Förslag till RÅDETS REKOMMENDATION om att underlätta tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i syfte att bedriva forskning i Europeiska gemenskapen

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Behovet av att föregripa införlivandet av direktivet genom att utfärda en rekommendation har redan förklarats i meddelandet. Förslaget till rekommendation omfattar fyra områden inom vilka medlemsstaterna uppmanas att successivt vidta åtgärder som underlättar inresa och vistelse för forskare från tredje länder. De fyra områdena är: inresa och vistelse i forskningssyfte, utfärdande av uppehållstillstånd, familjeåterförening och operativt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen. För vart och ett av dessa områden har konkreta åtgärder identifierats. Åtgärdsförslagen har överlämnats till rådet för antagande, så att de kan tillämpas av medlemsstaterna. Syftet är att en första omgång åtgärder skall antas inom ett år från det att rådet antog denna rekommendation.

Den rättsliga grunden för förslaget till rekommendation har fastställts med hänsyn till syftet med de fyra områden som angivits ovan. Områdena omfattas av artikel 63 i EG-fördraget. Liksom i fråga om direktivet deltar Danmark inte i antagandet av förslaget till rekommendation och är därför inte bundet av det och omfattas inte av dess tillämpning. Detta följer av artiklarna 1 och 2 i det protokoll om Danmarks ställning som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning kommer inte heller dessa länder att omfattas av tillämpningen av rekommendationen, om de inte beslutar annat i den ordning som fastställs i det nämnda protokollet.

Dessa åtgärder är av största vikt och behöver genomföras snabbt. På grund av åtgärdernas omfattning och verkningar kan deras syften uppnås bättre på gemenskapsnivå.

KOMMENTARER TILL ÅTGÄRDERNA

1. Inresa och vistelse i forskningssyfte

Den första gruppen av åtgärder i rekommendationen gäller tillgången till forskningstjänster på arbetsmarknaden. Åtgärderna syftar till att snabbt, enkelt och utan tidsbegränsning ge tredjelandsmedborgare tillgång till forskningstjänster.

a) Den första av dessa åtgärder gäller frågan om arbetstillstånd. Eftersom skälet till att inresa och vistelse beviljas är att Europeiska unionen lider brist på forskare och att dess behov dessutom med hänsyn till den målsättning som rådet har fastställt och som tagits upp i meddelandet kommer att öka under de kommande åren, finns det inte längre anledning att bedöma arbetsmarknaden innan man tillåter en tredjelandsmedborgare att inneha en forskningstjänst. Avskaffandet av arbetstillstånd kommer att göra det möjligt att förkorta förfarandet för forskares inresa och vistelse på medlemsstaternas territorium. Innan kravet på arbetstillstånd avskaffas helt i enlighet med det förslagna direktivet, uppmanas medlemsstaterna att välja mellan dispens från tillståndskravet eller automatiskt beviljande av tillstånd, beroende på viken modell som överensstämmer bäst med hur deras myndigheter med ansvar för invandrings- och sysselsättningspolitik organiserar sitt samarbete.

b) Av samma skäl bör forskare från tredje länder inte behöva drabbas av kvotering. Rekommendationen säger ingenting om medlemsstaternas användning av kvotering, men det föreslås att tredjelandsmedborgare som söker till forskningstjänster inte skall få sin rätt till inresa och vistelse inskränkt på grund av kvoter, om sådana skulle förekomma.

c) Likaså av samma skäl får tillgången till forskningstjänster inte tidsbegränsas genom föreskrivande av en maximiperiod, vilket dock inte hindrar att uppehållstillstånd som utfärdas till forskare har en begränsad giltighetstid så länge de kan förlängas utan begränsningar. I rekommendationen föreskrivs ett undantag från denna regel när det är fråga om åtgärder som syftar till att förebygga kunskapsflykt. Undantaget gäller om en medlemsstats politik knyter möjligheten att få en forskningstjänst till ett krav på att forskaren efter avslutat arbete återvänder till ursprungslandet för att där göra bruk av de förvärvade kunskaperna.

2. Uppehållstillstånd

Den andra gruppen av åtgärder gäller utfärdandet av uppehållstillstånd och uppehållstillståndens giltighetstid.

a) Om Europeiska unionen skall kunna locka till sig forskare från tredje länder, måste förfarandet för utfärdande av uppehållstillstånd fungera enkelt och snabbt. I rekommendationen föreslås därför att medlemsstaterna sätter upp som mål att utfärdandet skall ta högst trettio dagar.

b) Den andra åtgärden rörande uppehållstillstånd hänger ihop med frågan om hur länge tillgången till arbetsmarknaden skall gälla. Målet är att avskaffa tidsbegränsningarna och se till att uppehållstillstånden för forskare i princip alltid kan förlängas. Liksom i fråga om arbetstillstånden, medger rekommendationen undantag från denna huvudregel när syftet är att förebygga kunskapsflykt.

c) Den tredje åtgärden syftar till att underlätta övergången till införlivande och tillämpning av direktivet. Eftersom det system som föreskrivs i direktivet ger det berörda forskningsorganet en viktig roll i förfarandet för utfärdande av uppehållstillstånd, föreslås i rekommendationen att medlemsstaterna snarast skall ta till sig denna mekanism. Denna övergång kommer att vara av stor betydelse för att skapa en förtroendefull relation mellan forskningsorganen och medlemsstaternas behöriga myndigheter på invandringsområdet, en avgörande faktor för tillämpningen av detta direktiv. Denna progressiva samverkan skulle, alltefter medlemsstaternas önskemål, till exempel kunna avse bedömningen av forskarmeriterna, bedömningen av forskningsprojektet (särskilt vad gäller dess finansiering), kontrollen av forskarens tillgångar under vistelsen samt inlämnandet på forskarens vägnar av ansökan om uppehållstillstånd.

3. Familjeåterförening

Möjligheterna till familjeåterförening är en mycket viktig fråga för forskare från tredje länder som planerar att bosätta sig i Europa. Svårigheter att ta med sig familjen och problem för familjemedlemmar att hitta arbete är betydande hinder för forskares rörlighet och kan få dem att välja en annan plats för sitt arbete. Det är således av största vikt att underlätta inresa och vistelse för familjemedlemmar till forskare som Europeiska unionen låter resa in och vistas på sitt territorium. Med hänsyn till att direktivet om rätt till familjeåterförening antogs formellt den 22 september 2003, har det inte förefallit lämpligt att lagstifta på nytt i denna fråga. Därmed måste fråga tas upp inom ramen för denna rekommendation, där det föreslås att medlemsstaterna skall anta olika åtgärder som är mer förmånliga än direktivet när det gäller frågor om familjeåterförening.

a) Medlemsstater som inte tillåter familjeåterförening i de fall det finns möjlighet att välja om en familjemedlem skall ges uppehållstillstånd eller inte (det vill säga då familjeåterförening är fakultativ för medlemsstaten) uppmanas att underlätta inresa och vistelse i de fall den som ansökt om familjeåterförening är forskare.

b) Det föreslås att det inte skall kunna anföras mot forskares ansökningar om familjeåterförening att de har lämnats in när familjemedlemmarna redan befann sig lagligt på medlemsstatens territorium. Direktivet om rätt till familjeåterförening ger möjlighet att godta denna typ av ansökningar och rekommendationen erkänner denna möjlighet för forskare mer generellt. Ansträngningarna för att främja inresa och vistelse för forskare, för vilka det bland annat föreslås en möjlighet att lämna in ansökningar om inresa och vistelse på plats, skulle i själva verket kunna gå om intet genom en vägran att godta ansökningar om familjeåterförening på platsen. Mot den bakgrunden förefaller en sådan vägran orimlig.

c) Möjligheten för forskarens familjemedlemmar att arbeta är uppenbarligen en mycket viktig faktor när en forskare beslutar om han eller hon skall komma för att bosätta sig i Europa eller inte. För konsekvensens skull föreslås därför att forskares familjemedlemmar skall beviljas den mest förmånliga behandling som kan beviljas tredjelandsmedborgare.

d) Denna åtgärd gäller längden på förfarandet för utfärdande av uppehållstillstånd till familjemedlemmar. Liksom i fråga om forskarens själv, föreslås i rekommendationen att medlemsstaterna skall fastställa en kortare frist än den som i deras interna lagstiftning föreskrivs för familjeåterförening enligt gemenskapsrätten, och under alla omständigheter en kortare frist än det maximum på 9 månader som föreskrivs i direktivet.

e) Alltjämt i samma strävan efter snabbhet och internationell konkurrenskraft, uppmanas medlemsstaterna i rekommendationen att inte tillämpa väntetid i fråga om ansökningar som lämnas in av forskare.

4. Operativt samarbete

Sista delen av rekommendationen, som är av övergripande natur, omfattar en rad kompletterande administrativa åtgärder som syftar till att underlätta tillämpningen av rekommendationen och i förlängningen direktivet.

a) Medlemsstaterna uppmanas att underrätta kommissionen om vilka åtgärder de vidtar för att underlätta inresa och vistelse för forskare från tredje länder.

b) För att öka kunskaperna om hur de berörda personkategorierna rör sig, uppmuntras medlemsstaterna att samla in statistik om uppehållstillstånd som utfärdas till forskare och deras familjemedlemmar, och överlämna denna till kommissionen.

c) till f) I syfte att underlätta inresa och vistelse för forskare och identifiera exakt vilka problem som kommer att uppstå i praktiken och vilka lösningar som kan tänkas finnas på dessa eventuella problem, föreskrivs i punkterna 3, 4 och 5 i rekommendationen att det skall utses kontaktpersoner i fråga om inresa och vistelse för forskare från tredje länder inom behöriga ministerier (invandring och forskning) och på ambassaderna. Syftet är att förbättra informationen till tredjelandsmedborgare som söker forskartjänster i Europeiska unionen. Dessa särskilda funktioner skulle kunna anförtros någon som redan är anställd vid den berörda myndigheten. Forskningsorganen uppmanas dessutom i punkt 6 att bland den egna personalen utse en kontaktperson som kan upplysa forskare från tredje länder och underlätta samarbetet med de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för invandringsfrågor. Detta med tanke på den roll som forskningsorganen i kraft av direktivet på sikt kommer att spela i förfarandet för inresa och vistelse.

g) Slutligen uppmuntras nätverkssamarbete på medlemsstatsnivå. Sådant samarbete torde komma att underlättas avsevärt genom de insatser som redan gjorts med lanseringen på Internet av den europeiska portalen om forskares rörlighet och det framtida inrättandet av nätverket av Mobility Centres ("som skall bistå flyttande forskare med nödvändig information") som täcker 33 länder och bör vara i drift i början av 2004.

2004/0062 (CNS)

Förslag till RÅDETS REKOMMENDATION om att underlätta tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i syfte att bedriva forskning i Europeiska gemenskapen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EUT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [2],

[2] EUT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [3], och

[3] EUT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) I syfte att stärka och strukturera den europeiska forskningspolitiken framhöll kommissionen i januari 2000 [4] nödvändigheten av att skapa ett europeiskt område för forskningsverksamhet som grund för gemenskapens framtida åtgärder på detta område.

[4] KOM(2000) 6, 18.1.2000.

(2) Vid sitt möte i Lissabon godkände Europeiska rådet det europeiska området för forskningsverksamhet och fastställde som mål för gemenskapen att till 2010 bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

(3) Globaliseringen av ekonomin kräver större rörlighet för forskare, en insikt som kommit till uttryck i gemenskapens sjätte ramprogram för forskning, som ger forskare från tredje länder större möjligheter att delta i forskningsprogram.

(4) Europeiska gemenskapen beräknas behöva 700 000 nya forskare för att uppnå det av Europeiska rådet i Barcelona fastställda målet att 3 % av BNP skall investeras i forskning. För att uppnå detta mål krävs en rad samverkande åtgärder, exempelvis att öka de ungas intresse för vetenskapliga karriärer, öka möjligheterna till fortbildning och rörlighet inom forskningen, förbättra karriärmöjligheterna för forskare inom gemenskapen och öppna gemenskapen mer för tredjelandsmedborgare som kan komma i fråga för inresa och vistelse i forskningssyfte.

(5) I avvaktan på antagandet av ett direktiv som torde komma att bidra till genomförandet av dessa mål genom att skapa ett förfarande för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i forskningssyfte, förefaller det lämpligt att genom denna rekommendation uppmana medlemsstaterna att börja underlätta denna form av inresa och vistelse.

(6) Eftersom gemenskapen lider brist på forskare och måste göra det lättare för denna grupp att resa in och vistas i gemenskapen, bör tillgången till forskningstjänster på arbetsmarknaden främjas, särskilt genom avskaffande av kravet på arbetstillstånd.

(7) För att vara konkurrenskraftiga och utöva dragningskraft i en global konkurrenssituation, bör medlemsstaterna underlätta och påskynda sina förfaranden för utfärdande och förlängning av viseringar och uppehållstillstånd för forskare.

(8) Genomförandet av denna rekommendation får inte leda till ökad kunskapsflykt från tillväxt- och utvecklingsländer. Kompletterande åtgärder för att i fall där det finns en sådan risk främja att forskarna återvänder till sina ursprungsländer och för att gynna forskares rörlighet skall vidtas i samarbete med ursprungsländerna i en strävan att skapa en global migrationspolitik.

(9) Eftersom frågan om familjeåterförening är en avgörande faktor vid forskarens beslut om att bedriva sin forskning i gemenskapen eller inte, bör medlemsstaterna bibehålla eller anta mer förmånliga bestämmelser jämfört med rådet direktiv 2003/86 om rätt till familjeåterförening [5].

[5] EGT L 251, 3.10.2003, s. 12.

(10) Utbytet av uppgifter och god praxis bör uppmuntras i syfte att förbättra förfarandena för inresa och vistelse för forskare. I denna rekommendation anges att även kontakter mellan behöriga myndigheter och arbete i nätverk kan bidra till förbättringar.

(11) Denna rekommendation respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns såsom allmänna gemenskapsrättsliga principer, bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

(12) Enligt artiklarna 1 och 2 i det protokoll om Danmarks ställning som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen deltar Danmark inte i antagandet av denna rekommendation, och berörs därför inte av denna.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA

1) att, när det gäller inresa och vistelse i forskningssyfte,

a) främja forskares inresa och vistelse i gemenskapen, antingen genom att undanta dem från kravet på arbetstillstånd, eller genom att föreskriva att forskare erhåller sådana tillstånd automatiskt,

b) inte begränsa tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i forskningssyfte genom kvotering av forskningstjänster,

c) garantera tredjelandsmedborgare möjlighet att arbeta som forskare utan tidsbegränsning, utom när en sådan är motiverad av hänsyn till behoven i forskarens ursprungsland,

2) att, när det gäller uppehållsstillstånd,

a) fastställa en frist på högst 30 dagar som riktmärke för utfärdande av uppehållstillstånd till tredjelandsmedborgare som har för avsikt att bedriva forskning,

b) utan tidsbegränsning garantera tredjelandsmedborgare som bedriver forskningsverksamhet rätt till förlängning av deras uppehållstillstånd, utom när en tidsbegränsning är motiverad av hänsyn till behoven i forskarens ursprungsland,

c) successivt involvera forskningsorganen i förfarandet för inresa och vistelse för forskare,

3) att, när det gäller familjeåterförening,

a) främja inresa och vistelse för familjemedlemmar till forskare från tredje länder, i de fall möjlighet till familjeåterförening inte är obligatorisk,

b) ge forskare från tredje länder och deras familjemedlemmar möjlighet att lämna in en ansökan om familjeåterförening i sådana fall då familjemedlemmarna redan befinner sig lagligt på medlemsstaternas territorium,

c) ge familjemedlemmar till en forskare från tredje länder vilka beviljas inresa och vistelse inom ramen för familjeåterförening den mest förmånliga behandling som kan beviljas tredjelandsmedborgare i fråga om tillgång till arbetsmarknaden i den berörda medlemsstaten,

d) fastställa en kortare frist än den som föreskrivs i nationell rätt och, under alla omständigheter, än de nio månader som föreskrivs i artikel 5.4 i direktiv 2003/86, för svaret på en ansökan om inresa och vistelse för en familjemedlem till en forskare från tredje länder,

e) inte tillämpa väntetid för familjemedlemmar till forskare från tredje länder,

4) att, när det gäller det operativa samarbetet,

a) till kommissionen översända uppgifter om de åtgärder som de har antagit för att underlätta inresa och vistelse för forskare från tredje länder,

b) samla statistik om antalet uppehållstillstånd som utfärdas till forskare från tredje länder och deras familjemedlemmar,

c) inom sitt ministerium med ansvar för invandringsfrågor och, i förekommande fall, inom sin territoriala förvaltning, utse en kontaktperson med ansvar för inresa och vistelse för forskare från tredje länder,

d) inom sitt ministerium med ansvar för forskning utse en kontaktperson med ansvar för inresa och vistelse för forskare från tredje länder,

e) inom sina ambassader utse en kontaktperson med ansvar för inresa och vistelse för forskare från tredje länder,

f) uppmuntra forskningsorganen att utse en egen kontaktperson med ansvar för inresa och vistelse för forskare från tredje länder,

g) vaka över att de personer inom medlemsstaternas myndigheter och inom forskningsorganen, vilka ansvarar för inresa och vistelse för forskare från tredje länder, samarbetar i nätverk på nationell nivå.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På rådet vägnar

Ordförande

[...]