[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 15.9.2006

KOM(2006) 499 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Fiskemöjligheter 2007 Policyförklaring från kommissionen

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

1.1. Grundprinciper för beslutsfattande inom den gemensamma fiskeripolitiken 3

1.2. Internationella åtaganden 4

1.3. Andra specifika åtaganden 4

2. Förslag till förordningar om fiskemöjligheter för 2007 5

3. Prioriterade frågor för den långsiktiga planeringen 5

4. En solid grund för besluten om TAC 5

4.1. Bestånd som utnyttjas i enlighet med maximal hållbar avkastning 6

4.2. Bestånd som överutnyttjas i förhållande till maximal hållbar avkastning,men som befinner sig inom säkra biologiska gränser 6

4.3. Andra bestånd utanför säkra biologiska gränser 7

4.4. Bestånd som är föremål för långsiktiga planer 7

4.5. Arter med en naturligt kort livscykel 8

4.6. Bestånd med okänd status, men som inte löper någon allvarlig biologisk risk 9

5. Särskilda fall 9

5.1. Torskbestånd som omfattas av återhämtningsplanen för torsk 9

5.2. Torskbestånd i Östersjön 10

5.3. Djuphavslevande arter 10

5.4. Blandade fisken 10

5.5. Bestånden av havskräfta 11

5.6. Blåvitling 11

5.7. Nya TAC 11

6. Tekniska åtgärder 11

7. förvaltning av fiskeansträngningen 11

8. Slutsats 12

1. INLEDNING

I kommissionens meddelande (KOM(2006) 246 slutlig) om förbättrade samråd om gemenskapens fiskeriförvaltning fastställs en ny metod för hur Europeiska gemenskapen skall fatta beslut om årliga fiskemöjligheter. Den nya metoden innebär bland annat att kommissionen under det första halvåret varje år skall presentera vilka totala tillåtna fångstmängder (nedan kallade TAC) och kvoter som kommissionen har för avsikt att fastställa inför nästa år, i form av en årlig policyförklaring. För att säkra att ett så brett urval av aktörer inom fiskerisektorn deltar i alla stadier av utvecklingen och genomförandet av fiskeripolitiken presenterar kommissionen i denna policyförklaring vilka fiskemöjligheter kommissionen tänker föreslå inför 2007.

Inga konkreta TAC eller kvoter anges i detta skede, då inga kvantitativa uppgifter eller prognoser beträffande ett flertal bestånds tillstånd finns tillgängliga förrän efter det att uppgifterna från de senaste undersökningarna har analyserats under hösten. I detta meddelande presenteras således kommissionens avsikter med förbehåll för de vetenskapliga rekommendationerna beträffande beståndens tillstånd inför 2007. Meddelandet behandlar därför endast principiella frågor rörande TAC och fiskemöjligheterna. Därefter kommer beslut att fattas när de vetenskapliga rekommendationerna finns tillgängliga. Om det skulle råda omständigheter som inte kunnat förutses, efter det att de vetenskapliga rekommendationerna har utfärdats, kan kommissionen välja att utforma sina förslag utifrån den nya situationen.

Det är inte alltid möjligt att göra prognoser för två år framåt, då fångstmöjligheterna för många bestånd avgörs av storleken på det föregående årets lekbestånd. Beträffande de bestånd som utnyttjas på ett lämpligt sätt (som många pelagiska bestånd) kommer det i framtiden att vara möjligt att börja diskutera TAC tidigare. I denna policyförklaring fastställs grundprinciperna för förslagen om TAC och därmed förbundna villkor för 2007, vilka kommer att bygga på vetenskapliga rekommendationer och prognoser som kommer att göras tillgängliga under 2006.

1.1. Grundprinciper för beslutsfattande inom den gemensamma fiskeripolitiken

De årliga fiskemöjligheterna skall fastställas i enlighet med målen för den gemensamma fiskeripolitiken[1], vilket innebär att de levande akvatiska resurserna skall utnyttjas på hållbara ekonomiska, miljömässiga och sociala villkor.

Gemenskapen bör sträva efter att nå dessa mål genom att man gradvis inför en fiskeriförvaltning som bygger på ekologiska principer och som ger effektivitet och lönsamhet i fiskeriverksamheten och som säkrar en skälig levnadsstandard för de som är beroende av fisket för sin försörjning.

Den biologiska hållbarheten är avgörande för den ekonomiska och sociala hållbarheten - finns det ingen fisk finns det inte heller något fiske. Kommissionen utgår därifrån från den biologiska hållbarheten i sitt beslutsfattande.

Det är emellertid inte alltid så att kommissionen direkt införlivar de vetenskapliga rekommendationerna i förslag till förordningar, och detta av två skäl. Det första skälet är att de vetenskapliga prognoserna ibland kan vara ganska osäkra och att de, om de tillämpades direkt, skulle leda till stora ändringar av fiskemöjligheterna från det ena året till det andra och ofta större ändringar än vad som är nödvändigt för att bevara bestånden. Det andra skälet är politiskt. Trots att många bestånd är utarmade eller har överfiskats anser kommissionen och medlemsstaterna att det är acceptabelt att man tar en relativt hög biologisk risk genom att man kortsiktigt tillåter mer fiske än vad som är hållbart i syfte att behålla kontinuiteten i fiskeriverksamheten. Åtgärder mot överfisket bör genomföras gradvis, förutsatt att fiskeridödligheten minskar gradvis och konstant.

1.2. Internationella åtaganden

De årliga beslut om fiskemöjligheter som fattas av EU bör, utöver de åtaganden som görs inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, ta hänsyn till internationella politiska åtaganden, som åtagandet att återuppbygga bestånden till en nivå som tillåter maximal hållbar avkastning[2]. Samtidigt som man fortfarande diskuterar hur detta åtagande skall genomföras och kommissionen kommer att offentliggöra ett separat meddelande[3] om detta, är det nödvändigt att vidta åtgärder för att säkra att framsteg görs på området eller åtminstone att gemenskapen inte fattar beslut som strider mot åtagandet.

Inom vissa regionala organisationer för fiskeriförvaltning, och i vissa bilaterala och multilaterala sammanhang, har långsiktiga åtaganden gjorts och gemenskapen har anslutit sig till dessa. Exempel på sådana åtaganden är de minskade fiskeansträngningarna avseende djuphavsarter som avtalats inom Nordostatlantiska fiskerikommissionen, de återhämtningsåtgärder avseende liten hälleflundra som antagits inom Nordvästatlantiska fiskeriorganisationen och de långsiktiga förvaltningsåtgärder som Europeiska gemenskapen och Norge enats om. Gemenskapens beslut om fiskemöjligheter bör ta hänsyn till dessa åtaganden.

1.3. Andra specifika åtaganden

Utöver de långsiktiga åtagandena har kommissionen och rådet nyligen avgett ett antal yttranden som är av betydelse för fiskemöjligheterna under 2007. Detta gäller bland annat följande:

- Rådets yttrande från december 2005, i vilket kommissionen uppmanas att föreslå minskningar av fiskeansträngningen avseende djuphavsarter i linje med gemenskapens internationella åtaganden, samt att föreslå en flerårig strategi för hur fiskeansträngningen gradvis kan minskas till en hållbar nivå.

- Rådets yttranden från december 2005 och från 2004, i vilka rådet bekräftar sitt åtagande att verka för hållbarhet och ytterligare årliga anpassningar i enlighet med den vetenskapliga rekommendationerna för att se till att alla bestånd kan föras tillbaka inom säkra biologiska gränser.

2. FÖRSLAG TILL FÖRORDNINGAR OM FISKEMÖJLIGHETER FÖR 2007

Kommissionen har för avsikt att under 2007 lägga fram tre separata förslag till förordningar om fiskemöjligheter. Förslagen avseende djuphavsfiske och avseende fiskbestånden i Östersjön kommer att läggas fram i september 2006. I förslagen tas hänsyn till den rapport från Internationella havsforskningsrådet (ICES) som offentliggjordes i juni 2006 och vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommitténs för fiskerinäringen (STECF) yttrande om rapporten, samt till resultaten av ett antal samråd med aktörer inom fiskerinäringen. Fiskemöjligheterna avseende övriga bestånd kommer att bli föremål för ett förslag som kommer att läggas fram sent i november 2006.

3. PRIORITERADE FRÅGOR FÖR DEN LÅNGSIKTIGA PLANERINGEN

I de beslut som fattas om förvaltningen av fisket måste omedelbara fördelar vägas mot mer långsiktiga fördelar. Det bästa sättet att göra detta är att ta fram långsiktiga planer, i vilka de långsiktiga målen definieras och det fastställs hur de skall kunna uppnås. Återhämtningsplanerna är en särskild aspekt av de långsiktiga planerna och syftet med dessa är att se till bestånden återhämtar sig så att de ligger inom säkra biologiska gräner. De långsiktiga planerna genomförs huvudsakligen på årsbasis. De återhämtningsplaner, långsiktiga planer och förvaltningsplaner som antas inom gemenskapslagstiftningen bör följas upp årligen och de TAC som föreslås måste vara förenliga med planerna. Detta gäller även långsiktiga förvaltningsöverenskommelser med tredjeländer som Norge.

Kommissionen kommer att fortsätta att utarbeta och föreslå långsiktiga förvaltningsöverenskommelser.

4. EN SOLID GRUND FÖR BESLUTEN OM TAC

Det är vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) som ger gemenskapen råd när det gäller biologisk hållbarhet. Kommittén använder sig av information från relevanta vetenskapliga instanser, som Internationella havsforskningsrådet (ICES). Kommissionen lägger därför stor vikt vid vad kommitténs anser om huruvida fiskemöjligheterna är förenliga med principen om biologisk hållbarhet.

Förvaltningsåtgärderna måste stå i proportion till de biologiska riskerna. Dessutom måste hänsyn tas till branschaktörernas och fiskarnas intressen. Kommissionen har därför delat upp bestånden i ett antal kategorier utifrån de biologiska risker som fastställts av STECF. För var och en av kategorierna föreslås förvaltningsåtgärder. Nedan diskuteras åtgärder för var och en av kategorierna.

Kommissionen kommer för de bestånd som ingår i en kategori att föreslå fiskemöjligheter utifrån de riktlinjer som anges i varje avsnitt och med förbehåll för eventuell interaktion när det gäller blandade fisken. För vissa bestånd kommer det att vara nödvändigt att anpassa fiskemöjligheterna till ett annat bestånds bevarandebehov, om bestånden fångas i samma områden, som till exempel fisket efter rödspätta och tunga i Nordsjön och fisket efter sydkummel och havskräfta ( se avsnitt 5.5). Blandfisket efter sill och skarpsill kommer även i fortsättningen att förvaltas på grundval av bifångstbegränsningar.

Kommissionen försöker i allmänhet att stabilisera fiskemöjligheterna genom att TAC inte höjs eller sänks med mer än högst 15 % från år till år. Detta är emellertid inte möjligt i de fall där det krävs akuta och stränga bevarandeåtgärder för att rädda fisket från att kollapsa, även om sådana åtgärder är ovanliga. Om de vetenskapliga rekommendationerna kräver akuta och stränga bevarandeåtgärder för att rädda fisket från att kollapsa kommer kommissionen att utarbeta sina förslag utifrån detta.

4.1. Bestånd som utnyttjas i enlighet med maximal hållbar avkastning

Beskrivning: Denna kategori utgörs av bestånd inom vilka den årliga fiskeridödligheten ligger på en nivå som bedöms som förenlig med principen om maximal hållbar avkastning. Fiskeridödligheten inom dessa bestånd bör fortsätta att ligga nära de nuvarande nivåerna och TAC bör inte ändras med mer än 15 % från år till år.

Gemenskapsbestånd som sannolikt berörs: Rödspätta i område VII och glasvar i områdena VIIIc och IXa.

Fiskemöjligheter 2007: TAC fastställs i enlighet med

- den fångstnivå som enligt STECF:s prognos motsvarar Fmsy[4], men inte mer än 15 % över eller under 2006 års TAC.

Anmärkningar: Sill i område IV och IIIa, gråsej i områdena IV, VI och IIIa(N), samt kolja i områdena IV och IIIa skulle också kunna ingå i kategorin, men omfattas av en gemensam förvaltningsplan med Norge, vilken kommer att få likartade resultat (överenskommelserna avseende Nordsjökolja kommer att ses över under 2006).

4.2. Bestånd som överutnyttjas i förhållande till maximal hållbar avkastning, men som befinner sig inom säkra biologiska gränser

Beskrivning: Denna kategori utgörs av bestånd som inte riskerar att utarmas på grund av otillräcklig reproduktion, varken kort- eller långsiktigt, men som utnyttjas med en fiskeridödlighetsnivå på som ligger högre än Fmsy. Kategorin innehåller också bestånd som ligger inom säkra biologiska gränser, men för vilka det inte ännu är möjligt att fastställa fiskeridödligheten i förhållande till den maximala hållbara avkastningen, samt bestånd som överutnyttjas i förhållande till den maximala hållbara avkastningen, men för vilka det inte fastställts några säkra biologiska gränser. När det gäller dessa bestånd får fiskeansträngningen inte öka och TAC får inte ändras med mer än 15 %. Ökad fiskeridödlighet skulle strida både mot genomförandeplanen från Johannesburg och försiktighetsstrategin.

Gemenskapsbestånd som sannolikt berörs: Vitling i område VIIe-k, sill i Östersjön, tunga i område IIIa, marulk i områdena VIIIc och IXa, sill i förvaltningsområde 3 för Östersjön, samt skarpsill i delsektionerna 22-32 i Östersjön.

Fiskemöjligheter 2007: TAC fastställs i enlighet med

- den fångstnivå som enligt STECF:s prognos motsvarar antingen a) Fmsy eller b) oförändrad fiskeridödlighet, beroende på vilket värde som är högst, men

- inte mer än 15 % över eller under 2006 års TAC.

4.3. Andra bestånd utanför säkra biologiska gränser

Beskrivning: Denna kategori utgörs av bestånd som riskerar att utarmas på grund av otillräcklig reproduktion, antingen på kort eller på lång sikt. För dessa bestånd gäller att fiskeridödligheten antingen ligger över Fpa eller att beståndets storlek ligger under Bpa, eller så gäller båda dessa[5]. Kategorin omfattar också arter för vilka det endast finns få uppgifter att tillgå, men för vilka det med tanke på fiskens livscykler och fisketyp finns starka indikationer på att fisket är ohållbart.

Tre separata underkategorier har definierats. Den första kategorin är arter som har en så kort livscykel att det är nödvändigt att anpassa fiskemöjligheterna under årets lopp. Den andra underkategorin avser arter som har en så lång livscykel att de i hög grad påverkas av fisket och för vilka det krävs särskilda åtgärder, som till exempel djuphavsarter. Den tredje underkategorin utgörs av bestånd som befinner sig så långt utanför säkra biologiska gränser att det krävs återhämtningsåtgärder. (De åtgärder som föreslås avseende dessa underkategorier beskrivs i avsnitten 5, 4.5, 5.3 respektive 4.4).

Gemenskapsbestånd som sannolikt berörs: Tunga i område VIId, bottenlevande broskfiskar i områdena IV, IIIa och VIId (knaggrocka, rocka, havsängel), marulk i områdena VIIb-k och VIIIab, glasvar i områdena VIIb,c,e-k och VIIIabd, rödspätta i områdena VIIfg och VIIe, tunga i område VIIfg, sill i Keltiska sjön, sill i områdena VIaS och VIIbc, sill i Östersjöområdena 25-29 och 32 (utom Rigabukten).

Fiskemöjligheter 2007: TAC fastställs i enlighet med

- den fångstnivå som enligt STECF:s prognos krävs för att föra beståndet tillbaka inom en säker biologisk gräns till 2008, men inte mer än 15 % över eller under 2006 års TAC.

- TAC kommer emellertid inte att fastställas till nivåer som skulle kunna innebära ökad fiskeridödlighet eller minskning av lekbeståndens biomassa, även om detta kräver en större sänkning av TAC än 15 % (då ett sådant agerande skulle strida mot rådets och kommissionens åtagande om att gradvis förbättra hållbarheten, se avsnitt 1.3).

4.4. Bestånd som är föremål för långsiktiga planer

Beskrivning: Denna kategori utgörs av bestånd som är föremål för långsiktiga förvaltningsåtgärder och även återhämtningsplaner när det gäller de bestånd som är utsatta för allvarliga biologiska risker, dvs. bestånd som är eller nyligen har varit i riskzonen för att drabbas av sänkt reproduktionskapacitet. I de fall då kommissionen ha föreslagit en återhämtningsplan eller en långsiktig plan eller i de fall då rådet har antagit sådana planer föreslår kommissionen TAC i enlighet med dessa. Det samma gäller när gemenskapen har ingått långsiktiga förvaltningsöverenskommelser med tredjeländer. Det är de överenskommelserna som styr valet av TAC.

Gemenskapsbestånd som berörs: Torsk i områdena VIIa, VIa(N), IV, IIIa(N) och IIIaS (Kattegatt), nordliga och sydliga kummelbeståndet, tunga i områdena VIIIab och VIIe, havskräfta i områdena VIIIc och IXa, torsk i Östersjön (sektionerna 22-24 och 25-30), rödspätta och tunga i område IV.

Gemensamma bestånd som berörs: Gråsej i områdena IV, IIIa och VI, kolja i områdena IV och IIIa, eventuellt rödspätta i område IV och sill i områdena IV, VIId och IIIa.

Fiskemöjligheter 2007: Fiskemöjligheterna bör fastställas i enlighet med relevanta återhämtningsplaner eller, om rådet ännu inte antagit sådana planer, i enlighet med kommissionens förslag.

Anmärkning:

I de fall då de vetenskapliga rekommendationerna inte är så utförliga att det är möjligt att tillämpa återhämtningsplanen på ett kvantitativt sätt, vilket gäller ett antal torskbestånd, måste man finna en annan lösning.

Torskfrågan diskuteras i avsnitt 5.1.

4.5. Arter med en naturligt kort livscykel

Beskrivning: Vissa arter av småfisk har en hög naturlig dödlighet, varför bestånden ofta består av en enda årskull. Förvaltningen av dessa arter kräver att det under året fattas snabba beslut för att anpassa fiskemöjligheterna efter den kommande årskullens storlek.

Gemenskapsbestånd som sannolikt berörs: Tobisfisk i område IV, ansjovis i områdena VIII och IX, skarpsill i område IV, vitlinglyra i områdena IV och IIIa.

Fiskemöjligheter 2007:

När det gäller tobisfisk i Nordsjön kommer kommissionen att föreslå att man gör samma bedömning som för det innevarande året och använder samma övervakningsförfarande som fastställdes för 2006 (se bilaga IId i feg 51/2006) med eventuella ändringar efter samråd.

När det gäller ansjovis i Biscayabukten kommer kommissionen att föreslå inledande TAC på en nivå som gör att man kan bevara lekbestånden på en försiktighetsnivå (Bpa) under lektiden 2007. Därefter kommer TAC att ses över under året mot bakgrund av vårens kontroller.

När det gäller ansjovis i område IX kommer kommissionen att föreslå TAC på samma nivå som under 2006, utom om det uppstår bevarandesvårigheter under senare delen av 2006.

När det gäller skarpsill i Nordsjön kommer kommissionen att föreslå att man fortsätter att se över fiskemöjligheterna under året, mot bakgrund av vårens kontroller. Därför föreslås att samma TAC antas för 2007 som för 2006 efter årets översyn, med en ytterligare översyn under 2007.

När det gäller vitlinglyra görs bedömningen av beståndens status på grundval av uppgifter från höstens kontroller och kommissionen kommer därför att basera sitt förslag om TAC på de uppgifter som kommer in under hösten. Förslaget kan också komma att innehålla bestämmelser om översyn under 2007.

4.6. Bestånd med okänd status, men som inte löper någon allvarlig biologisk risk

Beskrivning: För vissa bestånd har försämrade kommersiella fångstuppgifter lett till att det råder så stor osäkerhet om beståndens status att ingen bedömning kan göras. Vissa andra bestånd, oftast bestånd som inte har så stor ekonomisk betydelse, har inte studerats i någon större omfattning och fångas som bifångster inom andra fisken eller inom lokala fisken. Fram tills att det tagits fram mer tillförlitliga uppgifter om de bestånden bör preliminära riktlinjer tillämpas.

Gemenskapsbestånd som sannolikt berörs: Vitling i områdena IIIa, IV och VIId, rödspätta i områdena IIIa och VIId, alla bestånd av taggmakrill, tobisfisk i område IIIa, torsk i område VIIe-k, kolja i område VIIe-k, rödspätta i områdena VIIh-k och VIIbc, samt alla bestånd av bleka.

Fiskemöjligheter 2007: I enlighet med försiktighetsstrategin kommer kommissionen att föreslå åtgärder för att förhindra att fisket expanderar i områden där situationen inte är känd. I de fall då medlemsstaternas senaste fångstnivåer är avsevärt lägre än de motsvarande kvoterna (och det inte finns något som tyder på att det skulle vara hållbart att utöka fisket) kommer kommissionen att föreslå att TAC sänks i förhållande till de senaste fångsterna. Det föreslås sänkningar på 20 % per år, men om det i de vetenskapliga rekommendationerna föreslås en annan strategi (som genomsnittliga historiska fångstnivåer) kommer detta att beaktas.

5. SÄRSKILDA FALL

5.1. Torskbestånd som omfattas av återhämtningsplanen för torsk

Det har sedan december 2005 inte konstaterats någon minskning av torskdödligheten i något område och inte heller någon större återhämtning av beståndet. Då förvaltningsåtgärderna inte tillämpats mer stringent under 2005 och 2006 än under 2004 tror kommissionen inte att det är sannolikt att situationen kommer att förändras under 2006. De befintliga bevarandeåtgärderna för torsk bör därför ses över och stärkas i samband med översynen.

Kommissionen kommer för 2007 att föreslå fiskemöjligheter för torsk som överensstämmer med återhämtningsplanen, förutsatt att STECF kan tillhandahålla kvantitativa uppskattningar av beståndens storlek och fiskeridödligheten så att planen kan tillämpas direkt. Om det inte finns några sådana beräkningar att tillgå kommer kommissionen att föreslå en sänkning med 25 % av båda TAC-nivåerna och avseende alla typer av fiskeansträngning efter torsk. Dessutom kommer kommissionen för att bevara torskbestånden att kräva striktare skyddsåtgärder när den bedömer eventuella undantag från bestämmelserna om antal dagar till havs.

Översynen kommer att inledas under 2006 med att STECF gör en ny utvärdering av hur fisket utvecklas, hur stora fångsterna är och hur mycket fisk som kastas överbord.

5.2. Torskbestånd i Östersjön

När det gäller torskbestånden i Östersjön kommer kommissionen inom kort att lägga fram ett förslag om återhämtning och långsiktig förvaltning för de båda bestånden. I samband med förslaget (och i linje med förslaget) kommer kommissionen att föreslå TAC för 2007 som antingen motsvarar a) en minskning av fiskeridödligheten på 10 % eller b) gränsen på 15 % för ändringar av TAC, beroende på vilket värde som är högst.

5.3. Djuphavslevande arter

Ett separat förslag beträffande djuphavsarter kommer att läggas fram i september 2006. Kommissionen anser att det är lämpligt att använda en strategi för gradvis återhämtning som bygger på vetenskapliga rekommendationer. När det gäller djuphavsarterna finns det emellertid inget utrymme för gradvis återhämtning eftersom bestånden är mycket känsliga för överfiske och återhämtningen långsam.

De vetenskapliga rekommendationerna avseende dessa bestånd har länge varit desamma, dvs. att utnyttjandenivåerna måste sänkas och att nya fisken inte bör få utvecklas, utom om det verkligen finns uppgifter som visar att det skulle vara hållbart.

TAC och fiskeansträngningen måste sänkas i olika grad beroende på vilket bestånd det är fråga om. När det gäller birkelånga och djuphavshajar bör det inte förekomma något riktat fiske alls och bifångsterna bör minimeras. Beträffande andra arter, som skoläst, rekommenderas minskningar av fiskeansträngningen med cirka 50 %.

Kommissionen kommer för 2007 att föreslå stora sänkningar av TAC för djuphavsarter för att få ner fiskeridödligheten till hållbara nivåer så snabbt som möjligt. Sänkningarna av TAC kommer inte att begränsas till 15 % per år utan kommer att vara så omfattande som krävs för att man skall kunna komma ner till de önskade fiskeridödlighetsnivåerna inom en treårsperiod. Kommissionen anser att en långsammare nedtrappning av TAC skulle innebära en oacceptabel risk för långsiktiga skador på djuphavens ekosystem.

5.4. Blandade fisken

Även om vissa fisken är riktade i hög grad och fångsterna endast består av en enda art, finns det många fisken där fångsterna består av en blandning av flera arter. Det är ännu inte möjligt att exakt kvantifiera dessa fångster, men vissa av de blandade fiskena är så viktiga att det vore oförenligt med en god fiskeförvaltning att ignorera dem.

Ett exempel på detta är fisket efter plattfisk i södra Nordsjön (där de flesta fångsterna av rödspätta tas som bifångster vid fiske efter tunga med bomtrålar), det blandade fisket efter kummel och havskräfta i Atlantområdet utanför Iberiska halvön, samt det blandade fisket efter skarpsill och sill i Nordsjön, Skagerack och Kattegatt (som förvaltas med hjälp av en bifångstkvot för sill).

Kommissionen förslag avseende TAC, kvoter och fiskeansträngningar för fisket efter plattfisk och fisket efter kummel och havskräfta kommer att följa den relevanta rådsförordningen (eller kommissionens förslag om rådet ännu inte antagit någon förordning). Kommissionen kommer att föreslå att fisket efter sill och skarpsill även fortsättningsvis skall förvaltas med hjälp av en bifångstkvot.

5.5. Bestånden av havskräfta

Vetenskapliga rekommendationer avseende bestånden av havskräfta utfärdas vartannat år. Med undantag för fisket efter havskräfta i område IXa, som omfattas av återhämtningsplanen för sydkummel och havskräfta, kommer kommissionen att föreslå samma TAC för havskräfta som under 2006.

5.6. Blåvitling

Kommissionen har inlett diskussioner med medlemsstaterna om fördelningen vad gäller blåvitling. Förslaget till TAC för arten kommer att ta hänsyn till avtalet mellan kuststaterna om flerårig förvaltning av beståndet och fördelningen av TAC kommer att bygga på diskussionerna med medlemsstaterna.

5.7. Nya TAC

Ibland anger de vetenskapliga rekommendationerna att det med relativt kort varsel behövs bevarandeåtgärder för nya arter. Kommissionen följer upp rekommendationerna och rådfrågar de berörda medlemsstaterna och de beröra aktörerna, särskilt beträffande fördelningen av kvoterna. Under 2006 kommer man att diskutera åtgärder avseende abborre och håbrand. Kommissionen kommer inte att föreslå nya TAC förrän efter det att diskussionerna har slutförts.

6. TEKNISKA ÅTGÄRDER

Under 2005 inleddes en översyn av de tekniska åtgärderna avseende atlantfisket och översynen förväntas inte vara klar förrän efter 2007. Kommissionen har därför för avsikt att förlänga de tekniska övergångsbestämmelser som fastställs i bilaga III till förordning (EG) nr 51/2006 och eventuellt göra vissa ändringar och aktualiseringar av dessa.

7. FÖRVALTNING AV FISKEANSTRÄNGNINGEN

Det föreskrivs i ett flertal återhämtningsplaner att det är nödvändigt att årligen fastställa vilka fiskeansträngningar som kan tillåtas. Kommissionen kommer att föreslå begränsningar av det antal dagar till havs som tillåts i bilaga II till förordningen om fiskeansträngningar enligt följande.

Bilaga IIa (Återhämtningsplanen för torsk): Antalet dagar till havs skall anpassas i enlighet med den strategi som beskrivs i avsnitt 5.1, dvs. i enlighet med återhämtningsplanen för torsk. Om de vetenskapliga rekommendationerna visar att ingen återhämtning har skett i torskbeståndet skall antalet dagar till havs sänkas med minst 25 %. I återhämtningsplanen för sydkummel och havskräfta (rådets förordning (EG) nr 2166/2005) krävs en sänkning av antalet dagar till havs för vissa redskapstyper och i vissa områden.

Kommissionens förslag till återhämtningsåtgärder för bestånden av tunga i västra delen av Engelska kanalen (KOM(2003)819) är fortfarande under diskussion. Om inte diskussionerna har avslutats före utgången av 2006 med ett annat resultat än det som nu väntas, kommer kommissionen att lägga ett förslag avseende den minskning av fiskeansträngningen med 10 % som ingår i förslaget.

I det följande anges vad dessa sänkningar ger under 2007.

Bilaga IIb (sydkummel och havskräfta): 216 dagar till havs för redskapsgrupperna 3.a.i – 3.c (en sänkning med 10 % av de 240 dagar till havs som gäller under 2006). kommissionen kommer att se över förordningens räckvidd för att säkra att de fartyg som orsakar den största delen av fiskeridödligheten när det gäller sydkummel omfattas.

Bilaga IIc (tunga i västra delen av Engelska kanalen): 194 dagar till havs för redskapsgrupperna 3.a och 3.b (en sänkning med 10 % av de 216 dagar till havs som gäller under 2006). Fiske med fasta nät med en maskstorlek på mer än 120 mm för fångst av mindre än 100 kg tunga kommer även fortsättningsvis att vara obegränsat.

Kommissionen håller på att utarbeta en rapport till rådet och Europaparlamentet om hur väl den nuvarande ordningen för förvaltningen av fisket efter djuphavsbestånd fungerar. De slutsatser som dras i rapporten kommer att ligga till grund för en ny ordning för förvaltningen av fisket efter djuphavsbestånd.

8. SLUTSATS

Kommissionen kommer att fortsätta att ta fram långsiktiga planer, då sådana planer bör vara det främsta instrumentet inom fiskeripolitiken. De planer som antas bör också tillämpas. I väntan på att nya planer skall tas fram ges i detta meddelande riktlinjer för förvaltningen av de bestånd som ännu inte omfattas av någon plan. Kommissionen försöker skapa så mycket stabilitet inom fiskerisektorn som möjligt, samtidigt som man strävar efter att säkra att bestånden kan återhämta sig eller bevara sin reproduktionspotential.

De principer som beskrivs i denna policyförklaring gäller bestånden i gemenskapens vatten, men samma principer bör även gälla för gemenskapens agerande inom de regionala fiskeriorganisationerna och i samband med bilateral avtal. Även i dessa sammanhang bör långsiktiga förvaltningsåtgärder prioriteras.

[1] Artikel 2.1 i förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken, EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

[2] FN:s toppmöte om hållbar utveckling i Johannesburg, september 2002.

[3] KOM(2006).

[4] Den fiskeridödlighet som på lång sikt ger maximal hållbar avkastning av ett bestånd.

[5] Dvs. den fiskeridödlighet (Fpa) och den biomassa hos lekbestånden (Bpa) som Internationella havsforskningrådet anser förenliga med försiktighetsprincipen.