ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.9

EU har sedan 1996 varit en föregångare när det gäller att skydda barn online, och de olika programmen för ett säkrare Internet (handlingsplanen för ett säkrare Internet 1999–2004, Safer Internet plus 2004–2008) har varit viktiga inslag på detta område. Kommissionen antog ett meddelande om genomförandet av Safer Internet plus 2005–2006 (7). Dessutom bekräftade en konsekvensanalys mellan april och juli (8) att de åtgärder som har vidtagits har varit effektiva, samtidigt som man underströk behovet av att anpassa dem till ny Internetteknik och en kriminalitet som ständigt tar sig nya former.
4.5.2

För att det ska vara möjligt för ett par att skaffa så många barn det vill, bör medlemsstaterna vidta åtgärder av olika slag, t.ex. ”direkta ekonomiska bidrag, anpassning av skattebestämmelser samt tillhandahållande av finansierad offentlig eller privat infrastruktur (t.ex. olika former av daghem, inbegripet daghem för ett eller flera företag), heldagsskolor och finansierade tjänster. Viktigt i detta sammanhang är inte de olika inrättningarnas kvantitet, utan deras kvalitet” (36). EESK vill erinra om att medlemsstaterna vid Europeiska rådet i Barcelona (juni 2002) kom överens om att det ”senast 2010 skall finnas barnomsorg för minst 90 % av barnen mellan tre år och den obligatoriska skolåldern och för minst 33 % av barnen under tre år”. Man bör också fastställa ”en minimigräns för den budget som avsätts för familjer och barn – i själva verket rör det sig om en framtidsinvestering – i syfte att undvika att dessa anslag i framtiden går förlorade på grund av åldrandets ökande kollektiva kostnader (som förmodligen kommer att prioriteras av en väljarkår som till stor del består av just äldre)” (37). I detta sammanhang är tanken på att inrätta en demografisk fond intressant. Syftet skulle vara att stödja medlemsstaternas ansträngningar för att främja nativiteten och kvinnornas delaktighet på arbetsmarknaden genom att tillåta en mer omfattande EU-finansiering av inrättningar för barn och äldre personer och av investeringar i renovering och modernisering av skolor, framför allt på landsbygden.
4.3

De hot mot privatlivets helgd och de mänskliga friheterna som RFID kan innebära är stora: (a) RFID-taggar kan placeras i eller på föremål och dokument utan att den person som förvärvar dessa föremål vet om det. Eftersom radiovågor lätt och ljudlöst passerar genom tyg, plast och andra material är det möjligt att avläsa RFID-taggar som har sytts in i kläder eller satts fast på objekt som förvaras i plånböcker, kassar, väskor och annat. (b) Genom användning av elektroniska produktkoder skulle vartenda föremål i världen kunna få sitt eget unika ”ID-kort”. Användningen av unika ID-nummer skulle kunna leda till inrättandet av ett globalt registreringssystem för ting, där varje fysiskt föremål identifieras vid försäljnings- eller överlåtelsestället och kopplas till den som köper eller äger föremålet. (c) Användning av radiofrekvensidentifiering kräver att man skapar enorma databaser som innehåller uppgifter om de enskilda taggarna. Dessa uppgifter skulle kunna kopplas till data som medger personlig identifiering, särskilt som datorernas minnen och databehandlingskapacitet utvidgas. (d) Taggarna kan avläsas på håll, även om sikten är skymd, av läsare som kan sitta osynligt placerade i nästan alla miljöer där människor samlas. Läsare kan döljas i golvplattor, vävas in i mattor, gömmas i dörröppningar och hyllor så att det är praktiskt taget omöjligt för den enskilde att veta när avläsning sker. (e) Om den personliga identiteten kopplas till unika nummer på RFID-taggar kan individer spåras och övervakas utan att de vet om det eller har givit sitt samtycke. (f) Man kan tänka sig att RFID-avläsarna så småningom utgör ett allestädes närvarande globalt nätverk. För ett sådant nätverk skulle det inte krävas läsare överallt. Vägtullssystemet i London kan spåra alla bilar som kör in i centrala London med relativt få, strategiskt placerade kameror. Ett nätverk av strategiskt placerade RFID-läsare skulle kunna konstrueras på samma sätt. Detta får inte hända.
2.8

Det finns emellertid bestämmelser för exempelvis brådskande fall som innebär att kontrakt kan tilldelas utan att man följer det normala tilldelningsförfarandet. Det finns också bestämmelser som innebär att den period under vilken kontraktet inte får ingås kan lämnas utan avseende om det uppenbarligen saknar relevans. Den konkurrenspräglade dialogen måste emellertid p.g.a. sitt sätt att fungera alltid innehålla en tidsfrist under vilken avtal inte får ingås. Bland andra aspekter kan nämnas sannolikheten att anbudsförfarandet till sist bara omfattar en tilltänkt anbudsgivare, vilket öppnar vägen för missbruk. Tidsfristen under vilken avtal inte får ingås behövs uppenbarligen för att undvika en sådan situation.
3.10

Världens koldioxidutsläpp stiger enligt scenariot WEO-R05 med 1,6 % per år under perioden 2003–2030. Nästan 70 % av ökningen kommer från utvecklingsländerna. Kraftproduktionen beräknas bidra med omkring hälften av den globala utsläppsökningen. Transportsektorn fortsätter att vara den näst största källan till koldioxidutsläpp på global nivå. Under scenariot WEO-A05 blir koldioxidutsläppen 16 % lägre än under referensscenariot år 2030. Den årliga tillväxttakten under prognosperioden sjunker till 1,1 %.
3.8

Miljöproblemet består i själva verket inte i första hand i huruvida t.ex en icke-förnybar resurs är knapp, finns tillgänglig eller inte längre finns tillgänglig. Miljöproblemet bottnar – och det är just på denna punkt som även kommissionen riktar in sig – i följderna av användningen eller överutnyttjandet (t.ex. på vårt klimat). Ur ett miljöperspektiv är det alltså inte att betrakta som ett problem när den i form av olja eller kol lagrade solenergin börjar ta slut. EESK vill dock påpeka att den brist på icke-förnybara resurser som håller på att uppstå kommer att visa sig vara ett dramatiskt problem för vår ekonomi och därmed också ett socialt problem med stora återverkningar på människornas levnadsstandard. Det handlar alltså inte bara om de miljömässiga konsekvenserna av resursanvändningen utan det måste helt enkelt också handla om nuvarande och framtida generationers potentiella tillgång till naturresurser. En av de centrala utmaningarna i hållbarhetsdebatten under de kommande årtiondena är därför tryggandet av tillgången till resurser också för framtida generationer. Frågan om minskade resurser är därför som EESK ser det inte någon ren miljöfråga utan en fråga om hållbarhet med som bekant ekologiska, sociala och ekonomiska aspekter.
3.52

Det kan här inte bara handla om det praktiska arbetet i landskapet. Om man inom politiken verkligen är villig att hindra att den biologiska mångfalden går förlorad, måste man ha ett intresse av att det i samhället finns en motsvarande efterfrågan på en sådan politik. Man kan också tala om ett politiskt tryck. Det råder inget tvivel om att det finns en sådan grundläggande samstämmighet bland den europeiska befolkningen. Nio av tio EU-medborgare anser att politiska beslutsfattare i samband med viktiga beslut bör ägna miljöintressena lika stor uppmärksamhet som de ekonomiska och sociala intressena (”Attitudes of Europeans towards the Environment”, EC Eurobarometer, 2004).
2.11

För ett pris på fossila bränslen på 54 US-dollar per fat råolja beräknar kommissionen de direkt mätbara kostnaderna till 9 miljarder euro per år. 6 miljarder euro för biobränslen och 3 miljarder euro för användning av biomassa för elproduktion. Detta motsvarar en ökning på 1,5 cent per liter bensin och 0,1 cent per kWh elenergi.
2.15

Medborgarorganisationerna i Europa samordnar aktivt sin syn på förnybar energi genom ett system med miljömärkning av el. Trä, som är en förnybar naturresurs, uppfyller kraven för hållbar energiproduktion. Användningen av trä som energikälla förbättrar förutsättningarna för ett hållbart skogsbruk. För att träanvändningen skall vara långsiktigt hållbar är det viktigt att man inte avverkar fler träd än vad som motsvarar tillväxten. En hållbar skogsvård grundar sig på och tryggas med hjälp av de beslut om ett hållbart skogsbruk i Europa som fattades under MCPFE:s (Ministerial Conference on the Protection of Forests in Europe) skogsministerkonferens. Därtill tryggas ett hållbart skogsbruk med hjälp av skogscertifieringssystem. Enligt de kriterier för hållbart skogsbruk som antogs under ministersammanträdet om skogsfrågor i Lissabon bör utvinningen av sådan biomassa ur skogen som skall användas för energiproduktion planeras på ett sådant sätt att kolets fortsatta kretslopp i marken garanteras. Även evolutionsprocesserna, tillgången till näringsämnen och bevarandet av markens fysikalisk-kemiska betingelser måste tryggas. I detta skede bör man koncentrera sig på en hållbar ökning av användningen och produktionen av trä. Samtidigt måste man utveckla goda metoder för tillvaratagande av skogsenergin. I många medlemsstater finns det goda exempel på märkningssystem för skogsenergin, som garanterar att energiproduktionen övervakas och som lär konsumenterna att ta miljökriterierna i beaktande.
2.11.2

EU:s sjunde ramprogram för forskningen omfattar perioden 2007–2013. De europeiska teknikplattformarna är ett nytt instrument för att förbereda och genomföra ramprogrammet. Den europeiska massa- och pappersindustrins branschorganisation (CEPI), den europeiska paraplyorganisationen för trämekanisk industri (Cei-Bos) och de europeiska familje-skogsbrukens samarbetsorganisation (CEPF) har tillsammans presenterat en teknikplattform för skogssektorn för kommissionen (”Innovative and Sustainable Use of Forest Resources”).
2.4

Beslutet om att inrätta institutet fattades efter EU:s utvidgning med tio nya länder, och EESK anser det vara viktigt att institutets arbete redan från början riktas in på det utvidgade EU. Detta kommer att göra det möjligt att ta hänsyn till mycket olika erfarenheter, situationer och know how.
3.9.1

EESK har redan i tidigare yttranden tagit upp de eventuella konsekvenserna av detta undantag för skyddet av hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, och hänvisar till att detta undantag ”kan således endast tillämpas om medlemsstaten respekterar 'de allmänna principerna om skydd av arbetstagarnas hälsa och säkerhet'”. (14) Kommittén är införstådd med att kommissionen genom ändringsförslaget försöker begränsa missbruket. Kommittén betvivlar dock att de föreslagna tilläggsvillkoren leder till att detta syfte uppnås. EESK är oroad över att ett bibehållande av det individuella undantaget motsäger målsättningen med direktivet, även om det utformas som ett europeiskt minimivillkor för att skydda arbetstagarnas hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Kommissionen delar denna oro, vilket också framgår av dess meddelande inom ramen för den första samrådsfasen med arbetsmarknadens parter: ”De befintliga bestämmelserna i artikel 18.1 b i som gör det möjligt att, frivilligt och på individbasis, arbeta mer än 48 timmar per vecka i genomsnitt under en given period kan riskera direktivets syfte, som är att skydda arbetstagarnas säkerhet och hälsa” (15). I meddelandet står det också: ”Det har också fått den oväntade effekten att det är svårt att säkerställa (eller åtminstone kontrollera) att direktivets övriga bestämmelser efterlevs vad gäller huruvida arbetstagarna har undertecknat ett undantagsavtal”. (16) EESK ställer därför frågan varför kommissionen inte har använt den möjlighet den beskrivit i samrådsdokumentet inom ramen för den andra fasen av samrådet med arbetsmarknadens parter, nämligen förslaget att ta upp frågan i Europaparlamentet och ”att låta bestämmelsen om individuella undantag gå ut så snart som möjligt och att under tiden fastställa striktare villkor för dess tillämpning enligt artikel 18.1 b i för att säkerställa frivilligheten och förhindra missbruk i praktiken”. (17).
4.5.5

Bestämmelserna i den gemensamma åtgärden 2004/552/GUSP och förordningen om inrättande av den europeiska tillsynsmyndigheten för GNSS, som föreskriver en kommitté för systemets säkerhet och tillförlitlighet, reglerar de frågor som rör Galileos inre säkerhet. Enligt EESK bör man fördjupa förbindelserna mellan Galileosystemet och de övriga europeiska initiativen, t.ex. systemet Global Monitoring for Environment and Security (GMES), systemen Cospas-Sarsat (15) för personsökning och livräddning, nätverken för rättsliga och inrikes frågor, multimedianäten Grids etc.
2.2.

Samtidigt måste direktiven 66/401/EEG (saluföring av utsäde för foderväxter), 66/402/EEG (saluföring av utsäde för stråsäd), 2002/54/EG (saluföring av betutsäde) och 2002/57/EG (saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter) anpassas till försöksresultaten och innehålla följande ändringar: — Införande av en undersökning under officiell övervakning för de olika slagen av utsäde. — Definition av undersökningen under officiell övervakning (fältbesiktning eller laboratoriekontroll av utsäde, auktoriserad av den behöriga nationella certifieringsmyndigheten). — Provtagning för certifiering kan genomföras officiellt eller under officiell övervakning. En beskrivning skall göras av metoderna för provtagning under officiell övervakning (berörda personers ställning, kontroll av det praktiska genomförandet och påföljdsregler). — Likvärdighetsprincipen utvidgas till utsäde som skördats i tredje land och som uppfyller gemenskapens villkor och krav (tillsyns- och certifieringssystem).
2.3.3.2

Det brittiska finansministeriet framför två huvudargument för Private Finance Initiative: ”Den privata sektorn skall verkligen ta på sig riskerna” och ”den offentliga sektorn erhåller tjänster till förmånligaste pris genom tillämpning av principen 'Best Value for Money'”. Enligt denna princip strävar man efter att optimera kostnaden för utnyttjandet av den uppförda anläggningen, eftersom det är i byggherrens intresse – han skall ju själv utnyttja anläggningen – att utforma och konstruera ett kvalitetsarbete som är billigare i drift och har längsta möjliga livslängd.
3.3.3

Vad gäller märkning vill man slopa det vaga ”Made in UE” till förmån för det tydligare ”Made in Italy/EU”, ”Made in France/UE” osv. Mer än 60 % av produkterna på marknaden förses redan i dag på frivillig basis med ursprungsmärkning. Om en sådan vore obligatorisk skulle den åtföljas av kontroller och sanktioner, medan dagens vida spelrum möjliggör en mängd förfalskningar och piratkopior, som dubbelt skadar den europeiska industrin. Dessutom är de europeiska köparna missgynnade i förhållande till amerikanska, japanska, kinesiska och australiensiska konsumenter. Varför kan man i Europa inte få samma information som andra får genom obligatorisk märkning? Om de europeiska konsumenterna kände till produktens ursprung, skulle de inte bara kunna bedöma om priset är rimligt utan också förhållandet pris/kvalitet med hänsyn till de egna kraven.
Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (kodifierad version)"

(KOM(2003) 241 slutlig - 2003/0099 (COD))

(2004/C 10/03)

Den 6 juni 2003 beslutade rådet att i enlighet med artikel 95 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 3 september 2003. Föredragande var Umberto Burani.

Vid sin 402:a plenarsession den 24 september 2003 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 124 röster för och 1 röster emot.

1. Kommissionens förslag avser en kodifiering av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG av den 19 maj 1998 om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen. Det nya direktivet ersätter de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen. Förslaget följer de kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till följd av kodifieringen endast är av formell karaktär.

2. Kommittén kan inte annat än godkänna den generella kodifieringen av gemenskapens rättsakter som kommissionen företar på grundval av beslut av den 1 april 1987(1) EESK godkänner följaktligen förslaget till direktiv precis som tidigare liknande initiativ.

3. Kommittén framhåller att inga betydande ändringar får göras i samband med kodifieringen enligt den interinstitutionella överenskommelsen från den 20 december 1994 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen. Kommissionen försäkrar att detta villkor uppfylls i texten till direktivförslaget. Ett ansvarsfullt godkännande från kommitténs sida förutsätter för övrigt att de företagna ändringarna kontrolleras, vilket föredraganden har gjort utan att känna sig föranledd att framföra några invändningar eller särskilda anmärkningar. Av praktiska skäl och i tidsbesparande syfte rekommenderar kommittén att man i framtiden i samtliga liknande fall till direktivförslagen bifogar en detaljerad förteckning över eventuella skillnader - också mycket små - mellan originaltexterna och den kodifierade texten.

Bryssel den 24 september 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) KOM(1987) 868 PV.
0.17.4

Anställda som på grund av sina arbetsuppgifter bedöms ha tillgång till insiderinformation om ECB:s penning- eller valutapolitik eller ECBS:s finansiella transaktioner ska avstå från alla finansiella investeringar utom — investeringar i kollektiva investeringssystem vars placeringspolicy de inte kan påverka, — investeringar i derivatinstrument baserade på index som de inte kan påverka, — investeringar inom ramen för skriftliga avtal om tillgångsförvaltning, och — köp och innehav till förfall av omsättbara skuldinstrument eller genomföra nya insättningar. Investeringar som redan existerar när den anställde börjar omfattas av denna bestämmelse får behållas eller förändras om den anställde — rapporterar alla förändringar vad gäller investeringsinstrument till etikombudet, och — på eget initiativ och utan dröjsmål lämnar närmare uppgifter om eventuella förändringar av den information som avses i artikel 0.17.3 a till c. Skyldigheterna för anställda enligt denna punkt kvartstår under ett år efter det att den anställde har upphört att tillhöra den tjänstekategori som bedöms ha tillgång till insiderinformation om ECB:s penning- eller valutapolitik eller ECBS:s finansiella transaktioner. Anställda som på grund av sina arbetsuppgifter bedöms ha tillgång till insiderinformation om ECB:s penningpolitik ska avstå från att genomföra finansiella investeringar under sju dagar före ECB-rådets första möte varje kalendermånad.
2.

För kreditinstitut som under 2019 betalar utdelning ( 8 ) avseende räkenskapsåret 2018, rekommenderar ECB följande: a) Kategori 1: Kreditinstitut som uppfyller i) de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c, samt ii) som redan uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d och i tillämpliga fall 1 e fullt ut den 31 december 2018, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav och slutsatser från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras. b) Kategori 2: Kreditinstitut som uppfyller de kapitalkrav som framgår av punkt 1 a, 1 b och 1 c den 31 december 2018, men som ännu inte uppnår sina nyckeltal enligt vad som framgår av punkt 1 d och i tillämpliga fall 1 e fullt ut den 31 december 2018, bör dela ut sin nettovinst i form av utdelningar på ett konservativt sätt så att de även fortsättningsvis kan uppfylla alla krav och slutsatser från översyns- och utvärderingsprocessen, även om de ekonomiska och finansiella förutsättningarna skulle försämras. Därutöver bör de i princip endast ge utdelning till ägarna i sådan utsträckning att kraven enligt punkt 1 d uppfylls eller det åtminstone säkerställs att institutet befinner sig på en linjär (9) väg mot målet att uppnå alla kapitalkrav fullt ut i enlighet med punkt 1 e samt även slutsatserna från översyns- och utvärderingsprocessen. c) Kategori 3: Kreditinstitut som inte uppfyller kraven enligt punkt 1 a, 1 b eller 1 c bör i princip inte ge någon utdelning till ägarna. Kreditinstitut som inte kan följa denna rekommendation eftersom de anser sig ha en rättslig skyldighet att betala en utdelning bör omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp. Kreditinstitut i kategorierna 1, 2 och 3 som avses i punkt 2 a, 2 b och 2 c förväntas också uppfylla riktlinjerna för andra pelaren. Om ett kreditinstitut inte, eller sannolikt inte, kan uppfylla riktlinjerna för andra pelaren, bör det omedelbart kontakta sin gemensamma tillsynsgrupp. ECB kommer att undersöka varför kreditinstitutets kapitalnivå fallit, eller förväntas falla, och kommer att överväga lämpliga och proportionerliga institutspecifika åtgärder. Vad gäller institutens utdelningsregler och kapitalhantering förväntas de även beakta potentiella effekter på det erfordrade kapitalet till följd av framtida ändringar av unionens rättsliga ramar samt tillsyns- och redovisningsramar. Om inget annat specifikt anges, förväntas framtida krav enligt andra pelaren och riktlinjer för andra pelaren som används vid kapitalplanering som minst uppgå till nuvarande nivåer.
Europeiska Centralbankens rekommendation

av den 19 december 2002

till Europeiska unionens råd om externa revisorer för Europeiska centralbanken och Finlands Bank

(ECB/2002/13)

(2002/C 331/08)

ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 27.1 i denna, och

av följande skäl:

(1) Europeiska centralbankens (ECB:s) och de nationella centralbankernas räkenskaper skall granskas av oavhängiga externa revisorer som rekommenderats av ECB-rådet och godkänts av Europeiska unionens råd.

(2) Förordnandet för ECB:s nuvarande externa revisor löper ut 2003. En extern revisor måste därför utses för tiden från och med 2003. Förordnandet för den externa revisorn bör gälla för fem år.

(3) Förordnandet för Finlands Banks externa revisor har inte förnyats för tiden från och med 2003, eftersom den externa revisorns verksamhet förväntas upphöra vid mitten av 2003 och anbudsförfaranden bör genomföras med jämna mellanrum. En extern revisor måste därför utses för tiden från och med 2003. Förordnandet för den externa revisorn bör gälla för fem år,

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS

KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG Wirtschaftsprüfungsgesellschaft som ECB:s externa revisor och

Ernst & Young Oy som Finlands Banks externa revisor.

Denna rekommendation skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdad i Frankfurt am Main den 19 december 2002.

Willem F. Duisenberg

ECB:s ordförande