Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP) - Första officiella utkastet"

(98/C 407/15)

Den 2 juli 1998 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med bestämmelserna i artikel 23 c i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP) - Första officiella utkastet".

Sektionen för regional utveckling, landsbygds- och stadsplanering, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 17 juli 1998. Föredragande var Bernard Boussat.

Vid sin 357:e plenarsessionen den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 9 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 110 röster för, 2 emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Vid det informella mötet för ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering som hölls i Liège 1993 under belgiskt ordförandeskap beslutade medlemsstaterna att utarbeta en regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP) avsett att fungera som ett informations och referensdokument för den europeiska politiken för regional utveckling.

1.2. Ett första dokument kallat "Principer för en politik för regional planering" (ej officiell svensk titel) antogs vid ett informellt möte i Leipzig 1994. Denna text, som definierar inriktningen och de allmänna villkoren som skulle styra utarbetandet av detta utvecklingsperspektiv baserades på ett meddelande från kommissionen, framlagt samma år, "Europa 2000+ - samarbete för en fysisk planering inom EU", om vilket kommittén har yttrat sig två gånger, i mars () och september 1995 ().

1.3. Ett första officiellt utkast till regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv framtaget i kommittén för regional utvecklingsplanering (CSD), en arbetsgrupp med företrädare för medlemsstaternas regeringar och Europeiska kommissionen, lades fram vid ett informellt möte med ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering i Noordwijk den 9 och 10 juni 1997.

1.4. Ordförandeskapets slutsatser vid detta tillfälle betonar särskilt projektets vikt både som underlag för den politiska diskussionen om hur europeisk regionalpolitik, i enlighet med de operationella målen som uppställdes i Leipzig, kan bidra till ekonomisk och social sammanhållning, till en hållbar utveckling och balanserad konkurrenskraft inom alla delar av EU och samtidigt som ram för en förstärkt relation mellan den politik som är inriktad på stadsområden och den som avser landsbygdsområden.

1.5. Dessa slutsatser, liksom för övrigt det första officiella utkastet till ESDP, anger att det utarbetade projektet måste bli föremål för en bred politisk debatt, inte bara i medlemsstaterna och inbördes mellan dem, utan även mellan kommissionen och de andra europeiska institutionerna, däribland Ekonomiska och sociala kommittén.

1.6. Utvecklingsplaneringen är ett politisk dokument som är rådgivande och inte normativt och bygger på en kontinuerlig process som bör ge möjlighet till att fortlöpande uppdatera det. Det är avsett att utgöra en samarbetsram som beaktar de olika politiska och regionala nivåerna i Europa. Samarbetsramen sätts upp kring tre målsättningar som anses grundläggande och av lika stor vikt: ekonomisk och social sammanhållning, en hållbar utveckling och balanserad konkurrenskraft inom alla delar av EU. ESDP-processen beräknas vara avslutad i mitten av 1999 under det tyska ordförandeskapet.

1.7. Kommittén hoppas för övrigt livligt att detta kommer att ske på utsatt tid eftersom den nuvarande verksamheten påbörjades redan för fem år sedan.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Ekonomiska och sociala kommittén anser att regionalpolitiken särskilt genom ESDP har en grundläggande roll att spela i strävandena efter en jämn och hållbar utveckling i Europa. Eftersom en sådan strategi är ett viktigt villkor för en hållbar utveckling, har kommittén sedan länge uttalat sig till förmån för att en sammanhängande strategi för regional utvecklingsplanering i Europa utarbetas och sätts i verket, om vilket kommitténs yttranden i frågan från de senaste åren vittnar.

2.2. Den europeiska modellen för regional utvecklingsplanering kan uppenbarligen med svårighet upprätthållas i framtiden i den mån den innebär en överdriven koncentration av både befolkning och ekonomisk aktivitet, och i mer allmänna termer, välstånd, till vissa centrala områden i Europeiska unionen. Om inte all politik som rör den fysiska planeringen, särskilt den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken, genomgripande förändras kan ett framtidsperspektiv med nya utvidgningar bara bidra till att än mer förstärka denna tendens till koncentration.

2.3. Att införa en politik för regional utvecklingsplanering på gemenskapsnivå som utarbetats med respekt för de nationella systemen för ansvarsfördelning är en nödvändighet vilket särskilt framgår av flera artiklar i fördraget (129b, 129d, 130 och 130s t.ex.), liksom av flera kapitel i vitboken "Tillväxt, konkurrenskraft, sysselsättning".

2.4. Kommittén välkomnar och stöder de ansträngningar som görs för att utarbeta en sådan strategi. Det första officiella utkastet till ESDP utgör ett av de första konkreta resultaten av denna strategi. Kommittén delar ordförandeskapets slutsatser från det informella möte som ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering höll i Noordwijk i juni 1997, särskilt vad gäller vikten av detta första officiella utkast som grund för en politisk diskussion om hur den europeiska politiken för regional utvecklingsplanering kan bidra till integration av ekonomisk och social sammanhållning, en hållbar utveckling och konkurrenskraft i hela gemenskapen.

2.5. Kommittén instämmer med de grundläggande målsättningar som ställs upp i utvecklingsplaneringen, vilka stämmer väl med de prioriteringar som kommittén själv har definierat. Kommittén beklagar emellertid att en förbättrad livskvalitet för medborgarna inte uttryckligen framställs som ett grundläggande mål för alla åtgärder för regional planering och påminner om att man redan har betonat att "livskvaliteten utgör både det främsta målet för den europeiska markanvändningen och huvudkriteriet för att identifiera lösningar" (). Denna målsättning är särskilt viktig om man betänker hur allvarlig den ekonomiska och sociala situationen är i ett stort antal av de stora stadsområdena i Europeiska unionen.

2.6. Totalt sett anser kommittén att det första officiella utkastet är en framgång jämfört med föregående dokument, eftersom analysen av de stora problemområdena verkar vara mer fördjupad och förfinad. Kommittén anser emellertid att denna text, särskilt i sin analys av de regionala situationerna och i beskrivningen av det europeiska områdets styrkor och svagheter, genom det tematiska tillvägagångssätt som valts, snarast har en akademisk och beskrivande karaktär. ESK beklagar avsaknaden av en analys som vilar på en genomgång av de stora geografiska enheterna (Medelhavet, Östersjön, Atlantbågen, Alperna, osv.) vilket med säkerhet är en mer lämplig nivå än medlemsstaterna för att utarbeta och genomföra en integrerad politik för regional utvecklingsplanering - ett tillvägagångssätt som för övrigt antyddes av kommissionen i dess meddelanden "Europa 2000" och "Europa 2000+".

2.7. Kommittén beklagar likaså att texten inte behandlar de specifika problemen som finns i Europeiska unionens mest perifera områden och ö-områden, liksom i bergsområden. Vad gäller det senare vill kommittén påminna om att bergsområden utgör 30 % av unionens territorium, har ungefär 30 miljoner invånare och ekonomiska, sociala och miljömässiga problem som EU inte kan ignorera.

2.8. Kommittén anser att bergsområden liksom de mest perifera områdena och öområdena inte bara måste ingå i alla överväganden om regional utvecklingsplanering, utan också erkänna vad gäller deras specifika problem.

2.9. Vad gäller stadsområdenas problem hänvisar kommittén till alla de överväganden och förslag som den uttryckt i sina yttranden från september 1996 om "Europeiska unionens roll i stadsfrågor" () och från januari 1998 om kommissionens meddelande "Mot ett program för städer inom Europeiska unionen" (). Kommittén anser emellertid att det är nödvändigt att precisera att den anser att följande två områden borde analyseras i närmare detalj: problem som rör de perifera områdena särskilt vad gäller deras relationer med stadsområden och medelstora städer som förbindelse mellan landsbygd och de stora städerna.

2.10. Mot denna bakgrund verkar det i detta skede vara alltför tidigt för en detaljerad analys av dokumentets innehåll, särskilt eftersom det fortfarande, i ljuset av den pågående debatten särskilt på interinstitutionell nivå, liksom i ljuset av resultatet från de sju temaseminarier som redan hållits och som kommer att hållas fram till slutet av november 1998, torde ske avsevärda förändringar från den nuvarande versionen till dess att dokumentet färdigställs under det tyska ordförandeskapet.

2.11. Det är dock redan nu nödvändigt att göra vissa kommentarer både om metoderna för utarbetandet av utvecklingsplaneringen och om innehållet i detta dokument. Dessa kommentarer grundar sig på de principer som ESK anser borde föregå utarbetandet av det första officiella utkastet av ESDP (), nämligen följande:

- Beaktande av kraften, möjligheterna och de inneboende problemen i regionerna.

- Respekt för skillnader i geografisk, socioekonomisk och kulturell situation som ligger bakom den fysiska planeringen av regionerna och bevarande av den interna balansen.

- Antagande av ett nationsövergripande, gränsöverskridande arbetssätt på det nationella, regionala och lokala planet i samverkan mellan de olika nivåerna och i samstämmighet med de berörda medlemsstaternas politik.

- Införande av en beslutskoordinering mellan de olika politikområden som har effekt på den regionala planeringen (ekonomisk politik och sysselsättningspolitik, transeuropeiska nätverk, strukturpolitik, konkurrenspolitik, mm)

- Strävan efter konvergens mellan ett arbetsätt som utgår från "gräsrotsnivå" och ett som utgår från "toppen".

3. Ytterligare kommentarer: ökad delaktighet av arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper

3.1. Kommittén anser att det är särskilt angeläget att återupprätta ett partnerskap med arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper. Avsaknaden av detta har fram till nu varit en stor brist. Kommittén gläder sig åt att det vid det informella mötet i Noordwijk erkändes att det behövs en bred debatt mellan alla berörda instanser, och särskilt en interinstitutionell dialog, i akt och mening att åstadkomma konsensus om målsättningar och principer som bör bära upp utvecklingsplaneringen, de valda politiska alternativen och deras praktiska genomförande.

3.2. Detta är desto mer angeläget eftersom ett av de resultat som man väntar sig av den text som nu granskas är att ett ökat medvetande skall främjas om det ökade beroendet mellan olika regioner, mellan olika politiska områden liksom mellan de olika berörda förvaltningsnivåerna hos den regionala utvecklingens alla aktörer, ett medvetande som leder till att samarbete utvecklas. Dessutom betonas nödvändigheten att identifiera de parter som klarar av att dela detta ansvar och att definiera regler och samarbetsformer och möjligheter till gemensamma åtgärder ().

3.3. Denna ambition till trots beklagar kommittén att det första officiella utkastet inte har utarbetats efter principer och förfaranden som säkerställer den öppenhet som ett sådant arbete kräver, särskilt genom att alla den regionala utvecklingens aktörer får delta. I kommitténs tidigare yttranden har den särskilt insisterat på att utvecklingsplaneringen skall utarbetas i partnerskap med alla aktörer inom de ekonomiska och sociala intresseorganisationerna. I sitt tidigare anförda yttrande från september 1995 betonade kommittén att:

"utarbetandet av utvecklingsplanen framför allt måste ses som en partnerskapsprocess som fungerar på en relevant nivå och som garanterar att de berörda parterna deltar. Detta tillåter att man praktiskt tar hänsyn till inte bara yttre påverkan på utvecklingsprocessen utan också samspelet och samverkan mellan aktörerna inom den fysiska planeringen".

3.4. Detta konstaterande vad gäller metodvalet för utarbetandet av utvecklingsplaneringen illustrerar de begränsningar, för att inte säga brister, som samarbetet mellan de regeringar som leder processen uppvisar och i synnerhet arbetsmetoderna i kommittén för regional utvecklingsplanering (CSD), som helt tycks ignorera principerna om information och konsultation. Denna situation lyfter ånyo fram frågan om regional utvecklingsplanering bör inlemmas i gemenskapens behörigheter.

3.5. Kommittén vill återigen påpeka att regional utvecklingsplanering i sig själv är ett begrepp i vilket självklart ingår öppenhet och ett direkt ansvar hos de europeiska medborgarna i de val som fattas. Vidare ses det som självklart att alla berörda aktörer kan delta, till vilka i första hand räknas arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper på alla nivåer.

3.6. En utvidgning av bedömningens omfattning är således oumbärlig, särskilt som utvecklingsplaneringen är avsedd att under kommande år tjäna som referens vid formuleringen och genomförandet av den gemenskapspolitik som har inverkan på den fysiska planeringen.

3.7. Detta perspektiv kan verka föga kompatibelt med, till och med stå i motsatsställning till, konstaterandet att utvecklingsplaneringen inte är bindande, om det inte vore för det att det betonas att detta också skall vara en referens för medlemsstaterna själva, på olika nivåer av berörda förvaltningar. Kommittén anser dessutom att för att fungera som en nyttig referenspunkt bör utvecklingsplaneringen uppdateras med jämna, men tillräckligt spridda mellanrum. Intervaller på fem till sju år borde härvidlag övervägas.

3.8. Mot denna bakgrund är det än mer angeläget att utvidga bedömningens omfattning eftersom modellpilotprojekt för utvecklingsplaneringen håller på att utarbetas utan verklig involvering av de lokala och regionala aktörerna (se punkt 6 nedan).

3.9. Kommittén begär därför omedelbart, återigen, att partnerskapsprincipen skall vara en integrerad del av alla förberedelser, översyner och genomförande av ESDP. Kommittén hävdar vidare att det är nödvändigt att åtgärda de institutionella svagheterna i samarbetet mellan regeringarna. Därför begär kommittén att möjligheten att integrera den fysiska planeringen i de behörigheter som tillkommer gemenskaperna återigen skall undersökas, liksom frågan om en institutionalisering av ministerrådet för ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering och stadgan för kommittén för regional utvecklingsplanering.

3.10. Denna kommitté borde omvandlas till en rådgivande kommitté som skall arbeta i nära samråd och samarbete med de regionala och lokala myndigheterna och med arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper. Arbetsuppgifter och -metoder för kommittén för regional utvecklingsplanering bör i det sammanhanget också klart fastställas, liksom dess sammansättning ses över för att kunna ta med representanter för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer som tar del i arbetet med regional utvecklingsplanering.

4. Utvecklingsplaneringen och gemenskapspolitiken

4.1. Innehållet i det första officiella utkastet av ESDP illustrerar entydigt samverkan mellan politiken för regional utvecklingsplanering och vissa andra områden inom politiken samt de samordningseffekter som kan erhållas och som kan komma att medverka till att målet ekonomisk och social sammanhållning kan uppnås. I det första officiella utkastet betonas att det bidrag som ESDP skulle kunna ge för att uppnå en mer sammanhängande gemenskapspolitik borde vara ett centralt inslag i den kommande debatten om den fysiska planeringen i EU. Den meningen från dokumentet summerar utan tvivel möjligheterna som ligger i den kommande debatten.

4.2. Kommittén delar helt detta synsätt som överensstämmer med dess egna analyser. Kommittén kräver dock att målet med sådana samordningseffekter skall vara att eliminera vattentäta skott mellan olika byggstenar i gemenskapspolitiken, minska de potentiella konfliktkällorna och slutligen optimera gemenskapspolitikens samordning inom ramen för en samlad framtidssyn på regionens fysiska planering som en majoritet av medborgarna kan dra nytta av.

4.3. Europeiska unionen och medlemsstaterna har härvidlag ett ansvar att beakta vad gäller effekterna av genomförandet av viss politik för olika sektorer (gemensamma jordbrukspolitiken, miljöpolitik osv). En samordning av helheten på europeisk nivå skulle ha fördelen att tillåta en bättre överskådlighet och därmed en bättre förståelse för gemenskapspolitiken på fältet. Samordnade informationsåtgärder bör göras för att åstadkomma detta.

4.4. Kommittén betonar den vikt den härvidlag tillmäter politiken för transeuropeiska nätverk för transporter och telekommunikationer. Att sådana nätverk förverkligas är inte bara en geografisk integrationsfaktor utan också, och framför allt, en ekonomisk och social sådan. Kommittén anser vidare att lika tillgång till infrastruktur är av yttersta vikt för en balanserad utveckling i EU.

4.5. Kommittén är förvånad och beklagar livligt att det första utkastet saknar alla överväganden om såväl sysselsättningspolitikens inverkan på den fysiska sammanhållningen i unionen som om denna politiks möjliga bidrag till att minska skillnaderna och obalansen mellan regionerna. Denna avsaknad, vilken utgör en grundläggande brist i det första officiella utkastet, är desto mer anmärkningsvärd eftersom inga åtgärder för regional planering, må det vara på europeisk nivå, nationell, regional eller lokal nivå, kan lyckas om man bortser från sysselsättningspolitikens inverkan på regionen, både vad gäller regional utvecklingsplanering och fördelning av befolkning och tillgångar.

4.6. Kommittén betonar att en ny bestående balans i EU i framtiden bara kan åstadkommas om den fastslagna och genomförda strategin tillåter en balans mellan konkurrenskraft och ekonomisk och social sammanhållning, mellan ekonomiska framsteg och principerna och målsättningarna solidaritet och social rättvisa, mellan ekonomisk utveckling och social utveckling. Sysselsättningspolitiken har uppenbarligen en avgörande roll vid förverkligandet av denna målsättning vilket gör det oundgängligt att fastställa och genomföra en samordnad politik för regional planering. De territoriella sysselsättningspakterna, som syftar till att knyta samman alla berörda parter vad gäller sysselsättning på en lämplig regional nivå, är ett exempel på en sådan samordnad åtgärd () och på vikten av en regionalpolitisk dimension när man bygger ett varaktigt Europa ().

4.7. Även om den nämns bland de politikområden som har det största inflytandet på den fysiska planeringen i Europa utvärderas politiken för forskning och teknisk utveckling (FoTU) konstigt nog inte alls. FoTU är emellertid ett område där skillnaderna mellan medlemsstaterna är som störst. I enlighet med den första rapporten om ekonomisk och social sammanhållning är dessa skillnader relaterade som 1 till 13 (jämfört med 1 till 5 för BNP/capita) ().

4.8. Det första officiella utkastet saknar också en analys av inre marknadens påverkan på den fysiska planeringen liksom av vilken roll som tjänster av allmänt ekonomiskt intresse spelar vad gäller att främja social och territoriell sammanhållning i unionen, i enlighet med de nya bestämmelserna i artikel 16 i EU-fördraget.

4.9. Kommittén anser vidare att varje långtidsplan för att utveckla det europeiska territoriet också måste ta i beaktande de eventuella effekterna på den fysiska planeringen av införandet av euron. Man kan tro att införandet av euron kommer att ge en ny tillväxt av handel inom gemenskapen med varor och tjänster som kommer att ha en avgörande inverkan särskilt på fördelningen av ekonomisk verksamhet och befolkning i Europa, särskilt vad gäller gränsöverskridande regioner. Mer generellt borde euron kunna bidra till att ge det europeiska ekonomiska och monetära området en territoriell dimension.

4.10. Den text som granskas manar till ett ökat beaktande av de långsiktiga prioriteringar som fastställts inom ramen för strategierna för regional planering och betonar nödvändigheten av en ökad konvergens mellan strukturpolitiken och den fysiska planeringen. Icke desto mindre är både medlemsstaterna och Europeiska kommissionen för närvarande överens om att vägra att överväga territoriella kriterier när strukturfondernas medel fördelas.

4.11. Kommittén delar denna inställning och betonar att den debatt som för närvarande förs om ESDP inte bör påverka de pågående institutionella förfarandena vad gäller reformeringen av strukturfonderna för perioden 2000-2006.

4.12. Kommittén anser icke desto mindre att strukturfondernas verksamhet och politiken för regional utvecklingsplanering har samma mål: förstärkt ekonomisk och social sammanhållning och ett konkurrenskraftigt Europa. Kommittén anser härvidlag att utsikten till nya utvidgningar av Europeiska unionen, till exempel, gör det oundgängligt att, när dessa genomförs, göra fördjupade överväganden av samspelet mellan strukturpolitiken och den fysiska planeringen.

4.13. Kommittén vill vidare understryka att det är en prioritet att ta in ett kapitel om territoriella perspektiv på utvidgningen i utkastet till ESDP. Kommittén gläder sig åt att detta erkändes vid ministerseminariet i Echternach, den 9 december 1997, och gläder sig även åt att Europeiska kommissionen vid det informella mötet med ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering som hölls i Glasgow den 8 juni 1998 lade fram en studie avsedd att tjäna som bidrag till utarbetandet av ett extra kapitel i ESDP på detta tema. Vi stöder vidare de åtgärder som det brittiska ordförandeskapet för Europeiska unionen inlett för att från och med nu inkludera kandidatländerna i ESDP-processen, i enlighet med slutsatserna från Noordwijk och Echternach.

4.14. Kommittén föreslår härvidlag att när tiden är inne skall de ytterligare politiska möjligheterna definieras på ett sätt som tar med detta utvidgningsperspektiv och beaktar de nya möjligheter för regionalpolitiken som kommer med utvidgningen, både för de nya medlemsstaterna och för det nuvarande EU med 15 medlemsstater, liksom för områdena vid Europeiska unionens gränser.

4.15. Kommittén betonar till exempel att utvidgningen kommer att medföra en förflyttning av Europas tyngdpunkt mot öst vilket kommer att ge ökad emfas åt de problem som de perifera regionerna i unionen redan känner av (kommunikationer, transportinfrastruktur, tillgång till ekonomisk aktivitet, osv), något som kommer att göra det än mer oundgängligt att eftersträva en ny regional balans. Att främja samarbete, i synnerhet med Europarådet, är oundgängligt, inte bara i det här sammanhanget, utan även inför utsikten av ett beslut om och införande av en gränsöverskridande samarbetsram bland annat inom området regional utvecklingsplanering, med de länder som inte är medlemmar av EU, särskilt i Östeuropa, något som kommittén efterlyser.

4.16. Mer generellt och för att ge en framåtblickande analys, beklagar kommittén att texten inte i tillräcklig utsträckning tar i beaktande frågan om Europas ställning gentemot andra geografiska regioner i världen. En sådan analys skulle vara nyttig för analysen av hur Europeiska unionens resurser och fördelar skall tas till vara och säkerställa hela unionens externa konkurrenskraft gentemot dess stora konkurrenter i världen.

5. Ett observationsorgan i samverkan för europeisk regional utvecklingsplanering (ORATE)

5.1. I enlighet med den princip som fastslogs redan 1994 i Leipzig förnyade ministrarna i Noordwijk sitt stöd till ett observationsorgan i samverkan för europeisk regional utvecklingsplanering (ORATE). Som ett resultat av konstaterandet att den regionala europeiska statistiska verksamheten är otillräcklig för att säkerställa en uppföljning av gemenskapsterritoriets utveckling har man skapat detta observationsorgan, som skall ansvara för att vetenskapliga och tekniska aspekter av utarbetandet och den regelbundna uppdatering av ESDP. Ytterligare orsaker är omfattande brister vad gäller tillgängliga jämförbara uppgifter, kvantifierade och försedda med geografiska hänvisningar samt frånvaron, till dags dato, av samstämmighet om vilka kriterier och pålitliga indikatorer som gör det möjligt att fastställa en regionernas och stadsområdenas typologi.

5.2. Ett utkast om mandat, verksamhetsfält, organisation, finansiering och start av ORATE studerades vid det informella mötet med ministrarna med ansvar för regional utvecklingsplanering i Echternach. Ordförandeskapets slutsatser bekräftar principen om att starta ORATE, vilket skall föregås av en testperiod på två år (1998-1999) för vilken man ställt upp tre målsättningar:

- Bidrag till färdigställandet av ESDP under 1999, efter den breda debatt som pågår i medlemsstaterna och på europeisk nivå.

- Fastställande av vilka institutionella, rättsliga och ekonomiska villkor som är nödvändiga för att starta ORATE.

- Igångsättandet av ett studieprogram kopplat till ESDP som skall genomföras av specialiserade institutioner i medlemsstaterna i nätverk, ett program som skall föreslås av kommissionen men som medlemsstaterna skall knytas till vad gäller utarbetandet och som skall samfinansieras till 50 % av kommissionen med stöd av artikel 10 i ERUF.

5.3. Kommittén vill påminna om att den redan 1991 i sitt yttrande om meddelandet "Europa 2000" () efterlyste ett sådant observationsorgan. Den beklagar att trots att det varit mycket angeläget, av såväl politiska som juridiska och budgetmässiga motiv, detta ännu inte har startats. Kommittén gläder sig åt att Europaparlamentet är berett att undersöka om det är möjligt att införa en särskild budgetpost för finansieringen av ett observationsorgan av gemenskapskaraktär som består av ett nätverk av forskningsinstitut (), men kan redan nu konstatera att denna avsevärda försening införandet av ORATE kommer att hindra att det på ett effektivt sätt kan bidra till slutförandet av ESDP.

5.4. Kommittén betonar att ORATE inte skall vara en administrativ struktur för planering, inte heller ha beslutskompetens eftersom beslut i frågan om regional utvecklingsplanering till sin natur är politiska. Den påminner också om sitt yttrande från 1991 om meddelandet "Europa 2000" () i vilket kommittén begärde att detta observationsorgan skulle få viss autonomi i sin verksamhet gentemot offentliga nationella myndigheter och gemenskapsmyndigheter.

5.5. Kommittén begär slutligen att dess representanter och samtliga arbetslivsorganisationer skall knytas till uppföljningen av observationsorganets arbete, när detta väl har startats.

6. Genomförandet av ESDP

6.1. I det studerade dokumentet anges det som oundgängligt att experimentella och innovativa åtgärder genomförs för att "undersöka lämpligheten" i ESDP:s åtgärder och de politiska möjligheter som ryms inom den ramen. På gemenskapsnivå anses Interreg II uttryckligen vara det viktigaste experimentorganet. Man hänvisar även till artikel 10 i ERUF i vilken det föreskrivs en möjlighet till pilotåtgärder och pilotprojekt inom området regional utvecklingsplanering.

6.2. Kommittén stöder detta arbetssätt och yrkar på att initiativen skall få starkare stöd.

6.3. Kommittén påminner om att den bland annat i sitt yttrande från september 1995 () har rekommenderat att man genomför gränsöverskridande samarbetsprogram för regional utvecklingsplanering som går längre än de traditionella enkla gränsöverskridande åtgärderna. Kommittén bedömer i själva verket att utvecklingen av stora geografiska områden med gemensamma intressen (Medelhavet, Atlantbågen, Östersjön, Alperna, osv.) förutsätter att samarbete organiseras på dessa interregionala nivåer i syfte att åstadkomma en samordnad regional utvecklingsplanering (se punkt 2.6 ovan).

6.4. För att åstadkomma detta anser kommittén att det är oundgängligt att inom ramen för ESDP göra en studie av dessa samarbetsområdens styrkor och svagheter liksom av de speciella villkor som kommer att bestämma deras framtid.

6.5. Inför kommande utvidgningar bedömer kommittén det även som nödvändigt att åtgärder för gräns- och nationsöverskridande samarbete inom regional utvecklingsplanering definieras och genomförs med kandidatländerna.

6.6. I förlängningen av vad som sagts i punkt 3 har även frågan om partnerskap en avgörande betydelse inom ramen för genomförandet av ESDP. Kommittén beklagar djupt den slutenhet och den avsaknad av verklig konsultation under vilka Interregs program har utarbetats och genomförts. Information, rådslag och deltagande av alla på fältet aktiva aktörer berörda av den regionala utvecklingsplaneringen är fortfarande oundgängligt för detta.

6.7. Kommittén anser att det särskilt är Europeiska kommissionens ansvar att påverka medlemsstaterna så att det inte bara inleds en verklig diskussion med alla parter som berörs av den regionala utvecklingsplaneringen, utan så att alla berörda parter, inklusive arbetsmarknadens parter och andra berörda intresseorganisationer, fullt ut skall medverka i utarbetandet, genomförandet och uppföljandet av Interreg-programmen.

6.8. Kommittén rekommenderar även starkt att de principer i kommissionens förslag om strukturfonderna som avser utvidgning och fördjupning av partnerskapet också skall tas upp och genomföras inom ramen för de nya Interreg-programmen.

6.9. Kommittén betonar också att Interreg-programmen och åtgärderna och pilotprojekten till sin natur förutsätter att de ska utarbetas och genomföras öppet, med fullt deltagande av den regionala utvecklingsplaneringens aktörer, bland annat arbetsmarknadens parter och andra intresse- organisationer.

7. Avslutande kommentarer

7.1. Kommittén gläder sig över det arbete som utförts av ordförandeskapet i rådet under det första halvåret 1998 för att förbättra innehållet i det första officiella utkastet, ett arbete som särskilt lett till att del II Regionala utvecklingsplaneringsfrågor - den europeiska dimensionen - och IV, ESDP i praktiskt genomförande - utökats och förbättrats. Detta arbete utgör ytterligare ett bidrag till debatten om det första officiella utkastet till ESDP.

7.2. Kommittén gläder sig särskilt över utvecklingen vad gäller FoTU-politiken och konkurrenspolitiken som ingår i det dokument som ordförandeskapet lade fram vid det informella mötet i Glasgow.

7.3. Kommittén måste däremot återigen uttrycka sin besvikelse och sitt beklagande vad gäller frånvaron av varje utveckling i denna text kring sysselsättningsdimensionen av regional utvecklingsplaneringspolitik.

7.4. Kommittén har vidare med stort intresse noterat listan på framtida åtgärder för genomförandet av ESDP som det brittiska ordförandeskapet lagt fram och gläder sig särskilt åt den omsorg som det har ägnat åt att på exaktaste och mest systematiska sätt klargöra på vilken nivå åtgärderna bör genomföras (gemenskapsnivå, nationsövergripande, interregional, gränsöverskridande nivå eller i varje medlemsstat).

7.5. Kommittén noterar slutligen med tillfredsställelse den avsikt som ministrarna återigen bekräftade vid sitt möte i Glasgow, att den slutgiltiga ESDP skall antas i maj 1999 under det tyska ordförandeskapet. Kommittén kommer inte att underlåta att, om tillfälle bjuds och om det finns behov för detta, själv på nytt lämna ett bidrag för att ESDP skall färdigställas.

Bryssel den 9 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 133, 31.5.1995.

() EGT C 301, 13.11.1995.

() EGT C 30, 30.1.1997.

() EGT C 95, 30.3.1998.

() ESDP- Första officiellt utkastet - punkt I.F.

() Se särskilt följande yttranden från Ekonomiska och sociala kommittén: Sammanhållningens framtid och innebörden på lång sikt för strukturfonderna - EGT C 153, 28.5.1996. Europeiska unionens roll i stadsfrågor - EGT C 30, 30.1.1997.

() Vad gäller detta är två nyligen offentliggjorda meddelanden från kommissionen en viktig referens: Meddelande från kommissionen - En europeisk politik i sysselsättningens tjänst (KOM(97) 611, 12.11.1997). Miljö och sysselsättning (En hållbar utveckling i Europa) (KOM(97) 592, 18.11.1997).

() KOM(96) 542 slutlig/2, 8.4.1997.

() EGT C 339, 31.12.1991, punkt 4.6 (Meddelandet är inte översatt till svenska. Ö.a.).

() Europaparlamentets resolution av den 2 juli 1998 om den fysiska planeringen och utvecklingsprogrammet för det europeiska området (EP 271.026, s 39) [A4-0206/98, övers. anm.].