Sammanfattning Det franska rättssystemet fortsätter att genomgå ett antal reformer som syftar till att förbättra dess kvalitet och till att effektivisera det. Tidigare initiativ för att stärka domstolsväsendets oberoende, i synnerhet genom att utöka högsta domarrådets befogenheter, har dock inte gått vidare till antagande, vilket skulle kräva en kvalificerad majoritet av avgivna röster i nationalförsamlingens båda kamrar. De resurser som anslås till domstolsväsendet har fått ett betydande tillskott. Projekt som syftar till fullständig digitalisering av straffrättsliga förfaranden och vissa aspekter av civilprocessrätten genomförs kontinuerligt. Två nya lagförslag som ska stärka förtroendet för rättssystemet omfattar sådana frågor som tystnadsplikt för advokater, inrättande av disciplindomstolar för rättstillämpare samt utsändning av förhandlingar. Republikens president bad högsta domarrådet att yttra sig om sätt att förbättra systemet för ansvarsskyldighet för och skydd av domare. Frankrike har fortsatt att stärka den institutionella ramen för att bekämpa och förebygga korruption inom offentlig och privat sektor. De specialiserade institutionerna för korruptionsbekämpning, t.ex. den höga myndigheten för öppenhet i det offentliga livet och den franska antikorruptionsbyrån, fortsätter att fullgöra sina plikter. Det finns regler för intressekonflikter och skydd av visselblåsare. Även om den befintliga lagstiftningen om lobbyverksamhet inte omfattar personer som tar kontakt med högre tjänstemän har regeringen ännu inte lagt fram något förslag för detta syfte. Tillgångsredovisningar offentliggörs och kontrolleras regelbundet. Den nationella finansiella åklagarmyndigheten omorganiserades och fortsätter att uppvisa ett stabilt antal fällande domar, även genom juridiska överenskommelser av allmänintresse, inbegripet för högt uppsatta tjänstemän och i mål som rör stora värden. Den nationella kommissionen för kampanjredovisning och politisk finansiering verkar ha otillräckliga personalresurser jämfört med arbetsbelastningen. Särskilda åtgärder för offentlig upphandling infördes med anledning av covid-19-pandemin. Frankrike har en i allmänhet robust rättslig ram för skydd av mediernas mångfald och oberoende. En kommande lagändring skulle kunna leda till en institutionell omorganisering av den nationella tillsynsmyndigheten för medier och till skapandet av ett enda organ med ansvar för audiovisuell och digital kommunikation. Journalister utsätts fortfarande för olika typer av hot. Mot bakgrund av allt fler attacker vid protester och demonstrationer strävar regeringen efter att genomföra åtgärder för att förbättra kommunikationen mellan journalister och polisstyrkor vid sådana evenemang. De franska myndigheterna planerade en omfattande återhämtningsplan för mediekanaler i syfte att mildra effekterna av covid-19-pandemin samt att stödja omvandlingen av mediesektorn. Konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter genomförs ofta under lagstiftningsprocessen. Regeringen har dock ökat användningen av det påskyndade antagningsförfarandet avsevärt, vilket begränsar den parlamentariska debatten om vissa känsliga lagförslag. Undantagstillståndet med anledning av covid-19-pandemin upphörde den 1 juni 2021. Andra åtgärder som berör grundläggande rättigheter granskades av författningsdomstolen och högsta förvaltningsdomstolen, vilka ogillade en begäran från regeringen om att pröva ifall ett beslut av EU-domstolen kunde strida mot principen om tilldelade befogenheter och om fördelningen av befogenheter mellan EU och dess medlemsstater. Oberoende myndigheter fortsatte att spela en mycket aktiv roll för att skydda grundläggande rättigheter under covid-19-pandemin. Försvararen av rättigheter erkände behovet av att förbättra de nationella myndigheternas uppföljning av dess rekommendationer. Nyligen antagen lagstiftning väcker farhågor vad gäller dess potentiella inverkan på det civila samhällslandskapet. Särskilt den nya lagen om global säkerhet kritiserades hårt av intressenter och oberoende myndigheter, och författningsdomstolen förklarade att vissa av dess bestämmelser stred mot grundlagen, särskilt den som syftar till att skydda anonymiteten för poliser i tjänst.

I.Domstolsväsende

Domstolsväsendet består av två självständiga domstolsgrenar: å ena sidan allmänna domstolar som är behöriga när det gäller civilrättsliga mål och brottmål, å andra sidan förvaltningsdomstolar. De båda grenarna består av tre domstolsnivåer: domstolar i första instans, appellationsdomstolar och en högsta domstol (högsta domstolen respektive högsta förvaltningsdomstolen). Högsta förvaltningsdomstolen omfattar även en rådgivande del som tillhandahåller yttranden om lagstiftningsförslag och har i uppdrag att förvalta förvaltningsdomstolar och appellationsdomstolar. Författningsdomstolen har behörighet att kontrollera lagars författningsenlighet. Högsta domarrådet, som till hälften består av domare som väljs ut av sina kollegor, spelar en viktig roll i fråga om att skydda domstolsväsendets oberoende. Det nominerar kandidater till höga rättsfunktioner och utfärdar bindande yttranden när det gäller justitieministerns utnämning av domare . Åklagarmyndigheten är en del av domstolsväsendet och står under överinseende av justitieministern. Justitieministern kan lämna allmänna instruktioner om lagföringspolicy, men får inte lämna instruktioner om enskilda mål. Frankrike deltar i Europeiska åklagarmyndigheten (Eppo). Advokater representeras av olika advokatsamfund runtom i Frankrike.

Oberoende

Det uppfattade oberoendet är genomsnittligt bland såväl företag som allmänheten. Bland befolkningen anser 57 % att domstolarnas oberoende är ”ganska bra eller mycket bra”, vilket även 58 % av företagen gör. Samtidigt som domstolsväsendets uppfattade oberoende inom allmänheten har hållits på en mer eller mindre stabil nivå sedan 2016 har det minskat bland företagen under det senaste året. I båda fallen är det skäl som det oftast hänvisas till när det gäller uppfattningen om bristande oberoende inom domstolsväsendet sammankopplat med inblandning eller påtryckningar från regeringen och politiker.

Den konstitutionella reform som länge varit på tal för att stärka högsta domarrådets befogenheter har inte förts framåt. Den konstitutionella reformen skulle i synnerhet göra högsta domarrådets yttrande om nomineringen av åklagarkandidater bindande för den verkställande makten, göra högsta domarrådet till behörig instans för att besluta om disciplinära åtgärder som rör åklagare, sätta stopp för tidigare presidenters rätt att bli ledamöter i författningsdomstolen efter att de lämnat sin post samt avskaffa Republikens domstol. I en rapport om hinder för domstolsväsendets oberoende, utarbetad av en parlamentarisk undersökningskommission den 2 september 2020, betonades vikten av att denna konstitutionella reform genomförs. I rapporten föreslås att högsta domarrådets roll stärks ytterligare, i synnerhet genom att fullt ut anpassa de disciplinära reglerna och utnämningsreglerna för åklagare till de som gäller för domare och ge högsta domarrådet befogenhet att agera på eget initiativ i eventuella frågor med anknytning till domstolsväsendets oberoende. För att denna konstitutionella lag ska kunna antas måste presidenten sammankalla parlamentets båda kamrar till ett plenarsammanträde för att rösta om den, varvid en kvalificerad majoritet krävs med tre femtedelar av de avgivna rösterna. Behovet av att stärka högsta domarrådets disciplinära befogenheter betonades ytterligare inom ramen för administrativa utredningar som justitieministern begärt mot tre åklagare vid den nationella finansiella åklagarmyndigheten, som för närvarande pågår och skulle kunna leda till disciplinförfaranden. Tre domarförbund lämnade in ett klagomål mot justitieministern och åberopade intressekonflikter med anknytning till dennes tidigare verksamhet som advokat. Republikens domstol tog upp klagomålet till prövning och inledde en förundersökning den 13 januari 2021. Den 23 februari 2021 lämnade republikens president en begäran till högsta domarrådet om ett yttrande om både ansvarsskyldighet för och skydd av domare. Ett av syftena är att effektivisera systemet för klagomål från dem som berörs av utredningen så att det på ett bättre sätt kan hantera fall rörande domares brister i yrkesutövandet.

Två nya lagförslag syftar till att öka förtroendet för rättssystemet. Den 14 april 2021 lämnade justitieministern in två lagförslag till ministerrådet i syfte att stärka förtroendet för rättssystemet. Förslagen skulle i synnerhet stärka skyddet för tystnadsplikt för försvarsadvokater, skapa nationella disciplindomstolar för rättstillämpare, vilka även skulle få i uppdrag att utarbeta etiska regler, och öka möjligheterna att filma och utsända förhandlingar i syfte att främja allmänhetens förståelse av rättssystemet.

Kvalitet

Flera projekt genomförs för att vidareutveckla digitaliseringen av rättsskipningen. Trots ansträngningar för att höja rättssystemets digitaliseringsnivå finns det fortfarande utrymme för förbättringar när det gäller förfaranderegler för att tillåta digital teknik i domstolarna, för domstolars och åklagarmyndigheters användning av digital teknik och elektroniska kommunikationsverktyg, samt för digitala lösningar för att inleda, genomföra och följa förfaranden. I straffrättsliga frågor pågår ett projekt som kallas ”digitalt straffrättsligt förfarande”. Dess syfte är att digitalisera alla steg i förfarandet, från registrering av ett klagomål eller konstaterande av ett brott till meddelande av dom och arkivering av domstolsbeslutet, samt att förenkla tillgången till ärendet för parterna och för rättstillämpare. Genomförandet av de olika verktygen för att digitalisera kommunikationen mellan alla aktörer i det straffrättsliga förfarandet, samt alla handlingar i målet, inleddes på experimentnivå år 2019 i två domstolar och kommer gradvis att utvidgas till samtliga domstolar. I civilmål syftar programmet Portalis till att ersätta alla åtta befintliga applikationer som används i domstolarna med ett enda digitalt verktyg och till att i slutändan uppnå fullständig digitalisering av civilrättsprocessen för såväl målsägande som för yrkesverksamma inom rättsväsendet, från tillämpningen till delgivningen av domstolens beslut på en säker portal. Det första steget togs i och med lanseringen av en webbplats som riktade sig till målsägande och som låter dem lämna in ansökningar i vissa civilrättsliga frågor sedan den 4 januari 2021. På ett liknande sätt förväntas möjligheten att lämna in ansökningar om rättshjälp online, som började i pilotdomstolar i mars 2021 och gradvis kommer att införas på nationell nivå, i kombination med nya, harmoniserade regler för beräkning av den sökandes resurser, drastiskt minska tidsåtgången för att behandla sådana ansökningar. Verktyget Portalis kommer att göras driftsklart i arbetsdomstolen under 2021 för att därefter utvidgas till andra domstolar fram till 2022.

De resurser som anslås till rättssystemet har ökat betydligt under 2021 . Enligt finanslagen för 2021 tilldelas justitieministeriet därmed en budget på 12,1 miljarder euro, eller cirka 2 % av de sammanlagda offentliga utgifterna, vilket utgör en ökning med 8 % jämfört med föregående år (den största ökningen från ett år till nästa under mer än 20 år), inbegripet ytterligare 127 miljoner euro som har anslagits till rättegångskostnader. Finanslagen skapar även 2 450 tjänster inom rättssystemet, vilket utgör en ökning med cirka 3 % till ett totalt antal tjänster på cirka 90 000. Budgeten för rättshjälp uppgick 2021 till 585 miljoner euro, en ökning med 10 % som gjorde det möjligt att höja advokatarvodena inom ramen för detta system, i synnerhet för vissa uppdrag i straffrättsliga frågor och medling. En ny garanti skapades också för advokatarvodet, oaktat bristande förmåga från rättshjälpssökandens sida. Advokatsamfunden anser att ersättningen till advokater för rättshjälp till stor del fortfarande är otillräcklig och inte täcker advokaternas kostnader.

Flera åtgärder som rörde det straffrättsliga systemets funktion och som infördes under covid-19 pandemin har annullerats. Författningsdomstolen förklarade att den automatiska förlängning av häktningstiden som infördes genom ett beslut av den 25 mars 2020, och som var i kraft under nedstängningen fram till den 11 maj 2020, stred mot grundlagen på grund av dess automatiska karaktär och avsaknaden av en systematisk domstolsprövning om huruvida förlängningen inom en kort tidsfrist var nödvändig, med beaktande av rätten till personlig frihet. I ett beslut av den 5 mars 2021 har högsta förvaltningsdomstolen även fastställt att denna automatiska förlängning står i strid med rätten till frihet som är inskriven i artikel 5 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och att möjligheten för domaren i en underordnad brottmålsdomstol att införa användning av videokonferenser eller telefonkommunikation innebär ett åsidosättande av rätten till en rättvis rättegång som skyddas av artikel 6 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Genom ett beslut av den 27 november 2020 hade högsta förvaltningsdomstolen redan stoppat användningen av videokonferenser utan den anklagades medgivande för förhandlingar inför brottmålsöverdomstolar med anledning av att de innebär ett allvarligt och uppenbart olagligt inkräktande på rätten till försvar och rätten till en rättvis rättegång.

Effektivitet

Åtgärder vidtas för att mildra covid-19-pandemins påverkan på civilmåls- och brottmålsdomstolarnas effektivitet, men handläggningstiderna oroar fortfarande. De nödåtgärder som vidtagits för att hantera hälsokrisen, i synnerhet mellan mars och maj 2020, ledde till minskad verksamhet och ett ökat antal ärenden vid domstolarna. I oktober 2020 hade följaktligen civilmålsdomstolarnas antal ärenden ökat med närmare 43 000 och de underordnade brottmålsdomstolarna med 19 000 jämfört med slutet av 2019. Den uppskattade tidsåtgång som krävs för att avgöra civilrättsliga och handelsrättsliga mål fortsatte att öka, och 2019 krävdes i genomsnitt 432 dagar. Å andra sidan förbättrades avslutandegraden för civilrättsliga och handelsrättsliga mål något till 99,7 % för 2019, men denna siffra kom innan man såg effekterna av pandemin. För att ta itu med de utmaningar som brottmålsdomstolarna står inför antogs en ny lag den 8 april 2021 för att öka effektiviteten hos det lokala rättsväsendet och för brottmålsprocesserna, och denna utvidgar alternativen till åtal, omfattningen av de åtgärder som är tillämpliga som en del av composition pénale och tillåter verkställande utanför domstol genom samhällstjänst.

II.Regelverk för korruptionsbekämpning

Bland de myndigheter som är delaktiga i kampen mot korruption finns antikorruptionsbyrån (som utarbetar den fleråriga planen för korruptionsbekämpning och stöder privaträttsliga och offentligrättsliga juridiska personer i hur korruption kan förebyggas och upptäckas), den höga myndigheten för öppenhet i det offentliga livet (som ansvarar för att säkerställa offentliga institutioners integritet) och centralbyrån för bekämpning av korruption och skattebrott (en specialpolis som utreder ekonomisk brottslighet, inbegripet korruption och penningtvätt). Den nationella finansiella åklagaren har behörighet att utreda korruptionsfall på hög nivå.