A4-0137/98

Resolution om konservindustri baserad på fisk- och vattenbruksprodukter i Europeiska unionen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av sin resolution av den 20 januari 1989 om bearbetningsindustrin för fisk ((EGT C 47, 27.2.1989, s. 176.)),

- med beaktande av sitt samtycke av den 6 juni 1996 om slutandet av ett Europa-Medelhavsavtal, vilket upprättar en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan och konungariket Marocko å andra sidan ((EGT C 181, 24.6.1996, s. 15.)),

- med beaktande av arbetsprogrammet och resultatet av delegationen från fiskeriutskottets besök i Galicien den 4-6 september 1997,

- med beaktande av uttalanden av sektorns representanter vid fiskeriutskottets sammanträde den 21 januari 1998,

- med beaktande av betänkandet från fiskeriutskottet (A4-0137/98), och av följande skäl:

A. Bearbetningsindustrin för fiske- och vattenbruksprodukter är en hörnpelare i den gemensamma fiskeripolitiken. Den utgör ett komplement till fiskeflottan som genom sin verksamhet bidrar till försörjningen av de livsmedelsprodukter som saknas på gemenskapens marknad och som efterfrågas i allt högre utsträckning.

B. Sysselsättningen är i dag en högprioriterad fråga för unionen vilket också framkom vid rådets möte i Luxemburg den 20 november 1997. Det är därför nödvändigt att främja de industrier som har en dynamisk inverkan på ekonomin, bidrar till att bibehålla verksamheter som genererar varaktiga arbetstillfällen och hjälper till att bevara den ekonomiska och sociala strukturen i unionens regioner.

C. Europeiska unionens fiskkonservindustrin och vattenbruk är en arbetskraftsintensiv sektor som till stor utsträckning är beroende av framställningsprocesser som med nödvändighet är manuella för att garantera den produktkvalitet som marknaden kräver. Denna sektor ger direkt sysselsättning till omkring 50 000 personer och indirekt till omkring 25 000 personer.

D. Gemenskapens konservindustri ställs nu inför stora svårigheter till följd av de nya internationella handelsavtal som Europeiska unionen slutit med tredje land, som till exempel Marocko och Turkiet. Avtalen innebär att gemenskapsmarknaden öppnas för import från dessa länder av stora kvantiteter konserver som konkurrerar med gemenskapsindustrins traditionella produkter.

E. Kostnaderna för dessa handelsavtal lägger en stor extrabörda på konservindustrin som redan undergår en genomgripande omstrukturering. Kostnadsbördan bör delas av de övriga ekonomiska sektorerna som har den största fördelen av avtalen.

F. Avsaknaden av ett adekvat ramverk av stödåtgärder till förmån för den nuvarande konservindustrin hotar dess överlevnad eftersom den inte kan konkurrera med produkter från tredje land där kostnaderna för den färdiga produkten är betydligt lägre än inom EU. Detta beror på att dessa länder inte har samma tekniska och hygieniska krav som gemenskapen och på att industrins arbetskostnader är lägre eftersom arbetarnas socialförsäkringsskydd endera inte existerar eller är betydligt mer begränsat.

G. Om inte en särskild handlingsplan för gemenskapens konservindustri snarast utarbetas, som slår fast att konserver är en känslig produkt, och som innehåller politiska, ekonomiska och finansiella stödåtgärder, kommer tendensen till utlokalisering till tredje land att fortsätta att öka. En sådan utveckling kommer att leda till omfattande förluster av arbetstillfällen och skapa problem för den ekonomiska, sociala och regionala sammanhållningen i Europa, framför allt i unionens minst gynnade regioner där det är svårt att finna alternativa ekonomiska verksamheter.

H. Konserverade produkter bevarar födoämnenas innehåll: proteiner, kolhydrater, fetter och vitaminer och i stor utsträckning deras speciella egenskaper, vilket gör dem lämpliga som födoämnestillskott i brist- eller nödsituationer.

I. Mellan 1989 och 1993 fördubblades konsumtionen av fiskkonserver och vattenbruksprodukter inom unionen. Det finns goda förutsättningar för ytterligare tillväxt och utveckling inom konservindustrin som framstår som mycket lönsam förutsatt att den garanteras tillgång på lämpliga råvaror genom gemenskapsflottans fiske eller genom import av varor från den internationella marknaden.

J. De nuvarande goda tillväxtförutsättningarna gör att det är möjligt att utveckla och modernisera industrin genom en ökning av produktionskapaciteten, vilket skulle skapa ett stort antal sysselsättningstillfällen och minska det nuvarande importberoendet.

K. Konservindustrin påverkas negativt av att gemenskapslagstiftningen är omfattande, komplicerad och splittrad. Detta beror på att gemenskapens olika politiska mål inte alltid är samordnade, vilket kan leda till inkonsekvenser och hindra en vettig tillämpning av en enhetlig lagstiftning för sektorn.

L. Gemenskapens konservindustri genomgår en kostsam modernisering för att anpassa sig till de tekniska, miljömässiga och hygieniska krav som gemenskapslagstiftningen ställer i syfte att garantera konsumenter och medborgare ett fullvärdigt skydd.

M. Strukturpolitiken är en hörnsten i den gemensamma fiskeripolitiken. Den måste även i framtiden bidra med det stöd som är en oumbärlig förutsättning för omstruktureringen av en industri som är stark, ekonomiskt sund och konkurrenskraftig.

N. För närvarande saknas ett effektivt system för kontroll av importerade konserver från tredje land beträffande produktionsvillkor, råvarornas kvalitet och tekniska och hygieniska rutiner vid framställningsprocessen.

O. Avsaknaden av effektiva bestämmelser som skulle göra det möjligt att exakt avgöra från vilket land råvaror och fiskkonserver har importerats innebär, vilket ofta har påpekats, att gemenskapsindustrin utsätts för illojal konkurrens.

P. De nuvarande bestämmelserna om tullavgifter på import av produkter som konkurrerar med gemenskapsproduktionen är i många fall inte berättigade eller har förlorat sitt ursprungliga berättigande, eftersom de gynnar länder som redan är ekonomiskt högt utvecklade.

Q. Det allmänna preferenssystemets koppling till narkotikabekämpning som gör att fiskeprodukter, framför allt tonfisk, från några länder från den amerikanska kontinenten lättare kan avsättas på gemenskapens marknad har inte fyllt sin ursprungliga uppgift att främja en omvandling av den ekonomiska verksamhet som är förknippad med narkotikahandeln.

R. En snar reform av den gemensamma organisationen av marknaden krävs som ett led i anpassningen av sektorn till nya förutsättningar i en alltmer globaliserad ekonomi. Detta bör ske genom en anpassning av nuvarande mekanismer: referenspriser, bevarandeklausuler, kompensationsersättningar, avbetalningspremier etc.

S. Gemenskapens politik bör främja högre produktkvalitet och stimulera industrins ansträngningar genom premier, kvalitetsregister och kvalitetsmärkning. Man bör också anordna reklamkampanjer för att föra fram de europeiska produkternas kvalitet.

T. Ofta överensstämmer inte innehållet i konserverna vad beträffar fiskart, tillsatser vid beredningen och tillagningsteknik med den information som finns på etiketten vilket innebär att konsumenten vilseleds.

U. Produkternas kvalitet och de tekniska och hygieniska omständigheterna vid tillverkningen borde kontrolleras vetenskapligt i specialiserade laboratorier. Importerade produkter borde underkastas samma kontroll som de europeiska motsvarigheterna.

V. Situationen för gemenskapens sardinindustri är synnerligen ogynnsam på grund av de senaste årens konkurrens med konservimport från tredje land. Detta har under den senaste tioårsperioden lett till en minskning på mer än 40 % av gemenskapens export och nedläggningen av ett stort antal industrier inom unionen.

W. Gemenskapen har fört en generös politik vad gäller import av sardinkonserver från tredje land. Genom associeringsavtalet med Marocko, som innebär en total liberalisering, kommer konserver därifrån att fritt kunna föras in på marknaden från och med 1999.

X. Marknaden för tonfiskkonserver är betydande. Inom unionen består nästan 60 % av den totala konservproduktionen av tonfiskkonserver och konsumtionen beräknas stiga.

1. Parlamentet uppmanar kommissionen att genomföra en studie om situationen för Europeiska unionen fiskkonservindustri och vattenbruk där följande faktorer redovisas: företag, sektorns utveckling under de senaste åren i olika gemenskapsländer, produktionssiffror, råvarornas ursprung, export- och importvolym, sysselsättning, tekniska och hygieniska normer, tullbestämmelser; anser att kommissionen även bör ge en allmän översikt över den lagstiftning som är tillämpbar för sektorn och kodifieringen av dessa lagar,

2. uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag till rådet och parlamentet om en särskild handlingsplan och en generell ram för stöd till fiskkonservindustrin som tar hänsyn till nuvarande politiska strukturer samt de nya regionalpolitiska riktlinjerna för perioden 2000-2006 som för närvarande är under diskussion; anser att detta förslag måste innefatta ekonomiska stödåtgärder av en sådan omfattning att gemenskapens konservindustri kan bevara sin konkurrenskraft inom ramen för en global ekonomisk ordning,

3. uppmanar rådet och kommissionen att göra en utförlig analys av de tullbestämmelser på gemenskapsnivå som berör konservering av fisk- och vattenbruksprodukter med målet att avskaffa de lättnader för tillträde till gemenskapsmarknaden som inte längre är berättigade,

4. förklarar att om det är av allmänt utrikespolitiskt intresse för unionen eller om det är av vikt för utvecklingssamarbetet att behålla vissa importkvoter som genom att underlätta marknadstillträdet innebär en snedvridning av konkurrensen bör konservindustrins produkter definieras som känsliga produkter och kompensationsersättning utgå,

5. kräver en stärkt kontroll av produkter från tredje land, i enlighet med direktiv 91/493/EEG, om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskeprodukter ((EGT L 268, 24.9.1991, s. 15.)) så att dessa länders produkter underställs samma hygieniska och sanitära krav som gemenskapsprodukterna,

6. anser att unionen borde utveckla en politik för råvaruförsörjning som svarar mot den samlade bearbetningsindustrins verkliga behov inom unionen genom att stödja gemenskapens fiskeflotta och på så sätt garantera att det alltid finns tillgång på råvaror av högsta världsmarknadskvalitet,

7. uppmanar kommissionen att stödja reklamkampanjer för gemenskapens fiskkonservprodukter som informerar om varornas ursprungsbeteckning, kvalitet, tillverkningsgaranti och höga näringsvärde och som gör det möjligt för konsumenterna att själva konstatera vilken hög kvalitet gemenskapens produkter håller,

8. uppmanar kommissionen att ta initiativ till inrättandet av ett referenslaboratorium på gemenskapsnivå för att garantera att gemenskapsprodukterna och de produkter från tredje land som fritt saluförs inom unionen håller hög kvalitet och uppfyller de tekniska och hygieniska normerna,

9. uppmanar kommissionen och de ansvariga i medlemsstaterna att stärka reglerna och förbättra kontrollen av de fiskeprodukter som saluförs inom unionen samt att se till att lagstiftningen rörande reglerna om ursprungsmärkning av färskvaror och bearbetade produkter inom fiskerisektorn respekteras,

10. stödjer främjandet av kvalitetsprodukter samt de råvaror som ibland används vid konservering, till exempel täckande vätskor (det gäller framför allt olivolja - en produkt för vilken priserna borde anpassas till internationell nivå) så att denna typ av tillverkning, som är ett gott exempel på den europeiska konservindustrins höga kvalitet, kan bevara sin konkurrenskraft; ber därför att bidraget för olivolja för industriell användning bevaras och utökas inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja,

11. uppmanar kommissionen att uppmuntra och ge ekonomiskt stöd till innovationsbefrämjande åtgärder och utforskning av nya produktionssätt, nya produkter, beredning av arter som för närvarande är utan kommersiellt värde samt nya tillrednings- och presentationsmetoder,

12. understryker vikten av samarbete mellan producentledet, gemenskapsflottan och bearbetningsindustrin; anser att långfristiga kontrakt bör upprättas mellan producentorganisationerna och bearbetningsföretagen för att garantera en råvaruförsörjning till rimliga priser och på rimliga villkor, något som skulle vara till gagn för bägge parter, anser att det bör skapas stödmekanismer för producentorganisationerna i syfte att främja en samordning av utbudet,

13. anser det vara nödvändigt att man inom EU:s bedrägeribekämpningsenhet inrättar en särskild avdelning specialiserad på fiskefrågor som kan kontrollera att reglerna om ursprungsmärkning samt gemenskapsnormerna om saluföring och transport av fiskeprodukter följs,

14. menar att sardinindustrin har stor ekonomisk betydelse för flera av gemenskapens regioner och noterar att denna sektor befinner sig i kris; anser att följande skyddsåtgärder omedelbart måste vidtas:

a) Erforderliga medel - utöver de medel som beräknats inom de nuvarande strukturfonderna - måste avsättas för perioden 2000 - 2006 för att underlätta en omstrukturering av sektorn.

b) Kompensationsersättning måste utgå för sardiner som används inom gemenskapens konservindustri. Dessutom bör fortsatt stöd i lämplig omfattning utgå för lagerhållning i syfte att undvika prisfluktuationer på marknaden som följd av de säsongsvisa variationerna i utbudet. Detta stöd borde kunna utgå direkt till konservindustrierna så snart dessa kan intyga att de köpt råvaror till lägsta möjliga pris.

c) En kampanj bör lanseras på gemenskapsnivå som tilldelas nödvändiga medel för att kunna främja konsumtion av sardiner och andra produkter, som till exempel konserverade sardiner och sardinpastej, produkter som alla har ett högt näringsvärde,

15. konstaterar att tonfiskkonservindustrin är den största konservindustrin inom gemenskapen vad gäller anställningstillfällen och omsättning; menar att för att stimulera de enorma tillväxtmöjligheterna inom denna sektor är det viktigt att vidta följande åtgärder:

a) Tillgången på nödvändiga råvaror (färsk och djupfryst tonfisk och tonfiskfilé) måste säkras och gemenskapens tonfiskflotta samtidigt prioriteras. Dessutom bör tillstånd till nya importkvoter endast beviljas då detta är helt nödvändigt för gemenskapsindustrin.

b) Förmåner får endast beviljas tredje land om de främjar de mål som fastställts i gemenskapsbestämmelserna, d.v.s. en hållbar utveckling (AVS) och narkotikabekämpning (allmänna preferenssystemet - narkotika, Andinska gemenskapen). Det är också viktigt att kontrollera att de länder som har beviljats ett förmånligt marknadstillträde inte tillämpar social dumpning.

c) En rigorös ursprungs- och kvalitetskontroll samt kontroll av tekniska och hygieniska tillverkningsvillkor bör genomföras vad gäller importerade produkter i syfte att förebygga bedrägeri och illojal konkurrens med gemenskapen,

16. uppmanar kommissionen och rådet att de med tanke på att konserver bevarar födoämnenas näringsvärde, ger bästa möjliga möjligheter till konservering och är lätta att transportera aktivt verkar för att gemenskapens konservframställning blir en del av biståndspolitikens livsmedelshjälp till behövande länder,

17. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaternas regeringar och parlament.