Yttrande om direkt och indirekt beskattning (96/C 82/11)

Den 24 februari 1994 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med arbetsordningens artikel 23, tredje stycket, att utarbeta ett yttrande om direkt och indirekt beskattning.

Sektionen för ekonomiska, finansiella och monetära frågor som ansvarat för kommitténs förberedande arbeten antog sitt yttrande den 5 december 1995. Föredragande var Ronald Janssen.

Vid sin 331:a plenarsession (sammanträdet den 21 december 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén genom majoritetsbeslut, 20 röster emot och 18 nedlagda röster, följande yttrande.

FÖRORD

Beskattning är ett mycket omfattande ämne. Detta yttrande på eget initiativ behandlar därför bara de viktigaste eller mest angelägna skattefrågorna.

De kriterier som har legat till grund för arbetet har varit huruvida det aktuella problemet varit tillräckligt betydelsefullt ur europeisk synvinkel. Med detta kriterium som utgångspunkt och med hänsyn till interaktionen med den inre marknaden och principen om fri rörlighet för kapital har syftet därför varit att å ena sidan titta närmare på den indirekta beskattningen och å andra sidan studera två specifika direkta skatter (skatt på kapitalinkomster och skatt på företagsvinster) samtidigt som samverkan med den inre marknaden och principen om fri kapitalrörlighet har beaktats.

En del andra skattefrågor med europeisk dimension berörs dessutom helt kort (förmögenhets-, arvs- och inkomstskatt).

Yttranden som ESK har utarbetat under tidigare år har också använts och beaktats.

Den huvudsakliga utmaningen för den närmaste framtiden är att hitta en form av skatte-harmonisering på europeisk nivå och en skattestruktur i medlemsstaterna som:

a) minskar, när så är lämpligt, skattebördan på arbetskraft,

b) drar största möjliga fördel av skattebördan på ett sätt som stimulerar en varaktig icke inflationsdrivande ekonomisk tillväxt och sysselsättning,

c) upprätthåller integriteten hos dagens europeiska samhällsmodell och fortsätter att utveckla den, och

d) underlättar utvecklingen av den inre marknaden.

1. Inledning

1.1. Befogenheten att uppbära skatt är en väsentlig del av en (medlems-)stats autonomi. Den fortsatta ekonomiska integrationen i Europa understryker samtidigt behovet av en komplettering av den europeiska skattepolitiken.

1.1.1. Europeiska gemenskapen har blivit Europeiska unionen. Efter att under flera år ha varit ett frihandelsområde är EU nu en gemensam marknad utan gränskontroller som kan hindra handelsutbytet. Medborgare från en medlemsstat kan bo, arbeta och resa i hela unionen. Passkontroller finns fortfarande kvar men kommer också snart att försvinna. Kapital kan cirkulera fritt utan att hindras av kapitalkontroller.

1.1.2. Man har gjort framsteg i mycket mindre omfattning när det gäller harmoniseringen av direkta skatter. Varje land fortsätter att beskatta företag och privatpersoner enligt olika skattesatser samt enligt olika system och beräkningssätt. De nya rörelsefriheterna betonar betydelsen av de bestående skillnaderna i skatteregler och praxis. Många grupper, kommittéer och privatpersoner - från Neumark-rapporten (1962) till Ruding-rapporten (1992) - har tagit itu med problemen beträffande en skattemässig harmonisering inom EU men det finns få bevis på att någon dylik harmonisering verkligen har ägt rum.

1.1.3. Det har gjorts vissa framsteg i fråga om indirekta skatter, även om en del problem kvarstår, i synnerhet när det gäller tjänster. Det finns ett gemensamt system för mervärdesskatt, även om detta system omfattar olika skattesatser.

1.2. En europeisk skattepolitik rättfärdigas av tre skäl:

1.2.1. En konsekvent tillämpning av den "inre marknadens" logik kräver att likvärdiga skattemässiga villkor gäller för transaktioner mellan medlemsstaterna som för transaktioner inom en enskild medlemsstat.

Exempel på detta är:

- Reformen av systemet för indirekt beskattning och de försök som gjorts för att nå en större likformighet mellan systemen för att kunna avskaffa gränskontroller, och för att kunna slopa de kontrollåtgärder och formaliteter som industrin besväras av idag inom ramen för det nuvarande övergångssystemet.

- Direktivet om "moder-/dotterbolag". Enligt detta direktiv måste företag som är kopplade till varandra och som etablerats i olika medlemsstater behandlas på samma sätt som inhemska företag och under vissa villkor undantas från källskatt på utdelningar.

1.2.2. Som en följd av vitboken "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning" har det väckts förslag om att utveckla europeiska skatteinitiativ för att främja sysselsättningen. Detta gäller t ex förslaget om europeisk koldioxid-/energiskatt, som enligt kommissionen skulle minska skattetrycket på outbildad arbetskraft med 1 % av BNP och skapa ytterligare 2,5 % fler arbetstillfällen.

1.2.3. Att man tar bort gränserna och släpper kapitalet fritt kan i vissa fall leda till en nedåtgående "skatte-konkurrerande" spiral mellan medlemsstaterna. Detta är så mycket tydligare eftersom skattebasen är mer rörlig. En sådan nedåtgående spiral vid rörliga skatter leder i många fall till en ökning av skattetrycket av andra skatter, t ex beskattning av inkomst av arbete eller viss indirekt beskattning.

2. Indirekt beskattning

2.1. Nuläget

2.1.1. Mervärdesskatt är ett viktigt och karakteristiskt kännetecken för Europeiska unionen. Samtliga medlemsstater måste ha denna skatt och tillämpa den på den största delen av konsumenternas köp. De är samtidigt förbjudna att ha andra skatter med liknande täckning.

2.1.2. Mervärdesskatten är utformad för att vara ekonomiskt neutral, dvs påverka konsumenternas och näringslivets val i minsta möjliga utsträckning. Denna neutralitet gäller transaktioner inom ett enskilt land men antagligen även transaktioner mellan olika länder. Det är denna faktor som gör mervärdesskatten så speciell inom EU, som har en rättvis konkurrenssituation mellan varor och tjänster som ett av sina främsta mål, oberoende av vilket land varan eller tjänster kommer från.

2.1.3. Trots den senaste likriktningen av skattesatserna för mervärdesskatt (moms) som ägt rum för att förbereda för den inre marknaden den 31 december 1992 kvarstår fortfarande en del viktiga skillnader mellan dessa skattesatser - inte mindre än 10 procentenheters skillnad mellan den högsta och lägsta "ordinarie" skattesatsen. För den "lägre" skattesatsen uppgår skillnaden till så mycket som 21 procentenheter. Man vet att de stora skillnaderna är följden av oenighet mellan medlemsstaterna: medlemsstaterna med de högsta skattesatserna förespråkar en anpassning uppåt medan medlemsstaterna med lägre skattesatser vill ha en låg generell skattesats. Framför allt vill de länder som tillämpar en nollskattesats för vissa varor eller produkter inte veta av någon anpassning uppåt eftersom de anser att det är en del av deras socialpolitik. Med tanke på att det krävs enhällighet i skattefrågor har dessa olika ståndpunkter till sist lett till den kompromiss som redovisas för i nedanstående tabell. Vidare gör denna oenighet att inget definitivt momssystem enligt ursprungsprincipen kan införas: i ett sådant system skulle momsrättigheterna tillkomma användarlandet men man har inte lyckats utveckla ett väl fungerande kompensationssystem mellan medlemsstater som är nettobetalare och medlemsstater som är nettomottagare.

>Plats för tabell>

2.1.4. Ett "övergångssystem" för mervärdesskatt har utarbetats för att undvika att ett öppnande av gränserna leder till att handelsflödena tar en annan riktning, något som kan medföra stora skatteförluster för vissa medlemsstater.

2.1.5. Tack vare de datainvesteringar som företagen som bedriver handel inom gemenskapen har gjort är övergångssystemet väl införlivat, likväl är det ett invecklat system som medför extra administrativt arbete och fortsätter att stöta på problem i vissa avseenden. Icke desto mindre har det tack vare detta system varit möjligt att avlägsna gränskontroller och förseningar vid gränserna och alla de kostnader som detta innebär.

2.1.6. För leveranser mellan momsregistrerade företag innebär övergångssystemet att man tillämpar destinationsprincipen. Ett företag i land A som beställer varor från land B lyder under de regler för mervärdesbeskattning som gäller i land A, ansvarar själv för att betala momsen och är redovisningsansvarig under förutsättning att, om land A tillämpar ett kompensationssystem inom ramen för två- eller tremånadersredovisning, det kan göra avdrag för moms i samband med införandet. Enligt övergångssystemet måste företaget i land B upprätta en förteckning över sina kunder i andra EU-länder med angivande av deras momsregistreringsnummer. Denna förteckning skickas till den nationella momsmyndigheten, varefter uppgifter häröver utväxlas mellan momsmyndigheterna på gemenskapsnivå. Man kan således konstatera att momsen i många fall inte längre betalas in av försäljaren utan av köparen.

2.1.7. Företag som inte är berättigade till avdrag för moms och icke momsregistrerade juridiska personer kan köpa varor inom EU upp till ett visst belopp och betala utländsk moms på dessa varor.

2.1.8. För den slutliga användaren är den grundläggande regeln: "beskattning i ursprungslandet" (ursprungsprincipen). Det finns dock undantag:

- Den som köper ett nytt fordon betalar mottagarlandets moms.

- Mottagarlandets momssats tillämpas på distansköp som överskrider ett värde av 100 000 ecu. Medlemsländer får sänka detta tröskelvärde till 35 000 ecu.

2.1.9. Övergångssystemet har därför både för- och nackdelar:

2.1.9.1. Fördelar:

- Avsevärt lägre administrations- och transportkostnader på grund av mindre tullformaliteter.

- En bättre likviditet för företagen på grund av att tullgarantier och vissa krav på förskottsbetalning avskaffas.

- Lägre varupriser på grund av ökad internationell konkurrens.

2.1.9.2. Nackdelar:

- Osäkerhet och oro beträffande det slutliga skatteansvaret. Företag som levererar varor enligt "mottagarlandets" skatteregler måste bevisa att leveransen uppfyller kraven för att undantas från moms i ursprungslandet. Vissa medlemsstater kräver bevis på att moms verkligen har betalats i mottagarlandet. Detta medför en större byråkrati och gör företagen sårbara för fel eller misstag som begås av deras handelspartners.

- Uppkomst och tillväxt av alternativa handelskanaler. Ett företag kan köpa varor i en annan medlemsstat där momsen är lägre utan att uppge att detta är ett varuköp inom gemenskapen. Dessa varor bearbetas därefter och säljs till en högre momssats utan att moms och övriga skatter faktiskt har betalats in till myndigheterna. Det finns dock alltid möjligheter till bedrägeri och detta gäller för alla system. Man kan därför inte uttala sig huruvida bedrägerier som eventuellt kan ske i övergångssystemet är av större omfattning än förut.

Då gränskontrollerna avskaffats är det möjligt att skapa fiktiva varuflöden till tvivelaktiga och insolventa företag utomlands samtidigt som varorna försvinner in i den obeskattade sektorn.

- Då tröskelvärdena för distansköp överskrids måste det berörda företaget rapportera detta till momsmyndigheterna i samtliga länder som företaget levererar varor till. Eftersom bestämmelserna är så varierande kostar detta förfarande ganska mycket pengar för företagen. Det är därför inte förvånande att företag vägrar att utföra vissa leveranser inom gemenskapen för att hålla sig under tröskelvärdet eller att de arbetar via mellanhänder i mottagarlandet.

- Små och medelstora företag som i ett land inte behöver debitera moms på sin försäljning då denna understiger ett visst tröskelvärde måste ändå inrapportera sina gemenskapstransaktioner och upprätta regelbundna förteckningar.

2.2. Från övergångssystem till ett slutligt momssystem?

2.2.1. Det slutliga system som avses att träda i kraft 1996 bygger enligt det nuvarande förslaget på "beskattning i ursprungslandet". En av dess målsättningar är att undvika noll-beskattning av "export" till andra medlemsstater.

2.2.2. Det kommer dock att finnas nackdelar:

- Vid brist på ett effektivt kompensationssystem mellan medlemsstaterna kännetecknas det slutliga systemet av att skatteintäkten flyttar från köparlandet till säljarlandet. I detta fall och i motsats till den nuvarande situationen kommer ursprungsprincipen således att gynna de exporterande länderna där varan verkligen köpts.

- Om skillnaderna mellan de indirekta skattesatserna blir alltför stora påverkas handelsflödena. Även om företagen kan få tillbaka den moms som faktiskt betalats från den slutliga konsumenten eller myndigheten i ett senare skede, föredrar företagen ändå att köpa varor i medlemsstater med lägre moms för att optimera sitt finansiella flöde. Företagen skulle också kunna använda tekniken att "sälja på distans" och (åter) förlägga verksamheten till länder med låg moms.

2.2.3. Detta skulle få följande två konsekvenser:

- Vissa medlemsstater skulle inte längre kunna uppbära indirekt skatt på transaktioner som äger rum inom gemenskapen och som annars skulle ha varit inhemska transaktioner.

- En snedvridning av konkurrensen som leder till omlokalisering av produktionen och sysselsättningen inom medlemsstaterna.

2.2.4. Relativt sett låga momssatser medför inte enbart fördelar. Det innebär också en nackdel som kan illustreras genom följande exempel:

2.2.5. En given vara moms-beskattas med 16 % i land X men undantas från moms i land Y. Om ett stort företag med huvudkontor i land Y köper denna vara i land X, måste detta företag betala 16 % moms som tillfaller statskassan i land X. Men då varan säljs vidare i land Y erhåller inte företaget någon moms och måste begära tillbaka moms från land Y. Land Y:s statskassa finansierar således myndigheterna i land X, något som naturligtvis medför en rad olika politiska och ekonomis-ka problem.

2.2.6. Detta problem är dock inte lika stort om det inte finns något land där skattesatsen är noll. I sådana fall, och förutsatt att mervärdet är tillräckligt högt, går det att kompensera konsekvenserna av de stora skillnaderna i skattesatser.

2.2.7. Låt oss ta ett exempel med land X, där momsen uppgår till 20 % och land Y där momsen är 10 %. Antag att ett distributionsföretag i land Y köper varor för 1 miljon i land X och säljer dem vidare för 1,5 miljoner i sitt eget land. Företaget betalar 200 000 i moms i land X men 150 000 återbetalas i form av moms på den inhemska försäljningen. Om vissa varor även köps i land Y kan man i stort sett slippa problemet som innebär att moms går förlorad. Om företaget även köper varor för 1 miljon i sitt eget land och säljer dem vidare för 1,5 miljoner så uppgår momsen endast till 50 000 (10 % av 1,5 miljoner-1 miljon), något som helt kompenserar momsen som betalats av företaget i land X.

2.2.8. Rådet (finansministrarna) fastställde vid sitt sammanträde i oktober 1994 ett antal principer som det nya momssystemet måste respektera:

- De administrativa utgifterna och kostnaderna skall minskas genom förenklade rutiner. Antalet fall då ett företag måste skaffa information i utlandet om en handelspartners omsättning eller utse en representant i skattefrågor skall begränsas.

- Inga skatteförluster eller överföringar av skatteinkomster skall uppstå mellan medlemsstaterna.

- Risken för bedrägeri skall inte öka utan bör snarare minska. Till detta bör enkla och överskådliga förfaranden för mervärdesbeskattning och ett närmare samarbete mellan skattemyndigheterna medverka.

2.3. ESK:s rekommendationer

2.3.1. ESK anser att övergångssystemet för moms har varit till stor hjälp för att genomföra den inre marknaden genom avskaffandet av gränskontroller.

2.3.1.1. Övergångssystemet är dock komplicerat och leder i vissa fall till större osäkerhet.

2.3.2. ESK uttalar sig således för ett enklare och tydligare system där inhemska transaktioner och transaktioner inom gemenskapen i så stor utsträckning som möjligt behandlas på samma sätt. En allmän tillämpning av ursprungsprincipen som planerats i förslaget till slutligt system, kan uppfylla dessa krav.

2.3.3. En allmän tillämpning av denna princip är dock oförenlig med de alltför stora skillnaderna i fråga om moms och andra indirekta skatter. Man bör inte underskatta de förändrade handelsflöden och snedvridningar av konkurrensen som dessa skillnader kan ge upphov till.

2.3.4. Utan att eftersträva en fullständig harmonisering av skattesatserna (jfr transportkostnader) måste skattesatserna dock röra sig inom en snävare marginal, och man bör bestämma sig för att uppnå en större likhet vad gäller reducerade skattesatser. Man måste också komma till rätta med problematiken kring nollskattesatserna.

2.3.5. Att på så sätt söka en större överensstämmelse mellan skattesatserna för den indirekta beskattningen kan innebära antingen en höjning eller en sänkning av skattesatsen.

De ansvariga myndigheterna måste göra en avvägning mellan följande prioriteringar:

- Behovet av att sanera de europeiska statsfinanserna och behovet av skatteintäkter för att kunna föra en sysselsättningspolitik.

- Indirekta skatter drabbar proportionellt sett låginkomsttagare i högre grad än höginkomsttagare eftersom skattesatserna är konstanta. ESK påpekar dock att ett antal av unionens länder återigen tenderar att höja dessa skattesatser för att kompensera budgetbrister. Medlemsstaterna frestas att höja momssatserna, varigenom närmningen av skattesatserna - en väsentlig förutsättning för att kunna införa det slutliga systemet - återigen står på osäker grund.

- Den europeiska harmoniseringen av momsskattesatserna måste bidra till införandet av en lägre direkt beskattning av arbete. I de medlemsstater där det indirekta skattetrycket skulle öka till följd av harmoniseringen måste på samma gång den direkta skatten på arbete sänkas. På detta sätt hålls de totala skatteintäkterna på samma nivå och sysselsättningen främjas. Eventuellt måste man också vidta åtföljande åtgärder för att bemöta effekterna av den ökade indirekta beskattningen för låginkomstagarna.

2.3.6. Vid harmoniseringen av skattesatserna är upprätthållandet av en reducerad skattesats och en generell skattesats av betydelse. En utvidgning av de produkter och tjänster som kan falla under den lägre skattesatsen kan övervägas av såväl sysselsättningshänsyn som av miljö- och inkomstpolitiska skäl. Upptagandet av lokala reparations- och återvinningstjänster i den lägre skattesatsklassen främjar arbetsintensiv produktion och en mer ekonomisk användning av råvarorna. Även varor med en europeisk miljömärkning bör omfattas av den lägre skattesatsen så att miljövänlig produktion främjas. Med hjälp av en lägre skattesats kan framförallt de livsnödvändiga varorna beskattas lägre utifrån inkomstpolitiska överväganden.

2.3.7. Detaljerade förslag bör utarbetas tillsammans med arbetsmarknadens parter och näringslivet. En fullständig rådfrågning bör äga rum med utgångspunkt i näringslivets behov och kostnaderna för att nå enhetlighet i olika alternativ, inklusive ytterligare kostnader och administrativa problem som kan uppstå om det vidtas åtgärder för att hindra att man försöker komma undan att betala skatt.

2.3.8. En rimlig tidtabell bör möjliggöra en fullständig konsultation efter det att förslagen specificerats i detalj, vilket omfattar åtgärder mot att man försöker komma undan att betala skatt, och innan några principiella politiska beslut fattas. Ett slutligt system bör endast införas om det har visat sig ha uppenbara fördelar (både inledande och bestående) som är tillräckligt omfattande för att kompensera kostnaderna som en förändring medför. Man bör även avsätta rimligt med tid mellan beslutet att vidta åtgärder och den verkliga tidpunkten för genomförandet av de förändringar som kräver en avgörande omprogrammering av datorer och ändringar av näringslivets metoder.

2.3.9. Man får inte söka nå ett mer integrerat Europa om detta ger upphov till en mentalitet där Europa omgärdas av höga murar. Handeln med omvärlden får inte hämmas av protektionism.

2.3.10. Man bör fästa särskild vikt vid de föreslagna förändringarnas inverkan på små och medelstora företag samt mycket små företag. Denna inverkan är sannolikt mycket större än när det är fråga om storföretag.

3. Skatt på inkomst av kapital

3.1. Nuläget

3.1.1. Historisk bakgrund

3.1.1.1. Den fria rörligheten för kapital har varit verklighet inom EU sedan den 1 juli 1990. Medborgare i en medlemsstat kan nu placera sitt sparkapital i en annan medlemsstat utan restriktioner. Eftersom de flesta medlemsstater har avskaffat växelkontroller betyder detta att deras medborgare kan placera sitt sparkapital även utanför EU. Det finns samtidigt stora skillnader mellan medlemsstaternas sätt att beskatta inkomst av kapital.

3.1.1.2. Under debatten om 1988 års direktiv, som organiserade avregleringen av kapitalflödena, betonade flera medlemsstater faran med att en sådan avreglering kunde leda till en omflyttning av sparandet av skattemässiga skäl, om inte avregleringen samtidigt åtföljdes av skattepolitiska åtgärder. Rådet anmodade därför kommissionen att förbereda ett förslag för att försöka nå en så stor överensstämmelse som möjligt i fråga om beskattningen av inkomst av kapital.

3.1.1.3. Kommissionen lämnade två förslag under våren 1989: ett förslag till direktiv om att införa en källskatt om minst 15 % för skatt på ränta från obligationer och banksparande i hela EU samt ett förslag till direktiv om ett bättre administrativt samarbete. Inget av dessa direktiv har antagits. Enbart en överenskommelse om förbättrat samarbete har nåtts mellan 11 medlemsstater.

3.1.1.4. Under tiden har den inre marknaden blivit verklighet och omfattar även marknaden för banktjänster. Detta har givit extra drivkraft åt internationaliseringen av finansmarknaderna samtidigt som skattesystemen fortfarande skiljer sig åt. En eventuell europeisk åtgärd för att minska skillnaderna mellan skattesystemen skulle dessutom kunna baseras på artikel 100 i fördraget.

3.1.1.5. Debatten om hur man uppnår en viss grad av harmonisering återupptogs 1993. Det belgiska ordförandeskapet gav medlemsstaterna ett val mellan att införa ett skatteavdrag som uppgår till minst 15 % eller att inkomst av kapital deklareras i den medlemsstat där man är bosatt. Det tyska ordförandeskapet tog också upp frågan om att harmonisera skattelagstiftningen för inkomst av kapital på dagordningen och tog även hänsyn till kommissionens kontakter med ett antal länder utanför EU. Rådet i Essen fattade dock inget beslut i denna fråga.

3.1.2. Jämförelser

3.1.2.1. En jämförande studie avslöjar en tydlig trend. Varje land försöker beskatta inkomsten av kapital för de personer som är bosatta i landet men är också noga med att undanta kapitalinkomster från beskattning för personer som inte är bosatta i landet.

>Plats för tabell>

Siffrorna i fetstil som löper diagonalt anger källskatten som samtidigt utgör den slutliga skatten. Övriga siffror anger enbart den preliminära källskatt som tas ut. Den slutliga skatten (som justeras i efterhand) beräknas enligt inkomsbeskattningens progressiva skatteskala. Beteckningen "Prog" i fetstil innebär att taxeringen helt baseras på inkomstskatten och fastställs med ledning av skattedeklarationen.

3.1.2.2. ESK anser detta vara en felaktig ståndpunkt och rekommendar att begreppet "bosatt i Europa" införs för att korrigera denna ståndpunkt. Det är inte längre försvarbart att avskaffa de inre gränserna och samtidigt behålla uppdelningen mellan "bosatta" och "icke bosatta" (vilket grundar sig på att det finns gränser) när dessa begrepp tillämpas på medlemsstaternas medborgare. På den europeiska inre marknaden är det endast medborgare från icke EU-stater som är "icke bosatta".

3.1.2.3. Helt fria kapitalrörelser, samtidigt som skillnaderna mellan skattesatser samt principen om olika behandling av personer som är bosatta inom och utom landet upprätthålls, leder således till en konkurrenskraftig skattesänkning. Spararna har intresse av att placera sina pengar utomlands för att undgå beskattning. Detta tvingar medlemsstaterna att minska skatten på kapitalinkomster som åläggs dem som bor i landet. Risken för att ett sådant scenario uppstår ökar ännu mer när växelkursrisken är liten eller obefintlig.

3.1.3. En skattesänkning av konkurrensskäl: situationen i korthet

3.1.3.1. Följande tabell sammanfattar de förändringar som skett av beskattningen av kapitalinkomster för personer bosatta i respektive land mellan 1989 och 1993.

>Plats för tabell>

3.1.3.2. Det är värt att notera att de länder som har nått längst i den ekonomiska och monetära integrationen efter bl a påtryckningar från "den skattemässiga konkurrensen" har tvingats sänka skatten på de ränteintäkter som uppbärs av personer bosatta inom landet.

3.1.4. Konsekvenser

3.1.4.1. En sådan situation får som viktig följd att det blir en snedvridning vid valet av produktionsfaktorer till nackdel för arbetskraften och sysselsättningen. Skatter har större inverkan på arbetskraft än på kapital. Men beskattningen av vinster påverkar företagens (utvidgnings-) investeringar.

3.2. Vilket synsätt?

3.2.1. Problemet med den skattemässiga konkurrensen när det gäller skatt på kapitalinkomster kan lösas genom att man inför en lägsta källskattegräns på europeisk nivå och OECD-nivå. Medlemsstaterna skulle sålunda fritt få tillämpa högre men inte lägre skattesatser än den beslutade minimigränsen. Den ekonomiska krigföringen genom att ständigt sänka skatterna skulle säkerligen inte stoppas, men den skulle kunna hållas inom rimliga gränser.

3.2.2. Man måste framförallt ge prioritet åt att avskaffa skillnader mellan bosatta och icke-bosatta i ett visst land.

3.2.3. Om ovanstående principer skall kunna tillämpas måste man dock ta hänsyn till ett antal praktiska problem och svårigheter.

3.2.4. Det första problemet är kopplat till införandet av en källskatt i de system där inkomsten av kapital deklareras till skattemyndigheten. Länder som beskattar inkomst av kapital på grundval av en obligatorisk deklaration (vilket normalt grundar sig på ett obligatoriskt informationsutbyte med de finansiella institutionerna) har inget omedelbart intresse av att införa en dylik källskatt. Införandet av en källskatt skulle kunna ge upphov till frågan om huruvida betalningen av en sådan skatt skall ha en befriande karaktär eller inte.

3.2.5. Varje medlemsstat måste dessutom själv få bestämma om man skall behandla alla inkomstslag lika eller bevilja vissa undantag för inkomst av kapital (t ex för mindre sparbelopp).

3.2.6. Det andra problemet är risken för kapitalflykt till länder utanför Europeiska unionen. Med tanke på hur rörligt kapital är på global nivå kommer kapitalflykten att visa sig genom att det uppstår brist på kapital som Europa har ett stort behov av (i samband med stora infrastrukturarbeten) och det skulle kunna bli så att man inte får in de förväntade skatteintäkterna. Risken för detta blir allt större när källskatten är hög och överskrider ett visst "indifferensvärde" som förmodligen ligger mellan 10 och 15 %.

3.2.6.1. Risken för kapitalflykt är relativt begränsad för små och medelstora sparare:

- avståndet mellan spararna och den finansiella institutionen medför otvivelaktigt att många av dem avstår från att investera sitt sparkapital utanför Europa;

- p g a valutarisken erbjuder investeringar i andra valutor inte alltid en jämförbar säkerhet.

3.2.6.2. Därför är det viktigt att harmoniseringen av beskattningen av kapitalinkomster inte begränsas till Europeiska unionen utan att man på samma gång förhandlar fram en lösning för ett vidare internationellt sammanhang, t ex alla OECD-länderna.

3.2.7. Om, när de rekommenderade åtgärderna i stycke 3.2.6.2 en gång är genomförda, införandet av en enhetlig källskatt verkligen leder till att skattetrycket på kapitalinkomster ökar, skulle spararna och de finansiella institutionerna kanske försöka få låntagarna att bära denna kostnad genom en räntehöjning. En sådan höjning skulle kunna påverka de enskilda investeringarna negativt och därmed också tillväxten och sysselsättningen och medföra extra utgifter för staten när den betalar av räntor och amorteringar på statsskulden.

3.2.7.1. Storleken på och sannolikheten för denna risk beror på följande faktorer:

- Elasticiteten hos utbudet av sparkapital. Traditionella ekonomiska analyser lär oss att en skatt nästan alltid betalas av utbudssidan (i detta fallet spararna) när den är ganska eller helt okänslig för ränteförändringar. Även då utbudet av sparkapital reagerar "normalt" på en skatt så bär bägge parter kostnaderna för denna skatt: investerare (högre bruttoränta) och sparare (lägre nettoränta).

- Elasticiteten bestäms i sin tur delvis av möjligheten att flytta det investerade kapitalet utomlands.

3.2.7.2. Tillämpningen av en källskatt i alla OECD-länderna kommer att minska skatteeffekterna på utbudet av sparkapital till ett minimum.

3.3. ESK:s riktlinjer

3.3.1. För att hålla konkurrensen inom vissa gränser och samla de resurser som krävs för sysselsättninginitiativ och inte äventyra EU:s ställning på den internationella kapitalmarknaden rekommendar ESK följande åtgärder. Vid genomförandet av dessa åtgärder måste man alltid ta hänsyn till de internationella begränsningarna.

3.3.2. Man bör införa begreppet "bosatt i Europa". Det är inte längre försvarbart att avskaffa de inre gränserna samtidigt som det görs en åtskillnad mellan "bosatta" och "icke bosatta", ett begrepp som grundar sig på att det finns gränser.

3.3.3. Man bör inta ett europeiskt och internationellt synsätt i beskattningsfrågan. En sådan europeisk politik skall respektera skillnaderna som finns mellan medlemsstaterna beträffande källskatten på inkomst av kapital och inlämnandet av en obligatorisk deklaration. Ett system får inte vara till förfång för ett annat. Medlemsstater som uppbär skatt på grundval av en deklarationsplikt måste ges en garanti för att medborgarnas ränteinkomster i en annan medlemsstat rapporteras.

3.3.3.1. Medlemsstater med källskatt måste å sin sida garanteras antingen att man har en viss miniminivå för källskatten på kapitalinkomster som gäller dessa länders medborgare bosatta i annan medlemsstat - eller en systematisk inrapportering av den ränteinkomst som deras medborgare erhållit i en annan medlemsstat.

3.3.3.2. Vad det hela handlar om är att medlemsstaterna kan välja mellan att införa en källskatt på 15 % (jfr. indifferensvärdet) eller en systematisk inrapportering av räntor och utdelningar till myndigheten i den medlemstat där spararen har sin ursprungliga hemvist.

3.3.4. Man måste vidta åtgärder till förmån för småspararna, oavsett sparform, t ex genom att ange ett tröskelvärde under vilket kapitalinkomster undantas från beskattning eller genom att införa ett icke beskattningsbart räntebelopp.

3.3.5. Inom EU är de flesta "skattefrihamnar" som befinner sig på medlemsstaternas område avskaffade. På samma gång måste man förhandla om hur andra europeiska områden utanför gemenskapen skall behandlas, detta gäller även de mer exotiska centrena för utlandsbaserad verksamhet.

3.3.6. Med hänsyn till placerandet av sparkapital i icke EU-länder måste man på grundval av de slutsatser som dragits på europeisk nivå även i OECD-sammanhang komma till en lösning i form av en källskatt som bygger på informationsutbyte.

3.3.7. En enhetlig beskattning på kapitalinkomster måste utvidgas till att omfatta intäkter från finansiella instrument som är nära kopplade till sparformer med en fast avkastning.

4. Företagsbeskattning

4.1. Nuläget

4.1.1. EU:s politik för företagsbeskattning har hittills koncentrerats till att avskaffa dubbelbeskattningen av gränsöverskridande inkomstflöden (direktivet för "moder-dotterbolag" och utkasten till direktiv som beaktar de förluster som uppstår i filialer och dotterbolag som etablerats i andra medlemsstater samt utdelning av räntor och royalities inom företagsgrupper). Denna politik rättfärdigas av målet att undanröja skattemässiga hinder på den europeiska inre marknaden.

4.1.2. Den rätta angreppsmetoden är säkerligen att börja med problemet och därefter söka hitta lösningar. Varför kan inte ett franskt företag gå samman med ett tyskt företag på andra sidan gränsen? Varför måste ett företag i Birmingham som vill öppna ett försäljningskontor i Milano hamna i skottelden mellan kraven från två rivaliserande skattemyndigheter? Varför innebär det så mycket pappersarbete när ett finskt företag köper varor från en spansk leverantör på något som antas vara en gemensam marknad? Varför har ett holländskt företag med ett dotterbolag i Grekland så stora problem med intern prissättning inom koncernen? Vad kan man göra för att undanröja eller minska problemen med "avancerad företagsbeskattning" (Advanced Corporation Tax)?

4.1.3. Europas skattepolitik inkluderar ännu inte målet att harmonisera systemen, skattesatserna och grunderna för företagsbeskattning. Europaparlamentet har med rätta påpekat att det är meningslöst att standardisera skattesatsen om man inte samtidigt också standardiserar skattebasen, dvs den metod som används för att beräkna det skattepliktiga beloppet.

4.1.4. Rudingrapporten har visat att:

- Beskattningen, jämte den politiska, ekonomiska och sociala situationen, är en bidragande faktor vid beslut om att starta verksamheter, särskilt finansiella verksamheter, och i mindre omfattning industriella verksamheter.

- Fullbordandet av den inre marknaden har gjort företagen mer medvetna om skillnaderna i företagsbeskattning när de fattar sina beslut.

- De mest avgörande skatteaspekterna är, i fallande ordning, den generella skattesatsen för företagsbeskattning och beskattningen av fysiska personer (enmansbolag), gränsöverskridande källskatter på utdelnings- och ränteinkomster, avskrivningsmodeller och skattemässiga investeringsincitament, andra faktorer som bestämmer skatteunderlaget och slutligen "kostnaden" för att följa skattelagstiftningens ålägganden.

- Den skattemässiga konkurrensen kan leda till en lägre beskattning av rörliga produktionsfaktorer och till att skillnaden i beskattning mellan dessa och de fasta produktionsfaktorerna ökar, något som leder till en snedvridning vid allokeringen av produktionsfaktorer.

4.1.5. Det är föga sannolikt att stora skillnader i skattesatser och skattebaser består mellan länder inom ett frihandelsområde under en längre tid, om dessa skillnader inte beror på välgrundade ekonomiska orsaker. Förutsatt att marknaden kännetecknas av fri rörlighet för personer, kapital och varor, så har ingen medlemsstat råd att införa skatter på en nivå som skrämmer bort kapitalet, motverkar inhemska investeringar, skapar arbetslöshet och urholkar själva skattebasen.

4.1.6. Den skattemässiga konkurrensen är särskilt påtaglig och störande när det rör sig om särskilda undantagsbestämmelser. Många medlemsstater har särskilda skatteregler för finansiella företag. Dessa företag kan vara kopplade till utlandsbaserade verksamheter ("off-shore") och kan utnyttjas för vinstöverföring från den övriga ekonomin (t ex tillverkningsindustrin) till företag som är befriade från att betala skatt eller som taxeras till ett mycket lägre belopp.

4.1.6.1. Följande tabell utgör en sammanfattning (som förmodligen inte är fullständig). Det bör också påpekas att de flesta länder även har särskilda rutiner för begreppet "huvudkontor", där beskattningen inte baseras på vinsten utan på "cost plus"-metoden.

>Plats för tabell>

4.1.6.2. De små och medelstora företag som är av den juridiska formen enmansbolag eller enkla bolag konfronteras i vissa medlemsstater med effekterna av den progressiva inkomstbeskattningen, något som kan få en negativ effekt på verksamheten. Kommissionen publicerade nyligen en rekommendation som syftar till att uppmuntra medlemsstaterna att ge dessa företag rätt att välja mellan företagsbeskattning för återinvestering av vinsterna och att begränsa beskattningen till en nivå som är jämförbar med företagsbeskattningen.

4.2. Utvärdering av möjliga förslag

4.2.1. Problemen som beskrivits ovan kan lösas genom man med beaktande av subsidiaritetspricipen försöker närma vissa bestämmelser och delar av lagstiftningen som rör företagsbeskattning.

Följande punkter är särskilt tänkvärda:

- införandet av en lägsta skattesats; och

- en harmonisering av de huvudsakliga parametrarna för att bestämma skatteunderlaget.

4.2.1.1. En sådan harmonisering skulle otvivelaktigt gynna skattebalansen när det gäller företagen och skulle öka vissa staters finansiella kapacitet. Däremot skulle ett sådant synsätt även kunna leda till regionalpolitiska problem och få till följd att medlemsstaterna skulle förlora ett andra justeringsinstrument, om den europeiska monetära unionen införs som planerat. (Devalveringar av valutan och användandet av skattemässiga incitament skulle inte längre vara möjliga. Hänsyn måste också tas till relationerna med stater utanför EU.)

4.2.2. Den regionalpolitiska dimensionen måste också inbegripas när man förbereder en minimiharmonisering av företagsbeskattningen. Systemet för direkt investeringshjälp kan här tjäna som exempel. Eftersom större fördelar kan erbjudas eftersatta regioner i form av investeringshjälp, så kan man föreskriva att dessa områden skulle kunna få speciella och större beskattningsfördelar.

4.2.3. Skattebasen skiljer sig i likhet med skattesatsen även åt mellan medlemsstaterna av ett antal skäl. Orsakerna kan vara oavsiktiga, historiska eller bero på särskilda incitament (eller motarbetande) för att uppmuntra (eller motverka) vissa former av investeringar i en särskild, eller i övrigt missgynnad, del av medlemsstaten eller för att uppmuntra investeringar i staten som helhet. Sådana skattemässiga incitament är en väsentlig del av EU:s regional- och industripolitik och strider inte till sin natur mot att man intar ett marknadsinriktat synsätt på harmoniseringen.

4.2.4. Förlusten av devalverings-verktyget inom ramen för debatten om den europeiska monetära unionen. Om en assymetrisk chock skulle uppstå i en framtida monetär union skulle myndigheterna fortfarande kunna ha en viktig roll att spela, trots den föreslagna harmoniseringen. En minskning av företagsbeskattningen skulle innebära att den berörda medlemsstaten har en viss skattemarginal. Denna marginal skulle också kunna användas för att förbättra andra delar av konkurrenskraften och således dra till sig nya investeringar (t ex genom att sänka arbetsgivaravgifterna eller att ställa industriområden till förfogande till låg kostnad).

4.2.5. Om en enhällig överenskommelse nås mellan medlemsstaterna om införandet av en minimibeskattning måste man även på detta område ta hänsyn till den politik som förs i länderna utanför EU.

4.2.6. Skillnader i skattebasen kan också bero på inflationseffekter. Ingen medlemsstat har ännu infört skatt med "monetär justering" eller ens "beräkning av löpande kostnader" som grund, även om Storbritannien har närmat sig detta synsätt genom att införa en indexering av kapitalvinster. Om inte alla medlemsstater inför ett harmoniserat system som tar hänsyn till inflationen (eller om inflationen försvinner, vilket är orealistiskt) kommer skattebasen att fortsätta att snedvridas, både på grund av inflationen och på grund av nationella åtgärder som vidtas för att minska dessa effekter. Problemet skulle till och med förvärras av valutarörelser, i synnerhet då dessa inte avspeglar köpkraftspariteten. Denna aspekt har inte behandlats i kommissionens dokument.

4.3. ESK:s position

4.3.1. ESK beklagar att den europeiska skattepolitiken ännu inte har som mål att nå en minimiharmonisering av system, skattesatser och skatteunderlag för företagsbeskattning.

4.3.2. ESK anser att en viss harmonisering av företagsbeskattningen är ett önskvärt mål som skulle vara mycket bra på lång sikt. Eftersom kapitalets rörlighet är ett faktum kommer skattefaktorerna att få ett större inflytande över var den ekonomiska verksamheten placeras. För den gemensamma marknaden är det speciellt viktigt att konkurrensvillkoren inte störs alltför mycket av skillnader i de olika medlemsstaternas skattesystem och att man inte använder sig av dessa system för att starta ett "skattebefrielsekrig".

4.3.3. ESK förespråkar inte en fullständig standardisering av företagsbeskattningen, vare sig på lång eller medellång sikt. Detta skulle inte vara önskvärt, eftersom medlemsstaterna måste kunna fortsätta att använda de styrinstrument som krävs för att föra sin ekonomiska politik.

4.3.4. Däremot vill ESK ha miniminormer för skattesatser för företagsbeskattningen, liksom för de viktigaste parametrarna som bestämmer skatteunderlaget. Denna miniminivå måste vara tillräckligt flexibel och ta i beaktande skattetrycket i länder utanför EU.

4.3.5. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen vill ESK ha en politik som är identisk med den som gäller för direkta subventioner, nämligen att medlemsstaterna fortsätter att vara ansvariga för den direkta hjälpen, medan kommissionen kontrollerar hur denna stämmer överens med konkurrensreglerna. Samma kontroll borde ske inom skatteområdet. De kontroller som nu görs av skattelättnader når inte önskade mål, eftersom de är begränsade till undantag från det generella system som gäller i medlemsstaterna. Man glömmer att i nuvarande situation leder skillnaderna i sig till en snedvridning av konkurrensen som ibland är större än de som vissa skattemässiga incitament skapar.

4.3.6. Med tanke på att många mindre företag har ont om kapital och att sådana företag skapar många arbetstillfällen, stöder ESK kommissionens rekommendation om att skattetrycket på vinster som återinvesteras i sysselsättningsskapande projekt bör göras jämförbart med det allmänna skattetrycket på företagsvinster.

4.3.7. Kommittén anser att de dubbelbeskattningsavtal som för närvarande finns mellan de olika medlemsstaterna måste bytas ut mot ett enda europeiskt dubbelbeskattningsavtal.

5. Andra former av beskattning

5.1. Inkomstskatt

5.1.1. Inkomstbeskattningen ser också mycket olika ut inom EU. Nedanstående tabell visar inkomstskatten i procent av BNP. Trots att dessa siffror inte tar med i beräkningen att det relativa skatteunderlaget för inkomstskatt kan skilja sig mycket från en medlemsstat till en annan ger denna metod ändå en uppfattning om skillnader i inkomstskatt. Det varierar från 4 till 26 % av BNP, eller en proportion i storleksordningen 6:1.

>Plats för tabell>

5.1.2. Trots dessa stora skillnader anser inte ESK att gemenskapen bör göra något för att minska dem eller för att söka uppnå en minimibas för harmonisering på samma sätt som för indirekta skatter och skatter på kapitalinkomster. Arbetskraften är mycket mindre rörlig inom EU än kapitalet eller vissa delar av konsumentefterfrågan. Även med ytterligare framsteg inom området för fri rörlighet för personer kommer kulturella skillnader och språkbarriärer att begränsa arbetskraftens rörlighet inom EU. Så skillnaderna i inkomstskatt mellan en medlemsstat och en annan kommer att ha föga eller intet inflytande på andra medlemsstater.

5.1.3. Emellertid kan skillnader i inkomstskatt få oväntade och oönskade effekter för vissa kategorier arbetskraft.

5.1.4. Högutbildad arbetskraft är rörligare och hindras mindre av språkbarriärer eller kulturella barriärer. Den är alltså mest känslig för stora skatteskillnader mellan medlemsstaterna.

5.1.4.1. ESK rekommenderar därför att en mer detaljerad analys genomförs om effekterna av större skillnader i beskattning av högutbildad arbetskraft. Man bör särskilt studera om sådana skillnader i praktiken orsakar allvarliga problem.

5.1.5. En andra kategori gäller dem som arbetar "över gränserna". Eftersom dessa arbetstagare när det gäller avdrag från lönen är föremål för skattelagstiftning och sociallagstiftning i landet där de arbetar, men när det gäller den slutliga avräkningen är föremål för skattelagstiftning (årlig deklaration) och progressiv inkomstbeskattning i sitt eget land, kan finansiella problem uppstå genom att inkomstskatten i ett land omvandlas till en skatteliknande avgift i det land där personen i fråga arbetar. I sådana fall rekommenderar ESK en form av "rätt till kontrolluppgift". När man fattat beslut om skatter och skatteliknande avgifter, borde medlemsstaterna planmässigt vara tvungna att analysera följderna av sina beslut rörande dem som arbetar "över gränserna".

5.2. Förmögenhetsskatt

5.2.1. Makroekonomisk statistik visar också stora skillnader i förmögenhetsbeskattning. I vissa länder ger förmögenhetsskatten inget eller nästan inget bidrag till statskassan, medan den i andra länder ger stora bidrag. Det är mer än troligt att också "skattekonkurrensen" spelar en roll här, eftersom en stor del av förmögenheten (kapitalet) är ytterst rörlig och utan större problem kan flyttas till en angränsande medlemsstat där förmögenhetsskatten är mycket lägre.

6. Skatt på arbete och sysselsättning

Inledande anmärkningar

Med tanke på att kommittén anser att sysselsättningen är en prioriterad fråga går detta yttrande djupare in på relationen mellan skattesystem och sysselsättning. Kommittén är medveten om att sysselsättningen och arbetslösheten via olika kanaler påverkas av skattepolitiken. Trots den betydelse "beskattningen av arbete" har i den aktuella diskussionen går detta yttrande bara in på vissa aspekter. Kommittén avser att mer detaljerat gå in på detta i ett senare yttrande och då även undersöka effekterna av andra skattesystem och deras samband med sysselsättningen och arbetslösheten.

6.1. En kritisk analys av den europeiska sociala modellen

6.1.1. I många EU-länder är skattetrycket på arbete högt. Enligt den europeiska vitboken utgör de omkring 23,5 % av EU:s BNP. Denna siffra är högre än i t ex USA (19,4 %) eller Japan (16,6 %). Inom själva EU finns det stora skillnader. Siffrorna varierar mellan 14 % i Grekland och 32 % i Sverige.

>Plats för tabell>

6.1.2. Trots att dessa skatter tillsammans med andra skatter bidrar till att finansiera den europeiska välfärdsstatsmodellen, kan man undra i vilken utsträckning högre skatt på arbete motverkar sysselsättningen och skapar arbetslöshet.

6.1.2.1. Vissa vidhåller att skatter på arbete åstadkommer en ond cirkel. Högre skatter på arbete skulle öka bruttolönerna och de högre lönerna skulle ta bort arbetstillfällen, arbetslöshet skulle leda till sjunkande inkomster från skattebetalarna och ge underskott i statskassan... vilket i sin tur skulle leda till att nya skatter läggs på arbetsinkomsterna för att få bort underskottet.

6.2. Kritik av den kritiska analysen

6.2.1. Innan man drar slutsatsen att den europeiska välfärdsstatsmodellen är ett direkt hot mot jobben, bör man först kontrollera om grunderna för argumentet ovan är korrekta:

- Leder högre skatt på arbetsinkomster automatiskt till proportionellt sett högre löner?

- Gör högre löner att ett stort antal jobb försvinner?

6.2.2. Högre skatter på arbete orsakar inte bara en minskning av nettolönen. Högre skatter betyder också att arbetskraften garanteras välfärdsskydd mot sjukdom, arbetslöshet och ålderdom, vilket gör att löntagarna måste betala mindre för privata sjukförsäkringar, pensioner och andra sparsystem. På detta sätt kan kraven på högre löner motverkas.

6.2.2.1. Den belgiska ekonomin är ett bra exempel på detta. Belgien har ett omfattande system av statliga socialförsäkringar och anslår en relativt stor procent av sin BNP till dessa. Skatten på arbete är alltså ganska hög. Men denna bild förändras fullständigt när man betraktar de summor som läggs på socialförsäkringar i vidare mening (den statliga och den privata försäkringssektorn). I procent av BNP är dessa summor mycket lägre än i övriga EU. Trots att välfärdsstaten är så väl utvecklad och trots att den finansierats av högre skatt på arbete är de totala utgifterna för social trygghet relativt låga i förhållande till andra jämförbara länder.

6.2.3. Om finansieringen av den sociala modellen trots allt skulle leda till högre löner måste man fråga sig vilket som är det exakta sambandet mellan lönenivåer och arbetstillfällen.

6.2.4. Man kan inte under några förhållanden förneka det negativa sambandet mellan höga löner och låg sysselsättning. Men samtidigt måste man erkänna att de erfarenheter som gjorts om betydelsen av en politik med linjär lönesättning av arbetet inte utgör någon grund för särskilt stor optimism. Många ekonometriska modeller och undersökningar kommer till slutsatsen att det statistiska sambandet mellan arbetstillfällen och löneutveckling är ganska svagt. Elasticiteten sägs vara i genomsnitt 0,2 på kort sikt och 0,5 på lång sikt. Det innebär att en 1-procentig lönesänkning bara skulle skapa jobb på lång sikt och då bara i storleksordningen 0,5 procent.

6.2.4.1. Dessutom har dessa siffror räknats fram med utgångspunkt från antagandet att andra länders lönepolitik inte ändras. Om den gör det och om andra medlemsstater tillsammans tillämpar samma politik bör man inte, med tanke på hur den gemensamma marknaden är sammankopplad, hoppas för mycket på en förbättring av konkurrenssituationen i Europa, utan man måste också räkna med vissa deflationistiska effekter. Den betydelse en lönesänkning över hela linjen skulle få för jobben i Europa skulle bli ändå mindre än den som den tidigare nämnda elasticiteten tycks peka på.

6.2.5. Med andra ord låter den ekonomiska verkligheten förmoda att den europeiska välfärdsstatens effekt på sysselsättningen inte är så stor som det kan verka vid första anblicken. Statistiken bekräftar detta. Tabell 7 nedan visar att sambandet mellan skatt på arbete och arbetslöshet inte är uppenbart. Högskatteländer har en relativt låg arbetslöshet, medan andra länder med låga skatter kan ha en hög arbetslöshet.

>Plats för tabell>

6.3. Korrekt analys av problemet "det sociala Europa"

6.3.1. Men skapandet av den europeiska sociala modellen genom ett stort skattetryck på arbetsinkomster kan medföra problem för vissa kategorier av arbetskraft. Först och främst gäller det okvalificerad arbetskraft, som kan drabbas hårt av höga skatter på arbete:

- För okvalificerad arbetskraft (och framför allt för kvinnor) skulle utbudskurvan för arbetskraft vara ganska elastisk, och högre skatter och skatteliknande avgifter skulle leda till relativt sett högre bruttolönekrav utan att nettolönerna skulle sjunka i någon högre utsträckning (Dessutom skulle bidragstaken i många medlemsstater leda till proportionellt sett högre välfärdsbidrag för okvalificerad arbetskraft än för högt kvalificerad arbetskraft).

- Dessutom skulle högre löner för okvalificerad arbetskraft få en större inverkan på sysselsättningen. Enligt vitboken skulle elasticiteten i förhållandet löner/arbetstillfällen bli två gånger så hög för arbeten i den lägre lönenivån. Detta kan delvis förklaras med det faktum att okvalificerad arbetskraft är homogen och inte har några specifika yrkeskvalifikationer, vilket innebär att "priset" (lönerna) spelar en större roll för att bestämma efterfrågan på okvalificerad arbetskraft, och med det faktum att man använder en relativt stor del okvalificerad arbetskraft inom den arbetskraftsintensiva servicesektorn.

- Denna utveckling måste också studeras mot bakgrund av att ekonomin blir allt mer internationell och att det kommer fram allt mer teknologiska nyheter. Båda dessa faktorer leder till en minskad efterfrågan på okvalificerad arbetskraft.

>Plats för tabell>

6.3.2. Denna omedvetna "sammansvärjning" mot att använda okvalificerad arbetskraft återspeglas i arbetslöshetsstatistiken: arbetslöshetssiffrorna för okvalificerad arbetskraft är flera gånger högre än för kvalificerad. Den är också högre än för genomsnittssiffran för arbetslöshet. Detta är en faktor som visar vilka strukturella problem som finns för denna kategori arbetslösa.

6.4. Mot en effektiv samhällsmodell

6.4.1. Mot denna bakgrund förespråkar ESK därför en ekonomisk politik, där man betraktar den okvalificerade arbetskraftens ställning på arbetsmarknaden som en av grundpelarna i den europeiska strategin för att skapa nya jobb. Man måste prioritera möjligheterna för den okvalificerade arbetskraften att förbättra sina kvalifikationer, genom energiska försök att erbjuda yrkesutbildning och genom en aktiv arbetsmarknadspolitik.

6.4.2. Men ett sådant grepp måste backas upp av en ekonomisk politik där skatter och skatteliknande avgifter kan användas som ett redskap för att erbjuda bättre utsikter till jobb för okvalificerad arbetskraft.

6.4.3. Jämfört med åtgärder över hela linjen för alla yrkeskategorier kan en sådan politik få en mer långvarig betydelse för sysselsättningen:

- Chansen att en minskning av de skatteliknande avgifterna skulle leda till en nettohöjning av lönerna är begränsad, jämfört med ett åtgärdspaket som sträcker sig över hela linjen (siffrorna har analyserats ovan).

- Arbeten som skapats på detta sätt kommer framför allt att vara resultatet av en förbättrad konkurrensställning i jämförelse med länder med billig arbetskraft, en begränsad ersättning av arbete med kapital och en utvidgning av servicesektorn. Det finns ingen risk för att den ursprungliga effekten på sysselsättningen kommer att försvinna så småningom, eftersom en återhållsam europeisk lönepolitik knappast har något inflytande på den interna konkurrenssituationen.

6.4.4. Följande källor kan användas för att finansiera en minskning av avgifterna riktade mot den outbildade arbetskraften:

6.4.4.1. Kompensatoriska vinster

Trots att man får konkreta, kompensatoriska vinster (större skatteintäkter och lägre utgifter på grund av fler jobb), kommer det inte att räcka till för att helt och hållet kompensera minskningen av de skatteliknande åtgärderna. Så uppskattar t ex vitboken de kompensatoriska vinsterna till en tredjedel av den totala avgifts-minskningen. Ytterligare åtgärder måste därför till, för att bevara den ekonomiska jämvikten i socialförsäkringarna.

6.4.4.2. En förändring av skattebördorna

Basen för inbetalningar och intäkter till socialförsäkringen måste vidgas. Socialförsäkringssystemen måste i mindre utsträckning rikta in sig på arbetskraftsfaktorn (som redan bär en ganska tung börda) och mer rikta in sig på alternativa finansieringssätt.

6.4.4.3. Kontroll av utgifterna

En tredje och sista finansieringskälla rör själva utgifterna. Utan att röra själva kärnan i den sociala sammanhållningen, som ju tryggas av ett antal socialförsäkringssystem i EU, måste man försöka att bättre kontrollera de faktiska utgiftsökningarna. Detta kan t ex göras genom en systematisk analys av de punkter där systemens effektivitet kan förbättras.

6.4.5. En kommentar

Enligt kommissionens uppskattningar () 1 skulle en energiskatt på 1 % av BNP så småningom (efter sju år) leda till inte mindre än 3 % fler arbetstillfällen i EU som helhet, förutsatt att denna konstnadsminskning är neutral i budgettermer och speciellt inriktas på okvalificerad och dåligt betald arbetskraft. Sådana beräkningar är naturligtvis något osäkra och baseras på ekonometriska modeller, men även om det verkliga resultatet bara blir hälften av detta skulle redan det vara ett stort steg mot att minska arbetslösheten i EU. När skatten på arbete direkt drabbar arbetstagaren får den som effekt att nettoinkomsten minskar och därmed också köpkraften. Detta betyder att den privata konsumtionen minskar och att den ekonomiska tillväxten avtar.

Bryssel den 21 december 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() Se undersökning nr 3 "Skatter, sysselsättning och miljö: skattereform för att minska arbetslösheten" i European Economy nr 56, 1994.