Enbart under 2019 har kommissionen gjort över 600 miljoner euro tillgängliga för att förbättra investeringsklimatet genom att stödja partnerländernas arbete för att blir mer attraktiva platser för investeringar.

I april 2020 hade sju garantiavtal skrivits under. Kommissionen undertecknade det första garantiavtalet, för projektet Nasira, i slutet av 2018, bara lite drygt ett år efter det att EFHU-förordningen antogs. I den oberoende externa utvärderingen påpekas att inrättandet av detta stora och innovativa projekt har gått snabbt jämfört med andra liknande mekanismer. När man undertecknade de övriga garantiavtalen framgick att vissa övergripande frågor behövde klargöras (se nedan). Därefter skulle man snabbt kunna upprätta alla efterföljande garantiavtal innan den nuvarande fleråriga finansiella ramen löper ut.

Av tjugoåtta garantier undertecknades sju garantiavtal i april 2020. Fler kommer att undertecknas, eventuellt med en ändrad inriktning avsedd att bidra till ett robust och målinriktat svar från EU till stöd för partnerländernas insatser under covid-19-pandemin.

EFHU-garantin ska inte överstiga 1,5 miljarder euro och ska komma från den allmänna budgeten, med en möjlighet för andra parter att bidra. Fram till slutet av 2019 hade bidrag från andra aktörer gjorts som bland annat omfattade 50 miljoner US-dollar från Bill and Melinda Gates Foundation, 9,6 miljoner euro från Danmark, 300 000 euro från Tjeckien och 100 000 euro från Estland.

På liknande sätt har EU under perioden 2017–2019 bidragit med 1,3 miljarder euro till 76 insatser genom investeringsplattformen för grannskapsländer. Denna finansiering förväntas hjälpa till att generera investeringar i grannskapet till ett sammanlagt värde av omkring 16,2 miljarder euro.

Under perioden 2017–2019 har EU genom den afrikanska investeringsplattformen bidragit med 1,8 miljarder euro till 78 insatser och genererat sammanlagda investeringar i Afrika söder om Sahara till ett värde av 13,5 miljarder euro.

Den externa utvärderingens svar på denna fråga är att EFHU:s styrning, så som den är inrättad för tillfället, efterlever förordningen, vilket också är fallet med den ekonomiska förvaltningen.

I utvärderingen bekräftas också att EFHU:s styrningsstruktur underlättar öppen förvaltning och partnerskap samt är förenlig med EFHU-förordningen.

Vissa utmaningar och operativa problem identifierades och betonades under intervjuerna. Dessa rörde hanteringen av EFHU:s produktdiversifiering (dvs. blandfinansiering och garantier), affärsprocessen och effekterna av att välja rätt tidpunkt, personalkapacitet och ansvarsfördelning samt kunskapsförvaltning. Dessa problem kan härledas till inlärningskurvan, med tanke på att garantiprogrammens genomförande nyligen har påbörjats. Mot bakgrund av analysen drar man i studien slutsatsen att det behövs en grundligare genomgång av EFHU:s driftsplan med inriktning på i) affärsprocessens syfte och utformning, ii) organisationens struktur, iii) personalens färdigheter och utbildning, och iv) kunskapsförvaltning.

Blandfinansieringsbidrag fastställs utifrån beräkningar och med hänsyn till den tillgängliga budgeten, men man borde kvantifiera dessa beräkningar oftare. När det gäller EFHU-garantin ändrades och anpassades anslagen till föreslagna investeringsprogram efter en programplaneringsövning som var avsedd att garantera att programmen fördelas mellan de fem fönstren på ett lämpligt sätt.

EFHU:s övervakningsram är anpassad till ramverket för resultatet av EU:s internationella utvecklings- och samarbetsåtgärder, men dess förmåga att generera uppgifter som kan konsolideras och aggregeras bör förbättras, med beaktande av följande: i) för vissa av de föreslagna indikatorerna har man ännu inte kommit överens om en metod, ii) de grundläggande sektorsindikatorerna har ett begränsat mervärde och kan inte jämföras i tillräcklig utsträckning, och iii) spänningar förekommer mellan kommissionens avdelningars rapporteringsbehov och de finansinstitutens egna system och övervakningspraxis, eftersom finansinstituten måste rapportera om två ramar (EU:s och sin interna), vilket leder till ökade kostnader och främjar en smalare inriktning på gemensamma områden (liknande eller jämförbara indikatorer).

5.4.Samstämmighet och samordning

Den fjärde utvärderingsfrågan tog upp EFHU:s samstämmighet och samordning. Den lyder som följer: ”I vilken utsträckning kan EFHU säkerställa samstämmighet internt, i relation till EU:s strategier och politik i regionerna, och till finansinstitutens insatser?”

I den externa utvärderingen behandlas EFHU:s samstämmighet på tre olika nivåer: a) mellan EFHU:s olika delar, b) med andra former av EU-stöd och c) med finansinstitutens verksamhet.

När det gäller samstämmigheten mellan EFHU:s olika delar konstateras att lanseringen av EFHU-garantiprogrammen eventuellt kan påverka de framtida typerna av blandfinansieringsbidrag, och göra det mindre relevant att använda garantier i blandfinansiering, och även påverka möjligheten att använda inbetalt riskkapital för trancher i första-förlustläge i strukturfonder. Därför kan vissa formella rationaliseringar bli nödvändiga för att göra EFHU:s ”produktmix” mer samstämmig. Operativa aspekter och projektcykelaspekter kan behöva ses över för att öka synergieffekterna.

I fråga om samstämmigheten med andra former av stöd konstateras det i studien att EFHU erbjuder en differentierad uppsättning av verktyg och kompletterar andra sorters stöd. I studien bekräftas också att beslutet att göra EFHU till en av de tre pelarna i EIP bör kunna ge större komplementaritet och samordning mellan EFHU och andra former av EU-stöd.

Blandfinansieringsinsatserna är relativt väl samordnade med andra former av stöd, vilket till största delen beror på EU-delegationernas direkta inblandning. Deras roll och inblandning när det gäller den detaljerade utformningen av blandfinansieringsprojekten och det faktiska genomförandet av EFHU-garantierna uppmärksammas emellertid.

EFHU främjar större samordning och anpassning mellan EU och finansinstituten. Med EFHU-garantierna har man strävat efter att involvera flera finansiella instrument, bland annat genom en modell för öppen tillgång och en portföljstrategi som ger ökad flexibilitet.

5.5.Hållbarhet

Den femte utvärderingsfrågan handlar om EFHU:s hållbarhet och lyder: ”Är EFHU-garantin och blandfinansieringsinsatserna hållbara?”

I den externa utvärderingen anges det att EFHU skulle kunna användas för att driva på politiska reformer för hållbarhet, men att bara ett fåtal projekt och program har detta som uttryckligt mål.

EFHU är förenlig med målen för hållbar utveckling och efterlevnaden kontrolleras på projekt-/programnivå. Kön och andra övergripande indikatorer beaktas också men det framgår inte tydligt hur EFHU kommer att kunna övervaka resultaten, eftersom det finns begränsningar i övervakningsramen. Det gäller exempelvis finansinstitutens kapacitet att samla in disaggregerade data när de arbetar via finansiella intermediärer som inte alltid har möjlighet att samla in sådana data.

Den stora efterfrågan garanterar för närvarande att EFHU förblir hållbar på längre sikt. Till detta kommer den potential som EFHU (särskilt garantierna) har när det gäller att testa och utveckla nya finansiella produkter.

6.Slutsatser och rekommendationer

I detta kapitel presenteras erfarenheter och rekommendationer, baserat på resultaten från den oberoende externa utvärderingen. Svar från kommissionens avdelningar presenteras också, och i tillämpliga fall hänvisas det till åtgärder i rapporten från kommissionen till rådet om rekommendationerna från högnivågruppen av experter om den europeiska finansiella arkitekturen för utveckling.

Relevans: