltäckande, 
enhetliga åtgärder inom all politik som rör barn och ungdomar. Tanken är att vidga 
medlemsstaternas samarbete och utbyte av erfa renhet och god praxis. Samarbetet bör också 
inbegripa företrädare och be rörda parter från andra be rörda politiska områden såsom 
socialpolitik, sysselsättningspol itik och ungdomspoliti k. Ett helhetsgrepp på problemet torde 
uppmuntra sektorsövergripande samarbete på alla nivåer, beakta alla fa ktorer som bidrar till 
problemet och stärka alla aktörers beslutsamhet  att aktivt motverka det. Ett mer målinriktat 
ianspråktagande av EU-medel kompletterar medl emsstaternas satsningar på det här området. 
4. ALTERNATIV  
Alternativ A (nollalternativ): För närvarande  ingår insatser för att minska andelen elever 
som lämnar skolan i förtid i strategi n Utbildning 2020. Den öppna samordningsmetoden 
underlättar samarbete och utbyte av god pr axis mellan medlemsstaterna. Befintliga 
finansieringsfaciliteter, främ st Europiska socialfonden (E SF), programmet för livslångt 
lärande och ramprogrammen för forskning oc h innovation, möjliggör målinriktade åtgärder, 
jämförelser och forskning och utveckling kring nya metoder.  
Alternativ B: En politisk ram ger medlemsstaterna ett verktyg som hjälper dem att utveckla 
nationella insatser för att minska andelen el ever som lämnar skolan i förtid med ett 
helhetsgrepp. Här betonas behovet att stärka ev idensbasen för utveckling av insatser mot 
problemet och behovet av bättre övervakning, helt äckande strategier mot problemet och bättre 
samarbete mellan alla politikområden som direkt e ller indirekt påverkar ungdomar, särskilt de 
som är i riskzonen för att hoppa av skolan. Fö reslagna åtgärder för förebyggande, ingripande 
och kompensation på området bygger på bepröva de, utvärderade insatser i medlemsstaterna 
och kan anpassas till förhållandena i andra me dlemsstater. Medlemsstater som ännu inte har 
någon politik mot det här problemet kan använda ramen för att ta fram en. Andra medlemsstater kan använda ramen för att bedöma och se över sina befintliga insatser. Ramen kan också fungera som dagordning för framtid ens samarbete mellan medlemsstaterna, styra 
utvecklingen av framtidens insatser på EU-niv å och vara vägledande för en verkningsfull, 
resurseffektiv användning av EU-medel. 
Det bör påpekas att alternativ B inte är ett självständigt altern ativ utan behöver ett verktyg för 
genomförandet. I alternativen B.1 och B.2 besk rivs olika sätt att främ ja och genomföra den 
politiska ramen med olika rättsakter. Ramens i nnehåll är det samma, men de olika rättsakterna 
som används för att genomföra den ger olika resultat och effekter. 
Alternativ B.1 (meddelande eller rekommendation från kommissionen):  Kommissionen 
antar ett meddelande eller en rekommendation där man beskriver den politiska ramen för 
verkningsfulla, resurseffektiva insatser mot pr oblemet. Det är något som medlemsstaterna kan 
använda för att ta fram sina egna insatser  och ger en översikt öve r forskningsresultat och 
erfarenheter från andra europeiska länder. 
Alternativ B.2 (rekommendation från rådet): Rådet antar en rekommendation där man 
beskriver ramen. Rekommendationen utgör en  grund för vidare samarbete mellan 
 
SV 5   SV medlemsstaterna. Rekommendationen stödjer ocks å en vidgad, sektorsövergripande process 
inom den öppna samordningsmetoden. 
Alternativ C (Finansieringsprogram): För att ta särskilda initiativ  kan EU-medel anslås för 
särskilda åtgärder mot problemet på EU-nivå, bland annat för jämförelser och pilotprojekt 
som involverar flera medlemsstater och tillför e tt europeiskt mervärde. Detta alternativ har 
avvisats eftersom det riskerar att överlappa befintliga finansieringsformer som Europeiska socialfonden och programmet för livslångt lära nde. Det skulle inte svara särskilt bra mot 
initiativets särskilda och operati va mål, eftersom y tterligare medel inte nödvändigtvis leder till 
att bättre målinriktade, evidensbaserade, enhe tliga och heltäckande strategier mot problemet 
utvecklas. Tvärtom riskerar man att den nuva rande modellen med projektbaserade insatser 
mot problemet fortsätter. Därför anses det att et t system med ytterligare finansiering inte kan 
motiveras. 
5. K
ONSEKVENSBEDÖMNING  
Att minska andelen elever som lämnar skolan i förtid får betydande ekonomiska och sociala 
konsekvenser, bl.a. följande: 
• Ungdomars färdigheter och anställbarhet ökar, ungdomars välbefinnande, hälsa och 
livsvillkor förbättras. 
• Risken för fattigdom och social exkludering mi nskar, beroendet av socialhjälp minskar, 
sammanhållningen i de europeiska samhällena ökar. 
• Bristande matchning av färdighe ter minskar, bättre kvalificerade anställda blir tillgängliga 
och därigenom stöds den ekonomiska tillväxten. 
Miljökonsekvenserna är begränsade, och konse kvenserna för administrativa bördor och 
tredjeländer är obefintliga. Mänskliga rättigheter påverkas  inte på något annat sätt. 
De sociala och ekonomiska konsekvenserna över ensstämmer med initiativets allmänna mål. 
De olika alternativen torde bidra i olika grad  till måluppfyllelsen beroende på förväntad  
hastighet  och grad av framgång  i att motverka problemet i Europa. För alternativen A och B.1 
visar konsekvensbedömningen att minskningen av problemet skulle ske för långsamt och för lite för att motverka det allv arliga ekonomiska, statsfinan siella och sociala läge i 
medlemsstaterna som den ekonomiska krisen orsakat. 
Bedömningen av nollalternativet (alter nativ A) visar att den nuvarande öppna 
samordningsmetoden kan stödja utveckling av in satser på grundval av utbyte av erfarenheter 
och god praxis, men saknar ett starkt komplette rande stöd som en politisk ram eller riktlinjer 
för insatser mot problemet. Erfarenheten visa r att utan en sådan ram eller gemensam 
dagordning kommer inte alla medl emsstater att kunna fullt ut ta vara på lärdomarna från det 
ömsesidiga lärandet. Nya, framgångsrika  metoder som framhållits inom den öppna 
samordningsmetoden kan inte utan vidare in arbetas i befintliga nationella insatser. Ett 
meddelande eller en rekommendation från kommissi onen enligt alternativ B.1 skulle ge detta 
extra stöd, men ett dokument från  kommissionen skulle kanske inte få tillr äcklig politisk 
uppmärksamhet i medlemsstaterna. Det återspegla r enbart kommissionens  politiska vilja och 
åsikt och erbjuder inte medlemsstaterna möjlighet att känna sig delaktiga i den föreslagna politiska ramen. Ett meddelande  eller en rekommendation fr ån kommissionen kan därför 
 
SV 6   SV kanske inte i till räckligt hög grad främja evidensbaserade,  heltäckande och enhetliga insatser 
och inte stärka åtgärdernas verkni ngskraft och resurseffektivitet. 
För det sektorsövergripande samarbetet notera s att de nuvarande formerna för genomförande 
av strategin Utbildning 2020 för närvarande  enbart avser utbildning, inklusive 
yrkesutbildning. Ett meddelande eller en re kommendation från kommissionen skulle inte 
heller direkt påverka den befintliga öppna samordningsmetodens räckvidd eller utöka det sektorsövergripande samarbetet på EU-nivå, eftersom detta skulle  vara bindande för 
kommissionen men inte medlemsstat erna. Att begränsa utbytet av erfarenheter och god praxis 
till utbildningspolitik riskerar a tt snäva in insatsernas utveckling. 
Att fortsätta med den nuvarande  öppna samordningsmetoden och dess arbetsmetoder svarar 
inte mot den ökade vikt som målet för att minska  andelen elever som lämnar skolan i förtid 
fått inom strategin Europa 2020. Det finns en ri sk att både alternativ en A och B.1 inte i 
tillräckligt hög grad stärker insatsernas verkningskraft och resurseffektivitet. 
Konsekvensbedömningen visade att en rådsrekomme ndation enligt alternativ B.2 skulle stärka 
utvecklingen av evidensbaserade, heltäckande och enhetliga insatser mot problemet i medlemsstaterna. Det torde leda till att andele n minskar snabbare och att de eftersträvade 
sociala och ekonomiska effekterna uppnås snabbare. 
Rekommendationen är tänkt att i nnehålla en politisk ram för att minska problemet, utgående 
från befintliga insatser i medlemsstaterna och jämförande forskni ng. Den ska samla konkreta 
åtgärder mot problemet inom en strategisk ram och avhjäl pa den nuvarande insatsernas 
brister. Genom att ramen får rådets forme lla stöd ges medlemsstaterna uppbackning i sin 
utveckling av insatser, vilket torde påskynda ge nomförandet av evidensb aserade, målinriktade 
insatser mot problemet. Genom processen att dr yfta, anta och genomf öra rekommendationen i 
rådet får medlemsstaterna tillfälle att se över  sina metoder och ta ställning till framtidens 
insatser på detta område. 
Ett vidgat, sektorsövergripande samarbete i nom den öppna samordningsmetoden kan inledas 
med stöd av en rådsrekommendation ställd till me dlemsstaterna på ett övergripande sätt och 
inte bara om utbildning. Det skulle uppmuntra utvecklingen av insatser på EU-nivå och ge 
medlemsstaterna återkoppling för att utforma in satserna effektivare. Rekommendationen ska 
innehålla en tydlig dagordning och ett nytt fokus för framtidens samarbete. 
Alternativ B.2 innebär den starkaste involveri ngen av medlemsstaterna i utvecklingen av 
ramen. Diskussioner inom utbildningskommittén och rådet ger underlag för en ram som är 
relevant för medlemsstaterna och kan användas inom utbildningspolitiken. 
Rådsrekommendationen torde därför åtföljas av större engagemang, förståelse och politisk 
vilja än något av de andra alternative n, som bara är bindande för kommissionen. 
6. J
ÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
Alternativ B.2, rådets rekommendation, svarar bäst mot initiativets mål. 
• Det hjälper medlemsstaterna att ta fram e nhetliga och konsekventa insatser mot problemet. 
• Det ger kompletterande tematiskt underlag, ge r ny kraft åt den öppna samordningsmetoden 
och involverar medlemsstaterna tydl igt i den nya ramens utveckling. 
 
SV 7   SV • Det kan också antas att det garanterar mest engagemang från medlemsstaterna, kan påverka 
utvecklingen av insatser brett i medlemsstater na och hjälper mest att minska problemets 
omfattning. 
Jämfört med de andra alternativen är detta den starkast möjliga rättsakten. Detta förefaller 
motiverat med tanke på målets vikt oc h vikten av att motverka problemet. 
Nollalternativet, alternativ A, ger lite kompletterande underlag och det kan inte förväntas att 
det kommer att påskynda minskningen av pr oblemet. Den tydligaste skillnaden mellan 
alternativen B och C är att medlemsstaterna blir mer delaktiga i alternativ C, vilket torde göra 
det sannolikare att de faktiskt tillämpar det. 
I fråga om kostnadseffektivitet  bör det påpekas att det inte nödvändigtvis innebär en 
merkostnad att tillämpa evidensbaserade, heltäckande och enhetliga insatser. Det beror på vilket tillvägagångssätt medlemsstaten välj er och nuvarande former för insamling och 
bedömning av uppgifter. Att förbättra tillgången till relevanta uppgifter och information om 
elever som lämnar skolan i förtid behöver in te leda till stora ex trakostnader. Dessutom 
möjliggör det bättre målstyrning av insatser oc h åtgärder. I den mån a lternativ B.2 innebär 
större politiskt engagemang torde det leda ti ll större politisk aktivitet i medlemsstaterna. 
Evidensbaserade, heltäckande och enhetliga insa tser torde ge bättre resultat och minska 
problemets kostnader snabbare och effektivare.  Detta kan uppväga eventuella merkostnader. 
Därför, särskilt i dessa budgetåts tramningstider, kan alternativ B.2 vara att föredra så att 
begränsade medel investeras på effektivast möjliga sätt. 
7. Ö
VERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Minskningen av andelen elever som lämnar skolan  i förtid kommer att ha central betydelse i 
rapporteringen inom Europa 2020. EU-målen i Europa 2020 kompletteras av nationella mål, 
och insatser för att nå målen ingår i de nationella reformprogrammen. Medlemsstaternas 
rapporter om genomförandet av  sina reformprogram ska ge närmare information om 
framstegen med att minska problemet och be skriva medlemsstaternas huvudsakliga åtgärder. 
Tillsammans med rapporterna inom den strategi ska ramen för europeiskt samarbete inom 
utbildning (Utbildning 2020) och kommissionens årliga lägesrapporter inom Utbildning 2020 
och andra källor som Eurostat, bör  ett tillräckligt underlag finnas att tillgå för att övervaka 
utvecklingen i medlemsstaterna och på EU-nivå. 
Beträffande den föreslagna rekommenda tionen ska det i den stadgas om en 
genomföranderapport från kommissionen. Rapporte n ska lämnas samtid igt med rapporterna 
inom Europa 2020. I rapporten ska utvecklingen i medlemsstaterna bedömas, men även den 
politiska ramens verkningskraft och resurseffektiv itet, och eventuellt ska rapporten leda  till en 
översyn av ramen. 
Vad gäller löpande övervakning, kartläggning och utbyte av god praxis för att minska andelen 
elever som lämnar skolan i förtid är tanken att samtidigt som rekommendationen antas ska det 
inrättas en ny grupp av experter från medlem sstaterna, som kommissionen samordnar, med 
experter på utbildnings-, social-, folkhälso- och sysse lsättningspolitik.