RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET om artikel 6 i rådets direktiv 2008/8/EG /* COM/2014/0380 final - 2014/ () */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET om artikel 6 i rådets direktiv 2008/8/EG 1. Bakgrund Rådets direktiv 2008/8/EG av den 12 februari 2008 om ändring av direktiv 2006/112/EG[1] med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster[2] antogs som en del av det så kallade momspaketet i syfte att garantera en väl fungerande inre marknad. I direktivet slogs fast att platsen för beskattning för alla tillhandahållanden av tjänster i princip bör vara den plats där konsumtionen faktiskt sker. Emellertid konstaterades också att det inte vid den aktuella tidpunkten skulle vara möjligt att tillämpa den principen i samtliga fall, med tanke på den administrativa börda och de praktiska svårigheter det skulle kunna medföra för leveranser till konsumenter. Därför beslutades att beskattning på platsen för konsumtion bara skulle gälla inom vissa sektorer. Samtidigt beslutades att en enda elektronisk portal skulle inrättas för att möjliggöra ett företagsvänligt genomförande av de nya reglerna. Genom rådets förordning (EU) nr 143/2008[3] infördes därför de nödvändiga mekanismerna för inrättandet av denna gemensamma kontaktpunkt. 2. Rapportens omfattning Enligt artikel 6 i direktiv 2008/8/EG ska kommissionen ”senast den 31 december 2014 lägga fram en rapport om möjligheten att effektivt tillämpa den regel som föreskrivs i artikel 5 för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionstjänster och tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg till icke beskattningsbara personer och om frågan huruvida den regeln fortfarande överensstämmer med den allmänna policyn vid den tiden när det gäller platsen för tillhandahållandet av tjänster”. Enligt artikel 58 i mervärdesskattedirektivet, ersatt av artikel 5 i direktiv 2008/8/EG, ska, från och med den 1 januari 2015, allt tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer beskattas på platsen där kunden är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas. Detta avspeglar principen om beskattning på platsen för konsumtion. Andra bestämmelser i artikel 5 i direktiv 2008/8/EG kräver att en särskild ordning inrättas för att göra det möjligt för företag som bedriver verksamhet i medlemsstater där de inte är etablerade att ha en enda elektronisk kontaktpunkt för registrering, deklaration och betalning av mervärdesskatt. Denna ordning kräver användning av ett elektroniskt gränssnitt kallat ”gemensam minikontaktpunkt”. Ändringen av mervärdesskattedirektivet genom direktiv 2008/8/EG innebär grundläggande förändringar för de ekonomiska aktörerna inom sektorerna för telekommunikation, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster och syftar generellt till en omarbetning av mervärdesskattesystemet. Därför krävdes en rad lagstiftningsinitiativ och praktiska åtgärder. Relevanta åtgärder har vidtagits av kommissionens rättsliga och tekniska it-avdelningar. Medlemsstaterna och företrädare för de berörda branscherna medverkade nära för att se till att de utmaningar som alla berörda parter ställts inför togs upp under denna process. En viktig milstolpe för ett effektivt genomförande av de nya reglerna från den 1 januari 2015 är ett smidigt och snabbt inrättande av den gemensamma minikontaktpunkten, som kommer att göra det möjligt för företag och medlemsstater att interagera på ett enklare, snabbare och effektivare sätt. All nödvändig lagstiftning i det sammanhanget antogs av rådet i slutet av 2013. För att ge ytterligare vägledning till intressenterna offentliggjordes riktlinjer och förklarande anmärkningar till de nya reglerna under första halvåret 2014. De åtföljdes av en omfattande kommunikationsplan för att informera företag i Europa och världen om hur det nya systemet fungerar. Denna rapport är därför inriktad på de åtgärder som vidtagits för att säkra ett korrekt och effektivt genomförande av de nya reglerna från den 1 januari 2015. 3. Åtgärder som vidtagits för att säkra ett effektivt genomförande Förberedelserna inför de nya reglernas ikraftträdande inleddes för sex år sedan, omedelbart efter antagandet av direktiv 2008/8/EG. Sedan dess har många åtgärder vidtagits för att stärka kommunikationen mellan nationella myndigheter, åstadkomma en enhetlig förståelse för innehållet i de nya reglerna och komma fram till en gemensam ståndpunkt om hur de bör genomföras och tillämpas av medlemsstaterna. I syfte att säkra en konsekvent och enhetlig tillämpning av reglerna har kommissionen samarbetat intensivt med medlemsstaterna för att utbyta åsikter och tillsammans försöka hitta gemensamma och genomförbara lösningar på de tekniska frågorna i samband med denna viktiga reform. De åtgärder som vidtagits för att säkra ett effektivt genomförande omfattar fem huvudområden: Utarbeta och anta den rättsliga ramen. Nå en gemensam överenskommelse om hur de nya reglerna om platsen för tillhandahållande ska tillämpas och om skyldigheter i det sammanhanget (den gemensamma minikontaktpunkten). Säkra genomförandet av den gemensamma minikontaktpunkten i it-hänseende. Klargöra vad som gäller för granskningen av den gemensamma minikontaktpunkten. Informera och öka medvetenheten bland intressenterna. 3.1. Anta den rättsliga ramen Ett effektivt genomförande av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer krävde utveckling av en ordentlig rättslig ram som klargör de begrepp som avses i artikel 5 i direktiv 2008/8/EG och möjliggör utveckling av ett elektroniskt gränssnitt som förenklar skyldigheterna för de ekonomiska aktörerna. Följande rättsakter föreslogs av kommissionen och antogs sedermera av de behöriga institutionerna: · Rådets förordning (EU) nr 967/2012 av den 9 oktober 2012 om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer[4]. I denna förordning anges de viktigaste skyldigheterna för beskattningsbara personer enligt de särskilda ordningarna och regleras frågor som registrering, avregistrering och uteslutning. · Rådets genomförandeförordning (EU) nr 1042/2013 av den 7 oktober 2013 om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller platsen för tillhandahållande av tjänster[5]. Denna förordning behandlar reglerna om platsen för tillhandahållande och klargör hur de ska tillämpas. · Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 815/2012 av den 13 september 2012 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EU) nr 904/2010 när det gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer[6]. Genom denna förordning standardiseras meddelanden och informationsutbyte mellan medlemsstaterna för att säkra full driftskompatibilitet med den gemensamma minikontaktpunkten. Stor omsorg har lagts på att undvika de problem med driftskompatibilitet som uppstod i samband med genomförandet av förfarandet för återbetalning av mervärdesskatt som betalats av icke-etablerade beskattningsbara personer enligt direktivet om återbetalning av mervärdesskatt[7]. Användningen av genomförandeakter har gjort det möjligt för kommissionen att införa standardiserade förfaranden. 3.2. Nå en gemensam överenskommelse om hur de nya reglerna ska tillämpas Eventuella svårigheter till följd av tillämpningen av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande av tjänster undersöktes först vid ett seminarium (finansierat genom Fiscalis 2013-programmet) på Malta i november 2008. Resultaten av diskussionerna visade att det, när det gäller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster, skulle behövas synpunkter från näringslivet för att korrekt identifiera och ta itu med de praktiska utmaningarna till följd av genomförandet av den nya beskattningsprincipen. Mot den bakgrunden anordnades ett andra Fiscalis-seminarium i Luxemburg i mars 2012, där inte bara medlemsstaterna utan också företrädare för de berörda sektorerna uppmanades att dela med sig av sin sakkunskap. Resultatet av seminariet var ett viktigt steg i utarbetandet av kommissionens förslag från december 2012[8], som rådet antog som genomförandeförordning (EU) nr 1042/2013 (se punkt 3.1.). Under diskussionerna om tillämpningsförordningen i rådet rådde stor enighet om att detaljerade förklarande anmärkningar med närmare information om den praktiska tillämpningen av de nya bestämmelserna skulle vara till nytta för företagen och medlemsstaterna. Kommissionen utarbetade därför ett utkast till förklarande anmärkningar om ändringarna i mervärdesskattehänseende av reglerna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster, som träder i kraft 2015. De avser i synnerhet bestämmelserna i genomförandeförordning (EU) nr 1042/2013 och är inte rättsligt bindande. I november 2013 anordnade kommissionen ett Fiscalis-seminarium för medlemsstater och näringslivsföreträdare i Nederländerna för att diskutera utkastet till förklarande anmärkningar. Efter omfattande och givande diskussioner med företrädare för näringslivet och medlemsstaterna under seminariet och vid påföljande möten i Bryssel slutfördes anmärkningarna. Dokumentet offentliggjordes[9] i god tid före de nya reglernas ikraftträdande, i april 2014, för att hjälpa skattemyndigheter och företag att anpassa sina interna processer och sina handels- och affärsverktyg till det nya systemet. Det anses att tillräckliga åtgärder nu har vidtagits för att ge intressenterna en tydlig uppfattning om hur de kommande ändringarna ska tillämpas, för att garantera rättslig säkerhet och begränsa den administrativa bördan för skatteförvaltningar och ekonomiska aktörer under den tid det tar att anpassa sig till de nya reglerna. Detta samarbete för att nå en gemensam överenskommelse om de nya reglerna om platsen för tillhandahållande bör förhindra skiljaktiga tolkningar av den tillämpliga rättsliga ramen och begränsa riskerna för dubbelbeskattning. 3.3. Konsekvenser av de nya reglerna Till och med den 31 december 2014 ska tjänster som tillhandahålls av leverantörer som är etablerade inom EU till icke beskattningsbara personer i EU som regel beskattas på den plats där tillhandahållaren är etablerad. Från och med den 1 januari 2015 kommer alla telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster att vara beskattningsbara på den plats där kunden hör hemma (om inte regeln om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet är tillämplig), även om kunden är en icke beskattningsbar person. För dessa tjänster som tillhandahålls icke beskattningsbara personer måste därför leverantörer inom och utanför EU momsregistrera sig och fullgöra de skyldigheter som gäller i den medlemsstat där kunden är etablerad eller bosatt eller stadigvarande vistas. För att ekonomiska aktörer inte ska behöva momsregistrera sig i varje medlemsstat där de tillhandahåller sådana tjänster till icke beskattningsbara personer, och för att underlätta efterlevnad och förenkla affärsverksamhet, anges i lagstiftningen att beskattningsbara personer kan utnyttja en särskild ordning som gör att de kan registreras för mervärdesskatt i en enda medlemsstat i stället för att behöva registrera sig i varje konsumtionsmedlemsstat. För denna särskilda ordning behövs ett elektroniskt gränssnitt (den gemensamma minikontaktpunkten), vars utveckling utgör en viktig milstolpe men också en betydande utmaning som har krävt ett nära samarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna och näringslivsföreträdare. Följaktligen har särskild uppmärksamhet ägnats åt vikten av att börja förbereda genomförandet av det elektroniska gränssnittet i alla medlemsstater i god tid, för att säkra goda operativa resultat när de nya reglerna träder i kraft. Medlemsstaterna har också i olika forum uppmärksammats på behovet av att anslå tillräckliga resurser till projektet. 3.4. Underlätta företagens efterlevnad och inkassering av inkomster genom en gemensam minikontaktpunkt Den gemensamma minikontaktpunkten ska vara i full drift inför ikraftträdandet av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande den 1 januari 2015. Näringsidkare kommer dock att kunna registrera sig för den särskilda ordningen från den 1 oktober 2014. Såsom anges i ingressen till genomförandeförordning (EU) nr 815/2012 är medlemsstaterna i första hand ansvariga för det tekniska genomförandet av det elektroniska gränssnitt som ska användas som gemensam minikontaktpunkt. Med tanke på de skyldigheter som följer av de nya reglerna är ett snabbt genomförande och en effektiv funktion hos systemet av avgörande betydelse för leverantörer som bedriver verksamhet i medlemsstater där de inte är etablerade. För att åstadkomma detta har kommissionen vidtagit konsekventa och snabba åtgärder för att se till att det elektroniska gränssnittet utvecklas på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Två seminarier har anordnats och finansierats genom Fiscalis 2013-programmet. Det första, som särskilt gällde införandet av den gemensamma minikontaktpunkten, hölls i Malmö i juni 2011 och banade väg för arbetet med att utarbeta genomförandebestämmelser om systemets funktion och standardiseringen av deklarations- och informationsutbyte. Det andra gällde utarbetandet av riktlinjer för den gemensamma minikontaktpunkten och hölls i maj 2013 på Cypern. Vägledningen för den gemensamma minikontaktpunkten syftar till att åstadkomma en bättre förståelse för de förändringar som träder i kraft i januari 2015. Den offentliggjordes på kommissionens webbplats[10] i slutet av 2013 ochger praktiska riktlinjer för hur lagstiftning och specifikationer avseende den gemensamma minikontaktpunkten ska tillämpas. Vägledningen utarbetades av kommissionen för att tillgodose de berättigade förväntningarna och behovet av tydlighet och rättslig säkerhet för intressenter som påverkas av att de nya reglerna träder i kraft. Den diskuterades av ständiga kommittén för administrativt samarbete[11] i oktober 2013 och är inte rättsligt bindande. 3.5. Genomförandet av den gemensamma minikontaktpunkten i it-hänseende Kommissionen samordnar också genomförandet av den gemensamma minikontaktpunkten i it-hänseende i alla medlemsstater. De funktionella och tekniska specifikationerna för systemet (dvs. exakta uppgifter om hur medlemsstaterna bör genomföra sina it-system) antogs av ständiga kommittén för administrativt samarbete under hösten 2012, och sedan dess har medlemsstaterna kommit långt i utvecklingen av nödvändiga it-system. Inom det övergripande projektet för den gemensamma minikontaktpunkten var kommissionen ansvarig för att utarbeta specifikationer, utveckla systemet, utföra tester för bedömning av överensstämmelse, sätta systemet i drift och samordna medlemsstaternas verksamhet. Kommissionens insatser begränsades till det gemensamma området, medan affärsprocesser utarbetades separat på nationell nivå. Mycket arbete har gjorts på detta område, särskilt genom regelbundna it-seminarier med alla medlemsstater. Vidare har bilaterala övervakningsuppdrag organiserats i alla medlemsstater av kommissionens it-specialister. Syftet var att göra en individuell bedömning av de svårigheter man mött i några speciella fall och att försöka hitta ändamålsenliga lösningar. Det är av avgörande betydelse att alla medlemsstater fortsätter att avsätta de resurser som krävs för detta arbete så att det blir färdigt i tid. Under de månader som återstår före de nya reglernas ikraftträdande kommer situationen i varje enskild medlemsstat även fortsättningsvis att övervakas noga av kommissionens it-specialister. Om det elektroniska systemet inte är klart eller inte fungerar korrekt i någon medlemsstat den 1 januari 2015 måste leverantörerna från den medlemsstaten fortsätta att registrera sig och deklarera mervärdesskatt i enlighet med de allmänna bestämmelserna i alla medlemsstater där de tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer. En fråga som mot denna bakgrund uppstår inför framtiden är huruvida det fortfarande, i en tid av budgetkonsolidering, är meningsfullt att utveckla sådana it-system på nationell nivå, inom varje förvaltning. Kanske vore det bättre att ha ett EU-system eller åtminstone att medlemsstaterna slår samman sina resurser för att utveckla vissa moduler gemensamt. 3.6. Granskning av den gemensamma minikontaktpunkten I EU-lagstiftningen om den gemensamma minikontaktpunkten föreskrivs att kontroller och granskningar ska genomföras av konsumtionsmedlemsstaten, även om det finns flera verktyg för att förbättra samordningen av granskningarna mellan medlemsstaterna. Vid granskningarna kan upp till 27 olika utländska förvaltningar (när det gäller EU-företag, eller 28 när det gäller företag utanför EU) granska samma bolag utan samordning, vilket leder till informationsförfrågningar på flera språk. Det skulle inte bara innebära en orimligt stor administrativ börda för e-handelsbranschen utan skulle också kunna äventyra själva granskningarnas effektivitet och den frivilliga efterlevnaden (särskilt för företag från länder utanför EU). Avsaknaden av en samordnad metod kommer också att binda upp granskningsresurser inom skatteförvaltningarna, vilket skulle kunna göra granskningen mindre lönsam i medlemsstaterna. En projektgrupp inom Fiscalis har utarbetat en uppsättning rekommendationer om granskningen av den gemensamma minikontaktpunkten för att komma till rätta med dessa problem. Rekommendationerna diskuterades vid ett seminarium om granskning och kontroll av den gemensamma minikontaktpunkten för mervärdesskatt i Sverige i september 2013. Rekommendationerna utgår från principen att identifieringsmedlemsstaten samordnar granskningarna, utan att det påverkar konsumtionsmedlemsstaternas behörighet att göra taxeringar i enlighet med gällande lagstiftning. I projektgruppens rapport rekommenderades att identifieringsmedlemsstaten, dvs. den medlemsstat där företaget är etablerat eller som den har valt som huvudsaklig kontaktmyndighet, påtar sig gransknings- och kontrollfunktioner för konsumtionsmedlemsstaternas räkning. Trots att en mycket stor majoritet av medlemsstaterna starkt stödde detta arbete i en högnivågrupp i rådet, liksom i den behöriga kommittén, har inte samtliga medlemsstater samtyckt till att genomföra rekommendationerna. Kommissionen kommer att på sin webbplats offentliggöra de rekommendationer som är av intresse för företagen[12] och anser att alla medlemsstater bör tillämpa dem för att maximera effektiviteten och minimera bördan för företagen. 3.7. Kommunikation och ökad medvetenhet Ett viktigt inslag i det förberedande arbetet inför ikraftträdandet av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande är behovet av att förse företag och nationella skatteförvaltningar med tillräcklig information om de kommande förändringarnas omfattning och konsekvenser. Kommissionen har därför beslutat att lansera en europeisk webbportal för genomförandet av de nya reglerna. Den skulle kunna utgöra ett ”embryo” till en större webbportal för EU:s mervärdesskattefrågor. Eftersom reformen kommer att få konsekvenser inte bara för europeiska utan även för globala aktörer kommer vägledningen för den gemensamma minikontaktpunkten och de förklarande anmärkningarna till de nya reglerna om platsen för tillhandahållande att vara tillgängliga på webbportalen på japanska, ryska och kinesiska samt på alla officiella EU-språk. Närmare information om särskilda regler i medlemsstaterna som är relevanta för företag som använder den gemensamma minikontaktpunkten kommer att läggas upp på denna EU-webbportal före utgången av 2014, tillsammans med länkar till de nationella webbportalerna. Dessa uppgifter kommer att avspegla särskilda krav i medlemsstaterna, t.ex. när det gäller faktureringsskyldigheter, regler om användning och utnyttjande, tillämpning av vissa undantag osv. Det är viktigt att notera att vissa delar av nationell lagstiftning kommer att fortsätta att gälla med avseende på den gemensamma minikontaktpunkten. Syftet med webbportalen är att underlätta verksamheten för företag som är verksamma i flera medlemsstater genom att ge dem tillgång till en sammanfattande databas, så att de lätt kan få information om gällande skyldigheter i EU och därmed begränsa fullgörandekostnaderna. En särskild kommunikationsplan har också upprättats mer generellt för att nå aktörer som är etablerade i tredjeländer och som kan komma att påverkas av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande. Konferenser anordnas för att öka medvetenheten om och förståelsen för de nya reglerna. Framför allt hölls en presentation för deltagarna vid det andra mötet i OECD:s globala forum för mervärdesskatt i Tokyo den 17–18 april 2014.[13] Bland evenemangen 2014 kan nämnas konferenser i Luxemburg den 15 maj, i Storbritannien den 2 juni, i Polen den 9 september och i Förenta staterna senare i september. Andra evenemang kan komma att anordnas i ett senare skede. 4. Genomförbarhetsbedömning 4.1. De nya reglernas förenlighet med den allmänna politiken i fråga om platsen för tillhandahållande av tjänster Sex år efter antagandet av direktiv 2008/8/EG är de nya reglerna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster fortfarande helt och hållet förenliga med den allmänna politiken för mervärdesskattens framtid. Den 6 december 2011 antog kommissionen ett meddelande om mervärdesskattens framtid[14], där den presenterade de grundläggande dragen i det nya mervärdesskattesystem som bör ersätta de nuvarande övergångsarrangemangen och identifierade prioriteringar för det fortsatta arbetet. I meddelandet bekräftas att målet att inrätta ett slutgiltigt mervärdesskattesystem grundat på principen om beskattning i ursprungslandet är omöjligt att uppnå och därför bör överges till förmån för ett system som bygger på en alternativ destinationsbaserad princip. Enligt denna nya hållning bör det framtida mervärdesskattesystemet baseras på principen att platsen för tillhandahållande är belägen i den medlemsstat där konsumtionen äger rum, i enlighet med de nya regler om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som träder i kraft den 1 januari 2015. Det faktum att rådet godkänt detta meddelande (i slutsatser som antogs den 15 maj 2012) visar också att regeln i artikel 5 i direktiv 2008/8/EG inte bara är förenlig med den allmänna politiken på området för indirekt beskattning utan också är ett uttryck för den huvudsakliga framtida inriktningen. Detta framgår även av den vikt kommissionen har fäst vid ett snabbt genomförande av den gemensamma minikontaktpunkten. Det är en prioritering som också har fått rådets fulla stöd. Vidare bör det understrykas att denna regel är helt och hållet förenlig med de politiska riktlinjer som för närvarande diskuteras på internationell nivå. Enligt OECD:s principer om beskattning av e-handel, som fastställdes 1998 i Ottawa[15], bör konsumtionsskatter (t.ex. mervärdesskatt) medföra beskattning på den plats där konsumtionen äger rum. Dessa principer ligger till grund för de riktlinjer för mervärdesskatt på tjänster från företag till konsumenter som OECD håller på att utarbeta. Tillämpningen av destinationsprincipen lägger dessutom grunden för en hållbar lösning på de utmaningar som den digitala ekonomins utveckling medför, eftersom lika villkor garanteras för aktörer som tillhandahåller varor och tjänster på distans. Principen är därmed också förenlig med den hållning som intagits av kommissionens expertgrupp för beskattning av den digitala ekonomin och med OECD:s arbete om urholkning av skattebasen och överföring av vinster. 4.2. Effektivt genomförande av de nya reglerna den 1 januari 2015 Införandet av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster innebär en stor förändring av de gällande reglerna för EU:s mervärdesskattesystem. Utarbetandet har inneburit en rad både rättsliga och tekniska utmaningar. Tack vare de många åtgärder som vidtagits flera år i förväg och det givande samarbetet med medlemsstater och intressenter i den privata sektorn har en ordentlig ram införts för ett konsekvent, effektivt och snabbt genomförande. Kommissionen har vidtagit nödvändiga åtgärder för att se till att det finns en stabil rättslig ram och praktiska och detaljerade riktlinjer för företagen och medlemsstaterna. Den har också stött och övervakat medlemsstaternas ansträngningar för att förbereda det tekniska genomförandet av det elektroniska gränssnittet så att den gemensamma minikontaktpunkten kan fungera som tänkt. Ytterligare initiativ har tagits för att öka medvetenheten, informera de intressenter som berörs av de nya reglerna och utfärda riktlinjer för ett smidigt genomförande av dem. Kommissionen drar därför slutsatsen att en effektiv tillämpning av den nya regeln om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer från den 1 januari 2015 är möjlig. Fram till den dagen och efter det att det nya systemet har trätt i kraft kommer kommissionen att fortsätta att övervaka medlemsstaternas framsteg med genomförandet av den gemensamma minikontaktpunkten, vilket bör utgöra ett viktigt steg på vägen mot en inre marknad som fungerar på ett enklare och effektivare sätt. 5. Slutsatser När det gäller de fortsatta åtgärder som ska vidtas före ikraftträdandet av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer, uppmanar kommissionen medlemsstaterna att ta fullt ansvar för de tekniska förberedelserna och vara beredda att genomföra den gemensamma minikontaktpunkten. Eftersom alla nödvändiga åtgärder som åligger kommissionen har vidtagits i god tid bör medlemsstaterna slutföra projektet och se till att de nya reglerna tillämpas effektivt från och med den 1 januari 2015. För att säkra en smidig övergång till de nya reglerna anser kommissionen att en pragmatisk hållning bör intas när det gäller de övergångsbestämmelser som medlemsstaterna ska genomföra. De bör garantera lämplig beskattning samtidigt som risken för dubbelbeskattning undviks. I detta avseende bör samtliga medlemsstater följa den riktlinje som mervärdesskattekommittén[16] nästan enhälligt enats om. Dessutom får medlemsstaterna enligt artikel 221 i mervärdesskattedirektivet ålägga beskattningsbara leverantörer skyldigheten att utfärda en faktura[17] för leveranser till icke beskattningsbara personer (transaktioner mellan företag och konsument). En sådan skyldighet kan dock vara betungande för aktörer med verksamhet i olika medlemsstater. För att ytterligare förenkla de ekonomiska aktörernas efterlevnad anser kommissionen att medlemsstaterna inte bör kräva att företag utfärdar en faktura vid transaktioner mellan företag och konsument som omfattas av den gemensamma minikontaktpunkten. Slutligen noterar kommissionen att många företag är mycket oroade över hur eventuella olikheter mellan medlemsstaterna när det gäller beskattningen av dessa tjänster kan komma att lösas i framtiden. De befarar att olika mervärdesskatteförvaltningar ska ställa skattekrav på dem för samma tjänst och att det inte ska finnas något förfarande eller någon mekanism för att lösa tvister mellan medlemsstaterna. Kommissionen delar oron när det gäller avsaknaden av ett förfarande eller en mekanism av det slaget. Den gällande rättsliga ramen ger inga formella möjligheter att hantera sådana situationer, och kommissionen har ingen befogenhet att lösa problem med dubbelbeskattning. Denna behörighet ligger därför helt hos medlemsstaterna. Kommissionen anser att det är nödvändigt att införa en mekanism för att hantera situationer med dubbelbeskattning på EU-nivå. Med tanke på att medlemsstaterna tidigare varit ovilliga att stödja sådana initiativ uppmanar kommissionen medlemsstaterna att upprätta en lättillgänglig kontaktpunkt och lämna uppgifter till kommissionen så att en heltäckande förteckning kan offentliggöras på kommissionens webbplats.[18] Detta skulle vara en första instans i sökandet efter lösningar i fall av dubbelbeskattning till följd av olika bedömningar av nationella skatteförvaltningar. 6. Rekommendationer för det fortsatta arbetet Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att · vidta alla relevanta åtgärder för att i god tid inrätta den nödvändiga it-infrastrukturen, · till fullo genomföra riktlinjerna om granskning, · avstå från möjligheten att kräva en faktura för transaktioner mellan företag och konsument som omfattas av de nya reglerna om platsen för tillhandahållande, och · utse en lättillgänglig kontaktpunkt för dubbelbeskattningsproblem. [1] Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet) (EUT L 347, 11.12.2006, s. 1). [2] EUT L 44, 20.2.2008, s. 11. [3] Rådets förordning (EU) nr 143/2008 av den 12 februari 2008 om ändring av förordning (EG) nr 1798/2003 i fråga om införande av arrangemang för administrativt samarbete och informationsutbyte vad gäller bestämmelserna i fråga om platsen för tillhandahållande av tjänster, de särskilda ordningarna och förfarandet för återbetalning av mervärdesskatt (EUT L 44, 20.2.2008, s. 1). Förordning (EG) nr 1798/2003 har sedan dess ersatts av rådets förordning (EU) nr 904/2010 av den 7 oktober 2010 om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri (omarbetning) (EUT L 268, 12.10.2010, s. 1). [4] EUT L 290, 20.10.2012, s. 1. [5] EUT L 284, 26.10.2013, s. 1. [6] EUT L 294, 14.9.2012, s. 3. [7] Rådets direktiv 2008/9/EG av den 12 februari 2008 om fastställande av närmare regler för återbetalning enligt direktiv 2006/112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat (EUT L 44, 20.2.2008, s. 23). [8] COM(2012) 763 final. [9] Telekommunikationstjänster, sändningstjänster och elektroniska tjänster – Europeiska kommissionen: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#explanatory_notes [10] Telekommunikationstjänster, sändningstjänster och elektroniska tjänster – Europeiska kommissionen: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#one_stop [11] Kommitté inrättad i enlighet med artikel 58 i förordning (EU) nr 904/2010. [12] Telekommunikationstjänster, sändningstjänster och elektroniska tjänster – Europeiska kommissionen: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm [13] http://www.oecd.org/tax/consumption/ [14] Se meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om mervärdesskattens framtid – Mot ett enklare, robustare och effektivare mervärdesskattesystem som anpassats till den inre marknaden, KOM(2011) 851 slutlig. [15] http://www.oecd.org/ctp/consumption/Taxation%20and%20eCommerce%202001.pdf [16] Se mervärdesskattekommitténs 100:e sammanträde, arbetsdokument nr 797 FINAL: http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/vat/key_documents/vat_committee/guidelines-vat-committee-meetings_en.pdf [17] För innehållet i en faktura i den mening som avses i mervärdesskattelagstiftningen, se artikel 226 mervärdesskattedirektivet. [18] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm