Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 med avseende på dess utvidgning till att gälla medborgare i tredje land (98/C 6/06) (Text av betydelse för EES) KOM(97) 561 slutlig - 97/0320(CNS)

(Framlagt av kommissionen den 10 december 1997)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 51 och 235 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, som har lagts fram efter samråd med arbetsmarknadens parter och med administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetare,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Europeiska rådet beslutade vid sitt möte på Korfu i juni 1994 att förstärka ansträngningarna för att, på Europeiska unionens nivå, fastställa en övergripande strategi för att bekämpa rasism och främlingsfientlighet.

I sin resolution av den 5 oktober 1995 om bekämpning av rasism och främlingsfientlighet på områdena för sysselsättning och sociala frågor (1) erkände rådet och medlemsstaterna "den stora betydelsen av att, som ett bidrag till den gemensamma kampen mot rasism och främlingsfientlighet, på Europeiska unionens respektive medlemsstaternas nivå, inom ramen för dessas respektive kompetensområden, på socialpolitikens område genomföra en politik som bygger på principerna om icke-diskriminering och lika möjligheter".

Europaparlamentet har vid flera tillfällen begärt att likabehandlingen på det sociala området mellan medborgare i gemenskapen och medborgare i tredje land skall förverkligas, bland annat i sin resolution av den 30 januari 1997 om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism samt om Europaåret mot rasism (1997) (2).

Ekonomiska och sociala kommittén har framfört samma begäran, bland annat i sitt yttrande av den 26 september 1991 om ställningen för migrerande arbetstagare från tredje land (3).

I ingressen till den europeiska enhetsakten understryker medlemsstaterna behovet av att "verka tillsammans för att främja demokratin på grundval av de grundläggande rättigheter - särskilt frihet, jämlikhet och social rättvisa - som erkänns i medlemsstaternas konstitutioner och andra lagar, i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt i Europeiska sociala stadgan".

Enligt artikel F.2 i Fördraget om Europeiska unionen skall unionen "som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950, och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner".

Främjandet av en hög nivå i fråga om socialt skydd och en höjning av levnadsstandarden och livskvaliteten i medlemsstaterna utgör mål för gemenskapen.

Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (4) tillämpas redan på arbetstagare som flyttar inom gemenskapen, även om de inte har utnyttjat sin rätt till fri rörlighet i egenskap av migrerande arbetstagare.

Eftersom vissa bestämmelser i förordning (EEG) nr 1408/71 redan är tillämpliga på personer som inte är migrerande arbetstagare enligt artikel 48 i EG-fördraget, innebär artikel 51 i EG-fördraget att gemenskapen kan samordna de nationella systemen för social trygghet för samtliga arbetstagare som är försäkrade inom något av dessa system, även om de inte är migrerande arbetstagare enligt artikel 48 i EG-fördraget.

Det stora antal rättsliga instrument som för närvarande kan tillämpas på medborgare i tredje land för att lösa problem avseende samordningen av systemen för social trygghet i medlemsstaterna ger upphov till en betydande rättslig och administrativ komplexitet.

Avsaknaden av tydliga och enhetliga regler för samordning i fråga om social trygghet kan leda till särskilda svårigheter, såsom inbetalning av dubbla avgifter, för tjänsteleverantörer som har anställda som är medborgare i tredje land.

Med anledning härav bör tillämpningen av förordning (EEG) nr 1408/71 utvidgas till att omfatta medborgare i tredje land. Nämnda förordning bör ändras i enlighet härmed.

Övergångsbestämmelser bör antas för att skydda de personer som den här förordningen gäller och undvika att dessa personer förlorar rättigheter på grund av att förordningen träder i kraft.

Utvidgningen av förordning (EEG) nr 1408/71 till att gälla medborgare i tredje land är ett sätt att eftersträva målet om likabehandling på det sociala området, särskilt i fråga om samordningen av systemen för social trygghet i medlemsstaterna, för dessa personer jämfört med medborgare i gemenskapen, samt målet att förenkla och förtydliga de rättsliga regler som är tillämpliga i gemenskapen.

Utvidgningen av förordning (EEG) nr 1408/71 till att gälla medborgare i tredje land bör inte medföra någon rätt för de berörda att resa till en medlemsstat, att vistas eller bosätta sig där, eller att få tillträde till medlemsstatens arbetsmarknad.

För att nå dessa mål är det nödvändigt och lämpligt att en ändring av reglerna för samordning av de nationella systemen för social trygghet sker genom ett tvingande gemenskapsrättsligt instrument som är direkt tillämpligt i samtliga medlemsstater.

De ändringar som införs genom denna förordning är förenliga med bestämmelserna i artikel 3b tredje stycket i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EEG) nr 1408/71 ändras på följande sätt:

1. I artikel 1 skall leden d och e utgå.

2. Artikel 2 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande text:

"1. Denna förordning gäller anställda och egenföretagare som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i en eller flera medlemsstater samt deras familjemedlemmar och efterlevande."

b) Punkt 2 skall utgå.

3. Artikel 22a skall ersättas med följande text:

"Artikel 22a

Särskilda regler för vissa grupper av personer

Utan hinder av vad som sägs i artikel 2 gäller artikel 22.1 a och 22.1 c också för personer som är försäkrade i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat samt för familjemedlemmar som är bosatta tillsammans med dem."

4. Följande artikel skall införas som artikel 95c:

"Artikel 95c

Övergångsbestämmelser för tillämpningen av förordning (EG) nr . . . (*)

1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EG) nr . . . för en period före den . . . (**).

2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla anställningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstiftning före den . . . skall beaktas vid fastställande av förmåner enligt denna förordning.

3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1, skall rätt till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänför sig till ett försäkringsfall som inträffade före den . . .

4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall, efter ansökan av honom beviljas eller utges på nytt från och med . . ., under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte har medfört utbetalning av ett engångsbelopp.

5. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den . . . kan på begäran av personen i fråga omprövas med beaktande av bestämmelserna i förordning (EG) nr . . .

6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år från den . . ., skall rättigheter som har förvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, utan att bestämmelserna i någon medlemsstats lagstiftning om förverkande eller preskription av rättigheterna kan åberopas mot personen i fråga.

7. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in efter utgången av den tidsfrist som avses i punkt 6, skall rättigheter, som inte förverkats eller preskriberats, gälla från den dag ansökan lämnas in, såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt någon medlemsstats lagstiftning.

(*) Nummer på den förordning som beslutas på grundval av detta förslag.

(**) Datum för ikraftträdande för den förordning som beslutats på grundval av detta förslag."

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den första dagen i månaden efter den månad under vilken förordningen offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i samtliga medlemsstater.

(1) EGT C 296, 10.11.1995, s. 13.

(2) EGT C 55, 24.2.1997, s. 17.

(3) EGT C 339, 31.12.1991, s. 82.

(4) EGT L 149, 5.7.1971, s. 2. Förordningen uppdaterad genom förordning (EG) nr 118/97 (EGT L 28, 30.1.1997, s. 1) och senast ändrad genom förordning (EG) nr 1290/97 (EGT L 176, 4.7.1997, s. 1).