[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 5.3.2008

KOM(2008) 125 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

Sonderingssamtalen med grannländerna om samarbete på transportområdet

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

Sonderingssamtalen med grannländerna om samarbete på transportområdet (text av betydelse för EES)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Organisation av sonderingssamtalen 4

3. Preliminära slutsatser från våra första samtal 5

3.1. Starkt stöd för kommissionens tillvägagångssätt 5

3.2. Ändringar av tillvägagångssättet 6

4. Rådande situation, resultat och nästa steg 7

4.1. Alleuropeiska korridorer/områden 7

4.2. Motorvägar till sjöss 7

4.3. Norra leden 7

4.4. Centrala leden 8

4.5. Sydöstra leden 9

4.5.1. Det regionala transportnätet på västra Balkan 9

4.5.2 Förgreningar till Mellanöstera, Kaukasus och Centralasien 9

4.6. Tracecakorridoren 10

4.7. Medelhavslederna och handlingsplanen för regionala transporter 10

5. Slutsats 11

1. INLEDNING

I kommissionens meddelande om stärkande av den europeiska grannskapspolitiken[1] betonades de viktigaste aspekterna av grannskapspolitikens tematiska dimension och sektorsdimension samt behovet av att utöka den multilaterala dialogen med partnerländer inom områden som energi, transport, miljö eller gränsförvaltning. I meddelandet framfördes också idéer om multilaterala avtal inom energi- och transportområdena och behovet av att effektivisera vissa pågående initiativ. Framförallt betonades vikten av att sammanföra den politiska dialogen och utvecklingen av transportkorridorerna. Detta förslag utvecklades vidare i det färska meddelandet[2] ”En stark europeisk grannskapspolitik” där kommissionen uppmanade medlemsstaterna och partnerländerna i den europeiska grannskapspolitiken att bedriva ett nära samarbete för att slutföra arbetet med att utsträcka transportlederna inom det transeuropeiska nätet till grannländerna.

Så som uppmärksammades i kommissionens meddelande om västra Balkan[3] är det europeiska perspektivet en drivkraft för reformer i hela regionen och följaktligen ett av de viktigaste bidragen till stabilitet och framsteg. Efter den senaste EU-utvidgningen gränsar västra Balkan nu helt och hållet till EU-medlemsstater, vilket gör att en samordnad utveckling av transportsektorn är en av de viktigaste frågorna .

Det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland, som skapats genom de partnerskaps- och samarbetsavtal och färdplanerna för de fyra gemensamma samarbetsområdena som antogs vid toppmötet i Moskva i maj 2005, innehöll planer på att främja de kompletterande dragen i transportsektorerna och den stegvisa integrationen av transportnät, att avlägsna tekniska och administrativa flaskhalsar och att se till att det skapas transportinfrastrukturer och driftskompatibilitet genom att lagstiftningarna närmar sig varandra.

I kommissionens meddelande Riktlinjer för transporter i Europa och grannregionerna[4] skisseras de första stegen i en heltäckande politik för närmare integration av EU:s och grannländernas transportsystem. Politiken är inriktad på de fem viktigaste transportlederna för internationell handel och på de relevanta normer och föreskrifter (”övergripande åtgärder”) som påverkar användningen av dessa vägar i samtliga transportsätt[5]. Med tiden kan detta leda till tillnärmning av regler och förordningar inom transportsektorn, vilket ger en effektiv transportmarknad för EU och dess grannländer. Påverkan blir förmodligen störst i länder där samarbetet inom transportsektorn av politiska skäl varit relativt begränsat.

I meddelandet skrev kommissionen att politiken skulle genomföras i två steg. Under det första steget inleds sonderingssamtal med samtliga grannländer för att bedöma ländernas intresse av och engagemang för att stärka strukturerna för multilateral samordning. Samtalen bör syfta till att samarbetsstrukturens utformning och innehåll motsvarar de berörda parternas behov och förväntningar på effektivast sätt. Som ett andra steg efter sonderingssamtalen lägger kommissionen fram konkreta rekommendationer eller ett förslag om genomförande av strukturer för politik och samordning.

I juni 2007 välkomnade EU:s transportministrar både utvidgningen av systemet med lederna och den tonvikt som lagts på övergripande åtgärder. Samtidigt begärde man att kommissionen skulle lägga fram förslag på genomförande av initiativet och på förstärkning av den organisatoriska strukturen samt samordningsstrukturerna för lederna.

Sonderingssamtalen inleddes under våren 2007 och den första diskussionsrundan med samtliga grannländer och grannregioner har skett. Samtalen fortlöper enligt plan och i det här meddelandet rapporteras om samtalen och skissas på preliminära slutsatser. På Västra Balkan har samtalen redan slutförts med gott resultat. Kommissionen föreslår därför att rådet i enlighet med det här meddelandet framförhandlar riktlinjer för ett fördrag om inrättande av en transportgemenskap i sydöstra Europa.

2. ORGANISATION AV SONDERINGSSAMTALEN

Sonderingssamtalen, som inleddes våren 2007, och en första omgång möten har hållits med samtliga grannländer, med de alleuropeiska korridorerna och områdena samt med flera berörda parter. Förutom flera arbetsmöten har följande nyckelmöten ägt rum:

- Flera möten med de alleuropeiska korridorerna och områdena har ägt rum under året, exempelvis två möten med ordförandena och sekreterarna för dessa, det första i januari och det andra i oktober 2007.

- Arbetsgruppen för ”Transportstrategier, infrastruktur och offentlig-privata partnerskap” inom transportdialogen mellan Europa och Ryssland har hållit två möten, i Moskva i oktober 2007 och i Bryssel i januari 2008. Den tillfälliga arbetsgruppen för logistikproblem, som inrättades för att undersöka läget vid gränsen EU-Ryssland och lägga fram rekommendationer för hur genomströmningen ska kunna förbättras, slutförde sitt uppdrag i juni 2007 under det tyska ordförandeskapet. Gruppens slutrapport har överlämnats till kommissionen och ryska transportministeriet. Dessa ska nu genomföras av de permanenta arbetsgrupperna inom dialogen. Uppgraderingen av infrastrukturen och de förfarandemässiga åtgärder som rekommenderas kommer att påverka utvecklingen av den norra leden och de övergripande frågorna.

- Flera matnyttiga förhandlingsomgångar har sedan mars 2007 organiserats i Bryssel och Kiev. Förhandlingarna har gällt ett nytt utökat avtal med Ukraina , som ska ersätta partnerskaps- och samarbetsavtalet.

- Transportforumet för Europa och medelhavsområdet höll ett möte i maj 2007 och antog då en regional transporthandlingsplan för perioden 2007-2013. Som uppföljning möttes infrastrukturarbetsgruppen i november 2007 för att verifiera lederna och för att uppdatera listan över infrastrukturprojekt. Dessa möten ledde till en högnivåkonferens i Lissabon den 3 december 2007, som organiserades av kommissionen med stöd från det portugisiska ordförandeskapet, om transportsystemet i medelhavsområdet . Under konferensen erkände kommissionens vice ordförande Barrot och ministrar från EU-länder och medelhavsländer den nyckelroll handlingsplanen har för att utvidga de största lederna i det transeuropeiska transportnäten och gemenskapslagstiftningen till regionen.

- Flera möten har arrangerats inom den regionala samarbetsramen som inrättades genom det multilaterala Tracecaavtalet . Det handlar om allt från arbetsgruppsmöten till mötet för den mellanstatliga kommissionen den 13-14 december 2007 i Astana, där sonderingssamtalen officiellt inleddes och gavs mandatet att lägga fram förslag till toppmötet 2008 om (och hur) en rättslig och institutionell ram för lederna kan bygga på Tracecastrukturerna, och på så vis utgöra en förnyad, långsiktig bas för vår verksamhet.

3. PRELIMINÄRA SLUTSATSER FRÅN VÅRA FÖRSTA SAMTAL

3.1. Starkt stöd för kommissionens tillvägagångssätt

Även om det är nödvändigt med ytterligare diskussioner med alla grannländer innan kommissionen kan lägga fram förslag på hur man kan förstärka samordningsramarna, har några preliminära slutsatser redan dragits. I princip har samtalen bekräftat stödet för kommissionens tillvägagångssätt, som presenteras i det här meddelandet. Det råder framförallt bred enighet om följande punkter:

- Nyttan av strategin för lederna som samarbetsplattform mellan EU och grannländerna.

- Behovet av att höja blicken över infrastrukturåtgärder och att föra samman utvecklingen av transportkorridorerna och de övergripande politiska diskussionerna.

- Vikten av en stark och bindande samordningsram som skulle kunna ta formen av ett mer bindande samförståndsavtal eller fördrag.

- Behovet av att anpassa styrfunktionerna för lederna till kommissionens förslag (se nedanstående ruta), på basis av befintliga regionala strukturer och tekniska sekretariat.

Ministermöten för varje led/region för att fatta strategiska beslut om ändringar av lederna, om deltagande länder och enheter och om finansieringen av samordningsstrukturen. Regionala styrgruppen för att övervaka genomförandet av leden. Gruppen består av en högnivårepresentant för samtliga berörda länder och som har till uppgift att utveckla planer för leden, som bland annat ska innehålla identifierade flaskhalsar, förslag på åtgärder samt hur de ska prioriteras. De regionala styrgrupperna bör träffas regelbundet för att se till att de överenskomna åtgärderna genomförs på ett enhetligt sätt och för att fatta beslut om gemensamma metoder för bedömning och övervakning på strategisk nivå och på projektnivå. Förutom att förbereda ministermöten, bör också den regionala styrgruppen rapportera till respektive underkommitté inom den europeiska grannskaps- och partnerskapspolitiken med målet att införliva relevanta förslag i de bilaterala och regionala handlingsplanerna. Den regionala styrgruppen kan bestämma att inrätta arbetsgrupper eller specialgrupper bestående av alla eller några av styrgruppens medlemmar för att detaljstudera tekniska frågor. Den kan också organisera givarkonferenser och involvera representanter från arbetsmarknadens parter och övriga intressenter. Permanenta sekretariatet som ska ge administrativt och tekniskt stöd. Sekretariatets uppgift är att granska undersökningar som är relevanta för leden, förbereda styrgruppens möten och ministermöten samt ansvara för logistikfrågor för dessa möten. Styrgruppen och sekretariatet bör samarbeta med de europeiska samordnarna, framförallt med dem som utsetts för inre vattenvägar och motorvägar till sjöss eller de transeuropeiska transportnäten. |

3.2. Ändringar av tillvägagångssättet

Sonderingssamtalen har visat att det endast behöver göras smärre förändringar av det tillvägagångssätt som kommissionen ursprungligen föreslog. Förändringarna rör i huvudsak den geografiska och sektorsvisa omfattningen av hela projektet:

- Samarbetet med Schweiz bör fortsätta inom befintliga strukturer, eftersom de redan är väl etablerade inom transportsektorn. Det samarbetet grundas på bilaterala relationer och avtal mellan EU och Schweiz, främst genom att transportkorridorer genom Schweiz som sammanbinder Italien med Tyskland, Frankrike och Österrike redan ingår i politiken för det transeuropeiska transportnätet.

- I enlighet med rådets (transport) slutsatser från juni 2007, anser kommissionen också att det är värdefullt att ta med de centralasiatiska staterna i strategin för lederna, genom deras deltagande i Tracecaramverket, eftersom en alltmer globaliserad värld innebär att handel, och följaktligen transporter, måste ha ett världsomspännande perspektiv.

- Utvidgningen av initiativet ett gemensamt europeiskt luftrum till grannregionerna går snabbt och kommissionen begär förhandlingsdirektiv från rådet för att utveckla ett större gemensamt europeiskt luftrum till 2010 genom ytterligare omfattande luftfartsavtal med grannländerna. Därför föreslår man att luftfartssektorn inte ska omfattas av tillvägagångssättet. Investeringar i flygplatsinfrastruktur kan dock anses ingå i arbetet för att lösa problem med potentiella flaskhalsar längs lederna.

- Liknande framsteg kan iakttas i fråga om utvecklingen av EU:s satellitnavigeringssystem Galileo . Kommissionen föreslår därför att samarbetet ska fortsätta inom det särskilda Galileo-ramverket och inte i de samordningsstrukturer som planeras för lederna.

Som svar på rådets begäran att sammanlänka utvidgningen av de viktigaste transeuropeiska transportlederna till grannländerna med afrikanska nät , framhåller kommissionen att den redan stödjer utvecklingen av integrerade transafrikanska transportnät och -tjänster. Utvecklingen sköt ny fart 2007 när EU-Afrika-partnerskapet om infrastruktur lades fram.

4. RÅDANDE SITUATION, RESULTAT OCH NÄSTA STEG

4.1. ALLEUROPEISKA KORRIDORER /områden

Vid de möten som hållits med alleuropeiska korridorer/områden har man tittat på skillnader mellan korridorer inom och utom EU, hur en led kan få optimal geografisk täckning, vilka funktioner en effektiv styrgrupp ska ha och vilken roll övergripande åtgärder ska spela. Viktiga insikter har kommit från respektive ordförandes och sekreterares förstahandserfarenheter från korridorernas styrkor och svagheter.

Konceptet de alleuropeiska korridorerna har helt klart många goda sidor, men det står samtidigt lika klart att konceptet måste granskas. Kommissionen anser framförallt att det är viktigt att göra klar åtskillnad mellan de korridorer som efter utvidgningen ingår i prioriteringarna för det transeuropeiska transportnätet[6] och de korridorer som sammanbinder EU med dess grannländer. Samtidigt är det viktigt att integrera korridorernas funktion och värdefulla erfarenheter från deras användning i befintliga och kommande regionala strukturer.

4.2. Motorvägar till sjöss

Högnivågruppen ringade in motorvägar till sjöss som en av de leder som kan jämställas med de fyra landkorridorerna. Även om det finns gemensamma drag hos alla motorvägar till sjöss, finns det klara skillnader som motiverar olika tillvägagångssätt. Det kan röra sig om olika typer av flaskhalsar, frekvensen av och kvaliteten på tjänsterna samt tillämplig internationell lag och i vilken utsträckning den tillämpas. Kommissionen föreslår följaktligen att motorvägarna till sjöss ska omfattas av de relevanta regionala strukturer som ska anges för motsvarande leder på land. I samtliga fall ska dock nära samarbete med den europeiske samordnaren för motorvägar till sjöss garanteras.

4.3. Norra leden

Norra leden faller till stora delar inom EU:s politik för den nordliga dimensionen, som omfattar EU:s nordliga medlemsstater, samt Ryssland, Norge och Island. Politiken syftar till att ta itu med de särskilda frågor som är kopplade till den speciella utvecklingen i regionen, till exempel otillräckliga transportmöjligheter och möjligheter att korsa gränserna. De viktigaste regionala organisationer som är verksamma i området är Östersjöstaternas råd, Euro-arktiska Barentsrådet, Arktiska rådet och Nordiska ministerrådet.

I den politiska deklaration, som antogs av toppmötet för den nordliga dimensionen i november 2006, angavs att man borde undersöka om det fanns intresse av ett partnerskap för den nordliga dimensionen om transport och logistik, som skulle omfatta samtliga länder som berörs av norra leden. Partnerskapet skulle få till uppgift att samordna de finansiella resurserna från internationella finansinstitut, regeringar och privata sektorn i stora transportinfrastrukturprojekt som är regionala snarare än lokala. Efter ett möte i St Petersburg den 21 november 2007 med högre tjänstemän för den nordliga dimensionen, inrättades en arbetsgrupp som skulle undersöka möjligheten att inrätta ett nytt partnerskap och diskutera dess omfattning och roll. I det sammanhanget skulle hänsyn tas till övervakningen och genomförandet av norra leden och motorvägar till sjöss i regionen. Arbetsgruppen kommer att lämna sin rapport i juni 2008, som kommer att beaktas vid ministermötet för den nordliga dimensionen samma höst.

Samtidigt som man under sonderingssamtalen har välkomnat inrättandet av arbetsgruppen, har man betonat vikten av att se till att partnerskapet integreras i de samordningsstrukturer som ska byggas upp för norra leden-regionen och av att tillvägagångssätet blir sammanhängande utan överlappningar. Under samtalens andra fas måste man titta närmare på framförallt följande aspekter:

- Partnerskapets geografiska omfattning i enlighet med de politiska målen för den nordliga dimensionen och anpassningen av den norra leden. Förslag har framförts om att bjuda in Vitryssland som observatör till arbetsgruppen så att ledens samtliga delar blir enhetliga.

- Partnerskapets mandat i fråga om vilka projekttyper som ska beaktas, med hänsyn till utvecklingen i andra fora som behandlar relevanta standarder och lagstiftning, inklusive övergripande åtgärder som påverkar ledernas logistik.

- Om partnerskapet kan fullgöra uppgifterna för den regionala styrgruppen och/eller sekretariatet för regionen för norra leden och hur partnerskapet bäst kan passa in i de samordnings- och övervakningsstrukturer som ska inrättas för regionen för norra leden (se rutan i avsnitt 3.1).

4.4. Centrala leden

Det utökade avtal som för närvarande förhandlas med Ukraina syftar till att fördjupa det politiska samarbetet om demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer, att inrätta ett omfattande frihandelsområde, förbättra energieffektiviteten och göra energiförsörjningen tryggare samt förbättra miljöskyddet och stärka samarbetet inom nyckelområden som transport. Inrättandet av ett frihandelsområde, som kommer att vara en del av avtalet, kommer att framförhandlas när Ukraina har slutfört förhandlingarna om anslutning till WTO.

På transportområdet ligger förhandlingstyngdpunkten på genomförandet av högnivågruppens rekommendationer, så som de bekräftats i kommissionens meddelande, för centrala leden Tracecakorridoren samt en fördjupad tillnärmning av EU-lagstiftningen. Kommissionen noterar med tillfredsställelse att samtalen förlöper väl och att konkreta resultat förväntas under 2008. Förhandlingarnas andra fas kommer att inriktas på den institutionella strukturen, framförallt i fråga om den multilaterala styrgruppen och sekretariatet. Förhandlingarna bör också beröra befintliga anslutningar från centrala leden till norra leden och sydöstra leden samt hur man bäst integrerar Republiken Moldavien i projektet.

4.5. Sydöstra leden

4.5.1. Det regionala transportnätet på västra Balkan

På västra Balkan är Kroatien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien kandidatländer[7], medan Albanien, Bosnien och Hercegovina, Montenegro, Serbien och Kosovo[8] är potentiella kandidatländer för EU-anslutning. Samarbetet på transportområdet och utvidgningen av gemenskapslagstiftningen har därför kommit längre här än i de övriga regionerna.

Länderna på västra Balkan och Europeiska kommissionen undertecknade 2004 ett samförståndsavtal om utveckling av ett regionalt transportnät, som skulle ingå i det transeuropeiska transportnätet i samband med att länderna ansluter sig till EU. Vid det tredje årliga ministermötet den 4 december 2007 undertecknades ett tillägg till samförståndsavtalet om åtkomst till och öppnande av järnvägsmarknaden. Därigenom tog sektorn ett steg närmare genomförandet av gemenskapens lagstiftning på järnvägsmarknaden, inklusive den sociala dimensionen.

För att fördelarna med anslutningsramverket ska kunna utnyttjas fullt ut, anser kommissionen att samarbetet på västra Balkan bör inriktas på det regionala nätet och uppmanar därför länderna att påskynda anpassningen av den nationella lagstiftningen till gemenskapslagstiftningen på transportområdet och andra relevanta områden. Efter de lyckade sonderingssamtalen, föreslår kommissionen därför att man, i enlighet med det här meddelandet, framförhandlar riktlinjer för ett fördrag om fastställande av en transportgemenskap i sydöstra Europa. Fördragets mål ska vara att inrätta en integrerad marknad för infrastruktur och land- och sjötransporter liksom transporter på inre vattenvägar[9] och att anpassa relevant lagstiftning på västra Balkan till gemenskapslagstiftningen.

4.5.2 Förgreningar till Mellanöstern, Kaukasus och Centralasien

Turkiet är också kandidatland, vars anslutningsförhandlingar inleddes 2005. Bedömningen av behoven av transportinfrastruktur håller på att avslutas som ett första steg i definitionen av ett framtida transeuropeiskt transportnät för Turkiet. Det arbetet bör givetvis ske parallellt med tidtabellen för anslutningsförhandlingarna. Med tanke på Turkiets geostrategiska läge som en korsväg mellan EU, Kaukasus och Centralasien å ena sidan och Mellanöstern å den andra, uppmanar kommissionen Turkiet att spela en nyckelroll även i ledprojekten. Utan att omdefiniera leden, föreslår kommissionen att den sydöstra leden delas i två delar som bägge involverar Turkiet. Anslutningen från Turkiet till Kaukasus skulle omfattas av Tracecaramverket och förgreningen till Egypten av Europa-Medelhavsstrukturerna, och anslutas till den sydvästra leden som del av Medelhavslederna (se avsnitt 4.6 och 4.7).

4.6. Tracecakorridoren

Av de fem lederna är Tracecakorridoren den enda vars samarbete organiseras genom ett multilateralt avtal som undertecknats av de berörda länderna[10]. Bland de institutioner som inrättas genom avtalet återfinns en mellanstatlig kommission som består av myndigheter på högsta nivå eller deras bemyndigade representanter, oftast premiärministerns ställföreträdare med ansvar för transportfrågor, transportministern och/eller utrikesministern samt ett ständigt sekretariat. Flera arbetsgrupper har inrättats och den mellanstatliga kommissionen godkände 2006 en långsiktig strategi till och med 2015 och 2007 antog den en handlingsplan som ska genomföras till 2010.

Tracecaramverket är en lämplig bas med sin solida rättsliga grund, sin uppsättning institutioner och inriktningen på genomförandestrategin för korridoren. Kommissionen anser dock att Tracecas institutionella och politiska dimensioner bör förstärkas och moderniseras, främst för att man på ett effektivt sätt ska kunna utveckla korridoren och hantera den politiska diskussionen, som nu omfattas av Bakuprocessen.

Den mellanstatliga kommissionen beslutade i december 2007 att målet för sonderingssamtalens andra fas skulle vara att utforska om/hur ett framtida rättsligt och institutionellt ramverk skulle kunna bygga på Tracecastrukturerna, och på så vis skulle det skapas en förnyad, långsiktig bas för vårt samarbete. Man måste också hitta en optimal lösning för Bakuprocessen, eftersom de förnyade dokumenten och strukturerna på ett effektivt sätt måste kunna tjäna både korridoren (infrastruktur) och (övergripande) åtgärder för regional tillnärmning.

4.7. Medelhavslederna och handlingsplanen för regionala transporter

Sedan Barcelonaprocessen inleddes 1995 har kommissionen aktivt stöttat utvecklingen av ett integrerat transportsystem i medelhavsområdet. Följaktligen är området förmodligen det som varit mest framgångsrikt i fråga om att bygga ut de transeuropeiska transportnäten.

Relevanta institutioner har redan inrättats, inklusive ministerkonferenser som ska fatta strategiska beslut, transportforumet för Europa-medelhavsområdet som ska samordna gemensamma insatser och utveckla ett integrerat regionalt transportsystem samt flera arbetsgrupper för infrastruktur och övergripande åtgärder. Den handlingsplan för regionala transporter som forumet antog i maj 2007 är ett stort steg i riktning mot genomförandet av huvudlederna i regionen genom reformer av regelverket och en fullständig uppsättning av övergripande åtgärder. Vidare har ett tekniskt sekretariat, CETMO, inrättats för att täcka länderna i västra medelhavsområdet, för den östra delen finns dock inget liknande sekretariat.

Vid Lissabonkonferensen den 3 december 2007 gratulerade vice ordförande Barrot ministrarna till deras aktiva engagemang i utvecklingen och genomförandet av medelhavslederna. Forumet och arbetsgrupperna uppmanades att fortsätta det framgångsrika arbetet och att ta itu med de få återstående problemen under andra fasen av sonderingssamtalen. Det rör sig om effektiv övervakning av genomförandet av lederna i regionen, inrättandet av ett tekniskt sekretariat för östra medelhavsområdet och förstärkt samordning genom ett samförståndsavtal eller ett internationellt avtal.

5. SLUTSATS

Den första omgången av sonderingssamtalen har visat att det finns ett starkt intresse från grannländerna och övriga berörda parter att sammanföra ledprojekten och en bredare politisk dialog. Samtalen har lett till smärre ändringar av rekommendationerna i meddelandet Riktlinjer för transporter i Europa och grannregionerna så att bättre hänsyn kan tas till den senaste utvecklingen, framförallt i fråga om initiativen ett gemensamt europeiskt luftrum och Galileo samt utvecklingen av transeuropeiska transportnät på västra Balkan och i Turkiet.

Den institutionella strukturen som kommissionen föreslog har också fått stöd från grannländerna och övriga berörda parter, som samtliga betonar vikten av regionalt samarbete längs en led och av att bygga på befintliga ramverk.

Under sonderingssamtalens andra fas bör följande frågor behandlas utöver de ledspecifika frågor som behandlats i föregående avsnitt:

- Man bör eftersträva ett fast åtagande från grannländerna i fråga om det förstärkta samarbetet.

- Man bör uppnå ett avtal med befintliga regionala strukturer om nya uppgifter som ger effektiv övervakning av lederna.

- Man bör komma överens om att skapa eller slutföra regionala strukturer för de leder där sådana saknas.

Kommissionen har redan planerat in flera möten under våren 2008. En andra lägesrapport om sonderingssamtalen kommer att läggas fram i september 2008, som bland annat ska innehålla en rekommendation till rådet om att inleda förhandlingar och en bedömning av de finansiella behoven, vilket inte ska påverka de fleråriga finansiella ramarna för de berörda politiska områdena.

[1] KOM(2006) 726, 4.12.2006.

[2] KOM(2007) 774, 5.12.2007.

[3] Antaget den 5 mars 2008.

[4] KOM(2007) 32, 31.1.2007

[5] Underlaget till utvecklingen av politiken förbereddes av en högnivågrupp under ledning av kommissionens f.d. vice ordförande Loyola de Palacio. Rapporten Networks for peace and development finns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/ten/transport/external_dimension/index_en.htm.

[6] De alleuropeiska korridorerna I, IV, V, VI och VII ligger nu till största delen inom EU.

[7] Anslutningsförhandlingar inleddes med Kroatien 2005. I december 2005 beviljade Europeiska rådet f.d. jugoslaviska republiken Makedonien status som kandidatland, men anslutningsförhandlingarna har ännu inte inletts.

[8] Enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244 av den 10 juni 1999.

[9] Luftfartssektorn omfattas redan av avtalet om det gemensamma europeiska luftrummet.

[10] Följande länder har undertecknat: Afghanistan, Armenien, Azerbajdzjan, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, Republiken Moldavien, Tadzjikistan, Turkiet, Ukraina och Uzbekistan samt EU-länderna Rumänien och Bulgarien. Pakistan och Iran har ansökt om medlemskap.