SV Europeiska unionens officiella tidning C 205/22

Offentliggörande av en ansökan om registrering i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2014/C 205/11)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1).

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (2)

”Pecorino crotonese”

EG-nr: IT-PDO-0005-01111 – 13.5.2013

SGB ( ) SUB ( X )

1. Beteckning

”Pecorino Crotonese”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Italien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Produkttyp

Klass 1.3 Ost

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i punkt 1 är tillämplig

Ost med den skyddade ursprungsbeteckningen ”Pecorino Crotonese” har en hård, halvkokt ostmassa och framställs uteslutande av helfet fårmjölk.

När den konsumeras som färskost, halvhård ost, lagrad ost eller riven ost har produkten de fysiska egenskaper som anges nedan. Form: cylinderformad, med plana sidor och en rak eller något konvex kant. Vikt: mellan 0,5 och 5 kg. Ostar som lagras under mer än sex månader får väga upp till 10 kg. Mått: Varierar enligt ostens vikt – för en vikt på mellan 0,5 och 5 kg varierar kantens höjd mellan 6 och 15 cm och sidornas diameter mellan 10 och 20 cm. För en vikt på mer än 5 kg varierar kantens höjd mellan 15 och 20 cm och sidornas diameter mellan 20 och 30 cm.

Torrsubstansens fetthalt får inte understiga 40 %. Proteinhalten får inte understiga 25 g per 100 g. Vattenhalten får inte understiga 30 g per 100 g. Märken från den korg som används för tillverkningen ska tydligt synas på osten.

”Pecorino Crotonese Fresco” (färsk): vit skorpa som kan dra åt halmgult. Den har en särpräglad, mjuk och lätt syrlig smak. Skorpan är tunn och bär märken från den korg som använts. Massan är mjuk, enhetlig och krämig, mjölkvit och har få håligheter.

”Pecorino Crotonese Semiduro” (halvhård): en tjock skorpa som drar åt brunt. Intensiv och balanserad smak. Den halvhårda massan är kompakt och har få håligheter.

Långlagrad ”Pecorino Crotonese Stagionato” (har lagrats längre än sex månader): Den hårda och bruna skorpan kan vara täckt (ha strukits in) med olja eller fällning av olivolja. Den har en intensiv och markant smak, med en lätt pikant eftersmak. Massan drar åt halmgult och har få håligheter.

Organoleptiska egenskaper: Vid avsmakning ger osten redan från början ifrån sig en lätt doft av fårmjölk, som skapar en balanserad bouquet tillsammans med andra karakteristiska dofter, t.ex. doften av hö, gräs från blommande fält, hasselnöt och rök.

3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)

Mjölk: helfet fårmjölk, som värmebehandlats eller pastöriserats enligt gällande regler.

Löpe: koncentrerad killinglöpe.

Det är tillåtet att utveckla de mjölksyrabakterier som finns naturligt i den mjölk som genomgår ostbildningen och att använda naturliga jäsämnen från vassle (sieri innesti) eller mjölk (lattoinnesto) som finns i produktionsområdet eller som härstammar från detta område.

Salt: bergsalt (NaCl).

3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)

Den årliga basransonen utgörs främst av foder från det avgränsade geografiska området. Den mjölk som används kommer från djur som främst utfodras på betesmarker med grön- och icke-fermenterat höfoder som odlas i produktionsområdet. Fodret får kompletteras med kraftfoder som är fritt från genetiskt modifierade organismer (GMO) och som kommer från områden utanför det avgränsande geografiska området, i synnerhet under vinterperioden då fåren inte kan gå på bete. Kompletteringsfodret får inte stå för mer än 40 % av den årliga ransonen. Djuren hålls delvis utomhus. Hjordarna kan beta fritt och återvända till fårstallet på kvällen, men djuren övervakas, vaccineras och vårdas vid behov. Hjordarna går på bete mellan september och juni.

3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Djurhållningen, mjölkproduktionen, ostframställningen och lagringen.

3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.

—

3.7 Särskilda regler för märkning

Ost med den skyddade ursprungsbeteckningen ”Pecorino Crotonese” saluförs hel eller i portioner, i enlighet med gällande lagstiftning. Den etikett som anbringas på ”Pecorino Crotonese” i bitar ska, utöver den information som krävs enligt lagen, inkludera följande uppgifter: logotypen för ”Pecorino Crotonese”, följt av uppgiften ”Denominazione di Origine Protetta” (skyddad ursprungsbeteckning) eller förkortningen ”DOP” (SUB), EU:s symboler och eventuellt hänvisningar till EU:s lagstiftning, företagsnamnet och adressen med avseende på produktionsanläggningen eller förpackningsföretaget. Om det rör sig om produkter som är avsedda för internationella marknader kan uppgiften ”Denominazione di Origine Protetta” och EU:s logotyp anges på språket i destinationslandet. Produktens logotyp består av två delar: till vänster, den grafiska framställningen, till höger, texten. Logotypen ska stämplas på osten (brännas in eller reliefstämplas) och texten ska anbringas på kanten.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Det område där osten produceras och lagras omfattar hela det administrativa territoriet i följande kommuner i Crotoneprovinsen: Belvedere Spinello, Caccuri, Carfizzi, Casabona, Castelsilano, Cerenzia, Cirò, Cirò Marina, Cotronei, Crotone, Crucoli, Cutro, Isola di Capo Rizzuto, Melissa, Mesoraca, Pallagorio, Petilia Policastro, Rocca di Neto, Roccabernarda, San Mauro Marchesato, San Nicola Dell’Alto, Santa Severina, Savelli, Scandale, Strongoli, Umbriatico, Verzino; hela det administrativa territoriet i följande kommuner, i Catanzaroprovinsen: Andali, Belcastro, Botricello, Cerva, Cropani, Marcedusa, Petronà, Sellia, Sersale, Simeri Crichi, Soveria Simeri, Zagarise; hela det administrativa territoriet i följande kommuner i Cosenzaprovinsen: Bocchigliero, Calopezzati, Caloveto, Campana, Cariati, Cropalati, Crosia, Mandatoriccio, Crosia, Paludi, Pietrapaola e San Giovanni in Fiore, Scala Coeli, Terravecchia.

5. Samband med det geografiska området

5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området

Produktionsområdet är enhetligt ur såväl geografisk som historisk och kulturell synpunkt och motsvarar till stor del territoriet Marchesato di Crotone, som sedan 1390 används som beteckning för det berörda området.

Produktionsområdet kännetecknas av leriga kullar från pliocenepoken, som är typiska för området, och av bergskedjan som gränsar till Crotoneprovinsen, vilken sträcker sig från Sila Piccola till Sila Grande. Detta geografiska område har nära inbördes förbindelser ur fysisk synpunkt: I själva verket fungerar Silaplatån till stor del som naturliga sommarbetesmarker för de hjordar som håller till på kullarna mellan ovannämnda berg och Joniska havet. Den särskilda topografin i detta område påverkar det lokala klimatet, som kännetecknas av kalla vintrar och varma somrar, dock med relativt begränsade temperaturväxlingar, en konstant luftfuktighet och en genomsnittlig relativ luftfuktighet på 58 %.

I produktionsområdet för ”Pecorino crotonese” finns 398 fårfarmare som sammanlagt har omkring 49 000 får. Man har i området noterat en ökning på cirka 4 % under de tio senaste åren, tvärtemot utvecklingen i resten av Italien.

Djuren betar delvis utomhus, ett system som har anknytning till metoden alternerande beteshållning (med säsongsbetonade flyttningar till och från betesmarkerna i bergen). Produktionsområdet erbjuder stora betesmöjligheter (den utnyttjade jordbruksareal som används för bete och de permanenta betesmarkerna överskrider 40 % av den totala ytan) och utgör hemvist för olika växtfamiljer som inte är särskilt intressanta ur zooteknisk synvinkel utan rent av ses som ogräs, men som finns i överflöd i de marginella områden som kännetecknar produktionsområdet. Betesmarken är där tillräckligt enhetlig. Floran på de naturliga betesmarkerna i Marchesato består i huvudsak av färska växtsorter, som de lokala ekotyperna av rajgräs, klöver, cikoria, foderesparsett och lusern.

I det berörda området har yrket ostmästare ett gott anseende och rötter i en lång och väletablerad tradition. Dessutom har användningen av familjearbetskraft i samband med framställningen av osten gjort det möjligt att bevara de tekniker som användes förr i tiden. Ostproducentens sakkunskap är viktig för ostens särdrag eftersom den framställs för hand. Det är alltså avgörande att ostmästaren förmår urskilja just det ögonblick då mjölken koagulerar, innan det blir dags att bryta upp massan med hjälp av ett lokalt redskap, en miscu, fram till dess att man erhåller fragment av ett riskorns storlek. Detta redskap gör tack vare sin form det möjligt att bryta massan snabbt och på så sätt att frigöra en stor mängd fettämnen. Den resterande vasslen, som har ett mjölkaktigt utseende och som i trakten kallas för lacciata, visar huruvida massan har bearbetats på rätt sätt. Andra viktiga steg utgörs av frugatura (blandning med hjälp av en käpp) och den manuella pressningen av ostmassan, som sker innan osten placeras i korgarna. Efter dessa steg blandas och vänds ostmassan på nytt. Den pressas sedan åter i korgarna innan den slutligen sänks ned i lacciata (vassle). Direkt därefter följer den etapp då osten syras, vilket kan ta en eller flera dagar och vilket föregår lagringen. Under lagringen utvecklas en karakteristisk typ av mögel på ostens yta. Ostmästaren övervakar processen för att kunna särskilja de bitar som lagrats korrekt från dem som ska kastas. Det är också under lagringen som ostmästaren fastställer den exakta tidpunkt då ostarna ska vändas, borstas eller tvättas och strykas in med olivolja eller täckas med fällning av olivolja.

5.2 Specifika uppgifter om produkten

”Pecorino Crotonese” utmärker sig i synnerhet genom följande:

— En lätt doft av fårmjölk, som skapar en balanserad bouquet tillsammans med andra karakteristiska dofter, t.ex. doften av hö, gräs från blommande fält, hasselnöt och rök, utan att någon av dessa dofter är särskilt dominerande, eller på sin höjd med en lätt dominerande fårdoft.

— Den kompakta massan med få håligheter. Konsistensen i munnen är inte särskilt elastisk, när den tuggas känner man kornen från strukturen, som smälter bra i munnen när man tuggar ordentligt. Man känner av fettämnena utan att osten känns smörig. Effekten från tuggningen och kroppsvärmen ger upphov till samma aromatiska intryck som när osten skärs upp, om inte ännu mer fullständigt och markant, framför allt när den sväljs. Vid detta skede fyller produktens typiska arom munnen, den dröjer sig kvar länge och är behaglig.

— De synliga märkena från korgen på osten.

5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)

— Särdragen hos uppfödningssystemet, där djuren delvis går utomhus, innebär att djurens foder främst består av den vilda floran i det definierade området. ”Pecorino Crotonese” får sina karakteristiska aromer från vissa beståndsdelar, t.ex. terpener och sesquiterpener, som finns i väsentliga mängder bara hos vissa växtfamiljer, såsom gräs, korsblommiga växter, umbellater, korgblommiga växter och andra växter som av tradition ingår i fårens föda under betet. I fodergrödor står dessa beståndsdelar däremot för en låg eller mycket låg procentandel. Då de är mycket aromatiska och kommer från sällsynta växter visar förekomsten av dem i osten var djuren har gått på bete. Det är i själva verket den vilda mikrofloran som är avgörande för de organoleptiska egenskaperna hos ”Pecorino Crotonese”. Den traditionella metoden med alternerande bete gör det dessutom möjligt att skydda fåren från miljö- och födorelaterad stress under de varma sommarmånaderna och att därigenom bevara mjölkens aromatiska beståndsdelar.

— Klimatet i området har en avgörande inverkan på lagringsprocessen och bidrar till att ge ”Pecorino crotonese” dess särskilda textur. Den karakteristiska luftfuktigheten i produktionsområdet har under århundradena bidragit till att utforma lagringsteknikerna och utgör en viktig naturresurs för ostlagringen. För en lämplig lagring av produkten krävs det att luftfuktigheten inte är för hög, eftersom osten då riskerar att inte torka helt, eller för varierande, utan att enhetliga förhållanden garanteras under hela lagringsperioden. Den konstanta fuktighetsgraden möjliggör en gradvis lagring av ”Pecorino Crotonese”, som därigenom får sin karakteristiska textur, som i synnerhet kännetecknas av täthet och frånvaro av håligheter i massan.

— Den oupplösliga koppling mellan produkten och befolkningen i detta område, som kommer till uttryck i den ostbildningsteknik som gått i arv under århundraden genom de lokala ostmästarnas tradition, har gjort det möjligt att bevara Crotoneregionens anseende vad gäller mjölkbearbetning. Det faktum att man nästan uteslutande använder sig av familjearbetskraft garanterar både att traditionen lever vidare och vittnar om den höga specialiseringsgraden och den hantverksmässiga karaktären hos produktionen, som förblir nära kopplad till mänskliga resurser som inte går att finna någon annanstans. Dessa tekniska färdigheter är mycket viktiga eftersom vissa uppgifter inom ramen för tillverkningen utförs för hand. Det rör sig om koaguleringen, formningen och olika åtgärder beträffande behandling och kontroll av osten under lagringen.

— Användningen av naturliga jäsämnen från vassle (sieri innesti) eller av mjölk (lattoinnesto) som finns i produktionsområdet eller som härstammar från produktionsområdet skapar en viktig mikrobiologisk koppling till detsamma. Vassle som kommer från mjölk som produceras lokalt garanterar tillförsel av mjölksyrabakterier som är typiska för ursprungsområdet, vilket bidrar till produktens särdrag.

”Percorino Crotonese” är en ost som utgör ett viktigt inslag i den landsbygdsmiljö som finns i produktionsområdet. Uppgifter från äldre tidsperioder, även före medeltiden, vittnar om tillverkningen av denna ost, och handlingar från 1500-talet bevisar att denna produkt exporterades. Under det österrikiska styret (1707-1734) exporterades osten i stor skala. I början av januari 1712 sålde prästen Giacinto Tassone di Cutro i Neapel följande till den napolitanska grosshandlaren Aniello Montagna: 200 ”cantara” Crotoneost från årets produktion, som varken var uppsvälld eller maskstungen och som var fri från håligheter och sprickor. Likaledes har beteckningen ”Pecorino Crotonese” under de 25 senaste åren använts kontinuerligt på varuetiketter och av en lokal uppfödarorganisation, och på många olika håll utanför regionen har man försökt att imitera produkten.

Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen

(artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006 (3))

Myndigheterna inledde det nationella invändningsförfarandet genom att offentliggöra ett förslag om skyddad ursprungsbeteckning för ”Pecorino Crotonese” i Republiken Italiens officiella tidning nr 46 av den 23 februari 2012.

Den konsoliderade produktspecifikationen återfinns på webbplatsen http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

eller

direkt via webbplatsen för ministeriet för jordbruks-, livsmedels- och skogsbrukspolitik (www.politicheagricole.it) genom att klicka på ”Qualità e sicurezza” [Kvalitet och säkerhet] (uppe till höger på skärmen) och sedan på ”Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE” [Specifikationer som granskas av EU].

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Ersatt av förordning (EU) nr 1151/2012.

(3) Se fotnot 2.