Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Vitbok från kommissionen om utbildning Lära och lära ut: På väg mot kunskapssamhället"

(96/C 295/05)

Den 21 december 1995 beslutade Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 198 i Romfördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Vitbok från kommissionen om utbildning Lära och lära ut: På väg mot kunskapssamhället".

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för beredningen av ärendet i fråga, antog sitt yttrande den 20 juni 1996. Föredragande var Christoforos Koryfidis.

Vid sin 337:e plenarsession (sammanträdet den 10 juli 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande, med 111 röster för, 2 röster emot och 1 nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Vitboken om utbildning är en del av en process som eftersträvar att analysera och föreslår riktlinjer för Europeiska unionens utbildningspolitik.

Denna vitbok använder sig av delar av vitboken "Tillväxt, konkurrenskraft, sysselsättning", eftersom de mål som vitboken om utbildning avser att uppnå hänger samman med att förbättra sysselsättningssituationen och konkurrenskraften i hela EU.

1.2. Vitbokens rättsliga grund är artiklarna 126 och 127 i fördraget. De huvudsakliga initiativen som vitboken föreslår skall utvecklas från 1996 (Europaåret för livslång inlärning) syftar till att:

- främja tillägnande av ny kunskap,

- närma skola och företag till varandra,

- bekämpa utslagningen,

- ge färdigheter i tre europeiska språk, och

- behandla materiella investeringar och investeringar i utbildning på ett likvärdigt sätt.

2. Allmänna kommentarer

2.1. I vitbokens inledning hävdar kommissionen att det krävs investeringar i kunskap och kompetens om Europas länder skall vidmakthålla sina positioner och fortsätta att vara en referenskälla i världen.

I samma inledning betraktar kommissionen utbildningen som den sista återstående möjligheten att lösa arbetslöshetsproblemet, eftersom kommissionen anser att utbildning hänger samman med förberedelserna inför framtiden och utarbetandet av ett helhetsperspektiv. Det är förvånande att det har tagit så lång tid att fästa uppmärksamhet vid dessa frågor.

Om Europa hade utnyttjat sina komparativa fördelar - dvs. sitt humankapital - och gjort omfattande investeringar, när detta varit lämpligt, i s k immateriella tillgångar skulle kanske inte effekterna av lågkonjunkturen vara lika kännbara, arbetslösheten skulle ha varit lägre och vår internationella konkurrenskraft skulle ha varit bättre.

2.2. Ekonomiska och sociala kommittén är rent generellt positiv till vitboken om utbildning. Kommittén anser att texten är en utgångspunkt av största betydelse för en dialog som syftar till att undersöka de problem som hänger samman med den aktuella situationen i Europa och de framtida möjligheterna.

Kommittén anser även att vitboken ger en korrekt beskrivning av samhällsutvecklingen och den ekonomiska utvecklingen i Europa samt villkoren för en smidig övergång från dagens situation till framtidens kunskapssamhälle.

Kommittén anser slutligen att texten beskriver de verkliga möjligheterna för utbildning, fortbildning, kunskap och kompetens på ett objektivt sätt för att individen skall kunna bemästra den omvälvning som äger rum i världen i dag och som driver utvecklingen framåt: informationssamhällets framväxt, ekonomins internationalisering och den nya naturvetenskapliga och tekniska kulturen.

Kommittén anser dock samtidigt att texten borde ha varit tydligare och mer lättillgänglig. Texten bör vara begriplig för en genomsnittlig europeisk medborgare utan särskilda fackkunskaper, särskilt när det gäller de allmänna målen och delmålen samt de konkreta åtgärderna för att nå resultat på kort, medellång och lång sikt.

2.3. ESK anser att målet med att modernisera utbildningssystemen och ge det en starkare ställning och, i synnerhet, målet med att bygga kunskapssamhället inte kan nås genom olika åtgärder, strategier eller forskningsinsatser i varje medlemsstat. Målen kan inte heller uppnås genom diskussioner, undersökningar eller lösningar på toppmötesnivå. Den enda vägen att uppnå dessa mål är genom en omfattande, medveten och systematisk samhällsinsats. Denna samhällsinsats bör bestå av en samordnande instans som accepteras av arbetsmarknadens parter. Instansen skall agera enligt ett gemensamt förfarande som accepteras av alla parter när det gäller att jämka samman motsatta åsikter, och ha tydliga och acceptabla mål på medellång sikt.

Endast EU och dess organ, särskilt kommissionen, kan samordna denna insats för att medborgarna skall få tillgång till kunskapssamhället.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Del 1: Utmaningarna

3.1.1. Kommittén ansluter sig till vitbokens beskrivningar och analyser av vår tids utmaningar, deras orsaker och lösningar man bör ta till. Det finns dels ett behov av att direkt bemöta de krav som ställs på dagens undervisning, dels ett behov av att förbereda sig inför framtiden och att utarbeta en heltäckande plan.

Kommittén anser det dock vara av vikt att redan nu varna för risken att hela projektet kommer att kännetecknas av ett "uppifrån-och-ner-perspektiv", med allt vad det innebär för dess möjligheter att lyckas.

När det gäller övergången från dagens verklighet till kunskapssamhället anser kommittén att den centrala frågan handlar om att, om möjligt, garantera att alla européer kan delta i arbetet med denna övergång i alla dess faser och på ett medvetet sätt.

Man bör således redan nu påbörja en dialog samtidigt som åtgärder vidtas för att belysa problemet i samhället. Detta kan göras på flera sätt och av olika aktörer. Det huvudsakliga ansvaret bör dock alltid ligga hos kommissionen. Dessa initiativ kan tas av följande aktörer:

- Fackföreningar och arbetsgivarorganisationer, som har direktkontakt med sina medlemmar.

- Skolor på alla nivåer och med olika inriktningar, som förutom sin speciella och fortlöpande relation med eleverna också kan påverka familjemiljön.

- Andra frivilligorganisationer, särskilt organisationer som har en koppling till undervisning.

- Massmedia, som dock skall använda de metoder och hjälpmedel som fastställts av kommissionen eller dess företrädare.

Kommittén anser att en gemenskapsåtgärd av denna omfattning kommer att bli en fjärde kraft som driver utvecklingen framåt. Den kommer samtidigt att undanröja den förvirring som råder på området i dag, belysa övergångsprocessen och visa hur individen bör agera under de nya och förändrade villkor som kännetecknar vägen fram till kunskapssamhället.

3.1.2. Att genomföra det som beskrivits ovan i praktiken är en grundläggande skyldighet gentemot Europas medborgare och samtidigt en grundförutsättning för att den europeiske medborgaren skall delta i arbetet med att genomföra denna politik.

Risken för marginalisering hotar huvudsakligen dem som saknar kunskap, dvs. dem som faktiskt inte kan få tillgång till kunskap. 2000-talets Europa måste ge sina medborgare tillgång till denna kunskap.

3.1.3. ESK håller med kommissionen när det gäller sättet att närma sig frågan om medborgarnas allmänbildning.

ESK anser att risken för beroende, isolering och utanförskap minskar om individen har en god allmänbildning.

Kommittén anser även att en individ med god allmänbildning kan inse tillvarons sammanhang, ifrågasätta ensidiga argument, sovra information och kontrollera dess tillförlitlighet. En allmänbildad individ kan förstå komplexa situationer och finna bästa lösningen på komplicerade problem, dvs. arbeta och samarbeta på ett kreativt sätt - en nödvändig förutsättning för att skapa kvalitativa och konkurrenskraftiga produkter.

3.1.4. Ekonomiska och sociala kommittén menar att vitboken om utbildning inte direkt behandlar de nuvarande utbildningssystemen i den utsträckning som vore nödvändig.

Kommittén menar att medlemsstaternas nuvarande utbildningssystem, oavsett skillnaderna mellan dem, i stort sett uppvisar samma rigiditet.

När det gäller utbildningssystemens nuvarande funktion måste omedelbara åtgärder vidtas i det allmänna skolsystemet för att ändra dess verksamhet och inriktning i grunden, i den riktning som anges i vitboken.

Kommittén uppmanar inte kommissionen att harmonisera medlemsstaternas utbildningssystem, vilkas mångfald snarare är något att slå vakt om. Kommissionen måste dock uppmana medlemsstaterna att se över målsättningarna för deras utbildningssystem och modernisera undervisningsmetoderna.

3.1.4.1. Åtgärder av detta slag skulle föra EU närmare medborgarna, eftersom unionen skulle ta sig an medborgarnas verkliga problem och vardagsbekymmer.

3.2. Del två: Att bygga ett kunskapssamhälle

3.2.1. Ekonomiska och sociala kommittén delar kommissionens åsikt i fråga om orsakerna till och tidpunkten för byggandet av kunskapssamhället, men vill särskilt uppmärksamma följande:

3.2.2. Det gäller att börja bygga ett kunskapssamhälle redan från de tidiga förskoleåren. Oberoende av programmens typ, form, innehåll och syfte anser ESK att varje utbildningsanordnare måste fylla en funktion i fråga om utbildning, kultur och ekonomi i sitt närområde.

Detta innebär bland annat att ramen för och innehållet i varje utbildningsanordnares verksamhet skall differentieras för att avspegla verkligheten, dvs. förväntningarna och behoven på det socio-ekonomiska verksamhetsområdet. Det innebär också att övriga socio-ekonomiska aktörer, speciellt arbetsmarknadsparterna, och kommunerna helt skall delta i och ha ett medansvar för utbildningsverksamheten och dess finansiering.

I ovanstående beskrivning betraktas skolan som ett utbildningsmässigt, kulturellt och ekonomiskt verktyg i individens närhet som står öppet för den sociala omgivningen och för livet. Skolan är anpassad till den ekonomiska verksamheten, skänker liv åt kulturen och ger individen de förutsättningar som krävs för att insamla och tillägna sig kunskap.

När det gäller befogenhetsfrågan kan inte respekten för subsidiaritetsprincipen endast begränsa sig till medlemsstaterna utan måste sträcka sig över hela samhällsfältet, som kännetecknas av likartad, eller nästan likartad, kultur och ekonomisk verksamhet.

Ovanstående synpunkter påverkar inte skälen för den europeiska dimensionen på utbildningsområdet eller behovet av att utveckla en dylik dimension.

När det gäller den europeiska dimensionen och dess åtgärder skall man dra upp de huvudsakliga riktlinjerna för olika framtida utbildningsvägar, genomföra omfattande undersökningar på området och odla de delar av den europeiska kulturen som sammanfaller.

3.2.3. Oberoende av programmens typ, form, innehåll och syfte anser ESK att utbildningen både tjänar individen, ekonomin, kulturen och samhället i dess helhet.

Hela utbildningssystemet skall ge individen en yrkesmässig och psykologisk balans och hjälpa honom eller henne att snabbt vidta rätt åtgärder mot problem och mot konsekvenserna av dessa problem. Utbildningssystemet skall även hjälpa individen att agera på ett korrekt sätt med anledning av sina åsikter, konsekvenserna av dessa åsikter, samt sina handlingar både inom och utom sin grupp.

Dagens utbildningssystem, som har en strikt kronologisk utformning och grundar sitt referenssystem på individens ålder, räcker inte till för att rusta de europeiska medborgarna inför de krav som ställs av kunskapssamhället och ekonomin.

Det är därför absolut nödvändigt att individen snabbt får skörda utbildningens frukter. Detta förutsätter att man tänker om på detta område, på samma sätt som när det gäller begreppet "livslångt lärande".

3.2.4. Ekonomiska och sociala kommittén instämmer med kommissionen när det gäller att utlysa 1996 till Europaåret för livslångt lärande.

Kommittén tror att de diskussioner som redan äger rum tydliggör vad som menas med "livslångt lärande". Diskussionerna har även visat prov på den mångfald som kännetecknar de olika åtgärderna i fråga, som, med beaktande av subsidiaritetsprincipen, lyder under myndigheter på lokal, nationell och europeisk nivå eller som kräver en samarbetsnivå mellan EU och medlemsstaterna.

Dessa diskussioner om det livslånga lärandet har bland annat klarlagt och kartlagt följande grundläggande principer:

3.2.4.1. Anpassningsprincipen

Enligt denna princip syftar det livslånga lärandet till att anpassa medborgarna till villkoren för att leva i det moderna samhället - som genomgår ständiga förändringar - och till att göra det möjligt för varje individ att inhämta, fräscha upp, förbättra och komplettera sin kunskap och kompetens.

3.2.4.2. Rörlighetsprincipen

Medborgarnas möjlighet att röra sig fritt mellan utbildning, fortbildning och arbete under hela livet är också en grundläggande princip för det livslånga lärandet.

Principen omfattar också en möjlighet för medborgaren att bland alla utbildningsformer och utbildningsnivåer fortsätta sina studier om och när han eller hon så önskar.

3.2.4.3. Helhetsprincipen

Med stöd av denna princip är inte det livslånga lärandet begränsat till vuxenutbildningen utan omfattar alla utbildningsfaser och utbildningsformer.

Det livslånga lärandet har som slutgiltigt mål att individen skall kunna förverkliga sig och att bevara och förbättra livskvalitén. Den spelar utan tvivel en nyckelroll när det gäller att möjliggöra en kommunikation mellan olika utbildningsnivåer och utbildningsformer samt mellan utbildningsväsendet å ena sidan och produktionen och livet utanför skolan å andra sidan. Det livslånga lärandet utgör med andra ord nyckeln till kunskapssamhällets dörr.

3.2.4.4. Att utnyttja människans potential på bred front (samtliga medborgare) och på djupet (den individuella kompetensen) innebär i grund och botten att man ger synen på livet och människan en ny dimension. Den viktigaste tanken och målet med detta synsätt är att frigöra, utveckla och medvetet utnyttja en så stor del av individens potential som möjligt under längsta möjliga tid.

En förutsättning för att detta skall lyckas är att man förankrar idén om att skolan skall vara dynamisk och öppen för det övriga samhället. Man måste dessutom vara medveten om vilka investeringar som krävs på utbildnings- och kunskapsområdet.

3.2.4.5. Kommittén är medveten om det livslånga lärandets betydelse och vill sammanfatta sina synpunkter på följande sätt:

- Kommittén anser att utbildningen utgör en avgörande förutsättning för det europeiska samhällets och den europeiska ekonomins framåtskridande.

- Kommittén bedömer att Europeiska unionen kan och bör spela en avgörande roll, med beaktande av subsidiaritetsprincipen, när det gäller att fastställa en enhetlig syn på det livslånga lärandets beskaffenhet och betydelse och medlen för att garantera att detta synsätt får ett brett stöd.

Det är därför viktigt att kommissionen utarbetar sina pilotprojekt och stöder motsvarande program på lokal nivå. Man måste även kontrollera att utbildningsprogrammen anpassas till det livslånga lärandets anda och att det skapas utbildningspaket som grundar sig på samma synsätt.

Kommissionen bör slutligen undersöka och stödja införandet av ny kommunikationsteknologi i utbildningssystemen.

Kommittén anser att utvecklingen av det livslånga lärandet förutsätter att den anda som råder i dagens utbildningssystem förändras.

Vid sidan om att ge eleverna en bred allmän utbildning bör dagens skolsystem även syfta till att göra eleven bekant med olika sätt att få tillgång till och inhämta kunskap.

Den pedagogiska principen "att lära sig att lära" utgör grunden för det livslånga lärandet och denna princip kan och skall integreras i skolans undervisning.

ESK anser det slutligen vara nödvändigt att ändra det nuvarande förhållandet mellan investeringar och utbildning.

Det måste göras klart att investeringar i humankapitalet även är av stor betydelse och utgör en förutsättning för vår överlevnad och för skapandet av välstånd.

Lokala myndigheter, medlemsstater och Europeiska unionens institutioner måste därför anpassa sin investeringsstrategi på utbildningsområdet.

Företagen måste också utveckla en investeringsstrategi för utbildning, särskild när det gäller arbetskraftens fortlöpande vidareutbildning och fortbildning.

Det krävs därför ett samarbete mellan arbetsmarknadens parter, stöd från politiskt håll och incitament inom de berörda programmen på företagsnivå.

3.2.5. Första allmänna målet: "Att främja tillägnande av ny kunskap"

Med hänsyn till kommissionens första allmänna mål (att främja tillägnande av ny kunskap) vill ESK framföra följande synpunkter:

3.2.5.1. Kommittén anser för det första, i likhet med kommissionen, att byggandet av kunskapssamhället förutsätter att man måste uppmuntra tillägnandet av ny kunskap. Detta är i första hand en fråga för medlemsstaterna, inom ramen för riktlinjerna i vitbokens del 1.

Kommittén betonar samtidigt att inskaffandet av kunskap, och utbildning i allmänhet, är en grundläggande rättighet för varje individ och att samhället har en skyldighet gentemot sina medborgare att organisera ramen för utbildningsväsendet.

I linje med vad som nämnts ovan kan man inte begränsa gemenskapens insats för att stödja eller stärka de nationella satsningarna på detta område, förutom då det rör sig om alltför höga kostnader eller en kulturell dimension. (Att utnyttja elektroniska media och inte enbart trycksaker inom skolan kan reducera sådana kostnader.)

Utbildningen i Europa har således obegränsade möjligheter. Om den kommer att accepteras beror på om den successiva framgången på området håller i sig och om de olika förslagen tillgodoser verkliga behov och råder bot på reella brister i medlemsstaternas utbildningssystem.

3.2.5.2. Kommittén anser att kommissionen handlar på ett eftertänksamt och klokt sätt när den sporrar medlemsstaterna att inrätta "centra för kunskapsresurser" för att "skapa nya metoder för godkännande av kompetens vid sidan av examensbevis och grundläggande utbildning", stödja rörligheten och införa ny kommunikationsteknologi i undervisningen.

Detta incitament skulle dock bli mer heltäckande om det också omfattade behovet att öka investeringarna i utbildningen, i överensstämmelse med principen om en utbildning av hög kvalitet för alla.

3.2.5.3. När det gäller de åtgärder på europeisk nivå som kommissionen föreslår, vill ESK framföra följande synpunkter:

3.2.5.3.1. Kommittén medger för det första att man måste se problemet som gäller erkännandet av kompetens på ett nytt, enkelt och tidsenligt sätt.

Kommittén håller också med om att man bör skapa ett europeiskt förfarande, men vill tillfoga att detta förfarande bör göra det möjligt att på frivillig basis erkänna en individs kompetens under hela dennes livstid.

Kommittén påpekar dock att man måste fästa tillräcklig uppmärksamhet på kunskaps- och kompetensfrågorna, sambandet mellan dessa frågor och systemet för att erkänna och certifiera denna kunskap och kompetens.

Detta förfarande, som syftar till att jämföra godkänd kunskap och kompetens, måste ge konkreta och innehållsrika resultat. Detta är en förutsättning för att denna idé skall sanktioneras på officiell nivå och endast då kan den vara ett incitament för byggandet av kunskapssamhället.

Frågan gäller inte att ge några tusen europeiska medborgare möjlighet att ta del i utvecklingen av kunskapssamhället och inhämta kunskap utanför de nuvarande utbildningssystemen. Den handlar snarare om hur man ska få en majoritet av befolkningen att röra sig i denna riktning, och detta kommer till sist att avgöra om kunskapssamhället har blivit verklighet.

Arbetsmarknadens parter spelar en central roll - och de måste spela den fullt ut - både i fråga om förfarandet för erkännande av kompetens och när det gäller att skapa förutsättningar för att förverkliga kunskapssamhället.

3.2.5.3.2. De erfarenheter man har i dag av studenters rörlighet inom ramen för Erasmus-programmet visar att det finns stora fördelar med denna rörlighet. Att flytta till en annan medlemsstat och bo där under en tid ger studenten erfarenheter, kunskap och nya idéer som kan användas för att lösa problem i studentens hemland och ger även individen en interkulturell syn på Europa och på det europeiska samhället.

Med hänsyn till det som nämnts ovan anser Ekonomiska och sociala kommittén att det endast är brist på pengar som kan begränsa studenternas rörlighet.

Kommittén ställer sig positiv till kommissionens förslag på detta område och föreslår att de kompletteras på följande sätt:

- Man bör undersöka om det är möjligt att öka antalet studenter som deltar i de aktuella programmen, genom att anslå mer resurser eller använda befintliga medel mer rationellt.

- Man bör utveckla ett särskilt program för elever och lärare när det gäller yrkesutbildningens och lärlingssystemens rörlighet.

3.2.5.4. När det gäller frågan om multimediaprogram bedömer Ekonomiska och sociala kommittén att tiden är mogen för att hela gemenskapen skall kunna övervinna de hinder som naturligtvis finns på området och komma överens om följande:

- Att uttrycka viljan att inrätta ett europeiskt multimediaprogram.

- Att överbrygga de kulturella och språkliga skillnaderna i Europa (utan att mångfalden påverkas negativt).

- Metoden att välja de företag som skall genomföra denna satsning i praktiken.

- Utbilda lärare i ny teknologi så att de kan utnyttja denna teknik och lära ut sin kunskap till andra.

3.2.6. Andra allmänna målet: "Att närma skola och företag till varandra"

Med hänsyn till kommissionens andra allmänna mål (att närma skola och företag till varandra) vill ESK framföra följande synpunkter:

3.2.6.1. Kommittén anser att förbindelsen mellan skolan och näringslivet är en fråga av yttersta betydelse och en grundförutsättning för att kunskapssamhället skall förverkligas.

Denna förbindelse kan inte vara enkelriktad. I enlighet med punkt 3.2.2 kan den visa sig ge fördelar både för enskilda skolor och företag.

Särskilt små och medelstora företag, som huvudsakligen verkar lokalt, måste inse betydelsen av en utbildning av hög kvalitet för tillverkningsprocessen samt varornas kvalitet och konkurrenskraft.

De små och medelstora företagen måste med andra ord inse att det ligger i deras intresse att källan från vilken de hämtar sin arbetskraft skall vara av hög kvalitet och att de därför har ett behov av att investera i utbildning rent generellt.

3.2.6.2. När det gäller frågan att närma skola och företag till varandra tar ESK tillfället i akt att på nytt understryka betydelsen av att yrkesutbildningen förbättras.

Kommittén anser att man måste betrakta fortbildningen som jämbördig med övriga utbildningsformer.

Kombinationen av en god allmänbildning och vägledande yrkesutbildning, en inledande yrkesutbildning av god kvalitet och ett lärlingssystem utgör förmodligen ytterligare en förutsättning för att unga människor friktionsfritt skall integreras på arbetsmarknaden. Det livslånga lärandet utgör på samma sätt en förutsättning för att arbetstagarna skall få möjlighet att ta sig an utmaningarna med en ständig modernisering av arbetet och produktionen.

3.2.6.2.1. En förbättrad yrkesutbildning bör:

- Förbättra metoderna för uppföljning och vägledning av ungdomar under hela den första utbildningsperioden.

- Utveckla elevernas gruppkänsla och ett synsätt som innebär att gemensamma mål skall nås genom samarbete.

- Systematiskt informera lärare och elever om villkoren i näringslivet och integrera "starta eget" och "företagskultur" i utbildningsanordnarnas program.

- Utveckla utbildningsanordnarnas och yrkesutbildningens kapacitet att samarbeta med företagssektorn i allmänhet och företagen i regionen i synnerhet (arbetsmarknadens parter) i syfte att utarbeta och utveckla gemensamma utbildningsprogram och utbildningsåtgärder inom företaget, för företagets anställda, som hänger samman med deras arbete.

- Ge dessa utbildningsanordnare möjlighet att undervisa och utbilda företagets hela personal, med de särskilda programmen som grund.

- Ge möjligheter att utveckla rörligheten och utbytet av studenter från Europeiska unionens olika regioner, särskilt över gränserna.

- Ge utbildningsanordnarna möjlighet att få tillgång till informationskällor om arbetsmarknadsutveckling, kunskap och teknologi.

3.2.6.2.2. Ekonomiska och sociala kommittén anser att det är viktigt att trygga bidraget från Europeiska centret för utveckling av fortbildning (CEDEFOP), i syfte att förbättra och utveckla de åtgärder som slutligen skall inkluderas i vitboken.

3.2.6.3. Lärlingssystemet och utbildning på utbytesbasis utgör utan tvivel andra viktiga instrument för att närma skolor och företag till varandra. Dessa inrättningar måste uppmuntras, moderniseras och tas i bruk på europeisk nivå, efter konsultation med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter.

Det är därför nödvändigt att:

- Använda olika incitament för att stödja företag som accepterar och utvecklar lärlingssystemet och yrkesutbildningen för sin personal.

- Uppmuntra och stärka det samarbete mellan skolor och företag som syftar till att stärka deras sammanlänkning och ömsesidiga beroende.

- Främja åtgärder för gränsöverskridande regionalt samarbete.

3.2.6.4. Ekonomiska och sociala kommittén anser slutligen det vara viktigt att stärka och utveckla relationen mellan skola och företag och att arbetsmarknadens parter deltar i detta arbete samt bär en del av ansvaret.

Utbildning kan och skall vara en källa för socialt samförstånd som motverkar alla slags konflikter.

3.2.7. Tredje allmänna målet: "Att bekämpa utslagningen"

Kommissionens tredje allmänna mål syftar till att motverka en eventuell utslagning av stora befolkningsgrupper ur samhället till följd av att de av olika anledningar stängs ute från utbildningssystemet och arbetsmarknaden.

Förslagen omfattar följande åtgärder:

- Skolor för en andra chans.

- Europeisk volontärtjänst.

3.2.7.1. Ekonomiska och sociala kommittén anser att kommissionen gör rätt i att betona behovet av att ge en andra chans till ungdomar som slagits ut - eller riskerar att slås ut - ur utbildningssystemet, för att de skall integreras i samhället. ESC vill särskilt lyfta fram barnens rätt till kunskap och kultur.

Skolor för en andra chans är utan tvekan en välkommen och önskvärd lösning i den form som föreslås av kommissionen samt under de villkor som skall styra deras verksamhet.

Denna lösning är dock endast ett alternativ och måste betraktas som sådant. Det är först och främst "skolor för en första chans" som bär ansvaret för att förhindra att unga människor slås ut och för att ge dem en allmän och specialinriktad utbildning som är korrekt och fullständig.

Ekonomiska och sociala kommittén anser därför att det är hög tid att man fäster särskilt vikt vid utbildningen som helhet och att villkoren för skolornas verksamhet förbättras både rent allmänt och med avseende på utbildningens innehåll. Detta innebär i korta ordalag:

- Ökad samverkan mellan skolan och familjen.

- En bättre utbildning och fortbildning av lärare, större erkännande av lärarnas arbete samt bättre löner.

- Bättre arbetsvillkor, färre elever per lärare, moderna och acceptabla undervisningslokaler.

- Modernare program, hjälpmedel (inklusive utveckling av fullt utrustade bibliotekssystem) och undervisningsmetoder genom att man utnyttjar den nya teknologin och informationsteknologin fullt ut i undervisningen.

- Stöd till svagare och handikappade elever i skolan genom lärare som kan erbjuda särskilt stöd samt specialundervisning i alla eller vissa ämnen.

3.2.7.2. Mot bakgrund av den information man har i dag kan skolor för en andra chans, som, vilket uppgetts, hittills varit en del av pilotprojekten, vara ett sätt att integrera unga människor i samhället - ungdomar som genom en rad omständigheter har marginaliserats i utbildningssystemet och följaktligen på arbetsmarknaden. Man måste dock se till att det huvudsakliga målet för dessa skolor är en integrering av unga människor i samhällssystemet och att de inte visar sig vara "getton", dvs skolor som i praktiken förvärrar marginaliseringen.

Ekonomiska och sociala kommittén stöder i princip idén om skolor för en andra chans, men vill samtidigt uppmärksamma följande:

- Ansvaret för dessa skolors program och verksamhet bör huvudsakligen ligga på lokal nivå (lokala myndigheter, arbetsmarknadens parter, andra frivilligorganisationer).

- Arbetet med att utvärdera dessa skolors resultat skall inbegripa representanter från det officiella utbildningssystemet i den medlemsstat där skolan är belägen och från Europeiska unionen.

- Finansieringen av dessa skolor skall, när så är möjligt, delas av den lokala myndigheten, medlemsstaten och EU och skall beslutas med hänsyn till de omständigheter och den proportionella ekonomiska kapacitet som kännetecknar respektive samarbetspartner.

- Vid ett eventuellt samarbetsavtal mellan en skola och ett företag, litet eller stort, måste det naturligtvis åligga det berörda företaget att delta i skolans finansiering, utarbetandet av projekt och utvärderingen av dess resultat.

3.2.7.3. Skolsystemet måste vara så flexibelt att man kan återkomma och få ännu en chans medan man är ung. Kommittén vill också betona att vuxna med begränsad grundutbildning måste få en andra chans, så att inte en otillräcklig eller inaktuell utbildning leder till arbetslöshet och utstötning.

3.2.7.4. När det gäller utvecklingen av en europeisk volontärtjänst stöder Ekonomiska och sociala kommittén kommissionens förslag och hänvisar till de ståndpunkter som nyligen framfördes i kommitténs yttrande om den europeiska volontärtjänsten för ungdomar ().

3.2.8. Fjärde allmänna målet: "Att ge färdigheter i tre gemenskapsspråk"

Kommunikationen mellan européer på olika språk ställer utan tvivel ofta till problem och detta är något som behöver åtgärdas.

Den europeiska språkliga mångfalden utgör för övrigt ett oskattbart kulturarv som är värt att bevara och utveckla.

Kommissionens föreslagna mål att alla européer skall kunna kommunicera på åtminstone två språk vid sidan om sitt modersmål är ett mycket viktigt mål, men är också mycket högt satt.

3.2.8.1. Ekonomiska och sociala kommittén är av samma mening som kommissionen när det gäller detta mål. Kommittén är dock mer benägen att tro att barn bör börja studera ett första främmande språk i grundskolans låg- och mellanstadium och ett andra främmande språk på högstadiet och gymnasiet.

Inom ramen för överenskommelserna för att bevara gemenskapsspråk som talas i mindre utsträckning, håller kommittén även med om att det första främmande språket skall användas som undervisningsspråk i vissa ämnen på gymnasiet.

3.2.8.2. Ekonomiska och sociala kommittén anser att inlärningen av främmande språk inte skall begränsas till den obligatoriska undervisningen. Det måste även finnas chans att senare i livet bekanta sig med och lära sig nya främmande språk.

Detta mål kan uppnås genom en kontinuerlig utbildning och en politik som sporrar en dylik utveckling.

Undervisning i och inlärning av tre gemenskapsspråk bör anordnas inom medlemsstaternas skolväsende, inom ramen för mångkulturella mål och utbildningsmål.

Undervisning i tre gemenskapsspråk kan bäst utvecklas genom att man främjar undervisning i europeiska språk för de europeiska barn som bor utanför sitt hemland.

3.2.8.3. Samtidigt som Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar de särskilda åtgärder som kommissionen föreslagit när det gäller gemenskapens stöd på detta område, anser kommittén att det finns ett behov av systematisk forskning kring nya metoder för att lära sig främmande språk, som gör hela inlärningsprocessen mer tillgänglig och lockande.

I detta hänseende måste kommissionen spela sin roll genom att ta lämpliga initiativ i frågan eller stödja initiativ från andra aktörer.

3.2.8.4. Oavsett det som tidigare nämnts tror Ekonomiska och sociala kommittén att man kan lösa det språkliga kommunikationsproblemet mellan européer med hjälp av teknisk forskning. I detta hänseende bör kommissionen ta initiativ till att undersöka befintliga vetenskapliga och teknologiska möjligheter och deras framtidsutsikter i syfte att övervinna problemen med hjälp av teknologin.

3.2.9. Femte allmänna målet: "Att behandla materiella investeringar och investeringar i utbildning på ett likvärdigt sätt"

Detta mål är både det mål som är mest avlägset och svårast att genomföra. För att nå detta mål måste man ändra ett tankesätt som formats under flera århundraden och sättet att se på hela problemet.

Kommittén håller med kommissionen i fråga om behovet av en annan inriktning på investeringarna i kunskap och kompetens och vill särskilt framhäva följande:

3.2.9.1. Kommittén anser att ansvaret för att motivera och stödja individen (såväl gammal som ung, anställd eller ej) att investera i kunskap och kompetens huvudsakligen ligger hos medlemsstaten och Europeiska unionen.

För att fullgöra detta ansvar bör medlemsstaterna tillfoga vissa incitament till summan av vad individen har investerat på området, samtidigt som EU bör stödja olika initiativ i frågan genom att garantera att man fastställer, utvärderar och sprider de bästa metoderna för motivation. EU bör även anstränga sig att harmonisera de olika systemen.

3.2.9.2. Kommittén anser också att företagen har ett stort ansvar att se över sina investeringar i forskning, kunskap och kompetens.

Kommittén uppmanar i synnerhet företagen att, som en långsiktig strategi, prioritera utvecklingen av sin personalutbildning och investeringarna i forskning, kunskap och kompetens och att inte välja den enklaste lösningen - att minska dylika utgifter.

Kommittén instämmer för övrigt i kommissionens förslag att "man bör behandla en del av kostnaderna för utbildningen och lönen under utbildningstiden som immateriella, avskrivningsbara anläggningstillgångar och ta upp dem i balansräkningen".

3.2.9.3. Kommittén anser det vara nödvändigt att medlemsstaterna gör utbildningsinvesteringar till sin första prioritet.

Man måste ändra den inriktning som man hittills har följt när det gäller att relatera kostnaderna för forskning och utbildning till kortsiktiga ekonomiska trender.

3.2.9.4. Kommittén anser till sist att EU i allmänhet och kommissionen i synnerhet har en speciell roll att spela när det gäller att uppnå det femte allmänna målet.

Denna roll innebär att påpeka behovet av en allomfattande, fullständig, långsiktig investeringspolitik när det gäller kunskap och kompetens.

Rollen innebär även att upptäcka, katalogisera och utnyttja alla faktorer som ger betydelse, innehåll och värde åt frågan om kunskap och kompetens.

Rollen innebär slutligen en samordning av de satsningar som görs för att ändra den allmänna uppfattningen i samhället som är att utbildning endast innebär grundutbildning, att yrkesutbildning endast innebär den inledande utbildning som erbjuds av skolan och att investering i kunskap och kompetens ses som en skyldighet för samhället som endast gäller ungdomar och alltid under en begränsad tid.

3.2.10. Ekonomiska och sociala kommittén anser att både de allmänna målen och delmålen i vitboken om utbildning är svåra att uppnå.

Dessa mål utgör dock förutsättningar för Europas överlevnad som ekonomi och som historiskt begrepp för mänsklighetens och samhällets beständighet.

Det råder därför ingen tvekan om att dessa mål måste uppfyllas.

Debatten kring hur man uppnår dessa mål på ett enklare och snabbare sätt måste fortsätta och, om möjligt, omfatta alla europeiska medborgare. Kommittén eftersträvar och förpliktar sig att alltid delta i denna debatt.

4. Slutsatser

4.1. Vitboken om utbildning utgör verkligen grunden och en utgångspunkt för en heltäckande, mångfasetterad studie av vilken väg Europa skall slå in på i början av 2000-talet.

Ekonomiska och sociala kommittén anser därför att utvecklingen och moderniseringen av utbildningen är en förutsättning för det ekonomiska, sociala och kulturella livets fortsatta utveckling i Europeiska unionen. Kommittén jämför också den politiska viljan och de politiska uttalandena för tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning med investeringsnivån för dessa syften, som borde vara proportionell.

4.2. Ekonomiska och sociala kommittén är av åsikten att frågans vidd och betydelsen för de därtill kopplade målen, vid sidan av investeringsfrågan och i enlighet med tillämpliga artiklar i fördraget samt subsidiaritetsprincipen, kräver noggranna åtgärder och väl förberedda val.

Det bör inte undgå någon att beslut som nu fattas i fråga om utbildning och fortbildning kommer att påverka européernas tankesätt, attityder gentemot livet och individen och utbildningssystemens värderingar, även tjugo år fram i tiden. Deras konkurrensförmåga kommer med andra ord att avgöra deras chans att överleva.

4.3. I linje med ovanstående synsätt anser Ekonomiska och sociala kommittén att valen och vägen som leder till kunskapssamhället angår hela det europeiska samhället och är en fråga för varje europé.

Kommittén vidhåller därför att:

- Man skall behandla problemet på en nivå som omfattar hela samhället och i en dialog om särskilda åtgärder som redan från början är öppen för alla.

- Det måste skapas förutsättningar för att medborgarna verkligen kan delta i hela processen.

- Man bör söka nå överenskommelser i principfrågor och när det gäller definitioner av delmålen som leder fram till kunskapssamhället samt vägen för att uppnå dem.

4.4. Principfrågor som relaterar till inlärning och utbildning kan omfatta följande:

- Valet mellan urval å ena sidan och utbildning av hög kvalitet under hela livet å andra sidan (ESK skulle välja det sistnämnda).

- Valet mellan vem som betalar kostnaderna för utbildning och hur. På denna punkt betonar ESK att den anser att utbildningen skall vara förmåner som en demokratisk stat är skyldig att garantera sina medborgare utan undantag.

- Valet av var i programmen och omfattningen i studieprogrammen man skall uppmärksamma de humanistiska värdena, utvecklingen av en demokratisk medvetenhet hos eleverna, utvecklingen av tolerans och solidaritet gentemot medmänniskan och särskilt gentemot de hjälplösa samt frågan att erkänna och acceptera människans mångfald när det gäller ålder, hudfärg, ras, kön, religion och ideologi (även här ställer sig ESK positiv).

4.5. När det gäller de olika syftena och åtgärderna som föreslås i vitboken för att bygga kunskapssamhället vill Ekonomiska och sociala kommittén betona följande:

- Kommittén anser de fem mål som anges i vitboken som huvudsakliga mål när det gäller att bygga kunskapssamhället. Kommittén vill dock betona att man bör lägga till åtminstone ett mål: kunskapssamhällets humanistiska dimension.

- Kommittén anser att de relevanta åtgärder som föreslås på europeisk nivå är av betydelse, men att de är verkningslösa om de inte åtföljs av en särskild resurstilldelning.

- Kommittén ställer sig i alla händelser positiv till vitboken om utbildning och anser att den utgör ett viktigt bidrag från kommissionen till EU:s framtid. De olika krafter som väver samman och påverkar varandra i byggandet av Europa och av kunskapssamhället kommer i framtiden att avgöra om vitboken blir en referenspunkt för de europeiska medborgarnas strävanden och ett dokument som motsvarar den nya värld som dag för dag skapas av den tekniska och naturvetenskapliga utvecklingen, informationssamhällets framväxt och ekonomins internationalisering.

Bryssel den 10 juli 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() CES 400/96.