C 97/26

Yttrande från Europeiska regionkommittén – Att utrota hemlöshet i Europeiska unionen: det lokala och regionala perspektivet

(2022/C 97/06)

Föredragande: Mikko AALTONEN (FI–PES), ledamot av en lokal fullmäktigeförsamling: Stadsfullmäktige, Tammerfors

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

Bakgrund och utgångspunkter

1. Hemlöshet är förmodligen den allvarligaste formen av social utestängning i Europa. Detta akuta samhällsproblem måste uppmärksammas mer av beslutsfattarna på alla relevanta nivåer, inbegripet lokal, regional och nationell nivå samt EU-nivå.

2. Kommittén understryker att hemlöshet är ett problem som finns i alla EU:s medlemsstater. Hemlösheten varierar i omfattning och karaktär, men ingen medlemsstat har kunnat lösa frågan.

3. Hemlöshet är ett dynamiskt tillstånd som inte bara berör människor som bor på gatan. Som hemlösa bör man även räkna människor som bor på härbärgen eller på platser som det inte är tänkt att människor ska bo på, människor som är på väg att lämna en institution och som saknar boendemöjligheter, liksom alla människor med otillräckliga ekonomiska resurser och/eller människor som är hänvisade till tillfällig inkvartering hos vänner eller släktingar. Att den komplexa frågan om hemlöshet inskränks till att enbart handla om människor som bor på gatan leder bara till undermåliga politiska ingripanden. Det är viktigt att skilja på situationer med total hemlöshet och situationer där det finns ett minimalt stödnätverk, eftersom insatserna måste anpassas till olika förhållanden i syfte att optimera de politiska ingripandenas effektivitet.

4. ReK noterar med oro att gentrifiering, korttidsuthyrning för turister i städer och finansialisering – i kombination med återverkningarna av de senaste årtiondenas globala finansiella och ekonomiska kriser – har lett till en situation där utbudet av överkomliga bostäder har minskat kraftigt, särskilt i växande städer och storstadsområden, utan att underskatta de utmaningar som mindre städer och landsbygdsområden konfronteras med, vilket har förvärrat hemlösheten. Det behövs därför mer investeringar och en bättre ram för investeringar i överkomliga bostäder som ett viktigt verktyg för att förebygga hemlöshet.

5. ReK understryker att hemlöshet är ett flerdimensionellt problem som drabbar ett brett spektrum av människor med avseende på de grupper (kvinnor, ungdomar, barn, immigranter och asylsökande osv.) som lever under utsatta och otrygga förhållanden och som behöver stöd. Hemlöshet orsakas och uppstår av en mängd olika anledningar, som omfattar strukturella faktorer såsom brist på bostäder till överkomligt pris, arbetslöshet, luckor i det sociala trygghetssystemet, diskriminering och brister i migrationspolitiken, samt personliga faktorer såsom psykisk ohälsa, missbruk och relationssvårigheter. En effektiv politik måste ta itu med hemlöshetens flerdimensionella karaktär.

6. ReK noterar att den europeiska icke-statliga organisationen Feantsa uppskattar att det varje natt under 2019 var minst 700 000 personer som sov på gatan eller på härbärge, vilket innebär en ökning med 70 % på 10 år. Kommittén är mycket oroad över det snabbt ökande antalet hemlösa i EU på senare tid.

7. Hemlöshet innebär en kränkning av de mänskliga rättigheterna, såsom rätten till bostad enligt Europarådets reviderade europeiska sociala stadga. Hemlöshet kan även innebära en kränkning av flera medborgerliga och politiska rättigheter, såsom rätten till skydd mot omänsklig eller förnedrande behandling och rätten till privat- och familjeliv, och i vissa fall till och med rätten till liv.

8. Kommittén välkomnar att hemlöshet gradvis är på väg att bli en socialpolitisk prioritering i Europa – och på internationell nivå. Flera internationella organisationer såsom FN, OECD och EU:s institutioner har på senare tid arbetat med hemlöshetsfrågan. Vi välkomnar denna internationella uppmärksamhet och hoppas att den kommer att hjälpa EU:s medlemsstater att ytterligare förbättra sin hantering av hemlöshet.

9. Covid-19-pandemin har påvisat att hemlöshetsfrågan rymmer en folkhälsodimension. Särskilt hemlösa personer som bor på härbärgen löper större risk att smittas, hamna på sjukhus och dö av en infektion på grund av sina levnadsförhållanden och underliggande sjukdomar.

10. ReK menar att hemlöshetsfrågan kan lösas om den rätta blandningen av riktade förebyggande och samordnade åtgärder genomförs på ett varaktigt och systematiskt sätt. En sådan blandning av åtgärder bör inbegripa nära samarbete mellan social- och boendetjänsterna, tillsammans med rättsväsendet, samt boendestyrda lösningar, såsom ”bostad först”-metoden (Housing First). Sådana boendestyrda lösningar, som syftar till att ta itu med undermåliga bostäder och främja social inkludering av enskilda personer och familjer med socioekonomiska svårigheter, skulle kunna optimeras genom innovativa bostadsformer som finansieras genom investeringar från den offentliga och den privata sektorn samt den ideella sektorn. Det finns tillräckliga belägg för att dra slutsatsen att det är ineffektivt, oändamålsenligt och kostsamt att hantera hemlöshet endast med hjälp av härbärgen.

11. Kommittén håller med om att boendestyrda lösningar bör betraktas som en rättighet och inte vara villkorade utifrån beteende och/eller prestationer ( 1 ) . Samtidigt bör säkerställande av inkvartering vara en del av en övergripande strategi som sörjer för tillhandahållande av såväl strukturella som individanpassade stödtjänster för att åtfölja människor ut ur hemlöshet och på ett effektivt sätt ta itu med de bakomliggande orsakerna till hemlösheten på individuell basis. Ett nära samarbete mellan sociala tjänster och hälso- och sjukvårdstjänster är avgörande, inte minst mot bakgrund av pandemin. Kommittén understryker vikten av att även fokusera på förebyggande åtgärder genom att införa särskilda åtgärder för att hjälpa dem som är mest sårbara och som löper störst risk att bli hemlösa.

12. Kommittén pekar på att aktuell statistik om hemlösa personer och hur hemlösheten tar sig uttryck är väsentligt för ett bra beslutsfattande och tillhandahållande av tjänster. Kommittén beklagar att det saknas officiella EU-data om hemlöshet, och efterlyser brådskande åtgärder för att rätta till situationen.

13. I avsaknad av en europeisk definition av hemlöshet föreslår kommittén att medlemsstaterna och EU-institutionerna som en ramdefinition ska använda Ethos-klassificeringen, som omfattar utan tak över huvudet, utan bostad, osäkert boende och undermåligt boende. Det skulle underlätta det europeiska samarbetet.

14. ReK påminner om sin uppmaning att även ägna särskild uppmärksamhet åt problemet med hemlöshet bland unga hbtqi-personer, för att öka medvetenheten och främja ungdomsvårdscentrum och nödboenden i lokalsamhällen ( 2 )

15. De lokala och regionala myndigheterna är centrala aktörer i kampen mot hemlöshet, men saknar ofta politiska nyckelverktyg och ekonomiska resurser för att vara effektiva. Strategierna mot hemlöshet bör därför involvera alla relevanta förvaltningsnivåer.

16. En varaktig och systematisk ”bostad först”-metod kan ligga till grund för en framgångsrik hantering av hemlöshet, vilket har varit fallet i EU-medlemsstater såsom Finland.

17. Kommittén välkomnar den europeiska plattformen för åtgärder mot hemlöshet, som lanserades av kommissionen och det portugisiska ordförandeskapet i juni 2021. Kommittén stöder helhjärtat att plattformen ska ingå i EU:s handlingsplan för genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter, men anser att det är ”beklagligt att det i handlingsplanen inte fastställs något kvantitativt mål för kampen mot hemlöshet” ( 3 )

18. ReK stöder också stats- och regeringschefernas uppmaning att hantera hemlösheten som en socialpolitisk prioritering för EU i alla insatser för att ta itu med social utestängning och bekämpa fattigdom, i enlighet med Portoförklaringen från maj 2021.

Europeiska regionkommitténs rekommendationer

19. Kommissionen uppmanas att spela en aktiv roll i plattformens samordning och att anslå tillräckliga EU-medel för att säkerställa effektiv styrning och synliga politiska effekter. Vi ser fram emot ett aktivt deltagande av medlemsstaterna via alla förvaltningsnivåer, inklusive de lokala och regionala myndigheterna, i plattformen och deras ansträngningar för att utrota hemlösheten senast 2030, i enlighet med Lissabonförklaringen om den europeiska plattformen för åtgärder mot hemlöshet och i linje med FN:s Agenda 2030 om målen för hållbar utveckling. Det är viktigt att notera att problemet med hemlöshet undergräver uppnåendet av flera mål för hållbar utveckling, nämligen målen 1, 2, 3, 6, 8, 10 och 11, som kräver övergripande strategier för att kunna åtgärdas effektivt.

20. Kommittén är fast besluten att spela en aktiv roll i plattformen, även som styrelseledamot, och att ta upp de utmaningar som lokala och regionala myndigheter står inför i kampen mot hemlöshet. Vi uppmanar därför plattformen att fullt ut erkänna de lokala och regionala myndigheternas roll och att underlätta deras fulla deltagande i denna strävan.

21. ReK föreslår att den hemlösa befolkningens intressen och angelägenheter beaktas i det framtida politiska arbetet och att verksamhet med anknytning till plattformen integreras i arbetsprogrammen för relevanta utskott såsom SEDEC. Kommittén skulle regelbundet kunna anordna en europeisk konferens om den lokala och regionala hemlöshetspolitik som faller inom kommitténs ansvarsområde.

22. Vi föreslår att Feantsa ges en viktig roll i samordningen och/eller förvaltningen av plattformen, eftersom det är det enda transnationella centrumet för kunskap och praxis i Europa, och eftersom dess expertis är allmänt erkänd och redan används i utarbetandet av politik mot hemlöshet på både EU-nivå och medlemsstatsnivå. Denna expertis kommer att vara avgörande när det gäller att omsätta plattformen från idé till verklighet.

23. Kommittén ser fyra viktiga handlingslinjer för plattformen: underlätta gränsöverskridande utbyten och ömsesidigt lärande, främja tillgången till EU-finansiering och finansieringsmöjligheter, samla in uppgifter och övervaka politiska framsteg samt kartlägga och bidra till uppskalning av lovande nya idéer, såsom ”bostad först”-metoden.

24. ReK föreslår att ”bostad först” blir en prioriterad fråga för plattformen, med tanke på det snabbt växande intresset bland olika intressenter såsom nationella och lokala myndigheter, icke-statliga organisationer och bostadsaktörer. Kommittén anser att ”bostad först”-metoden, som ovillkorligen bör kompletteras med sociala stödtjänster av hög kvalitet för att hjälpa människor att ta itu med personliga utmaningar, bör leda till en systemförändring när det handlar om hur hemlöshet hanteras och att den inte bara bör främjas på projektnivå.

25. Vi uppmanar kommissionen att se till att hemlöshetsfrågan prioriteras i alla relevanta EU-politiska initiativ, såsom EU:s barngaranti, EU:s strategi för personer med funktionsnedsättning, EU:s hbt-strategi, EU:s jämställdhetsstrategi, EU:s ram för romer, EU:s ungdomsgaranti, handlingsplanen för den sociala ekonomin, programmet EU för hälsa, EU:s migrationspakt och EU:s initiativ för överkomliga bostäder.

26. Medlemsstaterna uppmanas att utnyttja de exempellösa EU-finansieringsmöjligheterna för att bekämpa hemlöshet, särskilt de inom ramen för ESF+, Eruf och faciliteten för återhämtning och resiliens. Kommissionen bör aktivt främja ett utnyttjande av strukturfonderna tillsammans med förvaltningsmyndigheter, lokala och regionala myndigheter och den ideella sektorn. Vi uppmanar Europeiska investeringsbanken att stödja lokala och regionala myndigheter i utarbetandet av investeringsförslag som skulle kunna finansieras genom InvestEU-programmet som en del av Europeiska centrumet för investeringsrådgivning.

27. Kommissionen uppmanas att vidareutveckla det transnationella samarbetet mellan städer och lokala och regionala myndigheter och att dra nytta av det arbete som redan gjorts i fråga om hemlöshet inom ramen för Urbact-programmet och innovativa åtgärder i städerna (UIA-initiativet).

28. Medlemsstaterna och kommissionen uppmanas att öka sitt fokus på hemlöshet inom ramen för den europeiska planeringsterminen och att överväga att utfärda landsspecifika rekommendationer om hemlöshet för medlemsstater där hemlöshet har blivit en akut social fråga.

29. Vi uppmanar Europarådet att i enlighet med artikel 31.2 i sin uppdaterade europeiska sociala stadga ( 4 ) ägna särskild uppmärksamhet åt hemlöshetskrisen, och de berörda EU-byråerna att överväga att inleda insatser beträffande hemlöshet, med tanke på dess förödande konsekvenser för enskilda personer och för samhället i stort. I synnerhet efterlyser vi medverkan av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter, eftersom hemlöshet är en av de allvarligaste kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i Europa; Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor, eftersom hemlöshet är den mest extrema formen av låg levnadsstandard; Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar, eftersom hemlösa drabbas oproportionerligt hårt av infektionssjukdomar; Europeiska arbetsmyndigheten, eftersom hemlöshet är ett växande problem i flera EU-medlemsstater för EU-medborgare som flyttar för arbete eller anställning; Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk, eftersom hemlöshet kan leda till eller vara en följd av missbruk.

30. Medlemsstaterna och kommissionen bör i sin bostadspolitik införliva utveckling och finansiering av social innovation som ett sätt att förebygga hemlöshet, såsom beskrivs i Europeiska kommissionens riktlinjer för social innovation.

31. ReK uppmanar samtliga medlemsstater att utveckla nationella strategier mot hemlöshet i samråd med de regionala och lokala myndigheterna och med en stark bostadsstyrd och lokalt förankrad strategi som grund, i syfte att på ett effektivt sätt ta itu med de särskilda utmaningar som olika städer, kommuner och regioner står inför. Kommissionen uppmanas att ta fram en europeisk verktygslåda för att stödja medlemsstaterna i deras strategiska planering.

32. ReK uppmanar EU:s lokala och regionala myndigheter att omedelbart sätta stopp för kriminalisering och bestraffning av människor som bor på gatan, i linje med rättspraxis på människorättsområdet och på Europaparlamentets begäran.

Bryssel den 2 december 2021. Apostolos TZITZIKOSTAS Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) ”Fighting homelessness and housing exclusion in Europe – A study of national policies”, European Social Policy Network (2019) (https://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=21629&langId=en)

(2) SEDEC-VII/015, ReK:s yttrande ”En jämlikhetsunion: Jämlikhetsstrategi för hbtqi-personer 2020–2025”.

(3) ReK:s yttrande ”Genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter ur ett lokalt och regionalt perspektiv” (COR-2021-01127).

(4) Artikel 31.2: att förebygga och minska hemlösheten i syfte att successivt utrota den; (https://www.coe.int/en/web/european-social-charter)