Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Säkerhetsunionens industriella dimension

(yttrande på eget initiativ)

(2020/C 364/06)

Föredragande: José CUSTÓDIO LEIRIÃO Medföredragande: Jan PIE

Beslut av EESK:s plenarförsamling 20.2.2020 Rättslig grund Artikel 29.2 i arbetsordningen Yttrande på eget initiativ Ansvarigt organ Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI) Antagande av CCMI 26.6.2020 Antagande vid plenarsessionen 16.7.2020 Plenarsession nr 553 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 209/3/4

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Vi välkomnar den nya Europeiska kommissionens beslutsamhet att stärka unionens tekniska suveränitet och betonar säkerhetssektorns betydelse i detta avseende. Det finns ingen säkerhet utan teknik, och vi måste inom Europa själva behärska den teknik som är avgörande för vår säkerhet.

1.2 För att uppnå detta mål uppmanar vi kommissionen att lansera en strategi som stärker Europas industriella och tekniska förmåga på säkerhetsområdet Det finns ett stort behov av detta, särskilt på känsliga områden där beroendet av leverantörer från länder utanför EU kan bli en säkerhetsrisk i sig. Strategin måste stödja målen för den nya strategin för inre säkerhet och komplettera den med en industriell dimension. Den bör bidra till att tillgodose de förmågebehov som slutanvändarna inom EU har, såväl nu som i framtiden, och ta itu med de centrala utmaningar som sektorn står inför inom EU: marknadsfragmentering, avsaknad av långsiktig förmåga och teknikplanering samt bristande samstämmighet i EU:s politik och finansieringsinstrument.

1.3 Strategin för säkerhetsindustrin bör bygga på följande principer: a) Att det finns en innovativ säkerhetsindustri är av avgörande betydelse för Europas tekniska suveränitet och strategiska autonomi. b) Säkerhet är en fråga om suveränitet och kan inte helt och hållet överlåtas till marknadskrafterna. Det krävs politisk vilja och handling för att upprätthålla kapaciteten att utveckla komplexa högteknologiska säkerhetslösningar. c) I ljuset av covid-19-pandemin måste resiliens mot storskaliga naturkatastrofer och katastrofer som orsakas av människan bli en fråga av högsta prioritet för unionen. En sådan resiliens kan uppnås endast med stöd från säkerhetsindustrin inom EU. Strategin bör utvecklas som en del av säkerhetsunionen och göra all säkerhetsrelaterad EU-politik mer ändamålsenlig. Den bör ta ett helhetsgrepp och omfatta följande mål:

— Bedömning av Europas sårbarheter och kritiska beroende av icke-militär säkerhet.

— Granskning av ny teknik för att identifiera vilka konsekvenser den kan få för säkerheten.

— Definition av kritisk och oumbärlig teknik där EU av säkerhetsskäl inte bör vara beroende av leverantörer från tredjeländer.

— Identifiering av strategiska värdekedjor inom säkerhetssektorn.

— Användning av EU-organ som pådrivare av förmågeplanering och harmonisering av nationella krav.

— Användning av säkerhetsrelaterade EU-instrument (Fonden för inre säkerhet, Fonden för integrerad gränsförvaltning, programmet för ett digitalt Europa, Horisont Europa, RescEU) för riktade investeringar i teknik och tillämpningar på säkerhetsområdet som är av avgörande betydelse.

— Användning av andra EU-instrument (strukturfonder, InvestEU osv.) för investeringar som är relevanta ur säkerhetssynpunkt (infrastruktur), helst genom att inrätta en fond för ett säkert Europa (jämförbar med Fonden för ett sammanlänkat Europa).

— Användning av europeisk upphandling och samordning av nationella upphandlingar för att stödja den berörda industriella basen.

— Användning av förmågeorienterade finansieringsinstrument (såsom Fonden för inre säkerhet och Fonden för integrerad gränsförvaltning) för att främja marknadens möjligheter att dra nytta av EU:s säkerhetsforskning, utöver Horisont Europa.

— Identifiering av eventuella nya lagstiftningsinitiativ, t.ex. en revidering av direktivet om skydd av kritisk infrastruktur eller ett eventuellt instrument för säkerhet i städerna.

— Samordning av relevanta EU-program (försvar, säkerhet, rymden, it).

Inledning

1.4 Europas säkerhetsmiljö är mycket komplex. Dagens säkerhetshot är ofta mångfasetterade, gränsöverskridande, snabbt föränderliga och svåra att förutsäga. De kan drabba en mängd olika mål i hela unionen (t.ex. massevenemang, transporter, kritisk infrastruktur, institutioner) och komma från aktörer av mycket olika slag (t.ex. enskilda gärningsmän, kriminella organisationer, terroristgrupper, nationalstater) som kan ha mycket olika motiv (såsom geopolitik, religiös eller politisk extremism, ekonomiska eller finansiella intressen eller psykisk störning) och använda alla slags medel för att genomföra sina illvilliga avsikter (t.ex. skjutvapen, improviserade sprängladdningar, kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära ämnen, cyberattacker eller desinformation).

1.5 Förutom säkerhetshot från människor inträffar det naturkatastrofer, som översvämningar, torka, stormar eller pandemier, som utgör en allt större risk på grund av klimatförändringar, miljöförorening och överutnyttjande av naturresurser. Naturkatastrofer är vanligtvis ännu mer förödande än katastrofer som orsakas av människor och hotar säkerheten direkt och indirekt.

1.6 Säkerhetshoten är av olika slag och det är också säkerhetsstyrkorna och deras förmågebehov. Samtidigt samarbetar säkerhetsstyrkorna ofta, till exempel som insatspersonal under en katastrof, och de behöver driftskompatibel utrustning som är på nivå med de utmaningar som hoten kan innebära.

1.7 Trots sin mångfald har dagens säkerhetshot en sak gemensamt – de kan inte åtgärdas utan tekniskt stöd. Tekniken som sådan kan inte skapa säkerhet, men i våra komplexa och uppkopplade samhällen är den en omistlig förutsättning på alla säkerhetsområden och i alla faser av säkerhetscykeln (förebyggande, förberedelse, hantering och återhämtning). Den snabba utvecklingen och spridningen av ny digital teknik, såsom artificiell intelligens, kvantdatorteknik och blockkedjeteknik, kommer att stärka teknikens betydelse på säkerhetsområdet i ännu högre grad eftersom tekniken inte bara skapar nya möjligheter utan ökar både antalet sårbara punkter och kapaciteten att skada.

1.8 Utan expertis från en specialiserad säkerhetsindustri är det omöjligt att utveckla den mest avancerade teknik som behövs för att kunna hantera aktuella och framtida säkerhetshot. Säkerhetsbranschen är en mycket viktig partner, särskilt i fråga om komplexa säkerhetssystem och skydd mot sofistikerade fientliga aktörer.

1.9 Den industriella och tekniska basen för säkerhet i Europa är lika diversifierad som de moderna samhällenas och ekonomiernas säkerhetsbehov. Den omfattar företag av alla storlekar inom hela unionen med olika portföljer och specialiseringar. Många av dem bedriver också verksamhet inom försvarsområdet, flyg- och rymdsektorn eller kommersiell it-verksamhet, eller är dotterbolag till större koncerner inom dessa sektorer. De utvecklar och tillverkar högteknologiska system och tillhandahåller tjänster som behövs för att skydda våra samhällen, företag, institutioner och medborgare mot alla typer av säkerhetshot och katastrofer. Enligt uppskattningar i den senaste omfattande studien genererar säkerhetsindustrin i EU en omsättning på närmare 200 miljarder euro och skapar sysselsättning för 4,7 miljoner människor ( 1 )

2. Allmänna kommentarer

2.1 Unionen har både ett ekonomiskt och ett strategiskt intresse av att främja en dynamisk säkerhetsindustriell bas i Europa. Ju mer kritiskt ett säkerhetsområde är, desto mer kan beroendet av leverantörer från tredjeländer bli en säkerhetsrisk. Det är av avgörande betydelse att använda teknik, tjänster och utrustning som utvecklats av tillförlitliga källor, särskilt när kritisk infrastruktur och statliga institutioner måste skyddas mot hot från statliga eller statsunderstödda aktörer.

2.2 Covid-19-pandemin och dess direkta och indirekta konsekvenser har också visat att det finns ett behov av en stark säkerhetsindustri i Europa. Den massiva användningen av digitala verktyg, för att ta ett exempel, har lett till en dramatisk ökning av cyberattacker från både icke-statliga och statliga aktörer mot företag och operatörer som levererar samhällsviktiga tjänster. En viktig lärdom att dra av pandemin är därför att vi måste öka resiliensen och säkerheten i alla digitala processer i företag och institutioner. Sedan pandemin bröt ut har vi på nytt bevittnat desinformationskampanjer, som ofta är understödda av främmande stater och som inte kan bekämpas på ett adekvat sätt utan användning av sofistikerade tekniska verktyg. Covid-19 har också blottlagt enorma brister i EU:s krishanteringsförmåga, såsom avsaknaden av en gemensam pool av CBRN-utrustning. Det krävs med andra ord en mängd åtgärder för att göra EU mer resilient mot stora katastrofer. Med tanke på känsligheten i de flesta av dessa åtgärder är det nödvändigt att genomföra dem med hjälp av leverantörer som är pålitliga och garanterar försörjningstrygghet i kristider.

2.3 Unionen har därför ett strategiskt intresse av att inom EU upprätthålla den industriella förmåga som krävs för att säkerställa en lämplig nivå av autonomi och teknisk suveränitet på kritiska säkerhetsområden. Samtidigt är det på grund av de rådande marknadsvillkoren tyvärr svårt att tillgodose detta strategiska intresse. Tvärtom gör säkerhetsmarknadens särdrag i Europa det ofta svårt för företagen att bygga upp bärkraftiga affärsmodeller för den berörda tekniken.

2.4 På den kommersiella sidan finns det endast en begränsad efterfrågan på kostnadsintensiva säkerhetsprodukter baserade på den senaste tekniken. Eftersom privata marknadsaktörer ständigt söker kostnadsminskningar begränsar de normalt sett investeringarna i säkerhet till vad som är absolut nödvändigt och ger företräde åt den billigaste standardprodukten (ofta från leverantörer i tredjeländer).

2.5 På den offentliga efterfrågesidan på säkerhetsmarknaden finns det många olika köpare och slutanvändare, varav de flesta har begränsade upphandlingsbudgetar, lägger små beställningar och är rättsligt bundna att köpa till lägsta pris. Dessutom har det stora flertalet offentliga kunder på säkerhetsområdet ingen planering för sin förmågeutveckling. De köper standardprodukter för att tillgodose sina omedelbara behov, utan att ha några långsiktiga funderingar på hur hot och teknik kan komma att utvecklas i framtiden, och ännu mindre på vilka investeringar som kan behövas för att förbereda sig för detta.

2.6 Med tanke på de specifika förhållanden som råder på båda sidor om efterfrågan på säkerhet finns det bara en liten marknad för kritisk teknik och tillämpningar. Komplexa säkerhetslösningar är ofta skräddarsydda för en enda eller mycket få kunder, vilket begränsar produktionsvolymerna och stordriftsfördelarna till ett minimum. I bästa fall kan den teknik som används för sådana system användas för andra, mindre känsliga tillämpningar för en större, kommersiell marknad. De rådande marknadsvillkoren gör det således omöjligt att i EU upprätthålla en teknisk och industriell bas som kan utveckla den säkerhetsförmåga som EU behöver för att skydda sina yttre gränser, sitt territorium och sina medborgare. Detta undergräver säkerhetsunionens trovärdighet och manar till en förstärkning av EU:s åtgärder.

EU:s säkerhetspolitiska läge

2.7 Sedan den europeiska säkerhetsagendan sjösattes i april 2015 har EU strävat efter att skapa en verklig säkerhetsunion som tillhandahåller de verktyg, den infrastruktur och den omgivning som tillåter de nationella myndigheterna att arbeta tillsammans på ett effektivt sätt och tackla gemensamma utmaningar, samtidigt som man skyddar medborgarnas rättigheter och friheter ( 2 ) . Det stora antalet initiativ i detta sammanhang visar att säkerhet definitivt har blivit en av unionens viktigaste politiska prioriteringar: — Direktiv om bekämpande av terrorism (3). — Reviderade regler för bekämpning av penningtvätt (4). — Skapandet av Schengens informationssystem (SIS) (5). — Interoperabilitet mellan EU:s informationssystem för säkerhet, gränsförvaltning och migrationshantering (6). — Inrättandet av Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av storskaliga it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa (eu-LISA) (7), — Cybersäkerhetsakten (8). — Förstärkning av den europeiska gräns- och kustbevakningen (Frontex) (9). — EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) (10). Dessa initiativ kompletterar redan etablerade program och finansieringsinstrument, som t.ex. Fonden för inre säkerhet.

2.8 I kommissionens förslag till nästa fleråriga budgetram ingick en betydande ökning av de viktigaste relevanta budgetposterna (t.ex. 35,3 miljarder euro för migration och gränsförvaltning, 4 miljarder euro för inre säkerhet, 15,6 miljarder euro för resiliens och krishantering) jämfört med den föregående fleråriga budgetramen ( 11 ) . Unionen ska också finansiera ytterligare ett program för säkerhetsforskning inom ramen för Horisont Europa, som redan har gett ett viktigt bidrag till utformningen och utvecklingen av framtida säkerhetsförmåga inom ramen för Horisont 2020.

2.9 När det gäller digital teknik föreslår kommissionen också att utgifterna ska ökas avsevärt (t.ex. Horisont Europa eller programmet för ett digitalt Europa) för att stärka Europas tekniska suveränitet på områden av strategisk betydelse. I förbindelse med detta förklarade kommissionen också sin avsikt att främja synergier mellan rymd-, försvars- och säkerhetssektorerna.

2.10 ”Teknisk suveränitet” är också ett viktigt begrepp i kommissionens meddelande ”En ny industristrategi för EU”, i vilket kommissionen understryker att EU:s ”digitala omställning, säkerhet och framtida teknikoberoende förutsätter strategisk digital infrastruktur” och tillkännager att den kommer att ”stödja utvecklingen av viktig möjliggörande teknik som är strategiskt viktig för EU:s industriella framtid” ( 12 )

Särskilda kommentarer

2.11 EU:s behörighet på säkerhetsområdet är fortfarande begränsad och inskränker sig mycket ofta till en rent samordnande roll mellan de nationella myndigheterna. Därför är säkerhetspolitiken fortfarande splittrad och ofta ineffektiv. Detsamma gäller för andra säkerhetsrelaterade sektorer som folkhälsa.

2.12 Säkerheten i EU är en politisk prioritering utan industriell dimension. Det finns ett imponerande antal säkerhetsrelaterade strategier och finansieringsinstrument med betydande budgetar. Det finns dock varken en samordning av förmågebehoven eller en enhetlig politik till stöd för den relevanta industriella och tekniska basen. Begrepp som industriell konkurrenskraft, strategiskt oberoende, förmågeplanering och kritisk teknik har inte funnits med i debatten om säkerhetsunionen och har aldrig betraktats som mål för de säkerhetsrelaterade finansieringsprogrammen.

2.13 Kommissionens ”Handlingsplan för en innovativ och konkurrenskraftig säkerhetsindustri” från 2012 saknar ambitioner, har begränsad räckvidd och har därför inte haft någon märkbar inverkan.

2.14 EU:s program för säkerhetsforskning mobiliserar betydande resurser, men lider av allvarliga brister. I avsaknad av dels en gemensam förmågeplaneringsprocess för säkerhet, som skulle kunna bidra till att konsolidera efterfrågan från offentliga slutanvändare, dels en systematisk användning av andra förmågeorienterade EU-finansieringsinstrument som ett sätt att stödja en marknadslansering av säkerhetslösningar, är det fortfarande en stor utmaning att få marknaden att exploatera forskningsresultaten.

2.15 Den nya strategin för inre säkerhet är vägledande för EU:s säkerhetspolitik och bör därför försöka lösa dessa brister. Den bör ta itu med den snabba tekniska utvecklingen och dess konsekvenser för säkerheten, verka för en gemensam definition av säkerhetsförmågebehoven och främja europeiskt samarbete för att tillgodose dessa behov. Detta skulle stärka säkerhetsunionen, avsevärt bidra till att en verklig inre marknad för säkerhet skapas samt bidra till att en konkurrenskraftig säkerhetsindustri i Europa upprätthålls.

2.16 Industrin är oumbärlig för att omsätta teknik i lösningar. En ambitiös industripolitik för suveränitetens centrala områden bör därför vara en politisk prioritering för unionen. Utvecklingen av en sådan politik är särskilt angelägen för säkerhetssektorn, som för närvarande lider av allvarliga marknadsmisslyckanden som gör det mycket svårt att upprätthålla kritisk industriell och teknisk kapacitet.

2.17 Vi uppmanar därför kommissionen att utveckla en särskild strategi för säkerhetsindustrin för att stödja den nya strategin för inre säkerhet och göra säkerhetsunionen mer ändamålsenlig. Denna industristrategi bör vara ambitiös och vittomspännande och säkerställa att alla relevanta politikområden och instrument bidrar till unionens tekniska suveränitet på kritiska säkerhetsområden. Den bör också säkerställa att alla säkerhetsrelaterade EU-instrument (Fonden för inre säkerhet, Fonden för integrerad gränsförvaltning, RescEU) inbegriper en industriell dimension, och att alla teknikrelaterade program (programmet för ett digitalt Europa, Horisont Europa) inbegriper en säkerhetsdimension. Detta skulle bidra till att tillgodose de offentliga kundernas säkerhetsbehov, erbjuda nya möjligheter för den europeiska industrin och göra det lättare att i god tid hantera de säkerhetsrelaterade konsekvenserna av ny teknik.

2.18 För detta syfte måste begreppet teknisk suveränitet definieras ytterligare och omsättas i praktiken. Kommissionens nuvarande fokus på digital teknik är välkommet, men bör inte begränsa sig till just detta. All kritisk teknik på områden som är centrala ur suveränitetssynpunkt, dvs. områdena säkerhet, försvar och rymd, bör prioriteras. Konceptet bör också ses över mot bakgrund av covid-19-pandemin och omfatta resiliens som ett strategiskt mål.

2.19 Kommissionens ”En ny industristrategi för EU” innehåller delar som är viktiga för att främja den tekniska suveräniteten på kritiska säkerhetsområden. I synnerhet bör begreppet strategiska värdekedjor användas som ram för en övergripande strategi som omfattar hela industricykeln från leverans av kritiska råvaror till industrialisering och underhåll och som samordnar användningen av alla lämpliga politiska instrument, inbegripet kontroll av utländska direktinvesteringar.

2.20 Nästa fleråriga budgetram måste anpassas till de behov som gäller för (post-)covid-19-eran, så även den politik som stöds av den fleråriga budgetramen och de program som den finansierar. Tidigare fastställda prioriteringar och instrument måste ses över, varvid man bör beakta de lärdomar som man drar av Europas svårigheter att hantera pandemin. Detta gäller även säkerhetsunionen och den nya strategin för inre säkerhet, som bör betona behovet av större teknisk suveränitet och resiliens.

2.21 För att komma till rätta med den recession som pandemin har orsakat bör EU under nästa budgetcykel satsa på att investera i högteknologiska sektorer, eftersom de står för det högsta mervärdet och de största multiplikatoreffekterna för ekonomin som helhet ( 13 ) . En EU-strategi för säkerhetsindustrin som bidrar till att göra Europa mer självständigt och resilient skulle passa perfekt in i en sådan ansats och bör därför snarast möjligt sjösättas inom ramen för unionens återhämtningsplan med anledning av covid-19.

Bryssel den 16 juli 2020. Luca JAHIER Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Med tanke på sektorns mångfald finns det för närvarande ingen tydlig definition av säkerhetsindustrin och endast grova uppskattningar av marknadens storlek. En metodologisk indelning av denna industri låter sig inte göras på grund av ett antal faktorer: 1) Säkerhetsindustrin omfattas som sådan inte av de viktigaste statistiska nomenklaturerna (Nace, Prodcom osv.); 2) tillverkningen av säkerhetsrelaterade produkter är dold under en lång rad rubriker, och statistiken för dessa rubriker gör ingen åtskillnad mellan säkerhetsrelaterad och icke-säkerhetsrelaterad verksamhet; 3) det finns ingen källa för statistiska uppgifter som industrin själv har gjort tillgänglig på EU-nivå. Se ”Study on the development of statistical data on the European security technological and industrial base”, Ecorys, slutrapport till Europeiska kommissionen, GD Migration och inrikes frågor, juni 2015.

(2) Meddelande från kommissionen ”Att genomföra den europeiska säkerhetsagendan mot terrorism och bana väg för en säkerhetsunion”, Bryssel, 20.4.2016, COM(2016) 230 final: https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:9aeae420-0797-11e6-b713-01aa75ed71a1.0022.02/DOC_1&format=PDF.

(3) Direktiv om bekämpande av terrorism (EUTL 88, 31.3.2017, s. 6 ).

(4) Direktiv om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism (EUT L 141, 5.6.2015, s. 73 ).

(5) Förordning om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller (EUT L 312, 7.12.2018, s. 14 ) och förordning om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete (EUT L 312, 7.12.2018, s. 56 ).

(6) Förordning om interoperabilitet (gränser och viseringar) (EUT L 135, 22.5.2019, s. 27 ) och förordning om interoperabilitet (polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration) (EUT L 135, 22.5.2019, s. 85 ).

(7) Förordning om Europeiska unionens byrå för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (eu-LISA) (EUT L 295, 21.11.2018, s. 99 ).

(8) Förordning om Enisa (Europeiska unionens cybersäkerhetsbyrå) och om cybersäkerhetscertifiering av informations- och kommunikationsteknik (EUT L 151, 7.6.2019, s. 15 ).

(9) Förordning om den europeiska gräns- och kustbevakningen (EUT L 295, 14.11.2019, s. 1 ).

(10) Förordning om inrättande av ett EU-system för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) (EUT L 236, 19.9.2018, s. 1 ).

(11) I löpande priser. Se kommissionens meddelande ”EU-budgeten som motor i den europeiska återhämtningsplanen”, Bryssel, 27.5.2020 COM(2020) 442 final: https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/?qid=1601035899164&uri=CELEX:52020DC0442.

(12) Kommissionens meddelande ”En ny industristrategi för EU”, Bryssel, 10.3.2020, COM(2020) 102 final https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/PDF/?uri=CELEX:52020DC0102&from=ES.

(13) Se t.ex. ”Il ruolo dell'innovazione e dell'alta tecnologia in Italia nel confronto con il contesta internazionale”, Centro economia digitale, Rom, oktober 2019.