30.3.2004 SV C 80/61 Europeiska unionens officiella tidning
Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets
och rådets direktiv om ändring av direktivet om ett system för handel med utsläppsrätter för
växthusgaser inom gemenskapen, i överensstämmelse med Kyotoprotokollets projektmekanis-
mer”
(KOM(2003) 403 slutlig – 2003/0173 (COD))
(2004/C 80/18)
Den 1 september 2003 beslutade rådet att i enlighet med artikel 175.1 i EG-fördraget rådfråga Europeiska
ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.
Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av
ärendet, antog sitt yttrande den 13 november 2003. Föredragande var An Le Nouail Marlière.
Vid sin 404:e plenarsession den 10 och 11 december 2003 (sammanträdet den 11 december) antog
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.
1. Inledning
1.1. Förenta nationernas ramkonvention om klimatföränd-
ringar (UNFCCC) undertecknades av 154 länder vid världstopp-mötet i Rio i juni 1992. Den trädde i kraft den 21 mars 1994och utgör en samlad insats för att stoppa den globala
uppvärmningen till följd av klimatförändringar som beror på
mänsklig verksamhet (antropogena förändringar). Konventio-nens slutmål är att ”koncentrationen av växthusgaser i atmosfä-
ren skall stabiliseras på en nivå som förhindrar farlig antropo-
gen inverkan på klimatsystemet. Denna nivå bör uppnås inomen tidsram som är tillräcklig för att säkerställa att ekosystemen
naturligt kan anpassa sig till klimatförändringarna och att
livsmedelsproduktionen inte hotas samt att den ekonomiskautvecklingen kan fortsätta på hållbar grund” (
1).
1.2. Kyotoprotokollet till FN:s ramkonvention om klimat-
förändringar antogs vid den tredje partskonferensen i Kyoto,
Japan, i december 1997. Hittills har 119 länder, som står för44,2 % av koldioxidutsläppen – inklusive EU och dess
medlemsstater samt flertalet anslutande länder, ratificerat
protokollet.
1.3. För att Kyotoprotokollet skall träda i kraft krävs att det
ratificeras av minst 55 länder som år 1990 tillsammans svarade
för mer än 55 % av koldioxidutsläppen i industriländerna. USAvalde 2001 att stå utanför protokollet. Ändå ökar landets
utsläpp och motsvarar 25 % av de totala utsläppen i världen.
Trots alla ansträngningar för att uppnå denna målsättning företoppmötet i Johannesburg i augusti 2002 har protokolletfortfarande inte trätt i kraft.
1.4. EU har åtagit sig att under perioden 2008-2012 minska
utsläppen av växthusgaser med 8 % jämfört med 1990 årsnivå. De sammanlagda utsläppen av växthusgaser i EU förvän-
tas dock minska med endast 4,7 % från år 1990 till år 2010,
(1) Artikel 2 i FN:s ramkonvention om klimatförändringar.förutsatt att de nuvarande åtgärderna antas och genomförs.Detta innebär att 3,3 % fortfarande kvarstår till målet om en
minskning på 8 %. Om EU skall kunna uppnå det mål somfastställdes i Kyoto krävs konkreta åtgärder och nya strategier.EU:s medlemsstater antog i juni 1998 avtalet om hur utsläpps-
minskningarna ska fördelas, där de enades om en intern
omfördelning av EU:s samlade skyldighet att minska utsläppenmed 8 %. Europeiska unionen ratificerade Kyotoprotokollet
vid rådets möte den 4 mars 2002, i enlighet med rådets beslut
2002/358/EG (
2). Medlemsstaterna avslutade ratificeringspro-
cessen den 31 maj 2002.
1.5. För att understödja och förenkla genomförandet av
åtagandena om utsläppsminskningar skapades så kalladeflexibla mekanismer som skulle bidra till att utsläppen kunde
minskas på ett kostnadseffektivt sätt. Dessa flexibla mekanis-
mer består av handel med utsläppsrätter, gemensamt genom-förande och mekanismen för ren utveckling (som uppmuntrar
till hållbar utveckling och samarbete mellan industriländerna
och utvecklingsländerna).
1.6. Även om de tre flexibla mekanismerna inte kommer
att kunna genomföras på internationell nivå förrän Kyotopro-tokollet har trätt i kraft, gör EU framsteg med sitt internasystem för handel med utsläppsrätter, som man börjar tillämpa
i januari 2005 (
3).
(2) Beslut 2002/358/EG av den 25 april 2002 om godkännande, på
Europeiska gemenskapens vägnar, av Kyotoprotokollet till Förentanationernas ramkonvention om klimatförändringar, och gemen-samt fullgörande av åtaganden inom ramen för detta, EGTL 130, 15.5.2002, s. 1, som omfattar protokollet och bilagorna.Europaparlamentets betänkande A5-0025/2002 om rådets förslagbeträffande ovannämnda beslut.
(
3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den
13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter förväxthusgas inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv
96/61/EG, EUT L 275, 25.10.2003, s. 32–46.
C 80/62 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
1.7. Detta förslag kompletterar direktivet ”i överensstäm-
melse med Kyotoprotokollets projektmekanismer”, dvs. de två
andra flexibla mekanismerna utöver handeln med utsläppsrät-
ter som syftar till att minska kostnaderna och de makroekono-miska följderna av att protokollet genomförs.
1.8. Genom Kyotoprotokollet tillåts industriländerna att
använda tillgodohavanden som uppkommit genom de s.k.projektbaserade mekanismerna i Kyotoprotokollet, nämligen
gemensamt genomförande (för projekt i industriländerna) och
mekanismen för ren utveckling (för projekt i utvecklingsländer-na), för att delvis uppfylla sina mål för minskade utsläpp.
Tillgodohavanden uppkommer endast om de utsläppsminsk-
ningar som uppnåtts genom projektet inte skulle ha uppnåttsutan denna verksamhet (miljömässig additionalitet). Projekt
inom ramen för dessa mekanismer skall huvudsakligen hand-
has av den privata sektorn. Mekanismen för ren utveckling harsom dubbelt syfte att bidra till slutmålet i FN:s ramkonvention
om klimatförändringar och att hjälpa utvecklingsländerna att
uppnå en hållbar utveckling. Mekanismen för ren utvecklingkommer att övervakas av ett verkställande organ, som inrätta-des vid den sjunde partskonferensen.
1.9. Redan nu, innan Kyotoprotokollet har trätt i kraft,
kan projektbaserade aktiviteter väljas ut inom ramen för
mekanismen för ren utveckling och generera tillgodohavanden.Dessa tillgodohavanden kommer att ha ett värde eftersom
staterna kan köpa dem för att uppfylla sina mål enligt
Kyotoprotokollet, och företag kan använda dem för att tilllägre kostnader uppfylla sin nationella skyldighet att minska
utsläppen. Detta gör mekanismen för ren utveckling till ett
ekonomiskt incitament för att miljöinrikta utländska direktin-vesteringar. Med hänsyn till det krav på miljömässig additiona-
litet som ställs i Kyotoprotokollet väntas mekanismen för ren
utveckling bli ett bra verktyg för att överföra ren och modernteknik till utvecklingsländerna samtidigt som den medförverkliga utvecklingsvinster.
1.10. I kommissionens förslag tar man hänsyn till att
parterna till Kyotoprotokollet är skyldiga att uppnå en betydan-
de del av sina Kyotomål genom utsläppsminskningar inomEuropeiska unionen. Användningen av de flexibla Kyotomeka-
nismerna är således ett komplement till de ansträngningar
inom de egna länderna som regleras i avtalet om hur avtals-minskningarna ska fördelas, med differentierade åtaganden för
EU-medlemsstaterna och de anslutande länderna. I förslaget
föreskrivs därför att det skall göras en översyn i det skede dåtillgodohavanden från projekt för gemensamt genomförande
och ren utveckling motsvarande 6 % av de totala mängderna
utsläppsrätter som tilldelats för handelsperioden 2008–2012räknas in i systemet för handel med utsläppsrätter. Om ochnär denna översyn inleds kommer man med hjälp av den
att överväga om det skall sättas en gräns för det antal
tillgodohavanden som kan omvandlas under återstoden avhandelsperioden.2. Allmänna kommentarer
2.1. EESK stöder villkorslöst ratificeringen och genomfö-
randet av Kyotoprotokollet. Som kommittén redan tidigare
framhållit välkomnar man utkastet till direktiv om handel med
utsläppsrätter för växthusgaser och konstaterar följande: ”Denationella åtaganden som genom Kyotoprotokollet görs föratt minska utsläppen av växthusgaser innebär kostnader och
påverkar ekonomi och sysselsättning. Direktivet är ett utmärkt
hjälpmedel för att minimera dessa effekter inom EU, ochdirekt handel med utsläppsrätter mellan medlemsstater är en
möjlighet som ryms inom ramen för Kyotoprotokollet” (
1).
EESK understryker också ”hur viktigt det är att Europeiskaunionen moderniserar övervakningsmekanismen för utsläpp
av växthusgaser inom gemenskapen och att Kyotoprotokollet
genomförs. Detta är en förutsättning för att aktivt kunna verkaför en uppslutning kring och ratificering av Kyotoprotokollet
inom ramen för det alleuropeiska samarbetet på miljöom-
rådet” (
2).
2.2. Kommittén är oroad över att FN:s ramkonvention om
klimatförändringen och i synnerhet Kyotoprotokollet överlag genomförs mycket långsamt, eftersom drastiska åtgärder
behövs på grund av att vår planets termiska tröghet gör att det
kommer att dröja årtionden innan uppvärmningen har kunnatstoppas i avsevärd grad.
2.3. Kyotoprotokollet har ännu inte trätt i kraft, vilket
innebär att olika länder inför olika system för dess genomfö-
rande. Dessa system omfattar olika metoder för övervakning,rapportering, kontroll och handel. Trots att ratificeringen har
försenats har åtaganden dock gjorts av olika länder. EU:s
medlemsstater följer ett gemensamt system som är en motsva-rar Kyotoprotokollet.
2.4. EESK stöder kommissionens initiativ och uppmanar de
viktigaste globala aktörerna att ratificera Kyotoprotokollet.
2.5. EESK anser att det bör vara möjligt att omvandla
tillgodohavanden till utsläppsrätter under perioden
2005–2007. Detta skulle vara en positiv signal och kunnafrämja utvecklingen av framtida projekt som skulle medföra
avsevärda miljömässiga, sociala och ekonomiska fördelar.
(1) EESK:s yttrande 680/2002 av den 29 maj 2002 om ”Förslag till
Europaparlamentets och rådets direktiv om ett system för handelmed utsläppsrätter för växthusgas inom gemenskapen och omändring av rådets direktiv 96/61/EG” (KOM(2001) 581 slutlig –2001/0245 (COD)), EGT C 221, 17.9.2002, s. 27–30.
(
2) EESK:s yttrande 931/2003 av den 16 juli 2003 om ”Förslag till
Europaparlamentets och rådets beslut om en övervakningsmeka-nism för utsläpp av växthusgaser inom gemenskapen och genom-förande av Kyotoprotokollet” (KOM(2003) 51 slutlig – 2003/
0029 (COD)), EUT C 234, 30.9.2003, s. 51.
30.3.2004 SV C 80/63 Europeiska unionens officiella tidning
2.6. Kommittén anser att kommissionen bör förklara be-
greppen gemensamt genomförande och mekanismen för ren
utveckling på ett bättre sätt för de berörda aktörerna och ger
dem tydlig information om olika möjligheter och gränsdrag-ningar (i synnerhet för de sektorer som kommer att genomföramekanismerna och projekten). Kommittén anser att det inte
räcker med de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna.
Skälen och definitionerna tillsammans med den omfattandeanvändningen av förkortningar gör texten otydlig (oklart vad
man syftar på samt vilka aktörer och länder som avses).
2.7. Kommissionen bör standardisera sin terminologi, till
exempel ”mise en œuvre conjointe”/”application conjointe”
(AC) och MOC/MC i de franska versionerna (
1).
2.8. EESK understöder att man använder tillgodohavanden
som uppkommit genom mekanismerna för gemensamt ge-nomförande i anslutning till projekt i industriländer och ländermed övergångsekonomi samt genom mekanismen för ren
utveckling i anslutning till projekt i utvecklingsländer, som
instrument för att påskynda den tekniska utveckling som skallminska koldioxidutsläppen och gynna både utvecklingsländer-
na och industriländerna.
2.9. När det gäller samstämmigheten i de gemenskapspoli-
tiska åtgärderna noterar kommittén kommissionens förslag
om en handlingsplan med inriktning på klimatförändringarinom ramen för utvecklingssamarbetet samt bidraget från
femte ramprogrammet för forskning (
2).
2.10. Kommittén befarar dock att Kyotomekanismerna kan
komma att leda till att koldioxidutsläppen minskar endast på
kort sikt, vilket inte är förenligt med en hållbar utveckling pålång sikt.
2.10.1. I detta sammanhang är det mycket viktigt att
undersöka energieffektiviteten i minst lika hög grad som
användningen av olika energikällor och diversifieringen avförsörjningssystemen.
2.10.2. En ökad användning av naturgas (CH
4) vid produk-
tionen av elektricitet skulle vara en ekonomiskt attraktiv metod
att minska koldioxidutsläppen. Liksom råolja skulle ocksånaturgas kunna användas för att producera bränsle för trans-portsektorn. Enligt de uppgifter som vi i dag har tillgång till är
de kända reserverna av dessa energikällor dock mer begränsade
än andra potentiella källor för produktion av elektricitet,till exempel kol, kärnkraft och till och med de förnybara
energikällorna.
(1) KOM(2003) 85, KOM(2003) 403 och MEMO/03/154.
(2) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet
”Klimatförändringar inom ramen för utvecklingssamarbetet”,KOM(2003) 85 slutlig, bilaga I: Handlingsplan och bilaga VI:Projekt av betydelse för klimatförändringar som finansieras inom
ramen för femte ramprogrammet för forskning.2.10.3. Den dag man inte längre har tillgång till råolja och
naturgas kommer dessa energikällor att ersättas med vätgas.
För att producera vätgas (till exempel genom elektrolys)
behöver man dock dubbelt så mycket primärenergi som denenergi man vinner genom att använda vätgasen. Följdenav detta skulle bli ett ännu större energiproblem – och
klimatproblem – än i dag.
2.10.4. När man använder naturgas bör man dessutom
noggrant undersöka de förluster som uppstår i samband
med utvinningen, transporten och användningen, eftersom
naturgasens inverkan på klimatet är 30 gånger större änkoldioxidens inverkan.
3. Särskilda kommentarer
Artikel 11a. 2
3.1. EESK konstaterar att Kyotoprotokollet begränsar de
tillgodohavanden som uppkommit genom projekt i anslutningtill gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveck-
ling och som används i handeln med utsläppsrätter, eftersom
projekten i anslutning till gemensamt genomförande ochmekanismen för ren utveckling inte kan ersätta utan endast
komplettera de nationella åtgärderna. Kommittén uppmanar
emellertid kommissionen att beakta följande:
— Komplexiteten hos och det långsamma genomförandet
av Kyotoprotokollet (1997) och Marrakechavtalen (2001)(sjunde partskonferensen), som utarbetades i anslutning
till Förenta nationernas ramkonvention om klimatföränd-
ringar och som antogs i Rio år 1992.
— Den aktuella bristen på tillgängliga projekt och den
långsamma processen för godkännande av projekt.
— Behovet av att göra dessa flexibla instrument till ett
incitament för att påskynda den tekniska utvecklingenoch rättvisa tekniköverföringar.
— Kyotoprotokollets minimala bidrag till minskningen av
utsläppen av växthusgaser (3 % av de insatser som krävs
för att stoppa uppvärmningen).
— De föreslagna direktivens varaktighet, om man bortser
från de förhandlingar om senare åtagandeperioder enligt
Kyotoprotokollet som man planerar att inleda år 2005.
— Samstämmighet med det europeiska klimatförändrings-
programmet och det sjätte miljöhandlingsprogrammet,vilka främjar utsläppsminskningar.
C 80/64 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
— Läsbarheten och budskapet till potentiella aktörer (offent-
liga eller privata) samt behovet av ett klart och positivt
budskap med tanke på tredje länders ratificering av
Kyotoprotokollet.
— Medlemsstaternas varierande engagemang i Kyotoproto-
kollet.
— Ett avtal om hur avtalsminskningarna skall fördelas
mellan EU:s medlemsstater som även omfattar de anslu-tande länderna.
Artikel 11a. 3
3.2. Utan att ifrågasätta Kyotoprotokollet betonar kom-
mittén att fördröjningarna i samband med genomförandet av
Kyotoprotokollet samt de förhandlingar som inleds år 2005
om åtagandeperioden efter 2012 innebär att markanvändning,förändrad markanvändning och skogsbruk inte systematiskt
bör uteslutas från den projektbaserade mekanismens tillämp-
ningsområde. Unionen bör vara beredd att genomföra avtaletom hur tillgodohavanden från markanvändning, förändradmarkanvändning och skogsbruk skall hanteras, vilket förväntas
antas under den nionde partskonferensen (i Milano i de-
cember 2003).
3.3. Den tidsrelaterade aspekt som behandlas i Kyotoproto-
kollet väcker fortfarande frågor beträffande nationell suveräni-tet, markanvändning och hållbar förvaltning anpassad till de
Bryssel den 11 december 2003.
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs
ordförande
Roger BRIESCHlokala förhållandena, till den grad att det inte existerar någon
internationell konvention om skogar.
Artikel 11b. 5
3.4. Även om man i punkten betonar överensstämmelse
med artiklarna 6 och 12 i Kyotoprotokollet, som är vagt
formulerade beträffande denna fråga, föreslår kommittén attman ändrar meningen enligt följande: ”överföring av miljösko-
nande teknik och kunskap anpassad till utvecklingsländerna
och länder med övergångsekonomi” och definierar ”miljösko-nande teknik och kunskap”.
Artikel 21 – Ändring av punkt 3 (punkt 7 b i förslaget)
3.5. Utöver att ”kommissionen skall organisera informa-
tionsutbyte mellan de behöriga myndigheterna i medlemssta-
terna avseende utvecklingen av frågor rörande tilldelning,omvandling av ERU [utsläppsminskningsenheter] och CER
[certifierade utsläppsminskningar] för användning i gemen-
skapssystemet, förandet av register, rapportering, kontroll ochefterlevnad”, vore det lämpligt att i enlighet med Århuskonven-
tionen (1998) informera icke-statliga organisationer som ”skall
anses ha ett sådant intresse”, arbetsmarknadens parter ochallmänheten i stort om allmänhetens möjligheter att delta i
beslutsprocessen och möjligheterna till rättslig prövning i
miljöärenden. Dessutom bör kommissionen lägga fram enåterkommande rapport för Europaparlamentet, Regionkom-mittén och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.