P6_TA(2006)0056

Klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati i Europeiska unionens avtal

Europaparlamentets resolution om klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati i Europeiska unionens avtal (2005/2057(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artiklarna 3, 6, 11 och 19 i fördraget om Europeiska unionen och artiklarna 177, 300 och 310 i EG-fördraget,

- med beaktande av sin resolution av den 12 februari 2004 om stärkande av EU:s åtgärder för mänskliga rättigheter och demokratisering i samarbete med Medelhavspartnerna [1],

- med beaktande av sin resolution av den 25 april 2002 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska unionens roll i arbetet för att främja mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land (KOM(2001)0252) [2],

- med beaktande av sin resolution av den 20 september 1996 om kommissionens meddelande om införande av demokratiska principer och mänskliga rättigheter i avtal som ingås mellan gemenskapen och tredje land (KOM(1995)0216) [3],

- med beaktande av sina tidigare resolutioner om de mänskliga rättigheterna i världen av den 28 april 2005 [4], den 22 april 2004 [5], den 4 september 2003 [6], den 25 april 2002 [7], den 5 juli 2001 [8], den 16 mars 2000 [9], den 17 december 1998 [10], den 12 december 1996 [11], den 26 april 1995 [12], den 12 mars 1993 [13], den 12 september 1991 [14], den 18 januari 1989 [15], den 12 mars 1987 [16], den 22 oktober 1985 [17], den 22 maj 1984 [18] och den 17 maj 1983 [19],

- med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) och Europeiska gemenskapen, som undertecknades i Cotonou den 23 juni 2000 [20] och reviderades i Luxemburg den 25 juni 2005 (Cotonouavtalet) [21],

- med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som proklamerades i Nice den 7 december 2000 [22],

- med beaktande av rådets förslag till förordning om inrättandet av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter (KOM(2005)0280),

- med beaktande av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna (1948) och andra FN instrument för de mänskliga rättigheterna, särskilt konventionerna om medborgerliga och politiska rättigheter (1966) och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (1966), konventionen om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering (1965), konventionen om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (1979), konventionen mot tortyr (1984), konventionen om barnets rättigheter (1989), Wienkonventionen och handlingsprogrammet från världskonferensen om de mänskliga rättigheterna (1993) och FN:s förklaring om försvarare av mänskliga rättigheter (1998),

- med beaktande av de konventioner som har utarbetats av Internationella arbetsorganisationen (ILO),

- med beaktande av FN:s normer om transnationella företags och andra företags ansvar i fråga om mänskliga rättigheter från 2003, som handlar om företagens särskilda ansvar på det människorättsliga området,

- med beaktande av alla avtal som Europeiska unionen har ingått med tredjeländer,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor och yttrandena från utskottet för internationell handel och utskottet för utveckling (A6-0004/2006), och av följande skäl:

A. De mänskliga rättigheterna är universella, individuella och odelbara, vilket innebär att inte bara de medborgerliga och politiska rättigheterna utan även de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna skall upprätthållas och främjas. Europeiska unionen måste fortsätta att inrätta meningsfulla instrument för detta ändamål.

B. Utveckling och konsolidering av demokratin och rättsstatsprincipen samt respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna utgör ett övergripande mål för den gemensamma utrikesoch säkerhetspolitiken och måste utgöra en integrerad del av Europeiska unionens externa politik.

C. Ansträngningarna att främja respekten för de mänskliga rättigheterna och demokratin som grundläggande mål för EU:s utrikespolitik kommer att misslyckas om de bärande principerna inte prioriteras tillräckligt i förhållande till säkerhetsrelaterade, ekonomiska eller politiska intressen.

D. Europeiska unionen måste kunna agera snabbt och effektivt vid allvarliga och ihållande kränkningar av de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna. Så har inte varit fallet vid många tillfällen, trots objektiva utvärderingar av situationen för de mänskliga rättigheterna och demokratin i tredjeländer.

E. Klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati är rättsligt bindande och bör därför vara ett viktigt instrument i EU:s politik för att främja de grundläggande rättigheterna. Det har nu gått tio år sedan denna klausul först utarbetades, och det är följaktligen dags att utvärdera hur den har genomförts och hur den kan förbättras.

F. Denna klausul har nu införts i över 50 avtal och gäller för över 120 länder. Men man bör komma ihåg att klausulen inte är det enda sättet för EU att främja de grundläggande rättigheterna och att samtliga delar av EU:s externa politik i sin politiska, ekonomiska och handelsmässiga dimension bör baseras på främjande av de grundläggande demokratiska principerna.

G. I detta sammanhang bör man betona vikten av Cotonouavtalet. Detta avtal har stärkt klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati som Europeiska gemenskapen har infogat som en "väsentlig beståndsdel" i alla sina avtal med tredjeländer, och som nu grundas på respekt för de mänskliga rättigheterna, de demokratiska principerna och rättsstatsprincipen samt gott styre och god offentlig förvaltning.

H. Den gemensamma parlamentariska församlingen AVS-EU är ett unikt forum för dialog mellan parlamentsledamöter från AVS-länderna och EU, framför allt om frågor som rör mänskliga rättigheter och demokrati.

I. Denna klausul saknas fortfarande i många avtal med utvecklade länder och i sektoriella avtal, såsom avtal om textilier, jordbruk och fiske.

J. De mänskliga rättigheterna bör vara en viktig del av det förhandlingsmandat för externa avtal som rådet beviljar kommissionen, och förhandlingsmandatet borde fastställas i en mer öppen process.

K. Europaparlamentet måste ge sitt samtycke innan ett avtal träder i kraft, men behöver inte ge sitt samtycke till inledande av samråd eller delvis upphävande av ett avtal, vilket försvagar parlamentets politiska och institutionella funktion.

L. Det skall betonas att det civila samhället och det internationella systemet av icke-statliga organisationer som arbetar med människorättsliga frågor har mycket att tillföra hela förfarandet för att föreslå, genomföra och utvärdera EU:s klausul om mänskliga rättigheter och demokrati för tredjeländer.

M. Det står klart att Europeiska unionen måste utarbeta nya förfaranden och kriterier för att tillämpa klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati, vilken utan undantag måste gälla mellan staterna och oberoende av respektive lands utvecklingsnivå.

N. Klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati gäller både för EU och för det aktuella tredjelandet, men den ömsesidiga dimensionen av denna klausul har inte utnyttjats till fullo.

O. Europaparlamentet upprepar att humanitärt nödbistånd trots detta måste undantas från eventuell "negativ" tillämpning av klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati även i fortsättningen, i enlighet med den grundläggande principen om solidaritet mellan folken.

1. Europaparlamentet välkomnar Europeiska gemenskapens allmänna praxis att innefatta klausuler om mänskliga rättigheter och demokrati - klausulen om ett avtals så kallade väsentliga beståndsdel och underlåtenhetsklausulen - i sina internationella avtal sedan 1992.

2. Europaparlamentet begär att insynen blir större vid tillämpningen av klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati, som har en nyckelroll för EU:s utrikespolitik, och att Europaparlamentet får medverka i ökad utsträckning. Parlamentet påminner om att sanktioner inte kan åläggas i förhållande till de länder där kränkningar av de mänskliga rättigheterna har rapporterats utan i förhållande till kränkningar som begåtts.

3. När EU undertecknar ett internationellt avtal med ett tredjeland och avtalet innehåller en klausul om de mänskliga rättigheterna är det enligt Europaparlamentet unionens ansvar att se till att detta tredjeland respekterar de internationella bestämmelserna om mänskliga rättigheter när avtalet undertecknas.

4. Europaparlamentet betonar att en av de faktorer som har äventyrat tillämpningen av denna klausul är att den är för allmänt formulerad, eftersom inga detaljerade förfaranden för "positiva" och "negativa" ingripanden anges för samarbetet mellan EU och tredjeländer. Detta leder till att rådets bestämmelser och medlemsstaternas nationella bestämmelser går före de mer allmänna människorättsliga kraven.

5. Europaparlamentet välkomnar emellertid de försök som hittills har gjorts med klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati i artiklarna 9 och 96 i Cotonouavtalet, och som till och med har lett till att det ekonomiska och handelsmässiga samarbetet med några AVS-länder tillfälligt har avbrutits på grund av allvarliga kränkningar av de mänskliga rättigheterna, vilket har ökat Europeiska unionens beslutsamhet och trovärdighet. Parlamentet rekommenderar att dessa försök skall vidareutvecklas och att en bestämmelse om detta skall ingå som en fast punkt i de avtal som EU ingår med tredjeländer.

6. Europaparlamentet betonar att det politiska och juridiska innehållet i klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati anges på ett effektivt sätt i Cotonouavtalet, och att de mekanismer för samråd och utbyte av information som tillämpas innan ett tillfälligt avbrytande av ett bilateralt samarbete beskrivs i detalj.

7. Europaparlamentet förespråkar att förslag till en ny "modellklausul" skall utarbetas för att förbättra den nuvarande formuleringen i den så kallade artikel 2 för att säkerställa ett mer sammanhängande, effektivt och öppet synsätt på EU:s politik för mänskliga rättigheter i avtal med tredjeländer. Hänsyn bör tas till följande principer i texten:

a) Främjande av demokrati, de mänskliga rättigheterna, inbegripet minoriteters rättigheter, rättsstatsprincipen och gott styre utgör en grundläggande bas för multilateralt samarbete. Detta gäller för avtal med såväl utvecklingsländer som industriländer.

b) När det gäller den rättsliga utformningen av dessa rättigheter skall parterna särskilt hänvisa till sina internationella skyldigheter och de åtaganden som redan har ratificerats, och det skall klargöras att parterna är skyldiga att följa de normer som utgör en "väsentlig beståndsdel" av avtalet i fråga. Parterna skall särskilt åta sig att främja de grundläggande rättigheter som fastställs i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna från 1948, de två internationella konventionerna om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, liksom internationellt erkända FN-konventioner och tvingande rättsregler (jus cogens).

Europaparlamentet betonar att Europeiska unionen är skyldig att fästa särskild uppmärksamhet vid genomförandet av jämställdhetspolitik och politik för kvinnors rättigheter i sina förbindelser med tredjeländer och sina insatser för att främja de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna genom klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati. Parlamentet framhåller att unionen samtidigt måste se till att myndigheterna i tredjeländerna efterlever de grundläggande rättigheterna, enligt vilka godtycklig häktning, tortyr eller avrättning är förbjuden, och att medborgarna i dessa länder har tillgång till en opartisk domstol.

Europaparlamentet betonar att EU, i enlighet med de europeiska grundfördragen och i samband med främjandet av de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna genom klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati, i sina förbindelser med tredjeländer även åtar sig att motverka all diskriminering baserad på sexuell läggning eller funktionshinder.

c) Parterna skall hänvisa till FN:s bindande konventioner och dess särskilda organs konventioner vid fastställande av de sektoriella rättigheter som skall främjas i samarbetet, särskilt ILO:s konventioner, som utgör en internationellt godtagen rättslig textsamling om grundläggande rättigheter.

d) Klausulen bör omfatta ett förfarande för samråd mellan parterna, som skall omfatta en detaljerad redogörelse för de politiska och rättsliga mekanismer som skall tillämpas vid en begäran om avbrytande av ett bilateralt samarbete på grund av återkommande och/eller systematiska kränkningar av de mänskliga rättigheterna i strid med folkrätten. Att avbryta ett samarbete är naturligtvis en extrem åtgärd i förbindelserna mellan EU och tredjeländer och därför bör det utvecklas ett tydligt sanktionssystem så att man kan erbjuda alternativa handlingssätt. Det allmänt accepterade och mycket positiva synsättet på mänskliga rättigheter får emellertid inte utesluta möjligheten att tillfälligt avbryta samarbetet med det berörda landet om det har brutit mot klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati.

e) Klausulen bör också innehålla detaljer för en mekanism som gör det möjligt att tillfälligt upphäva ett samarbetsavtal och en "varningsmekanism" som skall användas vid brott mot klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati.

f) Klausulen skall bygga på ömsesidighet och bör därmed utgöra en rättslig grund: som gör det möjligt för parterna att diskutera och agera tillsammans, både inom EU:s och inom tredjelandets territorier. Klausulen bör vara ett instrument som går i två riktningar och göra EU och tredjelandet ansvariga inför varandra när det gäller alla deras politiska strategier som avser de grundläggande mänskliga fri- och rättigheterna.

8. Europaparlamentet kräver att klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati skall utvidgas till att omfatta alla nya avtal mellan Europeiska unionen och tredjeländer, såväl industriländer som utvecklingsländer, och att den skall omfatta sektoriella avtal och handel och tekniskt eller finansiellt stöd, i linje med de avtal som har slutits med AVS-länderna.

9. Europaparlamentet kräver en utökning av den positiva dimensionen av klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati, som är förenad med behovet att vidta effektiva åtgärder för att bidra till åtnjutande av mänskliga rättigheter inom och av de berörda parterna, att inbegripa en fortlöpande bedömning och granskning av själva avtalets konsekvenser för åtnjutandet av mänskliga rättigheter och att anta en strategi för mänskliga rättigheter vid genomförandet av alla delar av avtalet.

10. Europaparlamentet betonar att det inte längre är berett att samtycka till nya internationella avtal som inte innehåller en klausul om mänskliga rättigheter och demokrati.

11. Europaparlamentet anser att det bör delta i arbetet med att fastställa ett förhandlingsmandat för nya avtal med tredjeländer, särskilt i utarbetandet av förslag om de politiska målen och främjandet av de mänskliga rättigheterna, och anser därför att kommissionen och rådet bör se till att, via de berörda parlamentariska utskotten, öka Europaparlamentets delaktighet i utarbetandet av förhandlingsmandatet för avtal mellan EU och tredjeländer. Parlamentet betonar i detta hänseende att man måste förbättra det interinstitutionella informationsutbytet och få tillgång till kommissionens och rådets databas.

12. Europaparlamentet framhåller att följande punkter är viktiga när det gäller behovet av att garantera en effektiv mekanism för att kontrollera att parterna respekterar de mänskliga rättigheterna och de demokratiska principerna:

a) Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att inrätta strukturerade dialogförfaranden som skall ingå i de regelbundna utvärderingarna av hur parterna uppfyller sina skyldigheter på det människorättsliga området, och anser att människorättsliga frågor bör finnas med som en fast punkt på associeringsrådens dagordningar, som en del av denna dialog.

b) Europaparlamentet rekommenderar att cheferna för kommissionens externa delegationer i tredjeländer ges en starkare roll, att fleråriga strategidokument för varje land utarbetas under delegationschefernas ansvar, och att landstrategidokumenten ägnar ökad uppmärksamhet åt situationen för de mänskliga rättigheterna, åt att fastställa prioriteringar och precisera de medel och instrument som EU skall använda för att se till att klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati följs och förbättra respekten av de grundläggande rättigheterna. Parlamentet rekommenderar även att utarbetandet av dessa strategier diskuteras regelbundet, särskilt med Europaparlamentet, och blir föremål för debatter i parlamentets berörda delegationer och i plenum särskilt när det gäller deras genomförande. Parlamentet rekommenderar också att kommissionens landstrategidokument och handlingsplaner bör innehålla tydliga referensvärden för framsteg i fråga om mänskliga rättigheter och en tidsplan för när ändringar bör ha genomförts.

c) Europaparlamentet anser att associeringsrådet automatiskt bör föra upp en debatt om frågan på sin dagordning om någon av de berörda regeringarna, Europaparlamentet eller de berörda nationella parlamenten, eller när det gäller AVS-länderna, den gemensamma parlamentariska församlingen AVS-EU, kräver att människorättsklausulen och klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati skall tillämpas genom att bilaterala avtal upphävs, en dialog inleds eller andra lämpliga åtgärder vidtas. Parlamentet konstaterar att det formellt har gett uttryck för sin åsikt om denna fråga vid flera tillfällen, men att associeringsrådet helt enkelt har nonchalerat dessa krav.

d) Europaparlamentet rekommenderar att det införs en "strukturerad dialog" mellan associeringsrådet och/ eller dess underutskott för mänskliga rättigheter, Europaparlamentet, den gemensamma parlamentariska församlingen AVS-EU, när detta är lämpligt, och icke-statliga organisationer och/eller oberoende och demokratiska icke-statliga aktörer i diskussioner om överträdelser av klausulerna om mänskliga rättigheter och demokrati i Europeiska unionens avtal, inbegripet förslag för att förbättra genomförandet av klausulen (utan att utesluta något).

e) Europaparlamentet beklagar att det inte deltar i beslutsprocessen för att inleda samråd eller upphäva ett avtal och insisterar följaktligen kraftfullt på att kommissionen och rådet bör fatta dessa beslut i samråd med parlamentet, vilket även gäller beslut om att avbryta eventuella negativa åtgärder som redan har vidtagits mot ett land ("upphäva upphävandet").

f) Europaparlamentet föreslår att kommissionen tillsammans med underutskotten för mänskliga rättigheter utarbetar en årsrapport, som skall diskuteras i Europaparlamentet, om tillämpningen av klausulerna om mänskliga rättigheter och demokrati i de internationella avtal som är i kraft. Denna skall innehålla en analys från fall till fall av varje samrådsprocess och andra lämpliga åtgärder som inletts eller förkastats av rådet under det året och kompletteras av ingående rekommendationer och en utvärdering av hur effektiva och konsekventa de vidtagna åtgärderna har varit.

13. Europaparlamentet påpekar att associeringsråden i regel styr förbindelserna mellan EU och tredjeländerna och kräver ett allmänt inrättande av underutskott för mänskliga rättigheter i enlighet med associeringsavtalen. Dessa underutskott skall ha i uppdrag att

a) granska hur klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati följs, tillämpas och genomförs,

b) föreslå särskilda positiva åtgärder för att förbättra demokratin och de mänskliga rättigheterna och

c) bedöma och övervaka de direkta och indirekta effekter som avtalets genomförande får på allt åtnjutande av de grundläggande rättigheterna i de berörda staterna och utarbeta särskilda rekommendationer i detta sammanhang.

Parlamentet anser att dessa underutskott skall sammanträda regelbundet (minst varje gång associeringsrådet möts) och att företrädare för parlamenten och de organisationer som företräder det civila samhället skall ingå och rådfrågas. Parlamentet anser i detta sammanhang att en politik från fall till fall inte är den lämpligaste strategin att använda för partnerländer med hänsyn till inrättandet av underutskott för mänskliga rättigheter och definitionen av deras befogenheter. Parlamentet betonar återigen att man måste ta upp enskilda fall inom dessa underutskott.

14. Europaparlamentet begär att det skall knytas till associeringsråden och underutskotten för mänskliga rättigheter och att Europaparlamentets interparlamentariska delegationer skall ges en ökad roll i detta sammanhang, samt att diskussioner om klausulen alltid skall stå på dagordningen vid delegationernas besök.

15. Europaparlamentet betonar att kriterierna för att inleda ett samrådsförfarande eller vidta lämpliga åtgärder måste vara objektiva och öppna.

16. Europaparlamentet understryker att ingen åtgärd får upphävas förrän det inte längre finns några skäl för dess tillämpning, och efterlyser att man inför ytterligare åtgärder om de befintliga åtgärderna inte har lett till resultat efter en längre tid.

17. Europaparlamentet erkänner att kravet på enhällighet i rådet för att ett samrådsförfarande skall kunna inledas har försvårat tillämpningen av klausulen och efterlyser att kravet på enhällighet för att inleda ett samrådsförfarande avskaffas och att artikel 300.2 i EG-fördraget ses över, vilken begränsar Europaparlamentets roll i sådana fall.

18. Europaparlamentet betonar vikten av att man gör allmänheten medveten om att denna klausul om mänskliga rättigheter och demokrati finns inskriven i avtalen mellan EU och tredjeländer.

19. För det särskilda fall som gäller länder med vilka EU delar grundläggande värderingar och har en gemensam långsiktig politik, exempelvis de länder som omfattas av den "nya grannskapspolitiken", skulle man enligt Europaparlamentet kunna planera att ingå avtal som går utöver klausulen om mänskliga rättigheter och demokrati, grundade på gemensamma institutioner för främjande av de demokratiska principerna och de mänskliga rättigheterna, med Europarådet och/eller andra regionala avtal som förebild.

20. När det mer i detalj gäller de länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken, med vilka EU upprätthåller särskilt täta kontakter genom associeringsavtal, bör det i klausulen specificeras att avtalssignatärerna på ömsesidig basis bör ge sig rätt att övervaka varandras parlaments- och presidentval. Parlamentet uppmanar rådet och kommissionen att i ökad utsträckning uppmuntra de berörda länderna att tillåta internationella valobservatörer, i en strävan efter ökad öppenhet.

21. Europaparlamentet understryker att vissa villkor måste uppfyllas på förhand för att val skall kunna betraktas som demokratiska, fria och rättvisa, bland annat respekten för de politiska och medborgerliga rättigheterna, respekten för yttrande- och informationsfriheten, lika tillgång till medierna samt respekten för politisk pluralism, i syfte att erbjuda väljarna verkliga alternativ.

22. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.

[1] EUT C 97 E, 22.4.2004, s. 656.

[2] EUT C 131 E, 5.6.2003, s. 147.

[3] EGT C 320, 28.10.1996, s. 261.

[4] Antagna texter, P6_TA(2005)0150.

[5] EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 1048.

[6] EUT C 76 E, 25.3.2004, s. 386.

[7] EUT C 131 E, 5.6.2003, s. 138.

[8] EGT C 65 E, 14.3.2002, s. 336.

[9] EGT C 377, 29.12.2000, s. 336.

[10] EGT C 98, 9.4.1999, s. 267.

[11] EGT C 20, 20.1.1997, s. 161.

[12] EGT C 126, 22.5.1995, s. 15.

[13] EGT C 115, 26.4.1993, s. 214.

[14] EGT C 267, 14.10.1991, s. 165.

[15] EGT C 47, 27.2.1989, s. 61.

[16] EGT C 99, 13.4.1987, s. 157.

[17] EGT C 343, 31.12.1985, s. 29.

[18] EGT C 172, 2.7.1984, s. 36.

[19] EGT C 161, 10.6.1983, s. 58.

[20] EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

[21] EUT L 287, 28.10.2005, s. 1.

[22] EGT C 364, 18.12.2000, s. 1.

--------------------------------------------------