[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 28.2.2008

KOM(2008) 112 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

Medlemsstaternas svar på revisionsrättens årsrapport 2006{SEK(2008) 269}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Rapportens omafattning 3

2. Revisionsrättens granskningsresultat vad gäller delad förvaltning enligt 2006 års revisionsförklaring 3

3. Medlemsstaternas återkoppling i fråga om de vanligaste felen på strukturåtgärdsområdet 6

4. Hur medlemsstaternas ställningstaganden beaktas i revisionsrättens årsrapport 10

5. Medlemsstaternas uppföljning av felen i fråga om den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturåtgärderna 11

6. Slutsats 12

1. Rapportens omfattning

Varje år lämnar Europeiska gemenskapernas revisionsrätt sin revisionsförklaring om räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet[1]. Revisionsförklaringen bygger huvudsakligen på utfallet av revisionsrättens egna revisioner som i stor utsträckning äger rum i medlemsstaterna eftersom det i realiteten är dessa som verkställer mer än ¾ av de totala utbetalningarna ur Europeiska gemenskapens allmänna budget (EG-budgeten).

Efter offentliggörandet av revisionsrättens årsrapport för 2006[2] överlämnade kommissionen – i enlighet med budgetförordningen[3] – omedelbart en förteckning till respektive medlemsstat över alla iakttagelser som gjorts och de fel som upptäckts av revisionsrätten gällande denna stat. Medlemsstaterna uppmanades att fylla i ett frågeformulär om hur de följer upp revisionsrättens iakttagelser/granskningsresultat. Medlemsstaterna uppmanades även att uppge vad de ansåg vara huvudorsaken till de oftast förekommande felen på strukturåtgärdsområdet.

Föreliggande rapport innehåller en sammanfattning av medlemsstaternas svar till kommissionen. Den avser endast områden där förvaltningen delas mellan kommissionen och medlemsstaterna, dvs. uppbörden av inkomster samt utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturåtgärder.

Kommissionen bör lägga fram denna sammanfattande rapport inför rådet, revisionsrätten och Europaparlamentet senast den 28 februari 2008[4]. Med tanke på denna tidsfrist är det inte möjligt för kommissionen att verifiera innehållet i medlemsstaternas svar, vilka därför endast måste betraktas som medlemsstaternas synpunkter.

Rapporten åtföljs av ett arbetsdokument från kommissionen[5], som innehåller ytterligare detaljer om medlemsstaternas svar.

2. Revisionsrättens granskningsresultat vad gäller delad förvaltning enligt 2006 års revisionsförklaring

Inom områdena med delad förvaltning spelar medlemsstaterna en central roll i den löpande dagliga förvaltningen och kontrollen, medan kommissionens uppgift är att övervaka medlemsstaternas arbete. Goda förvaltnings- och kontrollstrukturer i medlemsstaterna är sålunda en nödvändig förutsättning för att undvika fel i utbetalningarna samt i uppbörden av inkomsterna.

I årsrapporten för 2006 gjorde revisionsrätten en bedömning av övervaknings- och kontrollsystemen och en uppskattning av felens sannolika ekonomiska inverkan inom varje sektor av EG:s budget. De byggde på resultaten av systemrevisioner och redovisningsrevisioner av ett provurval av utbetalningar som revisionsrätten utförde i medlemsstaterna och i kommissionen.

Revisionsrätten fann att övervaknings- och kontrollsystemen år 2006 var tillfredsställande när det gällde inkomstsidan och för nästan 70 % av utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken som kontrollerats enligt det integrerade systemet för administration och kontroll (IACS), jfr tabell 1 . För återstoden av jordbruksutgifterna ansågs övervaknings- och kontrollsystemen vara endast delvis tillfredsställande.

Revisionsrätten ansåg kontrollsystemen på strukturåtgärdsområdet i allmänhet vara ineffektiva eller endast måttligt effektiva i medlemsstaterna. Revisionsrätten ansåg också kommissionens övervakning endast vara måttligt effektiv när det gäller att minska risken att kontrollsystemen i medlemsstaterna inte ska förhindra att utgifter redovisas för högt eller inte är stödberättigande[6].

Tabell 1. Revisionsrättens bedömning av områden med huvudsakligen delad förvaltning, 2005 och 2006.

System för övervakning och kontroll | Områden med huvudsakligen delad förvaltning | Felnivå |

2005 | 2006 | 2005 | 2006 |

Tillfredsställande | Tillfredsställande | Egna medel | Mindre än 2 % | Mindre än 2 % |

Den gemensamma jordbrukspolitiken, varav: | Ej tillkännagett av revisionsrätten | Mellan 2 och 5 % |

Tillfredsställande | Tillfredsställande | IACS | Mindre än 2 % | Mindre än 2 % |

Delvis tillfredsställande | Delvis tillfredsställande | Ej IACS | Mer än 5 % | Mer än 5 % |

Icke tillfredsställande | Icke tillfredsställande | Strukturåtgärder | Mer än 5 % | Mer än 5 % |

Källa: Presentation av revisionsrättens revisionsförklaring av Josef Bonnici, ledamot av revisionsrätten, inför Europaparlamentets budgetkontrollutskott den 20 december 2006. Tabell 1.2 i revisionsrättens årsrapport för 2006.

De materiella felen (dvs. fel med ekonomisk inverkan) som hittades av revisionsrätten i fråga om egna medel var så få och så små att den sammantagna felnivån på detta område uppskattades vara lägre än den väsentlighetströskel på 2 % som införts av revisionsrätten.

De materiella felen skiljde sig något år 2006 mellan den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturåtgärder, jfr tabell 2 .

Tabell 2. Typiska materiella fel inom den gemensamma jordbrukspolitiken samt på strukturåtgärdsområdet.

Den gemensamma jordbrukspolitiken | Strukturåtgärder |

IACS | Revisionsrätten fann att en åkerareal var mindre än vad jordbrukaren hävdat. | Revisionsrätten begärde att få se handlingar som kunde verifiera utgifter som projektledaren hade tagit upp, men projektledaren var inte i stånd att visa upp handlingarna i tid. Revisionsrätten fann att projektledaren hade tagit med utgifter som inte var berättigade till sådan ersättning (exempelvis om lönekostnader inte beräknats korrekt eller kostnader uppstått efter det att tidsfristen löpt ut). Revisionsrätten fann att förfarandena för offentlig upphandling inte hade följts (t.ex. hade något anbudsförfarande inte hållits trots att så krävdes). Revisionsrätten fann att projektet hade genererat vinst, som inte tagits med vid beräkningen av medfinansieringsnivån. Revisionsrätten fann att utgifter som tagits upp var högre än de reella kostnaderna (t.ex. för att projektledaren hade angett de budgeterade utgifterna och inte de utgifter som faktiskt uppstått). |

Ej IACS | Revisionsrätten fann att jordbrukaren inte till fullo iakttagit en eller flera av åtgärderna inom stödordningen för miljöåtgärder inom jordbruket. |

På jordbruksområdet uppskattade revisionsrätten att marknadsåtgärderna och direktstöden, som sammantaget täcker 85 % av EUGFJ-garantisektionens utgifter (inklusive IACS), låg under tröskeln på 2 %. I fråga om betalningar till landsbygdsutvecklingsordningar pekade revisionsrätten på att åtgärderna för miljövänligt jordbruk ofta är behäftade med fel eftersom jordbrukare inte uppfyller de (ofta komplexa) villkoren för att vara berättigade till stöd[7]. Den sammantagna felnivån för jordbruksutbetalningar bedömdes trots detta ligga strax över 2 %.

Felen på strukturåtgärdsområdet tenderade att ha en avsevärt högre ekonomisk inverkan än felen inom jordbruksområdet. Revisionsrätten hävdade sig ha rimlig säkerhet om att för budgetåret 2006 borde minst 12 % av det totala belopp som betalats i ersättning till strukturåtgärdsprojekt inte ha betalats ut[8]. Revisionsrättens iakttagelser byggde på revisionen av ett provurval av 177 projekt som hade mottagit mellanliggande betalningar[9] från kommissionen år 2006.

Både kommissionen och revisionsrätten har igenkänt strukturåtgärderna som en sektor av EG:s budget där felen ständigt förefaller vara frekventa[10] och ha en högre ekonomisk inverkan än inom andra sektorer av EG-budgeten. Samma typ av fel upprepas år efter år – även om deras relativa betydelse kan variera – vilket tyder på att kontrollsystemen inte fungerar som de ska.

En medlemsstat måste ha fyra kontrollnivåer och kommissionen ska övervaka huruvida kontrollsystemen upprättas på korrekt sätt och att de fungerar effektivt, jfr tabell 3 . Kommissionen gör ett omfattande revisionsarbete i medlemsstaterna och när brister uppdagas i systemen som kan medföra att felen förblir oupptäckta ålägger kommissionen medlemsstaterna att utarbeta åtgärdsplaner och kan också skjuta upp mellanliggande betalningar eller tvinga dem att göra finansiella korrigeringar.

Tabell 3. Kontrollstrukturen för strukturåtgärder.

Medlemsstat | Förvaltningsmyndighet | Daglig kontroll av driften av projekten (inklusive s.k. artikel 4-kontroller) |

Utbetalande myndighet | Attestering av projektutgifter |

Revisionsorgan | Systemrevisioner och kontroll i efterhand av ett provurval av projekt |

Avslutande organ | Validering av den slutliga deklarationen av projektutgifterna |

Kommissionen | Övervakning via revisioner, handlingsplaner, indragning av utbetalningar och finansiella korrigeringar |

Revisionsrätten lade fram sin bedömning av 19 kontrollsystem i nio medlemsstater i årsrapporten för 2006[11]. I varje fall bedömde revisionsrätten huruvida den relevanta nivån i kontrollstrukturen var tillfredsställande, delvis tillfredsställande eller icke tillfredsställande, jfr tabell 4 .

Tabell 4. Revisionsrättens bedömning av 19 kontrollsystem i medlemsstaterna, årsrapporten för 2006.

Icke tillfredsställande | Delvis tillfredsställande | Tillfredsställande | Totalt |

Förvaltningsmyndigheter Utbetalande myndigheter Revisionsorgan Avslutande organ | 11 10 4 0 | 7 6 7 8 | 1 3 8 11 | 19 19 19 19 |

Revisionsrätten kunde fastställa att de huvudsakliga problemen återfinns på de första kontrollnivåerna i medlemsstaterna (något mer än hälften av förvaltningsmyndigheterna och de utbetalande myndigheterna som granskats ansågs vara icke tillfredsställande), medan den slutliga kontrollnivån fungerade relativt väl (inget avslutande organ betecknades som icke tillfredsställande).

3. Medlemsstaternas återkoppling i fråga om de vanligaste felen på strukturåtgärdsområdet

Med utgångspunkt i revisionsrättens granskningsresultat bad kommissionen medlemsstaterna att lämna mer information om de bakomliggande orsakerna till de vanligaste felen på strukturåtgärdsområdet och att räkna upp vilka åtgärder som de hade vidtagit för att undvika sådana fel. Nästa alla medlemsstater svarade.

De huvudorsaker som medlemsstaterna oftast pekade på var:

- Lagstiftning: Villkoren för EU:s medfinansiering fastställs i den grundläggande lagstiftningen om strukturåtgärder[12]. Lagstiftningen föreslås av kommissionen och antas av rådet, i vissa fall sedan samtycke inhämtats från Europaparlamentet. Medlemsstaterna beskrev ofta EU-lagstiftningen som alltför snårig. I andra fall hade skillnader mellan nationell lagstiftning och EU-lagstiftning lett till förvirring (exempelvis skillnader mellan nationella och unionella regler om hur länge handlingar måste bevaras). Några få medlemsstater nämnde också att deras tolkning av EU-lagstiftning i vissa fall skiljde sig från revisionsrättens.

- Personal: Flera medlemsstater nämnde bristande sakkunskap hos personalen i genomförandeorganen som en huvudorsak bakom felen. Oaktsamhet eller slarviga misstag som personalen gjort sig skyldig till nämndes också.

- Handlingar: Flera medlemsstater nämnde bristande arkivering, inkonsekvent arkivering eller försvunna handlingar (i vissa fall till följd av omorganisation eller likvidering av en enhet som förvaltat ett projekt) som huvudorsaker.

Kommissionen frågade medlemsstaterna om de hade vidtagit åtgärder för att förhindra de allra vanligaste felen från att återkomma. Alla medlemsstater som svarade på denna del av frågeformuläret sade sig ha vidtagit något slag av åtgärder. De vanligaste åtgärderna rörde:

- Information: Många medlemsstater svarade att de hade vidtagit något slag av åtgärder för att förbättra kunskaperna om reglerna och förfarandena bland den personal som sysslar med den löpande dagliga skötseln av projekten.

- Kontroller: Vissa medlemsstater hade ändrat sina kontrollförfaranden eller hade försökt få dem att fungera bättre, exempelvis genom att införa nya checklistor för användning under kontrollerna.

- Lagstiftning: Vissa medlemsstater hade infört ny nationell lagstiftning i syfte att förtydliga eller förenkla förfarandena.

Medlemsstaterna kunde inte rapportera några konkreta resultat av de vidtagna åtgärderna, men som regel förväntade de sig färre (och mindre) fel i framtiden.

Kommissionen bad medlemsstaterna ange vad de trodde vara huvudorsakerna till felen i fråga om offentlig upphandling, inkomster och saknade handlingar.

Vad gäller fel som har att göra med reglerna för offentlig upphandling föreföll det finnas konsensus bland medlemsstaterna om att ”Bristande kunskap om regelverket” och ”Tvetydighet i tolkningen av regler” är de två vanligaste orsakerna.

När det gäller fel som rör inkomster angav medlemsstaterna ”Bristande kunskap i genomförandeorganen” och ”Tvetydighet i tillämpliga regler” som de två vanligaste orsakerna, följt av ”Mottagarna underskattar inkomsten”.

I fråga om fel som rör saknade handlingar föreföll samstämmigheten vara mindre mellan medlemsstater om vilken orsak som är den vanligaste. De två vanligaste svaren var ”Det fanns fortfarande underlag, men det organ som var föremål för revisionen hade inte klart för sig vilka underlag som krävs av revisionsrätten” och ”Det organ som var föremål för revisionen kunde inte hitta underlagen p.g.a. att arkiven inte var ordentligt organiserade. Underlag har återfunnits senare”. Sedan följde ”Det organ som var föremål för revisionen har av misstag bevarat underlagen enligt nationella regler och inte EU-regler” och ”Det organ som var föremål för revisionen kunde inte hitta underlagen p.g.a. att arkiven inte var ordentligt organiserade. Underlag har fortfarande inte återfunnits”.

Spanien och Förenade kungariket

Återkopplingen från Spanien och Förenade kungariket föreföll särskilt viktig eftersom dessa två medlemsstater stod för omkring hälften av de sammantagna kvantifierbara fel som revisionsrätten upptäckt för 2006 på strukturåtgärdsområdet[13].

Spaniens svar verkade endast avse frågor gällande Europeiska socialfonden (ESF), trots att största delen av de fel som revisionsrätten upptäckt i Spanien för 2006 rörde Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf). Spanien meddelade att landet ansåg att huvudorsakerna till de vanligaste var ”problem med att förstå kraven i gemenskapens lagstiftning, särskilt när det gäller skillnaderna mellan kraven i gemenskapens lagstiftning och nationell lagstiftning” . Landet avsåg att 2008 offentliggöra en sammanfattning av de frågeformulär som erhållits och de svar som lämnats på UAFSE:s webbplats (Spaniens administrationsenhet för ESF). Spanien planerade att sätta samman en handbok för mottagare av ESF-medel med ambitionen att skingra de tvivlen som var upphovet till de flesta fel som gjorts. De åtgärder som ska vidtas 2008 förväntas minska felnivån, eftersom de flesta felen berodde på bristande kunskap eller felaktig tolkning av gemenskapens lagstiftning.

Förenade kungariket pekade på: 1) avsaknaden av tillräcklig verifieringskedja[14], 2) misslyckande med att förstå förordningarna och de nationella reglerna, 3) komplicerade regler som huvudorsaker till felen. Landet uppgav att förvaltningsmyndigheterna vidtagit flera åtgärder under 2007, bl.a. hade man förstärkt de artikel 4-kontroller som utförs av förvaltningsmyndigheten. Vägledning hade sänts ut för att påminna projektledarna om behovet av att behålla underlag och vilken typ av underlag som behövdes för revisioner. Felnivån förväntades stiga initialt när fler problem upptäckts, och sedan sjunka när dessa problem åtgärdats. Den felnivå som fastställts genom efterhandskontroller (artikel 10-kontroller) förväntades ha sjunkit fram till den tidpunkt när avslutningsprocessen är klar.

4. Hur medlemsstaternas ställningstaganden beaktas i revisionsrättens årsrapport

Revisionsrätten samlar in de belägg som bildar underlaget för årsrapporten med hjälp av revisioner i kommissionen och medlemsstaterna. Den kontrollerar ett provurval av transaktioner och granskar om övervaknings- och kontrollsystem inrättats och fungerar väl. Revisionsrätten beaktar också de årliga verksamhetsrapporterna och förklaringarna från kommissionens generaldirektörer (och sammanfattningen) samt andra revisorers arbete[15].

Revisionsrätten måste lägga fram sin årsrapport, med tillhörande revisionsförklaringen för år N, senaste den 15 november år N+1. Detta är en mycket snäv tidsfrist om man betänker att revisionsrätten måste utföra revisionsbesök i kommissionen/medlemsstaterna, analysera iakttagelser som gjorts vid besöken, utarbeta en skrivelse (sammanställning av preliminärt granskningsresultat) till relevant kommissionsledamot/nationellt revisionsorgan, invänta svar från kommissionen/medlemsstaten (den normala tidsfristen är två månader), analysera svaret och ibland formulera en andra skrivelse till relevant kommissionsledamot/nationellt revisionsorgan med revisionsrättens slutliga ståndpunkt angående granskningsresultaten. I varje skede kan tid behövas för översättning av handlingar.

Revisionsrätten slutförde utkastet till sin årsrapport för 2006 i slutet av maj/början av juni 2007, jfr tabell 5 . I samband därmed inleddes ett kontradiktoriskt förfarande mellan revisionsrättens och kommissionens avdelningar.

Tabell 5. Sammanställningar av preliminärt granskningsresultat (SPG), svar och analyser som rör delad förvaltning, årsrapporten för 2006.

2006 | 2007 |

Anmärkning: I tabellen ingår skrivelser som sänds till och av medlemsstaterna rörande revisioner som gäller egna medel, den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturåtgärder samt rörande årsrapporten för 2006. Ljusgrå färg betyder att 1-3 skrivelser sändes. Mellangrå färg innebär att 4-6 skrivelser sändes. Mörkgrå färg betyder att fler än 6 skrivelser sänts.

I det kontradiktoriska förfarandet möttes revisionsrättens och kommissionens avdelningar för att diskutera revisionsrättens granskningsresultat och kommissionens svar mot bakgrund av eventuell ny tillgänglig information, inklusive svar från medlemsstaterna[16]. Det flesta av mötena ägde rum i juli 2007 och några få möten under första halvan av september 2007. Revisionsrätten antog 2006 års revisionsförklaring den 27 september 2007.

Den 1 juli 2007 hade beklagligtvis nästan en tredjedel av medlemsstaternas svar på sammanställningarna av preliminärt granskningsresultat ännu inte kommit in. I dessa fall hade kommissionen ofta inte information tillgänglig för att avgöra om revisionsrättens granskningsresultat ännu var giltiga. Detta påpekades av Frankrike, som gjorde den generella anmärkningen att ”…den revision som använts av [revisionsrätten] som grundval för utarbetandet av årsrapporten för 2006 är fortfarande i den kontradiktoriska fasen och att [revisionsrätten] ännu inte har lämnat sina slutsatser” .

5. Medlemsstaternas uppföljning av felen i fråga om den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturåtgärderna

Kommissionen bad var och en av medlemsstaterna att för varje fel som revisionsrätten påpekat för deras respektive del uppge vilken åtgärd som vidtagits för att följa upp felet, liksom även val av tidpunkt, innehåll och förväntat resultat av åtgärden. Om någon åtgärd varken tagits eller planerats ombads medlemsstaterna att ange orsaken till de uteblivna åtgärderna.

Medlemsstaterna lämnade svar angående omkring 60 % av felen i revisionsförklaringen rörande jordbrukspolitiken och omkring 75 % var felen som gällde strukturåtgärder. Något mer än hälften av de fel för vilka något svar inte mottogs rörde Spanien, omkring 25 % rörde Italien och Portugal, medan återstoden delades mellan fem andra medlemsstater. Påminnelser har skickats till dessa medlemsstater varför svar fortfarande kan föreligga.

I vissa fall meddelade en del medlemsstater att någon åtgärd inte vidtagits gällande de fel som påpekats av revisionsrätten eftersom de inte godtog felet. Graden av oenighet varierade något mellan de olika felkategorierna. Den var som högst (5 av 10) för materiella fel på strukturåtgärdsområdet, där Förenade kungariket i synnerhet tenderade att inte hålla med om revisionsrättens granskningsresultat. På jordbrukspolitikområdet var oenigheten om materiella fel månget mindre (2 av 10).

I fråga om formella fel var antalet fall av oenighet stort (4 av 10 fel) på jordbrukspolitikområdet, i synnerhet till följd av fall som gällde Grekland. Oenigheten var något lägre i fråga om strukturåtgärder (färre än 3 av 10 fel) och mer jämnt spridd mellan ett flertal medlemsstater.

När de aktuella medlemsstaterna godtog ett fel som påpekats av revisionsrätten kunde de nästan alltid uppge vilken åtgärd som redan vidtagits eller som skulle vidtas. För formella fel vidtogs många olika typer av åtgärder. På jordbrukspolitikområdet bestod de typiska åtgärderna av att verkställa försenade utbetalningar, förbättra registreringen av olika uppgifter eller att göra kontroller i fall där revisionsrätten hade funnit att kontrollförfaranden inte till fullo iakttagits.

På strukturåtgärdsområdet ingick bland åtgärderna bl.a. att verkställa utbetalningar som varit försenade, se till att EU-finansieringen offentliggjordes enligt bestämmelserna eller att ändra förfarandena för anbud och tidsregistrering.

För materiella fel som rör jordbrukspolitiken hävdade medlemsstater generellt att de återvunnit eller höll på att återvinna utbetalningar. I vissa fall hade respektive lantgård valts ut för ytterligare kontroller på plats.

I fråga om strukturåtgärderna hävdade medlemsstaterna att de hade tagit bort utgifter som inte berättigar till stöd från sin betalningsbegäran eller att ha börjat återvinna beloppen i omkring hälften av fallen. Bland övriga åtgärder ingick förbättringar av verifieringskedjor, upprepningar av kontroller eller förbättrad information till stödmottagarna om reglerna.

6. Slutsats

Nästan alla medlemsstater svarade på kommissionens frågeformulär om Europeiska gemenskapernas revisionsrätts årsrapport för 2006, även om vissa medlemsstater lämnade partiella svar. Påminnelser har sänts till en del medlemsstater, och ytterligare svar kan komma.

Av svaren framgår följande:

- På strukturåtgärdsområdet anser medlemsstaterna att EU-lagstiftningen är komplicerad och att personal som sysslar med den dagliga skötseln av projekten har bristande kunskap om reglerna. Arkiven är ibland inte ordentligt ordnade eller så bevaras handlingarna inte tillräckligt länge. Dessa problem medför att samma typ av fel upprepas. Medlemsstaterna måste åtgärda dessa centrala frågor effektivt och ändamålsenligt – så tidigt som möjligt under lagstiftningsprocessen – om felnivån i fråga om strukturåtgärder ska kunna minskas.

- Revisionsrätten arbetar med en mycket snäv tidtabell, vilket gör det svårt för medlemsstaterna att i tid lämna sina svar på ett betydande antal av de fel som upptäcks av revisionsrätten innan den antar sin revisionsförklaring. Revisionsrätten har redan ökat sina ansträngningar för att snabbare informera medlemsstaterna om de fel som upptäcks. För närvarande informerar revisionsrätten medlemsstaterna om sina granskningsresultat genom att skicka en skrivelse till relevant nationellt revisionsorgan, som sedan samlar in information från föremålet för revisionen. Medlemsstaterna kan eventuellt lämna snabbare svar om revisionsrätten även sänder sin skrivelse direkt till den myndighet eller det organ som var föremål för revisionen och oftare använde sig av elektroniska kommunikationsmedel. Revisionsrätten meddelar redan alla granskningsresultat i standardiserad form (ett felformulär för revisionsförklaringen). Eventuellt skulle man kunna vidareutveckla detta formulär så att det också innehåller ett standardiserat svarsavsnitt som ska ifyllas av det organ som är föremål för revisionen om medlemsstaterna anser att detta kan hjälpa dem att snabbare ge rätt information till revisionsrätten (och kommissionen).

- Kommissionen bör förbättra sina egen uppföljning av revisionsrättens granskningsresultat i medlemsstaterna för att hjälpa till att säkra att medlemsstaternas svar kommer i tid och är av god kvalitet. Kommissionen tänker därför utöka sin övervakning av medlemsstaternas svar på revisionsrättens granskningsresultat, exempelvis genom att lämna regelbundna översikter till medlemsstaterna av granskningsresultat där information från medlemsstaterna kommer att vara viktig för kommissionen under det kontradiktoriska förfarandet. Kommissionen kommer också att fortsätta att diskutera med medlemsstaterna och revisionsrätten kring skälen till de allra vanligaste felen och de praktiska åtgärder som måste vidtas för att förebygga dem.

- När medlemsstaterna godtar de fel som revisionsrätten uppdagat, förefaller de vidta lämpliga åtgärder – ofta genom att återvinna de aktuella medlen eller genom att ta bort utgifter som inte berättigar till stöd när felen har en ekonomisk inverkan.

- Medlemsstaterna håller inte alltid med om de fel som påpekas av revisionsrätten. Detta är ett särskilt problem vid fel som har en ekonomisk inverkan på strukturåtgärdsområdet. Kommissionen och revisionsrätten håller för närvarande på att diskutera hur man kan minimera oenigheten om tolkningen av reglerna i framtiden.

Kommissionen välkomnar de många och snabba svar som mottagits från medlemsstaterna. De utgör ett viktigt bidrag till kommissionens uppföljning av revisionsrättens granskningsresultat. När medlemsstaterna instämmer med revisionsrättens granskningsresultat förefaller de göra lämpliga uppföljningar och också återvinna medlen. Icke desto mindre måste fel förebyggas bättre genom att de som sysslar med den dagliga skötseln av projekten blir medvetna om de regler och förfaranden som ska följas och att de har de resurser som behövs.

[1] Artikel 248 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

[2] Revisionsrättens årsrapport om budgetgenomförandet för budgetåret 2006, samt institutionernas svar, EUT C 273, 15.11.2007.

[3] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1995/2006 av den 13 december 2006.

[4] Artikel 143.6 i budgetförordningen.

[5] SEK(2008) 269

[6] Jfr revisionsrättens yttrande om de underliggande transaktionerna laglighet och korrekthet i revisionsförklaringen, kapitel 1 i årsrapporten för 2006.

[7] Jfr punkt 5.72 i årsrapporten från 2006.

[8] Jfr punkt 6.39 i årsrapporten från 2006.

[9] När det gäller strukturåtgärder antar alla medlemsstater operativa program för finansieringen av vissa typer av projekt. Under programperioden väljer de nationella myndigheterna projekt för finansiering och projektledarna deklarerar utgifterna till dessa för att få ersättning. De nationella myndigheterna deklarerar i sin tur sina utgifter till kommissionen flera gånger om året och mottar mellanliggande betalningar för att ersätta dem för EU:s bidrag till de aktuella utgifterna. I slutet av programperioden inlämnar de nationella myndigheterna en slutlig utgiftsdeklaration till kommissionen åtföljd av en deklaration om att en stödform avslutats från ett oberoende revisionsorgan och får ut resten av den medfinansiering från EU som återstår. Genom kontroller under olika skeden i programcykeln försöker man förhindra eller korrigera fel.. Fel korrigeras på så sätt att utbetalningar återvinns från mottagaren genom att andra betalningar sänks eller att utgifter som inte berättigar med stöd ersätts med andra stödberättigande utgifter.

[10] Vid sidan av EUGFJ-utveckling.

[11] Jfr bilaga 6.1 i årsrapporten från 2006. De nio medlemsstaterna var Tyskland, Polen, Spanien, Frankrike, Slovenien, Förenade kungariket (Skottland), Italien, Grekland, Österrike/Ungern.

[12] För en överblick över grundläggande lagstiftning rörande strukturåtgärder, se kommissionens webbplats: http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/official/reglem_en.htm

[13] I båda dessa medlemsstater hade kommissionen hittat brister i systemen under sitt revisionsarbete och åtgärdsplaner eller förfaranden för att skjuta upp betalningar pågick.

[14] Förenade kungariket noterade att ”Det kan också vara svårt att bevara dokument för små organisationer inom tredje sektorn, där de betungande reglerna kan kräva att handlingar sparas i över 13 år.”

[15] Punkt 1.38 och 1.39 i årsrapporten från 2006.

[16] Mot bakgrund av den uppdelning av ansvarsområdena som anges i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen sker det inte något liknande kontradiktoriskt förfarande mellan revisionsrätten och medlemsstaterna.