B4-0056, 0064, 0066, 0092, 0101 och 0108/99

Resolution om situationen för de mänskliga rättigheterna i Indonesien och Östtimor

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sina tidigare resolutioner om Indonesien och Östtimor,

- med beaktande av FN:s resolutioner om Östtimor,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte den 11 och 12 december 1998, och av följande skäl:

A. Sedan diktator Suharto störtades har situationen i Indonesien knappt ändrats, trots de löften om reformer som president Habibie avgav när han tillträdde i maj 1998. Inga förbättringar har skett vad gäller avsaknaden av demokratin och respekt för de mänskliga rättigheterna eller vad gäller levnadsförhållandena för stora delar av befolkningen.

B. Indonesiska säkerhetsstyrkor har svarat på demonstrationer och upplopp med överdrivet våld, inklusive dödligt våld, i synnerhet i mitten av november 1998 då 16 personer antas ha dödats i Jakarta och under de senaste dagarna i Aceh, där åtminstone 8 soldater och 17 civila dödades i upplopp och till följd av de kraftåtgärder som användes för att slå ner upploppet.

C. Det är oroväckande att det förekommer olagliga avrättningar, godtyckliga arresteringar och tortyr, särskilt i Aceh, Östtimor och Irian Jaya, samt att armén använder paramilitära trupper för att öka spänningen i dessa områden.

D. Trots flera internationella vädjanden har den politiska situationen i Östtimor inte ändrats på något sätt, och man har bl.a. bekräftat att indonesiska trupper i november 1998 utövade våld mot den civila befolkningen i Alas, vilket orsakade ett fortfarande okänt antal dödsfall.

E. Det är oroväckande att antalet trupper i Östtimor är dubbelt så stort som regeringen officiellt har tillkännagett och att storleken på styrkorna sedan 1998 ökats.

F. Frigivning av vissa politiska fångar sker fortfarande på ett selektivt sätt och omfattar inte de personer som dömts till döden i Indonesien sedan 1965 och de som dömts på grund av att de motsatt sig annekteringen av Östtimor, Xanana Gusmão omfattas inte.

G. Trots att president Habibie har förklarat att han tillerkänner Östtimor en särskild status på grund av territoriets specifika religiösa och kulturella särdrag, motsätter han sig fortfarande befolkningens rätt till självbestämmande.

H. Parlamentsval kommer att äga rum den 7 juni 1999 i hela Indonesien och i Östtimor.

1. Parlamentet anser att gällande politiska system i Indonesien, inklusive de militära styrkorna och polisen, bär skulden för det klimat av social, religiös och politisk instabilitet som fortfarande råder i Indonesien och i Östtimor,

2. konstaterar att de åtgärder som vidtagits eller de försök som gjorts för att normalisera situationen efter det att Suharto störtades närmast är kosmetiska och inte seriösa,

3. anser det vara nödvändigt att man konkretiserar de krav som ligger bakom de protester från befolkningen som har lett till denna situation, i synnerhet vad gäller krav på demokratisering av Indonesien, anordnande av demokratiska val, respekt för mänskliga rättigheter, förbättring av befolkningens levnadsvillkor och bekämpning av korruption,

4. kräver att samtliga politiska fångar, och i synnerhet de som hållits fängslade i 33 år och de som motsatte sig ockupationen av Östtimor, omedelbart och villkorslöst friges,

5. efterlyser respekt för den indonesiska befolkningens rätt att delta i fredliga demonstrationer och kräver att internationella normer för användning av maktmedel och eldvapen iakttas samt att man försäkrar att de som bryter mot dessa bestämmelser ställs inför rätta,

6. efterlyser en oberoende undersökning av de fall av politiska aktivister som nyligen försvunnit och kräver att rapporter om användning av överdrivet och till och med dödligt våld mot demonstranterna omedelbart undersöks på ett objektivt sätt,

7. efterlyser en klar åtskillnad mellan de militära styrkorna och polisstyrkorna och en begränsning av militärens roll till försvaret,

8. uppmanar den indonesiska regeringen att dra tillbaka sina militära styrkor från Östtimor och att upphöra med den selektiva distributionen av vapen,

9. ställer den indonesiska regeringen och dess militärer till ansvar och fördömer dem för våldshandlingarna mot civilbefolkningen i Alas; kräver att man omedelbart under FN:s skydd inleder en undersökning för att utreda vilka personer som är direkt ansvariga för detta våld,

10. vädjar ytterligare en gång till den indonesiska regeringen om att denna skall ändra sin låsta position ifråga om problemet med Östtimor, på så sätt att man under FN:s skydd skall kunna påskynda förhandlingar som gör det möjligt att snarast nå en lösning på problemet med Östtimor som säkerställer territoriets självbestämmanderätt genom fria och rättvisa val,

11. upprepar det beslut om att sända en delegation till Östtimor som ingick i parlamentets resolution av den 21 november 1991 om massakern i Östtimor ((EGT C 326, 16.12.1991, s. 182.)),

12. uppmanar rådet och kommissionen att framhålla parlamentets oro över situationen för de mänskliga rättigheterna i Indonesien inom ramen för nästa möte mellan EU och Asean,

13. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Indonesiens regering, FN:s generalsekreterare och FN:s kommissarie för mänskliga rättigheter samt till Asean.