Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om industriell konkurrenspolitik för kemiindustrin i Europa: ett exempel"

(97/C 56/02)

Den 6 maj 1996 beslutade kommissionen i enlighet med EG-fördragets artikel 198 att inhämta Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovannämnda meddelande.

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 oktober 1996. Föredragande var José Ignacio Gafo Fernández.

Vid sin 339:e plenarsession den 30-31 oktober 1996 (sammanträdet den 31 oktober 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 42 röster för och 1 nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Enligt kommissionens dokument är de utmaningar som den europeiska kemiska industrin står inför följande:

- Hälso- och miljöaspekter på tillverkningen och användningen av kemiska produkter.

- Den kemiska marknadens världsomspännande karaktär.

- Beroende av importerat råmaterial och importerad energi.

- Industrins höga kapitalintensitet och dess beroende av teknisk forskning och utveckling.

1.2. Till dessa utmaningar som kommissionen lyft fram vill kommittén lägga några av kännetecknen för denna bransch (), nämligen:

- Den är en mycket viktig källa till arbetstillfällen inom EU (1,60 miljoner arbetstagare 1994), särskilt bland små och medelstora företag (92 % av de 32 700 företagen i branschen är små eller medelstora, men de står bara för 18 % av sysselsättningen och 21 % av omsättningen i hela sektorn).

- Samexistens av ett stort antal klart differentierade sektorer inom kemisektorn, vilket gör det svårt att utarbeta en enhetlig strategi för dem alla.

- En liknande reflexion kan göras när det gäller företagen, oavsett storlek. Det är svårt att utveckla en enhetlig strategi trots att de alla arbetar inom samma sektor och att det finns ett stort ömsesidigt beroende dem emellan.

- En hög genomsnittlig yrkesutbildningsnivå bland arbetarna i branschen som gör dem särskilt väl förberedda att aktivt delta i arbetet för att höja konkurrenskraften.

- Branschens kraftigt cykliska karaktär (särskilt när det gäller den del av den kemiska industrin som ligger längst framme i fråga om forskning och utveckling) som beroende på vilken undersektor det gäller alternerar mellan regelbundna perioder med positiva resultat och perioder med otillräckliga vinster, för att inte säga förluster.

- Ett visst yttre beroende i fråga om licenser och patent (Europeiska unionen står bara för 36 % av det totala antalet i världen, vilket är i paritet med motsvarande siffra för teknologibranschen totalt).

- En mycket viktig kanal för handeln när det gäller import av kemiska produkter från en mycket stor del av världen. Tyvärr motsvaras dessa handelsströmmar i vissa fall inte av export från gemenskapen i samma utsträckning (särskilt till de snabbväxande ekonomierna i Asien).

- Den allmänna opinionens känslighet i fråga om sektorns verksamhet, vilket beror på att branschens produkter används flitigt i vardagslivet. Detta kan påverka många investerings- och försäljningsbeslut.

På grund av alla dessa faktorer kan kommissionens meddelande inte behandla undersektorernas alla specifika problem, exempelvis beträffande farmaceutiska produkter och konstgjorda fibrer. Synpunkterna och de åtgärder som utarbetats kan dock tillämpas på hela den kemiska industrin.

1.3. Utifrån dessa iakttagelser har Europeiska kommissionen utarbetat ett antal åtgärdsplaner på följande områden:

- Åtgärder för att förbättra de juridiska villkoren.

- Åtgärder för att förbättra den reella konkurrensen.

- Åtgärder för att stimulera immateriella investeringar.

- Åtgärder för att utveckla det industriella samarbetet.

Kommittén kommer att koncentrera sina rekommendationer till dessa åtgärder.

2. Allmänna kommentarer

2.1. När det gäller åtgärderna för att förbättra de juridiska villkoren anser kommittén att:

2.1.1. Molitor-rapportens slutsatser, kommissionens påföljande insatser och OECD:s rekommendationer visar att varje förslag till ny lagstiftning för denna sektor bör svara mot ett väl motiverat behov och grunda sig på en tillfredsställande kostnads-/intäktsanalys av den nya lagstiftningens konsekvenser, och, i synnerhet, på en utvärdering av de potentiella hälso- och miljöriskerna samt tillförlitliga vetenskapliga data, i enlighet med artikel 130s i fördraget. Likaledes bör medlemsstaterna säkerställa att den nationella lagstiftningen är förenlig med och stämmer överens med gemenskapens regelverk.

2.1.2. Gemenskapens lagstiftning, som syftar till att förverkliga den inre marknaden samt till att förbättra säkerheten och hälso- och miljöskyddet, särskilt när det gäller klassificering, etikettering och användning av kemiska produkter, bör tillämpas i sin helhet och på ett effektivt sätt i medlemsstaterna. Eventuella nationella avvikelser från gemenskapens lagstiftning som inför strängare normer bör i förväg meddelas till Europeiska kommissionen och får aldrig vara oförenliga med den inre marknaden, i enlighet med artikel 100a i fördraget.

2.1.3. Kommittén delar och stöder kommissionens uppfattning att om det inte är möjligt att uppnå en internationell överenskommelse som reglerar tillverkningen och användningen av ett visst kemiskt ämne, bör man istället se till att varje ny bestämmelse åtminstone tillämpas av samtliga OECD-länder.

2.1.4. I linje med sitt engagemang för att bevara miljön genom en höjd skyddsnivå ställer sig kommittén positiv till att kemiindustrin skapar frivilliga program eller överenskommelser som kompletterar eller går längre än de minimikrav som de nuvarande bestämmelserna ställer. ESK anser att en generös tillämpning av dessa, som alltid måste vara i linje med konkurrensreglerna, kan vara ett verkligt alternativ till skärpta regler inom kemisektorn och, i synnerhet, till nya skattebelastningar som motiveras med miljöskäl.

2.2. När det gäller åtgärderna för att förbättra den reella konkurrensen har kommittén följande synpunkter:

2.2.1. Det är nödvändigt att gemenskapens konkurrensregler på området tar hänsyn till behovet av att göra gemenskapsekonomin mer konkurrenskraftig, vilket ett yttrande som kommittén nyligen antog visat (). Man bör på ett lämpligt sätt ta hänsyn till industrins speciella förutsättningar, som exempelvis behovet av att skapa konkurrenskraftiga företagsgrupper både när det gäller basindustrin och finkemin och andra sektorer som är utsatta för global konkurrens, för att klara av de enorma kapitalinvesteringarna som krävs för nya anläggningar, och de höga FoU-kostnaderna.

2.2.2. Kommittén kräver i första hand en effektiv tillämpning av bestämmelserna för företagskoncentrationer, samt en sänkning av de lägsta tröskelnivåer som bestämmer när kommissionen skall ingripa. I andra hand vill ESK se en diskussion som liknar den om reglerna och avtalen om "cooperative joint ventures".

2.2.3. Det behövs åtgärder på gemenskaps- och nationsnivå som skapar ett gynnsamt klimat som kan kompensera för de negativa effekterna av den petrokemiska industrins cykliska karaktär. Kommittén rekommenderar varje form av samarbete mellan företagen, under kommissionens överinseende, vilket skulle garantera förenligheten med artikel 85 i fördraget.

2.2.4. I linje med sina tidigare yttranden på området stöder kommittén ett verkligt genomförande av den inre marknaden på el- och naturgasmarknaden, vilket skulle minska de nuvarande prisskillnaderna mellan dessa energityper för jämförbara industriella konsumenter i olika medlemsstater, samt närma priserna till dem som gäller övriga konkurrenter inom OECD-länderna.

2.2.5. På samma sätt stöder kommittén Europeiska kommissionens analys och uttalanden, som går ut på att få de snabbt växande ekonomierna i Asien att minska sina höga tulltariffer på denna typ av produkter (att jämföras med EU:s nästan totala "nedrustning") och avskaffa de icke-tariffära handelshindren, som till exempel de orimliga kraven på analys och märkning. Särskild betydelse har de störningar som orsakas av de olika miljöskyddsnivåerna, något som också är föremål för ett yttrande om internationell handel och miljön från kommittén. På alla dessa områden vill kommittén i likhet med kommissionen snarast genomföra åtgärder för att säkra skäliga yttre konkurrensvillkor för gemenskapens företag.

2.3. När det gäller åtgärderna för att stimulera immateriella investeringar har kommittén följande synpunkter:

2.3.1. Den nya inriktningen på gemenskapens FoU-politik, som handlar om att omorientera de allmänna programmen inom det fjärde ramprogrammet mot ett antal sektorsindelade projektgrupper, måste ta fasta på betydelsen av att särskilt bedöma branschens speciella villkor, även om vissa av projektgruppernas (projektgrupper för exempelvis flyg, framtidståg eller virussjukdomar) bedömningar bara ger ett ofullständigt svar när det gäller branschens behov i fråga om FoU, och detta under en period när det är mycket viktigt att Europeiska unionen inhämtar det försprång konkurrenterna har.

2.3.2. Kommittén erkänner den biotekniska forskningens avgörande betydelse som konkurrens- och framgångsfaktor för kemiföretagen, särskilt när det gäller ett stort antal jordbruks-, läkemedels- och konsumtionsprodukter. Kommittén har antagit ett yttrande som rekommenderar att direktivet om rättsskydd för biotekniska uppfinningar skall antas snarast möjligt ().

2.3.2.1. Under rådande omständigheter, särskilt utan en stabil och tillfredsställande juridisk ram, hamnar de europeiska forskarna och industrierna allt mer på efterkälken i förhållande till sina främsta konkurrenter.

2.3.2.2. Enligt Europeiska patentbyrån svarar USA för 65 % av de utfärdade patenten med ursprung i den biotekniska forskningen inom läkemedelsindustrin, jämfört med bara 15 % för EU.

2.3.2.3. I nämnda yttrande lämnade kommittén rekommendationer för hur direktivets text skulle preciseras, både när det gäller frågan om allmänhetens rätt till information och villkoren för spridning av innovationer till industrin, jordbrukare och djuruppfödare.

2.3.3. Kommittén har nyligen, i sitt yttrande om grönboken om innovation (), påpekat behovet av en kultur som befrämjar forskning. En sådan bör grunda sig på utbildning och kontinuerlig fortbildning, men även på att man skapar förutsättningar för ett samhälleligt engagemang för forskningens betydelse. Ett sätt att göra detta skulle kunna vara via lämpliga organ såsom studieförbund m.m. Ett annat sätt skulle kunna vara att förbättra yrkesutbildningen och forskningsstrukturerna vid universiteten, särskilt genom en intensifiering av de program som samutvecklats med industrin, genom att använda de små och medelstora företagen som försöksbanker för många av innovationsexperimenten, samt genom att göra det lättare för de små och medelstora företagen att få tillgång till de senaste rönen i fråga om utvärdering och klassificering av kemiska ämnen som utvecklats av industrin.

2.4. Slutligen, när det gäller åtgärderna för att utveckla det industriella samarbetet vill kommittén anföra följande:

2.4.1. I linje med vad som sägs i punkt 2.2.3 stöder kommittén informationsnätet inom kemisektorn. Detta bör också utnyttjas för att förbättra den gemensamma planeringen och den gemensamma forskningen.

2.4.2. För att garantera att branschens små och medelstora företag överlever och är konkurrenskraftiga är det viktigt att de får tillgång till data inom kemi, fysik och toxikologi på kommersiella villkor och för konfidentiell användning, liksom till utvärderingar av de kemiska produkternas effekter, som tillverkarna av kemiska produkter förfogar över. Dessa små och medelstora företag kan bli till mycket stor nytta genom att de till ovannämnda tillverkare kan förmedla åsikter och erfarenheter från slutkonsumenterna, som de vänder sig till med sina produkter och sin erfarenhet.

2.4.3. Kommittén håller med om att yttre samarbete är något som företagen bör utveckla individuellt. Kommissionen förfogar dock över ett stort antal styrmedel (bilaterala samarbetsavtal, Tacis-, Phare- och Meda-programmen) både för att främja samarbetet på det finansiella planet och för att skapa juridiska ramar i de berörda länderna i syfte att underlätta industriella investeringar och industriellt samarbete med kemisektorn i dessa länder. Detta är särskilt angeläget när det gäller de central- och östeuropeiska länderna, där vitboken om antagande av EU:s regelverk för den inre marknaden kan bli ett avgörande steg för omstruktureringen och moderniseringen av dessa länders kemiindustri. Därför bör kemisektorn inom EU spela en aktiv roll i denna process.

2.5. Kommittén vill betona arbetstagarnas roll som pådrivande faktor för den kemiska industrins konkurrenskraft. Denna roll har inte värderats tillräckligt i kommissionens meddelande.

2.6. Det är också nödvändigt att utveckla specifika program och åtgärder som gör att man kan intensifiera samarbetet mellan små och medelstora företag i EU:s olika länder.

2.7. Till sist anser kommittén att man i titeln på kommissionens meddelande bör ersätta "ett exempel" med "en modell för konkurrenskraften", i syfte att ge större tyngd åt slutsatserna och förslagen i meddelandet.

3. Slutsatser och rekommendationer

3.1. Kommittén är i huvudsak positiv till kommissionens meddelande, och påpekar att meddelandet kan tjäna som modell för liknande åtgärder inom andra industrisektorer.

3.2. ESK delar den åsikt som kommer till uttryck i meddelandet att det åligger industrin att definiera branschens framtidsstrategi, och Europeiska kommissionen att utarbeta en juridisk ram som gör det möjligt för industrin att hinna ifatt konkurrenterna.

3.3. Det är nödvändigt att erkänna den viktiga roll som industrins arbetare och deras representanter spelar i denna process. När det gäller kommissionen är det viktigt att man effektivt utnyttjar kanaler för att deras önskemål och prioriteringar skall få genomslag, och när det gäller företagen är det nödvändigt att få dem att aktivt och konstruktivt delta i detta arbete för att blir bättre och konkurrenskraftigare på alla områden.

3.4. Kommittén vill inte rekommendera prioriteringar när det gäller de olika åtgärdsområdena (juridiska, konkurrensfrämjande, åtgärder som stimulerar immateriella investeringar och utvecklingen av industrisamarbete) som tas upp i dokumentet, utan anser att de utgör en helhet som bör utvecklas på ett samordnat sätt.

3.5. Ekonomiska och sociala kommittén anser emellertid att vissa aspekter förtjänar att lyftas fram:

3.5.1. Att genomföra en grundlig kostnads-/intäkts-analys som vilar på stabila vetenskapliga grunder och som ligger nära de nya reglerna när det gäller klassificering, etikettering och användning av produkterna. Fastän principen också bör tillämpas av medlemsländerna bör detta göras på ett sätt som är förenligt med gemenskapens regelverk och den inre marknaden.

3.5.2. Eventuella nationella undantag från gemenskapens lagstiftning bör i förväg meddelas till Europeiska kommissionen och får aldrig vara oförenliga med den inre marknaden, i enlighet med artikel 100a.

3.5.3. Man bör kräva en verklig avreglering av handeln med de snabbt växande ekonomierna i Asien och söka alternativa lösningar för att råda bot på de störningar som orsakas av de olika miljöskyddsnivåerna.

3.5.4. I linje med sitt engagemang för att bevara miljön genom en höjd skyddsnivå ställer sig kommittén positiv till att kemiindustrin skapar frivilliga program eller överenskommelser som kompletterar eller går längre än de minimikrav som de nuvarande bestämmelserna ställer.

3.5.5. Man bör på ett tillfredsställande sätt beakta den kemiska industrins behov och prioriteringar vid utarbetandet av gemenskapens femte FoU-program. Det blir nödvändigt att utveckla samarbetet mellan industrin, universiteten och olika forskningsinstitut.

3.5.6. Förbättra utbildningen, med ett bättre samarbete mellan industrin och universiteten och andra intressegrupper inom samhället.

3.5.7. Att mer effektivt dra fördel av de möjligheter som öppnas genom de bilaterala samarbetsprogrammen och de regionala programmen (Phare, Tacis, Meda) för stöd till dessa områden, och möjliggöra ett direkt deltagande av industrin och andra aktörer inom kemisektorn.

3.5.8. Kommissionen bör vidta åtgärder för att se till att detta meddelande effektivt följs upp genom ett aktivt deltagande från industrin och andra intressegrupper i samhället.

Bryssel den 31 oktober 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Se "Panorama över gemenskapens industrier", där 11 tydligt differentierade undersektorer definieras.

() EGT nr C 295, 7.10.1996.

() EGT nr C 295, 7.10.1996.

() EGT nr C 212, 22.7.1996.