30.3.2004 SV C 80/103 Europeiska unionens officiella tidning
Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissio-
nen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Region-
kommittén: Översyn efter halva tiden av den socialpolitiska agendan”
(KOM(2003) 312 slutlig)
(2004/C 80/26)
Den 2 juni 2003 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.
Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av
ärendet, antog sitt yttrande den 25 november 2003. Föredragande var Luca Jahier.
Vid sin 404:e plenarsession den 10 och 11 december 2003 (sammanträdet den 10 december) antog
Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 104 röster för, 5 röster emot och9 nedlagda röster.
1. Inledning
1.1. Den europeiska socialpolitiska agendan har utgjort ett
viktigt mål i uppbyggnaden av ett mer socialt Europa, grundat
på värden som solidaritet och social rättvisa. I de olika
medlemsstaterna har välfärdssystemen utvecklats i enlighetmed den nationella kulturen med dess historiska särprägel,
vilket har lett till ganska skilda sociala trygghetssystem som
dock har det gemensamt att de grundas på solidaritet. Agendanhar utgjort och utgör fortfarande en viktig grund för jämförelseoch social konvergens mellan de enskilda länderna.
1.2. Den strategi som gjort en gemensam europeisk social
agenda möjlig bygger på två grundstenar: a) erkännandet av
arbetet som ett behov och en rättighet som måste värnas föratt ge förutsättningar för en framgångsrik social integrationoch för att stödja den ekonomiska konkurrenskraften på de
nationella och internationella marknaderna, b) kampen mot
fattigdomen, social utestängning, motsättningar och ojämlik-heter, särskilt sådana som är till förfång för förhållandet mellan
socialgrupperna, mellan könen och i allt större utsträckning
mellan generationerna.
1.3. Agendan ingår i det större strategiska mål som Euro-
peiska rådet fastställde i Lissabon med ambitionen att bidra tillen dynamisk samverkan mellan den ekonomiska politiken,
sysselsättningspolitiken och socialpolitiken så att en positiv
process skapas på det ekonomiska och sociala området i syfteatt uppnå hållbar utveckling (
1).
(1) När det gäller hållbar utveckling hänvisas till kommitténs många
yttranden på området, bl.a. om ”Lissabonstrategin och principenom hållbar utveckling”, EUT C 95, 23.4.2003 och om ”Meddelan-de från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiskaoch sociala kommittén och Regionkommittén: Mot ett globalt
partnerskap för hållbar utveckling”, EGT C 221, 17.9.2002.1.4. Översynen efter halva tiden av agendan utgör alltså en
del av en mer långsiktig strategi, där målet är att göra den
sociala agendan till en vägvisare för främjandet av mänskligoch social utveckling i de enskilda medlemsstaterna och iEU, vilket gör det möjligt att upprätta gemensamma nivåer
avseende socialt medborgarskap och fastställa de strategier
som lämpar sig bäst för att främja och uppnå dessa nivåer.
1.5. Detta mål kan uppnås först och främst genom att
garantera kontinuiteten i de lösningar som anges och föresprå-kas i agendan: den öppna samordningsmetoden, en lagstiftning
om införande av en social minimistandard som ligger i linje
med och som främjar avtalen mellan arbetsmarknadens parter,den sociala dialogen som skall bidra till att arbetet organiseras
med hänsyn till balansen mellan flexibilitet och trygghet, ett
målinriktat utnyttjande av strukturfonderna samt program tillstöd för innovativ politik. Därigenom uppmuntras de enskildaländerna till att ta eget ansvar vad gäller de olika åtgärder som
skall vidtas.
1.6. Översynen innebär ett tillfälle att kontrollera framför
allt de uppnådda resultaten (
2) för att kunna formulera rekom-
mendationer rörande ett effektivt genomförande av den andra
fasen av den sociala agendan (2004/2005) och för att redan
nu bestämma inriktningen i förberedelserna av diskussionenom nästa agenda (2006–2010).
2. Allmänna kommentarer
2.1. EESK ställer sig bakom den allmänna inriktningen och
förslagen i kommissionens meddelande, i så måtto dessaklargör huvudelementen i den aktuella processen och debakgrundsproblem som måste beaktas. Det är positivt att
praktiskt taget alla åtgärder som ingår i agendan har inletts.
(2) En sammanfattning finns dels i det meddelande som ligger till
grund för föreliggande yttrande, dels i kommissionens meddelandeom en ”resultattavla för genomförandet av den socialpolitiska
dagordningen”, KOM(2003) 57 slutlig.
C 80/104 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
2.2. Övervakningen av de framsteg som görs när det gäller
att bekämpa fattigdom och främja social integration försvåras
dock fortfarande av bristen på aktuell statistik på flera områ-
den. Under den kommande tvåårsperioden måste informatio-nen bli bättre kring följande frågor: nya och bättre arbetstillfäl-len, arbetsmiljö och trygghet, kamp mot alla former av
utestängning och diskriminering, modernisering och förbätt-
ring av det sociala skyddet, jämställdhet mellan kvinnor ochmän, stärkande av den sociala dimensionen i samband med
utvidgningen och Europeiska unionens yttre förbindelser.
2.3. En viktig vägledande princip för agendan var att stärka
socialpolitikens roll som produktivitetsfaktor. Kommissionengår vidare i denna riktning väl medveten om ”kostnaderna för
att inte vidta socialpolitiska åtgärder”, vilka skall jämföras
länderna emellan.
2.4. En annan huvudpunkt i den sociala agendan är styres-
formerna. Dessa skall förstärkas under denna den andra fasensärskilt genom att uppmuntra deltagandet av berörda aktörer
och former för gemensam utvärdering av socialpolitiken.
Europeiska kommissionen har åtagit sig att se till att denbefintliga lagstiftningen på detta område följs helt och fullt.
2.5. Sysselsättning
2.5.1. Resultaten av de strukturella reformerna av EU:s
arbetsmarknader håller på att bli märkbara, särskilt när det
gäller att göra tillväxten mer sysselsättningsintensiv och skapanya arbetstillfällen inom högteknologiska och kunskapsinten-
siva sektorer. Från 1997 har 12 miljoner nya arbetstillfällen
skapats, vilket har höjt sysselsättningsnivån med fyra procen-tenheter och, enligt uppgifter från Eurostat, har lett till att den
totala arbetslösheten i EU år 2001 nådde sin lägsta nivå sedan
1992 (7,4 %) (
1).
2.5.2. För första gången sedan 1996 steg dock arbetslöshe-
ten kraftigt redan 2002. Permanenta regionala skillnader och
kvardröjande svagheter som låga sysselsättningsnivåer för äldre
arbetstagare, bristande jämställdhet samt hög och långvarigarbetslöshet bland unga (
2) bör därför leda till en kraftig
(1) Eurostat/GD Sysselsättning och socialpolitik, ”La situation sociale
dans l’Union Europeénne 2003” ”(Den sociala situationen iEuropeiska unionen 2003)”, september 2003.
(
2) Vi vill i detta sammanhang påpeka att arbetslösheten bland
invandrare ligger klart under genomsnittet. Detta tas bland annatupp i EESK:s initiativyttrande om ”Invandring, integration och det
organiserade civila samhällets roll”, EGT C 125, 27.5.2002.förstärkning av de åtgärder som redan planerats (3). Mot
bakgrund av detta har EESK beslutat att utarbeta ett eget
initiativyttrande om ”Åtgärder till stöd för sysselsättningen” (4).
2.6. Arbetsmiljö
2.6.1. Man har lyckats få ned antalet olycksfall i arbetet
under de senaste åren och det totala antalet svåra olycksfall
har minskat sedan mitten av 1990-talet. Antalet arbetsolyckor
är emellertid fortfarande högt, vilket har visat sig ytterstkostsamt för EU:s konkurrenskraft. Dessutom visar detta
att dagens normer på arbetsmiljöområdet är otillräckliga (
5).
Arbetsförhållandena förändras snabbt, vilket innebär nya häl-soproblem, bland annat muskel- och skelettsjukdomar, s.k.
psykosociala sjukdomar som stress, depression och ångest och
andra arbetslivsrelaterade sjukdomar.
2.7. Balans mellan könen
2.7.1. Könsfördelningen inom sysselsättningen har förbätt-
rats något på senare år, dock utan att obalansen mellankönen rubbats nämnvärt (
6). Till detta kommer de oförsvarliga
löneskillnaderna mellan män och kvinnor (7). Kvinnor beräk-
nas tjäna 16 % mindre än män. EESK stöder därför tanken påatt inrätta ett europeiskt institut för jämställdhetsfrågor för att
intensifiera EU:s insatser på detta område.
2.8. Lagstiftningens sociala effekter
2.8.1. Lagstiftningens sociala effekter är ett relativt nytt
begrepp som ännu är ganska outforskat. Tack vare den sociala
agendan har man inlett en övervakning av genomförandet avunionens lagstiftning och direktiv i medlemsstaterna, med
hänvisning till arbetsrätt, likabehandling, fri rörlighet för
arbetstagare, hälsoskydd och säkerhet på arbetsplatsen.
(3) Kommittén har redan tidigare vid flera tillfällen framfört detta
krav, särskilt i yttrandet om sysselsättningsriktlinjerna (EUT C 208,3.9.2003) och det förberedande yttrandet om Lissabonstrategin.
(
4) Yttrandet håller på att utarbetas och innehåller en hänvisning till
den reviderade europeiska sysselsättningsstrategin.
(5) Se EESK:s förberedande yttrande om säkerhet på arbetsplatsen,
EGT C 260, 17.9.2001 och yttrandet om en ny arbetsmiljöstrategiför gemenskapen, EGT C 241, 7.10.2002.
(
6) Se EESK:s yttrande om likabehandling av kvinnor och män, EGT
C 123, 25.4.2001.
(7) Se EESK:s yttrande om lönediskriminering av kvinnor, EGT C 155,
29.5.2001.
30.3.2004 SV C 80/105 Europeiska unionens officiella tidning
2.8.2. Enligt EESK krävs en mer detaljerad utvärdering av
de sociala effekterna av olika bestämmelser och deras verkan.
För detta ändamål skulle begreppet ”lagstiftningens sociala
avkastning” överfört till jämförbara indikatorer kunna möjlig-göra jämförelser av de sociala effekterna mellan länder, exem-pelvis med beaktande av att vissa otrygga arbetsförhållanden –
som inte skall förväxlas med vedertagna former för flexibilitet
i arbetet – också utgör en ansenlig ekonomisk förlust för EU.
2.9. Sociala indikatorer
2.9.1. Kommittén ser positivt på att man inrättat strategier
och verktyg för övervakning av olika förhållanden och för
kontroll av effekten av de insatser som förordas i agendan. Vipåpekar dock att det fortfarande saknas kapacitet för effektiva
kontroller som kan bilda en länk mellan indikatorer för
det formella genomförandet (framtagning av lagstiftning ochnormer) och indikatorer på hur effektiva de vidtagna åtgärder-
na har varit (sänkta nivåer av social epidemiologi indikatorer
för utestängning, fattigdom, långtidsarbetslöshet, etc.).
2.9.2. Kommittén pekar också på vikten av att personer ur
olika sociala grupper och olika lokala myndigheter i högregrad deltar inte bara i arbetet med att ta fram indikatorer utan
också i den gemensamma utvärderingen av dessa, vilket
föreslagits av kommittén för socialt skydd.
EESK har i ett av sina yttranden (
1) formulerat detaljerade
rekommendationer i syfte att inte bara göra indikatorernatillförlitligare utan också mer hanterbara och användbara.
Indikatorer som gör det möjligt att mäta delaktigheten i
olika samhällsgrupper och tillgången särskilt till hälso- ochsjukvårdsrelaterade tjänster har prioriterats.
2.10. Kostnader till följd av frånvaron av en socialpolitik
2.10.1. Det gemensamma referensparadigm som använts
för analys av de kostnader som uppstår till följd av frånvaron
av en socialpolitik utgörs av ekonomisk effektivitet kontra
social effektivitet som kan avläsas i jämnt fördelade möjligheteroch resurser (
2).
(1) Se EESK:s initiativyttrande, EGT C 221, 17.9.2002.
(2) Costs of non-social policy: towards an economic framework of
quality social policies – and the costs of not having them. Rapport
från GD Sysselsättning och sociala frågor, 3, 2003.2.10.2. Kostnaden för en utebliven socialpolitik kan mätas
i bristande information och utbildning, ojämlik tillgång till
tjänster, ojämnt fördelade möjligheter till livslångt lärande,
bristande jämställdhet, bristande deltagande i samhällslivetsamt oflexibla utbildnings- och sysselsättningsförfaranden.
2.10.3. Jämförande studier mellan fattigdomsnivåerna i
olika länder, före och efter fördelningspolitiken, uppvisarbetydande sociala vinster på kort sikt och framför allt på
medellång och lång sikt. Denna vinst avspeglar sig inte bara i
minskad fattigdom, utan framför allt i form av minskadekonflikter och sociala orättvisor, som äventyrar familjelivet
och det sociala kapitalet i de samhällen som tjänat som
referens.
2.10.4. EESK framhåller också betydelsen av begreppet
”welfare performance” (välfärdsresultat), dvs. positiva indikato-
rer som kan övervakas utifrån å ena sidan förhållandet mellanoffentliga utgifter för välfärd, produktions- och utvecklingsni-
våer, inflation, fattigdom, underskott i de offentliga finanserna,
och å den andra grundläggande sociala indikatorer sommedellivslängd, barnadödlighet, skolgång, inkomster bland de
svagaste samhällsgrupperna samt utbildningsnivåer.
2.10.5. Enligt kommittén bör den sociala agendans alla
resurser inriktas på dessa frågor så att den från att företrädesvis
innehålla principer och riktlinjer övergår till att mer konkret
utvärdera investeringarna i socialt kapital, i högkvalitativtarbete och i social sammanhållning.
2.11. Agendans andra fas i en förändrad ekonomisk ram
2.11.1. Såväl den socialpolitiska agendan som hela den
omfattande ramen av nya strategier som antogs efter Lissabon-mötet utformades under en period av stabil ekonomisk tillväxt
och med klart optimistiska utsikter till fortsatt tillväxt, både
vad gäller utvecklingen inom den internationella ekonomin,som en positiv följd av integrationen av nya länder i unionenoch som ett resultat av den framgångsrika utvecklings- och
tillväxtpolitiken (social- och sysselsättningspolitiken) och dess
positiva inflytande på den ekonomiska konjunkturen.
2.11.2. EESK anser att den sociala agendan även mot
bakgrund av en långvarig ekonomisk kris eller stagnation
fortsätter att vara av grundläggande betydelse. Vi är dock
oroliga över att man inte framför kravet på en grundlig översynav tillämpningsramen för den socialpolitiska agendan ochinte heller ifrågasätter de olika effekterna, behoven eller
hållbarheten, och inte heller förutsättningarna för social- och
sysselsättningspolitiken i en så i grunden förändrad ekonomiskkonjunktur.
C 80/106 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
2.11.3. Man bör absolut fortsätta på den väg som utstaka-
des i Lissabonstrategin och påskynda de åtgärder som ingår i
agendan. Detta bör dock ske genom att
— beakta och bedöma de oundvikliga följder som denna
negativa ekonomiska konjunktur får på de bestående
strukturella svagheterna på arbetsmarknaden och på det
faktum att denna situation gör det mycket svårare att nåoch befästa målet om de 15 miljoner nya arbetstillfällen
som planeras fram till 2010 samt de olika kvalitetsmålen,
— beakta och utvärdera de oundvikliga följder som denna
ekonomiska konjunktur får på möjligheterna att på ett
avgörande och hållbart sätt förbättra förhållandena för de
9 % av EU:s befolkning som för närvarande lever ipermanent fattigdom, under förutsättning att den nuvar-
ande politiken och de resurser som medlemsstaterna
investerar förblir oförändrade.
2.11.4. Om man håller sig inom agendans åtgärdsområden
måste man emellertid fastställa ett mer utpräglat prioriterings-
program, med beaktande av de olika utmaningarna, av de
politiska programmen de kommande två åren och av de starktbegränsade disponibla medlen.
3. Särskilda kommentarer
3.1. Arbete och inkomstpolitik
3.1.1. Under de ytterst besvärliga ekonomiska förhållanden
som nu råder blir det svårt att inom den planerade tiden nå
sysselsättningsmålen. Dessa mål är dock även fortsättningsvis
mycket viktiga, framför allt vad gäller de strukturella problemsom har att göra med anställningen av unga och den låga
sysselsättningsgraden bland kvinnor och äldre arbetstagare.
3.1.2. Framför allt i vissa länder har ungdomar permanenta
problem att ta sig in på arbetsmarknaden. På kort sikt leder
detta till att ungdomarna förblir beroende av sina familjer, och
på medellång och lång sikt att samhällsskulden ökar, och bliren skuld som skjuts på framtiden och belastar de offentliga
myndigheternas socialbudget. Det är nämligen dessa myndig-
heter som måste sörja för ungdomarna när de blivit gamla,eftersom deras pensionsgrundande inkomst inte kommer att
ha räckt till för att kunna leva över existensminimum.
3.1.3. En annan avgörande fråga som inställer sig rör
köpkraften, särskilt för låginkomsttagare, inför den inflations-tendens som olika länder i EU just nu upplever. Det ärnödvändigt att intensifiera jakten på effektiva lösningar för attmotverka denna tendens, som försämrar köpkraften framför
allt för lågavlönade arbetstagare, familjer med en förälder –
främst ensamstående kvinnor med barn – och som ökar antalet
s.k. fattiga arbetstagare som trots att de har ett arbete leverunder existensminimum.
3.2. EU:s utvidgning
3.2.1. Utvidgningen av EU och anslutningen av tio nya
länder utgör den kvalitativt sett största utmaningen för Europa,
både under den aktuella tidsperioden (2004/2005) och perio-den därefter. För unionen blir detta den största strategiska
prioriteringen, framför allt med tanke på den centrala frågan
om den ekonomiska och sociala sammanhållningen inomEU (
1).
3.2.2. Anpassningen av lönekostnaderna till nivåerna i väst
har för många av dessa länder gått snabbare än väntat, speciellt
i större städer och inom vissa specialtjänstesektorer. Där haremellertid den snabba ökningen av levnadskostnaderna på
kort sikt ofta ätit upp fördelarna. Jämfört med EU-genomsnittet
är dock skillnaderna i sysselsättningsgrad fortfarande stora,med en hög andel pensionärer, lantarbetare och andra somlever i fattigdom.
3.2.3. Med en demografisk struktur liknande den i det
nuvarande EU med 15 medlemsstater har dessa länder intemöjlighet att skära ned de egna offentliga utgifterna, även
med tanke på att de har förbundit sig att uppfylla stränga
konvergenskrav. Det kommer oundvikligen att bli ett ökattryck på de nationella välfärdssystemen om man skall kunna
garantera och upprätthålla pensionsnivån, folkhälsan, aktiva
åtgärder för att bekämpa diskriminering och fattigdom samtsysselsättningsfrämjande åtgärder.
3.2.4. För att undvika plötsliga politiska åtgärder med
förödande konsekvenser för Europa bör flödet av ekonomisktstöd snarare öka än minska efter anslutningen. Detta allvarliga
problem, som på grund av det nuvarande politiska läget till
stor del skjutits upp till år 2005, är dock starkt förknippat medden socialpolitiska agendan och dess genomförbarhet ochhållbarhet. På samma sätt är det av grundläggande betydelse
att förstärka alla kompletterande åtgärder och att kontrollera
att gemenskapslagstiftningen genomförs korrekt och fullt ut.
(1) Se Andra lägesrapporten om den ekonomiska och sociala sam-
manhållningen, KOM(2003) 34 slutlig, och EESK:s yttrande om
detta meddelande.
30.3.2004 SV C 80/107 Europeiska unionens officiella tidning
3.3. Styresformer och social delaktighet
3.3.1. EU:s styresformer bygger på fem principer: öppenhet,
deltagande, ansvarsskyldighet, effektivitet och enhetlighet. Er-farenheten visar att dessa principer bör kompletteras medsubsidiaritetsprincipen, som utgör den viktigaste utgångspunk-
ten för att få till stånd korrekta styresformer. Ett korrekt EU-
styre utgår ifrån olika former av samarbete och medansvar,såväl vertikalt som horisontellt, som kan ge ett stärkt bidrag
från de sociala och territoriella aktörer som berörs av den
ekonomiska och sociala politiken.
3.3.2. För att uppnå detta bör lagförslagen föregås av
en förberedande systematisk och oberoende analys av desolidaritetsmässiga konsekvenser som förslagen kan komma
att få samt en kostnads/nytto-analys för genomförandet av
förslagen (
1).
3.3.3. Enligt EESK borde kommissionen i sitt meddelande i
högre grad lyfta fram den öppna samordningsmetoden: denna
var Lissabonprocessens stora nyhet och är helt klart enavgörande faktor för bättre styresformer i EU, men utgör
framför allt ett viktigt instrument för att genomföra innovativa
åtgärder för att få till stånd en reell modernisering av social-och sysselsättningspolitiken.
3.3.4. Kommittén anser att man måste precisera och offent-
liggöra de utvärderingsfaktorer som kommissionen redan haretablerat i samband med processen på detta område under de
senaste åren. I detta sammanhang bör man i högre grad se den
sociala dialogen som ett lämpligt redskap och därvid ta störrehänsyn till arbetsmarknadsparterna, med respekt för deras
autonomi vad gäller att genomföra arbetsprogrammet, och
försöka utvidga detta aktiva samråd till att omfatta så mångapolitikområden som möjligt, och framför allt till EU:s nya
medlemsstater (
2).
3.3.5. Inte heller den roll som det organiserade civila
samhället och tillhandahållare av sociala tjänster utan vinstint-
resse spelar uppmärksammas i tillräckligt hög grad. Deras
verksamhetsfält borde fastställas bättre och uppvärderas, menman skall komma ihåg att dessa aktörer inte förväntas
säkerställa rättigheterna (detta är de behöriga myndigheternas
ansvar) utan skall bidra till att göra det lättare att hävdarätten till dem inom de enskilda nationella välfärdssystemen.
Tillhandahållare av sociala tjänster utan vinstintresse kan
i själva verket stå för ett avgörande bidrag till de olikamålsättningarna i den socialpolitiska agendan (vilket kom-
(1) EESK:s yttrande om ”Styrelseformerna i EU – Vitbok”, EGT C 125,
27.5.2002.
(2) Se EESK:s yttrande om ”Ny socialpolitisk dagordning”, EGT C 14,
16.1.2001 och yttrandet om ”Resultattavla för genomförandet av
den socialpolitiska dagordningen”, EGT C 241, 7.10.2002.mittén redan vid tidigare tillfällen har påpekat) tack vare ett
solidariskt stöd från organisationer, stiftelser, kooperativa
föreningar och ömsesidiga företag (3) på olika nationella och
lokala nivåer i unionen.
3.3.6. När det gäller sysselsättning och sociala insatser
erkänns bidraget från de sociala tjänsterna utan vinstintresse iallt större utsträckning på grund av de betydande resultaten
när det gäller att främja och skydda svaga gruppers rättigheter
i samband med utbildningsbehov, social omsorg, hälso- ochsjukvård samt stöd till åtgärder för ökad social integration och
minskade sociala klyftor.
3.3.7. Dessa organisationer utan vinstsyfte kan identifiera
och formulera de sociala behoven, framför allt i de minst
gynnade grupperna i samhället. De strävar samtidigt efter attåteruppbygga de sociala nät som brutits ned och som är i
behov av nya fungerande strukturer. De kan mobilisera
samhällssolidaritet och social delaktighet, något som utgör enförutsättning för att främja demokratiska strukturer även i de
mest eftersatta områdena.
3.3.8. Mot bakgrund av detta bör också den sociala ekono-
min och aktörer utan vinstsyfte som fungerar som drivkrafter
inom denna ekonomi få större erkännande och uppskattningpå det sociala området och inom vård- och omsorgssektorn,
med särskild hänvisning till EU:s konkurrenslagstiftning.
4. Mot ett socialt europeiskt medborgarskap
4.1. Perioden 2004/2005 kommer i huvudsak att ägnas åt
att slutföra och befästa den process som inleddes år 2000.Med tanke på hur den ekonomiska verkligheten har förändrats
anser EESK att arbetet bör inriktas på en tydlig och successiv
beskrivning av de strategiska handlingslinjerna. Dessa återfinnsredan i den aktuella agendan, men de behöver utarbetas så att
de framträder tydligare,
— dels för att styra politiken inom olika områden och
prioriteringarna i genomförandet av den aktuella
agendan,
— dels för att dra nytta av det arbete som redan gjorts inför
den nya sociala agendan för 2006–2010.
(3) Se EESK:s yttrande om ”Resultattavla för genomförandet av den
socialpolitiska dagordningen”, EGT C 241, 7.10.2002, EESK:syttrande om ”Sociala allmännyttiga tjänster utförda av privataföretag utan vinstsyfte”, EGT C 311, 7.11.2001 och EESK:syttrande om ”Den sociala ekonomin och inre marknaden”, EGT
C 117, 26.4.2000.
C 80/108 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
4.1.1. Halvtidsöversynen utgör ett lämpligt tillfälle att un-
derlätta övergången från en social dagordning som framför allt
är utarbetad med tanke på arbetslivet (och sociala åtgärder för
att främja arbetslivet mot bakgrund av den internationellakonkurrensen) till en dagordning där frågorna om den socialautvecklingen och sammanhållningen får ett eget utrymme
samtidigt som sambanden med unionens övriga politikområ-
den betonas.
4.1.2. Den bärande idén i dag är social sammanhållning
som produktionsfaktor i en union som ser den socialasammanhållningen som en motor i den egna utvecklingen,
och det gäller därför att hitta en bättre definition av begreppet
produktivitet som inte bara tar hänsyn till de ekonomiskaaspekterna, utan också främjandet av bättre sociala villkor. De
sociala frågorna bör betraktas och behandlas med avseende på
såväl de sociala problemen (utestängning, ojämlikhet, ...) somde positiva och produktiva sidorna av medborgarskapet, dvs.
det nationella och lokala sociala kapital som kan utnyttjas och
utökas.
4.1.3. Det är särskilt viktigt att ta upp problemet hur den
gemensamma europeiska tillhörigheten skall kunna tolkas som
ett ”socialt” europeiskt medborgarskap, som inte skall uppfattas
som en ny rättslig status som bygger på en harmonisering avolika nationella skillnader (civila och politiska), utan påutnyttjandet av dessa skillnader inom ett scenario med ökad
rörlighet i samband med arbete, utbildning, forskning, produk-
tion och kunskapsöverföring. Man kan jämföra med vad somhänt med valutorna; medborgarnas rörlighet innebär att man
delar några grundläggande parametrar för medborgarskap och
social solidaritet som skall garantera att de grundlägganderättigheterna kan ”följa med” inom det europeiska området,
som skall kunna uppfylla medborgarnas grundläggande behov
och således erbjuda större möjligheter till utbyte, rörlighet ochtrygghet.
4.1.4. Utsikterna till att på detta sätt dela ett slags infrastruk-
tur för det sociala medborgarskapet kräver motsvarande
satsningar på att förverkliga en omfattande infrastruktur förden ekonomiska utvecklingen i EU. Det handlar om ett
ambitiöst alternativ, som måste planeras och där man grundligt
måste pröva om det går att genomföra. Vill vi förverkliga detmåste vi fastställa de lämpliga förutsättningarna (den minstamöjliga infrastrukturen) för att främja ett socialt medborgar-
skap utifrån de möjligheter som redan finns i Europa när det
gäller sjukvård, sociala trygghetssystem, utbildning, miljöskyddoch familjepolitik, dvs. det sociala kapitalet i de enskilda
länderna.
4.2. En ökning av det mänskliga och sociala kapitalet
4.2.1. En ökning av det mänskliga och sociala kapitalet i
Europa är inte bara en förutsättning för en kunskapsbaserad
ekonomi och därmed för konkurrenskraft, utan utgör även en
nyckelfaktor för att effektivt kunna hantera de strukturellaförändringarna på arbetsmarknaden och de nya förutsättning-arna för medborgarskap och social integration (
1). En högre
nivå på det mänskliga och sociala kapitalet utgör en avgörande
resurs för framtidens Europa, genom ett fullt och aktivt
deltagande från olika sociala aktörer.
4.2.2. Därför måste kontinuerliga utbildningsinsatser under
hela livscykeln (livslångt lärande) (2) göras till en absolut
prioritering inte bara för konkreta sysselsättningsåtgärder, utan
även för socialpolitiska åtgärder i vidare mening. Om EU:s
olika länder skulle ge alla en möjlighet till motsvarande ett årsextra utbildning skulle EU:s totala produktion helt säkert öka
på såväl kort som lång sikt. EESK anser därför att denna aspekt
bör lyftas fram som en tydligare och långsiktigare övergripandeprioritering i samband med den socialpolitiska dagordningens
nya genomförandefas.
4.3. En modernisering och förbättring av de sociala trygghetssys-
temen
4.3.1. De sociala trygghetssystemen utgör nyckelkompo-
nenten i den europeiska sociala modellen och i dess rollsom förebild för övriga världen (
3). Pensionsfrågan och de
förändringar som sker i de olika nationella systemen, samt den
komplexa frågan om hur man skall främja folkhälsan ochförbättra sjukvården samtidigt som man har fri rörlighet förarbetstagare inom EU, utgör de två hörnstenarna i de europeis-
ka systemen för socialt skydd och har därmed avgörande
betydelse för den europeiska sociala modellen i fråga omeffektivitet, solidaritet, trygghet och utveckling.
4.3.2. Förutom de nationella handlingsplanerna för social
integration håller kommittén med om att det bör görasresoluta satsningar för att rationalisera och stärka den öppna
samordningsmetoden. Tidsgränsen 2005 för processen och
åtgärder på pensionsområdet samt rådets uppmaning tillkommissionen att lägga fram nya förslag för att intensifiera
samarbetet och erfarenhetsutbytet, t.ex. inom hälso- och
sjukvård och äldreomsorg, kan fungera som viktiga katalysato-rer för en sådan utveckling genom att öka den socialpolitiska
agendans genomslagskraft på området social trygghet (
4).
(1) Se även resolution av den 2-3 juni 2003 från rådet (sysselsättning,
socialpolitik, hälsa och konsumentfrågor) om vikten av detmänskliga och sociala kapitalet.
(
2) Se EESK:s yttrande om ”Memorandum om livslångt lärande”, EGT
C 311, 7.11.2001 och EESK:s yttrande om ”Meddelande frånkommissionen: ’Europeiska riktmärken inom allmän och yrkesin-riktad utbildning: Uppföljning av Europeiska rådets möte iLissabon’”, EUT C 133, 6.6.2003.
(
3) Se EESK:s yttrande om ”Möjliga alternativ för pensionsreformen”,
EGT C 221, 17.9.2002 och yttrandet om ”Den ekonomiskatillväxten, skattesystemen och hållbarheten i pensionssystemen iEuropeiska unionen”, EGT C 48, 21.2.2002.
(
4) Se kommissionens meddelande ”Stärka Lissabonstrategins sociala
dimension: rationalisera den öppna samordningen inom socialtskydd” (KOM(2003) 261 slutlig) och EESK:s yttrande i ärendet
som antogs vid plenarsessionen den 29–30 oktober 2003.
30.3.2004 SV C 80/109 Europeiska unionens officiella tidning
4.4. Sysselsättningen som förutsättning för ekonomisk och social
utveckling
4.4.1. Sysselsättningsfrågan har utgjort en av de viktigaste
punkterna när det gäller konvergens och åtaganden inom deneuropeiska sociala agendan. De lösningar som föreslagits avser
framför allt sysselsättningsskapande åtgärder inom högtekno-
logiska och kunskapsintensiva sektorer. Denna strategikompletteras av parallella integrationsinsatser (könsmässigintegration samt integration av ungdomar, missgynnade grup-
per och vuxna som i förtid slagits ut från arbetsmarknaden
inom problembranscher, invandrare etc.). Man bör särskiltfrämja såväl förebyggande som aktiva politiska åtgärder som
gynnar funktionshindrades möjligheter till sysselsättning.
4.4.2. Även under en lågkonjunktur finns det vissa politiska
och kulturella skäl att dra nytta av de investeringar som redan
gjorts för att förbättra arbetets kvalitet – och här gäller det inte
bara de allvarliga problemen med arbetsplatssäkerhet ocharbetsskydd, utan även andra frågor som rör villkor och
förhållanden i arbetslivet (
1).
4.4.3. Arbetets kvalitet kan handla om strategier för kun-
skapsöverföring (livslångt lärande och inlärningsmiljön), den
problematiska avvägningen mellan flexibilitet och osäkerhet
på arbetsmarknaden (något som speciellt rör de yngre genera-tionerna), icke-konfrontatoriska samarbetsinriktade arbetsor-ganisationsstrategier (ansvarstagande, utbyte av strategier och
resultat), problem med att kombinera arbete och familj, något
som i några länder ger allvarliga konsekvenser för nativiteten.
4.4.4. Slutligen bör man i de enskilda länderna kraftigt
skärpa insatserna för att bekämpa svart arbete. Enligt aktuellauppgifter från Världsbanken arbetar ca 20 miljoner människor
i Europa svart (
2). Dessa människor smiter inte bara ifrån sitt
solidariska skatteansvar och sociala ansvar, utan underlåtersamtidigt att bidra till finansieringen av den egna pensionen.
Mot den bakgrunden välkomnar kommittén den resolution i
frågan som antogs av rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälsaoch konsumentfrågor). Där framhålls åter detta allvarliga
problem och medlemsstaterna, EU-institutionerna och arbets-
marknadens parter uppmanas att bidra till att bekämpa det (
3).
(1) Se EESK:s yttrande om ”Förstärkning av kvaliteten i sysselsätt-
nings- och socialpolitik”, EGT C 311, 7.11.2001.
(2) Vi vill i detta sammanhang liksom tidigare påpeka att invandrarna
utgör en särskilt sårbar grupp i detta avseende. Se särskilt i EESK:sinitiativyttrande om ”Invandring, integration och det organiseradecivila samhällets roll”, EGT C 125, 27.5.2002.
(
3) Se rådets resolution om odeklarerat arbete i slutsatserna från rådet
(sysselsättning, socialpolitik, hälsa och konsumentfrågor) av den
20 oktober 2003.4.5. Uppföljning och gemensam utvärdering
4.5.1. Olika uppföljningssatsningar har uppvisat inneboen-
de begränsningar i EU:s målsättning att utvärdera den socialautvecklingen och dagordningens genomslagskraft med hjälp
av gemensamma och tillförlitliga parametrar. Genom att
koncentrera sig på kontrollstrategier och utvärdering av deresultat som uppnåtts skulle man kunna bryta tendensen att
mest ägna sig åt rapportering, orsaken till de nuvarande
problemen. Många gånger framhävs övervakningsinstrumen-tens otillräcklighet och ofullkomlighet, men detta får inte i
framtiden utgöra ett hinder eller – ännu värre – ett accepterat
”vattentätt alibi”, utan ses som ett prioriterat problem att lösa.
4.5.2. De åtgärder som vidtas för att fylla detta kunskapsgap
borde uppmuntra till utvecklingen av en ”europeisk modell försocial konsekvensanalys” avsedd för lagstiftning och motsva-
rande politikåtgärder, baserad på tre slags indikatorer: investe-
ring/finansiering (input), klassificering av svaren (output) samteffektivitet (resultat). Detta skulle göra det möjligt att på ett
tillförlitligt sätt bedöma det europeiska sociala medborgarska-
pet i de olika länderna.
4.5.3. En sådan lösning, som redan testas i olika pilotpro-
jekt, visar hur uppgiftsinsamlingen kan göras enklare och
rationellare genom ett minskat antal variabler och bättre
analysmöjligheter när man kombinerar de tre ovannämndaindikatorerna, vilket skulle göra jämförelsen mellan länderna
smidigare och tydligare. Detta skulle göra det lättare att läsa
och tolka resultaten i det nuvarande systemet med socialaindikatorer. Samtidigt skulle man påvisa den ”sociala avkast-ningen” av de olika åtgärderna på europeisk nivå och i enskilda
länder och underlätta olika former av gemensam utvärdering
av resultat med deltagande av arbetsmarknadens parter och deolika aktörerna i den sociala ekonomin med intressen inom
området solidariskt medborgarskap.
5. Slutsatser
5.1. EESK välkomnar att alla åtgärder som planerats i den
socialpolitiska dagordningen från 2000 har lanserats ochframhåller åter sin fasta övertygelse om att det fortsatta arbetet
med de fastslagna handlingslinjerna och den sociala agendans
framtid är mycket viktiga också i en period av ekonomisk kriseller stagnation.
C 80/110 SV 30.3.2004 Europeiska unionens officiella tidning
5.2. EESK håller med om att det är nödvändigt att behålla
kontinuiteten i åtgärder, investeringar och arbetsmetoder. Man
måste särskilt inrikta sig på lagstiftningens sociala effekter,
investering i det mänskliga och sociala kapitalet och utvecklingav den sociala ekonomin och dess olika aktörer för att på etteffektivt sätt uppnå så många som möjligt av Lissabonstrate-
gins mål om sammanhållning och social utveckling.
5.3. EESK vill än en gång framhålla att det är ett ovillkorligt
krav att aktuell statistik skall göras mer lättillgänglig så att mankan genomföra de regelbundna analyser som är nödvändiga
samt för att man skall kunna formulera effektivare och mer
innovativa metoder för gemensam utvärdering.
5.4. EESK anser att det behövs en mer exakt prioriterings-
ram för den andra fasen av agendan som redan inletts. Manskall därvid ta hänsyn till den svåra politiska och ekonomiska
situationen, institutionernas tidsplan, de begränsade resurserna
Bryssel den 10 december 2003.
Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs
ordförande
Roger BRIESCHoch den specifika uppgiften att integrera de nya medlemssta-
terna.
5.5. Enligt EESK måste de nya medlemsstaterna få hjälp att
ta aktiv del i genomförandet av Lissabonstrategin och attfortsätta åtagandet att iaktta gemenskapens regelverk på det
sociala området.
5.6. Slutligen är det också EESK:s mening att tvåårsperioden
2004/2005 utan tvekan kommer att bli avgörande när det
gäller att staka ut riktningen för den framtida debatten om den
europeiska socialpolitiken. Kommittén stöder därför helhjärtatden högnivågrupp som kommissionen inrättat och som skallstudera framtidens social- och sysselsättningspolitik, vilket
anges i kommissionens meddelande. Inför den offentliga debatt
som skall äga rum hösten 2004, och på grundval av denenhetliga och rikliga mängd omfångsrika yttranden somkommittén har utarbetat under de senaste åren, vill EESKdärför uttrycka sitt intresse för att delta aktivt i denna processsom redan inletts.