SV (...PICT...)|EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION| Bryssel den 20.10.2009 SEK(2009) 1397 ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN som åtföljer MEDDELANDET FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EU {KOM(2009) 567 slutlig} {SEK(2009) 1396} 1. Inledning Detta är en sammanfattning av den konsekvensanalys av olika politiska alternativ för EU-initiativet ”Solidaritet i hälsa: att minska ojämlikhet i hälsa i EU”. Kommissionen kartlade behovet av åtgärder i EU:s hälsostrategi KOM(2007) 630. och aviserade ett EU-initiativ om ojämlikhet i hälsa i den förnyade sociala agendan 2008 KOM(2008) 412. . I detta dokument ingår konsekvensbedömningsnämndens kommentarer om målen och användningen av begreppen ojämlikhet och skillnader, proportionalitet, subsidiaritet och kostnader. Endast de kommissionsavdelningar som har medverkat i utarbetandet av denna rapport är ansvariga för dess innehåll, och den avgör inte den slutliga formen på beslut som kan komma att fattas av kommissionen.[1][2] KOM(2007) 630. KOM(2008) 412. Medlemsstaterna bär huvudansvaret för att ta itu med ojämlikhet i hälsa, men EU:s politik kan ha en indirekt verkan på hälsa och kan bidra till att undanröja hinder för konkreta åtgärder. Rapporten värderar EU:s åtgärder som stöder och kompletterar medlemsstaternas och berörda parters ansträngningar och mobiliserar EU:s politik för minskad ojämlikhet i hälsa med full respekt för subsidiaritetsprincipen. EU:s insatser bör stödja förbättringar i hälsa för hela befolkningen, men med tonvikten på minskning av orättvisa skillnader i hälsa som går att undvika mellan socialgrupper och EU:s regioner, dvs. målsättningen är en jämnare fördelning av hälsa. En rad relevanta åtgärder har redan vidtagits både på EU-nivå och på nationell nivå. De nuvarande åtgärderna begränsas dock av nivån på medvetenhet och prioritering, bristande intresse från berörda parters sida, informations- och kunskapsklyftor, otillräckligt utbyte av god praxis och svårigheter med att skapa en intersektoriell politisk strategi. I detta dokument vill man därför överväga vilka åtgärder som kan vidtas för att ta itu med dessa frågor. 2. Problemdefinition För närvarande råder det en skillnad på 8 år i förväntad livslängd vid födseln för kvinnor och på 14 år för män mellan EU:s medlemsstater. Det finns också stora skillnader i dödlighet, funktionsnedsättning och sjuklighet mellan medlemsstaterna och EU:s regioner. I vissa länder har hälsoklyftorna i förhållande till EU-genomsnittet och de bästa resultaten vidgats under de två senaste årtiondena. Det finns i alla medlemsstater stora skillnader i hälsa mellan olika socialgrupper beroende på inkomst, yrke, utbildningsnivå eller etnisk grupp Health Status & Living Conditions. Monitoring Report prepared by the European Observatory on the Social Situation. Europeiska kommissionen, 2008. . Människor med lägre utbildning och inkomst eller sämre yrkesställning lever kortare liv och lider längre av svag hälsa. Skillnader i förväntad livslängd vid födseln mellan socioekonomiska grupper är 4–10 år för män och 2–6 år för kvinnor. Samma mönster återspeglas i många mätningar av fysisk och psykisk hälsa. I vissa länder har klyftorna vidgats under de senaste årtiondena. [3] Health Status & Living Conditions. Monitoring Report prepared by the European Observatory on the Social Situation. Europeiska kommissionen, 2008. Ojämlikhet i hälsa är förknippad med ojämlikhet i de sociala bestämningsfaktorerna för hälsa, dvs. levnadsförhållanden (boende, miljö), hälsorelaterat beteende (kost, rökning, motion), sysselsättning och arbetsförhållanden, utbildning, tillgång till social trygghet, inbegripet tillgång till hälsovård av god kvalitet. En påtaglig del av ojämlikheten i hälsa kan undvikas och ändras till politik som kan påverkas av EU:s politik. Tre områden har fastställts där man konstaterat svagheter som utgör hinder för effektiva åtgärder mot ojämlikhet i hälsa. På följande områden kan EU stödja och komplettera medlemsstaternas åtgärder: Brist på medvetenhet och otillräcklig prioritering och otillräckliga åtaganden från medlemsstaternas och andra berörda parters sida. Brist på jämförbara och reguljära data, övervakning och rapportering. Brist på kunskap om bestämningsfaktorerna och vilken effektiv politik som kan tillämpas. Otillräcklig samordning av EU-strategier för att motverka ojämlikhet i hälsa (avsaknad av ett integrerat synsätt på EU-nivå). Medlemsstaterna tillämpar vissa politiska linjer, men övergripande strategier saknas. Mer än hälften av medlemsstaterna prioriterar inte en minskning av ojämlikhet i hälsa i sin politik. Dessutom saknas utvärderingar av politiken och spridning av dess resultat. Även om man redan har tillförlitliga uppgifter på flera områden, behövs fler utförliga uppgifter om effekt (orsakssamband) och betydelse av vissa bestämningsfaktorer för hälsa för att medlemsstaterna ska kunna vidta effektiva åtgärder för särskilda befolkningsgrupper och bestämningsfaktorer. Dessutom behövs jämförbara, rutinmässigt tillgängliga EU-omfattande data om hälsoresultat och bestämningsfaktorer för ojämlikhet i hälsa uppdelade efter socioekonomiska grupper. Brist på EU-data och forskningskunskap utgör ett hinder för utveckling av politiken. Om man lyckas ta fram bättre evidens som man kan dela och presentera en motivering för åtgärderna kan man komma fram till ett åtagande från flera berörda parters sida – något som för närvarande saknas. På EU-nivå har ojämlikhet i hälsa fått högre prioritet, och många EU-strategier har fått positiva konsekvenser. Dessa är dock svåra att kvantifiera och man har inte i tillräcklig utsträckning integrerat ojämlikhet i hälsa i all annan relevant EU-politik. 3. Mål EU-åtgärder för ojämlikhet i hälsa syftar till att stödja och komplettera medlemsstaternas och andra berörda parters åtgärder och se till att EU:s politik och verksamhet garanterar en hög hälsoskyddsnivå i enlighet med vad som föreskrivs i fördraget. Så långt det är möjligt bör det hälsoskydd som föreskrivs i EU:s politik gälla alla medborgare oavsett var de bor eller vilken social bakgrund de har. Genom att uppfylla dessa mål kan EU:s åtgärder bidra till en minskning av ojämlikhet i hälsa i EU. 3.1. Allmänna mål Det allmänna målet för detta initiativ är att stödja och komplettera medlemsstaternas och de berörda parternas ansträngningar och mobilisera EU-politik för att motverka ojämlikhet i hälsa. 3.2. Särskilda mål De särskilda målen är följande: Öka medvetenheten, främja information, utbyte av god praxis och samordning av politiken och att plädera för att motverka ojämlikhet i hälsa blir ett prioriterat område i politiken både på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna och från andra berörda parters sida. Förbättra tillgången till data och mekanismerna för att mäta, övervaka och rapportera om ojämlikhet i hälsa överallt i EU och förbättra kunskapsbasen om orsakerna till ojämlikhet i hälsa och evidensbasen för åtgärder. Utveckla satsningar i relevant EU-politik för att minska ojämlikhet i hälsa, bl.a. bättre stöd till medlemsstaternas och berörda parters ansträngningar att motverka ojämlikhet i hälsa med särskild fokus på utsatta grupper och tredjeländer. 4. Subsidiaritetsanalys: Är EU:s roll befogad? Även om medlemsstaterna bär huvudansvaret för att ta itu med ojämlikhet i hälsa är problemet en politisk angelägenhet för EU av flera orsaker. För det första tyder det faktum att ojämlikhet i hälsa är ett så allmänt och bestående problem på en motsättning mellan det rådande läget och vissa av EU:s övergripande mål, t.ex. att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen, garantera lika möjligheter, främja en minskning av ojämlikhet samt främjande av jämställdhet mellan kvinnor och män och solidaritet mellan medlemsstaterna (artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 2 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen). För det andra orsakar svag hälsa hos vissa befolkningsgrupper i EU betydande alternativkostnader för unionen, vilket är ett ekonomiskt skäl till att främja åtgärder för att ta sig an problemet. Det är viktigt med hög hälsonivå hos befolkningen då den åldras så att människor kan arbeta längre och därigenom bidra till ökad produktivitet, konkurrenskraft och sysselsättning. Svag hälsa som kan undvikas orsakar också höga kostnader för hälsovårdssystemen och utsätter den offentliga budgeten för onödigt tryck. En minskning av onödiga förluster på grund av svag hälsa och för tidig död kan bidra till att Lissabonstrategins mål kan uppnås och EU kan fylla sin fulla potential för att skapa välstånd. Det finns en rättslig grund för åtgärder enligt flera artiklar i fördraget, bl.a. följande: Artiklarna 12 och 13 (bestämmelser mot diskriminering), artikel 125 (främja sysselsättning och en kvalificerad, utbildad och anpassningsbar arbetskraft), artiklarna 136 och 137 (förbättra levnads- och arbetsförhållandena, social omsorg och kampen mot social utslagning), artikel 152 (säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa vid utformningen av all gemenskapspolitik), artiklarna 158 och 159 (stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen). Dessa artiklar utgör grunden för gemenskapens stöd och kompletterar medlemsstaternas insatser. EU:s åtgärder kan anses vara nödvändiga på följande grunder: 1) Vad gäller behovet av insamling av EU-omfattande data och övervakning, eftersom EU är bättre lämpad att säkerställa tillförlitliga och jämförbara data än enskilda medlemsstater. 2) Genom sammanhållningspolitiken kan EU ge finansiellt stöd till medlemsstaterna, särskilt till mindre gynnade regioner, vilket kan investeras i centrala bestämningsfaktorer för ojämlikhet i hälsa, såsom levnadsförhållanden, utbildnings- och arbetsförmedling och hälsovård (främjande, förebyggande och vård). EU kan också erbjuda ett mervärde genom att höja medvetenheten och förstärka fokus på ojämlikhet i hälsa, förbättra övervakningsmekanismerna, främja insamling av forskningsresultat och kunskap, öka relevanta åtgärders synlighet genom bättre utbyte av erfarenheter, god praxis och kapacitetsuppbyggnad och bättre kopplingar mellan olika EU-politikområden. Allt detta har föreslagits i de svar som inkom i samrådet eller i andra forskningsgenomgångar. 5. Politiska alternativ Tre alternativ har analyserats för att uppnå målen. Alternativ I är att fortsätta med nuvarande praxis (oförändrad politik). Alternativ II ”Nuläget +” bygger på nuvarande arbete som kan föras vidare på kort sikt utan ytterligare eller grundläggande ändringar i nuvarande gemenskapsinstrument. Alternativet kan presenteras i ett meddelande. Alternativ III ”Långtgående ändringar” förutsätter en längre tidsrymd, ändringar i nuvarande EU-instrument och en rådsrekommendation. Alternativen är kumulativa (alternativ III bygger på alternativ II som i sin tur bygger på alternativ I – se tabellen). 5.1. Alternativ I: Oförändrad politik I alternativ I fortsätter arbetet för att stödja minskning av ojämlikhet i hälsa inom ramen för den öppna samordningsmetoden för socialt skydd och social integration och EU:s hälsostrategi. Jämlikhet i hälsa är en av de ledande principerna i hälsostrategin och minskning av ojämlikhet i tillgång till hälsovård och hälsoresultat är ett gemensamt mål enligt den öppna samordningsmetoden. Genom utbyte av erfarenheter bistår EU medlemsstaterna med att omsätta detta mål i de nationella strategierna. Sådana mekanismer är de nationella strategirapporterna och den gemensamma rapporten om social trygghet och social integration, sakkunnigbedömningar och möten i kommittén för socialt skydd och EU:s expertgrupp för sociala bestämningsfaktorer för hälsa och ojämlikhet i hälsa samt rådets arbetsgrupp för folkhälsa på högre tjänstemannanivå. Finansiellt stöd ges via Progress och hälsoprogrammet 2008–2013. Dessutom ges stöd via sammanhållningspolitiken, den gemensamma jordbrukspolitiken och fonderna för jordbruk och landsbygdsutveckling. Andra EU-insatser skulle fortsätta även om man inte skulle fokusera på ojämlikhet i hälsa. 5.2. Alternativ II: Nuläget + I alternativ II antar kommissionen ett meddelande för att höja medvetenheten om ojämlikhet i hälsa och lyfta fram frågans ekonomiska, politiska och etiska betydelse. I alternativ II bekräftar man minskningen av ojämlikhet i hälsa som ett prioriterat politikområde, ökar dialogen med berörda parter och strävar efter bättre användning av befintliga informations- och utbytesmekanismer och befintligt finansiellt stöd. I detta alternativ stöder man åtgärder för att bygga upp kunskap för effektiva åtgärder och strävar efter att förbättra systemet för mätning av skillnader i hälsa mellan medlemsstaterna, EU:s regioner och grupper. Det uppmuntrar till en första reflektion bland dem som verkar på relevanta politikområden om deras möjligheter till åtgärder på detta område (enligt förslag från vissa nationella myndigheter under samrådet). Det aviserar en rad särskilda åtgärder som syftar till att förstärka verksamheter utan att kräva omfattande utveckling av ny politik. Medlemsstaterna bär fortfarande huvudansvaret för att utforma konkreta strategier. 5.3. Alternativ III: Långtgående ändringar I alternativ III föreslår kommissionen förutom ovan nämnda även följande: En rekommendation från rådet om ojämlikhet i hälsa, mål för minskning av ojämlikhet i hälsa i hela EU som helhet, en interinstitutionell rådgivande kommitté på hög nivå, en granskning av en rad politikområden i vilka man uttryckligen skulle kunna uppta ojämlikhet i hälsa som ett prioriterat område, och medel skulle omfördelas eller ökas i motsvarande grad under perioden efter 2013. En översyn av gemenskapsåtgärder som bidrar till att garantera tillgång till grundläggande hälsobehov (hälsovård, boende, mat, vatten, utbildning) Och ett större internationellt initiativ för att angripa den globala ojämlikheten i hälsa. 6. Konsekvensanalys Detta är ett icke-rättsligt initiativ i syfte att stärka åtgärder som stöder och kompletterar medlemsstaternas och andra berörda parters ansträngningar att minska ojämlikhet i hälsa. Åtgärder som föreslås i alternativen I, II och III förutsätter följande: 1) Ökade ansträngningar för att förbättra samordning och underlätta hantering av dessa frågor på EU-nivå. 2) Ökade ansträngningar för att höja medvetenheten bland medlemsstaterna och andra berörda parter om vikten av att ta hänsyn till hälso- och sociala frågor, särskilt under den rådande ekonomiska krisen. Den viktigaste faktorn för fastställande av förslagets konsekvenser är i vilken grad åtgärderna stöder medlemsstaternas och andra berörda parters insatser för att minska ojämlikhet i hälsa. 6.1. Sociala konsekvenser Åtgärderna i de tre alternativen väntas ha positiva sociala konsekvenser, och ingen av dem väntas ha negativa sociala konsekvenser. Jämfört med alternativ I har alternativen II och III sannolikt större positiva sociala konsekvenser. En viktig synpunkt är att den rådande ekonomiska krisen kan öka ojämlikheten i hälsa eftersom vissa bestämningsfaktorer för hälsa blir sämre. Genom verksamhet för att höja medvetenheten kan alternativen II och III bidra till att se till att medlemsstaterna inte, under en tid av prioritering, försummar detta politikområde, vilket skulle kunna leda till negativa ekonomiska och sociala konsekvenser i framtiden. 6.2. Ekonomiska konsekvenser De indirekta ekonomiska kostnaderna av stor ojämlikhet i hälsa kan bli betydande, Även om man inte kan göra en exakt bedömning. I en studie har man uppskattat att den potentiella ekonomiska nyttan av att höja hela befolkningens hälsa till samma nivå som hos den befolkningsdel som har högre utbildning skulle kunna uppgå till 1,2–9 % av BNP. Det är svårt att kartlägga kostnaderna för åtgärder för att förbättra tillgången till jämförbara data, bl.a. på grundval av socioekonomisk status. Allmänt sett är det sannolikt att framsteg i fråga om bestämningsfaktorer för hälsa och ojämlikhet i hälsa skulle ha positiva ekonomiska konsekvenser. På lång sikt kan hälsovinster och minskade förluster av friska levnadsår vara kostnadsneutrala eller ge samlade ekonomiska fördelar. 7. Bedömning av alternativen Alla tre alternativen skulle bidra till att de allmänna målen kan uppnås, men alternativ III skulle förmodligen ge det bästa resultatet. Alternativ III medför dock tilläggskostnader och det finns vissa hinder för genomförandet. Utifrån genomförbarhet (bl.a. förmågan att agera under den nuvarande krisen) och ifrågavarande kostnader är alternativ II det bästa alternativet. Alternativ II kan tjäna som avstamp för kommande arbete på EU-nivå om ojämlikhet i hälsa, och respekterar fullt ut subsidiaritetsprincipen. 8. Övervakning och utvärdering De åtgärder som bedömts omfattar förslag till bättre information, övervakning och rapportering om framsteg vad gäller ojämlikhet i hälsa och de bestämningsfaktorer som kan användas för övervakning och utvärdering. Kommissionen kommer också att använda stöd av experter för regelbundna analyser av EU-politiken via den europeiska observationsgruppen för den sociala situationen och det europeiska observationsorganet för hälso- och sjukvård. En annan övervakningsmekanism är en kommissionsrapport 2012 om tillämpningen av detta initiativ och de framsteg som gjorts för att motverka ojämlikhet i hälsa. Även andra rapporter planeras. Alternativ I – Oförändrad politik|Alternativ II – Nuläget +|Alternativ III – Långtgående ändringar| ||| [1] KOM(2007) 630. [2] KOM(2008) 412. [3] Health Status & Living Conditions. Monitoring Report prepared by the European Observatory on the Social Situation. Europeiska kommissionen, 2008. ES (...PICT...)|COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS| Bruselas, 20.10.2009 SEC(2009) 1397 DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN RESUMEN DE LA EVALUACIÓN DE IMPACTO que acompaña a la COMUNICACIÓN DE LA COMISIÓN AL PARLAMENTO EUROPEO, AL CONSEJO, AL COMITÉ ECONÓMICO Y SOCIAL EUROPEO Y AL COMITÉ DE LAS REGIONES Solidaridad en materia de salud: Reducción de las desigualdades en salud en la UE {COM(2009) 567 final} {SEC(2009) 1396} 1. Introducción El presente documento resume la evaluación de impacto en la que se examinan las distintas opciones en el ámbito de las políticas para una iniciativa de la UE sobre «Solidaridad en materia de salud: Reducción de las desigualdades en salud en la UE». La Comisión determinó la necesidad de actuar en este ámbito en el marco de la Estrategia de Salud de la UE COM(2007) 630. y anunció una iniciativa de la UE en relación con las desigualdades en salud en la Agenda Social Renovada de 2008 COM(2008) 412. . En el presente documento se incluyen comentarios del Comité de Evaluación del Impacto en relación con los objetivos, la utilización de los términos «desigualdades» e «injusticias», la proporcionalidad, la subsidiariedad y los costes. El informe únicamente compromete a los servicios de la Comisión implicados en su elaboración y no prejuzga la decisión final de la Comisión.[1][2] COM(2007) 630. COM(2008) 412. La principal responsabilidad en la lucha contra las desigualdades en salud sigue correspondiendo a los Estados miembros, pero las políticas de la UE pueden tener un impacto indirecto en la salud y pueden contribuir a superar los actuales obstáculos a la actuación a este respecto. El informe evalúa las actuaciones de la UE destinadas a apoyar y complementar los esfuerzos de los Estados miembros y los interesados y movilizar las políticas de la UE en favor de la reducción de las desigualdades en salud, respetando plenamente la subsidiariedad. La actuación de la UE debería apoyar mejoras en la salud de toda la población, pero haciendo hincapié en la reducción de la injusta y evitable gradación en materia de salud que existe entre los grupos sociales y las regiones de la UE, es decir, un planteamiento de «nivelación». Ya se han tomado una serie de medidas relevantes tanto a nivel nacional como de la UE. No obstante, las acciones actuales están limitadas por el nivel de concienciación y la prioridad que se les ha concedido, la falta de implicación de los interesados, las carencias de información y conocimientos, el intercambio insuficiente de buenas prácticas y las dificultades para crear un planteamiento intersectorial de las políticas. Por consiguiente, en el presente documento se examinan las medidas para abordar estas cuestiones. 2. Definición del problema Existe en la actualidad una diferencia en la esperanza de vida al nacer entre los diferentes Estados miembros de la UE de ocho años para las mujeres y de catorce años para los hombres. También existen grandes diferencias en lo que respecta a los fallecimientos, las discapacidades y las enfermedades entre los Estados miembros y las regiones de la UE. En algunos países, las diferencias en materia de salud con respecto a la media de la UE y los países que obtienen los mejores resultados se han incrementado en las dos últimas décadas. Existen grandes diferencias de salud entre los diversos grupos sociales definidos en función de la renta, la profesión, el nivel educativo o el grupo étnico en todos los Estados miembros «Health Status & Living Conditions». Informe de seguimiento elaborado por el Observatorio Europeo de la Situación Social. Comisión Europea, 2008. . Las personas que han recibido menos formación, tienen una renta menor o ejercen una profesión menos valorada viven menos años y sufren durante más tiempo de mala salud. Las diferencias de esperanza de vida al nacer entre los diferentes grupos socioeconómicos oscilan entre los cuatro y los diez años para los hombres y los dos y los seis años para las mujeres. Esta pauta se refleja en muchas medidas de salud física y mental. En algunos países, estas diferencias se han incrementado en las últimas décadas. [3] «Health Status & Living Conditions». Informe de seguimiento elaborado por el Observatorio Europeo de la Situación Social. Comisión Europea, 2008. Las desigualdades en salud están relacionadas con las desigualdades en lo que respecta a los determinantes sociales de la salud, incluidas las condiciones de vida (vivienda y medio ambiente), los comportamientos que afectan a la salud (alimentación, consumo de tabaco y ejercicio físico), el empleo y las condiciones de trabajo, la educación y el acceso a la protección social, incluido el acceso a una atención sanitaria de calidad. Un porcentaje importante de las desigualdades en salud son evitables y se les pueden aplicar políticas que pueden verse influidas por la política de la UE. Se han determinado tres ámbitos en los que se observan carencias que representan obstáculos para una actuación eficaz destinada a combatir las desigualdades en salud. Se trata de ámbitos en los que la UE puede apoyar y complementar la actuación de los Estados miembros: Los Estados miembros y otros interesados no están sensibilizados, no dan la suficiente prioridad a este asunto en sus políticas y tienen un compromiso insuficiente al respecto. Inexistencia de datos comparables y regulares, así como de seguimiento e informes. Falta de conocimientos sobre los factores determinantes y las políticas eficaces que deben aplicarse. Insuficiente planteamiento concertado de la UE en relación con las desigualdades en salud (falta de integración de este asunto en las políticas a nivel de la UE). Los Estados miembros están aplicando algunas políticas, pero faltan estrategias globales. Más de la mitad de los Estados miembros no tienen en cuenta en sus políticas la reducción de las desigualdades en salud. Además, no se evalúan ni divulgan las políticas. A pesar de que existan pruebas sólidas, se precisa más información sobre las repercusiones (causalidad) y la importancia de algunos factores determinantes de la salud a fin de que los Estados miembros actúen de manera eficaz en relación con grupos de población y factores determinantes específicos. También se precisan datos comparables y habitualmente disponibles a escala de la UE sobre los resultados de la salud y los determinantes de las desigualdades en salud, desglosados por grupo socioeconómico. La falta de datos y conocimientos procedentes de investigaciones a escala de la UE es un obstáculo para el desarrollo de políticas. Unas pruebas mejores y compartidas, así como una exposición razonada de la necesidad de actuar, pueden hacer que una serie de interesados que, en la actualidad, no están comprometidos con este problema, pasen a estarlo. A nivel de la UE, se ha concedido una mayor prioridad política a las desigualdades en salud y existe una serie de políticas de la UE que están teniendo un efecto positivo. Sin embargo, esto es difícil de cuantificar y no se ha producido ninguna integración significativa del problema de las desigualdades en salud en todas las políticas pertinentes de la UE. 3. Objetivos La actuación de la UE para hacer frente a las desigualdades en salud tiene como objetivo apoyar y complementar las actuaciones de los Estados miembros y otros interesados así como garantizar que las políticas y las actividades de la UE proporcionen un elevado nivel de protección de la salud, tal como se prevé en el Tratado. En la medida de lo posible, la protección de la salud que contemplan las políticas de la UE debería ampliarse a todos los ciudadanos, con independencia del lugar en el que vivan o de su procedencia social. Para conseguir estos objetivos, la actuación de la UE puede aportar una contribución a la reducción de las desigualdades en salud en la UE. 3.1. Objetivos generales El objetivo general de esta iniciativa es apoyar y complementar los esfuerzos de los Estados miembros y los interesados y movilizar las políticas de la UE en favor de la reducción de las desigualdades en salud. 3.2. Objetivos específicos Los objetivos específicos consisten en lo siguiente: Incrementar la concienciación, promover la información, el intercambio de las mejores prácticas y la coordinación de las políticas así como propugnar que se considere la lucha contra las desigualdades en salud una prioridad de las políticas; y ello tanto a nivel de la Comunidad y los Estados miembros como por parte de los otros interesados. Mejorar la disponibilidad de los datos y los mecanismos para medir, supervisar y elaborar informes sobre las desigualdades en salud en toda la UE, así como mejorar la base de conocimientos sobre las causas de las desigualdades en este ámbito y la base de pruebas para poder actuar. Desarrollar la contribución de las políticas relevantes de la UE a la reducción de las desigualdades en salud, incluido un mejor apoyo a los esfuerzos de los Estados miembros y los interesados para combatir estas desigualdades y un especial hincapié en los grupos vulnerables y los terceros países. 4. Análisis de la subsidiariedad: ¿está justificada una actuación de la UE? Si bien la principal responsabilidad de la lucha contra las desigualdades en salud sigue correspondiendo a los Estados miembros, este problema es una preocupación política para la UE por una serie de motivos. En primer lugar, la omnipresencia y la persistencia de las desigualdades en salud apuntan a la existencia de una discrepancia entre la situación existente y algunos de los objetivos globales de la UE, tales como el refuerzo de la cohesión económica y social, la garantía de la igualdad de oportunidades, la promoción de la reducción de las desigualdades y de la igualdad entre las mujeres y los hombres, así como la solidaridad entre los Estados miembros (artículo 2 del Tratado UE y artículo 2 del Tratado CE). En segundo lugar, los elevados niveles de mala salud en parte de la población de la UE representan unos costes importantes en concepto de pérdida de oportunidades para la Unión y aportan una motivación económica para promover las medidas para solucionar este problema. La consecución de unos elevados niveles de salud entre la población es importante en un contexto de envejecimiento de la población a fin de permitir una vida laboral más prolongada y apoyar mayores niveles de productividad, competitividad y empleo. La mala salud evitable también representa unos mayores costes para los sistemas de atención sanitaria y ejerce una presión innecesaria en los presupuestos públicos. La reducción de las pérdidas innecesarias debido a la mala salud y la muerte prematura puede contribuir a la consecución de los objetivos de Lisboa y a lograr el pleno potencial de prosperidad de Europa. En varios artículos del Tratado CE existe una base jurídica para la actuación en este ámbito, entre los que se incluyen: los artículos 12 y 13 (contra la discriminación), el artículo 125 (promoción del empleo y de una mano de obra cualificada, formada y adaptable), los artículos 136 y 137 (mejora de las condiciones de vida y de trabajo y protección social y lucha contra la exclusión), el artículo 152 (garantía de un alto nivel de protección de la salud en todas las políticas de la Comunidad) y los artículos 158 y 159 (refuerzo de la cohesión económica y social). Estos artículos constituyen la base para que la Comunidad apoye y complemente las actuaciones de los Estados miembros. Los argumentos en favor de la actuación de la UE se basan en: 1) la necesidad de una recogida y una supervisión de los datos a escala de la UE, ya que esta se encuentra en mejor posición que los Estados miembros por sí solos para garantizar unos datos fiables y comparables, y 2) la Política de Cohesión, a través de la cual la UE proporciona apoyo financiero a los Estados miembros, especialmente a las regiones menos ricas, que puede invertirse en factores clave determinantes de las desigualdades en salud tales como las condiciones de vida, la formación y los servicios de empleo, y la atención sanitaria (promoción, prevención y tratamiento). La UE también puede proporcionar un valor añadido incrementando la concienciación y haciendo más hincapié en las desigualdades en salud, mejorando los mecanismos de supervisión, reforzando la recogida de investigaciones y conocimientos, dando visibilidad a las acciones pertinentes mediante la mejora de la puesta en común de las experiencias y las buenas prácticas y el desarrollo de las capacidades, y mejorando los vínculos entre las políticas de la UE. Estas actividades han sido propuestas en las respuestas a las consultas realizadas y en otras investigaciones. 5. Opciones políticas Se analizan tres opciones para la consecución de los objetivos. La opción I consiste en la continuación de las actividades actuales («mantenimiento de la situación actual»). La opción II, «situación actual con mejoras», toma como base las actuaciones existentes para hacer que progresen en un corto período de tiempo sin introducir cambios adicionales o fundamentales en los actuales instrumentos comunitarios, y formularlo en una Comunicación. La opción III, «cambios de gran alcance», necesita un período de tiempo más largo e implica cambios en los instrumentos existentes de la UE, e incluye asimismo una Recomendación del Consejo. Estas opciones son acumulativas (la opción III se basa en la opción II, que, a su vez, se basa en la opción I, véase el cuadro). 5.1. Opción I: Mantenimiento de la situación actual En la opción I, las actuaciones en apoyo de la reducción de las desigualdades en salud se siguen realizando en el marco del MAC social y la Estrategia de Salud. La equidad en la salud es un principio rector de la Estrategia de Salud y la reducción de las injusticias en materia de atención sanitaria y resultados en materia de salud es un objetivo común en el marco del MAC social. A través del intercambio de experiencias, la UE asiste a los Estados miembros para traducir este objetivo en estrategias nacionales. Entre los mecanismos se encuentran los informes nacionales de estrategia y el Informe conjunto sobre protección social e inclusión social, las evaluaciones inter pares y las reuniones del Comité de Protección Social, así como las reuniones del Grupo de expertos sobre los determinantes sociales de la salud y las desigualdades en salud de la UE y las reuniones de alto nivel del Grupo «Salud Pública» del Consejo. También existen ayudas financieras a través del Programa PROGRESS y el Programa de Salud 2008-2013. Igualmente, la Política de Cohesión, la Política Agrícola Común y los fondos de agricultura y desarrollo rural apoyan algunas actividades relacionadas con los determinantes clave de la salud. Sin embargo, en otras actividades de la UE seguiría sin prestarse atención a las desigualdades en salud. 5.2. Opción II: Situación actual mejorada En la opción II, la Comisión adopta una Comunicación en la que se incrementa la concienciación sobre las desigualdades en salud y se subraya su magnitud económica, política y ética. En esta opción se confirma la reducción de las desigualdades en salud como una prioridad de las políticas, se incrementa el diálogo con los interesados y se hace un esfuerzo a fin de utilizar mejor la información y los mecanismos de intercambio existentes y el apoyo financiero actual. Asimismo, se apoyan las acciones destinadas a obtener conocimientos para una actuación eficaz y se procura mejorar el sistema de medición de las desigualdades en salud entre los Estados miembros y las regiones y los grupos sociales de la UE. También se alienta el inicio de una reflexión por ámbitos políticos pertinentes sobre su potencial de actuación en este ámbito (tal como proponían algunas autoridades nacionales en la consulta). Se anuncian diversas acciones específicas destinadas a reforzar las actividades sin que sea preciso tomar nuevas medidas políticas importantes. El desarrollo de políticas concretas sigue siendo responsabilidad de los Estados miembros. 5.3. Opción III: Cambios de gran alcance En la opción III la Comisión propone añadir lo siguiente: una Recomendación del Consejo sobre las desigualdades en salud; objetivos para reducir las desigualdades en salud en toda la UE; un comité consultivo interinstitucional de alto nivel; un reexamen de una serie de ámbitos políticos a fin de incluir la reducción de las desigualdades en salud como una prioridad explícita, con lo cual se reasignarían o añadirían los recursos correspondientes para el período posterior a 2013; un reexamen de las medidas comunitarias que contribuyen a garantizar el acceso a las necesidades básicas en relación con la salud (atención sanitaria, alojamiento, alimentos, agua y educación); y una iniciativa internacional más amplia para hacer frente a las desigualdades en salud globales. 6. Análisis de los impactos Se trata de una iniciativa no legislativa que tiene como objetivo reforzar las actuaciones destinadas a apoyar y complementar los esfuerzos de los Estados miembros y otros interesados a fin de reducir las desigualdades en salud. Las acciones propuestas en las opciones I, II y III implican lo siguiente: 1) hacer un mayor esfuerzo para mejorar la coordinación de los diferentes temas a nivel de la UE y para que sean más fáciles de abordar y 2) hacer un mayor esfuerzo con el objetivo de incrementar la concienciación entre los Estados miembros y otros interesados sobre la importancia de tener en cuenta las cuestiones sociales y sanitarias, especialmente en el actual contexto de crisis económica. El principal factor determinante del impacto de las propuestas es el grado en el que las actividades asisten a las acciones de los Estados miembros y otros interesados destinadas a reducir las desigualdades en salud. 6.1. Impactos sociales Se espera que las acciones previstas en las tres opciones tengan impactos sociales positivos y no se espera que ninguna tenga un impacto social negativo. En comparación con la opción I, es probable que las opciones II y III tengan un mayor impacto social positivo. Un problema importante es que la actual crisis económica puede incrementar las desigualdades en salud a través del deterioro de algunos factores determinantes de la salud. Las opciones II y III, mediante unas actividades más intensas de incremento de la concienciación, podrían contribuir a garantizar que, en el momento de establecer prioridades, los Estados miembros no desatiendan este ámbito político y que se produzcan consecuencias económicas y sociales negativas en el futuro. 6.2. Impactos económicos Los costes económicos indirectos de unas grandes desigualdades en salud son potencialmente considerables. No pueden estimarse con precisión. Un estudio ha estimado que el beneficio económico potencial de elevar el nivel de salud de toda la población hasta el nivel que disfrutan las personas con estudios superiores se encuentra entre el 1,2 % y el 9 % del PIB. Es difícil determinar los costes de las acciones destinadas a mejorar la disponibilidad y comparabilidad de los datos, especialmente en función del estatus socioeconómico. En general, se considera que la obtención de progresos en relación con los factores determinantes de la salud y las desigualdades en salud tendría un impacto económico positivo. A largo plazo, la mejora de la salud y la menor reducción de los años de vida con buena salud podría no representar ningún coste, o bien resultar en un beneficio económico global. 7. Valoración de las opciones Las tres opciones contribuirían a la consecución de los objetivos generales, mientras que la opción III sería probablemente la que tendría una mayor repercusión. Sin embargo, esta opción implica unos costes adicionales y su aplicación se enfrenta a algunas barreras. Con arreglo a los criterios de viabilidad (en especial la capacidad de actuar en relación con la crisis actual) y los costes correspondientes, la opción II es la opción preferida. Esta opción puede considerarse una base para otras actuaciones a nivel de la UE en relación con las desigualdades en salud, y respeta plenamente el principio de subsidiariedad. 8. Seguimiento y evaluación Las acciones evaluadas incluyen propuestas destinadas a mejorar la información, el seguimiento y la elaboración de informes sobre la evolución de las desigualdades en salud y sus factores determinantes, que pueden utilizarse para seguimiento y evaluación. La Comisión también recurrirá al apoyo de expertos para que realicen análisis periódicos de la evolución de las políticas de la UE a través del Observatorio Europeo de la Situación Social y el Observatorio Europeo de Sistemas y Políticas de Asistencia Sanitaria. Otro mecanismo de seguimiento es un informe de la Comisión en 2012 sobre la puesta en práctica de la presente iniciativa y los avances conseguidos en la lucha contra las desigualdades en salud, con la previsión de que se elaboren otros informes. Opción I – Mantenimiento de la situación actual|Opción II – Situación actual mejorada|Opción III – Cambios de gran alcance| ||| [1] COM(2007) 630. [2] COM(2008) 412. [3] «Health Status & Living Conditions». Informe de seguimiento elaborado por el Observatorio Europeo de la Situación Social. Comisión Europea, 2008. ET (...PICT...)|EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON| Brüssel 20.10.2009 SEK(2009) 1397 KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT MÕJU HINDAMISE KOMMENTEERITUD KOKKUVÕTE Lisatud dokumendile: KOMISJONI TEATIS EUROOPA PARLAMENDILE, NÕUKOGULE, EUROOPA MAJANDUS- JA SOTSIAALKOMITEELE NING REGIOONIDE KOMITEELE Solidaarsus ja tervishoid: tervisealase ebavõrdsuse vähendamine Euroopa Liidus {KOM(2009) 567 lõplik} {SEK(2009) 1396} 1. Sissejuhatus Käesolevas dokumendis võetakse kokku mõju hindamise aruanne, mis käsitleb Euroopa Liidu algatuse „Solidaarsus ja tervishoid: tervisealase ebavõrdsuse vähendamine Euroopa Liidus” võimalikke tegevusvariante. Komisjon jõudis ELi tervishoiustrateegias KOM (2007) 630. järeldusele, et on vaja tegutseda, ja kuulutas 2008. aasta uuendatud sotsiaalmeetmete kavas KOM (2008) 412. välja ELi algatuse tervisealase ebavõrdsuse valdkonnas. Käesolevasse dokumenti on kaasatud mõju hindamise komitee kommentaarid järgitud eesmärkide kohta, mõistete ebavõrdsus ja ebaõiglus kasutamise kohta ning proportsionaalsuse, subsidiaarsuse ja kulude kohta. Aruanne on siduv ainult komisjoni talitustele, kes osalesid selle ettevalmistamises ning see ei mõjuta komisjoni lõplikku otsust.[1][2] KOM (2007) 630. KOM (2008) 412. Peamiselt vastutavad tervisealase ebavõrdsuse probleemide lahendamise eest liikmesriigid, kuid ELi poliitikal võib olla kaudne mõju tervishoiule ja see võib aidata ületada praegu tegevusel ette tulevaid takistusi. Aruandes hinnatakse ELi meetmeid liikmesriikide ja sidusrühmade pingutuste toetamiseks ja täiendamiseks ning ELi strateegiate kasutamiseks tervisealase ebavõrdsuse vähendamiseks, järgides täielikult subsidiaarsuse põhimõtet. ELi meetmed peaksid toetama kogu elanikkonna tervise parandamist, kuid põhirõhk peaks olema välditavate ja ebaõiglaste erinevuste vähendamisel sotsiaalsete rühmade ja ELi piirkondade vahel, st võrdsele tasemele tõstmisel. Nii ELi kui ka liikmesriikide tasandil on juba võetud hulk asjakohaseid meetmeid. Praegused meetmed on siiski piiratud teadlikkuse taseme ja valdkonnale omistatud tähtsuse, sidusrühmade kaasatuse puudumise, teabes ja teadmistes esinevate lünkade, puuduliku heade tavade vahetuse ja sektoritevahelise poliitilise lähenemise loomise keerukuse tõttu. Seega käsitletakse käesolevas dokumendis meetmeid nende probleemide lahendamiseks. 2. Probleemi määratlemine Euroopa Liidu liikmesriikides erineb praegu eeldatav eluiga sünnihetkel naiste puhul 8 aasta võrra ja meeste puhul 14 aasta võrra. Samuti on liikmesriikide ja ELi piirkondade vahel suured erinevused suremuse, puuete ja haiguste osas. Mõnes riigis on tervisealane erinevus võrreldes ELi keskmisega ja parimate tulemustega riikidega kahe viimase aastakümne jooksul suurenenud. Kõigis liikmesriikides on suured erinevused sotsiaalsete rühmade vahel sõltuvalt sissetulekust, elukutsest, haridustasemest ja etnilisest rühmast Health Status & Living Conditions. Sotsiaalse olukorra Euroopa vaatluskeskuse koostatud seirearuanne. Euroopa Komisjon 2008. . Madalama hariduse, sissetuleku ja töökohaga inimestel on lühem eluiga ja halvem tervislik seisund. Eri sotsiaalmajandusliku staatusega rühmade eeldatav eluiga sünnihetkel erineb meeste puhul 4 kuni 10 aasta ja naiste puhul 2 kuni 6 aasta võrra. See mudel kajastub paljudes füüsilise ja vaimse tervise näitajates. Mõnes riigis on lõhe viimastel aastakümnetel suurenenud. [3] Health Status & Living Conditions. Sotsiaalse olukorra Euroopa vaatluskeskuse koostatud seirearuanne. Euroopa Komisjon 2008. Tervisealane ebavõrdsus on seotud ebavõrdsusega sotsiaalsete tervist mõjutavate tegurite osas, sealhulgas elutingimused (elukoht, keskkond), tervisekäitumine (toitumine, suitsetamine, liikumine), tööhõive ja töötingimused, haridus, juurdepääs sotsiaalkaitsele, sealhulgas kvaliteetsetele tervishoiuteenustele. Suur osa tervisealasest ebavõrdsusest on välditav ja seda saab mõjutada ELi strateegiatega. Välja on selgitatud kolm valdkonda, kus esineb probleeme, mis takistavad tõhusat toimetulekut tervisealase ebavõrdsusega. Need on valdkonnad, kus EL saab liikmesriikide meetmeid toetada ja täiendada: teadlikkuse puudumine ning liikmesriikide ja muude sidusrühmade puudulik poliitiliste prioriteetide seadmine ja pühendumine; võrreldavate ja korrapäraste andmete, järelevalve ja aruandluse puudumine. Puudulikud teadmised määravate tegurite ja tõhusate meetmete kohta; Puudulik ELi kooskõlastatud lähenemisviis tervisealasele ebavõrdsusele (puudub probleemide arvestamine ELi tasandil). Liikmesriigid rakendavad mõningaid strateegiaid, kuid puudub kõikehõlmav poliitika. Üle poole liikmesriikidest ei aseta tervisealase ebavõrdsuse vähendamisele mingit rõhku. Lisaks on puudulik strateegiate hindamine ja levitamine. Kuigi usaldusväärsed tõendid on olemas, on mitmesuguste tervist mõjutavate tegurite mõju (põhjuslikkus) ja olulisuse kohta vaja rohkem teavet, et liikmesriigid saaksid rakendada teatavate elanikerühmade ja tegurite suhtes tõhusaid meetmeid. Samuti on vaja võrreldavaid ja korrapäraselt kättesaadavaid ELi tasandi andmeid tervisenäitajate ja tervisealast ebavõrdsust mõjutavate tegurite kohta sotsiaalmajanduslike rühmade kaupa. ELi tasandi andmete ja uurimistulemuste puudumine takistab poliitikastrateegiate edasiarendamist. Paremad ja jagatud teadmised ja meetmete parem põhjendamine võivad anda hulgale sidusrühmadele tahtmise osaleda, mis neil praegu puudub. ELi tasandil käsitletakse tervisealast ebavõrdsust suurema poliitilise prioriteedina ja hulgal ELi strateegiatel on positiivne mõju. Siiski on selle mõju suurust keeruline hinnata ja kõigis asjakohastes ELi poliitikavaldkondades tervisealast ebavõrdsust veel märkimisväärselt ei arvestata. 3. Eesmärgid ELi meetmed tervisealase ebavõrdsuse valdkonnas peavad toetama ja täiendama liikmesriikide ja muude sidusrühmade meetmeid ja tagama, et ELi strateegiad ja tegevused pakuvad kõrgetasemelist tervisekaitset, nagu on sätestatud asutamislepingus. Kui vähegi võimalik, peaks ELi strateegiatega pakutav tervisekaitse hõlmama kõiki kodanikke sõltumata sellest, kus nad elavad või milline on nende sotsiaalne taust. Nende eesmärkide täitmisega võivad ELi meetmed aidata kaasa tervisealase ebavõrdsuse vähendamisele ELis. 3.1. Üldeesmärgid Algatuse üldeesmärk on toetada ja täiendada liikmesriikide ja sidusrühmade pingutusi ja rakendada tööle ELi poliitikastrateegiad tervisealase ebavõrdsuse vähendamiseks. 3.2. Konkreetsed eesmärgid Konkreetsed eesmärgid on järgmised: Tõsta teadlikkust, edendada teavitamist, parimate tavade vahetust ja poliitika koordineerimist ning edendada tervisealase ebavõrdsuse probleemide lahendamist poliitilise prioriteedina; seda nii ühenduse kui ka liikmesriikide tasandil ja muude sidusrühmade poolt. Parandada andmete kättesaadavust ja vahendeid tervisealase ebavõrdsuse mõõtmiseks ja jälgimiseks kogu ELis ning selle kohta aruannete esitamiseks; parandada teadmisi tervisealase ebavõrdsuse põhjuste kohta ja pakkuda tegevuseks vajalikke tõendeid. Arendada asjakohaste ELi poliitikastrateegiate panust tervisealase ebavõrdsuse vähendamiseks, sealhulgas toetada tõhusamalt liikmesriikide ja sidusrühmade jõupingutusi tervisealase ebavõrdsuse probleemide lahendamisel ning pöörata erilist tähelepanu haavatavatele rühmadele ja kolmandatele riikidele. 4. Subsidiaarsuse analüüs: kas ELi roll on õigustatud? Kuigi peamiselt vastutavad tervisealase ebavõrdsuse probleemide lahendamise eest liikmesriigid, on küsimus ELi jaoks mitmel põhjusel poliitilise tähtsusega. Esiteks võib tervisealase ebavõrdsuse laiast levikust ja püsivusest järeldada, et on lahknevus praeguse olukorra ja mõnede ELi üldiste eesmärkide vahel, nagu majanduse ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamine, võrdsete võimaluste tagamine, ebavõrdsuse vähendamise edendamine ning meeste ja naiste vahelise võrdõiguslikkuse ja liikmesriikidevahelise solidaarsuse edendamine (ELi asutamislepingu artikkel 2 ja EÜ asutamislepingu artikkel 2). Teiseks toob halva tervisliku seisundi lai levik ELi teatavates elanikerühmades liidu jaoks kaasa olulisi alternatiivkulusid ning seega on olemas majanduslik põhjendus probleemi lahendamise toetamiseks. Arvestades elanikkonna vananemist on rahva tervise kõrge tase oluline, et võimaldada pikemat tööiga ja toetada tootlikkuse, konkurentsivõime ja tööhõive kõrgemat taset. Välditavad terviseprobleemid põhjustavad ka suuri kulutusi tervishoiusüsteemile ja panevad riigieelarve liigse surve alla. Välditavate haiguste ja enneaegse surmaga seotud ebavajalike kadude vähendamine võib aidata kaasa Lissaboni eesmärkide täitmisele ja Euroopa jõukuse täieliku potentsiaali saavutamisele. Tegevuse õiguslik alus tuleneb mitmest EÜ asutamislepingu artiklist, sealhulgas: artiklid 12 ja 13 (diskrimineerimise vältimine), artikkel 125 (tööhõive ning kvalifitseeritud, koolitatud ja kohanemisvõimelise tööjõu edendamine), artiklid 136 ja 137 (elu- ja töötingimuste ja sotsiaalkaitse parandamine ning võitlus tõrjutusega), artikkel 152 (kõrgetasemelise tervisekaitse tagamine kõigis ühenduse poliitikates), artiklid 158 ja 159 (majandusliku ja sotsiaalse ühtekuuluvuse tugevdamine). Need artiklid on aluseks, mis võimaldab ühendusel toetada ja täiendada liikmesriikide meetmeid. ELi tasandi meetmete vajalikkust saab põhjendada järgmiselt: 1) vaja on kogu ELi hõlmavat andmete kogumist ja seiret, kuna EL on paremas positsioonis kui liikmesriigid, et tagada usaldusväärsed ja võrreldavad andmed, ja 2) ühtekuuluvuspoliitika kaudu annab EL liikmesriikidele, eriti halvemas olukorras olevatele piirkondadele, rahalist toetust, mida saab investeerida tervisealast ebavõrdsust mõjutavatesse teguritesse, nagu elutingimused, koolitus ja tööhõiveteenused ning tervishoid (edendamine, ennetamine ja ravi). EL saab anda lisandväärtust , tõstes teadlikkust ja tugevdades keskendumist tervisealasele ebavõrdsusele, parandades seiremehhanisme, tõhustades teadusuuringuid ja teadmiste kogumist, muutes asjakohased meetmed nähtavaks, parandades kogemuste vahetamist ja heade tavade jagamist ning arendades suutlikkust ja parandades ELi poliitikastrateegiatevahelist seotust. Need vastused tulid välja konsultatsioonitulemustest ja muudest uuringutest. 5. Võimalikud tegevusvariandid Eesmärkide saavutamiseks analüüsitakse kolme tegevusvarianti. I variant on praeguste tegevuste jätkamine („tavapärane tegevus”). II variant („praeguse olukorra säilitamine parandustega”) toetub olemasolevatele meetmetele, mida saab lühikese ajaga edasi arendada ilma praeguste ühenduse vahendite põhjalike muudatusteta, selle variandi puhul oleks väljundiks teatis. III variant („kaugeleulatuvad muudatused”) nõuab pikemat ajavahemikku, hõlmab olemasolevate ELi vahendite muutmist ja sisaldab nõukogu soovitust. Tegevusvariandid on kumulatiivsed (III variant toetub II variandile, mis omakorda toetub I variandile, vt tabel). 5.1. I variant: tavapärane tegevus I variandi puhul jätkub tegevus tervisealase ebavõrdsuse vähendamise toetuseks sotsiaalvaldkonna avatud koordinatsiooni meetodi ja tervisestrateegia raames. Õiglane tervishoid on tervisestrateegia juhtpõhimõte ja ebavõrdsuse vähendamine juurdepääsul tervishoiuteenustele ja tervisenäitajates on sotsiaalvaldkonna avatud koordinatsiooni meetodi üldine eesmärk. Kogemuste vahetamise kaudu aitab EL liikmesriikidel seda eesmärki riiklikesse strateegiatesse sisse viia. Kasutatud mehhanismide hulka kuuluvad sotsiaalset kaitset ja kaasatust käsitlevad liikmesriikide strateegiaaruanded ja ühisaruanded, eksperthinnangud ja sotsiaalkaitsekomitee koosolekud, samuti sotsiaalsete tervist ja tervisealast ebavõrdsust mõjutavate tegurite ELi ekspertrühma ja nõukogu kõrgetasemelise rahvatervise töörühma koosolekud. Terviseprogrammi 2008 2013 ja programmi PROGRESS kaudu antakse rahalist toetust. Teatavaid tervisealast ebavõrdsust mõjutavate teguritega seotud tegevusi toetatakse ka ühtekuuluvuspoliitika, ühise põllumajanduspoliitika ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi kaudu. Muud ELi meetmed jätkuksid, kui ei keskenduks tervisealasele ebavõrdsusele. 5.2. II variant: praeguse olukorra säilitamine parandustega II variandi puhul võtab komisjon vastu teatise, millega tõstetakse teadlikkust tervisealase ebavõrdsuse kohta ja rõhutatakse selle majanduslikku, poliitilist ja eetilist ulatust. II variandiga kinnitatakse, et tervisealase ebavõrdsuse vähendamine on poliitiline prioriteet, suurendatakse dialoogi sidusrühmadega ja püütakse parandada olemasolevaid teavitamise ja teabevahetuse mehhanisme ja rahalist toetust. Sellega toetatakse tegevust tõhusate meetmete võtmiseks vajalike teadmiste kogumiseks ja püütakse parandada liikmesriikide, ELi piirkondade ja sotsiaalsete rühmade vahelise tervisealase ebavõrdsuse mõõtmise süsteemi. Julgustatakse asjaomaste poliitikavaldkondade esimesi arutelusid selle üle, kuidas nad saavad selles valdkonnas tegutseda (nagu pakkusid välja mõned riiklikud ametiasutused konsultatsioonide käigus). Sellega tehakse teatavaks rida konkreetseid meetmeid tegevuse tugevdamiseks, kuid märkimisväärses ulatuses uut poliitikat välja töötama ei pea. Konkreetsete poliitikastrateegiate väljatöötamine jääb liikmesriikide vastutusalasse. 5.3. III variant: kaugeleulatuvad muudatused III variandi puhul pakub komisjon lisaks välja: nõukogu soovituse tervisealase ebavõrdsuse kohta; sihtmärgid tervisealase ebavõrdsuse vähendamiseks ELis tervikuna; kõrgetasemelise institutsioonidevahelise nõuandekomitee loomise; rea poliitikavaldkondade läbivaatamise, et lisada tervisealase ebavõrdsuse vähendamine sõnaselgelt nende prioriteetide hulka, koos vahendite ümberjaotamise või lisamisega ajavahemikuks pärast aastat 2013; selliste ühenduse meetmete läbivaatamine, mis aitavad tagada tervisealaste põhivajaduste (tervishoid, peavari, toit, vesi, haridus) rahuldamist; laiem rahvusvaheline algatus üleilmse tervisealase ebavõrdsuse vähendamiseks. 6. Mõju analüüs See on õigusloomega mitteseotud algatus, mille eesmärk on tugevdada meetmeid liikmesriikide ja muude sidusrühmade pingutuste toetamiseks ja täiendamiseks tervisealase ebavõrdsuse vähendamisel. I, II ja III variandis välja pakutud meetmed eeldavad: 1) jõupingutuste suurendamist küsimuste ELi tasandil koordineerimise ja lihtsustamise parandamiseks ja 2) jõupingutuste suurendamist liikmesriikide ja muude sidusrühmade teadlikkuse tõstmiseks sellest, kui oluline on eelkõige praegusel majanduskriisi ajal tegeleda tervise- ja sotsiaalprobleemidega. See, millises ulatuses aitavad meetmed liikmesriikidel ja muudel sidusrühmadel tervisealast ebavõrdsust vähendada, on ettepanekute mõju põhitegur. 6.1. Sotsiaalne mõju Kolmes tegevusvariandis kirjeldatud meetmetel peaks olema positiivne sotsiaalne mõju ja negatiivne sotsiaalne mõju peaks puuduma. Võrreldes I variandiga on II ja III variandil tõenäoliselt suurem positiivne sotsiaalne mõju. Oluline probleem on see, et praegune majanduskriis võib suurendada tervisealast ebavõrdsust, halvendades mõningaid tervist mõjutavaid tegureid. Tugevamate teadlikkuse tõstmise meetmete kaudu võivad II ja III variant aidata tagada seda, et prioriteetide seadmise ajal ei jäta liikmesriigid seda poliitikavaldkonda tähelepanuta ega põhjusta tulevikus negatiivseid majanduslikke ja sotsiaalseid tagajärgi. 6.2. Majanduslik mõju Suure tervisealase ebavõrdsuse kaudne majanduslik kulu võib olla märkimisväärne. Seda ei saa täpselt kindlaks määrata. Ühe uurimuse kohaselt võib majanduslik kasu, mis saadakse kogu elanikkonna tervise tõstmisest samale tasemele kui on kõrgema haridustasemega elanikerühmal, olla vahemikus 1,2 % kuni 9 % SKPst. On keeruline määrata kindlaks meetmete maksumust, mis on võetud selleks, et parandada andmete kättesaadavust ja võrreldavust, eriti sotsiaalmajandusliku staatuse lõikes. Üldiselt on tõenäoline, et edusammudel tervist mõjutavate tegurite ja tervisealase ebavõrdsuse valdkonnas on positiivne majanduslik mõju. Pikemas perspektiivis võib tervisliku seisundi paranemine ja halva tervisega elatud aastate vähenemine olla kulutasuvuse osas neutraalne või positiivse üldise majandusliku mõjuga. 7. tegevusvariantide hindamine Kõik kolm varianti aitaksid üldeesmärke saavutada, kõige laiem mõju oleks tõenäoliselt III variandil. Siiski hõlmab III variant lisakulusid ja võib ette tulla mõningaid rakendustakistusi. Arvestades teostatavuse kriteeriumi (eelkõige võimet tegutseda seoses praeguse kriisiga) ja kaasnevaid kulusid on eelistatuim II variant. II varianti võib vaadelda kui vahelüli enne edasist ELi tasandi tegevust tervisealase ebavõrdsuse valdkonnas ja see järgib täielikult subsidiaarsuse põhimõtet. 8. Seire ja hindamine Hinnatud meetmed sisaldavad ettepanekuid teavitamise, jälgimise ja aruandluse parandamiseks seoses tervisealase ebavõrdsuse valdkonnas saavutatud edusammudega ja teguritega, mida saab kasutada jälgimiseks ja hindamiseks. Komisjoni toetab ELi poliitikaarengute korrapärasel analüüsimisel ka sotsiaalse olukorra Euroopa vaatluskeskus ja Tervishoiusüsteemide ja Tervishoiupoliitika Vaatluskeskus. Üks täiendav seiremehhanism on 2012. aastal esitatav komisjoni aruanne käesoleva algatuse rakendamise kohta ja edusammude kohta tervisealase ebavõrdsuse probleemi lahendamisel, tõenäoliselt järgneb sellele veel aruandeid. I variant – tavapärane tegevus|II variant– praeguse olukorra säilitamine parandustega|III variant– kaugeleulatuvad muudatused| ||| [1] KOM (2007) 630. [2] KOM (2008) 412. [3] Health Status & Living Conditions. Sotsiaalse olukorra Euroopa vaatluskeskuse koostatud seirearuanne. Euroopa Komisjon 2008. FR (...PICT...)|COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES| Bruxelles, le 20.10.2009 SEC(2009) 1397 final DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION RÉSUMÉ DE L'ANALYSE D'IMPACT accompagnant la COMMUNICATION DE LA COMMISSION AU PARLEMENT EUROPÉEN, AU CONSEIL, AU COMITÉ ÉCONOMIQUE ET SOCIAL EUROPÉEN ET AU COMITÉ DES RÉGIONS Solidarité en matière de santé: réduction des inégalités de santé dans l’Union européenne {COM(2009) 567 final} {SEC(2009) 1396} 1. Introduction Le présent document résume l’analyse d’impact portant sur les options stratégiques d’une initiative de l’Union européenne (UE) intitulée «Solidarité en matière de santé: réduction des inégalités en matière de santé dans l’UE». La Commission a fait état de la nécessité d’agir pour réduire les inégalités dans le livre blanc définissant une stratégie pour l’UE dans le domaine de la santé COM(2007) 630. et elle a annoncé une initiative de l’UE dans ce domaine dans sa communication de 2008 sur un agenda social renouvelé COM(2008) 412. . Le présent document contient les observations du Comité d’analyses d’impact sur les objectifs poursuivis, l’utilisation des termes inégalités et injustices, la proportionnalité, la subsidiarité et le coût. Le rapport n’engage que les services de la Commission qui ont participé à son élaboration et ne préjuge en rien de la décision finale de la Commission.[1][2] COM(2007) 630. COM(2008) 412. La lutte contre les inégalités de santé incombe principalement aux États membres, mais les politiques de l’UE peuvent avoir une incidence indirecte sur la santé et peuvent contribuer à surmonter les obstacles qui entravent actuellement l’action dans ce domaine. Le rapport présente une évaluation de l’action menée par l’UE pour appuyer et compléter les efforts accomplis par les États membres et les acteurs et pour utiliser les politiques européennes en faveur de la réduction des inégalités de santé, dans le strict respect du principe de subsidiarité. L’action de l’UE devrait soutenir l’amélioration de la santé de l’ensemble de la population, en veillant en particulier à atténuer les différences évitables et injustes entre les différents groupes sociaux et les régions de l’UE; il s’agit d’un nivellement par le haut. Un certain nombre d’actions appropriées sont d’ores et déjà menées aux niveaux européen et national. Les actions actuelles sont toutefois limitées par le faible niveau de sensibilisation et de priorité, le manque d’engagement des parties concernées, les lacunes en matière d’informations et de connaissances, l’insuffisance des échanges de pratiques exemplaires et les difficultés de mise sur pied d’une stratégie politique intersectorielle. Le présent document passe dès lors en revue les mesures envisagées pour résoudre ces problèmes. 2. D É finition du probl È me Actuellement, l’écart maximal entre États membres atteint respectivement huit et quatorze ans pour ce qui concerne l’espérance de vie à la naissance des femmes et des hommes. Il existe également de grandes différences entre États membres et régions de l’UE en ce qui concerne la mortalité, le handicap et la maladie. Dans certains pays, l’écart existant en matière de santé par rapport à la moyenne européenne et aux pays obtenant les meilleurs résultats s’est creusé au cours des deux dernières décennies. Il existe, dans tous les États membres, de grandes différences de santé entre les groupes sociaux définis sur la base du revenu, de l’activité professionnelle, du niveau d’éducation ou de l’appartenance ethnique Health Status & Living Conditions (État de santé et conditions de vie). Rapport de suivi élaboré par l’Observatoire européen de la situation sociale. Commission européenne, 2008. . Les personnes ayant un niveau d’éducation, un poste ou un revenu peu élevé meurent plus jeunes et vivent en mauvaise santé pendant un plus grand nombre d’années. La différence d’espérance de vie à la naissance entre les catégories socioéconomiques atteint de quatre à dix ans pour les hommes et de deux à six ans pour les femmes. Ce phénomène est confirmé par de nombreuses mesures relatives à la santé physique et mentale. Dans certains pays, l’écart s’est creusé au cours des dernières décennies.[3] Health Status & Living Conditions (État de santé et conditions de vie). Rapport de suivi élaboré par l’Observatoire européen de la situation sociale. Commission européenne, 2008. Les inégalités de santé sont à rapprocher des inégalités existant en matière de déterminants sociaux de la santé tels que les conditions de vie (logement, environnement), les comportements agissant sur la santé (régime alimentaire, tabagisme, exercice physique), l’emploi et les conditions de travail, l’éducation, l’accès à la protection sociale (y compris l’accès à des soins de santé de qualité). Une proportion importante des inégalités de santé est évitable et dépend de politiques qui peuvent être influencées par la politique européenne. Il est difficile de mener une action efficace de lutte contre les inégalités de santé en raison des faiblesses constatées dans trois domaines. Il s’agit de domaines dans lesquels l’UE peut appuyer et compléter les actions des États membres: - prise de conscience et priorité politique insuffisantes, faible niveau d’engagement des États membres et des autres acteurs; - absence de données comparables et régulières, de suivi et d’établissement de rapports, manque de connaissances sur les déterminants et les politiques efficaces à appliquer; - insuffisance de la concertation au niveau européen sur la stratégie à appliquer dans le domaine des inégalités de santé (absence de prise en considération au niveau de l’UE). Les États membres appliquent certes quelques politiques, mais les stratégies globales font défaut. La réduction des inégalités de santé ne figure pas au nombre des priorités politiques dans plus de la moitié des États membres. De surcroît, les politiques appliquées font l’objet d’une évaluation et d’une publicité insuffisantes. Même s’il existe des données probantes, il est nécessaire de disposer de davantage d’informations sur l’effet (causalité) et l’importance de certains déterminants de la santé pour permettre aux États membres de mener une action efficace à l’égard de groupes de la population et de déterminants précis. Il importe également de disposer, à l’échelle de l’UE, de données régulières et comparables sur les résultats obtenus en matière de santé et sur les déterminants des inégalités de santé, ventilés par catégories socioéconomiques. Le manque de données et de connaissances issues de la recherche à l’échelle de l’UE est un frein à l’élaboration de politiques. L’amélioration et le partage des données et une justification de l’action peuvent insuffler à une série d’acteurs la volonté de s’engager qui leur fait défaut actuellement. Au niveau de l’UE, les inégalités de santé bénéficient d’un degré de priorité plus élevé et un certain nombre de politiques de l’UE ont une incidence positive. Néanmoins, il est difficile de quantifier ces progrès et la question des inégalités de santé ne fait pas l’objet d’une prise en compte notable dans toutes les politiques pertinentes de l’UE. 3. Objectifs L’initiative de l’UE dans le domaine des inégalités de santé vise à appuyer et à compléter les actions menées par les États membres et d’autres acteurs et à garantir que les politiques et actions de l’UE contribuent à un niveau élevé de protection de la santé, comme le prévoit le traité CE. Les politiques de l’UE doivent, dans toute la mesure du possible, assurer la protection de la santé de tous les citoyens, quel que soit l’endroit où ils vivent ou le contexte social dans lequel ils évoluent. En permettant la concrétisation de ces objectifs, l’action engagée par l’UE peut contribuer à réduire les inégalités de santé dans l’Union. 3.1. Objectifs généraux Cette initiative a pour objectif général d’appuyer et de compléter les efforts accomplis par les États membres et les autres acteurs et de faire intervenir les politiques européennes en faveur de la réduction des inégalités de santé. 3.2. Objectifs spécifiques Les objectifs spécifiques de l’action sont énumérés ci-après. Faire mieux connaître le problème, favoriser l’information, l’échange des pratiques exemplaires et la coordination des politiques et préconiser que la lutte contre les inégalités de santé soit érigée en priorité politique, tant au niveau de la Communauté et des États membres qu’à celui des autres acteurs. Améliorer la disponibilité des données et les mécanismes de mesure, de suivi et de notification des inégalités de santé dans l’UE et améliorer les connaissances disponibles concernant les causes des inégalités de santé et l’ensemble des données nécessaires à l’action. Renforcer la contribution des politiques de l’UE pertinentes à la réduction des inégalités de santé, ce qui implique d’appuyer davantage les efforts accomplis par les États membres et les autres acteurs pour lutter contre les inégalités de santé et d’accorder une attention particulière aux groupes vulnérables et aux pays tiers. 4. Respect du principe de subsidiarit É : une initiative europ É enne est-elle justifi É e? Bien que la lutte contre les inégalités de santé incombe principalement aux États membres, le problème revêt une dimension politique européenne pour un certain nombre de raisons. Primo, le fait que les inégalités de santé soient courantes et persistantes donne à penser qu’il y a une discordance entre la situation existante et certains objectifs généraux de l’UE tels que le renforcement de la cohésion économique et sociale, le respect du principe d’égalité des chances, et l’incitation à la réduction des inégalités, à l’égalité entre les hommes et les femmes et à la solidarité entre les États membres (art. 2 du traité UE et art. 2 du traité CE). Secundo, les niveaux élevés de santé médiocre dans certaines catégories de la population européenne impliquent des coûts d’opportunité considérables pour l’Union et fournissent une justification économique à une action correctrice ciblée. Il est essentiel que la population ait un niveau de santé élevé dans le contexte de son vieillissement, et cela pour permettre un allongement de la vie professionnelle et favoriser l’amélioration de la productivité, de la compétitivité et des taux d’emploi. Les problèmes de santé évitables entraînent également des coûts considérables pour les systèmes de santé et grèvent inutilement les budgets publics. La réduction des pertes inutiles dues aux problèmes de santé évitables et aux décès prématurés peut contribuer à la réalisation des objectifs de Lisbonne et à l’exploitation optimale du potentiel de prospérité de l’Europe. Plusieurs articles du traité CE offrent la base juridique nécessaire à l’action, à savoir les articles 12 et 13 (non-discrimination), l’article 125 (promouvoir l’emploi et, en particulier, une main-d’œuvre qualifiée, formée et susceptible de s’adapter), les articles 136 et 137 (amélioration des conditions de vie et de travail, protection sociale et lutte contre les exclusions), l’article 152 (assurer un niveau élevé de protection de la santé lors de la définition et de la mise en œuvre de toutes les politiques de la Communauté), les articles 158 et 159 (renforcement de la cohésion économique et sociale). Ces articles sont la base qui permet à la Communauté d’appuyer et de compléter les actions menées par les États membres. L’action de l’UE trouve sa justification: 1) dans la nécessité d’assurer la collecte de données et leur contrôle au niveau de l’UE, celle-ci étant mieux placée que les États membres pour garantir la fiabilité et la comparabilité des données, et 2) dans la politique de cohésion, par l’intermédiaire de laquelle l’UE apporte aux États membres, en particulier aux régions en difficulté, un soutien financier qui peut être investi dans l’amélioration des principaux déterminants des inégalités de santé tels que les conditions de vie, les services de formation et de l’emploi, et les soins de santé (promotion, prévention et traitement). L’UE peut également apporter une valeur ajoutée en faisant mieux connaître le problème des inégalités de santé et en y accordant davantage d’attention, en améliorant les mécanismes de suivi, en encourageant la recherche et le rassemblement de connaissances, en mettant en évidence les actions pertinentes grâce à l’amélioration de l’échange d’expériences et de pratiques exemplaires et au renforcement des capacités, et en améliorant les liens entre les politiques de l’UE. Ces éléments ressortent des réponses reçues dans le cadre de la consultation et d’autres enquêtes. 5. Moyens d’action possibles Trois manières d’atteindre les objectifs sont analysées. La première option consiste à poursuivre les actions actuelles (maintien du statu quo). La deuxième option (statu quo amélioré) consiste à prendre appui sur les actions existantes et à les faire progresser dans un délai rapproché sans apporter de modifications approfondies ou fondamentales aux instruments communautaires actuels; cette option devrait faire l’objet d’une communication. La troisième option (mesures radicales) nécessite davantage de temps pour être mise en œuvre, implique une modification des instruments européens existants et une recommandation du Conseil. Ces options peuvent être cumulées (l’option III s’appuie sur l’option II et cette dernière s’appuie sur l’option I – voir tableau). 5.1. Option I: maintien du statu quo Dans l’option I, les actions visant à favoriser la réduction des inégalités de santé continuent à relever de la MOC sociale et de la stratégie dans le domaine de la santé. L’équité en matière de santé est un principe directeur de la stratégie dans le domaine de la santé, alors que la réduction des injustices dans les domaines de l’accès aux soins et des conséquences pour la santé est un objectif commun défini dans le contexte de la MOC sociale. Grâce à l’échange d’expériences, l’UE aide les États membres à traduire cet objectif dans leurs stratégies nationales. Les mécanismes et instruments utilisés comprennent les rapports sur la stratégie nationale et le rapport conjoint sur la protection sociale et l’inclusion sociale, les évaluations par les pairs et les réunions du comité de la protection sociale, ainsi que les réunions du groupe d’experts UE sur les déterminants sociaux de la santé et les inégalités de santé et celles du groupe «Santé publique» du Conseil au niveau des hauts fonctionnaires. Le programme PROGRESS et le programme de santé 2008-2013 contribuent au financement de l’effort. Parallèlement, la politique de cohésion, la politique agricole commune et le Fonds européen agricole pour le développement rural soutiennent certaines actions axées sur des déterminants de la santé importants. D’autres actions menées par l’UE seraient poursuivies, bien qu’elles ne ciblent pas les inégalités de santé. 5.2. Option II: statu quo amélioré Dans l’option II, la Commission adopte une communication attirant l’attention sur les inégalités de santé et mettant en évidence leur importance économique, politique et éthique. L’option II implique le maintien de la réduction des inégalités de santé au nombre des priorités politiques, le renforcement du dialogue avec les différents acteurs ainsi qu'un effort d’optimisation de l’utilisation des mécanismes d’information et d’échange et du soutien financier existant. Dans ce scénario, un soutien est accordé aux actions d’acquisition de connaissances permettant d’agir efficacement et des efforts sont accomplis pour améliorer le système de mesure des inégalités de santé entre les États membres, les régions de l’UE et les groupes sociaux. Les acteurs des différents domaines d’action concernés sont encouragés à avoir une première réflexion sur la manière dont ils pourraient intervenir dans ce contexte (comme l’ont proposé certaines autorités nationales lors de la consultation). Cette option prévoit un certain nombre d’actions spécifiques visant à renforcer les activités sans qu’il soit nécessaire d’apporter des modifications majeures sur le plan des politiques appliquées. Il demeure de la responsabilité des États membres d’élaborer des politiques concrètes. 5.3. Option III: mesures radicales Dans l’option III, la Commission propose en outre: une recommandation du Conseil sur les inégalités de santé; des objectifs de réduction des inégalités de santé à l’échelle de l’Union tout entière; la création d’un comité consultatif interinstitutionnel de haut niveau; la révision d’un certain nombre de politiques dans le but de faire figurer la réduction des inégalités de santé parmi leurs priorités explicites, accompagnée d’une adaptation appropriée (réaffectation ou augmentation) des ressources pour la période postérieure à 2013; un réexamen des mesures communautaires contribuant à assurer la satisfaction des besoins de base en matière de santé (soins de santé, logement, nourriture, eau, éducation); une initiative internationale de plus grande ampleur visant à lutter contre les inégalités de santé à l’échelle de la planète. 6. Analyse des incidences Il s’agit en l’occurrence d’une initiative non législative destinée à renforcer l’action menée par les États membres et d’autres acteurs pour réduire les inégalités de santé, ainsi qu’à appuyer et à compléter les efforts qu’ils accomplissent en ce sens. Les actions proposées dans les options I, II et III impliquent: 1) un accroissement des efforts d’amélioration de la coordination et de la facilitation des dossiers au niveau de l’UE; 2) un accroissement des efforts de sensibilisation des États membres et des autres acteurs à l’importance de se pencher sur les problèmes de santé et les problèmes sociaux dans le contexte de la crise économique actuelle. La mesure dans laquelle les activités appuient l’action menée par les États membres et les autres acteurs pour réduire les inégalités de santé est le principal élément qui détermine l’incidence des propositions. 6.1. Incidences sociales Les actions prévues dans les trois options sont censées avoir des effets sociaux positifs et aucune ne devrait avoir d’incidence sociale négative. Par rapport à l’option I, les options II et III devraient avoir une incidence sociale positive plus grande. La crise économique que nous traversons peut – c’est un élément important à prendre en considération – entraîner une aggravation des inégalités de santé en provoquant la détérioration de certains déterminants de la santé. Les options II et III pourraient, par le renforcement des actions de sensibilisation, contribuer à ce que, lorsqu’ils définissent leurs priorités, les États membres ne négligent pas ce domaine d’action et évitent ainsi de s’exposer ultérieurement à des difficultés économiques et sociales. 6.2. Incidences économiques Le coût économique indirect de grandes inégalités de santé peut se révéler considérable. Il ne peut être estimé avec précision. Selon une étude, le relèvement de l’état de santé de l’ensemble de la population jusqu’au niveau des personnes les plus éduquées entraînerait un bénéfice économique potentiel compris entre 1,2 % et 9 % du PIB. Il est difficile de déterminer le coût des actions nécessaires pour améliorer la disponibilité et la comparabilité des données, en particulier des données ventilées par catégories socioéconomiques. Globalement, une amélioration des déterminants de la santé et une réduction des inégalités de santé auraient probablement une incidence économique positive. À long terme, l’amélioration de la santé et la diminution des années de vie en mauvaise santé pourraient être neutres sur le plan du coût ou avoir un effet économique général positif. 7. Évaluation des options Les trois options contribueraient à la réalisation des objectifs généraux poursuivis, mais l’option III devrait être la plus efficace. Néanmoins, l’option III implique des frais supplémentaires et sa mise en œuvre se heurte à des obstacles. Sur la base du critère de faisabilité (sous l’angle, en particulier, de la possibilité d’agir dans le contexte de la crise actuelle) et du coût, l’option II est la solution préférée. L’option II peut être considérée comme une étape dans la lutte contre les inégalités de santé au niveau de l’UE et elle respecte pleinement le principe de subsidiarité. 8. Suivi et É valuation Les actions évaluées comprennent des propositions d’amélioration des informations, du suivi et de l’établissement de rapports en ce qui concerne l’évolution des inégalités de santé et de leurs déterminants susceptibles d’être utilisés pour le suivi et l’évaluation. La Commission s’appuiera également sur l’expertise de l’Observatoire européen de la situation sociale et de l’Observatoire européen des systèmes et des politiques de santé pour analyser régulièrement l’évolution des politiques de l’UE. Un autre mécanisme de suivi est prévu: la Commission publiera, en 2012, un rapport sur la mise en œuvre de cette initiative et les progrès qu’elle aura permis de réaliser dans le domaine de la lutte contre les inégalités de santé. Il est vraisemblable que d’autres rapports suivront. Option I– Maintien du statu quo|Option II– Statu quo amélioré|Option III– Mesures radicales| ||| [1] COM(2007) 630. [2] COM(2008) 412. [3] Health Status & Living Conditions (État de santé et conditions de vie). Rapport de suivi élaboré par l’Observatoire européen de la situation sociale. Commission européenne, 2008. HU (...PICT...)|AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA| Brüsszel, 20.10.2009 SEC(2009) 1397 BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM A HATÁSVIZSGÁLAT ÖSSZEFOGLALÁSA amely a következő dokumentumot kíséri: A BIZOTTSÁG KÖZLEMÉNYE AZ EURÓPAI PARLAMENTNEK, A TANÁCSNAK, AZ EURÓPAI GAZDASÁGI ÉS SZOCIÁLIS BIZOTTSÁGNAK ÉS A RÉGIÓK BIZOTTSÁGÁNAK Szolidaritás az egészségügyben: az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése az Európai Unióban {COM(2009) 567 végleges} {SEC(2009) 1396} 1. Bevezetés E dokumentum összefoglalja azt a hatásvizsgálatot, mely a „Szolidaritás az egészségügyben: az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése az Európai Unióban” elnevezésű uniós kezdeményezésre vonatkozó politikai lehetőségeket vizsgálja. A Bizottság az EU egészségügyi stratégiájában COM(2007) 630 megállapította a fellépés szükségességét és a 2008-as megújított szociális menetrendben COM(2008) 412 bejelentette, hogy az EU kezdeményezést indít az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek megszüntetésére. E dokumentum tartalmazza a hatásvizsgálati testület következőkkel kapcsolatos észrevételeit: célkitűzések, az egyenlőtlenségek és méltánytalanságok fogalma, arányosság, szubszidiaritás és költségek. Ez a jelentés csak az összeállításában részt vevő bizottsági szolgálatokat köti, és nem kötelezi el a Bizottságot későbbi határozatainak végleges formája tekintetében.[1][2] COM(2007) 630 COM(2008) 412 Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kezelése továbbra is elsődlegesen a tagállamok hatáskörében marad, az uniós politikák azonban közvetlen hatást gyakorolhatnak az egészségre, és segíthetnek elhárítani az intézkedések útjában álló jelenlegi akadályokat. A jelentés értékeli az uniós fellépést, melynek célja – a szubszidiaritás elvének teljes mértékű tiszteletben tartása mellett – a tagállamok és az érdekelt felek erőfeszítéseinek támogatása és kiegészítése, valamint az uniós politikák mozgósítása az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése érdekében. Az uniós fellépésnek a teljes lakosság egészségi állapotának javítását kell támogatnia, kiemelve azonban az elkerülhető és nem méltányos egészségügyi grádiensek csökkentését a társadalmi csoportok és az EU régiói között; „szintemelő” megközelítésre törekedve. Számos releváns intézkedés már bevezetésre került mind uniós, mind nemzeti szinten. A jelenlegi intézkedéseket azonban a következők korlátozzák: a tudatosság nem kielégítő szintje, a nem megfelelő prioritási sorrend, az érdekelt felek bevonásának hiánya, információs és tudásbeli hiányosságok, a helyes gyakorlatok cseréjének nem elegendő gyakorisága, valamint nehézségek egy ágazatközi politikai megközelítés kidolgozásában. Emiatt ez a dokumentum az említett kérdésekkel foglalkozó intézkedéseket vizsgálja. 2. A probléma meghatározása Jelenleg 8 év a különbség az uniós tagállamok között a nők születéskor várható élettartamában, a férfiak esetében pedig 14 évre tehető ez az eltérés. Nagy különbségek mutatkoznak tagállamok és az uniós régiók között a halálozást, a fogyatékosságot és a betegségeket illetően is. Az elmúlt két évtizedben néhány országban tovább nőttek az egészségi állapotbeli különbségek az uniós átlaghoz és a legjobban teljesítő országokhoz képest. Valamennyi tagállamban nagy különbségek tapasztalhatók a jövedelem, a foglalkozási kategória, az iskolázottsági szint vagy az etnikai hovatartozás alapján meghatározott társadalmi csoportok egészségi állapotában Egészségi állapot és életkörülmények. A Szociális Helyzet Európai Megfigyelőközpontja által készített ellenőrző jelentés. Európai Bizottság, 2008. . Az alacsonyabb iskolázottságú, szerényebb jövedelmű vagy alacsonyabb foglalkozási kategóriába tartozó emberek hamarabb halnak meg és hosszabb ideig rosszabb az egészségi állapotuk. Ha összehasonlítjuk a születéskor várható élettartamot a társadalmi-gazdasági csoportok között, az eltérés férfiak esetében eléri a 4-10 évet, nők esetében pedig a 2-6 évet. Ez a jelenség tükröződik a fizikai és mentális egészségre vonatkozó számos mérésben. Egyes országokban tovább nőttek az eltérések az elmúlt évtizedekben. [3] Egészségi állapot és életkörülmények. A Szociális Helyzet Európai Megfigyelőközpontja által készített ellenőrző jelentés. Európai Bizottság, 2008. Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek az egészséget meghatározó olyan szociális tényezőkhöz kapcsolódnak, mint az életkörülmények (lakás, környezet), az egészségre kiható magatartásformák (étrend, dohányzás, sport), a foglalkoztatási és munkafeltételek, az oktatás, a szociális védelemhez való hozzáférés (beleértve a minőségi egészségügyi ellátáshoz való hozzáférést). Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek nagy része elkerülhető és megszüntethető az uniós politikák által befolyásolható intézkedésekkel. Három területen tapasztalhatók olyan hiányosságok, melyek akadályozzák az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kezelését célzó hatékony fellépést. A következő területekről van szó, melyeken az EU támogathatja és kiegészítheti a tagállamok intézkedéseit: A tudatosság hiánya, nem elégséges politikai prioritás, valamint nem kielégítő mértékű elkötelezettség a tagállamok és egyéb érdekelt felek részéről. Összehasonlítható és rendszeres adatok, ellenőrzés és jelentéstétel hiánya. A meghatározó tényezők és a végrehajtáshoz szükséges hatékony politikák ismeretének hiánya. Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek nem megfelelően összehangolt uniós megközelítése (az érvényesítés hiánya EU-szinten). A tagállamok végrehajtanak ugyan egyes politikákat, de hiányoznak az átfogó stratégiák. A tagállamok több mint fele nem helyez politikai hangsúlyt az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentésére. Ezenkívül hiányzik a politikák értékelése és terjesztése. Bár döntő bizonyítékok léteznek, még több információra van szükség az egészséget meghatározó egyes tényezők hatásáról (okozati összefüggések) és fontosságáról annak érdekében, hogy a tagállamok hatékony intézkedéseket hozhassanak adott lakossági csoportok és meghatározó tényezők vonatkozásában. Szükség van továbbá összehasonlítható, rutinszerűen rendelkezésre álló, az egészségi eredményekre és az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségeket meghatározó tényezőkre vonatkozó uniós adatokra, társadalmi-gazdasági csoportok szerinti bontásban. Az uniós adatok és kutatási eredmények hiánya akadályozza a politika kidolgozását. Jobb és megosztott bizonyítékok és a fellépés indoklása kötelezettségvállalásra ösztönözhet, ami jelenleg számos érdekelt fél esetében hiányzik. Uniós szinten az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kérdése nagyobb politikai prioritást kapott és több uniós politika is kedvező hatást mutatott. Nehéz azonban a számszerűsítés, és nem történt meg az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kérdésének lényeges mértékű beemelése valamennyi vonatkozó uniós politikába. 3. Célkitűzések Az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kezelésére irányuló uniós fellépés célja a tagállamok és más érdekelt felek intézkedéseinek támogatása és kiegészítése, valamint annak biztosítása, hogy az uniós politikák és tevékenységek a Szerződésben előírtaknak megfelelően magas szintű egészségvédelmet nyújtsanak. Amennyiben lehetséges, az uniós politikák által biztosított egészségvédelemnek ki kell terjednie valamennyi polgárra, lakóhelyüktől és szociális hátterüktől függetlenül. E célok végrehajtásával az uniós fellépés hozzájárulhat az EU-n belül az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentéséhez. 3.1. Általános célkitűzések E kezdeményezés általános célkitűzése a tagállamok és az érdekelt felek erőfeszítéseinek támogatása és kiegészítése, valamint az uniós politikák mozgósítása az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése érdekében. 3.2. Konkrét célkitűzések A konkrét célkitűzések a következők: Közösségi és tagállami szinten, valamint egyéb érdekelt felek esetében: figyelemfelkeltés, az információk és a bevált gyakorlatok cseréjének ösztönzése, politikai koordináció és az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek megszüntetésének politikai prioritásként való támogatása. Az adatok elérhetőségének és azon mechanizmusoknak a javítása, melyek célja az EU-ban az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek mérése, ellenőrzése és az azokról való jelentéstétel, valamint az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek okaira és a fellépést indokló tényekre vonatkozó ismeretek bővítése. A vonatkozó uniós politikák hozzájárulásának növelése az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése tekintetében – beleértve a tagállamok és az érdekelt felek azon erőfeszítéseinek jelentősebb támogatását, melyek célja az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek megszüntetése – , valamint kiemelt figyelem fordítása a sebezhető csoportokra és harmadik országokra. 4. A szubszidiaritás elemzése: Indokolt-e az EU szerepvállalása? Bár az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kezelése továbbra is elsődlegesen a tagállamok hatáskörében marad, e probléma több okból kifolyólag is politikai aggályokat vet fel az EU számára. Először is az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek elterjedtsége és fennmaradása arra utal, hogy ellentmondás van a fennálló helyzet és az EU egyes olyan általános céljai között, mint a gazdasági és társadalmi kohézió erősítése, az esélyegyenlőség biztosítása, az egyenlőtlenségek csökkentésének támogatása, a férfiak és nők közötti egyenlőség ösztönzése és a tagállamok közötti szolidaritás (az EU-Szerződés 2. cikke és az EK-Szerződés 2. cikke). Másodszor az uniós lakosság egyes csoportjaiban a nem megfelelő egészségi állapot tetemes alternatívköltségeket jelent az Unió számára. és gazdaságilag indokolttá teszi a probléma kezelésére irányuló fellépés támogatását. Az idősödő népességet tekintve fontos a lakosság jó egészsége a munkában töltött évek meghosszabbítása, a nagyobb termelékenység, a versenyképesség és a jelentősebb mértékű foglalkoztatás támogatása céljából. Az elkerülhető rossz egészségi állapot szintén jelentős költségeket ró az egészségügyi rendszerekre, és felesleges nyomást gyakorol az állami költségvetésre. A rossz egészségi állapot miatti szükségtelen veszteségek csökkentése és a korai halálozások számának visszaszorítása hozzájárulhat a lisszaboni célok teljesítéséhez és a jólét megteremtéséhez szükséges teljes európai potenciál eléréséhez. Az EK-Szerződés több cikke is jogalapot teremt a fellépéshez, beleértve a következőket: a 12. és a 13. cikk (a megkülönböztetés tilalmáról), a 125. cikk (a foglalkoztatás és a szakképzett, képzett és alkalmazkodásra képes munkaerő fejlesztéséről), a 136. és 137. cikk (az élet- és munkakörülmények javításáról, a szociális védelemről és a kirekesztés elleni küzdelemről), a 152. cikk (valamennyi közösségi politika meghatározása és végrehajtása során biztosítani kell az emberi egészségvédelem magas szintjét), a 158. és 159. cikk (a gazdasági és társadalmi kohézió erősítéséről). E cikkek alapján a Közösség támogatja és kiegészíti a tagállamok intézkedéseit. Az uniós fellépést a következők teszik szükségessé: 1) uniós szintű adatgyűjtés és ellenőrzés szükségessége, mivel az EU az egyes tagállamokhoz képest alkalmasabb a megbízható és összehasonlítható adatok biztosítására; 2) a kohéziós politika – melyen keresztül az EU pénzügyi támogatást nyújt a tagállamoknak és különösen a szegényebb régióknak – keretében az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségeket meghatározó olyan tényezőkbe lehet befektetni, mint az életkörülmények, a képzési és foglalkoztatási szolgáltatások és az egészségügyi ellátás (az egészség elősegítése, megelőzés és kezelés). Az EU ezenkívül hozzáadott értéket biztosíthat a következők révén: figyelemfelhívás és az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekre való fokozottabb összpontosítás, az ellenőrzési mechanizmusok javítása, a kutatás és az ismeretgyűjtés erősítése, a vonatkozó intézkedések bemutatása tapasztalatok és bevált gyakorlatok cseréjén és kapacitásépítésen keresztül, valamint az uniós politikák közötti kapcsolatok javítása. A fenti javaslatok a konzultáció során elhangzott válaszok és egyéb kutatások nyomán születtek. 5. Szakpolitikai lehetőségek Három olyan lehetőséget elemeztek, melyekkel elérhetők a célok. I. lehetőség: a jelenlegi tevékenységek folytatása („a jelenlegi politika folytatása”). II. lehetőség: „A jelenlegi politika javított formában”; ez az opció a meglévő munkából indul ki, mellyel rövid időn belül további vagy alapvető változtatások nélkül módosíthatók a jelenlegi közösségi eszközök. Ezt a lehetőséget közleményben lehet ismertetni. III. lehetőség: „Átfogó változások”. Ez az opció hosszú távon valósítható meg, magában foglalja a meglévő uniós eszközök módosítását és tanácsi ajánlást vonna maga után. Az említett lehetőségek kumulatív jellegűek (a III. lehetőség a II.-ra épül, mely az I. lehetőségből indul ki – lásd a táblázatot). 5.1. I. lehetőség: A jelenlegi politika folytatása Az I. lehetőség esetében az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentésének támogatása tovább folytatódik a szociális nyitott koordinációs módszer és az egészségügyi stratégia keretében. Az egészségügyi stratégia egyik vezérelve a méltányosság az egészségügyben; a szociális nyitott koordinációs módszeren belül pedig az egyik közös cél az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentése az egészségügyi ellátáshoz és az egészségügyi eredményekhez való hozzáférés területén. Az EU tapasztalatcserén keresztül támogatja a tagállamokat abban, hogy e célkitűzést beépítsék a nemzeti stratégiákba. A mechanizmusok a következőket foglalják magukban: nemzeti stratégiai jelentések, a szociális védelemről és társadalmi integrációról szóló közös jelentés, szakértői értékelések, a szociális védelmi bizottság ülései, az egészséget és az egészségben mutatkozó egyenlőtlenségeket befolyásoló társadalmi tényezőkkel foglalkozó EU-s szakértői csoport ülései, valamint a Tanács magas szintű közegészségügyi munkacsoportjának ülései. A PROGRESS program és az egészségügyi program (2008-2013) pénzügyi támogatást biztosít. Hasonlóképpen a kohéziós politika, a közös agrárpolitika, valamint a mezőgazdasági és vidékfejlesztési alapok is támogatnak az egészséget meghatározó tényezőkre irányuló egyes tevékenységeket. Egyéb uniós intézkedések továbbra is fennállnának, viszont nem összpontosítanának az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekre. 5.2. II. lehetőség: A jelenlegi politika javított formában A II. lehetőség esetében a Bizottság közleményt fogad el, melynek célja a figyelemnek az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekre való ráirányítása és az egyenlőtlenségek gazdasági, politikai és etnikai kiterjedésének kiemelése. A II. lehetőség megerősíti, hogy politikai prioritásként kell kezelni az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentését, javítja a párbeszédet az érdekelt felekkel, valamint a meglévő információk és cseremechanizmusok és a meglévő pénzügyi támogatás hatékonyabb kihasználására törekszik. Ez az opció támogatja azokat az intézkedéseket, melyek célja a hatékony fellépéshez szükséges tudás megteremtése, valamint a tagállamok, uniós régiók és társadalmi csoportok között az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekre vonatkozó mérőrendszer javítása. Ösztönzi, hogy a vonatkozó politikai területek kezdjék fontolóra venni, hogy milyen intézkedési potenciállal rendelkeznek ezen a területen (mint azt egyes nemzeti szakértők javasolták a konzultáció során). Számos konkrét intézkedést jelent be, melyek célja az intézkedések megerősítése anélkül, hogy a politikák jelentős átdolgozására lenne szükség. A konkrét politikák kidolgozása továbbra is a tagállamok hatáskörében marad. 5.3. III. lehetőség: Átfogó változások A III. lehetőség esetében a Bizottság a következőket javasolja az eddigieken kívül: egy, az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekről szóló tanácsi ajánlás; az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségeknek az Unió egészén belüli csökkentésére irányuló célok; magas szintű intézményközi tanácsadó bizottság; számos politikai terület áttekintése annak érdekében, hogy az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentését kiemelt prioritásként tudják beépíteni a politikákba, és ennek során a forrásokat újra elosztanák vagy növelnék a 2013 utáni időszakban; azon közösségi intézkedések felülvizsgálata, melyek hozzájárulnak az egészséget befolyásoló alapvető szükségletek (egészségügyi ellátás, lakás, élelem, víz, oktatás) kielégítésének biztosításához, valamint egy nagyobb volumenű nemzetközi kezdeményezés az egészség terén mutatkozó globális egyenlőtlenségek kezelésére. 6. Hatáselemzés Ez egy azon fellépést megerősíteni szándékozó, nem jogalkotási kezdeményezés, melynek célja, hogy támogassa és kiegészítse a tagállamoknak és más érdekelt feleknek az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentésére irányuló erőfeszítéseit. Az I., II. és III. lehetőség esetében javasolt intézkedések a következőket vonják maguk után: 1) a kérdéshez kapcsolódó koordináció és problémakezelés javítását célzó erőfeszítések növelése uniós szinten; 2) azon erőfeszítések fokozása, melyek célja, hogy ráirányítsák a tagállamok és már érdekelt felek figyelmét arra, hogy fontos figyelembe venni az egészségügyi és szociális kérdéseket, különösen a jelenlegi gazdasági válságban. A javaslatok hatását főleg az határozza meg, hogy a tevékenységek milyen mértékben segítik a tagállamoknak és más érdekelt feleknek az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek csökkentésére irányuló intézkedéseit. 6.1. Társadalmi hatások A három lehetőségben vázolt intézkedésektől kedvező társadalmi hatásokat várnak, sőt, egyik opció esetében sem számítanak negatív társadalmi hatásra. Az I. lehetőséghez képest a II. és III. lehetőséggel valószínűleg kedvezőbb társadalmi hatás érhető el. Fontos szempont, hogy a jelenlegi gazdasági válság növelheti az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségeket az egészséget meghatározó egyes tényezők romlása miatt. A II. és III. lehetőség erőteljesebb figyelemfelkeltő tevékenységeken keresztül segíthet annak biztosításában, hogy a prioritások meghatározásakor a tagállamok ne hanyagolják el ezt a politikai területet, és ezáltal ne kockáztassák, hogy a jövőben kedvezőtlen gazdasági és társadalmi hatások jelentkezzenek. 6.2. Gazdasági hatások Az egészség terén mutatkozó nagy egyenlőtlenségek közvetlen gazdasági költségei jelentősek lehetnek. A költségek nagysága nem becsülhető meg pontosan. Az egyik tanulmány becslése szerint a GDP 1,2–9 %-ára tehető annak az esetleges gazdasági haszna, hogy a teljes lakosság egészségi állapotát a magasabban képzettek egészségi szintjére emelik. Nehéz meghatározni az adatok rendelkezésre állásának és összehasonlíthatóságának a javítását célzó intézkedések költségeit, különös tekintettel a társadalmi-gazdasági státuszra vonatkozó adatokra. Általánosságban az egészséget és az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségeket meghatározó tényezők javulása valószínűleg kedvező gazdasági hatást fejtene ki. Hosszú távon az egészség javulása és az egészségben eltöltött életévek csökkenésének visszaszorítása költségsemleges lenne vagy összességében gazdasági előnyökkel járna. 7. A lehetőségek értékelése Mindhárom lehetőség segítené az általános célkitűzések elérését; de a III. lehetőség lenne leghatékonyabb. Mindazonáltal a III. lehetőség többletköltségekkel jár és megvalósítása útjában néhány akadály áll. A megvalósíthatóság (különösen a jelenlegi válságra való reagálási képesség szempontjából) és a felmerülő költségek alapján a II. lehetőség az előnyben részesített megoldás. A II. lehetőség kiindulópontnak tekinthető az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségekre vonatkozó további uniós szintű munka szempontjából, és ez az opció teljes mértékben tiszteletben tartja a szubszidiaritás elvét. 8. Ellenőrzés és értékelés A vizsgált intézkedések magukban foglalják az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek és az azokat meghatározó tényezők – melyek felhasználhatók ellenőrzés és értékelés céljából – tekintetében történő előrelépésre vonatkozó tájékoztatás, ellenőrzés és jelentéstétel javítására irányuló javaslatokat. A Bizottság a Szociális Helyzet Európai Megfigyelőközpontja és a Politikák Európai Megfigyelőközpontja szakértőinek segítségét is igénybe fogja venni az uniós politikák alakulásának rendszeres elemzéséhez. További ellenőrzési mechanizmust jelent majd a Bizottság 2012. évi jelentése e kezdeményezés végrehajtásáról és az egészség terén mutatkozó egyenlőtlenségek kezelése terén elért haladásról; ezenkívül pedig további jelentések is várhatók. I. lehetőség – A jelenlegi politika folytatása|II. lehetőség – A jelenlegi politika javított formában|III. lehetőség – Átfogó változások| ||| [1] COM(2007) 630 [2] COM(2008) 412 [3] Egészségi állapot és életkörülmények. A Szociális Helyzet Európai Megfigyelőközpontja által készített ellenőrző jelentés. Európai Bizottság, 2008. IT (...PICT...)|COMMISSIONE DELLE COMUNITÀ EUROPEE| Bruxelles, 20.10.2009 SEC(2009) 1397 DOCUMENTO DI LAVORO DEI SERVIZI DELLA COMMISSIONE SINTESI DELLA VALUTAZIONE D'IMPATTO che accompagna la COMUNICAZIONE DELLA COMMISSIONE AL PARLAMENTO EUROPEO, AL CONSIGLIO, AL COMITATO ECONOMICO E SOCIAL EUROPEO E AL COMITATO DELLE REGIONI Solidarietà in materia di salute: riduzione delle disuguaglianze sanitarie nell'UE {COM(2009) 567 definitivo} {SEC(2009) 1396} 1. Introduzione Il presente documento riassume la valutazione d'impatto che prende in considerazione le opzioni politiche per una iniziativa europea "Solidarietà in materia di salute: riduzione delle disuguaglianze sanitarie nell'UE". La Commissione ha identificato le necessità di azione nella strategia europea in materia di salute COM(2007) 630 ed ha annunciato una iniziativa sulle disuguaglianze in materia di salute nell'Agenda sociale rinnovata 2008 COM(2008) 412 . Il presente documento incorpora i commenti del comitato per la valutazione d'impatto in relazione agli obiettivi, all'utilizzazione dei termini disuguaglianze e iniquità, alla proporzionalità, alla sussidiarietà e ai costi. La relazione impegna solo i servizi della Commissione coinvolti nella sua preparazione e non pregiudica la decisione finale della Commissione.[1][2] COM(2007) 630 COM(2008) 412 La responsabilità principale per affrontare il problema delle disuguaglianze sanitarie incombe agli Stati me