Särskild rapport Att genomföra EU:s  
budget med hjälp av 
finansieringsinstrument   
– lärdomar av program  - 
perioden 2007–2013SV 2016  nr 19
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxemburg  
LUXEMBURG
Tfn +352 4398-1
Frågor:  eca.europa.eu/sv/Pages/ContactForm.aspx
Webbplats:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på internet  
via Europa-servern ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2016
Print ISBN 978-92-872-5420-7 ISSN 1831-0990 doi:10.2865/73838 QJ-AB-16-019-SV-C
PDF ISBN 978-92-872-5357-6 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/848349 QJ-AB-16-019-SV-N
EPUB ISBN 978-92-872-5424-5 ISSN 1977-5830 doi:10.2865/036614 QJ-AB-16-019-SV-E
© Europeiska unionen, 2016
Kopiering tillåten med angivande av källan.
Att genomföra EU:s 
budget med hjälp av 
finansieringsinstrument   
– lärdomar av program-  
perioden 2007–2013
(i enlighet med artikel 287.4 andra stycket i EUF-fördraget)Särskild rapportSV 2016  nr 19
02
 Granskningsteam
I våra särskilda rapporter redovisar vi resultatet av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av särskilda bud -
getområden eller förvaltningsteman. För att uppnå så stor effekt som möjligt väljer vi ut och utformar granskningsupp -
gifterna med hänsyn till riskerna när det gäller resultat eller regelefterlevnad, storleken på de aktuella inkomsterna eller 
utgifterna, framtida utveckling och politiskt intresse och allmänintresse.
Denna effektivitetsrevision utfördes av revisionsavdelning II (där ledamoten Henri Grethen är ordförande) som är speci -
aliserad på utgiftsområdena strukturpolitik, transporter och energi. Revisionsarbetet leddes av ledamoten Iliana Ivanova 
med stöd av Tony Murphy (kanslichef), Mihail Stefanov (attaché), Niels-Erik Brokopp (förstechef), Rares Rusanescu (upp -
giftsansvarig) och Agathoclis Argyrou (revisor), Marcel Bode (revisor), Viorel Cirje (revisor) och Maria Ploumaki (revisor).
Från vänster till höger:  M. Stefanov, I. Ivanova, N.-E. Brokopp, R. Rusanescu, T. Murphy och A. Argyrou.

03
 Innehåll
Punkt
 Förkortningar
 Ordförklaringar
I–VIII  Sammanfattning
1–22  Inledning
1–4 Vad är finansieringsinstrument?
5–22  Hur finansieringsinstrument har använts i genomförandet av EU:s budget sedan 2007
23–26  Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod
27–146  Kommentarer
27–61  Var finansieringsinstrumenten lagom stora med hänsyn till marknadsbehoven?
29–45  En alltför stor kapitaltilldelning ledde till låga utbetalningsgrader, undvikande av tillbakadragande av 
medel och potentiell återbetalning vid avslutningen
46–54 Marknadsbehoven bedömdes inte alltid korrekt av förvaltningsmyndigheterna innan medel fördelades till 
Eruf- och ESF-finansieringsinstrument
55–61  Ett regionalt fokus bidrog till att medlemsstaterna inrättade ett stort antal små finansieringsinstrument 
under programperioden 2007–2013
62–91  Lyckades finansieringsinstrumenten attrahera privat kapital?
64–72  När kommissionen mäter finansieringsinstrumentens hävstångseffekt tar den inte vederbörlig hänsyn till 
i vilken omfattning offentlig finansiering mobiliserar ytterligare medel
73–91  Svårt att locka investerare från den privata sektorn till finansieringsinstrument med såväl delad som central 
förvaltning
04 Innehåll 
92–105  Gav finansieringsinstrumenten revolverande ekonomiskt stöd?
93–95  Förseningar i genomförandet förkortade den faktiska investeringsperioden för flera Eruf- och ESF-
finansieringsinstrument betydligt
96–105  Den revolverande effekten hos Eruf- och ESF-finansieringsinstrument var begränsad under genomförandet 
och osäker efter avslutningen av programmen 2007–2013
106–146  Har finansieringsinstrument visat sig vara en kostnadseffektiv metod för att genomföra EU:s 
budget?
108–110  Höga förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter i förhållande till den faktiska utbetalningen till 
slutmottagare
111–120  Ingen ersättning betalades ut från EU-budgeten för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter över 
taken i lagstiftningen vid avslutningen
121–131  Kommissionen tar inte vederbörlig hänsyn till skillnader mellan typer av instrument och den faktiska 
storleken på det stöd som getts till slutmottagare vid bedömningen av förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter
132–141  Begränsningar i medlemsstaternas rapportering av förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter
142–146  Förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter uppstår utöver den administrativa kostnaden för att 
genomföra operativa program inom Eruf och ESF
147–163  Slutsatser och rekommendationer
 Bilaga I  —  Finansieringsinstrument med delad förvaltning  – hur fungerar de 
(programperioden 2014–2020)?
 Bilaga II —  Definition av termen ”finansieringsinstrument” i den rättsliga grunden 
(programperioderna 2014–2020  och  2007–2013)
 Bilaga III —  Översikt över Eruf-finansieringsinstrumenten i de 28 EU-medlemsstaterna: antal 
fonder och kapitaltilldelning (programperioden 2007–2013)
 Bilaga IV —  Översikt över ESF-finansieringsinstrumenten i de 28 EU-medlemsstaterna: antal 
fonder och kapitaltilldelning (programperioden 2007–2013)
 Bilaga V  —  Sammanfattning av förhandsbedömningskrav (programperioden 2014–2020)
 Kommissionens svar
 Svar från Margueritefonden
05
 Förkortningar
COCOF : Samordningskommittén för fonderna
CPR : förordningen om gemensamma bestämmelser
EaSI : Europeiska unionens program för sysselsättning och social innovation
EEEF : Europeiska fonden för energieffektivitet
EEPR : ett program för hjälp till ekonomisk återhämtning genom finansiellt stöd från gemenskapen till projekt på 
energiområdet
EFF : Europeiska fiskerifonden
Efsi : Europeiska fonden för strategiska investeringar
EGESIF : expertgrupp för de europeiska struktur- och investeringsfonderna
EIB: Europeiska investeringsbanken
EIF: Europeiska investeringsfonden
Ejflu : Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling
EPMF : det europeiska instrumentet Progress för mikrokrediter för sysselsättning och social delaktighet
Eruf : Europeiska regionala utvecklingsfonden
ESF : Europeiska socialfonden
ESIF : Europeiska struktur- och investeringsfonder/ESI-fonder
FEUF : fördraget om Europeiska unionens funktionssätt
FSE : Fonden för ett sammanlänkat Europa
GBER : allmän gruppundantagsförordning
Jeremie : gemensamma europeiska resurser för mikroföretag till medelstora företag
LGTT : instrument för lånegarantier till projekt inom det transeuropeiska transportnätet
Margueritefonden : Europeiska 2020-fonden för energi, klimatförändring och infrastruktur
MFF : den fleråriga budgetramen
06 Förkortningar 
OP: operativt program
PBI: initiativet om projektobligationer
PFLP : portfölj med en första förlustdel
SF: Sammanhållningsfonden
SICAR : SICAR-bolag ( société d’investissement en capital à risque)
SICAV : SICAV-bolag ( société d’investissement à capital variable)
SME : små och medelstora företag
SoA : revisionsförklaring
TEN-E/T : transeuropeiska energinät/transportnät
07
 Ordförklaringar
Allmän förordning  för programperioden 2007–2013: rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 
2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1260/19991.
Budgetförordningen : Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 av den 25 oktober 
2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) 
nr 1605/20022.
De europeiska struktur- och investeringsfonderna  (ESI-fonderna)  omfattar fem separata fonder som har som 
mål att minska de regionala obalanserna i unionen under programperioden 2014–2020.  Följande fonder 
ingår: Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska 
jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden.
Delegerad förordning : Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 480/2014 av den 3 mars 2014 om 
komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 om fastställande av gemensamma 
bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, 
Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden och om 
fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, 
Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden3.
En buffert för en första förlust i portföljen (PFLP) : när en låneportfölj delas upp i flera riskdelar är bufferten för 
en första förlust i portföljen den del som absorberar de första förlusterna i portföljen (till exempel på grund av lån 
som inte återbetalats).
En finansiell intermediär  är en enhet som fungerar som intermediär mellan förvaltningsmyndigheten eller 
holdingfonden och slutmottagarna av medel som kanaliseras genom finansieringsinstrument med delad 
förvaltning.
En förvaltningsmyndighet är en nationell, regional eller lokal myndighet eller något annat offentligt eller privat 
organ som medlemsstaten har utsett att förvalta ett operativt program. I dess uppgifter ingår att välja ut vilka 
projekt som ska finansieras, övervaka hur projekten genomförs och rapportera till kommissionen om finansiella 
aspekter och uppnådda resultat.
En garanti är ett åtagande av en tredje part, kallad garant, att betala en låntagares skuld om låntagaren inte kan 
betala den själv. Garanten är skyldig att träda in om låntagaren inte betalar hela eller delar av sin skuld, i enlighet 
med de villkor och bestämmelser som fastställs i avtalet mellan garanten, långivaren och/eller låntagaren.
1 EUT L 210, 31.7.2006, s. 25.
2 EUT L 298, 26.10.2012, s. 1.
3 EUT L 138, 13.5.2014, s. 5.
08 Ordförklaringar 
En holdingfond  är en fond som inrättas för att investera i flera riskkapitalfonder, garantifonder, lånefonder, 
stadsutvecklingsfonder, fonder eller andra stimulansordningar som ger lån, garantier för återbetalningspliktiga 
investeringar eller liknande instrument för effektiv energianvändning och användning av förnybar energi 
i byggnader, även befintliga bostäder.
En slutmottagare  är en juridisk eller fysisk person som inte är en holdingfond eller en finansiell intermediär och 
som får finansiering från ett finansieringsinstrument.
Ett lån är en överenskommelse som ålägger långivaren en skyldighet att göra ett överenskommet belopp 
tillgängligt för låntagaren för en överenskommen period. Låntagaren är skyldig att återbetala beloppet efter en viss 
period. I regel är låntagaren skyldig att betala ränta på lånebeloppet.
Ett SICAR-bolag ( société d’investissement en capital à risque ) är en struktur avsedd för investeringar i onoterade 
bolag och riskkapitalinvesteringar utan regler för investeringsdiversifiering eller restriktioner när det gäller utlåning 
eller belåning.
Ett SICAV-bolag ( société d’investissement à capital variable ) är en typ av värdepappersfond vars kapitalvärde 
förändras utifrån antalet investerare och värdet på dess underliggande investeringar. Andelar i fonden köps och 
säljs utifrån fondens senaste fondandelsvärde.
Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi)  syftar till att mobilisera minst 315  miljarder  euro 
i privata och offentliga långsiktiga investeringar inom hela EU under perioden 2015–2017 och garantera 
finansieringen av projekt under de följande åren. Efsi har inrättats inom Europeiska investeringsbanken (EIB) som 
en förvaltningsfond med obegränsad varaktighet för att finansiera mer riskfyllda delar av projekt. En garanti på 
upp till 16 miljarder euro, som backas upp av EU-budgeten, ska kompensera för den ytterligare risk som EIB tar. 
Medlemsstaterna kan bidra med ytterligare medel till Efsi.
Europeiska regionala utvecklingsfondens (Eruf)  mål är att stärka den ekonomiska och sociala 
sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i unionen 
med hjälp av ekonomiskt stöd till skapandet av infrastruktur och produktiva sysselsättningsskapande investeringar, 
främst till företag.
Europeiska socialfondens (ESF)  mål är att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen inom Europeiska 
unionen genom att förbättra sysselsättningsmöjligheterna, främst genom utbildningsåtgärder, främja en hög 
sysselsättningsnivå och skapa fler och bättre arbeten.
Expertgruppen för de europeiska struktur- och investeringsfonderna (EGESIF)  inrättades vid kommissionen 
i syfte att ge råd till kommissionen i frågor som rör genomförandet av program som antas och genomförs i enlighet 
med förordningarna om de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Den är en av de två grupper som 
ersätter samordningskommittén för fonderna (den andra är COESIF – samordningskommittén för de europeiska 
struktur- och investeringsfonderna).
09 Ordförklaringar 
FSE-förordningen : Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1316/2013 av den 11 december 2013 om 
inrättande av Fonden för ett sammanlänkat Europa, om ändring av förordning (EU) nr 913/2010 och om upphävande 
av förordningarna (EG) nr 680/2007 och (EG) nr 67/20104.
Förordningen om gemensamma bestämmelser (CPR) för perioden 2014–2020: Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser 
för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska 
jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna 
bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och 
Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/20065.
Gemensamma europeiska resurser för mikroföretag till medelstora företag (Jeremie)  är ett initiativ av 
kommissionen som utvecklats tillsammans med Europeiska investeringsfonden. Det främjar användning av 
finansieringstekniska instrument för att förbättra tillgången till finansiering för små och medelstora företag genom 
strukturfonderna.
Högsta garantisats  är en procentandel av ett totalt låneportföljvärde som garantin faktiskt täcker.
I ett operativt program  anges en medlemsstats prioriteringar och särskilda mål och hur finansieringen kommer 
att användas under en given period, vanligen sju år, för att finansiera projekt. Projekten ska bidra till att uppfylla 
ett eller flera av ett visst antal mål som anges för det operativa programmets insatsområde. Det ska finnas 
program för var och en av fonderna på det sammanhållningspolitiska området, det vill säga Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden eller Sammanhållningsfonden. Operativa program utarbetas av 
medlemsstaterna och ska godkännas av kommissionen innan medel från EU-budgeten kan betalas ut. De kan bara 
ändras under den aktuella perioden om båda parterna samtycker till det.
Insatsområde : en av prioriteringarna i strategin för ett operativt program som omfattar en grupp inbördes 
relaterade insatser med specifika mätbara mål.
Kapitalinvestering  innebär att ett företag tillförs kapital, som investeras direkt eller indirekt i utbyte mot ägarskap 
av eller delägarskap i företaget, varvid investeraren även kan få visst inflytande över driften av företaget samt andel 
av företagets vinster.
Kapitaltilldelning  avser det finansieringsbelopp som betalas till ett finansieringsinstrument (från EU-budgeten, 
den nationella budgeten eller privata investerare) för att stödja dess verksamhet. Det bör återspegla 
finansieringsinstrumentets investeringskapacitet och stå i rimlig proportion till den marknad som det är inriktat på.
Sammanhållningspolitiken  under programperioden 2007–2013 omfattade Europeiska regionala 
utvecklingsfonden och Europeiska socialfonden (dvs. de två ”strukturfonderna”) och Sammanhållningsfonden. 
Till programperioden 2014–2020 har samordningen mellan sammanhållningspolitiken och EU:s övriga politik som 
bidrar till regional utveckling, nämligen landsbygdsutvecklings-, fiskeri- och havspolitiken, förbättrats genom att 
gemensamma bestämmelser för de europeiska struktur- och investeringsfonderna har införts.
4 EUT L 348, 20.12.2013, s. 129.
5 EUT L 347, 20.12.2013, s. 320.
10 Ordförklaringar 
Samordningskommittén för fonderna (COCOF) är en ständig övervakningskommitté vid kommissionen. Den 
har till uppgift att diskutera frågor om genomförandet av de förordningar som reglerar Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden.
Statligt stöd  är varje form av direkt eller indirekt ekonomiskt stöd som offentliga myndigheter ger företag i den 
privata sektorn. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) är statligt stöd på den inre 
marknaden generellt sett förbjudet, utom i vederbörligen motiverade fall, nämligen om det inte snedvrider (eller 
hotar att snedvrida) konkurrensen. Europeiska kommissionen har exklusiv behörighet att bedöma om det statliga 
stöd som medlemsstater beviljar är förenligt med dessa regler. Europeiska kommissionens beslut och åtgärder 
i procedurfrågor granskas av tribunalen och domstolen.
Särskilda fonder  är fonder som inte är holdingfonder.
Tillämpningsförordning : kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006 om 
tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1083/2006 och för Europaparlamentets och rådets förordning 
(EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden6.
Tröskelvärde  är den lägsta avkastningsnivå på ett projekt eller en investering som en förvaltare eller investerare 
kräver.
Villkorad kreditlimit  är en kreditlimit som kan utnyttjas under förutsättning att en i förväg definierad händelse 
inträffat.
Överskottsfinansiering  är den del av kapitaltilldelningen som nått slutmottagarna och därefter återförts till 
finansieringsinstrumentet och som därför är tillgängligt för en ny investeringsomgång.
6 EUT L 371, 27.12.2006, s. 1.
11
 Sammanfattning
I
Europeiska unionen står för närvarande inför allvarliga utmaningar som den ekonomiska och finansiella återhämt -
ningen och hanteringen av flyktingkrisen. EU:s beslutsfattare försöker därför hitta sätt att maximera ändamålsenlig -
heten och effektiviteten i den tillgängliga EU-budgeten, som står för mindre än 1 % av EU:s bruttonationalprodukt 
(BNP).
II
Finansieringsinstrument är ett verktyg för att tillhandahålla ekonomiskt stöd från EU-budgeten. Det ekono -
miska stöd som ges till slutmottagare genom finansieringsinstrument kan ha formen av lån, garantier och 
kapitalinvesteringar.
III
Om finansieringsinstrumenten genomförs korrekt har de följande två specifika fördelar jämfört med bidrag:
– Möjligheten att de offentliga medlen får en hävstångseffekt (dvs. att de mobiliserar ytterligare privata och of -
fentliga medel som kompletterar den ursprungliga offentliga finansieringen).
– Den revolverande karaktären på deras kapital (dvs. att samma medel används i flera cykler).
Det faktum att lån måste återbetalas, garantier frigöras och kapitalinvesteringar återföras bör i princip också 
påverka slutmottagarnas beteende och leda till en bättre användning av offentliga medel och minska sannolik -
heten för att slutmottagarna blir beroende av offentligt stöd.
IV
Under programperioden 2007–2013 använde 25 av EU:s 28 medlemsstater finansieringsinstrument som inrättats 
inom Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Europeiska socialfonden (ESF): totalt hade 972 Eruf- och 
53 ESF-finansieringsinstrument inrättats runtom i EU. Vid utgången av 2014 hade omkring 16 miljarder euro beta -
lats i stöd från Erufs och ESF:s operativa program till dessa instrument. Det är en betydande ökning jämfört med 
att omkring 1,3  miljarder  euro fördelades till sådana instrument under programperioden 2000–2006 och 0,6  mil -
jarder  euro under programperioden 1994–1999. Under samma period, 2007–2013, uppgick det totala bidraget 
från EU-budgeten till de 21 finansieringsinstrument som förvaltades direkt eller indirekt av kommissionen till cirka 
5,5 miljarder  euro. De centralt förvaltade finansieringsinstrumenten används i alla EU:s medlemsstater.
12 Sammanfattning 
V
Vid revisionen granskade vi huruvida finansieringsinstrument var en effektiv mekanism för att genomföra EU-bud -
geten under programperioden 2007–2013. Revisionen utfördes mellan oktober 2014 och mars 2016 och var inriktad 
på områdena regional-, social-, transport- och energipolitik. Vår analys omfattade alla de 1 025 Eruf- och ESF-finan -
sieringsinstrument som inrättades under programperioden 2007–2013 med delad förvaltning och sex centralt för -
valtade finansieringsinstrument på dessa områden. Uppgifterna som presenteras i rapporten bygger på den senast 
tillgängliga information som kommissionen lämnade i september 2015 och speglar situationen i slutet av 2014.
VI
Vid revisionen identifierade vi ett antal betydande problem som begränsade finansieringsinstrumentens effektivi -
tet som mekanism för att genomföra EU-budgeten under programperioden 2007–2013:
– Ett betydande antal Eruf- och ESF-finansieringsinstrument var för stora och hade ännu i slutet av 2014 avsevärda 
problem med att betala ut sitt kapital (i genomsnitt hade omkring 57 % av allt det kapital som hade betalats 
från de operativa programmen till finansieringsinstrumenten använts). En bidragande faktor till den alltför stora 
ursprungliga kapitaltilldelningen var medlemsstaternas ambition att undvika tillbakadraganden under pro -
gramperioden 2007–2013.
– Generellt sett lyckades varken finansieringsinstrument med delad eller med central förvaltning attrahera privat 
kapital.
– Hittills har endast ett begränsat antal Eruf- och ESF-finansieringsinstrument lyckats tillhandahålla revolverande 
ekonomiskt stöd.
– När det gällde Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten var förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna 
höga i förhållande till det faktiska ekonomiska stödet till slutmottagare. De förefaller också vara betydligt högre 
än inom centralt förvaltade instrument eller investeringsfonder i den privata sektorn.
VII
Samtidigt noterar vi också att den rättsliga ramen för finansieringsinstrument förbättrades till programperioden 
2014–2020 på grundval av den sakkunskap som inhämtades under programperioden 2007–2013, men vissa problem 
kvarstår.
13 Sammanfattning 
VIII
I rapporten rekommenderar vi följande:
– Kommissionens förhandsbedömning av centralt förvaltade instrument bör systematiskt inbegripa en analys av 
de lärdomar som har dragits hittills.
– Kommissionen bör utöver de lärdomar som har dragits även analysera vilken effekt stora socioekonomiska 
förändringar har på den logiska grunden för instrumentet och vilka motsvarande bidrag som krävs från EU-bud -
geten i samband med halvtidsöversynen av alla centralt förvaltade finansieringsinstrument.
– Kommissionen och medlemsstaterna bör sträva efter att optimera storleken på särskilda Eruf- och ESF-fonder 
för att när så är möjligt dra fördel av de betydande besparingar som kan göras i kostnaderna för att genomföra 
instrumenten. Kommissionen bör ge medlemsstaterna ytterligare vägledning om hur de ska inrätta sådana fi -
nansieringsinstrument i medlemsstaterna eller på EU-nivå (som förvaltas direkt eller indirekt av kommissionen).
– Kommissionen bör i budgetförordningen (och därefter i sektorförordningar) fastställa en definition av finan -
sieringsinstruments hävstångseffekt som är tillämplig på EU-budgetens alla områden och som klart och tydligt 
skiljer mellan hävstångseffekten hos privata och nationella offentliga bidrag inom det operativa programmet 
och/eller ytterligare privata eller offentliga kapitalbidrag samt beaktar den berörda typen av instrument.
– När det gäller Eruf- och ESF-finansieringsinstrument under programperioden 2007–2013 bör kommissionen se 
till att medlemsstaterna vid avslutningen lämnar fullständiga och tillförlitliga uppgifter om privata bidrag till 
kapitalet, både genom de operativa programmen och i tillägg till dem.
– När det gäller Eruf- och ESF-finansieringsinstrument bör kommissionen ge medlemsstaterna ytterligare vägled -
ning om hur de bäst ska tillämpa bestämmelserna om förmånsbehandling för att attrahera mer privat kapital 
utan att alltför stora risker fördelas till de offentliga givare som bidrar till instrumentens kapital.
– När det gäller centralt förvaltade finansieringsinstrument bör de allmänna riskdelningsprinciper som kan påver -
ka EU-budgeten fastställas i den lagstiftning som reglerar det berörda instrumentet.
– När det gäller alla finansieringsinstrument som finansieras från EU-budgeten under programperioden 2014–
2020 bör kommissionen se till att endast strukturer som överensstämmer med dess egna rekommendationer 
och åtgärder i fråga om skattemässig behandling tillämpas av medlemsstaterna, kommissionen själv och 
EIB-gruppen.
– Kommissionen bör vidta lämpliga åtgärder för att se till att medlemsstaterna upprätthåller medlens revolve -
rande karaktär under den föreskrivna perioden på åtta år efter stödberättigandeperiodens slut när det gäller 
programperioden 2014–2020.
14 Sammanfattning 
– Kommissionen bör ge vägledning om de bestämmelser som tillåter att finansieringsinstrument fortsätter 
att användas under den följande programperioden, särskilt i de fall då fondförvaltarna väljs ut i en offentlig 
upphandling.
– Kommissionen bör se till att medlemsstaterna rapporterar utförlig information om förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter som uppkommit och betalats senast i mars 2017 med hänsyn till den kommande avslut -
ningen av programperioden 2007–2013.
– Kommissionen bör förtydliga att taken för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter måste tillämpas på 
det faktiska kapital som använts av finansieringsinstrumentet, det vill säga det bidrag från det operativa pro -
grammet som har använts till att ge slutmottagare ekonomiskt stöd.
– Vad beträffar den resultatbaserade ersättningen till fondförvaltare under programperioden 2014–2020 bör kom -
missionen lägga fram ett lagstiftningsförslag om en översyn av de befintliga bestämmelserna i förordningen 
om gemensamma bestämmelser för att förstärka incitamentseffekten hos dessa arrangemang.
– Medlemsstaternas förvaltningsmyndigheter bör i stor utsträckning utnyttja de befintliga resultatbaserade de -
larna i ersättningen till fondförvaltare när de förhandlar fram finansieringsavtal.
– Kommissionen bör göra en jämförande analys av genomförandekostnaderna för bidrag och återbetalningsplik -
tigt ekonomiskt stöd, huvudsakligen genom finansieringsinstrument, när det gäller programperioden 2014–
2020 för att ta reda på deras faktiska storlek. Sådan information skulle vara särskilt relevant för utarbetandet 
av lagstiftningsförslag till perioden efter 2020 och för fastställandet av en lämplig omfattning för det tekniska 
stödet.
15
 Inledning
Vad är finansieringsinstrument?
01 
Europeiska unionen står för närvarande inför allvarliga utmaningar som den eko -
nomiska och finansiella återhämtningen och hanteringen av flyktingkrisen. EU:s 
beslutsfattare försöker därför hitta sätt att maximera ändamålsenligheten och 
effektiviteten i den tillgängliga EU-budgeten, som står för mindre än 1 % av EU:s 
bruttonationalprodukt (BNP).
Finansieringsinstrument7 är ett verktyg för att tillhandahålla ekonomiskt stöd från 
EU-budgeten genom lån, garantier och kapitalinvesteringer (eller investeringar i form 
av kapital likställt med eget kapital) för genomförandet av projekt (se tabell 1 )8.
I bilaga 1  förklarar vi hur de olika typerna av finansieringsinstrument fungerar.7 Under programperioden 
2007–2013 användes termen 
”finansieringstekniska 
instrument” i den lagstiftning 
som reglerade Eruf och ESF. 
I denna rapport används 
termerna ”finansierings -
tekniskt instrument” och 
”finansieringsinstrument” 
synonymt.
8 Enligt internationell redo  - 
visningsstandard 32 är ett 
finansiellt instrument ”varje 
form av avtal som ger upphov 
till en finansiell tillgång i ett 
företag och en finansiell skuld 
eller ett egetkapitalinstrument 
i ett annat företag”.Tabell 1De viktigaste typerna av finansieringsinstrument som stöds av EU-budgeten
Källa:  Europeiska kommissionen, EIB, FI Compass – Financial Instrument products . Loans, guarantees, equity and quasi-equity  (kompass för finansie -
ringsinstrument – produkter i form av finansieringsinstrument – lån, garantier, eget kapital och kapital likställt med eget kapital), s. 3.Lån
”En överenskommelse som tvingar långivaren att göra ett överenskommet 
belopp tillgängligt för låntagaren för en överenskommen period och enligt vilken låntagaren är skyldig att återbetala det beloppet inom den överenskomna perioden” . Inom ett ﬁnansieringsinstrument kan ett lån vara till hjälp om banker är ovilliga att låna ut på villkor som låntagaren kan acceptera. De kan erbjuda lägre ränta, längre återbetalningsperioder eller ha lägre krav på säkerheter.
Eget kapital
”Att ett företag tillhandahålls kapital, som investeras direkt eller indirekt i 
utbyte mot ägarskap av eller delägarskap i företaget, varvid investeraren även kan få visst inﬂytande över driften av företaget samt andel av företagets vinster” .Den ekonomiska avkastningen beror på företagets tillväxt och lönsamhet. Den fås genom utdelningar och försäljning av aktier till en annan investerare (avyttring) eller genom ett oﬀentligt fast anbud.Garanti
”Ett skriftligt åtagande om ansvar för hela eller delar av en tredje mans 
skuld eller skyldighet eller för den tredje mannens framgångsrika fullgörande av sin skyldighet vid en händelse som utlöser en sådan garanti, exempelvis en utebliven betalning*” .Garantier omfattar i regel ﬁnansiella transaktioner som lån.
* Europeiska kommissionen (2015). Guidance for Member States on Financial 
Instruments – Glossary (vägledning för medlemsstaterna om ﬁnansieringsinstru-
ment – ordlista).
Kapital likställt med eget kapital
”En typ av ﬁnansiering som ligger mellan kapitalinvestering och lån, med 
en högre risk än prioriterad fordran och en lägre risk än stamaktiekapital.Investeringar i form av kapital likställt med eget kapital kan struktureras som fordran, normalt osäkrad och underordnad och i vissa fall konvertibel till aktier, eller som preferensaktier” .Risk/avkastningsproﬁlen ligger vanligtvis mellan fordran och aktier i ett företags kapitalstruktur.
16 Inledning 
02 
Jämfört med bidrag (som är det traditionella sättet att tillhandahålla finansiering 
från EU-budgeten) kan finansieringsinstrument, om de genomförs korrekt, ge två 
specifika fördelar:
 ο Möjligheten att de offentliga medlen får en hävstångseffekt (dvs. att de 
mobiliserar ytterligare privata och offentliga medel som kompletterar den 
ursprungliga offentliga finansieringen).
 ο Den revolverande karaktären på deras kapital (dvs. att samma medel används 
i flera cykler) gör att varje euro i finansiering genom finansieringsinstrument 
i princip kan användas mer än en gång.
03 
Det faktum att lån måste återbetalas, garantier frigöras och kapitalinvesteringar 
återföras bör i princip också påverka slutmottagarnas beteende och leda till en 
bättre användning av offentliga medel och minska sannolikheten för att slutmot -
tagarna blir beroende av offentligt stöd.
04 
En gemensam definition av finansieringsinstrument fastställdes första gången 
vid översynen av budgetförordningen 2012; den har sedan använts i sektorför -
ordningarna för programperioden 2014–2020 (se bilaga 2 ).
Hur finansieringsinstrument har använts 
i genomförandet av EU:s budget sedan 2007
Hur finansieringsinstrument som finansieras via EU:s budget 
har använts
05 
EU-budgeten kan genomföras med delad förvaltning (dvs. i samarbete med 
medlemsstaterna, såsom inom sammanhållningspolitiken), med direkt förvalt -
ning (dvs. av kommissionens egna avdelningar eller via genomförandeorgan) 
eller med indirekt förvaltning (dvs. genom att genomförandeuppgifter anförtros 
åt tredjeländer eller olika organ)9. De två sistnämna kallas gemensamt för centra -
liserad förvaltning.9 Artikel 58 i budget-  
förordningen.
17 Inledning 
06 
Finansieringsinstrument används i olika delar av EU-budgeten:
 ο Finansieringsinstrument med delad förvaltning på sammanhållningsområdet 
inrättas främst inom Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och i min -
dre utsträckning inom Europeiska socialfonden (ESF). Från och med program -
perioden 2014–2020 kan finansieringsinstrument även användas för Samman -
hållningsfonden (SF). Varje instrument måste genomföras inom ramen för 
ett operativt program (OP) som fastställs av förvaltningsmyndigheterna med 
ansvar för det programmet, tillsammans med dess storlek och utformning10. 
Finansieringsinstrument används även inom Europeiska jordbruksfonden för 
landsbygdsutveckling (Ejflu) och Europeiska fiskerifonden (EFF).
 ο Centralt förvaltade finansieringsinstrument finansieras via olika budgetområ -
den, såsom forskning, näringsliv och industri, utbildning och kultur. Kommis -
sionen är tillsammans med sina partner direkt inblandad i utformningen av 
de instrumenten och i utvecklingen av deras investeringsstrategi och kapital -
tilldelning. Beslutet att inrätta dessa instrument fattas av budgetmyndighe -
ten (dvs. Europaparlamentet och rådet) på kommissionens förslag.
Regler för att välja ut finansieringsinstrumentens fondförvaltare
07 
Vid delad förvaltning kan finansieringsinstrument inrättas som självständiga fon -
der eller som delfonder av en holdingfond, nedan kallade särskilda fonder  (se  fi-
gur 1 ). En holdingfond, ibland även kallad fondandelsfond, är en fond som inrät -
tas för förvaltning av olika typer av instrument. Den gör också att stöd kan ges 
från ett eller flera operativa program till ett eller flera finansieringsinstrument.
08 
Finansieringsinstrument förvaltas i allmänhet av privata eller statliga banker eller 
andra finansiella intermediärer och inte av offentliga förvaltningar. När det gäller 
Eruf- och ESF-instrument måste valet av fondförvaltare följa EU:s och medlems -
staternas regler för offentlig upphandling om förvaltningen läggs ut på anbud. 
I situationer där reglerna för offentlig upphandling inte är tillämpliga (dvs. om 
fondförvaltningsavtalet inte är ett offentligt tjänstekontrakt) kan förvaltnings -
myndigheten utse en fondförvaltare under förutsättning att gällande regler för 
statligt stöd följs (se punkterna 10–12).
09 
EIB-gruppen (som omfattar Europeiska investeringsfonden (EIF) och Europeiska 
investeringsbanken (EIB)) åtnjuter en särskild ställning eftersom de kan utses till 
fondförvaltare utan ett förfarande för offentlig upphandling11. De förvaltar också 
merparten av de centralt förvaltade instrumenten för vilka fondförvaltaren utses 
i lagstiftningsförslaget.10 Europaparlamentet, 
generaldirektoratet för 
EU-intern politik – Financial 
Engineering Instruments in 
Cohesion policy - Study  (studie 
om finansieringsinstrument 
inom sammanhållnings-  
politiken), 2013, s. 46.
11 Artikel 44 c i den allmänna 
förordningen.
18 Inledning 
Källa:  Revisionsrätten.Figur 1Förenklad översikt över en holdingfondstruktur för Eruf- eller 
ESF-finansieringsinstrument
Ytterligare oﬀentliga 
eller privata bidrag till 
kapitalet
Bidrag till kapitalet från det 
operativa programmet (oﬀentliga och privata medel från EU och medlemsstaterna)
Bidrag till kapitalet från HF
Ekonomiskt stöd genom lån, garantier, kapitalinsatser Återbetalning av ekonomiskt stödÅterbetalning vid avvecklingen av
delfonder, plus utdelningar/räntebetalningar etc. undergenomförandetÅterbetalning av outnyttjat 
kapital till det operativa 
programmet vid avslutningen
Finansiell intermediärFinansiell intermediärFörvaltningsmyndighet Operativa program inom Eruf eller ESF 
Holdingfond (HF)
Delfond (” stödmottagare ”)
Slutmottagare
19 Inledning 
Finansieringsinstrument och EU:s regler för statligt stöd
10 
EU-medel med delad förvaltning anses vara en del av de nationella eller regio -
nala budgetarna och är som sådana potentiellt föremål för kontroll av statligt 
stöd. När förvaltningsmyndigheterna genomför finansieringsinstrumentet måste 
de därför säkerställa efterlevnad av reglerna för statligt stöd12. De tillämpliga 
reglerna för statligt stöd finns i den nya allmänna gruppundantagsförordningen13 
och i kommissionens nya riktlinjer för riskfinansiering14 som båda trädde i kraft 
i juli 2014.
11 
För varje Eruf- och ESF-finansieringsinstrument måste förvaltningsmyndigheten 
lägga fram bevis för att det antingen15
 ο följer vanlig marknadspraxis (vilket i praktiken innebär att förvaltningen av 
fonden har valts ut genom ett öppet, transparent och icke-diskriminerande 
förfarande) eller
 ο omfattas av förordningen om stöd av mindre betydelse16 eller
 ο är ett undantaget stöd eftersom det faller under den allmänna gruppundan -
tagsförordningen eller under en anmäld stödordning i enlighet med kommis -
sionens riktlinjer för riskfinansiering.
12 
Centralt förvaltade finansieringsinstrument (som inte använder nationella eller 
regionala resurser och därför inte ingår i medlemsstaternas budgetar) omfattas 
inte av EU:s regler för statligt stöd, eftersom huvudvillkoret i artikel 107 i EUF-för -
draget ”[…] som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel” inte är 
uppfyllt.
Bakgrundsinformation om antalet finansieringsinstrument och 
deras kapitaltilldelning sedan 2007
Programperioden 2007–2013
13 
Under programperioden 2007–2013 användes finansieringsinstrument av 25 av 
de 28 EU-medlemsstaterna. Det var endast Kroatien, Irland och Luxemburg som 
inte använde denna finansieringsmekanism17. Bilaga III och IV  innehåller en över -
sikt över antalet Eruf- och ESF-instrument per medlemsstat.12 Artikel 37.1 i den allmänna 
förordningen: ”Vid 
tillämpningen av denna 
avdelning [avdelning IV, 
Finansieringsinstrument] ska 
de förvaltande myndig -
heterna, de organ som 
genomför fondandelsfonder 
och de organ som genomför 
finansieringsinstrument iaktta 
tillämplig rätt, särskilt i fråga 
om statligt stöd och offentlig 
upphandling.”
13 Kommissionens förordning 
(EU) nr 651/2014 av den 17 juni 
2014 genom vilken vissa 
kategorier av stöd förklaras 
förenliga med den inre 
marknaden enligt 
artiklarna 107 och 108 
i fördraget (EUT L 187, 
26.6.2014, s. 1).
14 Europeiska kommissionen, 
Riktlinjer för statligt stöd för att 
främja riskfinansierings -
investeringar  (EUT C19, 
22.1.2014, s. 4).
15 Artikel 37 i förordningen om 
gemensamma bestämmelser.
16 Rådets förordning (EU) 
nr 2015/1588 av den 13 juli 
2015 om tillämpningen av 
artiklarna 107 och 108 
i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt på 
vissa slag av övergripande 
statligt stöd (EUT L 248, 
24.9.2015, s. 1).
17 Trots det har centralt 
förvaltade finansierings -
instrument inrättats 
i Luxem  burg. De har dessutom 
tillhandahållit projekt i Irland 
och Kroatien EU-finansiering.
20 Inledning Tabell 2Genomförandet av Eruf- och ESF-finansieringsinstrument (2007–2013) per den 
31 december 2014
Belopp som det ingåtts åtaganden 
för i  finansieringsöverenskommelser 
om finansieringsinstrument
(belopp i miljoner euro)Belopp som betalats från operativa pro -
gram till finansieringsinstrument
(belopp i miljoner euro)Belopp som betalats från finansie -
ringsinstrument till slutmottagare
(belopp i miljoner euro)
OP1EU EU/OP % OP EUEU/OP
%OP EU EU/OP %
Eruf17 06110 946 ej 
tillämpligt15 189 10 452 69 % 8 871 5 594 63 %
ESF 472 829 462 56 % 318 207 65 %
Totalt 17 061 11 418 67 % 16 018 10 914 68 % 9 189 5 801 63 %
Källa:  Revisionsrätten på grundval av kommissionens senaste uppgifter från september 20152.
1  Vad beträffar de belopp inom operativa program som man ingått åtaganden för görs det ingen åtskillnad mellan Eruf- och ESF-finansierings -
instrument i kommissionens genomföranderapport.
2  EGESIF_15-0027-00, sammanfattning av uppgifter om de framsteg som gjorts när det gäller att finansiera och genomföra finansieringstek -
niska instrument och som rapporterats av förvaltningsmyndigheterna i enlighet med artikel 67.2 j i rådets förordning (EG) nr 1083/2006, 
programperioden 2007–2013, situationen per den 31 december 2014, s. 21 och 54.14 
Såsom framgår av tabell 2  hade vid utgången av 2014 omkring 15,2  miljar -
der euro betalats i stöd från operativa program inom Eruf och 0,8 miljarder euro 
i stöd från operativa program inom ESF. Det är en betydande ökning jämfört med 
omkring 1,3  miljarder  euro under programperioden 2000–2006 och 0,6  miljar -
der euro under programperioden 1994–199918.
15 
Under programperioden 2007–2013 motsvarar det bidrag som EU betalade till 
finansieringsinstrument 5 % av EU:s totala finansiering av Eruf och 1 % av EU:s 
totala finansiering av ESF för hela perioden. EU-budgeten stod för 69 respektive 
56 % av den totala kapitaltilldelningen till Eruf- och ESF-finansieringsinstrumen -
ten 2007–2013 (se tabell 2 ). När det gäller det ekonomiska stödet till slutmottaga -
re står EU-bidraget för 63 % (Eruf) respektive 65 % (ESF).18 Europeiska kommissionen, EIB, 
FI Compass: Financial 
Instruments - A sustainable way 
of achieving EU economic and 
social objectives  (kompass för 
finansieringsinstrument – 
finansieringsinstrument – ett 
hållbart sätt att uppnå EU:s 
ekonomiska och sociala mål), 
s. 3.
21 Inledning Tabell 316 
Enligt de senaste uppgifter som kommissionen rapporterat hade 972 Eruf-  
finansieringsinstrument och 53 ESF-instrument inrättats runtom i EU. Av dem är 
903 särskilda Eruf-fonder och 49 ESF-fonder (se tabell 3 ). 31 av Eruf-instrumenten 
förvaltas av EIB-gruppen (se punkt 9).
17 
Dessutom fanns det 14 instrument som finansierades via Ejflu och sex instrument 
som finansierades av EFF. När det gäller programperioden 2007–2013 krävde 
inte dessa båda fonder att medlemsstaterna skulle rapportera om finansierings -
instrument, och därför finns det inga officiella uppgifter om dem19. Men utifrån 
uppgifter som vi har sammanställt kan man uppskatta att kapitalet i fonder som 
medfinansierades av Ejflu uppgick till omkring 700 miljoner euro och till cirka 
72 miljoner euro när det gäller EFF i slutet av 2013 (i båda fallen inklusive de na -
tionella bidragen till programmen).19 Se punkt 82 i särskild rapport 
nr 5/2015 Är finansiella 
instrument ett framgångsrikt 
och lovande verktyg för 
landsbygdsutvecklingsområdet?  
(http://eca.europa.eu ).
Eruf- och ESF-finansieringsinstrument per typ av särskild fond (2007–2013) per den 
31 december 2014
Eruf ESF
Antal fonderKapital  
(i miljoner euro)Antal fonderKapital  
(i miljoner euro)
Särskilda fonder , varav
– låneinstrument 371 5 637 31 417
– garantiinstrument 171 2 215 7 196
– egetkapitalinstrument 162 2 006 1 70
–  blandade instrument (kombination av lån, garan -
tier, eget kapital eller andra instrument)110 2 496 5 59
– andra instrument 6 65 0 0
– instrumenttyp ej rapporterad 83 770 5 74
Totalt 903 13 189 49 816
Källa:  Revisionsrätten på grundval av kommissionens senaste uppgifter från september 2015.
22 Inledning 
18 
När det gäller de centralt förvaltade instrumenten uppgick EU:s totala bidrag till 
instrument 2007–2013 inom alla budgetområden till cirka 5,5  miljarder  euro20 
fördelade på 21 finansieringsinstrument21. Dessa instrument används i alla EU:s 
medlemsstater.
Programperioden 2014–2020
19 
Inom EU-budgeten är de europeiska struktur- och investeringsfonderna den vikti -
gaste källan till finansiering av kapitalinvesteringar och infrastruktur med en total 
budget på cirka 450  miljarder  euro under programperioden 2014–2020.
20 
Sedan 2011 har Europaparlamentet och Europeiska rådet uppmuntrat ökat an -
vändning av finansieringsinstrument22. Det politiska engagemanget återspeglas 
också i förordningen om gemensamma bestämmelser som innehåller bestäm -
melser om en utökad användning av finansieringsinstrument för att genomföra 
alla fem ESI-fonderna (dvs. även Sammanhållningsfonden) och uppnå alla tema -
tiska mål för programmen23.
21 
I slutet av 2015 uppskattade kommissionen att det under programperioden 2014–
2020 som helhet skulle fördelas omkring 21  miljarder  euro till finansieringsinstru -
ment från de fem ESI-fonderna24. Eftersom EU:s bidrag till dessa instruments to -
tala kapital under programperioden 2007–2013 i genomsnitt uppgick till omkring 
68 % vid utgången av 201425, uppskattar vi att det belopp på 21 miljarder euro 
som härrör från EU-budgeten sannolikt kommer att motsvara omkring 31  mil -
jarder euro i totala anslag (exklusive ytterligare nationell eller privat finansiering 
som fonderna kan få utanför ESI-fondernas program).
22 
Som en jämförelse har Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) som 
mål att mobilisera minst 315 miljarder euro i privata och offentliga långsiktiga 
investeringar i hela EU mellan 2015 och 2017 och att finansiera projekt under de 
följande åren.20 COM(2015) 565 final, 
13.11. 2015, Rapport från 
kommissionen till Europa -
parlamentet och rådet om 
finansieringsinstrument som 
stöds av den allmänna 
budgeten i enlighet med 
artikel 140.8 i budgetför -
ordningen per den 
31 december 2013 , s. 4.
21 SWD(2015) 206 final, 
13.11. 2015, Activities relating to 
financial instruments  (om 
verksamhet i samband med 
finansieringsinstrument), 
s. 6–12.
22 Europaparlamentet, Femte 
sammanhållningsrapporten 
och strategin för samman -
hållningspolitiken efter 2013 ; 
EUCO 169/13, Europeiska 
rådets slutsatser, 25 oktober 
2013, s. 10.
23 Förordning (EU) nr 1303/2013.
24 Europaparlamentet, 
kommissionen: beviljande av 
ansvarsfrihet för kommis -
sionen vad gäller budgetens 
genomförande 2014 – svar på 
Europaparlamentets frågor för 
skriftligt besvarande till 
kommissionsledamot Crețu, 
utfrågning den 7 december 
2015, s. 34.
25 EGESIF_15-0027-00, samman  - 
fattning av uppgifter om de 
framsteg som gjorts när det 
gäller att finansiera och 
genomföra finansierings -
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, s. 21 
och 54.
23
 Revisionens inriktning och 
omfattning samt revisionsmetod
23 
Vid revisionen granskade vi huruvida finansieringsinstrument var en effektiv 
mekanism för att genomföra EU-budgeten under programperioden 2007–2013. 
Därför ställde vi följande huvudsakliga revisionsfrågor:
 ο Var finansieringsinstrumenten lagom stora med hänsyn till 
marknadsbehoven?
 ο Lyckades finansieringsinstrumenten attrahera privat kapital?
 ο Gav finansieringsinstrumenten revolverande ekonomiskt stöd?
 ο Har finansieringsinstrument visat sig vara en kostnadseffektiv metod för att 
genomföra EU:s budget?
För varje fråga undersökte vi vilka lärdomar som kunde dras av de största brister som 
vi identifierade. Vi bedömde också i vilken omfattning de hade åtgärdats i de förord -
ningar som är tillämpliga under programperioden 2014–2020.
24 
Revisionen täcker perioden från 2009 till 2015. Vi inriktade oss på områdena 
regio  nal-, social-, transport- och energipolitik. Närmare bestämt omfattar revi -
sionen alla Eruf- och ESF-finansieringsinstrument samt sex centralt förvaltade 
finansieringsinstrument på områdena social-, transport- och energipolitik. Flera 
problem som vi har identifierat i denna rapport kan dock också påverka andra 
områden i EU:s budget där sådana instrument används.
25 
Revisionsarbetet bestod av följande delar:
 ο En genomgång av olika analyser och publikationer från kommissionen, EIB, 
EIF och tredje part.
 ο En analys av den senaste årliga övervakningsrapporten, som kommissionen 
offentliggjorde i september 2015 och som omfattar alla 1 025 Eruf- och 
ESF-finansieringsinstrument. Denna analys, som baserades på uppgifter som 
rapporterats av kommissionen i november 2015, gjordes också av sex26 av 
de 21 instrumenten med central förvaltning (som tar emot ett EU-bidrag på 
789 miljarder euro eller 14 % av det totala beloppet för alla 21 instrument)27.
 ο En granskning av tio fallstudier om finansieringsinstrument som genomförts 
på det område av EU-budgeten som behandlas i denna rapport28, däribland 
ett studiebesök i en medlemsstat (Slovakien).26 Ett av dessa sex finansierings -
instrument, den europeiska 
fonden 2020 för energi, 
klimatförändringar och 
infrastruktur (Marguerite -
fonden), förvaltas genom 
direkt förvaltning (se punkt 6).
27 SWD(2015) 206 final.  
Europeiska kommissionen, 
sammanfattning av uppgifter 
om de framsteg som gjorts 
när det gäller att finansiera 
och genomföra finansierings -
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, Bryssel, 
september 2015.
28 Instrumentet för lånegarantier 
till projekt inom det trans - 
europeiska transportnätet 
(LGTT), initiativet om 
projektobligationer (PBI), 
Margueritefonden, den 
europeiska fonden för 
energieffektivitet (EEEF), det 
europeiska instrumentet 
Progress för mikrokrediter 
(EPMF), Jessica Grekland, 
Jeremie Slovakien, fonden för 
företagande Grekland, 
riskkapitalfinansiering Ungern 
(Jeremie Ungern) och Jeremie 
Sicilien.
24 Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod 
 ο En uppföljningsgranskning av 45 finansieringsinstrument som granskats vid 
efterlevnadsrevisioner som utförts av revisionsrätten sedan 2009 (där resul -
taten har rapporterats tidigare i våra årsrapporter) och 54 finansieringsinstru -
ment som granskats vid våra effektivitetsrevisioner sedan 2012.
 ο En enkät bland 85 förvaltningsmyndigheter och fondförvaltare som deltar 
i genomförandet av finansieringsinstrument. Av de 85 undersökta enheter -
na gäller 82 Eruf- och ESF-instrument med delad förvaltning och tre med 
centraliserad förvaltning. Vi fick 66 svar när det gäller instrument med delad 
förvaltning och två när det gäller centralt förvaltade instrument.
 ο Intervjuer med mer än 40 tjänstemän vid kommissionen, EIB och EIF och mer 
än tio experter från organisationer med sakkunskap på området29.
26 
Vi har redan gjort många undersökningar av användningen av finansieringsin -
strument och sedan 2011 rapporterat resultaten i flera årsrapporter30 och sär -
skilda rapporter31. Dessutom har kommissionen själv, men även EIB, EIF, Europa -
parlamentet, nationella revisionsorgan och fondförvaltare i den privata sektorn, 
identifierat en rad problem under senare år som sammantagna begränsade fi -
nansieringsinstrumentens ändamålsenlighet under programperioden 2007–2013. 
Den här rapporten bygger också på de bedömningarna.29 Caisse des Dépôts, Kredit -
anstalt für Wiederaufbau 
(KfW) och OECD.
30 Punkterna 4.30–4.36 
i årsrapporten för 2010 
(EUT C 326, 10.11.2011), 
punkt 5.34 i årsrapporten för 
2011 (EUT C 344, 12.11.2012), 
punkt 10.31 i årsrapporten för 
2012 (EUT C 331, 14.11.2013), 
punkterna 5.33–5.36 
i årsrapporten för 2013 (EUT 
C 398, 12.11.2014) och 
punkterna 6.46–6.52 
i årsrapporten för 2014 
(EUT C 373, 10.11.2015).
31 Särskild rapport nr 4/2011 
Revisionen av garanti -
instrumentet för små och 
medelstora företag,  särskild 
rapport nr 2/2012 
Finansierings  tekniska 
instrument för små och 
medelstora företag som 
medfinansieras av Europeiska 
regionala utvecklingsfonden , 
särskild rapport nr 5/2015 Är 
finansiella instrument ett 
framgångsrikt och lovande 
verktyg för landsbygds -
utvecklingsområdet?  och 
särskild rapport nr 8/2015 
Tillgodoser EU:s ekonomiska 
stöd mikroföretagares behov på 
ett tillfredsställande sätt?  
(http://eca.europa.eu ).
25
 Kommentarer
32 Se årsrapporterna för budget  - 
åren 2013 (punkt 5.35) och 
2014 (punkt 6.49) samt särskild 
rapport nr 8/2015 (punkt 67).
33 Europeiska kommissionen, 
sammanfattning av uppgifter 
om de framsteg som gjorts 
när det gäller att finansiera 
och genomföra finansierings -
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, s. 22.Var finansieringsinstrumenten lagom stora med 
hänsyn till marknadsbehoven?
27 
Finansieringsinstrument är inte i sig projekt utan ett verktyg för att tillhandahål -
la finansiering från EU-budgeten. Inom sammanhållningspolitiken handlar en 
förvaltningsmyndighets beslut om att ge stöd inom ett operativt program via 
ett finansieringsinstrument inte så mycket om huruvida man ska investera det 
operativa programmets resurser eller inte (det är redan förutbestämt i det opera -
tiva programmet) utan om hur man ska göra det: genom ett engångsbidrag eller 
stöd via ett finansieringsinstrument som tillhandahåller ett återbetalningspliktigt 
ekonomiskt stöd.
28 
Vi har därför granskat i vilken utsträckning de 1 025 Eruf- och ESF-instrumenten 
har använt sitt kapital till att ge olika former av ekonomiskt stöd till slutmotta -
gare och analyserat flera faktorer som bidrog till instrumentens låga utbetal -
ningsgrader till slutmottagare under programperioden 2007–2013: storleken på 
instrumentens ursprungliga kapitaltilldelning, huruvida marknadsbehoven tillgo -
dosågs på ett lämpligt sätt av förvaltningsmyndigheterna och specifika svårighe -
ter som regionala finansieringsinstrument ställdes inför. Vi analyserade även hur 
liknande aspekter hanterades inom centralt förvaltade instrument.
En alltför stor kapitaltilldelning ledde till låga 
utbetalningsgrader, undvikande av tillbakadragande av 
medel och potentiell återbetalning vid avslutningen
29 
Finansieringsinstrumentens utbetalningsgrader har vi tidigare granskat i flera av 
våra årsrapporter och särskilda rapporter32. I den här rapporten analyserar vi den 
senast tillgängliga informationen, som medlemsstaterna rapporterade till kom -
missionen per den 31 december 2014 och som offentliggjordes i september 2015. 
Vår analys av de senaste uppgifterna visar att det för ett betydande antal av dem 
fortfarande är svårt att använda kapitalet som planerat.
30 
I tabell 4  visas utbetalningsgraderna i var och en av de 25 medlemsstater som 
använde finansieringsinstrument under programperioden 2007–201333. De 
procentenheter som presenteras är genomsnitt för samtliga Eruf- och ESF-instru -
ment i den berörda medlemsstaten. Ett betydande antal finansieringsinstrument 
inrättades först 2012 eller senare.
26 Kommentarer 
Genomförandet av Eruf- och ESF-finansieringsinstrument per medlemsstat – per den 
31 december 2014
MedlemsstatOP-stöd som 
det ingåtts 
åtaganden 
för 
(miljoner 
euro)varav 
EU-bidrag%OP-stöd som betalats till 
finansieringsinstrument  
(miljoner euro)OP-stöd som betalats till slutmottagare  
(miljoner euro)
Belopp % av åtagandet belopp% av 
betalningen% av åtagandet
Estland 200 125 63 % 200 100 % 191 95 % 95 %
Polen 1 196 1 008 84 % 1 190 100 % 1 104 93 % 92 %
Slovenien 124 105 85 % 124 100 % 112 90 % 90 %
Ungern 916 778 85 % 897 98 % 751 84 % 82 %
Tyskland 1 629 1 025 63 % 1 554 95 % 1 265 81 % 78 %
Malta 12 10 83 % 12 100 % 10 81 % 81 %
Portugal 854 531 62 % 477 56 % 386 81 % 45 %
Tjeckien 278 171 62 % 278 100 % 223 80 % 80 %
Danmark 74 35 47 % 51 68 % 40 80 % 55 %
Rumänien 150 129 86 % 150 100 % 118 78 % 78 %
Sverige 161 74 46 % 157 97 % 121 77 % 75 %
Litauen 507 409 81 % 444 87 % 331 75 % 65 %
Frankrike 460 240 52 % 419 91 % 310 74 % 67 %
Belgien 396 159 40 % 396 100 % 288 73 % 73 %
Finland 75 35 47 % 75 100 % 51 68 % 68 %
Lettland 216 160 74 % 216 100 % 145 67 % 67 %
Storbritannien 1 632 710 44 % 1 483 91 % 983 66 % 60 %
Cypern 20 17 85 % 20 100 % 13 63 % 63 %
Bulgarien 388 330 85 % 388 100 % 228 59 % 59 %
Österrike 27 10 37 % 27 100 % 13 49 % 49 %
Nederländerna 75 20 27 % 67 90 % 32 47 % 42 %
Grekland 1 789 1 477 83 % 1 589 89 % 695 44 % 39 %
Italien 4 538 2 809 62 % 4 460 98 % 1 427 32 % 31 %
Spanien 1 233 954 77 % 1 234 100 % 330 27 % 27 %
Slovakien 112 95 85 % 112 100 % 23 21 % 21 %
Totalt 17 061 11 418 67 % 16 018 94 % 9 188 57 % 54 %
Anm.:  Kroatien, Irland och Luxemburg finns inte med på listan eftersom de inte hade några Eruf- och ESF-finansieringsinstrument under programperioden 
2007–2013.
Källa:  Revisionsrätten, baserat på uppgifter från Europeiska kommissionen från 2015.Tabell 4
27 Kommentarer 
31 
Vid utgången av 2014, bara ett år innan den ursprungliga stödberättigandeperio -
den löpte ut (31 december 2015), hade endast 57 % av Eruf- och ESF-instrumen -
tens kapital betalats ut till slutmottagare. Utbetalningarna var särskilt låga för 
finansieringsinstrument i Slovakien (21 %), Spanien (27 %) och Italien (32 %). Tre 
andra medlemsstater (Grekland, Nederländerna och Österrike) hade dessutom 
betalat ut mindre än hälften av sitt ursprungliga kapital.
32 
Totalt sett hade 177 av de 972 Eruf-finansieringsinstrumenten (18 %) och 16 av de 
53 ESF-finansieringsinstrumenten (30 %) betalat ut mindre än en tredjedel av sitt 
kapital vid utgången av 2014. Det totala outnyttjade kapitalet inom dessa 177 in -
strument uppgick till 4,2 miljarder euro per den 31 december 2014. Vad beträffar 
dessa instrument anser vi att det är osannolikt att den tillgängliga finansieringen 
någonsin kommer att användas, trots att kommissionen har förlängt stödberät -
tigandeperioden till mars 2017 (se punkt 43). Finansieringsinstrumentens slutgil -
tiga utbetalningsgrad kan dock inte bedömas förrän i slutet av deras livscykel, 
särskilt när det gäller dem som inrättats mot slutet av programperioden.
Utbetalningsgraderna var låga på grund av att den ursprungliga 
kapitaltilldelningen till finansieringsinstrumenten var alltför stor
33 
Under våra intervjuer hävdades ofta att den finansiella och ekonomiska krisen 
hade haft en avgörande effekt och påverkat utbetalningsgraderna till slutmotta -
gare negativt. Med tanke på problemets omfattning anser vi dock att det varken 
är den enda eller den viktigaste orsaken till de låga utbetalningsgraderna. Låga 
utbetalningsgrader beror i själva verket främst på en alltför stor ursprunglig kapi -
taltilldelning till finansieringsinstrumenten.
34 
Vår analys av de uppgifter som kommissionen offentliggjorde 2015 visade att det 
finns ett positivt samband mellan Eruf- och ESF-utnyttjandegrader på medlems -
statsnivå och finansieringsinstrumentens utbetalningsgrader till slutmottagare 
(se figur 2 a  och figur 2 b ). Analysen visar att de medlemsstater som redan har 
svårt att utnyttja Eruf- och ESF-budgeten ofta har ännu större problem med att 
betala ut de medel som finansieringsinstrument tilldelats.
28 Kommentarer Figur 2 aJämförelse mellan det totala Eruf-utnyttjandet på medlemsstatsnivå och 
finansieringsinstrumentens utbetalningsgrad på slutmottagarnivåFinansieringsinstrumentens utbetalningsgrader till slutmottagare –
belopp från operativa program  
Eruf-utnyttjande på medlemsstatsnivå Genomsnittligt Eruf-utnyttjande på 
medlemsstatsnivå
(77 %)Finansieringsinstrumentens 
genomsnittliga utbetalnings-
grader till slutmottagare (58 %)
100 % 95 % 90 % 85 % 80 % 75 % 70 % 65 % 60 % 55 % 50 %100 %
80 %
60 %
40 %
20 %
0 %Belgien
BulgarienTjeckien
DanmarkTysklandEstland
Grekland
SpainFrankrike
ItalienCypern LettlandLitauenUngern
Malta
NederländernaÖsterrikePolen
Portugal
RumänienSlovenien
SlovakienFinlandSverige
StorbritannienTrendlinje
 
Anm.:  Cirklarnas storlek motsvarar de operativa programmens totala bidrag till finansieringsinstrument (se tabell 4 ). Korrelationskoefficient: 0,5.
Källa:  Revisionsrätten, baserat på uppgifter från Europeiska kommissionen från 2015.
29 Kommentarer Figur 2 bJämförelse mellan det totala ESF-utnyttjandet på medlemsstatsnivå och 
finansieringsinstrumentens utbetalningsgrad på slutmottagarnivåFinansieringsinstrumentens utbetalningsgrader till slutmottagare –belopp från operativa program
ESF-utnyttjande på medlemsstatsnivå Genomsnittligt ESF-utnyttjande på 
medlemsstatsnivå
(79 %)Finansieringsinstrumentens 
genomsnittliga utbetalningsgrader 
till slutmottagare (38 %)
100 % 95 % 90 % 85 % 80 % 75 % 70 %100 %
80 %
60 %
40 %
20 %
0 %DanmarkEstland
ItalienTysklandLettland
Litauen
PolenTrendlinje
 
Anm.:  Cirklarnas storlek motsvarar de operativa programmens totala bidrag till finansieringsinstrument (se tabell 4 ). Korrelationskoefficient: 0,9.
Källa:  Revisionsrätten, baserat på uppgifter från Europeiska kommissionen från 2015.
30 Kommentarer 
Finansieringsinstrumentens kapitaltilldelning ökade i 21 av de 
25 medlemsstaterna
35 
I 21 av de 25 medlemsstaterna konstaterade vi att den ursprungliga kapitaltilldel -
ningen hade ökat sedan 2011. Totalt sett hade cirka 7,1 miljarder euro i ytterligare 
finansiering från de operativa programmen inom Eruf och ESF 2007–2013 förde -
lats till finansieringsinstrument sedan dess.
36 
Merparten av den ökade kapitaltilldelningen förekom i Italien (2,5  miljarder  euro), 
Spanien (0,9  miljarder  euro), Grekland (0,9  miljarder  euro), Storbritannien (0,7  mil -
jarder  euro) och Ungern (0,5  miljarder  euro). Enbart dessa fem medlemsstater 
står för 77 % av den totala ökningen av kapitaltilldelningen under perioden som 
helhet. Fyra av dessa fem medlemsstater (Italien, Spanien, Storbritannien och 
Ungern) hade Eruf-utnyttjandegrader under genomsnittet vid utgången av 2014 
(se figur 2 a ).
Bestämmelser i den rättsliga grunden för programperioden 
2007–2013 skapade incitament för medlemsstaterna att 
använda finansieringsinstrument för att undvika risken för 
tillbakadragande av EU-medel
37 
Den rättsliga grunden för programperioden 2007–2013 gjorde det möjligt för 
medlemsstaterna att utnyttja EU-bidraget till de operativa programmen inom 
Eruf och ESF i förskott genom att använda finansieringsinstrument. Dessa för -
skottsbidrag kunde medlemsstaterna använda som en mekanism för att undvika 
risken för tillbakadragande (”n+2”-regeln)34 (se ruta 1 ).34 Regeln om automatiskt 
återtagande (n+2-regeln) 
bidrar till att utestående 
åtaganden regleras. Enligt 
regeln ska alla åtaganden som 
inte använts eller som inte 
ingått i en begäran om 
betalning vid utgången av det 
andra året efter det år då 
tilldelningen gjordes 
automatiskt dras tillbaka.
Ersättning av Eruf- och ESF-bidraget för att inrätta finansieringsinstrumenten 
såsom stödberättigande kostnad under programperioden 2007–2013
Enligt den allmänna förordningen var det enda villkoret för att belopp under programperioden 2007–2013 
avseende finansieringsinstrument skulle attesteras såsom stödberättigande utgifter inom det operativa pro -
grammet att de aktuella beloppen måste ha använts till att inrätta eller bidra till fonder eller holdingfonder. 
På den grunden ersätts medlemsstaterna från EU-budgeten för Eruf- och ESF-bidrag som då anses temporärt 
utnyttjat. Med andra ord fanns det inget krav på att det operativa programmets bidrag till ett instruments 
kapitaltilldelning skulle kopplas till slutmottagare. Ränta som genereras av kapitalet bidrar också till instru -
mentens kapital. Det är först vid avslutningen av det operativa programmet som kommissionen fastställer de 
totala stödberättigande utgifterna utifrån de faktiska beloppen för lån, garantier och kapitalinvesteringar som 
har tillhandahållits slutmottagare.Ruta 1
31 Kommentarer 
38 
Detta arrangemang har skapat ett incitament för medlemsstaterna att ”parkera” 
åtminstone en del av EU:s bidrag till de operativa programmen på konton hos de 
banker och finansiella intermediärer som förvaltar fonderna, utan att det faktiskt 
används för sina avsedda syften (se ruta 2 ).
Fallstudie – Alltför stor kapitaltilldelning till ett finansieringsinstrument i Italien 
(Fondo regionale di cogaranzia e controgaranzia per le PMI operanti in Sardegna)
I december 2009 beslutade de regionala myndigheterna att inrätta en garantifond med ett kapital på 233 mil -
joner  euro. Det motsvarade 14 % av det operativa programmets totala budget för hela programperioden.
Det totala kapitalet syftade till att garantera lån på omkring 2,3  miljarder  euro.
Vid vår revision 2010 av denna italienska garantifond konstaterade vi att det inte hade gjorts en marknads -
analys som motiverade en sådan tilldelning. Dessutom hade flera andra obligatoriska delar (till exempel en 
investeringsstrategi och en investeringsplanering, en beskrivning av en avslutningspolicy och bestämmelser 
om avveckling) inte införts när finansieringsöverenskommelsen undertecknades av de regionala myndighe -
terna och det regionala programkontor som genomförde fonden.
Först i juni 2010 upprättades och godkändes till sist en verksamhetsplan, men den byggde på orealistiska 
antaganden.
Vår revision visade också att en betydande del av de operativa programmens anslag som förvaltningsmyn -
digheterna hade ingått åtaganden för 2007 inte hade utnyttjats vid denna tidpunkt. Fördelningen av ett stort 
anslag till finansieringsinstrumentet gjorde att man kunde kringgå den n+2-regel som gällde vid tidpunkten 
och som innebar att outnyttjade medel måste dras tillbaka efter två år.
Vid utgången av 2014 rapporterade förvaltningsmyndigheten att 45 miljoner euro av de totala medlen på 
233 miljoner euro levererats som garantier till slutmottagare. Det motsvarar en utbetalningsgrad på 19 %.
De garantier som ställdes motsvarar lån på 460 miljoner euro.Ruta 2
32 Kommentarer 
39 
Å andra sidan konstaterade vi ett fall där man hade minskat kapitaltilldelningen 
till finansieringsinstrument för att ta hänsyn till marknadsvillkor och planerade 
utbetalningsgrader, vilket betraktas som god praxis (se ruta 3 ).
Fallstudie – Nedjustering av Jeremie-fondens kapital i linje med ändrade 
marknadsbehov i Litauen
Ett Jeremie-instrument inrättades i Litauen 2008. Dess kapitaltilldelning ökade successivt till 210 miljoner euro 
vid utgången av 2009. Kapitaltilldelningen byggde på en bedömning av marknadsbehoven från september 
20 07.
I ett senare skede, efter en analys av den ekonomiska krisens effekter på Litauens ekonomi, beslutade dock 
förvaltningsmyndigheten att minska fondens kapital. Fram till 2012 minskades fondens kapital till 170 miljo -
ner euro, och pengarna återfördes till det operativa programmet.
Av det minskade fondkapitalet på 170 miljoner euro hade 121 miljoner euro betalats ut i slutet av 2014. Det 
resulterade i en utbetalningsgrad för Jeremie-fonden på 71 %, vilket kan jämföras med 58 % om kapital -
minskningen inte hade gjorts. Utan denna ändring hade den övergripande utbetalningsgraden för alla Litau -
ens finansieringsinstrument varit 68 % i stället för 75 % (se tabell 4 ).Ruta 3
40 
Om finansieringsinstrument tilldelas ett alltför stort kapital får det negativa 
effekter på förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna om de fastställs 
utifrån det kapital som har betalats in till fonden och inte på grundval av de re -
sultat som fondförvaltaren uppnår. En överdimensionering av kapitalet är ett sätt 
att generera inkomster för fondförvaltarna utan att de egentligen tillhandahåller 
de förväntade tjänsterna (se punkterna 116–125).
Utbetalningsgraderna var särskilt låga för finansieringsinstrument 
som förvaltades av EIB-gruppen
41 
Vår analys visade också att den genomsnittliga utbetalningsgraden för de 
31 Eruf- och ESF-instrument som förvaltades av EIB och EIF var särskilt låg: 43 % 
jämfört med 60 % för de instrument som förvaltades av andra fondförvaltare.
33 Kommentarer 
Stödberättigandeperioden för finansieringsinstrument med 
delad förvaltning förlängdes till mars 2017 endast genom 
kommissionens riktlinjer
42 
Det EU-bidrag som motsvarar det outnyttjade kapitalet (dvs. medel som inte 
betalats eller som det inte ställts garantier för till slutmottagare före utgången av 
stödberättigandeperioden) ska återföras till EU:s budget vid avslutningen. Med 
hänsyn till de låga genomsnittliga utbetalningsgraderna hävdade revisionsrätten 
redan i sin årsrapport för 2014 att man inte kunde räkna med att alla finansie -
ringsinstrument skulle utnyttja alla tillgängliga medel före utgången av 201535.
43 
I april 2015 offentliggjorde kommissionen omarbetade riktlinjer för avslutningen 
som innebar att stödberättigandeperioden för utgifter avseende finansierings -
instrument förlängdes från den 31 december 2015 till den 31 mars 201736. Den 
allmänna stödberättigandeperioden fastställs dock i artikel 56.1 i den allmänna 
förordningen. I årsrapporten för 2014 ansåg revisionsrätten att en lagbestämmel -
se endast kan ändras genom lagstiftning som har samma eller högre rättsverkan, 
så att normhierarkin respekteras37. Därför drog vi slutsatsen att en kommissions -
riktlinje inte kan ändra regler som antagits genom lagstiftningsförfarandet av 
Europaparlamentet och rådet.
44 
Utifrån vår analys och en linjär projektion av tidigare års utbetalningar uppskattar 
vi att mer än 5,0 miljarder euro i medel som fördelats till Eruf- och ESF-instrument 
inte skulle ha utnyttjats vid utgången av 2015 om stödberättigandeperioden inte 
hade förlängts. Av det beloppet är 3,9  miljarder  euro bidrag från EU-budgeten 
till de operativa programmen. Faktiska uppgifter om vilka belopp som användes 
mellan januari 2015 och mars 2017 kommer inte att finnas tillgängliga förrän 
tidigast i slutet av 2017.
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
45 
Eftersom bidragen från de operativa programmen nu ges genom uppdelade 
betalningar bör finansieringsinstrumenten få en lämpligare storlek som leder till 
bättre utbetalningsgrader (se ruta 4 ).35 Punkt 6.50 i årsrapporten för 
2014.
36 C(2015) 2771 final, 30.4.2015, 
bilaga till kommissionens 
beslut om ändring av beslut 
C(2013) 1573 om god -
kännande av riktlinjer för 
avslutande av operativa 
program som antagits för stöd 
från Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden 
(2007–2013), s. 7.
37 Punkt 6.52 i årsrapporten för 
2014.
34 Kommentarer 
Marknadsbehoven bedömdes inte alltid korrekt av 
förvaltningsmyndigheterna innan medel fördelades till Eruf- 
och ESF-finansieringsinstrument
46 
Vi granskade även huruvida marknadsbehoven hade bedömts korrekt innan 
finansieringsinstrument inrättades och tilldelades medel. Bedömningen av mark -
nadsbehoven eller förhandsbedömningen ska göra det möjligt att förstå markna -
dens behov och vilken typ av stöd (lån, garantier eller kapitalinvestering) som är 
lämpligast för att de identifierade marknadsbristerna ska åtgärdas. Den ska också 
fastställa finansieringsbehoven och i sista hand bedöma huruvida det avsedda 
politiska målet bäst kan uppnås genom ett finansieringsinstrument. Detta har 
även framhållits i våra tidigare särskilda rapporter och i andra studier som en 
nödvändig förutsättning för framgångsrika finansieringsinstrument38.
Det var inte obligatoriskt att bedöma marknadsbehoven när 
det gällde finansieringsinstrument under programperioden 
2007–2013
47 
Under programperioden 2007–2013 gällde den enda uttryckliga hänvisningen 
i lagstiftningen till bedömningar av marknadsbehoven (även kallade bedömning -
ar av finansieringsunderskott) holdingfonder39.Arrangemang för återbetalning av Eruf- och ESF-finansieringsinstruments kapital 
från EU-budgeten (programperioden 2014–2020)
Enligt artikel 41.1 i förordningen om gemensamma bestämmelser får en ansökan om mellanliggande betal -
ning som lämnas in under stödberättigandeperioden inte överstiga 25 % av det totala programbidragsbelopp 
som anslagits till finansieringsinstrumentet enligt det relevanta finansieringsavtalet. De andra, tredje och 
efterföljande betalningarna görs när användningen av de tidigare betalningarna har nått en viss gräns.Ruta 4
38 Särskild rapport nr 8/2015 
(punkt 21), särskild rapport 
nr 2/2012 (punkt 118) och 
särskild rapport nr 5/2015 
(punkt 27); Europeiska 
kommissionen, EIB: Financial 
Instruments: A Stock-taking 
Exercise in Preparation for the 
2014–2020 Programme period  
(finansieringsinstrument: 
inventering inför program -
perioden 2014–2020), studie 
av Mazars/Ecorys/EPRC, s. 52, 
66 och 73.
39 När det gäller holdingfonder 
tas analysen av finansierings -
underskottet upp 
i artikel 44.1 a i tillämpnings -
förordningen: ”[…] 
I finansieringsavtalet [mellan 
medlemsstaten eller förvalt-  
 nings  myndigheten och 
holdingfonden] skall, 
i före kommande fall, följande 
beaktas: a) När det gäller 
andra finansieringstekniska 
instrument än stadsutvecklings-  
fonder: slutsatserna av en 
utvärdering av skillnaderna 
mellan de små och medelstora 
företagens tillgång och 
efterfrågan på sådana 
instrument […]”.
35 Kommentarer 
48 
I fråga om alla andra särskilda fonder kunde man fram till 2009 utläsa en indirekt 
skyldighet att göra en sådan bedömning genom kravet på att en verksamhets -
plan skulle lämnas in för varje instrument40. Genom ändringarna av den rättsliga 
grunden i september 2009 infördes dock lägre krav på dessa verksamhetspla -
ner41. Efter det var det visserligen fortfarande obligatoriskt att lämna in en verk -
samhetsplan men nästan alla särskilda krav ströks (till exempel berörda företag 
eller stadsprojekt, kriterier och villkor för att de ska få finansiering och motivering 
för stödet från det operativa programmet och den planerade användningen av 
det). Vi anser att verksamhetsplanens mervärde är begränsat när sådan informa -
tion saknas.
49 
Det fanns inte heller någon skyldighet att bedöma marknadsbehoven när det 
gällde de centralt förvaltade finansieringsinstrument som inrättades för pro -
gramperioden 2007–2013. Vad beträffar de sex centralt förvaltade instrument 
som behandlas i denna rapport kunde vi konstatera olika tillvägagångssätt. Trots 
att det inte fanns något lagstadgat krav kunde vi i regel konstatera att någon 
form av bedömning av marknadsbehoven, till exempel konsekvensbedömningar, 
marknadsanalysstudier och offentligt samråd, gjordes för samtliga av dem.
I nästan hälften av de granskade fallen hade marknadsbehoven 
bedömts som större än de faktiskt var
50 
I tidigare särskilda rapporter har vi identifierat betydande brister i tillförlitlighe -
ten i bedömningarna av marknadsbehoven42. Bedömningar av marknadsbehov 
bör framför allt grundas på rationella och realistiska underliggande antaganden. 
I annat fall kanske instrumenten inte tillgodoser de faktiska marknadsbehoven, 
vilket leder till överkapitalisering av instrumentet och/eller små eller inga reella 
effekter i på fältet.
51 
Att bedöma marknadsbehoven tjänar flera syften, bland annat att identifiera 
marknadsmisslyckanden och fastställa marknadens storlek. Här visar vår över -
gripande analys att bedömningen av marknadsbehoven inte var tillräckligt 
tillförlitlig under programperioden 2007–2013. Majoriteten av deltagarna i vår 
undersökning (82 %) uppgav att de hade bedömt marknadsbehoven, men det 
förhindrade inte en överdimensionering: nästan hälften av de finansieringsinstru -
ment (19 av 41) som förvaltades av svarande som hade gjort en bedömning av 
marknadsbehoven uppvisade trots det utbetalningsgrader på mindre än 50 % av 
instrumentens totala kapital vid utgången av 2014. Endast fem instrument (12 %) 
hade använt sitt ursprungliga kapital helt och hållet (se figur 3 ).40 Artikel 43.2 i den ursprungliga 
versionen av tillämpnings-  
förordningen.
41 Artikel 1 i kommissionens 
förordning (EG) nr 846/2009 
av den 1 september 2009 om 
ändring av förordning (EG) 
nr 1828/2006 om tillämpnings-  
föreskrifter för rådets 
förordning (EG) nr 1083/2006 
om allmänna bestämmelser 
för Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden och 
för Europaparlamentets och 
rådets förordning (EG) 
nr 1080/2006 om Europeiska 
regionala utvecklingsfonden 
(EUT L 250, 23.9.2009, s. 1).
42 Särskild rapport nr 8/2015 
(punkterna 21–22), särskild 
rapport nr 2/2012 
(punkterna 33–37 och 
116–118) och särskild rapport 
nr 5/2015 (punkterna 27 och 
96).
36 Kommentarer 
52 
I en tidigare särskild rapport pekade vi på att de metoder som användes under 
programperioden 2007–2013 för att bedöma marknadsbehoven och de under -
liggande antagandenas rimlighet inte kontrollerades av ett från förvaltnings -
myndigheten oberoende organ. Den bristen kan ha bidragit till att ett stort antal 
förvaltningsmyndigheter gjorde alltför optimistiska bedömningar43.43 Se punkt 118 i särskild rapport 
nr 2/2012.Figur 3Analys av utbetalningsgraderna inom finansieringsinstrument för vilka man 
i undersökningen uppgav att marknadsbehoven hade bedömts
Utbetalningsgrad: 30-50 %
Antal fonder: 8 (20 %)Utbetalningsgrad: 0-30 %
Antal fonder: 11 (26 %)
Utbetalningsgrad: 50-80 %
Antal fonder: 8 (20%)Utbetalningsgrad: 80-100 %
Antal fonder: 9 (22 %)Utbetalningsgrad: 100 %
Antal fonder: 5 (12 %)
Anm.:  Enkäten skickades till förvaltarna av/förvaltningsmyndigheterna för de 50 största Eruf-finansieringsinstrumenten. Svarsfrekvensen var 
80 %.
Källa:  Revisionsrätten, baserat på resultaten av enkäten.
37 Kommentarer 
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
53 
Under programperioden 2014–2020 är en detaljerad förhandsbedömning obli -
gatorisk för instrument med delad förvaltning för att belägga marknadsmiss -
lyckanden (eller icke-optimala investeringssituationer) och beräkna nivån och 
omfattningen av de offentliga investeringsbehoven. Vid bedömningen ska även 
de typer av finansieringsinstrument som är lämpligast i den rådande situationen 
fastställas. Förhandsbedömningen ska dessutom lämnas in till det operativa pro -
grammets övervakningskommitté i informationssyfte, och en sammanfattning av 
resultaten och slutsatserna ska offentliggöras inom tre månader från det att de 
har slutförts (se bilaga V ). Men trots detta finns det inget krav på att en obero -
ende kontroll av förhandsbedömningen och de underliggande antagandenas 
rimlighet ska göras innan beslut om instrumentets startkapital fattas.
54 
Sedan den nya budgetförordningen trädde i kraft den 1 januari 2013 är en för -
handsbedömning också obligatorisk när det gäller alla nya centralt förvaltade 
instrument (se bilaga V ). Men förhandsbedömningen omfattar varken en analys 
av de lärdomar som har dragits eller en möjlighet till översyn om stora socioeko -
nomiska förändringar skulle inträffa, såsom är fallet vid delad förvaltning. En 
halvtidsöversyn (som skulle kunna omfatta sådana aspekter) görs av de flesta, 
men inte alla, centralt förvaltade finansieringsinstrument.
Ett regionalt fokus bidrog till att medlemsstaterna 
inrättade ett stort antal små finansieringsinstrument under 
programperioden 2007–2013
Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten är betydligt mindre än de 
centralt förvaltade fonderna eller de privata investeringsfonderna
55 
Operativa program inom Eruf och ESF genomförs med delad förvaltning av 
nationella eller regionala myndigheter, vilket innebär att finansieringsinstrument 
som inrättas för att genomföra nationella eller regionala program ska följa pro -
grammens avgränsningar med avseende på geografi och stödberättigande. För 
att projekt ska vara stödberättigade måste de vara belägna i en region som kan 
komma i fråga för det operativa program från vilket finansieringsinstrument har 
fått sitt kapital44.44 Artikel 35 i den allmänna 
förordningen.
38 Kommentarer 
56 
Inom EU inrättades 952 särskilda Eruf- och ESF-fonder under programperioden 
2007–2013 (se tabell 3 ). Det innebär att flera fonder har inrättats i de flesta regi -
oner. Vår analys visar att Eruf- och särskilt ESF-finansieringsinstrument är relativt 
små. EU-stödet till ett Eruf-instrument uppgår i genomsnitt till 80 miljoner euro 
för holdingfonder och till 10  miljoner  euro för särskilda fonder. EU-stödet till 
ett ESF-instrument uppgår i genomsnitt till 10  miljoner  euro för holdingfonder 
och till 9 miljoner euro för särskilda fonder. Detta kan jämföras med stödet från 
EU-budgeten till centralt förvaltade fonder, som i teorin omfattar alla med -
lemsstater, som enligt uppgifter från kommissionen låg på 1,2  miljarder  euro 
i slutet av 2014. Riskkapitalfonder bedriver sin verksamhet med i genomsnitt 
150–500 miljoner euro.
57 
Att genomföra fonder med ett större kapital kan dock leda till betydande stor -
driftsfördelar och effektivitetsvinster. Det beror på att omkostnaderna och 
riskerna kan spridas på ett tillräckligt stort antal slutmottagare. Med andra ord 
har de enskilda särskilda Eruf- och ESF-fonderna ofta inte den storlek som i fond -
branschen anses lämplig för att de ska kunna fungera effektivt.
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
58 
Under programperioden 2014–2020 har medlemsstaterna större flexibilitet när 
finansieringsinstrument ska inrättas. Till exempel får operativa program omfatta 
en eller flera kompletterande investeringsprioriteringar från Eruf, Sammanhåll -
ningsfonden och ESF inom ramen för ett enda tematiskt mål45.
59 
Vidare har de rättsliga villkoren för att inrätta instrument med betydligt mer 
kapital fastställts46. Framför allt har möjligheten att inrätta instrument med delad 
förvaltning på EU-nivå införts till programperioden 2014–202047 (se ruta 5 ).45 Artikel 96.1 i i förordningen 
om gemensamma 
bestämmelser.
46 Artikel 38.1 i förordningen om 
gemensamma bestämmelser.
47 Inom detta alternativ finns det 
ett särskilt fall där operativa 
program inom Eruf kan bidra 
till initiativet för små och 
medelstora företag, som 
förvaltas direkt av kommis -
sionen. Då gäller särskilda 
regler, såsom anges i artikel 39 
i förordningen om gemen -
samma bestämmelser.
39 Kommentarer 
60 
Medlemsstaterna har också betydande ekonomiska incitament att inrätta 
instrument med mer kapital eller som sträcker sig utöver den regionala nivån. 
Om hela det prioriterade området inom ett operativt program omfattas av ett 
finansieringsinstrument kan ett incitament motsvarande en höjning på 10 % av 
den maximala medfinansieringsgraden tillämpas. Om ett separat insatsområde 
inrättas som omfattas av ett finansieringsinstrument på unionsnivå och som 
förvaltas direkt eller indirekt av kommissionen är insatsområdet berättigat till en 
medfinansieringsgrad på upp till 100 %48.
61 
Kommissionen och medlemsstaterna bör utnyttja möjligheterna i den rättsliga 
grunden och inrätta större särskilda Eruf- och ESF-finansieringsinstrument när så 
är möjligt och dra fördel av de betydande besparingar som kan göras i kostnader -
na för att genomföra instrumenten. Fler inblandade regioner och organ kan dock 
göra den rättsliga strukturen komplexare, vilket i sin tur kan medföra nya risker 
för förseningar som medlemsstaterna måste ta hänsyn till när de utformar den 
lämpligaste finansieringsstrukturen. Redan den rättsliga grunden för perioden 
2007–2013 tillät bidrag från mer än ett program till ett och samma finansierings -
instrument49. Konstruktioner av det slaget har hittills dock inte varit populära på 
grund av att de upplevs som komplexa. Att döma av svaren i vår undersökning 
behöver kommissionen ge ytterligare vägledning om hur instrument på EU-nivå 
ska inrättas under programperioden 2014–2020.48 Artikel 120.5 och 120.7 
i förordningen om gemen -
samma bestämmelser.
49 Kommissionen, COCOF 
(10-0014-05), Note on Financial 
Engineering Instruments under 
Article 44 of the General 
Regulation  (not om 
finansieringstekniska 
instrument enligt artikel 44 
i den allmänna förordningen).Bestämmelser för att inrätta finansieringsinstrument på EU-nivå (programperioden 
2014–2020) 
Enligt artikel 38.1 a i förordningen om gemensamma bestämmelser kan ett ekonomiskt bidrag lämnas till 
ett instrument som inrättats på unionsnivå och som förvaltas direkt eller indirekt av kommissionen, trots att 
fonderna i princip ”ska genomföras inom ramen för delad förvaltning mellan medlemsstaterna och kommis -
sionen i enlighet med artikel 59 i budgetförordningen […]”.Ruta 5
40 Kommentarer 
Lyckades finansieringsinstrumenten attrahera privat 
kapital?
62 
En väsentlig fördel med finansieringsinstrument är det faktum att de kan dra till 
sig ytterligare medel, det vill säga att ytterligare privata och offentliga medel kan 
bidra till fondernas kapitalförsörjning. Hävstångseffekten mäter i vilken omfatt -
ning offentlig finansiering mobiliserar ytterligare medel. Den ska ge information 
om ett instruments förmåga att attrahera ytterligare finansiering, beroende på 
instrumentets typ, geografiska läge och slutmottagare, men också beroende på 
de val som kommissionen, förvaltningsmyndigheten och/eller fondförvaltaren 
gjorde när det inrättades. I fråga om jämförbara instrument skulle en större häv -
stångseffekt således tyda på ett effektivare instrument när det gäller att attrahe -
ra ytterligare finansiering.
63 
Vi granskade därför hur kommissionen definierar och övervakar denna häv -
stångseffekt hos såväl instrument med delad förvaltning som centralt förvaltade 
instrument och bedömde huruvida instrumenten lyckades attrahera ytterligare 
privat kapital. Vi analyserade också användningen av förmåns- och riskdelnings -
arrangemang med privata partner och av skatteavtal i detta sammanhang.
När kommissionen mäter finansieringsinstrumentens 
hävstångseffekt tar den inte vederbörlig hänsyn till i vilken 
omfattning offentlig finansiering mobiliserar ytterligare 
medel
Det behövs mer differentierade hävstångsmått för att 
mätningarna ska bli meningsfulla
Svårt att identifiera vilka hävstångseffekter ytterligare privat och offentligt 
kapital har för instrument med delad förvaltning
64 
I lagstiftningen för perioden 2007–2013 angavs inte närmare hur hävstångseffek -
ter skulle mätas för instrument med delad förvaltning. År 2011 tog kommissionen 
de första stegen för att försöka lösa frågan och föreslog en första definition av 
”hävstångseffekten”. Två år senare innehöll budgetförordningen en definition 
(se  ruta 6 ).
41 Kommentarer 
65 
Att räkna all offentlig nationell finansiering som hävstångsbelopp, som kom -
missionen föreslår för instrument med delad förvaltning, anser vi emellertid 
är olämpligt: medfinansieringsgraderna har redan angetts för insatsområdena 
inom de operativa programmen, och det nationella bidraget till finansierings -
instrumentens kapital håller sig i regel inom dessa grader. I det avseendet görs 
det ingen åtskillnad mellan den ”normala” nationella medfinansieringen och ett 
”ytterligare” nationellt bidrag (som överstiger medfinansieringsgraderna för det 
operativa programmet). Men endast det sistnämnda bidraget kan anses ha attra -
herats av EU-bidraget. Vi har i en tidigare rapport konstaterat att kommissionens 
tillvägagångssätt att exkludera nationell offentlig finansiering genom de opera -
tiva programmen från nämnaren leder till en konstlad ökning av den uppmätta 
hävstångseffekten52.Definition of ”hävstångseffekt” för finansieringsinstrument med delad förvaltning 
och centralt förvaltade finansieringsinstrument
I augusti 2011 definierade kommissionen i sin gemensamma revisionsram hävstångseffekt på följande sätt: 
ytterligare resurser som görs tillgängliga ner till slutmottagarnivå – utöver strukturfondernas bidrag, vanligt -
vis i form av bidrag från finansieringsinstrument och andra privata eller offentliga investerare50. Enligt denna 
definition (som inte är rättsligt bindande) motsvarar hävstångseffekten det totala ekonomiska stöd som ges 
till slutmottagare (dvs. alla resurser som investeras i slutmottagarna, oavsett om de ingår i det operativa pro -
grammet eller om de är ytterligare privata eller offentliga medel) delat med EU:s bidrag till instrumentet (via 
det operativa programmet).
För centralt förvaltade instrument har hävstångseffekten definierats i budgetförordningen sedan 2013 som 
”[…] beloppet i finansiering till slutmottagarna dividerat med unionens bidrag.”51
50 Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för regional- och stadspolitik, Common Audit Framework  (gemensam revisionsram), juli 2011 
(del 2), s. 7.
51 Artikel 223 i tillämpningsföreskrifterna för budgetförordningen.Ruta 6
52 Ruta 5 i särskild rapport 
nr 2/2012.
42 Kommentarer 
66 
Hävstångseffekten bör dessutom tjäna som indikator på hur effektivt ett finan -
sieringsinstrument är på att attrahera ytterligare privata eller offentliga medel 
(återigen utöver de medel som redan övervägts för det operativa programmet 
som helhet). När resultaten bedöms måste man naturligtvis ta hänsyn till skill -
naderna när det gäller att genomföra ett sådant instrument. Framför allt spelar 
riskdelnings- och förmånsarrangemangen för partner från den privata sektorn en 
avgörande roll i det sammanhanget (se punkterna 74–78). Vidare bör hävstångs -
effekten även variera mellan olika typer av ekonomiskt stöd (till exempel bör den 
vara större för garantier än för lån), mellan typer av investeringar (om investering -
arna är mer riskfyllda bör den vara mindre), mellan olika utvecklingsskeden som 
slutmottagare som får stöd befinner sig i (till exempel är riskerna större när det 
gäller nystartade företag) och mellan geografiska marknader (till exempel bör 
den vara mindre i mindre utvecklade regioner).
67 
I sin nuvarande form kan kommissionens beräkning av ”hävstångseffekten” inte 
ge en tillförlitlig indikation på vilka faktiska resultat som har uppnåtts när det 
gäller att attrahera ytterligare privata eller offentliga medel. Med den beräkning -
en kan man därför inte skilja på framgångsrika och mindre framgångsrika finan -
sieringsinstrument när det gäller att attrahera ytterligare privata eller offentliga 
bidrag till instrumentets kapital.
Inkonsekvent mätning av hävstångseffekten för centralt förvaltade 
instrument
68 
I fråga om centralt förvaltade finansieringsinstrument visar vår analys att kom -
missionen använder olika sätt att beräkna hävstångseffekten för olika instru -
ment, såsom framgår av tabell 553.
69 
Detta får till följd att de hävstångseffekter som kommissionen rapporterar för 
centralt förvaltade instrument inte går att jämföra sinsemellan och inte heller 
med hävstångseffekterna för instrument med delad förvaltning.53 SWD(2015) 206 final.
43 Kommentarer 
Hävstångseffekten för centralt förvaltade finansieringsinstrument, enligt 
kommissionens rapportering
Instrument Typ av instrument BeräkningsmetodHävstångseffekt per den 
31 december 2014
LGTT GarantiTotalt finansieringsbelopp som projektet attraherat delat med det 
EU-bidrag som betalats till instrumentet57
PBI Garanti Liknande den som användes för LGTT 9
EEEF Eget kapitalTotalt finansieringsbelopp som attraherats på fondnivå delat med 
EU-bidraget2
Margueritefonden Eget kapitalTotalt finansieringsbelopp som mobiliserats av instrumentet 
(både eget kapital och lån) på projektnivå delat med det EU-bi -
drag som betalats157
Garantiinstrumentet för 
mikrokrediter (EPMF-G)GarantiVärdet på nya mikrolån som stöds av garantin delat med det 
högsta garantibeloppet7
EPMF FCP-FIS LånVärdet på nya mikrolån som stöds av garantin delat med det 
EU-bidrag som betalats2
Källa:  Revisionsrätten, baserat på uppgifter från Europeiska kommissionen från 20151.
1 SWD(2015) 206 final.
54 OECD, Methodologies to 
measure amounts mobilised 
from the private sector by 
official development finance 
interventions  (metoder för att 
mäta belopp som mobiliserats 
från den privata sektorn av 
officiella interventioner för 
utvecklingsfinansiering), DCD/
DAC/STAT(2015)8, 
24 februari  2015.Tabell 5
Hänsyn tas inte bara till finansieringskällor som är resultatet av EU:s och/
eller medlemsstaternas bidrag till finansieringsinstrumentet
70 
Alla finansieringskällor som ett projekt attraherar är inte resultatet av EU:s och/el -
ler medlemsstaternas bidrag. Men det beaktas inte i kommissionens beräkning av 
”hävstångseffekten”. År 2015 föreslog OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd en 
alternativ metod där beräkningarna beror på typen av instrument (lån, garantier 
eller eget kapital)54. Skillnaderna mellan dessa två tillvägagångssätt illustreras av 
exemplet i  ruta 7 .
44 Kommentarer 
Enligt kommissionens metod är hävstångseffekten 39 (total finansiering på 7 846 mil -
joner euro delat med EU:s garanti på 200 miljoner euro).
Vi anser att det är orealistiskt att anta att de nationella bidragen, som utgör den 
största delen av projektfinansieringen, var en följd av den begränsade EU-garantin. 
Frågan påverkar kommissionens rapportering om både finansieringsinstrument med 
delad förvaltning och centralt förvaltade instrument, även om det är mer synligt för 
centralt förvaltade finansieringsinstrument, eftersom privat medfinansiering före -
kommer i mindre utsträckning i projekt med delad förvaltning.Exempel på en finansieringsstruktur för ett transportprojekt och skillnaderna 
i beräkningen av hävstångseffekter enligt kommissionens och OECD:s metoder
Detta inkomstgenererande transportinfrastrukturprojekt, en höghastighetstågsträcka i Frankrike, fick bidrag 
från flera olika finansieringskällor, där de nationella bidragen stod för 52 % och de kommersiella skulderna för 
39 %. EU:s bidrag i form av en garanti för upp till 200 miljoner euro av den kommersiella skulden stod för 2,5 % 
av den totala finansieringen.
Om man tillämpade OECD:s metod skulle hävstångseffekten i detta exempel dock endast bli 1 eftersom det 
bara finns ett lån på 200 miljoner euro som garanteras av EU i projektfinansieringsstrukturen.Ruta 7
Typ av finansieringskälla miljoner  euro % av den totala finansieringen
Kommersiell skuld 3 038 39 %
Nationella bidrag 4 050 52 %
Eget kapital 758 9 %
Total finansiering 7 846 100  %
Maximal EU-garanti för den kommersiella skulden 200 2.5 %
45 Kommentarer 
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
71 
När det gäller programperioden 2014–2020 och instrument med delad förvalt -
ning nämner inte förordningen om gemensamma bestämmelser uttryckligen 
definitionen av hävstångseffekt i EU:s budgetförordning. Men den princip som 
fastställs i artikel 37.2 c i förordningen om gemensamma bestämmelser är i allt 
väsentligt densamma: ”En uppskattning av de ytterligare offentliga och privata 
medel som kan anskaffas genom finansieringsinstrumentet ned till slutmottagar -
nivå (förväntad hävstångseffekt) […]”. Kommissionen vidhåller därför uppfatt -
ningen att nationell medfinansiering är en hävstångseffekt av EU:s finansiering 
av det operativa programmet. Det har inte heller skett några förändringar av hur 
de belopp som mobiliserats från den privata sektorn ska beräknas. Vi anser att 
kommissionen bör ompröva sina metoder för att beräkna hävstångseffekten av 
EU:s finansiering och nationell offentlig finansiering genom finansieringsinstru -
ment och beakta de alternativa metoder som OECD föreslog 2015.
72 
Vi noterar att medlemsstaterna nu också måste ange ”den förväntade hävstångs -
effekten” för varje instrument (se ruta 8 ). Det betyder att kommissionen får upp -
gifter som gör att den kan övervaka den faktiska hävstångseffekten och jämföra 
den med de mål som satts upp. Men så länge kommissionen inte har en enhetlig 
metod för att beräkna hävstångseffekten är det tveksamt om detta krav kommer 
att resultera i meningsfulla uppgifter som kan användas i jämförelsesyfte.
”Förväntad hävstångseffekt” som ska anges för varje finansieringsinstrument 
(programperioden 2014–2020)
Den obligatoriska förhandsbedömningen av finansieringsinstrument måste innefatta en uppskattning av de 
ytterligare offentliga och privata medel som kan genereras av finansieringsinstrumentet på alla nivåer ner till 
slutmottagarnivå. I finansieringsavtalet mellan en förvaltningsmyndighet och en ”fondandelsfond” (eller stra -
tegidokumentet om förvaltningsmyndigheten genomför fonden direkt) måste denna ”förväntade hävstångs -
effekt” för instrumentet anges.
Varje år måste förvaltningsmyndigheten lämna en bilaga till den årliga genomföranderapporten om verksam -
heter som involverar finansieringsinstrument55.
55 Bilaga I till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 821/2014 av den 28 juli 2014 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets 
och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 vad gäller närmare bestämmelser för överföring och förvaltning av programbidrag, rapportering om 
finansieringsinstrument, tekniska krav på informations- och kommunikationsåtgärder gällande verksamheter och systemet för registrering och 
lagring av uppgifter (EUT L 223, 29.7.2014, s. 7) innehåller en mängd avsnitt som ska ligga till grund för denna rapportering, som inbegriper 
information om källorna till finansiering via finansieringsinstrument.Ruta 8
46 Kommentarer 
Svårt att locka investerare från den privata sektorn till 
finansieringsinstrument med såväl delad som central 
förvaltning
73 
Ett av de uttalade målen för finansieringsinstrument är att attrahera ytterligare 
finansiering från den privata sektorn för att komplettera de tillgängliga offentliga 
medlen, eftersom fler projekt då kan dra nytta av en lika stor offentlig investe -
ring. Vi har därför försökt fastställa för såväl instrument med delad förvaltning 
som centralt förvaltade instrument i vilken utsträckning ytterligare privat finan -
siering i själva verket har mobiliserats genom offentliga bidrag till instrumenten.
Trots särskilda arrangemang för privata investerare 
i finansieringsinstrument under programperioden 2007–2013 
lyckades man inte attrahera nämnvärt med ytterligare kapital
74 
Våra intervjuer och vår litteraturgenomgång bekräftar att den privata sektorn 
under programperioden 2007–2013 var ovillig att investera i finansieringsinstru -
ment eftersom de ansågs vara för strikt reglerade (t.ex. specifika EU-förordningar 
och nationella bestämmelser, statligt stöd och offentlig upphandling). Man bör 
komma ihåg att de båda parterna har olika mål: den offentliga sektorn har för av -
sikt att förverkliga specifika politiska mål och investeringsmål, medan den privata 
sektorn måste rikta in sig på vinstgivande verksamhet. Dessutom kan det finnas 
bristande kunskaper på båda sidor. Det är inte säkert att den offentliga sektorn 
har avancerade finansiella erfarenheter och att den privata sektorn är förtrogen 
med EU-lagstiftning. Kommissionen anser att ett sätt att attrahera privat kapital 
är att erbjuda privata investerare förmånsbehandling och/eller ”riskpremier”. Vi 
granskade därför de specifika arrangemangen för investerare från den privata 
sektorn för att se om riskerna delades mellan det privata och det offentliga på ett 
rimligt sätt.
47 Kommentarer 
Det saknades vägledning från kommissionen om hur arrangemang för 
förmånsbehandling för Eruf- och ESF-instrument ska fastställas
75 
Vad beträffar Eruf- och ESF-instrumenten 2007–2013 föreskrev lagstiftningen 
att vinster från investeringar fick fördelas med företrädesrätt bland investerare 
som agerar enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi56. 
Förmånsbehandling kan tillämpas exempelvis genom kontrakt som inte ger den 
offentliga finansieringspartnern samma återbetalningsrättigheter som privata 
partner, eller genom att privata och offentliga partner får olika stora vinst- och 
förlustandelar.
76 
Förmånsbehandling kan vara motiverat om det behövs för att attrahera privata 
investeringar på dåligt fungerande marknader, där privat finansiering kan bidra 
till att den offentliga politikens mål uppnås. Om förmånsbehandlingen inte är 
motiverad kan den leda till att finansieringsinstrumentets ursprungliga kapital 
förbrukas och därmed minska den överskottsfinansiering som finns tillgänglig till 
nästa investeringscykel efter det att instrumentet har avvecklats. Men varken den 
rättsliga grunden för programperioden 2007–2013 eller kommissionens riktlinjer 
innehåller några anvisningar om hur riskdelningsarrangemang ska fastställas 
i finansieringsavtalet eller hur man ska kontrollera att förmånsbehandlingen är 
lämplig.
Trots att kommissionen tar på sig större risker är de privata bidragen till 
centralt förvaltade instruments kapital endast begränsade
77 
Vad beträffar centralt förvaltade instrument innehåller den tillämpliga lagstift -
ning som har antagits av Europaparlamentet och rådet överlag endast allmänna 
villkor i fråga om riskdelning och/eller förmånsbehandling. Detaljerade bestäm -
melser för kommissionens bidrag till dessa instrument (bland annat procentenhe -
ter för riskdelning) kommer först senare som en del av ett separat avtal som inte 
behöver godkännas av budgetmyndigheten (se ruta 9 ).56 Artikel 43.5 i tillämp  nings-  
förordningen.
48 Kommentarer 
Riskdelning mellan kommissionen och dess partner – fallstudie av ”instrumentet 
för lånegarantier” (LGTT) och initiativet om projektobligationer (PBI)
LGTT inrättades 2008 gemensamt av kommissionen och EIB genom ett samarbetsavtal, där varje part står för 
50 % av risken för att lån inte återbetalas (väntade och oförutsedda förluster).
Instrumentet ger en garanti i form av en villkorad kreditlimit som kan utnyttjas av den projektansvarige under 
de första 5–7 verksamhetsåren om intäkterna från projektet inte är tillräckliga för att garantera återbetalning 
av den prioriterade skulden (dvs. om de faktiska intäkterna från projektet understiger de beräknade nivåerna).
Genom en ändring av den rättsliga grunden infördes ett tillvägagångssätt med en buffert för en första förlust 
i portföljen 2013, vilket ledde till att den risk kommissionen tog uppgick till 95 % av förlusterna i bufferten för 
en första förlust i portföljen (PFLP).
Genom ändringen 2012 av förordning (EG) nr 680/2007 infördes PBI som ett nytt instrument. PBI ger en kre -
ditförstärkning i form av efterställda instrument – antingen ett lån eller villkorat instrument – för att stödja 
prioriterade projektobligationer som emitterats av ett projektföretag. Arrangemangen för riskdelning mellan 
kommissionen och EIB är desamma som för LGTT, det vill säga kommissionen tar 95 % av förlusterna medan 
EIB står för risken när det gäller de återstående 5 %.
Bufferten för en första förlust i portföljen i LGTT-/PBI-portföljen fastställdes på en sådan nivå att det är osan -
nolikt att de faktiska förlusterna skulle blir större än bufferten. En följd av det är att kommissionen i själva 
verket bär den största delen av den faktiska risken.
I den rättsliga grunden föreskrivs att riskdelningen ska grundas på ”förstaförlustrisken”, men den innehåller 
inga närmare uppgifter om hur en första förlust i portföljen ska fastställas eller om hur stor riskexpone -
ring detta tillvägagångssätt leder till. I ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar57 anges att en 
procentenhet för en första förlust normalt fastställs strax över den historiska genomsnittliga förlusten. EIB 
fastställde dock taket på ett sådant sätt att dess förväntade nettoriskexponering låg inom dess standardrisk 
(mindre än 2 % av den förväntade förlusten) och inte byggde på historiska uppgifter.
57 SEK(2011) 1237 slutlig, 19.10.2011, arbetsdokument från kommissionens avdelningar – konsekvensbedömning som åtföljer dokumentet 
Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – En pilotfas för 
Europa 2020-initiativet om projektobligationer , s. 53.Ruta 9
49 Kommentarer 
Fallstudie – Riskdelning mellan kommissionen och dess partner – Europeiska 
fonden för energieffektivitet (EEEF)
EEEF investerar i energieffektivitet, projekt för förnybar energi och rena stadstransporter. Dess aktieägare är 
kommissionen, EIB och två banker. EEEF är organiserat som ett aktiebolag med aktier i tre klasser (A, B och C) 
beroende på de risker som tas och rättigheterna till avkastning, där A-klassen är fördelaktigast och C-klassen 
minst fördelaktig.
Kommissionen är den enda aktieägaren med C-aktier, den som först bär förluster och den som sist drar nytta 
av vinster. Dess aktier ska lösas in på förfallodagen. Inlösen förutsätter att det finns tillräckligt med likvida 
medel i fonden.
Bolagets förluster fördelas först på kommissionen. De förlusterna påverkar inte A- och B-aktiernas värde så 
länge C-aktiernas värde är positivt. Först när C-aktiernas värde har minskat till noll fördelas förluster på A- 
och B-aktierna. Ytterligare intäkter och vinster leder inte nödvändigtvis till återföringar av nedskrivningar av 
C-aktierna eftersom de först ska användas till den tänkta utdelningen för A- och B-aktier.
C-aktierna kan dessutom inte lösas in före A- och B-aktierna.Ruta 1078 
När det gäller vissa centralt förvaltade finansieringsinstrument konstaterade vi 
att nästan alla faktiska risker flyttas över på kommissionen (se ruta 10 ). Men trots 
att kommissionen tar fler risker än sina partner i denna typ av instrument visar 
vår analys att instrumenten inte fick något betydande bidrag från den privata 
sektorn.
Skattebeslut har använts i en del fall för att göra 
finansieringsinstrumenten attraktivare för investerare från den 
privata sektorn
79 
Ett skattebeslut är ett skriftligt beslut av en nationell skattemyndighet om hur 
en viss aspekt av ett företags verksamhet ska behandlas enligt gällande skatte -
lagstiftning i den medlemsstaten. Ett sådant förfarande kan användas i åtskilliga 
EU-medlemsstater för att få visshet om hur verksamheter ska beskattas. I regel 
lägger enskilda personer eller företag som ska beskattas fram sin tolkning av 
hur skattelagstiftningen ska tillämpas på dem eller på en viss transaktion eller 
verksamhet, och skattemyndigheten svarar med ett positivt eller negativt beslut. 
Skatteavtal av det slaget är också gängse i fondbranschen. Skattebeslut kan vara 
helt legitima och används i ett antal jurisdiktioner, men de har också använts för 
att underlätta aggressiv skatteplanering.
50 Kommentarer 
80 
Redan 2012 utfärdade kommissionen en rekommendation om aggressiv skatte -
planering som riktades till medlemsstaterna58. I huvudsak uppmanas medlems -
staterna att ändra sin nationella lagstiftning för att komma till rätta med ”konstla -
de arrangemang” och ”skatterättsligt behandla dessa arrangemang utifrån deras 
ekonomiska innehåll”. Detta har följts av en rad specifika åtgärder på området, 
nämligen följande:
 ο Sedan 2014 har kommissionen inlett flera utredningar för att undersöka hu -
ruvida beslut av skattemyndigheter i medlemsstaterna om den företagsskatt 
som företag ska betala är förenlig med EU:s regler om statligt stöd59.
 ο I mars 2015 presenterade kommissionen ett åtgärdspaket för att öka skatte -
transparensen och införa automatiskt informationsutbyte mellan medlems -
staterna om deras skattebeslut60.
 ο I juni 2015 antog kommissionen en handlingsplan för en rättvis och ef -
fektiv företagsbeskattning i EU61. I dokumentet diskuteras många skat -
tefrågor, bland annat åtgärder för att bekämpa skatteflykt och aggressiv 
skatteplanering.
81 
Vi identifierade dock finansieringsinstrument för vilka man hade fått ett för -
handsbesked i skattefrågor (se ruta 11 ).
Fallstudie – Skattebeslut för finansieringsinstrument med central 
förvaltning – Margueritefonden
År 2013 fick Margueritefonden ett förhandsbesked i skattefrågor från myndigheterna i Luxemburg (även kallat 
skattebeslut) och ett förhandsbesked om prissättningen på Marguerite Holdings och dess dotterbolag i Lux -
emburg 2013. Det sistnämnda är ett avtal mellan en skattebetalare och skattemyndigheterna som anger den 
internprissättningsmetod som skattebetalaren ska tillämpa på sina transaktioner i anknutna företag.
Den specifika struktur som används av Margueritefonden leder till en situation där källskatten på utdelning -
ar från holdingbolag till själva fonden minskas genom att utdelningar omvandlas till räntebetalningar och 
hybrid instrument används mellan de luxemburgska bolagen62. Det är också möjligt att andra skatter, till 
exempel källskatter i de länder där företagen bedriver verksamhet eller realisationsvinstskatter vid tidpunkten 
för avyttring, undviks genom att man använder denna struktur.
62 Hybridinstrument är instrument som kan behandlas olika i skattehänseende inom samma jurisdiktion och i olika jurisdiktioner, till exempel som 
skulder i ett land och som eget kapital i ett annat land, (see OECD, Hybrid Mismatch Arrangements – Tax Policy and Compliance Issues  
(hybridinstrument som utnyttjar skattemässiga skevheter mellan olika länder – skattepolitik och regelefterlevnad), mars 2012, s. 7).Ruta 1158 Kommissionens rekom -
mendation av den 6 december 
2012 om aggressiv skatte -
planering, C(2012) 8806.
59 Se till exempel IP/14/663 – 
pressmeddelande från den 
11 juni 2014.
60 COM(2015) 135 final, 18.3.2015, 
Förslag till rådets direktiv om 
ändring av direktiv 201 1/16/EU 
vad gäller obligatoriskt 
auto  matiskt utbyte av upp-  
lysningar i fråga om 
beskattning .
61 COM(2015) 302 final, 17.6.2015, 
En rättvis och effektiv företags  - 
beskattning i Europeiska 
unionen: 5 nyckelområden för 
handling .
51 Kommentarer 
82 
Vi konstaterar också att ett antal Eruf- och ESF-instrument under perioden 2007–
2013 använde SICAV63 eller SICAR64-bolag i sina strukturer. För dessa strukturer är 
skattebeslut vanliga. Medlemsstaterna rapporterar dock inte till kommissionen 
huruvida deras instrument har använt eller kommer att använda sig av förhands -
besked i skattefrågor.
De privata bidragen till Eruf- och ESF-finansieringsinstrumentens 
kapital utgör omkring 2 % av totalbeloppet
83 
I tidigare rapporter konstaterade vi att den hävstångseffekt som den privata sek -
torn genererade var begränsad under programperioden 2007–201365. Enligt de 
senaste uppgifterna från medlemsstaterna till kommissionen attraherade endast 
154 av 1 025 Eruf- och ESF-finansieringsinstrument i elva medlemsstater privat fi -
nansiering till sin finansieringsstruktur som en del av de operativa programmens 
bidrag.
84 
När det gäller de privata medel som tillskjutits genom operativa program och 
som rapporteras av medlemsstaterna finns det också en risk för dubbelräkning 
eftersom det är möjligt att den privata finansiering som presenteras för de 
särskilda fonderna helt enkelt är medel som har överförts av holdingfonden. Om 
analysen begränsas till enbart holdingfonderna, så att risken för dubbelräkning 
utesluts, fick endast nio av de 73 befintliga holdingfonderna i fyra av de 18 med -
lemsstater där sådana fonder finns privata bidrag. I dessa nio holdingfonder 
varierar den privata finansieringens andel av instrumentens kapital mellan 5 och 
50 %. Totalt sett attraherade de 325 miljoner euro i privat kapital till holdingfon -
der genom operativa program. Samtidigt konstaterar vi att oavsett den informa -
tion som rapporterats finns det en rättslig skyldighet enligt reglerna för statligt 
stöd som säger att kapitalinvesteringarna i små och medelstora företag ska vara 
privat medfinansierade till minst 30 eller 50 % beroende på region66.
85 
Enligt den information som elva medlemsstater har lämnat på frivillig grund upp -
går vidare de medel som betalats till finansieringsinstrument utöver medlen från 
de operativa programmen (privata eller offentliga) till 342  miljoner  euro67. Med -
lemsstaterna är dock inte skyldiga att lämna sådan information, och de uppgifter 
som rapporteras frivilligt kontrolleras inte heller av kommissionen.63 Ett SICAV är en typ av värde  - 
pappersfond vars kapitalvärde 
förändras utifrån antalet 
investerare och värdet på dess 
underliggande investeringar. 
Andelar i fonden köps och 
säljs utifrån fondens senaste 
fondandelsvärde.
64 Ett SICAR är en struktur avsedd 
för investeringar i onoterade 
bolag och riskkapital -
investeringar utan regler för 
investeringsdiversifiering eller 
restriktioner när det gäller 
utlåning eller belåning.
65 Se särskild rapport nr 2/2012 
(punkterna 105–115 och 
punkt 124), särskild rapport 
nr 8/2015 (punkterna 34–35) 
och särskild rapport nr 5/2015 
(punkterna 66–67 och ruta 7).
66 Punkt 4.3.4 i gemenskapens 
riktlinjer för statligt stöd för att 
främja riskkapitalinvesteringar 
i små och medelstora företag 
(EUT C 194, 18.8.2006, s. 2).
67 Europeiska kommissionen, 
sammanfattning av uppgifter 
om de framsteg som gjorts 
när det gäller att finansiera 
och genomföra finansierings -
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, s. 25.
52 Kommentarer 
86 
Vi noterar också att lagstiftningen för programperioden 2007–2013 inte föreskrev 
att finansieringsavtal mellan förvaltningsmyndigheter och fondförvaltare skulle 
ange den förväntade hävstångseffekten av ytterligare privata bidrag. Avgifterna 
var dessutom i regel inte kopplade till hur framgångsrika fondförvaltarna var när 
det gällde att locka privata investerare (se punkt 136)68. Fondförvaltaren hade 
därför få incitament att locka privata investerare.
87 
När det gäller centralt förvaltade instrument, särskilt egetkapitalfinansieringsin -
strument, har det visat sig vara svårt att attrahera investeringar från den privata 
sektorn, såsom framgår av fallstudierna i  ruta 12 .68 Artikel 43.4 i tillämpnings-  
förordningen.
Fallstudie – Svårigheter att locka investerare i den privata sektorn till offentligt 
finansierade egetkapitalinstrument – Margueritefonden och EEEF
Exempel på begränsad privat medfinansiering av två centralt förvaltade instrument ges nedan69:
 οUtöver kommissionen har Margueritefonden nio sponsorer som alla är offentligt kontrollerade banker. 
Sponsorerna har ingått åtaganden för totalt 710 miljoner euro. Hittills har man inte lyckats attrahera några 
pengar från privata investerare för att nå målet 1,5 miljarder euro i totala åtaganden70.
 οÄven EEEF har huvudsakligen förlitat sig på offentliga medel, där kommissionen är dess största bidrags -
givare hittills (åtaganden har ingåtts för 125 miljoner euro av totalt 265 miljoner euro). Den enda privata 
bidragsgivaren – Deutsche Bank – har endast ingått ett begränsat åtagande för instrumentet (5 miljo -
ner euro). Det totala belopp som det så här långt har ingåtts åtaganden för är mindre än hälften av instru -
mentets mål (700 miljoner euro).
69 SWD(2015) 206 final.
70 Kommissionens beslut av den 25 februari 2010 om Europeiska unionens deltagande i 2020-fonden för energi, klimatförändringar och 
infrastruktur (Margueritefonden), C(2010) 941.Ruta 12
53 Kommentarer 
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
88 
För instrument med delad förvaltning fortsätter bestämmelserna i lagstiftningen 
för programperioden 2014–2020 att tillåta förmånsbehandling men de kräver 
också att risker ska delas på lämpligt sätt mellan de offentliga och privata part -
nerna (se ruta 13 ).
Bestämmelser om förmånsbehandling och riskdelning (programperioden 
2014–2020)
Enligt artikel 44 i förordningen om gemensamma bestämmelser krävs ”lämplig risk- och vinstdelning” mellan 
offentliga och privata investerare, och i den delegerade förordningen fastställs att förmånsbehandlingen ska 
stå i proportion till den risk som investerare tar och att ersättningen ska ”begränsas till det minsta belopp som 
krävs för att attrahera sådana investerare”71. Framför allt måste medlemsstaten i förhandsbedömningen inklu -
dera ”[…] en bedömning av behovet av och nivån på förmånliga ersättningar för att attrahera motpartsmedel 
från privata källor och/eller en beskrivning av de mekanismer som ska användas för att fastställa behovet och 
omfattningen av sådan förmånlig ersättning […]”72.
Denna förmånliga ersättning kan finansieras genom medel som betalats tillbaka till instrumentet eller genom 
kapitalvinster och andra inkomster som kan härledas från EU-fondernas stöd. Förmånsbehandling är också 
tillämplig på offentliga investerare som verkar enligt den marknadsekonomiska investerarprincipen73.
När det gäller fall som omfattas av den allmänna gruppundantagsförordningen noterar vi att ”vid asymme -
trisk förlustdelning mellan offentliga och privata investerare ska den första förlusten för den offentliga inves -
teraren begränsas till 25 % av den totala investeringen”74.
I annat fall måste den vara förenlig med marknadsvillkoren eller genomgå ett anmälningsförfarande för stat -
ligt stöd.
71 Artikel 6.1 d i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 480/2014.
72 Artikel 37.2 c i förordningen om gemensamma bestämmelser.
73 Artikel 44.1 i förordningen om gemensamma bestämmelser.
74 Artikel 21.13 c i kommissionens förordning (EU) nr 651/2014.Ruta 13
54 Kommentarer 
89 
Medlemsstaternas skyldighet att bedöma behovet av förmånsbehandling och 
riskdelningsarrangemangen, och att ge någon slags motivering till dessa arran -
gemang, kan tydligt ses som framsteg i riktning mot en effektivare förvaltning 
av finansieringsinstrument. Utifrån våra intervjuer anser vi emellertid att kom -
missionen behöver ge medlemsstaterna vägledning om hur de bäst ska använda 
förmånsbehandling för att attrahera mer privat kapital samtidigt som inte alltför 
stora risker fördelas till de offentliga givare som bidrar till instrumentens kapital.
90 
För vissa av de centralt förvaltade instrumenten har den möjliga omfattningen av 
riskdelningen mellan kommissionen och dess partner också tagits upp i lagstift -
ningen. Här anger förordningen att ”riskdelningsschemat [ska] återspeglas i en 
lämplig delning mellan unionen och enheten som anförtrotts uppgifter”, medan 
”den maximala risk som täcks av unionens budget inte [får] överskrida 50 % av 
risken för skuldportföljen inom ramen för skuldinstrumentet”75. Det återstår att 
se huruvida dessa ändrade bestämmelser är tillräckliga för att attrahera mer 
bidrag från den privata sektorn än vad som var fallet under programperioden 
2007–2013. Som vi redan har nämnt i en tidigare rapport anser vi att de viktigaste 
aspekterna av arrangemangen för riskdelning mellan kommissionen och dess 
partner (t.ex. EIB) bör fastställas i den särskilda lagstiftningen för varje centralt 
förvaltat instrument76.
91 
När det slutligen gäller skattebeslut är situationen oförändrad jämfört med 
programperioden 2007–2013. Vi anser att en fortsatt användning av förhands -
besked i skattefrågor under programperioden 2014–2020 för centralt förvaltade 
finansieringsinstrument och/eller finansieringsinstrument med delad förvalt -
ning skulle kunna medföra en anseenderisk eftersom de kan uppfattas gå stick 
i stäv med kommissionens egna rekommendationer och åtgärder avseende 
skattearrangemang.75 Punkt 6 i del III i bilaga I till 
FSE-förordningen.
76 Se rekommendation 7 
i särskild rapport nr 2/2013.
55 Kommentarer 
Gav finansieringsinstrumenten revolverande 
ekonomiskt stöd?
92 
Ett av huvudskälen till att man använder offentliga medel genom finansieringsin -
strument är det faktum att pengarna kan användas flera gånger: de kan ”revol -
vera”. Om till exempel ett utbetalat lån återbetalas efter tre år kan de likvida 
medlen användas till ett nytt lån. Vi granskade därför huruvida denna revolve -
rande effekt verkligen hade uppstått. I vilken omfattning medel kan revolvera 
i praktiken beror på vilken typ av ekonomiskt stöd det handlar om men också på 
instrumentens investeringsperiod. Därför analyserade vi huruvida instrumentens 
investeringsperioder följer vanlig marknadspraxis och vilka faktorer som bidrog 
till att begränsa instrumentens faktiska investeringsperiod.
Förseningar i genomförandet förkortade den 
faktiska investeringsperioden för flera Eruf- och ESF-
finansieringsinstrument betydligt
93 
I början av programperioden 2007–2013 hade de offentliga myndigheterna i de 
flesta medlemsstaterna endast begränsad erfarenhet av att strukturera och 
genomföra revolverande instrument i partnerskap med finansiella intermediärer. 
Efter våra revisioner har vi konstaterat att de flesta förseningarna orsakades av 
den tidskrävande interna struktureringen av finansieringsinstrumenten, utdrag -
na förhandlingar med finansiella intermediärer på olika nivåer (ofta på grund 
av förhandlingar om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter), komplexa 
förfaranden för offentlig upphandling, osäkerhet om efterlevnaden av reglerna 
för statligt stöd och svårigheter att få bidrag från den privata sektorn.
94 
I många fall var inlärningskurvan för de olika inblandade organen brant, och det 
tog ganska lång tid att jämka samman de många berörda parternas intressen 
och åsikter för att nå enighet om instrumentets investeringsstrategier. Flera av 
dessa problem har också identifierats i andra studier77. Våra revisioner de senaste 
åren visar också att mer vägledning från kommissionen i ett tidigare skede hade 
kunnat förhindra problemen åtminstone delvis.77 Europaparlamentet, general  - 
direktoratet för EU-intern 
politik, Financial Instruments 
under Cohesion policy 2007–13: 
How have Member States and 
Selected Financial Institutions 
Respected and Preserved EU 
Financial Interests?  (finansierings-  
instrument inom sammanhållnings-  
politiken 2007–2013: hur har 
medlemsstaterna och utvalda 
finansiella institutioner 
respekterat och skyddat EU:s 
ekonomiska intressen?), s. 16; 
Kommissionen & EIB, Financial 
Instruments: A Stock-taking 
Exercise in Preparation for the 
2014–2020 Programme period  
(finansieringsinstrument: 
inventering inför program -
perioden 2014–2020) – studie 
av Mazars/Ecorys/EPRC, s. 62.
56 Kommentarer 
95 
De låga utbetalningsgraderna i många medlemsstater och, till följd av det, instru -
mentens begränsade kapacitet att revolvera medel är ett tydligt resultat av dessa 
svårigheter. I vissa fall försenades genomförandet flera år, vilket följaktligen 
avsevärt minskade den tidsperiod då finansieringsinstrumentets kapital kunde 
betalas ut till slutmottagare (se ruta 14 ).
Fallstudie – Förseningar i inrättandet av holdingfonden inom ramen för Jeremie 
i Slovakien
Samförståndsavtalet mellan EIF och Slovakiens regering om den nationella holdingfonden inom ramen för 
Jeremie undertecknades 2006, det vill säga innan programperioden 2007–2013 inleddes. Efter analysen av 
marknadsbehoven (analysen av finansieringsunderskottet) undertecknades ett ramavtal 2008 och finansie -
ringsavtalen mellan de olika ministerierna och EIF 2009.
Därefter tog det ytterligare ett år innan de båda slutliga avtalen undertecknades (holdingfondsöverens -
kommelsen och aktieägaravtalet) som också är rättsliga förutsättningar för att fonden ska kunna inleda sin 
verksamhet. Kapitaliseringen av själva fonden ägde till slut rum 2011. Totalt sett dröjde det således fem år 
(2006  till 2011) innan holdingfonden inom ramen för Jeremie var operativ.
Inbjudningar att anmäla intresse för att anlita finansiella intermediärer offentliggjordes 2011, 2012 och 2013. 
Därefter tog det ytterligare två–tre år innan avtalen med de finansiella intermediärerna undertecknades 2013 
(om garantiinstrumentet) och 2014 (om lånet och om egetkapitalinstrumenten). Först då började det ekono -
miska stödet betalas ut till slutmottagare.
Utbetalningsgraden vid utgången av 2014 var 12 % för holdingfonden och ännu lägre när det gällde utbetal -
ningarna till slutmottagare från delfonderna.Ruta 14
57 Kommentarer 
Den revolverande effekten hos Eruf- och ESF-
finansieringsinstrument var begränsad under 
genomförandet och osäker efter avslutningen av 
programmen 2007–2013
Mindre än en tredjedel av alla Eruf- och ESF-finansierings-  
instrument hade använt sina medel mer än en gång vid utgången 
av 2014
96 
Totalt sett visade vår analys att det fanns 316 Eruf- och ESF-instrument (varav de 
allra flesta är särskilda fonder) i 19 medlemsstater som hade lyckats betala ut hela 
sitt kapital till slutmottagare den 31 december 2014. Men till och med inom dessa 
instrument kom den revolverande effekten mycket sent under programperio -
den. En följd av det är att endast en begränsad del av det ursprungliga kapitalet 
kommer att ha använts mer än en gång vid utgången av den förlängda stödbe -
rättigandeperioden (dvs. mars 2017). För övrigt nådde den aggregerade utbetal -
ningsgraden inte upp till 100 % i någon av de 25 medlemsstater som använder 
finansieringsinstrument (se tabell 4 ).
Tidsbrist orsakade särskilda problem för egetkapitalinstrument
97 
Vår analys visar också att egetkapitalinstrument hade särskilda problem med att 
uppnå en revolverande effekt. I Europa var den genomsnittliga innehavstiden 
när det gällde kapitalinvesteringar (t.ex. tiden mellan förvärv och försäljning av 
aktier) omkring sex år 201478. De flesta Eruf- och ESF-egetkapitalinstrument var 
dock inte verksamma längre än åtta år (2009–2017). Även om, till exempel, verk -
samheten inleddes i början av 2009 och avyttringen skedde i slutet av 2014 skulle 
det bara återstå mindre än tre år till avslutningen av det operativa programmet 
för att göra en ny omgång kapitalinvesteringar. Med hänsyn till de år som krävs 
för att inrätta instrumentet är det därför osannolikt att de operativa program -
mens bidrag till egetkapitalinstrument kommer att användas igen inom samma 
programperiod.
98 
Centralt förvaltade egetkapitalinstrument har däremot mycket längre löptid, 
vilket bättre återspeglar egetkapitalinstrumentens karaktär79 (t.ex. har Margueri -
tefonden en löptid på 20 år som kan förlängas med två år).78 Preqin, Private Equity Spotlight , 
maj 2015, s. 8.
79 SWD(2015) 206 final, s. 151 
och 159.
58 Kommentarer 
Den stora handlingsfriheten när det gäller hur Eruf- och ESF-
finansieringsinstrumentens medel återanvänds kan leda till 
att den revolverande effekten försvinner när de operativa 
programmen har avslutats
99 
Den rättsliga ramen 2007–2013 för finansieringsinstrument med delad förvalt -
ning föreskriver att resurser som använts minst en gång vid tidpunkten för 
avslutningen kan behållas av medlemsstaten men måste återanvändas till förmån 
för målgruppen80. I kommissionens riktlinjer om finansieringsinstrument81 och 
om avslutningen av de operativa programmen 2007–201382 rekommenderas att 
resurser från Eruf- och ESF-instrument återinvesteras på obegränsad tid.
100  
Vi är dock av uppfattningen att den allmänna förordningen för 2007–2013 inte 
kan tolkas på det sättet när det gäller återinvesteringar på obegränsad tid83. 
Enligt bestämmelserna får till exempel också instrumentens kapital minskas och 
finansieringsinstrumentens resurser användas till bidrag. Rättsligt sett är dess -
utom all verksamhet efter programmens avslutning som inte rör EU:s budget 
uteslutande medlemsstatens ansvar och omfattas inte längre av kommissionens 
övervakning, om inte annat följer av den rättsliga grunden.
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
101  
Till programperioden 2014–2020 har ett antal problem när det gäller återan -
vändningen av medel för ESIF-instrument efter stödberättigandeperiodens 
slut 2023 förtydligats i artiklarna 44 och 45 i förordningen om gemensamma 
bestämmelser.
102  
I den lagstiftning som reglerar programperioden 2014–2020 erkänns uttryckligen 
finansieringsinstrumentens avsedda revolverande karaktär efter stödberätti -
gandeperioden genom bestämmelser om återanvändning av de resurser som 
betalats tillbaka under en period på minst åtta år efter utgången av stödberät -
tigandeperioden84. Genom denna bestämmelse fastställer förordningen om 
gemensamma bestämmelser en minimiperiod för att öronmärka de medel som 
anslås till finansieringsinstrument, men den innehåller inga närmare uppgifter 
om hur det ska ske. Vi anser att kommissionen bör förtydliga denna punkt.80 Artikel 78.7 i den allmänna 
förordningen.
81 Punkt 5.2.5 i Europeiska 
kommissionens Revised 
Guidance Note on Financial 
Engineering Instruments under 
Article 44 of Council Regulation 
(EC) No 1083/2006  (reviderade 
riktlinjer om finansierings -
tekniska instrument enligt 
artikel 44 i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006), COCOF 
(10-0014-05), 10 februari 2012.
82 C(2015) 2771, 30.4.2015, bilaga 
till kommissionens beslut om 
ändring av beslut C(2013) 1573 
om godkännande av riktlinjer 
för avslutande av operativa 
program som antagits för stöd 
från Europeiska regionala 
utvecklingsfonden, 
Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden 
(2007–2013), s. 7.
83 Artikel 108 i den allmänna 
förordningen jämförd med 
artiklarna 152.1 och 153 
i förordningen om gemen -
samma bestämmelser.
84 Artikel 45 i förordningen om 
gemensamma bestämmelser.
59 Kommentarer 
103  
En avgörande faktor för att undvika tidigare misstag är standardisering: alterna -
tivet för förvaltningsmyndigheter att utforma finansieringsinstrument i enlighet 
med standardvillkor som fastställts av kommissionen bör effektivisera och för -
enkla inrättandeprocessen betydligt.
104  
Enligt den rättsliga grunden för programperioden 2014–2020 får också finansie -
ringsinstrument fortsätta att användas under den följande programperioden och 
måste alltså inte avvecklas och ersättas med nya85. Det kan spara både tid och 
pengar, eftersom finansieringsinstrumenten är klara och operativa när program -
perioden inleds och deras kapital kan ökas i enlighet med förhandsbedömningen 
av behov. Om fondförvaltaren har valts ut genom ett öppet konkurrensutsatt 
förfarande kan tidsbesparingen dock bli begränsad, eftersom det i vilket fall som 
helst skulle krävas ett nytt öppet förfarande för att välja ut en ny fondförvaltare. 
Enligt svaren på vår enkät (se ruta 15 ) skulle ytterligare vägledning från kommis -
sionen om hur instrument ska överföras till programperioden 2014–2020 upp -
skattas mycket av fondförvaltare.85 Artikel 38.3 b i förordningen 
om gemensamma 
bestämmelser.
Enkätsvar: frågor som kräver ytterligare vägledning från kommissionen 
(programperioden 2014–2020)
Fråga Svarsfrekvens1
Överföring av instrument som inrättats föregående programperiod till den nya program -
perioden (2014–2020)27 %
Exitstrategi och avvecklingsbestämmelser 21 %
Regler som ska tillämpas vid valet av fondförvaltare 18 %
Återanvändning av medel som återförts till finansieringsinstrumentet efter stöd -
berättigande periodens slut17 %
Inrättande av instrument på EU-nivå 9 %
Övrigt 8 %
1 Enkäten skickades till förvaltarna av/förvaltningsmyndigheterna för de 50 största Eruf-finansieringsinstrumenten. Svarsfrekvensen var 80 %.
Källa:  Revisionsrätten.Ruta 15
60 Kommentarer 
105  
Under programperioden 2007–2013, slutligen, började kommissionen ge en rad 
presentationer och workshoppar för att sprida god praxis och utbilda tjänstemän 
i medlemsstaterna. I januari 2015, ett år efter inledningen av programperioden 
2014–2020, inrättade kommissionen även en plattform för teknisk rådgivning 
(www.fi-compass.eu ) för att sprida sakkunskap om EU:s rättsliga krav när det 
gäller finansieringsinstrument.
Har finansieringsinstrument visat sig vara en 
kostnadseffektiv metod för att genomföra EU:s 
budget?
106  
Finansieringsinstrument förvaltas till skillnad från de traditionella bidragen av 
fondförvaltare (och inte av offentliga förvaltningar). De är i regel finansiella inter -
mediärer, såsom privatägda eller statligt ägda banker. Förvaltningen av finansie -
ringsinstrument medför kostnader, och fondförvaltarna har rätt till ersättning för 
sina tjänster. Storleken på fondförvaltarens förvaltningskostnader (som återbeta -
las mot verifikationer för kostnaderna) och förvaltningsavgifter (avtalat pris eller 
avtalad kompensation för levererade tjänster) fastställs vanligtvis i finansierings -
avtalet för varje finansieringsinstrument. Ersättningen ska täcka de administrati -
va kostnaderna för finansieringsinstrumentet (inbegripet kostnader för relationer 
med investerare och rätts- och revisionskostnader) och, när det gäller fondförval -
tare från den privata sektorn, medge en vinstmarginal. Ersättningen ska variera 
mellan olika finansiella produkter (dvs. garantier, lån eller eget kapital) och dess 
storlek ska stå i relation till objektiva kriterier (t.ex. medför ett stort antal små lån 
i allmänhet högre administrativa kostnader än ett litet antal stora lån).
107  
Utifrån de senaste uppgifter som medlemsstaterna har rapporterat till kommis -
sionen analyserade vi de faktiska förvaltningskostnadernas och förvaltningsavgif -
ternas storlek för både instrument med delad förvaltning och centralt förvaltade 
instrument under programperioden 2007–2013 och granskade huruvida de var 
tillräckligt kopplade till de resultat som fondförvaltaren uppnådde. För program -
perioden 2014–2020 bedömde vi dessutom huruvida den ökade andelen finan -
siering som anslagits till finansieringsinstrument (och som därför i allmänhet inte 
förvaltas av nationella eller regionala förvaltningar) har återspeglats i storleken 
på det tekniska stöd som betalas till medlemsstaterna för genomförandet av 
ESI-fonderna.
61 Kommentarer 
Höga förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter 
i förhållande till den faktiska utbetalningen till 
slutmottagare
De ackumulerade förvaltningskostnaderna var högre än de 
faktiska utbetalningarna till slutmottagare i omkring 2 % av 
instrumenten
108  
Inom vissa instrument var förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna 
till och med högre än de faktiska belopp som betalades ut till slutmottagare. Vid 
analysen av de 1 025 Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten identifierade vi 
23 sådana fall (2,2 %) i åtta medlemsstater (Bulgarien, Tjeckien, Tyskland, Spa -
nien, Frankrike, Italien, Polen och Storbritannien). Dessa instrument debiterade 
sammanlagt 28  miljoner  euro i förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter 
för att betala ut 4 miljoner euro till slutmottagare. Samtidigt finns det liknande 
instrument där inga förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter alls betalas 
till finansiella intermediärer (se ruta 16 ).
Fallstudie – Fondförvaltare som genomför finansieringsinstrument kostnadsfritt   
– fonden för företagande i Grekland och holdingfonden inom ramen för Jeremie 
Ungern
a) Fonden för företagande i Grekland
Fonden för företagande i Grekland betalar inte förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter till de banker 
som fungerar som finansiella intermediärer. I stället samfinansierar fonden och bankerna de lån som ges till 
slutmottagare. De delar även risken för att lån inte återbetalas. Bankernas främsta motiv till att delta i in -
strumentet är riskdelning. Därför deltar de i instrumentet utan att debitera några förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter.
b) Jeremie Ungern
Jeremie Ungern betalar inte heller förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter till finansiella intermediärer 
för låneinstrument. I stället ges lån till finansiella intermediärer till en mycket låg ränta jämfört med marknads -
villkoren. Den mycket låga räntesatsen utgör inte ersättning till fondförvaltaren eftersom den uppvägs av den 
större risk som de finansiella intermediärerna tar jämfört med den EU-finansierade fonden. Om lånen inte 
återbetalas står de finansiella intermediärerna i regel för den största delen av förlusten.Ruta 16
62 Kommentarer 
De ackumulerade förvaltningskostnaderna och förvaltnings -
avgifterna uppgick till 75 % av det ekonomiska stöd som 
betalades ut till slutmottagare
109  
Vi har vidare gjort vår egen analys av kommissionens uppgifter och satt förvalt -
ningskostnaderna och förvaltningsavgifterna i relation till de belopp som faktiskt 
har betalats till slutmottagare. Våra resultat på medlemsstatsnivå presenteras 
i tabell 6 .
110  
När det gällde 274 av de 1 025 Eruf- och ESF-instrumenten i 10 av de 25 med -
lemsstaterna (Sverige, Österrike, Lettland, Malta, Finland, Litauen, Rumänien, 
Grekland, Ungern och Cypern) konstaterade vi att uppgifterna om förvaltnings -
kostnader och förvaltningsavgifter som hade rapporterats till kommissionen 
var uttömmande för samtliga finansieringsinstrument. När det gällde sex andra 
medlemsstater (Polen, Portugal, Tyskland, Slovakien, Bulgarien och Storbritan -
nien) lämnades sådan information om 392 finansieringsinstrument som motsva -
rade 84–98 % av den totala tilldelningen av kapital till finansieringsinstrument. 
När det gällde alla övriga medlemsstater rapporterades trovärdig information 
om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter för instrument som stod för 
två tredjedelar eller mindre av den totala kapitaltilldelningen86. När det gällde ett 
antal finansieringsinstrument rapporterades antingen inga uppgifter alls eller så 
var de inte rimliga (t.ex. att förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna 
var tio gånger högre än det faktiska belopp som hade betalats ut). När förvalt -
ningskostnaderna och förvaltningsavgifterna rapporterades vara ”noll” kunde det 
dessutom faktiskt stämma eller bero på att uppgifterna inte rapporterades. De 
uppgifterna togs inte med i vår fortsatta analys.86 Slovenien (66 %), Spanien 
(63 %), Frankrike (37 %), Italien 
(28 %), Danmark (18 %), 
Tjeckien (16 %), Nederländerna 
(10 %), Belgien (1 %) och 
Estland (0 %).
63 Kommentarer 
Analys av de ackumulerade förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna per 
medlemsstat för Eruf- och ESF-finansieringsinstrument per den 31 december 2014
MedlemsstatRapporterade 
totala förvalt -
ningskostnader  
(miljoner euro)Antal 
instrument  
(inklusive 
delfonder)Förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter
Varav % som betalats till 
instrumentVarav % som betalats till 
slutmottagare
AckumuleratGenomsnitt 
per årAckumuleratGenomsnitt 
per år
Slovakien 9 7 9 % 2 % 75 % 16 %
Tjeckien 4 5 9 % 3 % 47 % 16 %
Frankrike 14 120 9 % 2 % 19 % 4 %
Sverige 21 11 13 % 2 % 17 % 3 %
Cypern 2 5 10 % 2 % 16 % 3 %
Storbritannien 124 74 10 % 2 % 16 % 3 %
Spanien 43 16 6 % 1 % 16 % 2 %
Österrike 2 2 6 % 1 % 12 % 3 %
Lettland 17 15 8 % 2 % 12 % 2 %
Bulgarien 20 10 6 % 1 % 11 % 3 %
Italien 51 128 4 % 1 % 11 % 2 %
Malta 1 2 8 % 2 % 10 % 2 %
Polen 110 248 9 % 2 % 10 % 2 %
Danmark 1 9 9 % 2 % 10 % 2 %
Litauen 29 36 7 % 1 % 9 % 2 %
Finland 4 1 6 % 1 % 9 % 1 %
Tyskland 105 45 7 % 1 % 9 % 1 %
Nederländerna 0 11 6 % 1 % 8 % 1 %
Rumänien 8 4 5 % 1 % 6 % 1 %
Portugal 18 56 4 % 1 % 5 % 1 %
Grekland 29 32 2 % 0 % 4 % 1 %
Slovenien 3 3 3 % 1 % 4 % 1 %
Belgien 0 9 4 % 1 % 4 % 1 %
Ungern 17 170 2 % 0 % 2 % 0 %
Estland 0 6 0 % 0 % 0 % 0 %
Totalt 631 1 025
Källa: Revisionsrätten, baserat på uppgifter från kommissionen från 2015.Tabell 6
64 Kommentarer 
87 Artikel 78.6 i den allmänna 
förordningen.
88 Artikel 43.4 i tillämpnings  - 
förordningen.
89 Punkt 2.7 i regel 8 och 
punkt 2.6 i regel 9 
i kommissionens för -
ordning (EG) nr 448/2004.Ingen ersättning betalades ut från EU-budgeten för 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter över taken 
i lagstiftningen vid avslutningen
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna var i princip 
begränsade till högst 4 % per år av finansieringsinstruments totala 
kapital
111 
I den rättsliga grunden för programperioden 2007–2013 var bestämmelserna om 
ersättningen till fondförvaltare kortfattade i huvudförordningen87, men tak för 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter angavs redan i kommissionens 
tillämpningsförordning88. Framför allt fastställdes följande årliga tak:
 ο 2 % per år av kapitalet från det operativa programmet till holdingfonder för 
garantifonder.
 ο 4 % per år av kapitalet från det operativa programmet eller holdingfonden till 
mikrokreditinstrument avsedda för mikroföretag.
 ο 3 % per år av kapitalet från det operativa programmet eller holdingfonden 
i alla andra fall.
Kommissionen fastställde dessa tak i sitt lagstiftningsförslag med beaktande av 
erfarenheterna från programperioden 2000–2006. Då fanns det ett övergripande 
tak för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter på 5 % för aktiefonder 2 % för 
garantifonder89.
112  
När fondförvaltarens ersättning ska fastställas vid delad förvaltning måste för -
valtningsmyndigheterna följa de rättsliga ramarna för både strukturfonderna och 
statligt stöd. Förvaltningsmyndigheterna måste dessutom se till att bestämmel -
serna om ersättning överensstämmer med instrumentens investeringsstrategi, 
så att fondförvaltaren har ett ekonomiskt incitament att agera i enlighet med 
det operativa programmets mål. Att förhandla fram finansieringsavtalet är därför 
ingen enkel sak, och under våra intervjuer uppgav många förvaltningsmyndig -
heter att de inte hade den sakkunskap som krävdes för att göra det i början av 
programperioden 2007–2013.
65 Kommentarer 
90 Artikel 42.1 d i förordning (EU) 
nr 1303/2013
91 Artikel 78.6 d i den allmänna 
förordningen, inom de gränser 
som anges i artikel 43.4 
i tillämpningsförordningen.
92 COCOF (10-0014-05), 8 februari 
2012, avsnitt 2.6.113  
Under vissa villkor får lagstiftningens tak för förvaltningskostnaderna och för -
valtningsavgifterna överskridas (t.ex. om förvaltningskostnaderna och förvalt -
ningsavgifterna följer marknadsvillkoren och inte överstiger dem som betalas av 
privata investerare eller om fondförvaltaren har valts ut genom ett förfarande för 
offentlig upphandling). Med utgångspunkt från medlemsstaternas rapportering 
till kommissionen finns det ingen information om hur ofta taken har överskridits.
114  
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna betalas med finansieringsin -
strumentens kapital och debiteras inte slutmottagaren. Kostnaderna anses stöd -
berättigande till dess att fonden avvecklas, vilket i de flesta fall är då programmet 
avslutas90. Stödberättigandet hos de förvaltningskostnader och förvaltningsavgif -
ter som man begär ersättning för med anledning av de Eruf- och ESF-fonder som 
inrättats under programperioden 2007–2013 kommer att kontrolleras av kommis -
sionen först då den analyserar avslutningsdokumenten 2017  och  2018.
De ackumulerade förvaltningskostnaderna kommer vid 
avslutningen sannolikt att överskrida taken i lagstiftningen i vissa 
fall
115  
Förvaltningskostnader eller förvaltningsavgifter som uppkommer och betalas 
senast den 31 mars 2017 kan redovisas som stödberättigande kostnader för det 
operativa program inom Eruf och ESF i enlighet med vilket finansieringsinstru -
mentet har inrättats91. I förordningen anges att taken för förvaltningskostnader 
och förvaltningsavgifter hänger samman med ”kapitalet från det operativa pro -
grammet”. Enligt kommissionen är de tak som anges i artikel 43 i tillämpningsför -
ordningen tillämpliga på hela kapitalbidraget till finansieringsinstrumentet och 
inte på det faktiska bidrag som används till att ge ekonomiskt stöd till slutmot -
tagare. Den vägledning som finns för programperioden 2007–2013 om förvalt -
ningskostnader och förvaltningsavgifter bekräftar denna ståndpunkt92.
116  
Vi anser att kommissionen skulle ha tolkat de bestämmelser om tak för förvalt -
ningskostnader och förvaltningsavgifter som anges i förordningen som att de 
gäller den del som faktiskt har använts av det kapital som det operativa pro -
grammet har bidragit med till finansieringsinstrumentet, det vill säga det faktiska 
kapital som har använts till att ge slutmottagare ekonomiskt stöd. Fondförvaltare 
bör inte ersättas för att de inte har använt instrumentens kapital.
66 Kommentarer 
93 Under programperioden 
2007–2013 utfärdade 
kommissionen tre COCOF-
riktlinjer om finansierings -
tekniska instrument: COCOF 
(07/0018/01), COCOF 
(08/0002/03) och COCOF 
(10-0014-05).
94 Punkt 2.6.2 i Europeiska 
kommissionens Revised 
Guidance Note on Financial 
Engineering Instruments under 
Article 44 of Council Regulation 
(EC) No 1083/2006  (reviderade 
riktlinjer om finansierings -
tekniska instrument enligt 
artikel 44 i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006), COCOF 
(10-0014-05), 10 februari 2012.Resultatbaserad ersättning var inte ett rättsligt krav under 
programperioden 2007–2013
117  
Under programperioden 2007–2013 nämndes sund ekonomisk förvaltning av 
finansieringsinstrument och fondförvaltarens faktiska resultat endast i kommis -
sionens riktlinjer, inte i någon rättslig grund, som en faktor när förvaltningskost -
nader och förvaltningsavgifter fastställs93.
118  
På grundval av våra effektivitets- och regelefterlevnadsrevisioner av finansie -
ringsinstrument konstaterade vi att resultatbaserade ersättningssystem var un -
dantag snarare än regel: endast ett av nio granskade instrument under perioden 
2013–2015 hade infört resultatbaserad ersättning till fondförvaltaren.
119  
Om ersättningen till fondförvaltare inte är resultatbaserad har de få incitament 
att faktiskt överföra medel till slutmottagarna. Detta kan ha påverkat finansie -
ringsinstrumentens resultat negativt under programperioden 2007–2013. Det gör 
att det också blir attraktivare för oerfarna fondförvaltare att förvalta Eruf- och 
ESF-instrument (se även punkt 86).
120  
År 2012 rekommenderade kommissionen att förvaltningsmyndigheterna skulle 
koppla ersättningen till fondförvaltaren till kvaliteten på faktiskt gjorda inve -
steringar, mätt i deras bidrag till uppfyllandet av det operativa programmets 
strategiska mål och till värdet på de resurser som återförts till verksamheten från 
investeringar som gjorts av instrumentet94. Denna rekommendation lämnades 
dock i en COCOF-riktlinje och är inte rättsligt bindande.
67 Kommentarer 
95 Europeiska kommissionen, 
sammanfattning av uppgifter 
om de framsteg som gjorts 
när det gäller att finansiera 
och genomföra finansierings-  
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, s. 29.Kommissionen tar inte vederbörlig hänsyn till skillnader 
mellan typer av instrument och den faktiska storleken på 
det stöd som getts till slutmottagare vid bedömningen av 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter
Kommissionen uppskattar att de ackumulerade förvaltnings -
kostnaderna har uppgått till 631 miljoner euro sedan 2007 men 
det är sannolikt ett för lågt belopp
121  
I december 2015 uppskattade kommissionen utifrån medlemsstaternas uppgifter 
för 2014 att de ackumulerade förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna 
uppgick till minst 631 miljoner euro för Eruf- och ESF-instrument sedan starten på 
programperioden95.
122  
Enligt kommissionen motsvarar detta 4,7 % av de operativa programmens bidrag 
till de berörda instrumenten under programperioden 2007–2013.
123  
Om de belopp som betalas mellan holdingfonder och de särskilda fonderna ned -
an inte tas med i beräkningen, eftersom de redan inkluderats som operativa pro -
grams bidrag till holdingfonder, ökar denna totala andel för förvaltningskostna -
derna och förvaltningsavgifterna till 6,2 %. Dessutom kan fondförvaltare även ta 
ut avgifter från slutmottagare men det är inte säkert att de har rapporterat dem 
till kommissionen. Eftersom kommissionens beräkning endast bygger på parti -
ella uppgifter är därför de faktiska uppgifterna (både när det gäller de absoluta 
beloppen och andelen av de operativa programmens bidrag) sannolikt högre.
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna var betydligt 
högre än vad kommissionen rapporterade om de beräknas utifrån 
det ekonomiska stöd som getts till slutmottagare
124  
Utifrån de 764 Eruf- och ESF-instrumenten i  tabell 6  konstaterade vi totalt sett att 
de ackumulerade förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna utgör upp 
till 75 % av det ekonomiska stöd som gavs till slutmottagare, vilket ger ett årligt 
genomsnitt på upp till 16 %.
125  
När det gällde de tio medlemsstater som har rapporterat tillförlitliga uppgifter 
om alla sina 274 Eruf- och ESF-fonder konstaterade vi att de ackumulerade för -
valtningskostnaderna och förvaltningsavgifterna uppgick till mellan 2 och 17 % 
av det ekonomiska stöd som gavs till slutmottagare. Det motsvarar ett årligt 
genomsnitt på mellan 1 och 3 %.
68 Kommentarer 
Betydande skillnader i förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter mellan de olika typerna av 
finansieringsinstrument
126  
Förvaltningskostnadernas och förvaltningsavgifternas storlek hänger också sam -
man med typen av instrument. Med hänsyn till de rimliga uppgifter som kommis -
sionen rapporterat konstaterade vi de genomsnittliga värden som presenteras 
i tabell 7 . I genomsnitt har garantiinstrumenten den lägsta andelen förvaltnings -
kostnader och förvaltningsavgifter och egetkapitalinstrumenten den högsta.
Genomsnittliga ackumulerade förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter per 
typ av finansieringsinstrument som andel av kapitaltilldelningen
Typ av finansieringsinstrumentGenomsnittlig ackumulerad andel av förvalt -
ningskostnaderna och förvaltningsavgifterna 
per den 31  december 2014
Lån 4,2 %
Garanti 2,7 %
Eget kapital 11,0  %
Källa:  Revisionsrätten, baserat på uppgifter från Europeiska kommissionen från 20151.
1  Europeiska kommissionen, sammanfattning av uppgifter om de framsteg som gjorts när det gäller att finansiera och genomföra finan -
sieringstekniska instrument och som rapporterats av förvaltningsmyndigheterna i enlighet med artikel 67.2 j i rådets förordning (EG) 
nr 1083/2006, programperioden 2007–2013, situationen per den 31 december 2014.Tabell 7
127  
Som en allmän regel är dessutom finansieringsinstrument som genomförs med 
en holdingfond dyrare att genomföra eftersom förvaltningskostnader och för -
valtningsavgifter ska betalas på båda nivåerna (dvs. för holdingfonden och den 
särskilda fonden). Vi konstaterar också att taken för förvaltningskostnaderna och 
förvaltningsavgifterna under programperioden 2007–2013 inte var beroende av 
storleken på finansieringsinstrumentens investeringar eftersom de betalades 
som en procentsats av det operativa programmets bidrag (se punkt 108).
69 Kommentarer 
96 Se punkt 63 i särskild rapport 
nr 8/2015.
97 Lane Clark & Peacock 
Investment management fee 
survey , 2015 och Morningstar 
Fee Study: Investors Are Driving 
Expense Ratios Down , 2015.
98 KfW Economic Research  nr 18 
You get what you pay for – The 
remuneration structure of VC 
funds and its consequences , 
7 mars 2013.
99 Se punkterna 62 och 72 
i särskild rapport nr 8/2015.I förhållande till det ekonomiska stöd som getts är förvaltnings -
kostnaderna och förvaltningsavgifterna för Eruf- och 
ESF-instrument betydligt högre än för centralt förvaltade 
finansieringsinstrument eller investeringsfonder i den privata 
sektorn
128  
Vår analys visade också att de genomsnittliga förvaltningskostnaderna och 
förvaltningsavgifterna för centralt förvaltade finansieringsinstrument eller in -
vesteringsfonder i den privata sektorn var betydligt lägre än de var för Eruf- och 
ESF-instrument i förhållande till det ekonomiska stöd som hade getts till slutmot -
tagare vid utgången av 2014:
 ο Den ackumulerade driftskostnad som EEEF tar ut sedan den inledde verk -
samheten 2011 motsvarar cirka 5 % av de totala investeringsbeloppen. Det 
resulterar i en årlig kostnad på 1,2 %.
 ο När det gäller EPMF (lån och garantiinstrument kombinerade) uppskattar 
kommissionen den genomsnittliga årliga kostnad som ska betalas från EU:s 
budget till maximalt 0,5–0,7 % av kapitalet96; det motsvarar en årlig kostnad 
på 0,2 % av de garantibelopp som EPMF ställt till slutmottagares förfogande.
129  
Vår analys visade också att även EIB:s och EIF:s förvaltningskostnader och förvalt -
ningsavgifter för Eruf-instrument i allmänhet var högre än dem som de tog ut när 
de agerade som fondförvaltare av instrument med centraliserad förvaltning.
130  
Vår granskning av två studier om ersättning till fondförvaltare av investeringsfon -
der i den privata sektorn som publicerades 2015 visade att den genomsnittliga 
årliga förvaltningsavgiften i alla typer av fonder (utom holdingfonder) var mellan 
0,6 och 1 %97. I båda studierna uppgavs även att förvaltningsavgifterna har mins -
kat de senaste åren. I en annan studie som publicerades 2013 angavs att de årliga 
förvaltningsavgifterna för riskkapitalfonder uppgår till mellan 2,0 och 2.5 %98.
131  
Vår analys visar också betydande skillnader mellan enskilda Eruf- och ESF-instru -
ment när det gäller de förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som tas ut. 
På grundval av den information som finns tillgänglig om enskilda Eruf- och ESF-  
finansieringsinstruments faktiska genomförandekostnader kan kommissionen 
inte bedöma huruvida sådana kostnadsdifferenser är motiverade. Vi har tidigare 
gjort liknande iakttagelser i en annan särskild rapport99.
70 Kommentarer 
100 Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU) 
nr 1310/2011 av den 
13 december 2011 om ändring 
av rådets förordning (EG) 
nr 1083/2006 vad gäller 
återbetalningspliktigt stöd, 
finansieringstekniska 
instrument och vissa 
bestämmelser avseende 
utgiftsdeklarationen (EUT 
L 337, 20.12.2011, s. 1).
101 Europeiska kommissionen, 
sammanfattning av uppgifter 
om de framsteg som gjorts 
när det gäller att finansiera 
och genomföra finansierings -
tekniska instrument och som 
rapporterats av förvaltnings -
myndigheterna i enlighet med 
artikel 67.2 j i rådets förordning 
(EG) nr 1083/2006, program -
perioden 2007–2013, 
situationen per den 
31 december 2014, s. 27.Begränsningar i medlemsstaternas rapportering av 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter
Endast omkring 60 % av alla Eruf- och ESF-instrument 
lämnar information om sina förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter till kommissionen
132  
År 2011 införde kommissionen en skyldighet för medlemsstaterna att årligen 
rapportera om instrument med delad förvaltning100. Förvaltningsmyndigheterna 
måste rapportera denna information första gången i sina rapporter om 2011. De 
uppgifter som kommissionen begärde inbegrep bland annat den information 
om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som var frivillig för Eruf- och 
ESF-förvaltningsmyndigheterna. För 2014 presenterades uppgifter om förvalt -
ningskostnader och förvaltningsavgifter endast för instrument motsvarande 63 % 
av det totala beloppet för betalningar från de operativa programmen inom Eruf 
och ESF till finansieringsinstrument (jämfört med 50 % 2013)101.
133  
Vi noterar för övrigt att endast de betalade beloppen ska rapporteras som 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter. Men det finns också fall med 
upplupna men ännu inte betalda kostnader och avgifter. De är de facto un -
dantagna från rapporteringen, vilket påverkar dess fullständighet och leder 
till att för låga förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter rapporteras till 
kommissionen.
Åtgärdat till programperioden 2014–2020?
När det gäller problemen med förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter har ett 
antal åtgärder vidtagits till programperioden 2014–2020.
71 Kommentarer 
102 Artiklarna 46.1 och 111 
i förordningen om gemen -
samma bestämmelser.
103 Artikel 46.2 e i förordning (EU) 
nr 1303/2013.
104 Artikel 13 i kommissionens 
delegerade förordning (EU) 
nr 480/2014Tidsfristerna för rapportering har förkortats för medlemsstaterna och 
förlängts för kommissionen
134  
Under programperioden 2014–2020 är medlemsstaterna skyldiga att lämna rap -
porten om genomförandet av finansieringsinstrument till kommissionen som en 
del av den årliga genomföranderapporten. Det innebär att rapporteringen sker 
en månad tidigare (senast den 31 maj jämfört med den 30 juni under den föregå -
ende perioden, när rapporteringen inte var en del av den årliga genomförande -
rapporten; när det gäller 2017 och 2019 kvarstår den 30 juni som tidsfrist)102. Vida -
re fastställdes att kommissionen har en period på sex månader på sig för att gå 
igenom de uppgifter som medlemsstaterna rapporterar. Det betyder att kommis -
sionens tidsfrist för att presentera den konsoliderade rapporten om genomför -
andet av finansieringsinstrument har ändrats, utom när det gäller 2017  och  2019, 
från den 1 oktober till den 30 november. Det leder till en situation där viktig 
information om genomförandet av finansieringsinstrument blir tillgänglig för de 
myndigheter som beviljar ansvarsfrihet ännu senare än vad som nu är fallet.
Förvaltningsmyndigheterna är skyldiga att rapportera till kommissionen 
om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter
135  
Vad beträffar finansieringsinstrument under perioden 2014–2020 är förvaltnings -
myndigheterna skyldiga att offentliggöra uppgifter om förvaltningskostnaderna 
och förvaltningsavgifterna i en bilaga till den årliga genomföranderapporten103. 
Det är en viktig förbättring som gör att kommissionen kan analysera och överva -
ka kostnaden för att genomföra finansieringsinstrument på ett mycket bättre sätt 
de kommande åren.
Sänkta tak för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter, 
differentierade beroende på typ av finansieringsinstrument
136  
Vad beträffar taken för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter noterar vi 
två huvudskillnader jämfört med programperioden 2007–2013. För det första har 
taken för fondförvaltarens ersättning differentierats beroende på typ av finansie -
ringsinstrument104 (se tabell 8 ).
72 Kommentarer 
Tak för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter för olika typer av 
finansieringsinstrument med delad förvaltning (programperioden 2014–2020)
Tak Grundersättning per år Resultatbaserad ersättning per år
Holdingfond 7 %3 % de första 12 månaderna 0,5 %
1 % de följande 12 månaderna 0,5 %
0,5 % de följande åren 0,5 %
Lån 8 % 0,5 % 1 %
Garantier 10 % 0,5 % 1,5 %
Eget kapital 20 %2,5 % de första 24 månaderna12,5 %
1 % de följande åren22,5 %
Mikrokrediter 10 % 0,5 % 1,5 %
Övrigt 6 % 0,5 % 0,5 %
1  Gäller perioden efter undertecknandet av finansieringsavtalet. Den högre procentsatsen kan endast användas inom denna period men 
i praktiken endast tiden från den faktiska betalningen av programbidrag till holdingfonden.
2  När det gäller eget kapital är grundersättningen kopplad till de belopp som anslagits till finansieringsinstrumentet. 
Källa: Europeiska kommissionen, vägledning för medlemsstaterna om artikel 42.1 d i förordningen om gemensamma bestämmelser – stödberät -
tigande förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter (EGESIF_15-0021-01), s. 8.Tabell 8
137  
För det andra är taken (som nu är fastställda på en kumulativ och inte en årlig 
bas) betydligt lägre än de som gällde under programperioden 2007–2013. Gene -
rellt anser vi att de sänkta tak som införts när det gäller det ackumulerade belop -
pet för fondförvaltarnas ersättning innebär en förbättring, men kommissionen 
har inte motiverat hur taken fastställdes. Vår analys av de faktiska uppgifter som 
hittills har rapporterats för programperioden 2007–2013 visar lägre procentenhe -
ter i praktiken (se punkt 120).
73 Kommentarer 
105 Skäl 123 och artikel 42 
i förordningen om gemen -
samma bestämmelser.
106 Artiklarna 12, 13 och 14 i kom  - 
missionens delegerade 
förordning (EU) nr 480/2014.
107 Punkt 3.6.1 i Europeiska 
kommissionens Riktlinjer för 
statligt stöd för att främja 
riskfinansieringsinvesteringar .De resultatbaserade delarna av fondförvaltarnas ersättning har endast 
begränsad incitamentseffekt
138  
När det gäller programperioden 2014–2020 föreskriver förordningen om gemen -
samma bestämmelser också att fondförvaltarens resultat ska vara ett kriterium 
när förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna fastställs. Framför allt 
måste alla förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som ska redovisas som 
stödberättigande vid avslutningen grundas på en resultatbaserad beräkningsme -
tod (se även tabell 6 )105.
139  
Närmare uppgifter om de resultatbaserade kriterierna för att fastställa förvalt -
ningskostnader och förvaltningskriterier och gällande tak anges i en delegerad 
akt106.
140  
Enligt kommissionens riktlinjer om riskfinansieringsinvesteringar107 måste detta 
resultatorienterade inslag i ersättningen vara betydande och utformat så att 
både specifika strategiska mål som uppställts på förhand och fondförvaltarens 
finansiella resultat belönas. Resultatet ska inte bara mätas i termer av en fram -
gångsrik utbetalning av det ursprungliga kapitalet eller mängden privat kapital 
som anskaffats utan också utifrån den faktiska avkastningen på investeringar.
141  
Vi noterar dock att dessa nya resultatbaserade delar spelar en underordnad roll 
när fondförvaltarnas totala ersättning som ska ersättas via EU-budgeten fastställs 
och det av följande skäl:
 ο Med hänsyn till en holdingfonds eller en särskild fonds normala löptid 
uppnår man vanligtvis lätt taken i kommissionens delegerade akt utan den 
resultatbaserade delen av ersättningen. Det får till följd att en högpresteran -
de fondförvaltare uppnår den högsta ersättningen i ett tidigare skede än en 
lägre presterande fondförvaltare och från och med då inte längre får betalt 
för sina tjänster.
 ο Det finns ingen avgift för undermåliga resultat som skulle säkerställa att 
fondförvaltaren får stå för en del av de ekonomiska förluster som finansie -
ringsinstrumentet kan drabbas av. I själva verket kan med dagens ersätt -
ningssystem till och med fondförvaltare som uppnår negativa avkastningar få 
maximal ersättning.
74 Kommentarer 
108 Artikel 45 i den allmänna 
förordningen.
109 Artikel 46 i den allmänna 
förordningen.
110 SEK(2011) 1141 slutlig, 
6.10.2011 (se även punkt 56 
i särskild rapport nr 8/2015 och 
punkterna 74 och 75 i särskild 
rapport nr 16/2013). ο Regelverket kräver inte att riktmärken för lägsta resultat (eller tröskelvärden) 
anges i förväg av förvaltningsmyndigheten och att de uppnås innan fondför -
valtaren kan få den resultatbaserade delen av ersättningen.
Generellt sett anser vi därför att den resultatbaserade del av fondförvaltarens er -
sättning som medfinansieras av EU-budgeten i nuläget endast ger en mycket liten 
incitamentseffekt och att den behöver omprövas.
Förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter uppstår 
utöver den administrativa kostnaden för att genomföra 
operativa program inom Eruf och ESF
142  
Förvaltningen, kontrollen, övervakningen och utvärderingen av de operativa 
programmen inom Eruf och ESF medför kostnader: denna administrativa kostnad 
för de nationella myndigheterna inbegriper arbetsersättningar, driftskostnader 
(t.ex. rese- och utbildningskostnader) och kostnader för informations- och kom -
munikationsverksamhet. Medlemsstaterna kan använda tekniskt stöd i samband 
med operativa program inom Eruf och ESF för att täcka dessa administrativa 
kostnader108.
143  
Under programperioden 2007–2013 fick det tekniska stödet uppgå till högst 4 % 
av den totala finansieringen av ett operativt program inom Eruf eller ESF109. Den 
nivån har behållits under programperioden 2014–2020. Den fastställdes utifrån 
en studie som genomfördes 2010 för kommissionens räkning som underlag för 
dess konsekvensbedömning till programperioden 2014–2020110. På denna grund -
val uppskattar kommissionen att upp till 13,6  miljarder  euro kan användas av 
medlemsstaterna till tekniskt stöd under hela perioden.
144  
Under programperioden 2014–2020 kommer dock en betydligt större del av Eruf- 
och ESF-budgeten att genomföras med finansieringsinstrument (se punkt 21). 
Det innebär att jämförelsevis mer pengar för tekniskt stöd kommer att finnas 
tillgängliga för den bidragsbaserade finansieringsverksamheten i de operativa 
programmen inom Eruf och ESF eftersom huvuddelen av den administrativa 
verksamheten för finansieringsinstrument utförs av fondförvaltaren. När det 
gäller detta arbete debiterar fondförvaltarna de operativa programmen (eller 
slutmottagarna) direkt för förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna. 
Den ökade finansieringen genom finansieringsinstrument ökar därför indirekt 
också den totala administrativa kostnaden för EU-budgeten eftersom den mängd 
tekniskt stöd som ges till medlemsstaterna från EU-budgeten för den återstående 
bidragsbaserade finansieringsverksamheten ökar.
75 Kommentarer 
111 Europeiska kommissionen 
Co-financing salaries, bonuses, 
top-ups from Structural Funds 
during the 2007–2013 
programme period  (med -
finansiering av löner, bonusar 
och tillägg genom struktur -
fonderna under program -
perioden 2007–2013), 
slutrapport 2014.
112 Se punkterna 58 och 71 
i särskild rapport nr 5/2015.
113 Se punkterna 57, 63–64 och 
71–72 samt rekommen-  
dation 4 i särskild rapport 
nr 8/2015.145  
Liksom för programperioden 2007–2013 noterar vi också att de nationella förvalt -
ningarna inte är skyldiga att i detalj rapportera om hur det tekniska stödet har 
använts111. I en tidigare rapport konstaterade vi att kommissionen inte har någon 
jämförande information tillgänglig om de faktiska administrativa kostnaderna för 
varje medlemsstat, för varje operativt program eller för varje finansieringsmeka -
nism (dvs. bidrag eller finansieringsinstrument)112. Det gör det svårt att bedöma 
huruvida det tekniska stödets omfattning är motiverad med hänsyn till medlems -
staternas faktiska kostnader för att genomföra de operativa programmen inom 
Eruf och ESF.
146  
Vi håller därför fast vid vår tidigare rekommendation att kommissionen bör göra 
en jämförande analys av genomförandekostnaderna för bidrag och finansierings -
instrument (med central och delad förvaltning) när det gäller programperioden 
2014–2020 för att ta reda på deras faktiska storlek113. Den informationen skulle 
vara särskilt relevant när lagstiftningsförslagen inför perioden efter 2020 ska 
utarbetas.
76
 Slutsatser och 
rekommendationer
147  
Allmänt sett konstaterar vi att ekonomiskt stöd som ges till slutmottagare genom 
finansieringsinstrument erbjuder betydande fördelar jämfört med bidrag efter -
som varje euro i finansiering genom finansieringsinstrument i princip kan an -
vändas mer än en gång. Det faktum att lån måste återbetalas, garantier frigöras 
och kapitalinvesteringar återföras bör i princip också påverka slutmottagarnas 
beteende och leda till en bättre användning av offentliga medel och minska san -
nolikheten för att slutmottagarna blir beroende av offentligt stöd.
148  
Vid revisionen identifierade vi dock ett antal betydande problem som begrän -
sade finansieringsinstrumentens effektivitet som mekanism för att genomföra 
EU-budgeten under programperioden 2007–2013:
 ο Ett betydande antal Eruf- och ESF-finansieringsinstrument var för stora och 
hade ännu i slutet av 2014 avsevärda problem med att betala ut sitt kapital (i 
genomsnitt hade omkring 57 % av allt det kapital som hade betalats från de 
operativa programmen till finansieringsinstrumenten använts). En bidragan -
de faktor till den alltför stora ursprungliga kapitaltilldelningen var medlems -
staternas ambition att undvika tillbakadraganden under programperioden 
2007–2013.
 ο Generellt sett lyckades varken finansieringsinstrument med delad eller med 
central förvaltning attrahera privat kapital.
 ο Hittills har endast ett begränsat antal Eruf- och ESF-finansieringsinstrument 
lyckats tillhandahålla revolverande ekonomiskt stöd.
 ο När det gällde Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten var förvaltnings -
kostnaderna och förvaltningsavgifterna höga i förhållande till det faktiska 
ekonomiska stödet till slutmottagare. De förefaller också vara betydligt högre 
än inom centralt förvaltade instrument eller investeringsfonder i den privata 
sektorn.
149  
Samtidigt noterar vi också att den rättsliga ramen för finansieringsinstrument 
förbättrades till programperioden 2014–2020 på grundval av den sakkunskap 
som inhämtades under programperioden 2007–2013, men vissa problem kvar -
står. Presentationen av våra viktigaste slutsatser för programperioderna 2007–
2013  och  2014–2020 och våra rekommendationer följer rapportens struktur.
77 Slutsatser och rekommendationer 
Var finansieringsinstrumenten lagom stora med hänsyn till 
marknadsbehoven?
150  
Vi anser att ett betydande antal finansieringsinstrument var för stora. Det tyder 
på att marknadsbehoven inte alltid bedömdes korrekt av förvaltningsmyndig -
heterna innan medel fördelades från de operativa programmen inom Eruf och 
ESF till finansieringsinstrument. Det ledde till alltför stora kapitaltilldelningar när 
finansieringsinstrumenten inrättades, vilket resulterade i låga utbetalningsgra -
der. En bidragande faktor till den alltför stora ursprungliga kapitaltilldelningen 
var medlemsstaternas ambition att undvika n+2-regeln.
Införandet av obligatoriska förhandsbedömningar under programperioden 2014–
2020 för finansieringsinstrument med såväl delad som central förvaltning kommer 
att bidra till att förhindra att finansieringsinstrument tilldelas för mycket kapital i stor 
skala. Men nyttan av detta beror på huruvida bedömningarna bygger på väl under -
byggda antaganden och analyser. När det gäller instrument med delad förvaltning 
syftar tillvägagångssättet med betalningar som görs etappvis (och som kopplar 
betalningarna från EU-budgeten till utbetalningen av medel till slutmottagare) också 
till att försöka komma till rätta med problemet med alltför stor kapitaltilldelning. 
I förordningen om gemensamma bestämmelser anges vidare som ett alternativ 
att förhandsbedömningen regelbundet ska ses över om de ekonomiska och mark -
nadsrelaterade förutsättningarna ändras, men det gäller inte centralt förvaltade 
instrument. En halvtidsöversyn (som skulle kunna omfatta sådana aspekter) görs av 
de flesta, men inte alla, centralt förvaltade finansieringsinstrument. Inte i något fall, 
slutligen, föreskrivs en oberoende översyn av förhandsbedömningarna.
151  
Ett regionalt fokus hos finansieringsinstrumenten bidrog till att medlemsstaterna 
inrättade ett stort antal små finansieringsinstrument under programperioden 
2007–2013. Ofta hade dessa enskilda särskilda Eruf- och ESF-fonder inte den stor -
lek som i fondbranschen anses lämplig för att de ska kunna fungera effektivt (se 
punkterna 27–61).
78 Slutsatser och rekommendationer 
Rekommendation 1
När det gäller förhandsbedömningarna för finansieringsinstrument:
a) Kommissionens förhandsbedömning av centralt förvaltade instrument bör 
systematiskt inbegripa en analys av de lärdomar som har dragits hittills.
Slutdatum för genomförande: varje gång ett nytt instrument inrättas.
b) Kommissionen bör utöver de lärdomar som har dragits även analyse -
ra vilken effekt stora socioekonomiska förändringar har på den logiska 
grunden för instrumentet och vilka motsvarande bidrag som krävs från 
EU-budgeten i samband med halvtidsöversynen av alla centralt förvaltade 
finansieringsinstrument.
Slutdatum för genomförande: varje gång en halvtidsöversyn görs.
Rekommendation 2
Kommissionen och medlemsstaterna bör sträva efter att optimera storleken på 
särskilda Eruf- och ESF-fonder för att när så är möjligt dra fördel av de betydande 
besparingar som kan göras i kostnaderna för att genomföra instrumenten. Kom -
missionen bör ge medlemsstaterna ytterligare vägledning om hur de ska inrätta 
sådana finansieringsinstrument i medlemsstaterna eller på EU-nivå (som förvaltas 
direkt eller indirekt av kommissionen).
Slutdatum för genomförande: före utgången av 2016 (kommissionen), när finan -
sieringsinstrumenten inrättas (medlemsstaterna).
Lyckades finansieringsinstrumenten attrahera privat kapital?
152  
Vi konstaterade att kommissionen och medlemsstaterna har haft stora svårighe -
ter att locka investerare från den privata sektorn till finansieringsinstrument med 
såväl delad som central förvaltning under programperioden 2007–2013. Trots för -
månsbehandlingen av privata investerare när det gällde finansieringsinstrument 
lyckades man inte attrahera någon större mängd ytterligare kapital. Vi anser 
också att kommissionens mätning av finansieringsinstrumentens hävstångsef -
fekt inte tar vederbörlig hänsyn till i vilken omfattning offentlig finansiering från 
EU-budgeten mobiliserar ytterligare medel. Medlemsstaterna är dessutom inte 
skyldiga att till kommissionen rapportera information om privata bidrag till Eruf- 
och ESF-instrumentens kapital.
79 Slutsatser och rekommendationer 
153  
För närvarande förefaller det osannolikt att en betydande mängd privata medel 
kommer att attraheras till programperioden 2014–2020 genom de operativa 
programmen eller som ytterligare bidrag. Den vägledning som kommissionen 
utfärdade i april 2014 tar inte tillräckligt mycket fasta på den ”goda praxis” som 
observerades under programperioden 2007–2013 när det gäller hur man bäst 
ska tillämpa bestämmelserna om förmånsbehandling för att attrahera mer privat 
kapital utan att alltför stora risker fördelas till den offentliga sektorn.
154  
Att använda förhandsbesked i skattefrågor när det gäller finansieringsinstru -
ment, vilket under vissa förutsättningar kan leda till skatteflykt, under program -
perioden 2014–2020 skulle strida mot kommissionens egen policy på området 
(se punkterna 62–91).
Rekommendation 3
Kommissionen bör i budgetförordningen (och därefter i sektorförordningar) 
fastställa en definition av finansieringsinstruments hävstångseffekt som är til l-
lämplig på EU-budgetens alla områden och som klart och tydligt skiljer mellan 
hävstångseffekten hos privata och nationella offentliga bidrag inom det opera -
tiva programmet och/eller ytterligare privata eller offentliga kapitalbidrag samt 
beaktar den berörda typen av instrument. Definitionen bör tydligt ange hur 
belopp som mobiliserats genom EU:s och medlemsstaternas offentliga bidrag ska 
fastställas och om möjligt följa OECD:s riktlinjer i frågan.
Slutdatum för genomförande: vid översynen av budgetförordningen och vid 
halvtidsöversynen när det gäller sektorförordningarna.
Rekommendation 4
När det gäller Eruf- och ESF-finansieringsinstrument under programperioden 
2007–2013 bör kommissionen se till att medlemsstaterna lämnar fullständiga och 
tillförlitliga uppgifter om privata bidrag till kapitalet, både genom de operativa 
programmen och i tillägg till dem.
Slutdatum för genomförande: före utgången av 2017.
80 Slutsatser och rekommendationer 
Rekommendation 5
När det gäller Eruf- och ESF-finansieringsinstrument bör kommissionen ge med -
lemsstaterna ytterligare vägledning om hur de bäst ska tillämpa bestämmelserna 
om förmånsbehandling för att attrahera mer privat kapital utan att alltför stora 
risker fördelas till de offentliga givare som bidrar till instrumentens kapital.
Slutdatum för genomförande: före utgången av december 2016.
Rekommendation 6
När det gäller centralt förvaltade finansieringsinstrument bör de allmänna risk -
delningsprinciper som kan påverka EU-budgeten fastställas i den lagstiftning 
som reglerar det berörda instrumentet.
Slutdatum för genomförande: när förslag om inrättande av nya eller översyn av 
befintliga finansieringsinstrument läggs fram.
Rekommendation 7
När det gäller alla finansieringsinstrument som finansieras från EU-budgeten un -
der programperioden 2014–2020 bör kommissionen se till att endast strukturer 
som överensstämmer med dess egna rekommendationer och åtgärder i fråga om 
skattemässig behandling tillämpas av medlemsstaterna, kommissionen själv och 
EIB-gruppen.
Slutdatum för genomförande: före utgången av december 2016.
Gav finansieringsinstrumenten revolverande ekonomiskt stöd?
155  
För en stor majoritet av Eruf- och ESF-instrumenten hade det inte förekommit 
någon nämnvärd revolverande effekt för fonderna vid utgången av 2014. Det 
berodde på det faktum att förseningar i genomförandet bidrog till Eruf- och 
ESF-finansieringsinstrumentens svårigheter att betala ut allt sitt kapital under 
programperioden 2007–2013. Stödberättigandeperioden behövde förlängas 
från december 2015 till mars 2017 för att öka sannolikheten att merparten av 
finansieringsinstrumenten skulle utnyttja allt sitt ursprungliga kapital en gång. 
Efter avslutningen i mars 2017 får dessutom medlemsstaterna själva bestämma 
om genomförandet av finansieringsinstrumenten, och det återstå att se i vilken 
utsträckning en revolverande effekt kommer att uppnås.
81 Slutsatser och rekommendationer 
156  
För programperioden 2014–2020 begränsar bestämmelserna i den rättsliga 
grunden risken för att instrument med alltför stort kapital inrättas och de bidrar 
därför även till att öka sannolikheten för att en revolverande effekt uppnås. 
Detta kräver dock att man har dragit lärdom av de brister som konstaterades 
under programperioden 2007–2013 och att förvaltningsmyndigheter har en 
mer realistisk syn på vilken andel av ESI-fonderna som kan genomföras genom 
finansieringsinstrument.
157  
Andra förändringar har gjorts som bör bidra till att instrument kan inrättas på ett 
effektivare sätt, men vi konstaterade att det behövs ytterligare vägledning om 
två specifika aspekter (se punkterna 92–105).
Rekommendation 8
Kommissionen bör vidta lämpliga åtgärder för att se till att medlemsstaterna 
upprätthåller medlens revolverande karaktär under den föreskrivna perioden 
på åtta år efter stödberättigandeperiodens slut när det gäller programperioden 
2014–2020. Det skulle man kunna uppnå genom ett krav på en uttrycklig klausul 
i finansieringsavtalet som garanterar att finansieringen används i avsett syfte.
Slutdatum för genomförande: före utgången av 2016.
Rekommendation 9
Kommissionen bör ge vägledning om de bestämmelser som tillåter att finansie -
ringsinstrument fortsätter att användas under den följande programperioden, 
särskilt i de fall då fondförvaltarna väljs ut i en offentlig upphandling.
Slutdatum för genomförande: senast i december 2016.
82 Slutsatser och rekommendationer 
Visade sig finansieringsinstrument vara en kostnadseffektiv 
metod för att genomföra EU:s budget?
158  
Vi konstaterade att en stor del av Eruf- och ESF-finansieringsinstrumentens ur -
sprungliga kapital användes till förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter. 
Avgiftsnivån var dessutom betydligt högre än för centralt förvaltade instrument 
eller investeringsfonder i den privata sektorn i förhållande till det ekonomiska 
stöd som faktiskt gavs till slutmottagare. Med hänsyn till de höga nivåer som ob -
serverades vid utgången av 2014 finns det en betydande risk för att ett stort antal 
Eruf- och ESF-instrument kommer att överskrida de tak för förvaltningskostnader 
och förvaltningsavgifter som anges i den rättsliga grunden för 2007–2013. Höga 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter kan tyda på ett grundläggande 
problem med hur denna förvaltningsmekanism har genomförts under program -
perioden 2007–2013.
Förvaltningskostnader eller förvaltningsavgifter som uppkommer och betalas senast 
den 31 mars 2017 kan redovisas som stödberättigande kostnader för det operativa 
program inom Eruf och ESF i enlighet med vilket finansieringsinstrumentet har inrät -
tats. I förordningen anges att taken för förvaltningskostnader och förvaltningsavgif -
ter hänger samman med ”kapitalet från det operativa programmet” till instrumenten.
Enligt kommissionen är de tak som anges i artikel 43 i tillämpningsförordningen 
tillämpliga på hela kapitalbidraget till finansieringsinstrumentet och inte på det 
faktiska bidrag som används till att ge ekonomiskt stöd till slutmottagare. Vid avslut -
ningen anser vi dock att de tak som anges i förordningen bör tolkas som att de gäller 
den del som faktiskt har använts av det kapital som det operativa programmet har 
bidragit med till finansieringsinstrumentet, det vill säga det faktiska kapital som har 
använts till att ge slutmottagare ekonomiskt stöd. Fondförvaltare bör inte ersättas för 
att de inte har använt instrumentens kapital.
159  
Kommissionen har inte en fullständig överblick över genomförandekostnaderna 
för Eruf- och ESF-finansieringsinstrument eller över hur förvaltningskostnader 
och förvaltningsavgifter fastställs eller huruvida de är motiverade. På samma sätt 
saknar kommissionen information om respektive medlemsstats totala admi -
nistrativa kostnader för att genomföra ESI-fonderna under programperioden 
2014–2020, beroende på hur man använder de alternativa finansieringsmekanis -
merna (dvs. bidrag eller återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd, främst genom 
finansieringsinstrument).
83 Slutsatser och rekommendationer 
160  
Vi noterar också att dessa förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter uppstår 
utöver de allmänna administrativa kostnaderna för de operativa programmen 
inom Eruf och ESF. Eftersom förvaltningskostnaderna betalas från instrumentens 
ursprungliga kapital minskar de mängden finansiering från EU-budgeten som 
finns tillgänglig för slutmottagare.
161  
Till programperioden 2014–2020 har tidsfristerna för medlemsstaternas rap -
portering förkortats eftersom rapporteringen om finansieringsinstrument nu 
ingår i den årliga genomföranderapporten. Denna rapport läggs fram för kom -
missionen en månad tidigare än den tidigare rapporteringen om finansierings -
instrument, utom när det gäller åren 2017 och 2019. Samtidigt har den period 
som kommissionen har på sig för att presentera sin rapport för den myndighet 
som beviljar ansvarsfrihet fastställts till sex månader. Detta kan jämföras med att 
kommissionen under programperioden 2007–2013 hade tre månader på sig att 
kontrollera uppgifterna och presentera sin konsoliderade genomföranderapport 
om finansieringsinstrument. Det innebär att relevant information om genomför -
andet av finansieringsinstrument och deras kostnader finns tillgänglig senare än 
under den förra perioden.
162  
Vad beträffar förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter förbättrades lag -
stiftningen betydligt och föreskriver nu tak för ackumulerade belopp som ligger 
under dem som gällde under programperioden 2007–2013. De resultatbaserade 
delarna är dock ännu inte tillräckligt solida, och kommissionen måste ytterligare 
förtydliga hur förvaltningsmyndigheterna ska använda dessa bestämmelser när 
de förhandlar fram finansieringsavtalen (se punkterna 106–145).
Rekommendation 10
Inför den kommande avslutningen av programperioden 2007–2013 bör kommis -
sionen göra följande:
a) Se till att medlemsstaterna rapporterar utförlig information om förvaltnings -
kostnader och förvaltningsavgifter som uppkommit och betalats senast 
i mars 2017.
Slutdatum för genomförande: före utgången av 2017.
b) Förtydliga att taken för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter måste 
tillämpas på det faktiska kapital som använts av finansieringsinstrumentet, 
det vill säga det bidrag från det operativa programmet som har använts till 
att ge slutmottagare ekonomiskt stöd.
Slutdatum för genomförande: före utgången av 2017.
84 Slutsatser och rekommendationer 
Rekommendation 11
När det gäller den resultatbaserade ersättningen till fondförvaltare under pro -
gramperioden 2014–2020 rekommenderar vi följande:
a) Kommissionen bör lägga fram ett lagstiftningsförslag om en översyn av de 
befintliga bestämmelserna i förordningen om gemensamma bestämmelser 
för att förstärka incitamentseffekten hos dessa arrangemang.
Slutdatum för genomförande: senast i december 2016.
b) Medlemsstaternas förvaltningsmyndigheter bör i stor utsträckning utnyttja 
de befintliga resultatbaserade delarna i ersättningen till fondförvaltare när 
de förhandlar fram finansieringsavtal. Detta skulle kunna kompletteras med 
ytterligare delar på frivillig grund.
Datum för genomförande: omedelbart.
Rekommendation 12
Kommissionen bör göra en jämförande analys av genomförandekostnaderna för 
bidrag och återbetalningspliktigt ekonomiskt stöd, huvudsakligen genom finan -
sieringsinstrument, när det gäller programperioden 2014–2020 för att ta reda på 
deras faktiska storlek. Sådan information skulle vara särskilt relevant för utarbe -
tandet av lagstiftningsförslag till perioden efter 2020 och för fastställandet av en 
lämplig omfattning för det tekniska stödet.
Slutdatum för genomförande: senast i december 2017.
85 Slutsatser och rekommendationer 
163  
Under programperioden 2014–2020, slutligen, är det också av vital betydelse att 
kommissionen och EIB på ett ändamålsenligt sätt samordnar användningen av 
finansieringsinstrument med delad och central förvaltning som finansieras från 
EU-budgeten med Europeiska fonden för strategiska investeringar (EFS-fonden), 
även kallad Junckerplanen. Först då kan finansieringsinstrumenten inom EU-bud -
geten bidra på det ändamålsenligaste sättet till de infrastrukturinvesteringar som 
så väl behövs i EU.
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 ordförandeDenna rapport antogs av revisionsrättens avdelning II, med ledamoten Henri 
Grethen som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 1 juni 2016.
 För revisionsrätten

86
 Bilagor
Finansieringsinstrument med delad förvaltning – hur fungerar de (programperioden 
2014–2020)?
a) LåneinstrumentBilaga I
Källa:  Europeiska kommissionen, EIB, FI Compass – Financial Instrument products . Loans, guarantees, equity and quasi-equity  (kompass för finansie -
ringsinstrument – produkter i form av finansieringsinstrument – lån, garantier, eget kapital och kapital likställt med eget kapital), s. 5.FINANSIERINGÅTERBETALNING
ÅTERBETALNINGLÅN
LÅN
ÅTERBETALNING
AVKASTNING
INVESTERING
INKOMSTER  
ÅTERBETALNINGLÅNLÅNHur fungerar det?
Förvaltningsmyndighet för ESI-fonderna (ESIF-programmet)  
 
  
SLUTMOTTAGARE  
 
 SLUTMOTTAGARE
  SLUTMOTTAGARE  
  SLUTMOTTAGARE  
  FINANSIELLA INTERMEDIÄRER
+
MEDINVESTERARE
87 Bilagor 
Finansieringsinstrument med delad förvaltning – hur fungerar de (programperioden 
2014–2020)?
b) GarantiinstrumentBilaga IFINAN-
SIERING
ÅTERBETALNINGLÅN
LÅNPREMIE
ÅTERBETALNING
AVKASTNINGÅTERBETALNING
LÅN
ÅTERBETALNING
LÅNHur fungerar det?
LÅNGIVAREFörvaltningsmyndighet för ESI-fonderna (ESIF-programmet)
GARANT + MEDGARANT
SLUTMOTTAGARE  SLUTMOTTAGARE  SLUTMOTTAGARE  SLUTMOTTAGAREBETALNING
om lån inte kan
återbetalas
Källa:  Europeiska kommissionen, EIB, FI Compass – Financial Instrument products . Loans, guarantees, equity and quasi-equity  (kompass för finansie -
ringsinstrument – produkter i form av finansieringsinstrument – lån, garantier, eget kapital och kapital likställt med eget kapital), s. 9.
88 Bilagor 
Finansieringsinstrument med delad förvaltning – hur fungerar de (programperioden 
2014–2020)?
c) Eget kapital (eller därmed likställt kapital)Bilaga IFINANSIERING
AVKASTNING
 
 
 
EXIT 
 Hur fungerar det?   
Förvaltningsmyndighet för ESI-fonderna (ESIF-programmet)    
  
 
SLUTMOTTAGARE  INVESTERING  
FÖRVÄRVADE 
AKTIERFINANSIELLA INTERMEDIÄRER
+
medinvesterare
Källa:  Europeiska kommissionen, EIB, FI Compass – Financial Instrument products . Loans, guarantees, equity and quasi-equity  (kompass för finansie -
ringsinstrument – produkter i form av finansieringsinstrument – lån, garantier, eget kapital och kapital likställt med eget kapital), s. 14.
89 Bilagor 
Definition av termen ”finansieringsinstrument” i den rättsliga grunden (program -
perioderna 2014–2020  och  2007–2013)
Regionalpolitik
(Eruf och ESF)Socialpolitik
(EaSI)Transport- och energipolitik
(FSE)
2014–2020En definition av finansieringsinstrument finns i  budgetförordningen och är därför tillämplig på alla budgetområden:
Artikel  2
”p) finansieringsinstrument: unionsåtgärder i form av kompletterande ekonomiskt stöd från budgeten för att uppnå ett eller flera 
specifika politiska mål för unionen. Dessa instrument får utformas som kapitalinvesteringar, lån eller garantier eller investeringar i form 
av kapital likställt med eget kapital eller andra riskdelningsinstrument, och kan vid behov kombineras med bidrag.”
Ingen sektorspecifik definition.
Förordningen om gemensamma bestäm -
melser hänvisar direkt till definitionen 
i budgetförordningen.Trots den gemensamma definitio -
nen i budgetförordningen hänvisar 
EaSI-förordningen till ”lån”, ”garan -
tier”, ”eget kapital” och ”därmed 
likställt kapital”.Trots den gemensamma definitionen 
i budgetförordningen hänvisar FSE-förord -
ningen till
”egetkapitalinstrument”, ”lån och/eller 
garantier” och ”riskdelningsinstrument, 
inbegripet förbättringsmekanismen för 
projektobligationer”.
Regionalpolitik
(Eruf och ESF)Socialpolitik  
(EPMF)Transport- och energipolitik
(TEN)
2007–2013Ingen formell definition förekommer.  
Indirekta definitioner finns i  tillämpningsförord -
ningen och i  COCOF:s not.
Artikel  43 i  tillämpningsförordningen:
”Artiklarna 43–46 ska gälla finansieringstekniska 
instrument bestående av insatser som utgör 
lönsamma investeringar eller som ger garantier 
för lönsamma investeringar, eller båda, i följande:
[…]”.
COCOF:s riktlinjer:
1.2.12 För att räknas som finansieringstekniskt 
instrument enligt strukturfondsförordningarna är 
det därför nödvändigt att bidragen från de opera -
tiva programmen utgörs av återbetalningspliktiga 
investeringar, närmare bestämt eget kapital, lån 
och/eller garantier för sådana återbetalnings -
pliktiga investeringar i  enlighet med de särskilda 
bestämmelserna i artikel 44 första stycket leden 
a, b eller c i den allmänna förordningen.
1.2.13 Återbetalningspliktiga investeringar ska 
skiljas från icke återbetalningspliktigt stöd eller 
bidrag, som i denna not definieras som ”direkta 
ekonomiska stöd som ges i form av donationer”.Ingen formell definition 
förekommer.
Trots det hänvisar EPMF-beslutet till 
”garantier och riskspridningsinstru -
ment” , ”egetkapitalinstrument” och 
”skuldinstrument”.Ingen formell definition förekommer.
Trots det hänvisar TEN-förordningen till 
”instrumentet för lånegaranti”, ”riskdel -
ningsinstrumentet för projektobliga -
tioner” och ”deltagande i riskkapital för 
investeringsfonder”.
EEPR-förordningen hänvisar till en ”me -
kanism” för investeringar som EU ska äga 
andelar av.
Källa:  Europeiska kommissionen.Bilaga II
90 Bilagor Bilaga IIIÖversikt över Eruf-finansieringsinstrumenten i de 28 EU-medlemsstaterna: antal fon -
der och kapitaltilldelning (programperioden 2007–2013)
Källa:  Revisionsrätten, på grundval av uppgifter från kommissionen, situationen per den 31 december 2014.
CypernSPPTFR
ITBG
GRUK
DEFI SE
AT
RO
MTCYBEPL
CZ
HU
SLNLDKET
LV
LT
SK
Grekland Italien MaltaSverige Tyskland Danmark
Nederländerna Storbritannien
Belgien Frankrike
Portugal SpanienPolen Lettland Finland Estland
Slovakien Litauen Tjeckien
Rumänien Ungern Bulgarien 
Österrike Slovenien 
< 4
4-8
8-1212-16Teckenförklaring
(% av den totala 
Eruf-budgeten)41
-
21
-
17
3
-
-
838
5 %5
-
2
-
-
3
-
-
13
5 %11
---
11
---
72
8 %
7410
32
-
25
7
-
-
662
12 %
9
-
7
--
2
-
-
159
16 %11
1
21
-
7
-
-
18
2 %
120
2
34
1211
5
-
56
230
3 %
56
38
-
33
7
--
376
3 %16
42
--
10
--
950
4 %
108
182333
62
-
26
2526
12 %21
-
1
----
10
2 %32
4
17
245
--
1308
11 %5122
----
17
6 %1
--
-
-
1
--
35
4 %5
-
3
--
11
-
119
6 %14
1516
1
-
-
146
6 %227
14
110
9211
---
973
3 %
34
3
22
45
-
-
-
396
12 %513
--
1
--
171
1 %711
--
4
-
1
95
170
1
74202847
-
-
762
6 %10
2
113
3
--
330
10 %4
1111
---
129
1 %
2
--
11
--
10
1 %31
-
1
-
1
--
105
5 %
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
Totalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgetenTotalt antal fonder
Innehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Blandat 
Övrigt
Ej rapporterat
Eruf-bidrag (miljoner euro)
Andel av Eruf-budgeten
91 Bilagor Bilaga IV
Källa:  Revisionsrätten, på grundval av uppgifter från kommissionen, situationen per den 31 december 2014.
ITDEPLDKET
LV
LT
<1
1-2
2-33-41
-
-
1
-
-
-
6
2 %Estland Lettland
1
----
-
1
13
2 %
2
11
---
14
1 %-Litauen
21
1
20
---
31
<1 %-Polen
4
-
211
--
126
1 %Tyskland 
20
275
-
51
261
4 %Italien4
-
1
-
-
-
3
10
4 %Danmark
ESF-bidrag (miljoner euro)
Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
ESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
ESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonderESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
ESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
ESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
ESF-bidrag (miljoner euro)Andel av den totala ESF-budgetenInnehav
Lån 
Garanti
Eget kapital
Ej rapporterat
BlandatTotalt antal fonder
Teckenförklaring
(% av den totala
ESF-budgeten)Översikt över ESF-finansieringsinstrumenten i de 28 EU-medlemsstaterna: antal  
fonder och kapitaltilldelning (programperioden 2007–2013)
92 Bilagor Bilaga VSammanfattning av förhandsbedömningskrav (programperioden 2014–2020)
DelFinansieringsinstrument med delad förvaltning 
inom sammanhållningspolitiken (programperioden 
2014–2020)Centralt förvaltade finansieringsinstrument inom social-, 
energi och transportpolitiken (i kraft sedan den 1 januari 
2013)
Rättslig grundRättslig grund:
De aspekter som ska analyseras och rapporteras anges i arti -
kel 37.2 och 37.3 i förordningen om gemensamma bestämmelser 
och inbegriper följande aspekter:Rättslig grund:
I artikel 140 f i budgetförordningen fastställs att finansieringsin -
strument ska inrättas på grundval av en förhandsutvärdering. De 
olika delarna av denna utvärdering beskrivs i tillämpningsföre -
skrifterna för budgetförordningen1 och sammanfattas nedan.
Marknadsmiss -
lyckandenEn analys av marknadsmisslyckanden, icke-optimala investe -
ringssituationer samt investeringsbehov.Identifiering av brister på marknaden, marknadsmisslyckanden 
eller suboptimala investeringssituationer och bedömning av 
investeringsbehoven mot bakgrund av de politiska målen.
MervärdeEn bedömning av mervärdet av de finansieringsinstrument som 
övervägs för stöd från de europeiska struktur- och investerings -
fonderna, samstämmighet med andra former av offentliga 
insatser riktade mot samma marknad, proportionaliteten när 
det gäller den planerade insatsen och åtgärder för att minimera 
snedvridning av marknaden. ο Förhandsbedömningen ska visa att de konstaterade beho -
ven på marknaden inte kan hanteras på lämpligt sätt och 
tillräckligt snabbt vare sig genom marknadsmekanismer 
eller genom andra typer av åtgärder från unionens sida än 
finansieringsinstrument.
 ο Förhandsbedömningen ska även visa att det planerade  
finansieringsinstrumentet är förenligt med nya och 
befintliga finansieringsinstrument, så att man undviker 
överlappning.
Statligt stöd Eventuella konsekvenser vad gäller statligt stöd. Ej tillämpligt
HävstångseffektEn uppskattning av de ytterligare offentliga och privata medel 
som kan anskaffas genom finansieringsinstrumentet ned till 
slutmottagarnivå (förväntad hävstångseffekt).Som föremål för förhandsbedömningen ingår också proportiona -
liteten hos de planerade åtgärderna med avseende på hur stort 
det konstaterade investeringsunderskottet är, den förväntade 
hävstångseffekten och ytterligare kvalitativa effekter.
Investerings -
strategiDen föreslagna investeringsstrategin, inbegripet en granskning 
av olika möjliga finansiella produkter som kommer att erbjudas.I förhandsbedömningen ska det också fastställas hur medel 
från finansieringsinstrumentet bäst ska distribueras till sina 
mottagare.
ResultatAngivelse av förväntade resultat och hur finansieringsinstru -
mentet i fråga förväntas bidra till att uppnå de specifika målen 
för den relevanta prioriteringen, inbegripet indikatorer för detta 
bidrag.I förhandsbedömningen ska det också fastställas lämpliga 
resultatindikatorer.
ErfarenheterEn bedömning av tidigare erfarenheter från liknande instrument 
och förhandsbedömningar som genomförts av medlemsstaten.Ingen jämförbar bestämmelse i den rättsliga grunden för att 
belysa tidigare erfarenheter.
Möjlighet till 
översynBestämmelser som vid behov möjliggör översyn och uppdatering 
av förhandsbedömningen i samband med genomförandet av 
finansieringsinstrument som har genomförts på grundval av 
en sådan bedömning, om den förvaltande myndigheten under 
genomförandefasen anser att förhandsbedömningen eventuellt 
inte längre korrekt speglar de marknadsvillkor som råder vid 
tidpunkten för genomförandet.Ingen översynsklausul i den rättsliga grunden.
1  Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1268/2012 av den 29 oktober 2012 om tillämpningsföreskrifter för Europaparlamentets och 
rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget (EUT L 362, 31.12.2012, s. 1).
93 Kommissionens  
svar
Sammanfattning
II
Kommissionen håller med om att det finns många fördelar med att ge ekonomiskt stöd från EU:s budget genom 
finansieringsinstrument, och det är därför som kommissionen för programperioden 2014–2020 aktivt främjar och 
uppmanar en ökad användning av dessa.
VI
Kommissionen anser att effekten av de problem som revisionsrätten identifierat varierar mellan medlemsstaterna 
och typerna av finansieringsinstrument och att överlag förblir finansieringsinstrumenten ett effektivt och ända -
måls  enligt sätt att betala ut EU-medel.
VI Första strecksatsen:
Kommissionen anser att den genomsnittliga utbetalningsgraden på 57 % (i slutet av 2014) visar på en mycket 
heterogen situation. Risken för att inte uppnå full utbetalning när programmen avslutas gäller ett begränsat antal 
finansieringsinstrument i några få medlemsstater.
Den låga utbetalningsgraden i slutet av 2014 är ett resultat av ett antal faktorer, bland annat finanskrisen, den 
begränsade erfarenheten i ett antal medlemsstater och sen sena starten för vissa instrument.
VI Andra strecksatsen
För finansieringsinstrument med delad förvaltning gjorde de rättsliga kraven på rapportering inte det möjligt för 
kommissionen att erhålla uttömmande uppgifter gällande bidragen från privata investerare i medlemsstaterna. 
Kommissionen noterar dock att reglerna om statligt stöd för vissa finansieringsinstrument kräver ett lägsta bidrag 
från privata investerare (t.ex. 30 % och i vissa fall till och med 60 %).
Kommissionen anser att de centralt förvaltade finansieringsinstrument som utvecklades under perioden 2007–2013 
lyckades attrahera ansenliga medel från den privata sektorn på projektnivå, även i de fall då inga privata bidrag 
lämnades på fondnivå (såsom Margueritefonden). Vi anser att de lärdomar som dragits inom ramen för dessa instru -
ment hjälper kommissionen att utveckla instrument som kan attrahera ännu mer privata investeringar.
VI Tredje strecksatsen
Kommissionen anser att frekvensen för återanvändning av medel under stödberättigandeperioden inte är ett mål 
i sig själv.
Dessutom kommer/behöver förfallodagen för den finansiering som tillhandahålls justeras enligt den typ av inve -
steringar som finansieras, och alla slutsatser om den begränsande revolverade effekten bör dras med hänvisning till 
det datum då finansieringsinstrumentet inrättades, tiden med amorteringsfrihet, löptiden och andelen fallissemang 
för den finansiering som tillhandahålls slutmottagarna.
Kommissionens svar 94
VI Fjärde strecksatsen
Enligt reglerna för programperioden 2007–2013 är förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna kopplade 
till de belopp som betalas in i finansieringsinstrumenten och inte till de belopp som betalas ut till slutmottagarna. 
Kommissionen noterar att en jämförelse med centralt förvaltade instrument endast kommer att vara möjlig när Eruf- 
och ESF-instrumenten avslutas.
För 2014–2020 måste förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna vara kopplade till resultat, även de belopp 
som betalats ut till slutmottagare.
VIII Första rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
När ett finansieringsinstrument utvecklas bör förhandsbedömningen inkludera en analys av dragna lärdomar från 
tidigare, liknande instrument.
VIII Andra rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
För centralt förvaltade instrument förutser de relevanta rättsliga grunderna halvstidsöversyner.
För alla sådana framtida halvstidsöversyner av finansieringsinstrument kommer kommissionen att se till att de 
omfattar dragna lärdomar och inverkan av alla stora socioekonomiska förändringar av instrumentets grund och 
motsvarande bidrag från EU-budgeten.
VIII Tredje rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
I den mån den berörs anser kommissionen att denna rekommendation håller på att genomföras genom ett utkast 
till vägledning om genomförandealternativen enligt artikel 38.1 b i förordningen om gemensamma bestämmelser, 
som lades fram för medlemsstaterna för första gången den 28 april 2016 och som nu håller på att färdigställas, de 
omfattande förtydliganden som lämnats till medlemsstaterna vad gäller initiativet för små och medelstora företag 
och broschyren för att vägleda medlemsstaterna om komplementariteten mellan ESI-fonderna/Efsi.
VIII Fjärde rekommendationen
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen ser det inte som nödvändigt att ändra budgetförordningen och/eller de underliggande sektorsvisa 
bestämmelserna (förordningen om gemensamma bestämmelser och centralt förvaltade sektorsvisa bestämmelser), 
och anser att frågan kan hanteras i tillräcklig grad genom att tillhandahålla vägledning.
I detta avseende har de generaldirektorat som ansvarar för ESI-fonderna börjat att ta fram ett utkast till vägledning 
om rapportering. Detta utkast lades fram för medlemsstaterna den 28  april  2016 och planeras innehålla omfat -
tande information om beräkning av hävstångseffekter i enlighet med budgetförordningen. För centralt förvaltade 
instrument justerade kommissionen i juni 2015 metoden för beräkning av hävstångseffekten för finansieringsin -
strumenten för 2014–2020 för att på ett konsekvent och harmoniserat sätt uppfylla de tillämpliga kraven gällande 
hävstångseffekt i budgetförordningen och dess tillämpningsföreskrifter.
Kommissionens svar 95
VIII Femte rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Medlemsstaterna kommer när de operativa programmen avslutas att behöva rapportera om den nationella privata 
medfinansiering som faktiskt betalats till finansieringsinstrumenten liksom identifiera vilka nationella aktörer som 
har bidragit till medfinansieringen, vilken typ av nationell medfinansiering som tillhandahållits och eventuella med -
investeringsfonder utöver programresurserna.
VIII Sjätte rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Kommissionen började utarbeta ett utkast till vägledning om förmånlig ersättning som lades fram för medlemssta -
terna i oktober 2015, och arbetet med den slutgiltiga versionen pågår.
VIII Sjunde rekommendationen
Kommissionen godtar delvis denna rekommendation vad beträffar dess lagstiftningsförslag för programperioden 
efter 2020.
VIII Åttonde rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
För delad förvaltning kommer kommissionen i den slutgiltiga versionen av vägledningen om genomförandealterna -
tiven i artikel 38.1 b i förordningen om gemensamma bestämmelser inbegripa ytterligare rekommendationer för att 
kräva att finansieringsinstrumentens strukturer anpassas efter policyn i kommissionens meddelande om åtgärds -
paketet mot skatteflykt från januari 2016.
För centralt förvaltade instrument har kommissionen redan skrivit till EIB och EIF för att betona betydelsen av kom -
missionens åtgärder mot skatteflykt och uppmuntra EIB/EIF att ytterligare främja bästa praxis inom detta område. 
Kommissionen för en aktiv dialog med EIB och EIF om översynen av deras respektive policyer på området.
VIII Nionde rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Kommissionen kommer i den slutgiltiga versionen av vägledningen om genomförandealternativen i artikel 38.1 b i 
förordningen om gemensamma bestämmelser att framhålla betydelsen av kravet i ovannämnda förordning gäl -
lande användningen av medel som återbetalats inom ramen för det finansieringsavtal som tecknats av förvaltnings -
myndigheterna, och kommer att ange att en kontroll av denna bestämmelses lämplighet omfattas av tillämpnings -
området för det regelbundna revisionsarbete som bedrivs av revisionsmyndigheterna.
VIII Tionde rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Den vägledning om förhandsbedömning som antogs i maj 2014 förklarar villkoren för att tilldela programresurserna 
för 2014–2020 till ett befintligt finansieringsinstrument, och det planeras att det utkast till vägledning om urval av 
organ som genomför finansieringsinstrument som har börjat utarbetas av kommissionen ska inbegripa ett avsnitt 
som förklarar de villkor som är tillämpliga för kontraktsändringar. Den slutgiltiga versionen av denna vägledning 
håller för närvarande på att utarbetas.
Kommissionens svar 96
VIII Elfte rekommendationen
Kommissionen godtar rekommendationen.
Riktlinjerna för avslutande av operativa program (kommissionens beslut C(2015) 2771) förutser obligatorisk rappor -
tering om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som har uppstått och betalats senast i mars 2017.
VIII Tolfte rekommendationen
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen anser att reglerna tydligt anges i den rättsliga grunden, som har varit föremål för utförlig vägled -
ning, och att det inte finns något utrymme i detta skede för en nytolkning.
VIII Trettonde rekommendationen
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen anser att de obligatoriska bestämmelser om resultatbaserad ersättning som fastställs i artikel 42.5 
i förordningen om gemensamma bestämmelser, liksom de utförliga resultatkriterier som fastställs i artikel 12 i den 
delegerade rättsakten 480/2014, utgör en lämplig grund för att uppnå den önskade stimulanseffekten och att det 
i detta skede inte finns någon grund som i tillräckligt hög grad motiverar ett ändringsförslag.
VIII Fjortonde rekommendationen
Kommissionen noterar att denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.
Kommissionen håller med om att förvaltningsmyndigheterna bör dra största möjliga nytta av de befintliga rättsliga 
kraven.
VIII Femtonde rekommendationen
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Vad gäller genomförbarheten och proportionaliteten med avseende på genomförandet av denna rekommendation 
anser kommissionen att analysen skulle kräva att man isolerade de kostnader för bidrag och finansieringsinstru -
ment som bärs av en förvaltningsmyndighet, och sannolikt av samma personal som arbetar med båda uppgifter. 
Dessutom finns det skillnader mellan kostnadsstrukturerna för bidrag och finansieringsinstrument, liksom för finan -
sieringsinstrument med delad förvaltning och direkt förvaltade finansieringsinstrument, eftersom de motsvarar 
olika sätt att genomföra politik och inriktar sig på olika investeringstyper.
Inledning
02
Kommissionen skulle vilja framhålla ytterligare fördelar såsom förbättrad sakkunskap och åtkomst till en bredare 
uppsättning finansiella verktyg för genomförande av politiken.
Kommissionens svar 97
08
Kommissionen påpekar att kriterierna för urval av fondförvaltare, enligt definitionen i artikel 7 i förordning (EU) nr 
480/2014, är tillämpliga även i de fall då de reglerna om offentlig upphandling inte är tillämpliga.
Reglerna om statligt stöd kräver också ett öppet, transparent och icke-diskriminerande förfarande för valet av 
fondförvaltare.
Kommissionen anser att dessa är kraftfulla garantier för att säkerställa att rätt fondförvaltare väljs.
09
Kommissionen noterar att fondförvaltaren inte utses i lagförslaget för alla centralt förvaltade instrument: t.ex. näm -
ner EaSI-förordningen EIB-gruppen, men utesluter inte andra fondförvaltare.
22
Kommissionen påminner om att Efsi siktar på att mobilisera minst 315 miljarder euro med en garanti från EU-budge -
ten på 16 miljarder euro och ytterligare 5 miljarder euro i riskbärande kapacitet från EIB:s resurser.
Denna garanti förväntas leda till högre hävstångseffekt i motsats till de olika produkter som tillhandahålls inom 
ramen för ESI-fondernas finansieringsinstrument.
Kommentarer
31
Med beaktande av finansieringsinstrumentens livscykel förväntas en ökning under de sista genomförandeåren och 
en slutsats om utbetalningsgraderna kan bara till fullo dras när programmen avslutas.
32
Se kommissionens svar på punkt 43 och rekommendation 5 i revisionsrättens årsrapport för 2014.
33
Kommissionen menar att det inte finns någon automatisk koppling mellan utbetalningsnivån och nivån på den 
ursprungliga kapitaltilldelningen på grund av följande faktorer:
Analysen av utbetalningsgraderna baseras på uppgifter som samlades in i slutet av 2014. Dessa årsvisa framsteg 
som uppnåddes under 2014 (+ 12 % för bidrag från operativa program till finansieringsinstrument och + 38 % för 
betalningar till slutmottagare, vilket ledde till en tioprocentig ökning av de totala utbetalningsgraderna) motsvarar 
finansieringsinstrumentens livscykel. Kommissionen förväntar sig att utnyttjandegraderna i rapporten från år 2015 
och i slutrapporten om genomförandet för 2016 och 2017 kommer att vara påtagligt högre.
Kommissionen noterar att det också finns andra faktorer som påverkat utbetalningsgradsnivån i slutet av 2014, 
såsom nya instrument som inrättades under 2014 och det sena avslutandet av finansieringsinstrument i vissa med -
lemsstater under 2012  och  2013.
Se också kommissionens svar på punkterna 53 och 54.
Kommissionens svar 98
34
Kommissionen anser att en övergripande utnyttjandegrad på 75 % och en utbetalningsgrad på omkring 60 % för 
finansieringsinstrument, i slutet av 2014, kan ses som rimlig. Vilket anges i  Figur 2a  förekommer också höga utnytt -
jandegrader i vissa av de medlemsstater som anslår betydande belopp till finansieringsinstrument.
Som med all statistik finns det undantag:
– Låga utnyttjandegrader och höga utbetalningsgrader för Rumänien och Republiken Tjeckien.
– Hög total utnyttjandegrad och mellanhög utbetalningsgrad, som Grekland och Frankrike.
– Italien, Spanien och Slovakien med överlag låg utnyttjandegrad.
Kommissionen har inrättat särskilda åtgärder för att hjälpa länder med dåliga resultat att höja sin administrativa 
kapacitet för att kunna utnyttja medlen i enlighet med sina behov.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 36–38
Kommissionen har identifierat de risker som revisionsrätten tagit upp (även om ökningen i vissa fall motiverades av 
marknadsförhållandena). Reglerna för 2014–2020 om stegvisa betalningar tar upp denna fråga.
Kommissionen önskar påpeka att hur som helst kommer inte finansiella intermediärer att godkänna att ett finansie -
ringsinstrument börjar genomföras utan att en lämplig summa pengar har gjorts tillgänglig för det.
40
Arrangemang gällande förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter avtalas mellan förvaltningsmyndigheten och 
fondförvaltaren i linje med subsidiaritetsprincipen.
I många fall inbegrep dessa arrangemang också en resultatbaserad ersättning, och/eller fastställde förvaltnings -
kostnaderna och förvaltningsavgifterna under förordningens maximala tröskelvärden. I vissa fall fanns det inga 
förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som belastade EU-budgeten.
Förordningen definierar de maximala tröskelvärdena enbart för stödberättigande förvaltningskostnader och för -
valtningsavgifter, som begränsas av tröskelvärdet med koppling till det kapital som betalas in.
41
För investeringarna i små och medelstora företag startades de finansieringsinstrument som förvaltas av EIF under 
2013–2014, och för vissa instrument avsattes ytterligare medel under 2015. Även om utbetalningsgraderna i slutet 
av 2014 låg under genomsnittet förväntas en ytterligare och omfattande ökning innan stödberättigandeperiodens 
slut.
För investeringarna i stadsutvecklingsfonder har EIB och stadsutvecklingsfonderna drivit på investeringsverk -
samheten påtagligt sedan 2014. Den långsamma starten för investeringsprojekt på slutmottagarnivå kan förkla -
ras av infrastrukturens karaktär och följaktligen Jessica-projektens längre cykel, vilket innebär mer komplicerade 
tillståndsförfaranden, statligt stöd och förskottsbetalningar för arbete. Ett antal sydeuropeiska fonder drabbades 
också av den makroekonomiska krisen och krisen inom banksektorn.
Kommissionens svar 99
43
Kommissionen anser att de ändringar som infördes i dess riktlinjer för avslutande omfattades av tillämpningsområ -
det för artikel 78.6 i förordning (EG) nr 1083/2006, i dess ändrade lydelse, och därför inte krävde någon ändring av 
lagstiftningsakten (se även kommissionens svar på punkt 6.52 och på rekommendation 5 i revisionsrättens årsrap -
port för 2014).
44
Kommissionen anser att projektionen av utbetalningsgraderna från tidigare år inte är den mest relevanta metoden 
för att uppskatta utbetalningsgraden i slutet av 2015, eftersom den inte tar hänsyn till finansieringsinstrumentens 
hela livscykel och den tid som gått sedan en viss fond inrättades.
Se även kommissionens svar på punkt 43.
48
Erfarenhet har visat att det inte lämpade sig att detaljstyra innehållet i en affärsplan. Detta överensstämmer också 
med tanken bakom delad förvaltning och subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.
Artikel 43.2 i den allmänna förordningen avfattades ursprungligen för att belysa viktiga frågor. Det ansågs t.ex. inte 
tillräckligt att kräva att den affärsplan som skulle lämnas in av medfinansieringspartner som en affärsplan (eller 
något annat lämpligt dokument) endast borde lämnas in av fondförvaltaren. Dessutom gjorde artikel 43.2 ingen 
åtskillnad mellan en holdingfonds affärsplan och en finansiell intermediärs affärsplan, och dess innehåll skapade 
alltså förvirring.
I den rättsliga ramen för 2014–2020, som är mer omfattande, anges inte heller den exakta omfattningen för en 
affärsplan. De centrala faktorerna i fråga om inrättande av ett finansieringsinstrument är ett finansieringsavtal 
som tecknats mellan förvaltningsmyndigheten och fondförvaltaren. Finansieringsavtalet måste inbegripa inve -
steringsstrategin och en affärsplan och flera andra relevanta inslag (se bilaga IV till förordningen om gemensamma 
bestämmelser).
50
Kommissionen har upprepade gånger rekommenderat medlemsstaterna att i finansieringsavtalen inbegripa villko -
ren för möjligt tillbakadragande av medel från finansieringsinstrument och att gå över till stegvisa betalningar till 
instrumentet (se punkt 5.3 i COCOF:s vägledning FEI 10-0014-05-EN).
51
Kommissionen noterar att i samma land hade olika fonder olika resultat.
Kommissionen anser att det finns andra faktorer än bara robustheten hos bedömningarna av finansieringsunder -
skott som kan ha bidragit till att olika instrument har överdimensionerats (t.ex. finanskrisen eller det sena inrättan -
det av instrument som påverkar utbetalningen av medel).
Dessutom är finansieringsinstrumenten marknadsledda instrument. Bedömningen av finansieringsunderskottet 
avslöjar huruvida det förekommer ett marknadsmisslyckande eller inte. Marknadsvillkoren kan dock variera betyd -
ligt några år efter det att instrumenten har inrättats. Således tycks bedömningen av ett finansieringsinstruments 
resultat genom att hänvisa till kopplingen mellan analysen av finansieringsunderskottet och utbetalningsgraderna 
inte beakta dessa nya marknadsvillkor.
Kommissionens svar 100
52
Kommissionen noterar att under 2007–2013 krävdes en bedömning av finansieringsunderskottet endast indirekt 
i den rättsliga ramen. Mot denna bakgrund ser kommissionen att det faktum att 82 % av de som svarade på revi -
sionsrättens undersökning har utfört en bedömning som positivt.
53
Kommissionen påminner om att det indirekta kravet på att utföra en bedömning av finansieringsunderskottet 
under perioden 2007–2013 inte inkluderade några av de obligatoriska och utförliga krav som föreskrevs för för -
handsbedömningen i artikel 37 i förordningen om gemensamma bestämmelser för perioden 2014–2020. Kommis -
sionen anser att det nya rättsliga kravet kommer att förhindra den tillhörande risken och att en andra översynsnivå 
inte skulle ge något mervärde.
Förvaltningsmyndigheten ansvarar för att utföra en förhandsbedömning och resultaten ska lämnas till övervak -
ningskommittén innan något beslut fattas om att anslå programbidrag till finansieringsinstrument. Förhandsbe -
dömningen är inte ett beslut i sig. Den hjälper till att förhindra överlappningar och motsägelser mellan instrument 
som genomförs av olika aktörer på olika nivåer och att undvika vissa av de problem som identifierades under 
perioden 2007–2013.
Kommissionens erfarenhet visar att förhandsbedömningarna under 2014–2020 utförs av enheter med marknadser -
farenhet och kompetens, inklusive EIB-gruppen. Kravet på förhandsbedömning utformades för att vara oberoende 
och objektivt. Förhandsbedömningen genomgår en omfattande offentlig granskning med mycket högre mervärde 
än en ”oberoende översyn” i och med att den lämnas in till övervakningskommittén och offentliggörs inom tre 
månader från slutförandedatumet.
Kommissionen anser att det nya systemet med stegvisa betalningar också kommer att fungera som ett marknads -
test och som en ytterligare säkerhet. Om utbetalningarna till slutmottagarna är lägre än väntat kommer kommis -
sionen inte att betala ut mer ersättning.
54
Kommissionen noterar att ”lärdomar som dragits” och ”stora socioekonomiska förändringar” redan beaktas i de 
systematiska halvtidsöversynerna av de centralt förvaltade instrumenten för 2014–2020. Det är därför som kommis -
sionen anser att förhandsbedömningarna inte behöver uppdateras för att ta hänsyn till dessa aspekter.
55
Medan finansieringsinstrument bör inrättas i linje med reglerna för de (nationella/regionala) programmen påmin -
ner kommissionen om att detta inte innebär att ett finansieringsinstrument måste skapas i varje region. Det går att 
lämna flera programbidrag till ett finansieringsinstrument och på så sätt dra nytta av stordriftsfördelar och kritisk 
massa.
Det framhålls också att de belopp som anslås till finansieringsinstrument i en region inte är godtyckliga. De ingår 
i den programstrategi som används för programförhandlingarna och inbegriper den behovsanalys av regionen som 
bekräftas av en förhandsbedömning av programmet.
Kommissionens svar 101
57
Det sammanhållningspolitiska målet var att tillhandahålla tillräckligt många alternativ så att det bästa genomför -
andealternativet väljs i förhållande till det marknadsmisslyckande som har identifierats, så att det mest effektiva 
stödet kan ges.
På grundval av förhandsbedömningen bör instrumenten utformas på ett sätt som undviker överlappningar och 
säkerställer komplementaritet. Det går att lämna flera programbidrag från flera regioner till ett finansieringsinstru -
ment och på så sätt dra nytta av stordriftsfördelar och kritisk massa. Beroende på typen av instrument (t.ex. lån och 
garantier), och medlemsstaternas särdrag, har vissa mindre fonder lika bra eller till och med bättre resultat än större 
fonder (t.ex. Tyskland, Polen eller Frankrike).
Kommissionen tror att förhandsbedömningen, genom att ange finansieringsinstrumentets lämpliga storlek, kom -
mer att tillhandahålla tillförlitliga och lämpliga resultat som är mer exakta än de allmänna uppgifter som tillhanda -
hålls av fondbranschen.
59
Kommissionen påminner om att denna möjlighet i förordningen om gemensamma bestämmelser inte upphäver de 
geografiska begränsningarna för varje bidragande program. De geografiska kriterierna för stödberättigande är ett 
av de främsta inslagen i sammanhållningspolitiken.
Se kommissionens svar på punkterna 55 och 57.
61
Med hänsyn tagen till artikel 38.1 a i förordningen om gemensamma bestämmelser kan förvaltningsmyndigheterna 
lämna finansiella bidrag till finansieringsinstrument som inrättas på unionsnivå, och som förvaltas direkt eller indi -
rekt av kommissionen.
Kommissionen har lämnat uttömmande förklaringar och arbetat nära medlemsstaterna när det gäller initiativet för 
små och medelstora företag, vilket är ett finansieringsinstrument på EU-nivå. Dessutom har kommissionen gett ut 
en broschyr för att ge medlemsstaterna vägledning om komplementariteten mellan Esif och Efsi. Om nya instru -
ment utvecklas på EU-nivå kommer kommissionen att tillhandahålla vägledning om bidraget från programmets 
resurser till instrumentet på EU-nivå baserat på medlemsstaternas begäranden.
64
Definitionen av hävstångseffekt har sin grund i artikel 223 i tillämpningsföreskrifterna för budgetförordningen, som 
möjliggör konsekvent rapportering från medlemsstaternas sida.
Diskussionen om en gemensam definition av hävstångseffekt involverade kommissionens samtliga avdelningar. 
Avsnitt 2.3.4 i kommissionens meddelande COM(2011) 662 av den 19 oktober 2011 inför ett enhetligt koncept.
Kommissionens svar 102
65
Revisionsrättens och kommissionens diskussioner om definitionen av hävstångseffekt har pågått sedan 2010. Vilket 
nämns i kommissionens svar på punkt 64 kommer definitionen av hävstångseffekt från budgetförordningen och 
säkerställer en konsekvent rapportering från medlemsstaternas sida.
Kommissionen anser att revisionsrättens tolkning av hävstångseffekt skiljer sig från definitionen i artikel 223 
i tillämpningsföreskrifterna för EU:s budgetförordning, dvs. ”beloppet i finansiering till slutmottagarna dividerat 
med unionens bidrag”. Detta innebär att hävstångseffekten bör ses som förhållandet mellan unionens finansiella 
resurser som anslås till ett finansieringsinstrument (input) och den (totala) finansiering som ges till stödberättigade 
slutmottagare (output).
En sådan tolkning garanterar nämligen en jämförbar behandling av hävstångseffekten mellan finansieringsinstru -
ment och bidrag.
För instrument som omfattas av delad förvaltning kommer medlemsstaternas rapportering att göra det möjligt för 
kommissionen att särskilja mellan hävstångseffekten från privata och nationella offentliga bidrag inom ramen för 
det operativa programmet och/eller från ytterligare privata eller offentliga kapitalbidrag. Medfinansiering utgör 
inte nödvändigtvis endast offentlig finansiering. Ett insatsområde kan avse stödberättigade offentliga utgifter eller 
stödberättigade totala utgifter (inbegripet offentliga och privata utgifter). Majoriteten av det område som skapats 
för att stödja små och medelstora företag (och den privata sektorn i allmänhet) rör totala utgifter (se artikel 120 
i förordningen om gemensamma bestämmelser).
I och med att de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna) alltid genomförs genom opera -
tiva program som medfinansieras med offentliga och/eller privata resurser (medan finansieringsinstrument som 
genomförs inom ramen för andra politikområden inte kräver sådan medfinansiering på programnivå) skulle det vara 
olämpligt att se det som att sådan medfinansiering inte borde räknas som hävstångsresurser för finansieringsinstru -
ment som genomförs via ESI-fonder.
67
Kommissionen understryker att medlemsstaternas rapporter för perioden 2014–2020 bland annat kommer att göra 
det möjligt för kommissionen att lämna information om finansieringsinstrumentens hävstångseffekt, som tar hän -
syn till medfinansieringskraven, dvs. det faktum att den nationella medfinansieringen kan bestå av offentliga och/
eller privata utgifter.
68
Kommissionen har inrättat en övergripande arbetsgrupp som tillhandahåller vägledning om tolkningen av reglerna 
i den nuvarande budgetförordningen med avseende på genomförandet av finansieringsinstrumenten för 2014–
2020, även om hävstångseffekter.
Kommissionen hänvisar också till sitt svar på punkterna 69 och 73.
Kommissionens svar 103
69
Den nuvarande budgetförordningen och dess tillämpningsföreskrifter kräver en enhetlig metod för rapporteringen 
av hävstångseffekter. Kommissionen har vidtagit åtgärder för att finjustera metoden för beräkning av hävstångsef -
fekt, vilket anges i svaret på punkt 68.
Eftersom de bestämmelser som gäller för finansieringsinstrumenten trädde i kraft i januari 2014 tillämpas den revi -
derade strategin bara på finansieringsinstrumenten för 2014–2020.
Dessutom bör det noteras att omfattningen för dessa instrument är långt från homogen, vilket förklarar vissa skill -
nader i den metod som tillämpats. Dessa skillnader bör därför inte systematiskt ses som motsägelser.
70
Kommissionen håller med om att olika metoder som är anpassade efter olika instrument bör klargöras och noterar 
att ansträngningar redan har gjorts i detta avseende.
I juni 2015 justerade kommissionen metoden för beräkning av hävstångseffekten för att på ett konsekvent och 
harmoniserat sätt uppfylla de tillämpliga kraven gällande hävstångseffekt i budgetförordningen och dess til l-
lämpningsföreskrifter. Metoden täcker finansieringsinstrumenten på EU-nivå för den nuvarande programperioden 
(2014–2020). Enligt ovannämnda metod bör storleken på finansieringen till stödberättigade slutmottagare motsvara 
den finansieringsvolym som tillhandahålls stödberättigade slutmottagare från ett finansieringsinstrument genom 
dess finansieringskedja, inklusive delen från unionens bidrag.
Dessutom kan finansiering som tillhandahålls utanför finansieringskedjan för ett finansieringsinstrument också tas 
i beaktande förutsatt att det finns en tydlig koppling till den finansiering som tillhandahålls genom finansierings -
instrumentets finansieringskedja. I linje med ovanstående ska all infrastrukturfinansiering – kapitalinvesteringar, 
lån och bidrag – tas i beaktande för beräkningen av storleken på finansieringen till projektet. I detta sammanhang 
säkerställer bidraget från EU:s budget till finansieringen av en transaktion en hög grad av säkerhet och transaktio -
nens genomförbarhet i sin helhet, vilket i sin tur stimulerar en större volym mobiliserad finansiering.
För den rapporteringsperiod som inleds 2015 kommer kommissionen att säkerställa förbättrad konsekvens i meto -
den för beräkning av hävstångseffekter för instrument och produkttyper.
Se också kommissionens svar på punkterna 69 och 73.
Kommissionens svar 104
Ruta 7
Kommissionen noterar att OECD:s metoder avser mätningarna av de belopp som mobiliserats från den privata sek -
torn genom officiellt utvecklingsstöd.
Kommissionen anser att kopplingen mellan bidraget från EU-budgeten och det finansieringsbelopp som mobilise -
rades som ett resultat endast kan bedömas från fall till fall.
Även begränsade EU- och EIB-bidrag till projekt kan ha positiva konsekvenser:
– Attrahera ytterligare privat finansiering för åtminstone samma belopp som den prioriterade utlåningen från EIB 
(detta är fallet för alla LGTT-garanterade projekt, där utlåningen från EIB har varit lika stor som utlåningen från 
andra banker).
– Erbjuda en möjlighet att ingå avtal med privata finansinstitut, eller nationella utvecklingsbanker, på grund av 
EIB:s erkända roll som ett finansinstitut med kreditbetyg AAA.
– Offentliga myndigheter tecknar långa löptider med EIB för projekt som inte annars skulle kunna finansieras en -
bart inom det regionala eller rent nationella sammanhanget på grund av kortare tidsfrist för de krav på avkast -
ning på investerat kapital som ställs av privata investerare.
Mot bakgrund av argumenten ovan anser kommissionen att de gemensamma finansiella bidragen från kommis -
sionen och EIB, liksom EIB:s roll som en institutionell bank, stimulerar de nationella/regionala myndigheternas 
beslut vid upphandlingen av offentlig-privata partnerskapsprojekt, där en del av den långsiktiga finansieringen 
tillhandahålls från de nationella budgetarna, tillsammans med det långsiktiga åtagandet från EU/EIB, vilket de rent 
privata institutionerna inte skulle kunna göra.
Metoden för beräkning av multiplikatorn finslipades vid utformningen av Europeiska fonden för strategiska investe -
ringar (Efsi). Av denna anledning har projektinvesteringskostnaderna justerats för att utesluta all bidragsfinansiering 
från EU och alla finansieringsinstrument på EU-nivå eller Esif-bidrag/finansieringsinstrument (inbegripet relaterad 
nationell och offentlig medfinansiering från förvaltningsmyndigheter), som används för att medfinansiera det före -
slagna projektet.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 71 och 72
Förordningen om gemensamma bestämmelser utgör en ram för genomförandet av ESI-fonderna. Andra rättsliga 
ramar såsom upphandlingsdirektiven eller reglerna om statligt stöd gäller också, utan att de behöver upprepas 
i förordningen om gemensamma bestämmelser. Budgetförordningen gäller på samma sätt, i synnerhet dess sär -
skilda bestämmelser som är tillämpliga på delad förvaltning.
I april 2016 utfärdade kommissionen en vägledning om rapportering, som omfattar beräkningen av hävstångseffek -
ter för att ge medlemsstaterna en konsekvent metod. Detta kommer att säkerställa robusta och jämförbara uppgif -
ter med avseende på den förväntade och den uppnådda hävstångseffekten. För instrument med delad förvaltning 
kommer rapporteringen från medlemsstaternas sida också att göra det möjligt för kommissionen att tillhandahålla 
information om finansieringsinstrumentens hävstångseffekt, som tar hänsyn till medfinansieringskraven, som kan 
bestå av offentliga och/eller privata utgifter.
Kommissionens svar 105
73
Kommissionen anser att målet att attrahera privat kapital inte bör dominera, i synnerhet för sektorer som är utsatta 
för omfattande marknadsmisslyckanden.
För både centralt förvaltade instrument och instrument som omfattas av delad förvaltning kan andra mål vara lika 
viktiga (t.ex. investeringar på en viss gryende marknad med starkt mervärde för EU i samband med en lågkonjunk -
tur; stöd till tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft i samtliga medlemsstater och deras regioner etc.). Därför 
sträcker sig mätningen av finansieringsinstrumentens framgångsfaktor bortom omfattningen av de privata medel 
som man lyckats attrahera.
Kommissionen understryker att privat finansiering är ett ytterligare rättsligt krav för delad förvaltning som kommer 
från den rättsliga ramen för statligt stöd.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 74–76
Kommissionen påpekar att det faktum att parterna kan ha olika mål kan förstärka projektens kvalitet och gör det 
möjligt att få tillgång till en bredare uppsättning finansieringsverktyg för genomförande av politik och involvering 
av och expertis från den privata sektorn. Kommissionen tror att stöd från EU som tillhandahålls genom professio -
nella och erfarna mekanismer kommer att stärka ESI-fondernas styrnings- och genomförandesystem.
För instrument med ”delad förvaltning” måste förmånsbehandlingen av privata investerare eller privata investerare 
som agerar enligt den marknadsekonomiska principen, liksom alla riskdelningsarrangemang, uppfylla reglerna om 
statligt stöd enligt vad som anges i föreskrifterna för 2007–2013, och begränsas till det minimum som krävs för att 
locka till sig de investerarna.
Dessutom, vilket anges i artikel 6 i den delegerande förordningen (EU) nr 480/2014, står förmånlig ersättning till 
privata investerare, eller offentliga investerare som verkar enligt den marknadsekonomiska principen, som avses 
i artikel 37.2 c och artikel 44.1 b i förordningen om gemensamma bestämmelser, i proportion till den risk som dessa 
investerare tar och ersättningen begränsas till det minsta belopp som krävs för att attrahera sådana investerare, 
vilket ska säkerställas genom villkor och rättssäkerhetsgarantier.
77
Kommissionen anser att den rättsliga grunden bör innehålla allmänna villkor med anknytning till mekanismerna 
för delning av risk och intäkter, för att erbjuda tillräcklig flexibilitet i samband med de utförliga arrangemang som 
ska avtalas i de specifika delegeringsavtalen mellan kommissionen och de enheter som anförtrotts uppgifterna (se 
kommissionens svar på ruta 9).
Ruta 9
Femte strecksatsen: Kommissionen anser att den ersättningsnivå kom kommissionen har rätt att erhålla för LGTT/
PBI-portföljen står i proportion till den risk som tas. Dessutom står EIB helt för den återstående risken när bufferten 
för en första förlust i portföljen har tömts.
Sjätte strecksatsen: Arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar av den 19  oktober  2011 var ett sonderande 
dokument, som i stora drag beskrev en mycket innovativ ordning som saknade föregångare.
Inom ramen för lagstiftningsförfarandet uppmärksammades medlagstiftarna på utvecklingen av den utförliga 
ordningen, som drevs på av ytterligare beräkningar och riskanalyser från kommissionens och EIB:s sida. I vart fall 
uppgavs tydligt uppdelningen på 95 %/5 % för den första förlusten i portföljen i arbetsdokumentet, och denna 
parameter för riskdelningen har aldrig förändrats.
Kommissionens svar 106
Kommissionens gemensamma svar på punkt 78 och ruta 10
Kommissionen anser att riskfördelningen enligt de granskade centralt förvaltade instrumenten särskilt motiveras 
för att hjälpa till att få bukt med den privata sektorns motvilja att investera i vissa områden. Första förluster i port -
följer bör vederbörligen motiveras och vissa varningar måste beaktas med hänsyn tagen till i synnerhet inom vilken 
bransch och på vilken marknad instrumentet används, vilket i sin tur kan motivera ett sådant risktagande.
Vad gäller EEEF, med tanke på svårigheterna att stimulera investeringar på groende, fragmenterade, småskaliga och 
kapitalintensiva marknader för energieffektivitet, kan ytterligare åtgärder för riskbärande eller andra åtgärder bli 
nödvändiga för att stimulera investeringar.
79
Det är vanligt och nödvändigt att använda skattebeslut inom fondindustrin i Luxemburg, i synnerhet för ett 
SICAV-bolag, för att minska den osäkerhet som investerare ställs inför genom att klargöra frågor med koppling till 
gränsöverskridande investeringsskatt.
Sådana fonder erhåller skattebeslut endast på grund av den marknadsmiljö där de är verksamma och är inte kopp -
lade till det faktum att ett finansieringsinstrument genomförs genom en SICAV-struktur.
80
Kommissionen noterar att inga av de utredningar som tas upp har koppling till ett SICAV-bolag. Kommissionen 
framhåller att endast en bråkdel av alla skattebeslut användes av stora multinationella företag för att få orättvisa 
fördelar. Förslaget till rådets direktiv COM (2015)135 måste fortfarande antas av lagstiftaren och därefter införlivas 
i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Rekommendation C(2012) 8806 riktar sig till medlemsstaterna.
Kommissionens gemensamma svar på punkt 81 och ruta 11
Marguerite är ett Luxemburgbaserat SICAV-bolag som bedriver verksamhet enligt marknadspraxis och marknads -
villkor liksom inom den nationella rättsliga miljön.
Det är vanligt att finansiella företag som är etablerade i Luxemburg använder sig av skattebeslut för bekräftelse -
ändamål, i syfte att begränsa osäkerheten för investerare (särskilt när fonden har som mål att attrahera privata 
investerare).
82
Det finns inget rättsligt krav på att medlemsstaterna ska rapportera närmare uppgifter kring inrättandet av Eruf- 
och ESF-finansieringsinstrument till kommissionen. Inom ramen för delad förvaltning och i linje med subsidiari -
tetsprincipen ansvarar medlemsstaterna för att se till att inrättandet av finansieringsinstrumenten följer tillämplig 
EU-lagstiftning och nationell lagstiftning, så att de berörda utgifterna är lagliga och uppfyller kraven.
Kommissionens svar 107
83
Kommissionen påminner om att det inte krävs någon systematisk rapportering för att identifiera privat finansiering 
på slutmottagarnivå.
Domstolens analys tar bara hänsyn till genomföranderapporten om finansieringstekniska instrument, för vilken 
siffrorna infördes i kolumn II.10 Storleken på bidrag från operativa program som betalats till finansieringstekniska 
instrument – nationell privat medfinansiering. Som revisionsrätten förklarar i punkt 85 kan privat finansiering dock 
även komma från källor utanför de operativa programmen.
85
För programperioden 2014–2020 anges rapporteringskraven för finansieringsinstrument i artikel 46 i förordningen 
om gemensamma bestämmelser och i bilaga I till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 821/2014. Den 
senare innehåller en modell för rapportering om finansieringsinstrument. I avsnitt VIII i rapporteringsmodellen 
måste medlemsstaterna ange information om övriga bidrag, utanför ESI-fonderna, som anskaffats genom finan -
sieringsinstrumentet, inbegripet offentliga och/eller privata bidrag, som båda anslagits i finansieringsavtalen och 
betalas på slutmottagarnivå. Lagstiftningsramen planerar att rapporteringen om finansieringsinstrument enligt 
artikel 46 bör inbegripa information om privata bidrag (i samband med bedömningen av hävstångseffekten).
86
Medan den rättsliga grunden för 2007–2013 inte uttryckligen krävde resultatinriktade förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter bestäms ersättningen i allmänhet i finansieringsavtalet mellan förvaltningsmyndigheten och 
det organ som genomför finansieringsinstrumentet. Till exempel har åtminstone Portugal, Storbritannien och Polen 
inrättat ett resultatbaserat ersättningssystem i vissa av finansieringsavtalen för Eruf- och ESF-instrumenten under 
programperioden 2007–2013.
Kommissionen understryker också att i många lånefonder sker den privata saminvesteringen på fondnivå och till -
handahålls av fondförvaltaren själv.
87
Kommissionen noterar att en ytterligare faktor gällande inrättandet av finansieringsinstrument och den hävstångs -
effekt som leder till mobilisering av ytterligare finansiella medel är risk- och kreditprofilen för de avsedda slutmotta -
garna. Det är värt att nämna att EPMF inriktar sig på slutmottagare med profiler med högre kreditrisk.
Se även kommissionens svar på ruta 12.
Kommissionens svar 108
Ruta 12 Första strecksatsen
Enligt den särskilda revisionsrapport om Margueritefonden som utarbetats av externa konsulter på kommissio -
nens begäran berodde bristen på privat medfinansiering på fondnivå inte på den privata sektorns motvilja mot att 
investera i offentligt finansierade instrument utan snarare på Marguerites mindre vanliga styrningsstruktur, den 
begränsade uppsättningen mogna projekt och de utmanande marknadsvillkor som legat till grund för fondens 
verksamhet.
Ruta 12 Andra strecksatsen
EEEF skapades under kort tid inom ramen för det europeiska energiprogrammet för återhämtning för att stödja sär -
skilt riskfyllda och innovativa energieffektivitetsprojekt, en sektor där inga särskilda fonder hade inrättats tidigare. 
Kommissionen gick därför med på att vara hörnstensinvesterare. Det finns dock fortfarande utrymme för ytterli -
gare investeringar eftersom det totala belopp som anslagits i detta skede är mindre än hälften av fondens mål på 
700 miljoner euro.
89
Kommissionen började ta fram ett utkast till vägledning om förmånlig ersättning som lades fram för medlemssta -
terna i oktober 2015, och den slutgiltiga versionen håller på att utarbetas.
90
Kommissionen tror att de främsta aspekterna av riskdelningsarrangemangen mellan kommissionen och dess part -
ner kommer att bedömas i de framtida rättsliga grunderna.
Dock måste en balans uppnås för att lämna tillräcklig flexibilitet i de rättsliga grunderna så att arrangemangen för 
risk- och intäktsdelning mellan kommissionen och den enhet som anförtrotts uppdraget kan avtalas i det specifika 
delegeringsavtalet.
91
Kommissionen medger att det är viktigt att se till att finansieringsinstrument inte är föremål för oacceptabla arran -
gemang för skatteflykt. Den upprepade detta i sitt nyliga meddelande om åtgärdspaketet mot skatteflykt av den 
29 januari 2016. Förhandsbesked i skattefrågor kan dock inte i sig ses som att de strider mot kommissionens egen 
policy.
Vad gäller både centralt förvaltade finansieringsinstrument och finansieringsinstrument med delad förvaltning, 
enligt vad som anges i artikel 140.4 i budgetförordningen respektive artikel 38.4 i förordningen om gemensamma 
bestämmelser, ska de organ som genomför dessa instrument inte vara etablerade och får inte upprätthålla affärs -
relationer med enheter i länder vars behöriga domstolar inte samarbetar med unionen i fråga om tillämpningen av 
internationella normer för beskattning och de ska införa sådana krav i sina avtal med de utvalda finansiella inter -
mediärerna. Detta är ett rättsligt krav för genomförande av finansieringsinstrument och skyddar i hög grad använd -
ningen av EU-medel.
Kommissionen anser att anseenderisken inte bör kopplas till förekomsten av förhandsbesked i skattefrågor utan till 
specifika bestämmelser i dessa avtal.
Kommissionens svar 109
94
Kommissionen planerar att lämna vägledning i god tid baserad på medlemsstaternas identifierade frågor och 
behov.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 96 och 97
Kommissionen anser att frekvensen för återanvändning av medel under stödberättigandeperioden inte är ett mål 
i sig själv.
Dessutom kommer/behöver förfallodagen för den finansiering som tillhandahålls justeras enligt den typ av inve -
steringar som finansieras, och alla slutsatser om den begränsande revolverade effekten bör dras med hänvisning till 
det datum då finansieringsinstrumentet inrättades, tiden med amorteringsfrihet, löptiden och andelen fallissemang 
för den finansiering som tillhandahålls slutmottagarna.
Till exempel, i det färdiga instrumentet Energieffektivitet ”Renoveringslån” för 2014–2020, kan löptiden för lånet 
definieras för en period på upp till 20 år.
En fullt revolverande cykel inom programperioden strider emot ett sådant långsiktigt perspektiv.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 99 och 100
Kommissionen understryker att förvaltningsmyndigheterna måste säkerställa att korrekta åtgärder vidtas för att 
uppfylla artikel 78.7 i den allmänna förordningen och att redovisa dessa åtgärder när programmet avslutas, såsom 
information om återanvändning av kvarvarande medel som kan tillskrivas Eruf och ESF med angivelse av vilken 
behörig myndighet som är ansvarig för att hantera kvarvarande medel, formen av återanvändning, syftet, det geo -
grafiska område som berörs och den planerade varaktigheten (se riktlinjerna för avslutande, punkt 5.2.5).
Ramen stimulerar inte bara medlemsstaterna att återanvända medlen för samma målgrupp utan också att åter -
investera dessa medel flera gånger förutsatt att det finns en marknadsbrist. Det är upp till medlemsstaterna att 
säkerställa att dessa bestämmelser efterlevs.
102
Kommissionen framhåller att medel som betalas tillbaka till fonden när stödberättigandeperioden har löpt ut inte 
längre är EU-medel, utan nationella medel.
Förordningen om gemensamma bestämmelser kräver att medlemsstaterna vidtar nödvändiga åtgärder för att 
säkerställa korrekt användning av de medel som återbetalas till finansieringsinstrumenten under en period på minst 
åtta år efter utgången av stödberättigandeperioden (se artikel 45 i förordningen om gemensamma bestämmelser 
och mallen till finansieringsavtalet i bilaga IV artikel 1j.
Kommissionen planerar att kontrollera lämpligheten hos de åtgärder som inrättats i finansieringsavtalen genom 
de nationella revisionsmyndigheternas och dess egna avdelningars regelbundna revisionsbete när det gäller 
finansieringsinstrumenten.
Kommissionens svar 110
104
Kommissionen medger att det tar lång tid att anordna ett öppet förfarande för att välja ut en fondförvaltare. Detta 
kan dock inte undvikas eftersom de tillämpliga urvalsreglerna, inbegripet de om offentlig upphandling, måste 
följas.
Den vägledning om förhandsbedömning som färdigställdes i februari 2015 förklarar villkoren för att skjuta till 
programresurser för 2014–2020 till ett befintligt finansieringsinstrument. Dessutom började kommissionen att ta 
fram ett utkast till vägledning om urval av organ som genomför finansieringsinstrument, som planeras innehålla ett 
avsnitt som förklarar de villkor som är tillämpliga för kontraktsändringar (t.ex. förlängning av genomförandeperio -
den eller en ökning av anslagen från de operativa programmen till de befintliga finansieringsinstrumenten under 
perioden 2007–2013).
110
Kommissionen påminner om att när avgifter rapporteras som ”noll” innebär detta i många fall att inga förvaltnings -
kostnader och förvaltningsavgifter har betalats ut. Mer än 261 fonder har rapporterat ”noll” förvaltningskostnader 
och förvaltningsavgifter.
111 Andra strecksatsen
Under 2007–2013 hänvisade förordningen till nationella regler för stödberättigande snarare än EU:s regler för 
stödberättigande (artikel 56.4 i förordning (EG) nr 1083/2006). Medlemsstaternas självbestämmande var i linje med 
delad förvaltning och subsidiaritetsprincipen.
Reglerna för stödberättigande för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter är ett av de mycket få inslagen 
i lagstiftningen där en begränsning av specifika utgifter krävs i den rättsliga grunden. Förordningen fastställde olika 
tröskelvärden för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter beroende av den typ av finansiella produkter som 
tillhandahölls och dessa kan vara lägre (men inte högre) än 4 %, nämligen 2 % för holding- och garantifonder, 3 % 
för låne- och aktiefonder och 4 % för mikrokreditinstrument. Taken syftar till att skydda EU:s ekonomiska intressen.
113
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är bara stödberättigade och ersätts bara av EU om de betalas. 
Därför har medlemsstaterna ingen skyldighet att rapportera om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som 
inte betalas eftersom de inte kan återkrävas från kommissionen, och de finansieras därför inte genom EU:s budget.
Om förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna överskrider taken baserat på ett konkurrensutsatt förfa -
rande och förklaras vara en stödberättigad utgift av kommissionen kommer de behöriga myndigheterna (förvalt -
ningsmyndigheter, attesterande myndigheter och revisionsmyndigheter), när programmet avslutas att kontrollera 
om denna utgift är stödberättigad, och är skyldiga att rapportera eventuella felaktigheter till kommissionen.
Kommissionens svar 111
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 115–117
Kommissionen anser att reglerna tydligt anges i den rättsliga grunden, som har varit föremål för utförlig vägled -
ning, och att det inte finns något utrymme i detta skede för en nytolkning.
Artikel 43 i genomförandeförordningen anger att taken för stödberättigade utgifter är tillämpliga på det kapital 
som det operativa programmet bidragit med till fonden, och inte på det kapital som använts av fonden för att 
stödja slutmottagarna.
Taken definierar det största stödberättigande utgiftsbeloppet och måste beräknas som ett årsgenomsnitt ( pro-
rata temporis ). COCOF:s vägledning om finanstekniska instrument tar upp och förklarar den rättsliga grunden mer 
i detalj (se punkterna 2.6.1–2.6.17).
För 2014–2020 kräver den rättsliga ramen att förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är kopplade till 
resultat, även de belopp som betalats ut till slutmottagare.
118
Se kommissionens svar på punkt 86.
122
På grundval av de uppgifter som medlemsstaterna rapporterat står de ackumulerade förvaltningskostnaderna och 
förvaltningsavgifterna för Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten i slutet av 2014 för 4,7 % av de belopp som beta -
lats till finansieringsinstrumenten, vilket är en årlig motsvarighet på mindre än 1 %. Detta är i linje med de siffror 
som presenterades av revisionsrätten för bidrag från EU:s budget till centralt förvaltade instrument.
123
De förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som rapporteras till kommissionen är de som betalas av förvalt -
ningsmyndigheterna och återbetalas av kommissionen till den medlemsstaten oavsett på vilken nivå av genomför -
andet förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna uppstår. Kommissionen understryker att en holdingfond -
förvaltare och en förvaltare av finansieringsinstrument har olika uppgifter och har rätt till avgifter för utförandet av 
sina uppgifter.
De avgifter som avkrävs slutmottagarna måste dras av från de stödberättigade utgifter som redovisas till kommis -
sionen för att undvika dubbelfinansiering. Förekomsten av sådana avgifter och den korrekta behandlingen av dessa 
är ett led i förvaltningskontrollerna och revisionsarbetet.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 124–127
Förhållandet mellan avgifterna och det ekonomiska stöd som tillhandahålls slutmottagarna återspeglar situationen 
för genomförandet av finansieringsinstrumenten i slutet av 2014 och kommer att minska under de efterföljande 
åren eftersom det ekonomiska stöd som tillhandahålls till slutmottagarna förväntas öka.
Kommissionens svar 112
128
Kommissionen hänvisar till sitt svar på punkt 124 och noterar att en jämförelse endast kommer att bli möjlig när 
Eruf- och ESF-instrumenten avslutas.
131
Inom ramen för delad förvaltning och i linje med subsidiaritetsprincipen ansvarar de nationella myndigheterna för 
att säkerställa att individuella insatser genomförs i enlighet med de tillämpliga rättsliga bestämmelserna, inbegri -
pet efterlevnaden av återbetalningstaken.
För Eruf- och ESF-finansieringsinstrumenten understryker kommissionen att förvaltningskostnaderna och förvalt -
ningsavgifterna upprättas på grundval av ett finansieringsavtal som förhandlas fram mellan förvaltningsmyndighe -
ten och fondförvaltaren, och kommissionen är inte part i den avtalsförbindelsen. Detta är annorlunda för centralt 
förvaltade instrument, där kommissionen är part i avtalsförbindelsen med fondförvaltaren.
133
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är bara stödberättigade och ersätts bara av EU om de betalas. 
Därför har medlemsstaterna ingen skyldighet att rapportera om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som 
inte betalas eftersom de inte kan återkrävas från kommissionen, och de finansieras därför inte genom EU:s budget.
De förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som betalas av förvaltningsmyndigheten kan också överskrida 
de tröskelvärden som anges i artikel 43.4 i kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006, men dessa har inte rätt till 
ersättning från strukturfonderna.
134
För programperioden 2014–2020 måste sammanfattningen av uppgifter tas fram av kommissionen för samtliga fem 
ESI-fonder. Rapporteringen om finansieringsinstrument inrättades för en tidsperiod på sex månader för att ta hän -
syn till alla fondspecifika regler (och de respektive tidsfristerna för inlämning av den årliga genomföranderapporten 
enligt vad som krävs i artikel 50.6 och 50.7 i förordningen om gemensamma bestämmelser), den tid som krävs för 
konsolidering och bedömning av de uppgifter som lämnats in av medlemsstaterna/förvaltningsmyndigheterna 
som en del av den årliga genomföranderapporten och den övergripande presentationen av framstegen i fråga om 
genomförandet av finansieringsinstrumenten för samtliga fem ESI-fonder.
När kommissionen har synpunkter på den årliga genomföranderapporten, inbegripet finansieringsinstrumenten, 
lämnas rapporten tillbaka till förvaltningsmyndigheterna och tidsfristen på två månader avbryts till dess att omar -
betad information på nytt lämnas in till kommissionen och tidsfristen på två månader återupptas.
Därför kan uppgifter bara samlas när kommissionen väl har utfört sin fullständiga bedömning och man är tillräckligt 
säker på att de uppgifter som lämnats av förvaltningsmyndigheterna är korrekta och trovärdiga.
Kommissionens svar 113
141 Första strecksatsen
Kommissionen anser att den normala varaktigheten för en holdingfond och en särskild fond understiger varaktig -
heten för stödberättigandeperioden, med tanke på den tid som krävs för att inrätta finansieringsinstrumentet (se 
även punkt 93).
Kommissionen understryker att enligt artikel 42.5 i förordningen om gemensamma bestämmelser är det obligato -
riskt att använda en resultatbaserad beräkningsmetod, och resultatkriterierna fastställs i artikel 12 i den delegerade 
rättsakten 480/2014. Det övergripande taket för stödberättigade förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter 
fastställs i artikel 13.3 i den delegerade rättsakten 480/2014 och syftar till att skydda EU:s ekonomiska intressen.
I linje med subsidiaritetsprincipen ska betalningarna av förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna faststäl -
las i finansieringsavtalet. Förordningen om gemensamma bestämmelser och den delegerade rättsakten 480/2014 
fastställer enbart tak för de högsta stödberättigande utgifter som ska medfinansieras av ESI-fonderna, och inte de 
faktiska avgifter som ska betalas. Detta skyddar EU:s ekonomiska intressen.
141 Andra strecksatsen
Kommissionen förtydligade i vägledning EGESIF 15-0021-01 om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter av 
den 26  november  2015 att ett ”bonus-malus-system” borde användas när exempelvis den fullständiga återbetal -
ningen av förvaltningskostnader är kopplad till uppnåendet av överenskomna mål med avseende på de relevanta 
resultatkriterierna (se punkt 2.2 sida 3 i vägledningen).
141 Tredje strecksatsen
I linje med subsidiaritetsprincipen kan ett sådant villkor anges i finansieringsavtalet som en förhandlingsfråga mel -
lan förvaltningsmyndigheten och det organ som genomför finansieringsinstrumentet. Taken för grundersättning 
och resultatbaserad ersättning syftar till att begränsa de högsta stödberättigade utgifterna.
Kommissionen framhåller vidare att man måste använda resultatbaserade kriterier.
Den resultatbaserade ersättningen är ett obligatoriskt krav i enlighet med artikel 42.5 i förordningen om gemen -
samma bestämmelser och resultatkriterierna anges i artikel 12 i den delegerade rättsakten 480/2014.
Ur ett lagstiftningsperspektiv ansågs detta tillräckligt av medlagstiftarna för att säkerställa ett sunt genomförande 
av finansieringsinstrumenten.
Ur ett perspektiv som rör transparens och sund ekonomisk förvaltning understryks det också att förvaltningsmyn -
digheten måste informera övervakningskommittén om bestämmelserna gällande den resultatbaserade beräk -
ningen av de förvaltningskostnader som uppstår eller av finansieringsinstrumentets förvaltningsavgifter. Övervak -
ningskommittén kommer att få årliga rapporter om de förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter som faktiskt 
betalats ut under det föregående kalenderåret.
Kommissionens svar 114
144
Kommissionen anser inte att den ökade finansieringen genom finansieringsinstrument i själva verket ökar det 
tekniska stödet till medlemsstaterna, eftersom de belopp som anslås för tekniskt stöd baseras på specifika projekt 
med koppling till genomförandet av programmen och inte till den finansieringsnivå som tillhandahålls genom 
finansieringsinstrumenten.
Dessutom måste visst tekniskt stöd användas vid genomförandet av finansieringsinstrumenten (se kommissionens 
svar på punkt 94).
Nivån på det tekniska stödet planerades i varje medlemsstat i förhållande till de förväntade behoven för att täcka 
arbetet med anknytning till förberedelsen och genomförandet av programmen.
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna utgör fondförvaltarens ersättning för att förvalta fonden och 
säkerställa att rapporteringskraven uppfylls.
Kostnadsdrivaren för det tekniska stödet är dessutom inte nödvändigtvis det övergripande belopp som görs till -
gängligt för bidragsordningar utan andra faktorer såsom det komplexa förvaltnings- och kontrollsystemet och de 
rättsliga kraven med koppling till genomförandet på nationell nivå och EU-nivå, antalet operativa program, åtgär -
der och större projekt som medfinansieras, antalet förmedlande organ etc.
145
Kommissionen påpekar att i den årliga genomföranderapport som lämnas in av förvaltningsmyndigheten beskrivs 
de främsta tekniska stödåtgärder som utförts under ett visst år i ett särskilt avsnitt. Dessutom kontrolleras de 
utgifter med koppling till tekniskt stöd som redovisas för kommissionen för återbetalning. Detta sker baserat på en 
uppdelning av kostnader och stöds av fakturor, lönebesked eller andra bevishandlingar, från förvaltningsmyndighe -
ten eller något annat organ.
Den utgiftsredogörelse som verifierats av förvaltningsmyndigheten, som baseras på en urvalsmetod, kan verifieras 
ytterligare av den attesterande myndigheten, revisionsmyndigheten och kommissionens revisorer.
146
Kommissionen anser att kostnaderna för programförvaltningen (budgeten för tekniskt stöd) inte bör blandas ihop 
med kostnaderna för genomförande av enstaka insatser inom ett program (förvaltningskostnader och förvaltnings -
avgifter för finansieringsinstrument), då de inte heller ingår i genomförandet av insatser som finansieras med bidrag 
(t.ex. ingår kostnader med anknytning till ersättningen till den tekniska chefen för projektet i de belopp som anslås 
till projekten och inte i det tekniska stödet).
Kommissionen tar emot rapporter från medlemsstaterna om budgeten för tekniskt stöd.
Dessutom är kostnadsstrukturerna för bidrag och finansieringsinstrument liksom för finansieringsinstrument med 
delad förvaltning och direkt förvaltning olika.
Kommissionen publicerade i juli 2012 en undersökning med kvantitativ och kvalitativ information om de adminis -
trativa kostnaderna och den administrativa bördan med avseende på förvaltningen av EU:s strukturfonder   
(http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/studies/pdf /measuring/measuring_impact_report.pdf ).
Denna undersökning håller på att uppdateras och offentliggörandet planeras till slutet av 2016. Man planerar att ta 
hänsyn till detta i förenklingsarbetet.
Kommissionens svar 115
Slutsatser och rekommendationer
147
Kommissionen håller med om att det finns många fördelar med att ge ekonomiskt stöd från EU:s budget genom 
finansieringsinstrument, och det är därför som kommissionen för programperioden 2014–2020 aktivt främjar och 
uppmanar en ökad användning av dessa.
148
Kommissionen anser att effekten av de problem som revisionsrätten identifierat varierar mellan medlemssta -
terna och typerna av finansieringsinstrument och att överlag förblir finansieringsinstrumenten ett effektivt och 
ändamåls  enligt sätt att betala ut EU-medel.
148 Första strecksatsen
Kommissionen anser att den genomsnittliga utbetalningsgraden på 57 % (i slutet av 2014) visar på en mycket 
heterogen situation. Risken för att inte uppnå full utbetalning när programmen avslutas gäller ett begränsat antal 
finansieringsinstrument i några få medlemsstater.
Den låga utbetalningsgraden i slutet av 2014 är ett resultat av ett antal faktorer, bland annat finanskrisen, den 
begränsade erfarenheten i ett antal medlemsstater och sen sena starten för vissa instrument.
148 Andra strecksatsen
För finansieringsinstrument med delad förvaltning gjorde de rättsliga kraven på rapportering inte det möjligt för 
kommissionen att erhålla uttömmande uppgifter gällande bidragen från privata investerare i medlemsstaterna. 
Kommissionen noterar dock att reglerna om statligt stöd för vissa finansieringsinstrument kräver ett lägsta bidrag 
från privata investerare (t.ex. 30 % och i vissa fall till och med 60 %).
Kommissionen anser att de centralt förvaltade finansieringsinstrument som utvecklades under perioden 2007–2013 
lyckades attrahera ansenliga medel från den privata sektorn på projektnivå, även i de fall då inga privata bidrag 
lämnades på fondnivå (såsom Margueritefonden). Vi anser att de lärdomar som dragits inom ramen för dessa instru -
ment hjälper kommissionen att utveckla instrument som kan attrahera ännu mer privata investeringar.
148 Tredje strecksatsen
Kommissionen anser att frekvensen för återanvändning av medel under stödberättigandeperioden inte är ett mål 
i sig själv.
Dessutom kommer/behöver förfallodagen för den finansiering som tillhandahålls justeras enligt den typ av inve -
steringar som finansieras, och alla slutsatser om den begränsande revolverade effekten bör dras med hänvisning till 
det datum då finansieringsinstrumentet inrättades, tiden med amorteringsfrihet, löptiden och andelen fallissemang 
för den finansiering som tillhandahålls slutmottagarna.
Kommissionens svar 116
148 Fjärde strecksatsen
Enligt reglerna för programperioden 2007–2013 är förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna kopplade 
till de belopp som betalas in i finansieringsinstrumenten och inte till de belopp som betalas ut till slutmottagarna. 
Kommissionen noterar att en jämförelse med centralt förvaltade instrument endast kommer att vara möjlig när Eruf- 
och ESF-instrumenten avslutas.
För 2014–2020 måste förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna vara kopplade till resultat, även de belopp 
som betalats ut till slutmottagare.
150
Kommissionen anser att risken för att inte uppnå full utbetalning vid räkenskapsårets slut gäller ett begränsat antal 
finansieringsinstrument i några få medlemsstater.
Kommissionen noterar att 82 % av de som svarade uppgav att de utförde en bedömning av marknadens finansie -
ringsunderskott trots det faktum att detta bara krävdes indirekt av den rättsliga ramen. Detta bör ses som en positiv 
aspekt med tanke på att detta krav inte var bindande under 2007–2013.
151
Kommissionen noterar att, beroende på typen av instrument (t.ex. lån och garantier), och medlemsstaternas sär -
drag, har vissa mindre fonder lika bra eller bättre resultat än större fonder (t.ex. Tyskland, Polen eller Frankrike).
Rekommendation 1 (a)
Kommissionen godtar rekommendationen.
När ett finansieringsinstrument tas fram bör förhandsbedömningen inkludera en analys av dragna lärdomar från 
tidigare, liknande instrument.
Rekommendation 1 (b)
Kommissionen godtar rekommendationen.
För centralt förvaltade instrument förutser de relevanta rättsliga grunderna halvstidsöversyner.
För alla sådana framtida halvstidsöversyner av finansieringsinstrument kommer kommissionen att se till att de 
omfattar dragna lärdomar och inverkan av alla stora socioekonomiska förändringar av instrumentets grund och 
motsvarande bidrag från EU-budgeten.
Kommissionens svar 117
Rekommendation 2
Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den håller på att genomföras, vad kommissionen beträffar.
När det gäller finansieringsinstrument på nationell/regional nivå började kommissionen att ta fram och presente -
rade den 28  april  2016 ett utkast till vägledning om genomförandealternativen enligt artikel 38.1 b i förordningen 
om gemensamma bestämmelser för medlemsstaterna. De potentiella stordriftsfördelarna måste också tas upp mot 
bakgrund av förhandsbedömningen när man tittar på genomförandearrangemanget i enlighet med artikel 38 i för -
ordningen om gemensamma bestämmelser.
Vad gäller ESI-fondernas programbidrag till instrumenten på EU-nivå har kommissionen lämnat uttömmande förkla -
ringar och arbetat nära med medlemsstaterna när det gäller initiativet för små och medelstora företag, vilket är ett 
finansieringsinstrument på EU-nivå.
Dessutom har kommissionen gett ut en broschyr för att ge medlemsstaterna vägledning i komplementariteten 
mellan ESI-fonderna och Efsi.
Om nya instrument utvecklas på EU-nivå kommer kommissionen att tillhandahålla vägledning om bidraget från 
programmets resurser till instrumentet på EU-nivå baserat på medlemsstaternas begäranden.
När det gäller slutdatumet för genomförande understryker kommissionen att rekommendationen håller på att 
genomföras vad beträffar kommissionen.
152
Kommissionen anser att målet att attrahera privat kapital inte bör dominera, i synnerhet för sektorer som är utsatta 
för omfattande marknadsmisslyckanden. För både centralt förvaltade instrument och instrument med delad förvalt -
ning på EU-nivå var andra mål lika viktiga (t.ex. inrättande av investeringar på en viss gryende marknad med starkt 
mervärde för EU i samband med en lågkonjunktur och stöd till tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft i samtliga 
medlemsstater och deras regioner etc.). Därför sträcker sig mätningen av finansieringsinstrumentens framgång 
bortom omfattningen av de privata medel som man har lyckats attrahera.
För finansieringsinstrument med delad förvaltning gjorde de rättsliga kraven på rapportering inte det möjligt för 
kommissionen att erhålla uttömmande uppgifter gällande bidragen från privata investerare i medlemsstaterna. 
Kommissionen noterar dock att reglerna om statligt stöd för vissa finansieringsinstrument kräver ett lägsta bidrag 
från privata investerare (t.ex. 30 % och i vissa fall till och med 60 %).
Kommissionen anser att de centralt förvaltade finansieringsinstrument som utvecklades under perioden 2007–2013 
lyckades attrahera ansenliga medel från den privata sektorn på projektnivå, även i de fall då inga privata bidrag 
lämnades på fondnivå (såsom Margueritefonden). Vi anser att de lärdomar som dragits inom ramen för dessa instru -
ment hjälper kommissionen att utveckla instrument som kan attrahera ännu mer privata investeringar.
Artikel 223 i tillämpningsföreskrifterna för EU:s budgetförordning definierar hävstångseffekt som ”beloppet 
i finansiering till slutmottagarna dividerat med unionens bidrag”. Detta innebär att hävstångseffekten bör ses som 
förhållandet mellan unionens finansiella resurser som anslås till ett finansieringsinstrument (input) och den (totala) 
finansiering som ges till stödberättigade slutmottagare (output). Därför anser kommissionen att denna formel till 
fullo beaktar i vilken utsträckning den offentliga finansieringen från EU-budgeten mobiliserar ytterligare medel.
Kommissionens svar 118
153
Kommissionen anser att det är för tidigt att dra slutsatser om nivån på den privata finansiering som ska attraheras 
under 2014–2020. Det bredare tillämpningsområdet för finansieringsinstrumenten för perioden 2014–2020 bör ge 
ytterligare möjligheter, liksom möjligheten att kombinera dem med Efsi. Kommissionen noterar att den inte tillhan -
dahöll modeller för ordningar för förmånlig ersättning i vägledningen från 2014.
Genomförandeförordning (EU) nr 964/2014 för färdiga instrument för perioden 2014–2020 ger exempel på hur man 
på bästa sätt tillämpar bestämmelserna om förmånsbehandling för att attrahera mer privat kapital utan att låta 
offentlig sektor stå för överdrivna risker.
Dessutom tillhandahöll kommissionen i sin broschyr av den 22 februari 2016 exempel på kombinationer av ESI-fon -
derna och Efsi, inbegripet förmånlig ersättning till privata investerare (se http://ec.europa.eu/regional_policy/
sources/thefunds/fin_inst/pdf/efsi_esif_compl_en.pdf ).
Slutligen började kommissionen ta fram ett utkast till vägledning om förmånlig ersättning som lades fram för med -
lemsstaterna i oktober 2015, och den slutgiltiga versionen håller på att utarbetas.
154
Kommissionen medger att det är viktigt att se till att finansieringsinstrument inte är föremål för oacceptabla arran -
gemang för skatteflykt. Den upprepade detta i sitt nyliga meddelande om åtgärdspaketet mot skatteflykt av den 
29 januari 2016. Förhandsbesked i skattefrågor kan dock inte i sig ses som att de strider mot kommissionens egen 
policy. Som koncept syftar förhandsbesked i skattfrågor till att minska osäkerheten för investerare.
Rekommendation 3
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen ser det inte som nödvändigt att ändra budgetförordningen och/eller de underliggande sektorsvisa 
bestämmelserna (förordningen om gemensamma bestämmelser och centralt förvaltade sektorsvisa bestämmelser), 
och anser att frågan kan hanteras i tillräcklig grad genom att tillhandahålla vägledning.
För delad förvaltning har de generaldirektorat som ansvarar för ESI-fonderna börjat att ta fram ett utkast till vägled -
ning om rapportering. Detta utkast lade fram för medlemsstaterna den 28  april  2016 och planeras innehålla omfat -
tande information om beräkning av hävstångseffekter i enlighet med budgetförordningen och dess tillämpnings -
föreskrifter och även hur de mobiliserade beloppen fastställs. Medlemsstaternas rapportering kommer att göra det 
möjligt för kommissionen att särskilja mellan hävstångseffekten från privata och nationella offentliga bidrag inom 
ramen för det operativa programmet och/eller från ytterligare privata eller offentliga kapitalbidrag.
För centralt förvaltade instrument justerade kommissionen i juni 2015 metoden för beräkning av hävstångseffekten 
för finansieringsinstrumenten för 2014–2020 för att på ett konsekvent och harmoniserat sätt uppfylla de tillämpliga 
kraven gällande hävstångseffekt i budgetförordningen och dess tillämpningsföreskrifter.
Kommissionens svar 119
Rekommendation 4
Kommissionen godtar rekommendationen.
Riktlinjerna för avslutande av operativa program (kommissionens beslut C(2015) 2771) förutser i kapitel 5.2.5 att 
slutrapporten inom ramen för avslutandepaketet måste identifiera vilka nationella aktörer som har bidragit till med -
finansieringen, vilken typ av nationell medfinansiering som tillhandahållits och eventuella medinvesteringsfonder 
utöver programresurserna. Enligt bilaga I, mall 1 och mall 2, ska medlemsstaterna i det obligatoriska fältet III.2.2.4 
dessutom rapportera den nationella privata medfinansiering som faktiskt betalats till finansieringsinstrumentet.
Rekommendation 5
Kommissionen godtar rekommendationen.
Hur bestämmelserna om förmånsbehandling ska tillämpas för att attrahera mer privat kapital utan att tilldela 
offentliga bidragsgivare till finansieringsinstrumentets anslag för mycket risk anges i volym I av den allmänna meto -
den för utförande av förhandsbedömningen för finansieringsinstrument, som utfärdades i april 2014.
Genomförandeförordning (EU) nr 964/2014 för de färdiga instrumenten för perioden 2014–2020 ger dessutom 
exempel på hur man på bästa sätt tillämpar bestämmelserna om förmånsbehandling för att attrahera mer privat 
kapital utan att låta offentlig sektor stå för överdrivna risker.
Slutligen började kommissionen ta fram ett utkast till vägledning om förmånlig ersättning som lades fram för med -
lemsstaterna i oktober 2015, och den slutgiltiga versionen håller på att utarbetas.
När det gäller slutdatumet för genomförande understryker kommissionen att rekommendationen håller på att 
genomföras vad beträffar kommissionen.
Rekommendation 6
Kommissionen godtar delvis denna rekommendation vad beträffar dess lagstiftningsförslag för programperioden 
efter 2020.
Rekommendation 7
Kommissionen godtar rekommendationen.
För delad förvaltning kommer kommissionen i vägledningen om genomförandealternativen i artikel 38.1 b i förord -
ningen om gemensamma bestämmelser att inbegripa ytterligare rekommendationer för att kräva att finansierings -
instrumentens strukturer anpassas efter policyn i kommissionens meddelande om åtgärdspaketet mot skatteflykt 
från januari 2016.
För centralt förvaltade instrument har kommissionen redan skrivit till EIB och EIF för att betona betydelsen av kom -
missionens åtgärder mot skatteflykt och uppmuntra EIB/EIF att ytterligare främja bästa praxis inom detta område. 
Kommissionen för en aktiv dialog med EIB och EIF om översynen av deras respektive policyer på området.
Kommissionens svar 120
Dessutom noterar kommissionen att artikel 140.4 i budgetförordningen och artikel 38.4 andra stycket i förord -
ningen om gemensamma bestämmelser specificerar att de organ som genomför finansieringsinstrument ska upp -
fylla kraven i tillämplig lagstiftning, vilket inbegriper penningtvätt, kampen mot terrorism och skattebedrägerier. 
De organ som genomför finansieringsinstrumenten får inte vara etablerade och får inte upprätthålla affärsrelationer 
med enheter i länder vars behöriga domstolar inte samarbetar med unionen i fråga om tillämpningen av internatio -
nella normer för beskattning. Förvaltningsmyndigheterna ska införa sådana krav i sina avtal med de utvalda finan -
siella intermediärerna.
Skattebehandlingens efterlevnad av nationell lagstiftning och EU-rekommendationer är del av det system som finns 
på plats för att genomföra finansieringsinstrumenten och ingår också i tillämpningsområdet för förvaltningskon -
troller enligt vad som anges i vägledningen EGESIF 14/0012/02.
När det gäller slutdatumet för genomförande understryker kommissionen att rekommendationen håller på att 
genomföras vad beträffar kommissionen.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 155 och 156
Kommissionen anser att frekvensen för återanvändning av medel under stödberättigandeperioden inte är ett mål 
i sig själv.
Dessutom kommer/behöver förfallodagen för den finansiering som tillhandahålls justeras enligt den typ av inve -
steringar som finansieras, och alla slutsatser om den begränsande revolverade effekten bör dras med hänvisning till 
det datum då finansieringsinstrumentet inrättades, tiden med amorteringsfrihet, löptiden och andelen fallissemang 
för den finansiering som tillhandahålls slutmottagarna.
Med avseende på genomförandeperiodens slut anser kommissionen att de ändringar som infördes i dess riktlinjer 
för avslutande föll inom tillämpningsområdet för artikel 78.6 i förordning (EG) nr 1083/2006, i dess ändrade lydelse, 
och därför inte krävde någon ändring av lagstiftningsakten (se även kommissionens svar på punkt 43 och kommissi -
onens svar på punkt 6.5.2 och rekommendation 5 i revisionsrättens årsrapport för 2014). Kommissionen understry -
ker att förvaltningsmyndigheterna måste säkerställa att korrekta åtgärder vidtas för att uppfylla artikel 78.7 i den 
allmänna förordningen och att redovisa dessa åtgärder när programmet avslutas, såsom information om återan -
vändning av kvarvarande medel som kan tillskrivas Eruf och ESF, och i synnerhet med angivelse av vilken behörig 
myndighet som är ansvarig för att hantera kvarvarande medel, formen av återanvändning, syftet, det geografiska 
område som berörs och den planerade varaktigheten (se riktlinjerna för avslutande, punkt 5.2.5).
Rekommendation 8
Kommissionen godtar rekommendationen.
Artikel 45 i förordningen om gemensamma bestämmelser kräver att medlemsstaterna vidtar nödvändiga åtgärder 
för att säkerställa korrekt användning av de medel som återbetalas till finansieringsinstrumenten under en period 
på minst åtta år efter utgången av stödberättigandeperioden (se även modellen till finansieringsavtalet i bilaga IV 
artikel 1j. Medel som återbetalas till fonden när stödberättigandeperioden har löpt ut är inte längre EU-medel, utan 
nationella medel.
Kommissionen kommer i vägledningen om genomförandealternativen i artikel 38.1 b i förordningen om gemen -
samma bestämmelser att framhålla betydelsen av detta krav i det finansieringsavtal som tecknats av förvaltnings -
myndigheterna, och kommer att ange att en kontroll av denna bestämmelses lämplighet faller inom tillämpnings -
området för det regelbundna revisionsarbete som bedrivs av revisionsmyndigheterna.
När det gäller slutdatumet för genomförande understryker kommissionen att rekommendationen håller på att 
genomföras vad beträffar kommissionen.
Kommissionens svar 121
Rekommendation 9
Kommissionen godtar rekommendationen.
Den vägledning om förhandsbedömning som antogs i maj 2014 förklarar villkoren för att skjuta till programresurser 
för 2014–2020 till ett befintligt finansieringsinstrument.
Dessutom började kommissionen ta fram ett utkast till vägledning om urval av de organ som genomför finansie -
ringsinstrument. Utkastet lades fram för medlemsstaterna i oktober 2015 och planeras innehålla ett avsnitt som 
förklarar vilka villkor som är tillämpliga för kontraktsändringar (t.ex. förlängning av genomförandeperioden eller 
en ökning av anslagen från de operativa programmen till de befintliga finansieringsinstrumenten under perioden 
2007–2013). Den slutgiltiga versionen av vägledningen håller för närvarande på att utarbetas.
När det gäller slutdatumet för genomförande understryker kommissionen att rekommendationen håller på att 
genomföras vad beträffar kommissionen.
158
De ackumulerade förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna står i slutet av 2014 för 4,7 % av de belopp 
som betalats till finansieringsinstrumenten, vilket är en årlig motsvarighet på mindre än 1 %.
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är bara stödberättigade och ersätts bara av EU om de beta -
las till fondförvaltaren. Om betalningen av förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna överskrider taken 
kommer återbetalningen att utföras på grundval av de taken och inte på grundval av de högre belopp som faktiskt 
betalats. Denna åtgärd skyddar EU:s ekonomiska intressen.
Kommissionen anser att reglerna tydligt anges i den rättsliga grunden, som har varit föremål för utförlig vägled -
ning, och att det inte finns något utrymme i detta skede för en nytolkning.
Artikel 43 i genomförandeförordningen anger att taken för stödberättigade utgifter är tillämpliga på det kapital 
som det operativa programmet bidragit med till fonden, och inte på det kapital som använts av fonden för att 
stödja slutmottagarna.
Taken definierar det största stödberättigande utgiftsbeloppet och måste beräknas som ett årsgenomsnitt ( pro-
rata temporis ). COCOF:s vägledning om finanstekniska instrument tar upp och förklarar den rättsliga grunden mer 
i detalj (se punkterna 2.6.1–2.6.17).
För 2014–2020 kräver den rättsliga ramen att förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är kopplade till 
resultat, även de belopp som betalats ut till slutmottagare.
Kommissionens gemensamma svar på punkterna 159 och 160
För 2007–2013 övervakar kommissionen förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna genom sammanfatt -
ningen av uppgifter för finansieringsinstrument baserat på medlemsstaternas rapportering. Detta krav infördes 
2011.
För 2014–2020 kommer kommissionen att ha mer fullständiga och tillförlitliga datauppsättningar för att övervaka 
finansieringsinstrumentens hela genomförande, inbegripet förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter.
För båda perioderna ansvarar de nationella myndigheterna för att se till att förvaltningskostnaderna och förvalt -
ningsavgifterna är stödberättigade, i linje med de tillämpliga reglerna och subsidiaritetsprincipen.
Kommissionens svar 122
Kommissionen anser att kostnaderna för programförvaltningen (budgeten för tekniskt stöd) inte bör blandas ihop 
med kostnaderna för genomförande av enstaka insatser inom ett program (förvaltningskostnader och förvaltnings -
avgifter för finansieringsinstrument), då de inte ingår i genomförandet av insatser som finansieras med bidrag (t.ex. 
ingår kostnader med anknytning till ersättningen till den tekniska chefen för projektet i de belopp som anslås till 
projekten och inte i det tekniska stödet).
Kommissionen vill understryka att den granskar de rapporter som tas emot från medlemsstaterna om budgeten för 
tekniskt stöd. Detta var fallet för perioden 2007–2013 och fortsätter under perioden 2014–2020.
161
För programperioden 2014–2020 måste sammanfattningen av uppgifter tas fram av kommissionen för samtliga fem 
ESI-fonder. Rapporteringen om finansieringsinstrument inrättades för en tidsperiod på sex månader för att ta hän -
syn till alla fondspecifika regler (och de respektive tidsfristerna för inlämning av den årliga genomföranderapporten 
enligt vad som krävs i artikel 50.6 och 50.7 i förordningen om gemensamma bestämmelser), den tid som krävs för 
konsolidering och bedömning av de uppgifter som lämnats in av medlemsstaterna/förvaltningsmyndigheterna 
som en del av den årliga genomföranderapporten och den övergripande presentationen av framstegen i fråga om 
genomförandet av finansieringsinstrumenten för samtliga fem ESI-fonder.
När kommissionen har synpunkter på den årliga genomföranderapporten, inbegripet finansieringsinstrumenten, 
lämnas rapporten tillbaka till förvaltningsmyndigheterna och tidsfristen på två månader avbryts till dess att omar -
betad information på nytt lämnas in till kommissionen och tidsfristen på två månader återupptas.
Därför kan uppgifter bara samlas när kommissionen väl har utfört sin fullständiga bedömning och man är tillräckligt 
säker på att de uppgifter som lämnats av förvaltningsmyndigheterna är korrekta och trovärdiga.
162
Den resultatbaserade ersättningen är ett obligatoriskt krav i enlighet med artikel 42.5 i förordningen om gemen -
samma bestämmelser och resultatkriterierna anges i artikel 12 i den delegerade rättsakten 480/2014.
I den vägledning om förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter (EGESIF_15-0021-01) som utfärdades i novem -
ber 2015 tillhandahöll kommissionen förtydliganden om den resultatbaserade beräkningsmetoden.
Rekommendation 10 (a)
Kommissionen godtar rekommendationen.
Förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna kommer att fortsätta att rapporteras inom ramen för 
sammanfattningen av uppgifter och i maj 2015 skickades särskilda instruktioner om denna rapportering till 
medlemsstaterna.
Riktlinjerna för avslutande av operativa program (kommissionens beslut C(2015) 2771), bilaga I, mall 1 (obligatoriskt 
fält III.4, III.6) och mall 2 (obligatoriskt fält III.4), kräver att medlemsstaterna ska rapportera de förvaltningskostnader 
och förvaltningsavgifter som har uppstått och betalats senast i mars 2017.
Kommissionens svar 123
Rekommendation 10 (b)
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen anser att reglerna tydligt anges i den rättsliga grunden, som har varit föremål för utförlig vägled -
ning, och att det inte finns något utrymme i detta skede för en nytolkning.
Artikel 43 i genomförandeförordningen anger att taken för stödberättigade utgifter är tillämpliga på det kapital 
som det operativa programmet bidragit med till fonden, och inte på det kapital som använts av fonden för att 
stödja slutmottagarna.
Taken definierar det största stödberättigande utgiftsbeloppet och måste beräknas som ett årsgenomsnitt ( pro-
rata temporis ). COCOF:s vägledning om finanstekniska instrument tar upp och förklarar den rättsliga grunden mer 
i detalj (se punkterna 2.6.1–2.6.17).
För 2014–2020 kräver den rättsliga ramen att förvaltningskostnaderna och förvaltningsavgifterna är kopplade till 
resultat, även de belopp som betalats ut till slutmottagare.
Rekommendation 11 (a)
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Kommissionen anser att de obligatoriska bestämmelser om resultatbaserad ersättning som fastställs i artikel 42.5 
i förordningen om gemensamma bestämmelser, liksom de utförliga resultatkriterier som fastställs i artikel 12 i den 
delegerade rättsakten 480/2014, utgör en lämplig grund för att uppnå den önskade stimulanseffekten och att det 
i detta skede inte finns någon grund som i tillräckligt hög grad motiverar ett ändringsförslag.
Dessutom noterar kommissionen att förvaltningsmyndigheten måste informera övervakningskommittén om 
bestämmelserna gällande den resultatbaserade beräkningen av förvaltningskostnader som uppstår eller av finan -
sieringsinstrumentets förvaltningsavgifter. Övervakningskommittén kommer att få årliga rapporter om de förvalt -
ningskostnader och förvaltningsavgifter som faktiskt betalats ut under det föregående kalenderåret.
Rekommendation 11 (b)
Kommissionen noterar att denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.
Kommissionen håller med om att förvaltningsmyndigheterna bör dra största möjliga nytta av de befintliga 
rättsliga kraven. Dessa krav förklaras också och tolkas i detalj i vägledningen om förvaltningskostnader och 
förvaltningsavgifter.
Den befintliga rättsliga grunden gör det möjligt att använda fler resultatkriterier utöver de som nämns i artikel 12 
i den delegerade rättsakten 480/2014.
Kommissionens svar 124
Rekommendation 12
Kommissionen godtar inte rekommendationen.
Vad gäller genomförbarheten och proportionaliteten med avseende på genomförandet av denna rekommendation 
anser kommissionen att analysen skulle kräva att man isolerade de kostnader för bidrag och finansieringsinstru -
ment som bärs av en förvaltningsmyndighet, och sannolikt av samma personal som arbetar med båda uppgifter. 
Dessutom kostnadsstrukturerna för bidrag och finansieringsinstrument liksom för finansieringsinstrument inom 
delad förvaltning och direkt förvaltning olika.
När det gäller relevansen hos en sådan jämförande analys vill kommissionen vidare understryka att bidrag och 
finansieringsinstrument är två olika sätt att bedriva politiken bakom ESI-fonderna, och att de riktar sig mot olika 
typer av investeringar.
163
Kommissionen håller med om principen om att optimera samordningen mellan finansieringsinstrumenten inom 
ramen för ESI-fonderna och Efsi.
Kommissionen utfärdade den 22 februari 2016 en broschyr för att hjälpa lokala myndigheter och initiativtagare 
till projekt att dra full nytta av möjligheterna till samordning, synergieffekter och komplementaritet med avse -
ende på Efsi- och ESI-fonderna. Dessa två instrument har utformats på olika men kompletterande sätt i fråga 
om logisk grund, utformning och lagstiftningsram. De förstärker varandra. Broschyren ger en översikt över de 
möjliga kombinationerna av Efsi- och ESI-fonderna, antingen på projektnivå eller genom ett finansieringsinstru -
ment såsom en investeringsplattform (se http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/thefunds/fin_inst/pdf/
efsi_esif_compl_en.pdf ).
125 Svar från  
Margueritefonden
Svar till punkt 81 och ruta 11
Den struktur som Margueritefonden använder för innehavet av de investeringar som den gör infördes främst för 
att göra det möjligt för Margueritefonden att inneha enskilda investeringar via enskilda dotterbolag för att hantera 
portföljrisker (så att investeringar kan skiljas från varandra), underlätta avyttringar av investeringarna i framtiden 
och underlätta kassaflödet inom strukturen (från Margueritefonden så att den kan göra sina investeringar och 
sedan kassaflödet tillbaka till Margueritefonden från dessa investeringar). Vi begärde ett skattebeslut av de luxem -
burgiska myndigheterna för att få en bekräftelse.
Vad beträffar revisionsrättens påstående ”Det är också möjligt att andra skatter […] undviks genom att man använ -
der denna struktur” anser vi att hänvisningen till skatteflykt skulle kunna vara vilseledande eftersom den termen 
ofta används om arrangemang som syftar till att undvika skatter som lagligen ska betalas. Rådgivaren för Margueri -
tefonden sköter Margueritefondens skatteärenden så att den uppfyller sina skattemässiga skyldigheter och betalar 
alla skatter som den är skyldig att betala.

HUR HITTAR MAN EU:s PUBLIKATIONER?
Gratispublikationer
 Ett enskilt exemplar  
genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
 Flera exemplar/aﬃscher/kartor  
hos Europeiska unionens representationer (http://ec.europa.eu/represent_sv.htm),  
hos delegationer i länder utanför EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sv.htm),  
genom att kontakta nätverket Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sv.htm)  
eller ringa 00 800 6 7 8 9 10 11 (gratis inom hela EU) (*).
(*) Varken informationen eller samtalen kostar i regel något (men vissa operatörer, telefonkiosker och hotell kan ta betalt för samtalen). 
Avgiftsbelagda publikationer
 Genom EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Händelse Datum
Revisionsplanen antas/Revisionen inleds 14.1.2015
Den preliminära rapporten skickas till kommissionen (eller till ett annat revisionsobjekt) 11.4.2016
Den slutliga rapporten antas efter det kontradiktoriska förfarandet 1.6.2016
Svaren från kommissionen (eller från ett annat revisionsobjekt) har tagits emot på alla språk 5.7.2016
Finansieringsinstrument används allt mer för att tillhanda  - 
hålla ekonomiskt stöd från EU-budgeten genom lån, 
garantier och kapitalinvesteringar. Under program -
perioden 2007–2013 fördelades omkring 21,5 miljarder 
euro från EU-budgeten till finansieringsinstrument. Vi 
konstaterade att de kan ha specifika fördelar jämfört med 
andra former av EU-finansiering, till exempel bidrag, men 
genomförandet av dem innebär betydande utmaningar 
som kan begränsa deras effektivitet.
EUROPEISKA
REVISIONSRÄTTEN