Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Konsekvenserna av elektronisk handel på inre marknaden (OIM)"

(2001/C 123/01)

Den 2 mars 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Konsekvenserna av elektronisk handel på inre marknaden" (Observationsgruppen för inre marknaden).

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 10 januari 2001. Föredragande var Harald Glatz.

Vid sin 378:e plenarsession den 24-25 januari 2001 (sammanträdet den 24 januari 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 79 röster för och 1 nedlagd röst.

1. Sammanfattning och slutsatser

- För närvarande spelar den elektroniska handeln en relativt blygsam roll i jämförelse med den totala handelsomsättningen. Detta gäller framför allt handeln mellan företag och konsumenter medan handeln mellan företag är mer omfattande.

- Den elektroniska handeln växer dock mycket snabbt för tillfället.

- Konsumenterna är återhållsamma när det gäller att utnyttja de möjligheter som den elektroniska handeln erbjuder. Till grund för detta ligger avsaknaden av möjligheter att få tillgång till, eller kunskap om, den elektroniska handeln och framför allt det bristande förtroendet för hur privatlivet skyddas och för säkerheten vid elektroniska betalningar.

- Ytterligare ett hinder är att det ofta saknas ramvillkor för företag som tillhandahåller denna typ av tjänster eller att vissa villkor står i strid mot varandra samt den fragmentariska rättsliga situationen på vissa områden, framför allt på grund av sammankopplingen av telekommunikationer och media och den infrastruktur som krävs för detta (konvergens). Det går därmed inte att säga att det finns ett enhetligt ramverk.

- Inom ramen för konkurrenspolitiken bör större hänsyn också tas till de nya utvecklingstendenserna.

1.1. Dessa skäl motiverar en rad åtgärder för att skapa de ramvillkor som krävs för att den inre marknaden för elektronisk handel skall fungera. I detta sammanhang är det även viktigt att uppmärksamma att ramvillkoren framför allt bör fastställas på global nivå.

1.2. Om dessa åtgärder inte vidtas går Europa miste om flera möjligheter att utveckla näringslivet och samhället vilket innebär att avståndet till USA i detta avseende inte kommer att minska.

1.3. Kommittén begär och föreslår därför sammanfattningsvis:

- Att stöd ges till en konstruktiv dialog mellan konsumenter och producenter respektive handeln. Konsumentorganisationer bör delta i stor utsträckning för att skapa förtroende.

- Att uppföljande och stimulerande strategier främjas till förmån för nya tekniska hjälpmedel i syfte att ge så många som möjligt tillgång till dessa. I detta hänseende är det framför allt viktigt att ta hänsyn till de mindre gynnade befolkningsskiktens svårigheter, men även t.ex. de äldre befolkningsgrupperna.

- Att ramvillkor fastställs på EU-nivå och global nivå som gör det överkomligt och lätt att få tillgång till den elektroniska handeln och som erbjuder konsumenterna säkerhet och garantier. I detta hänseende utgör kommissionens åtgärder för att omorganisera telekommunikationssektorn (lagstiftningspaketet av den 12 juli 2000(1)) ett viktigt initiativ.

- Att ramvillkor fastställs för de områden som inte omfattas av direktivet om elektronisk handel. Till dessa områden räknas alternativa förfaranden för tvistlösning, frågor rörande osund marknadsföring, utökning av distansförsäljningsdirektivets giltighetsområde, skapande av ett distansförsäljningsdirektiv för finansiella tjänster samt kriterier för självregleringsinitiativ.

- Kommittén anser att små och medelstora företag kommer att spela en viktig roll inom ramen för den elektroniska handeln och att det måste skapas förutsättningar för att de skall kunna dra nytta av dessa möjligheter.

- Tillhandahållare av denna typ av tjänster skall ge konsumenterna möjlighet att lösa problem innan en eventuell skadeståndsprocess inleds. Det är dessutom viktigt att konsumenterna kan driva igenom sin rätt från sin hemort.

- För att påskynda utomrättsliga skadeståndsförfaranden och kvalitetsmärkning samt för att inte lägga hinder för den inre marknaden bör man utveckla och tillämpa jämförbara standarder och principer.

- Konkurrenspolitiken står inför nya uppgifter i och med utvecklingen av den elektroniska handeln. Utvecklingen bör följas noggrant särskilt vad gäller företagssammanslutningar, portaler och nätinfrastruktur.

- Säkra betalningssystem bör utvecklas och man bör minska kostnaderna för gränsöverskridande överföringar.

- Återstående skattehinder och skattesnedvridningar bör reduceras. Det nuvarande konkurrensmässiga handikapp som företag inom EU har i förhållande till företag i tredje land bör elimineras.

- Gemenskapen måste främst prioritera skyddet av uppgifter. Kommissionen bör uppmana medlemsstaterna att påskynda genomförandet av uppgiftsskyddslagen. Lagen om uppgiftsskydd måste anpassas till de nya tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att säkerställa skydd av uppgifter för alla former av modern kommunikation.

2. Den elektroniska handelns omfattning

Internet, som är den tekniska basen för e-handel, kännetecknas av en mycket stormig utveckling. Internets betydelse skiftar dock mycket från region till region. OECD-länderna och framför allt Förenta staterna dominerar både vad gäller antalet servrar och användare.

2.1. Europeiska kommissionen(2) beräknar att e-handeln kommer att öka från 17 miljarder USD i slutet av 1999 till cirka 360 miljarder USD år 2003.

2.2. Den elektroniska handeln är mest omfattande i handeln mellan företag (Business to Business, B2B). Enligt olika uppskattningar som visar på samma resultat, utgör denna andel 70-90 % av den totala elektroniska handeln.

2.3. Den elektroniska handeln mellan företag och konsumenter (Business to Consumer, B2C) utgör dock fortfarande en liten del av handelns totala omsättning. Vad gäller Europa kan man fastställa att andelen e-handel ligger under 1 % av den totala handeln till slutkonsumenter och därmed är mindre än den traditionella postorderhandeln. Andelen elektronisk handel i förhållande till den totala handelsomsättningen kommer i OECD-länderna uppskattningsvis att ligga på 5 % år 2001/2002 och på 15 % år 2002-2005.

2.4. Det har dock visat sig att e-handeln redan nu fått en mycket större betydelse för vissa branscher, som t.ex. finans- eller dataprogrambranschen, än för de flesta andra branscher. Detta är ett tecken på att e-handeln troligtvis kommer att spela en viktig roll, framför allt vad beträffar immateriella produkter.

2.5. Med e-handel menas framför allt försäljning av digitala men även icke-digitala varor och tjänster över Internet. Nya distributionsformer kommer dock att introduceras på marknaden som t.ex. interaktiv TV ("T-Commerce") och mobil e-handel (M-Commerce). Det sistnämnda kommer framför allt att få stor betydelse genom införandet av UMTS-teknik.

2.6. Europa släpar efter USA både vad gäller Internetanvändning och vad gäller e-handelns omfattning. Det finns flera olika orsaker till detta: ett gemensamt språk, en gemensam valuta, låga telefonkostnader samt mer riskkapital. Europa är dock ledande vad beträffar mobiltelekommunikationer och skulle även kunna förbättra detta försprång genom att införa UMTS. Eurons införande kommer även att leda till att e-handeln ökar i betydelse i Europa och även i de europeiska stater som inte deltar i eurosamarbetet.

3. Den elektroniska handelns betydelse för inre marknaden och dess aktörer (företagare, konsumenter, arbetstagare)

3.1 Inre marknaden

3.1.1. Den elektroniska handeln kommer att påverka inre marknaden på flera olika sätt. Försäljningen av varor och tjänster över nationsgränserna kommer att intensifieras. Nya marknader kommer också att uppstå och konsumenterna kommer att kunna välja från ett bredare utbud. Inre marknaden kommer att få större betydelse tack vare e-handeln. Den elektroniska handeln kan även innebära en möjlighet för landsbygdsregioner att utvecklas.

Marknadernas struktur förändras. Man kan framför allt förvänta sig att den elektroniska handeln i väsentlig utsträckning kommer att öka i betydelse inom ramen för olika finanstjänster. Bankerna kommer dock att vara tvungna att i allt större utsträckning stå emot konkurrensen från andra icke-bankinrättningar som erbjuder finanstjänster.

3.1.2. Det ömsesidiga erkännandet, som är ett av de viktigaste instrumenten för att säkerställa varors fria rörlighet på inre marknaden, får ännu större betydelse i och med den elektroniska handeln.

3.1.3. Försäljningen av materiella produkter kommer emellertid endast att öka i betydelse om logistikfrågan löses på ett tillfredsställande sätt. En ökad försäljning av materiella produkter på elektronisk väg kommer även att leda till att transportflödet ökar. Det är i dag svårt att säga om omläggningen av försäljningen av vissa produkter, som t.ex. musikprodukter on-line, kommer att utjämna dessa effekter på trafiken. Kommissionen uppmanas att undersöka detta. Kommittén hänvisar till detta problem och till nödvändigheten att hitta lämpliga trafikpolitiska lösningar.

3.1.4. En del av mellanleden kommer att få minskad betydelse eftersom tillverkare och tillhandahållare av tjänster kommer att sälja direkt till konsumenterna. Å andra sidan behövs dock mellanhänder just på grund av att utbudet är så oöverskådligt på nätet. Nya former och områden kommer att utvecklas i synnerhet på logistik-, finans-, och informationsområdet. Det är även viktigt att försäljningsformerna i större utsträckning riktar sig till konsumenternas behov och deras delvis mycket förändrade livsstil.

3.2. Företag

För företagen innebär utnyttjandet av Internet att nya affärsområden öppnas, att nya produkter och tjänster utvecklas och att nya distributionsformer uppstår.

3.2.1. Dessutom underlättar Internet marknadsföringen, speciellt med avseende på träffsäkerheten. Reklam- och hanteringskostnaderna kan reduceras.

3.2.2. Via Internet kan man i princip vänta sig kostnadssänkningar som i sista hand kan leda till fungerande marknader med lägre prisnivå och därmed välståndseffekter. Bland orsakerna till dessa sänkta kostnader nämns följande:

- Traditionella mellanled i handeln bortfaller ("disintermediation").

- Kommunikationskostnaderna sänks (för telefoni, data osv.).

- Den fysiska infrastrukturen kan reduceras (affärslokaler osv.).

- Kostnader övervältras på kunderna (som själva söker information).

- Kostnaderna för att distribuera digitala produkter är låga.

3.2.3. Å andra sidan skall man inte underskatta de nya kostnader som tillkommer - särskilt satsningar på PR.

3.2.4. För affärstransaktionerna mellan företagen får de nya elektroniska möjligheterna sannolikt större effekt än i handeln direkt till de slutliga konsumenterna. Detta framgår också av nivån på omsättningen, för större delen av de elektroniska affärerna sköts mellan olika företag och allt oftare vid underleverantörskontrakt och köp av delar och materiel.

3.2.5. För de små och medelstora företagen är det en existensfråga att kunna dra nytta av denna verksamhetsform. I dagens läge saknar de emellertid i många fall resurser att utnyttja alla möjligheter. Just för småföretagen är det nödvändigt att få tillgång till användbara rådgivningstjänster för att kunna utnyttja chanserna och klara sig inom ramen för sådana affärsuppgörelser, eller tillgodose de viktigaste kundernas och andra större företags krav på att införa nya arbetsformer.

3.2.6. På grund av Internets specifika karaktär och uppbyggnad kan det komma att visa sig att småföretagen får en större kostnadsökning för PR än vad de sparar in på de tekniska möjligheter som erbjuds. Anpassningströsklarna är högre på konsumentmarknaden än för handeln företag-till-företag, och därmed är också riskerna större.

3.2.7. De små och medelstora företagen får trots allt enklare tillgång till marknaderna via Internet genom att kommunikationskostnaderna i princip blir lägre. De tekniska möjligheterna gör också att producenterna lättare kan få information om kunder och deras köpbeteende, så att kunderna kan nås av reklam med större träffsäkerhet och utan det "spill" som är vanligt.

3.2.8. Följaktligen erbjuder Internet i många fall en chans, framför allt ur småföretagens synvinkel. Den elektroniska handeln kommer också att leda till att företagen blir tvungna att satsa på arbetstagarnas specifika kvalifikationer på detta område. För att nå framgång inom e-handeln måste småföretagen se detta som en utmaning och förändra produktionens uppläggning samtidigt som man utvecklar de mänskliga resurserna. Samverkan och forumkonstruktioner kan reducera riskerna.

3.3. Effekter på konsumenternas nivå

I anslutning till att ekonomin går mot en globalisering ger e-handeln ovanligt goda möjligheter för konsumenterna att göra direkta val på alla marknader - något som hittills varit otänkbart - och dra nytta av de mest fördelaktiga priserna eller köpa produkter som annars inte funnits på de nationella marknaderna.

3.3.1. Konsumentmarknaderna kännetecknas allmänt, och särskilt på Internet, av asymmetrisk information. För konsumenten är det i regel kostnadskrävande att skaffa information om alla leverantörer. På dessa marknader har förtroendeaspekten följaktligen stor betydelse. Man kan vänta sig att mellanhänder kommer att spela större roll i framtiden, som rådgivare eller informationssökare.

3.3.2. Lägre kostnader kan emellertid inte slå igenom som bättre priser för slutförbrukarna förrän konkurrensen fungerar. Empiriska undersökningar visar att Internet i princip inte är utsatt för intensivare konkurrens än andra sektorer. Skälet är att marknadskoncentrationen är hög (igenkänningsnivån). Följaktligen är genomlysningen av marknaden stor i teorin men liten i praktiken. Det behöver skapas en ram - särskilt konkurrenspolitiskt och rättsligt - som gör att konsumenten faktiskt kan dra nytta av potentiella fördelar.

3.3.3. Det är kommitténs uppfattning att företagen, regeringarna och Europeiska gemenskapen måste reflektera över nya stimulansformer som stöder systemförenkling och automatisk översättning av språk, som främjar spridning i mindre gynnade befolkningsskikt och som gör Internet till ett instrument som inte bara är till för konsumtion, utan i ökad utsträckning för utbildning och information, och som gagnar alla.

3.3.4. Internet utnyttjas inte bara som ett verktyg för elektronisk handel, utan mer och mer också för utbildning och information. Nätet erbjuder sysselsättningsmöjligheter och bidrar till att tillfredsställa önskemål om förbättrade kunskaper. ESK betonar att utbildningspolitiken måste reagera på denna förändring i efterfrågan, både inom skola och vuxenutbildning, men också på andra områden, till exempel massmedia. Det krävs investeringar i både programvara och utrustning och i upprättande av nätverk. Det är också nödvändigt att utbilda lärare. Utbildningen på detta område kommer att få avgörande betydelse för Europas konkurrenskraft i framtiden.

3.4. Arbetstagare

3.4.1 EU:s medborgare påverkas också i allt högre grad av e-handelns effekter i sin roll som arbetstagare. Man kan vänta sig strukturella förskjutningar av den elektroniska handelns beräknade uppsving, vilket leder till nya kvalifikationskrav på arbetsmarknaden. De väntade strukturförskjutningarna måste åtföljas av motsvarande initiativ för fortbildning och kompetensutveckling och andra åtgärder. Här kommer det inte på något sätt att handla enbart om högkvalificerad arbetskraft. Grund- och fortbildningen måste följaktligen också ta hänsyn till dessa arbetstagare.

3.4.2. Kommittén noterar att utbildningspolitiken måste reagera på de ändrade kraven, både i samband med skolans allmänna utbildning och i fråga om fortbildning för vuxna. Utformningen av dagens utbildningspolitik kommer inte att vara den minst betydelsefulla faktorn för Europas konkurrenskraft i framtiden.

3.4.3. Nya sysselsättningsvillkor kommer att främjas av att det uppstår delvis virtuella företagsstrukturer. Inte minst distansarbete kommer att öka i betydelse genom tillväxten i e-handeln. Arbetsmarknadsparterna bör studera dessa utvecklingstendenser med avseende på konsekvenserna för både arbetstagare och arbetsgivare. Det gäller särskilt att bevaka att arbetsrättsliga skyddsregler följs och att säkerhet och hälsa på arbetsplatsen kan garanteras. Fackföreningarnas tillträde till företagen och representation via företagsråd måste säkerställas.

3.4.4. För arbetstagarna bör det öppnas nya möjligheter inom elektronisk affärskommunikation. Det kommer att ges bättre möjligheter till delaktighet i beslut om man övergår från en hierarkisk struktur till ett nätverk med mindre, relativt självständigt fungerande projektenheter. Det gäller att utveckla och främja chanserna för arbetstagarna.

3.4.5. I sitt yttrande om vitboken om handel tog kommittén ställning till grund- och yrkesutbildningsfrågor. Slutsatserna gäller delvis också elektronisk kommersiell kommunikation.

3.4.6. E-handelns uppsving medför också att arbetskraften får ökad rörlighet. Verksamheter som hittills förlagts till ett företags administrativa centrum flyttas ut till platser där arbetskraften är billigare och den sociala standarden lägre. För att den ökade pressen på arbetstagarna inte skall bli lika hård krävs det, åtminstone på europeisk nivå, nya sociala bestämmelser som förhandlas fram mellan arbetsmarknadens parter och som dessutom ger en garanti på alla områden om att arbetsplatsnormer respekteras i ILO-konventionens anda.

3.4.7. ESK anser det vara viktigt att man etablerar en balans mellan producent-, konsument- och arbetstagarintressen när ramen skapas för den elektroniska handeln. Att alla tre intressegrupperna engageras är en absolut förutsättning för e-handelns samtliga aspekter. Dessutom är det utomordentligt viktigt att stödja arbetsmarknadsparternas gemensamma initiativ för att bemästra strukturomvandlingen. Kommissionen bör genomföra en undersökning av e-handelns (fysiska, psykiska, ekonomiska) effekter på arbetstagarna.

4. Genomförande av inre marknaden för elektronisk handel - hinder och lösningar

4.1. Behovet av klara rättsliga ramar

Den elektroniska handelns potential kan bara utnyttjas fullt ut om det finns en tillförlitlig, överskådlig och beräknelig ram för företag och konsumenter. I och med direktivet om elektronisk handel (2000/31/EG) har man skapat en rättslig ram, särskilt för företagen, som ger dem möjlighet att göra affärer med kunder i andra medlemsstater utan att behöva tillämpa de andra medlemsstaternas lagstiftning. Enligt direktivet finns det dock utrymme för undantag på olika områden. I stället för att främja inre marknaden kan den elektroniska handeln vad gäller detaljhandeln fortfarande komma att kännetecknas av fragmentering inom EU till 15 olika nationella marknader, vilket kommer att begränsa den potential som finns för elektronisk handel i Europa. Kommittén har full förståelse för producenternas situation och nödvändigheten att motverka fragmentering, men anser att man måste gå försiktigt till väga så länge som någon harmonisering på hög nivå inte har genomförts.

4.1.1 För företagen är det ofta nödvändigt att säkerställa avtalsparternas identitet. Det är också avgörande för e-handeln att det finns garantier för att överförda data är oförändrade. Detta blir möjligt genom elektroniska signaturer. Ramvillkoren för detta etablerades i ett direktiv om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer (1999/93/EG). Hittills har de emellertid inte kommit att spela någon nämnvärd roll.

4.1.2. Genom detta e-handelsdirektiv undanröjs många hinder för dem som erbjuder produkter och tjänster. Fortfarande finns det ingen enhetlig ram, beroende på den inkonsekvens som orsakas av att telekomtekniken konvergerar inbördes och i relation till media. En ny regelram för kommunikationsinfrastruktur och sammanhängande tjänster bör framför allt inriktas på att främja och varaktigt säkra en öppen och konkurrenskraftig marknad för kommunikationstjänster.

4.1.2.1 Kommissionens grönbok om konvergens (KOM(1997) 623 slutlig) är ett led i inledningen av denna diskussion. I kommissionens kommunikationsöversyn 1999 (KOM(1999) 539 slutlig) föreslås exempelvis horisontella regler för kommunikationsinfrastrukturen. Ekonomiska och sociala kommittén rekommenderar dessa initiativ i sitt yttrande och menar att dessa diskussioner snarast måste vidareutvecklas så att företag och konsumenter kan få en säker och tillförlitlig ram. Det reformpaket för telekomområdet som kommissionen lade fram i juli 2000 är en insats i denna riktning. Med avseende på konvergensen av telekommunikation, media och informationsteknik bör det vara en enhetlig rättslig ram som gäller för samtliga överföringsnät och överföringstjänster. Det är positivt att den nya rättsliga ramen syftar till att underlätta prognoser och skapa bättre överenstämmelse med den allmänna EU-lagstiftningen på konkurrens- och konsumentskyddsområdet.

4.1.3. På telekommunikationernas område lyckades man tidigare skapa en konkurrenspolitisk ram. Nu gäller det att slå in på samma väg på andra områden.

4.1.4. Den digitala ekonomin karakteriseras av höga investeringskostnader i början av en utveckling (höga fasta kostnader). Dessa investeringar görs ofta i immateriella tillgångar. Däremot är distributionskostnaderna mycket låga. Därför är det förståeligt att producenterna ägnar stor uppmärksamhet åt skydd av immateriella rättigheter, upphovsrätten. I detta sammanhang vill Ekonomiska och sociala kommittén emellertid framhålla att man inte får försumma konsumenternas berättigade intressen och önskemål, till exempel möjligheten att göra inspelningar för privat bruk (t.ex. TV-sändningar med tidsförskjutning). Rådet har fattat beslut om den gemensamma ståndpunkten avseende upphovsrätten.

4.2. Förtroendet för elektronisk handel

Konsumenterna tvekar ofta att köpa varor och tjänster via Internet eftersom det råder oklarhet om produkternas egenskaper, eventuella extrakostnader och gällande lagstiftning. Konsumenterna upplever osäkerhet om huruvida varorna är felfria, levereras i tid och om de har möjlighet att snabbt, effektivt och på rimliga villkor byta varan eller få den ersatt vid olika problem (särskilt genom defekter och missnöje med varan). Till detta skall läggas att de tekniska systemen sällan är användarvänliga.

4.2.1. Konsumenterna är också rädda för bedrägeri, säkerhetsbrister - särskilt vid betalning - och bristande skydd av personuppgifter.

4.2.2. Personer som vill handla on-line stöter på situationer som de inte känner igen från vanliga inköp i butiker eller via postorder. Vid inköp i en butik eller beställning från en katalog vet konsumenten i regel vem han har att göra med. På Internet däremot finns det hemsidor som inte ger några uppgifter om leverantören. Vid klagomål på varor eller tjänster är det därför ofta svårt att lokalisera leverantören, skicka tillbaka produkterna eller ge domstolen en adress för eventuell stämning.

4.2.3. Ofta beror konsumenternas bristande förtroende också på att de inte förstår hela sammanhanget. Gemenskapen, medlemsstaterna, näringslivet och konsumentorganisationerna måste ge allmänheten den information som den behöver för att fatta självständiga beslut under eget ansvar.

4.2.4. För att e-handeln skall kunna utvecklas måste systemen och betalningarna vara enkla och säkra, och konsumenterna måste kunna lösa problem och tvister snabbt, billigt och effektivt.

4.2.5. EU har erkänt att det krävs ett säkert ramverk för att kunderna skall kunna utnyttja den elektroniska handelns alla fördelar. Det krävs bestämmelser beträffande minimiinformation om leverantören, priser, leveranskostnader, skatter och avgifter, bytesrätt, märkning och reklam.

4.2.6. Utöver ett stort antal förtroendeskapande åtgärder i form av rättsliga ramvillkor finns de viktigaste bestämmelserna i direktiv 97/7/EG om konsumentskydd i samband med distansavtal, vilket redan har genomförts, och i direktiv 2000/31/EG om elektronisk handel.

4.2.7. Nätet av skyddsföreskrifter är dock ofullständigt. Viktiga tjänsteområden (däribland fritidstjänster som t. ex. resor) är fortfarande undantagna från viktiga bestämmelser i direktivet om distansförsäljning. Särskilt allvarligt är att det saknas adekvata rättsliga ramvillkor för distansförsäljning av finansiella tjänster.

4.2.8. ESK framhöll i sitt yttrande (CES 458/1999) om förslaget till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster att de finansiella tjänsternas speciella karaktär och immateriella beskaffenhet, i kombination med deras omvittnade komplexitet och betydelse för konsumenterna, inte bara motiverar att man lägger fram förslag om nya bestämmelser, som inte bara är en avspegling av de allmänna bestämmelser som gäller för distansförsäljning, utan även att man åstadkommer ett starkt konsumentskydd på de områden som skall harmoniseras.

4.2.9. Det är tänkbart att en allmän tillämpning av ursprungslandsprincipen, vilket föreslås i direktivet om elektronisk handel, kan komma att ställa konsumenterna inför nya reklammetoder eller produkter (t.ex. läkemedel) som de tidigare inte har känt till, vilket kan skapa osäkerhet. På sådana områden måste man därför eftersträva högre harmoniserade standarder.

4.2.10. ESK framför därför följande rekommendationer:

- De viktigaste bestämmelserna i distansförsäljningsdirektivet bör utvidgas till andra tjänster, och man bör snarast möjligt utforma motsvarande bestämmelser för tjänsterna i fråga.

- Beslutsprocessen när det gäller direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster bör påskyndas. Till grund för detta ligger framför allt diskussionerna i ministerrådet om frågan om en fullständig harmonisering och möjliga undantag. Som ESK påpekade i sitt yttrande från april 1999 bör direktivet ha genomförts senast den 30 juni 2001.

- Direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster bör innehålla minimikrav om information, en lämplig ångertid, begränsning av vissa verksamhetsformer och ett enkelt och effektivt återbetalningssystem.

- Det krävs också rambestämmelser på områden som inte omfattas av direktivet om elektronisk handel, däribland rambestämmelser för alternativa tvistlösningsförfaranden, frågor som rör oskälig marknadsföring och kriterier för självreglering. Sådana regler skulle kunna ligga till grund för införandet av "Eurocodes", till exempel på marknadsföringsområdet. De skulle ge konsumenterna större förtroende för självreglerande insatser.

- Vid konsumenthandel bör leverantören bära ansvaret för förlust eller bristfällig överföring av uppgifter.

4.3. Uppförandekodex och kvalitetsmärkning

4.3.1. En uppförandekodex till vägledning för företagen kan bidra till att öka konsumenternas förtroende för elektronisk handel. För att inte bromsa inre marknaden bör man i samarbete med konsumentorganisationer och företrädare för industrin och handeln först och främst utforma jämförbara normer och principer på gemenskapsnivå. Organ som kontrollerar efterlevnaden av dessa normer bör främjas.

4.3.2. Kvalitetsmärkning av företag kan också bidra till att upplysa konsumenterna om varans kvalitet och leverantörens tillförlitlighet. Kvalitetsmärkningen bör ge konsumenterna säkerheten att handla via Internet på kundvänliga villkor.

4.3.3. I detta sammanhang är det viktigt att använda stränga urvalskriterier och se till att leverantörerna faktiskt uppfyller dem.

4.3.4. ESK anser att övervakningskriterierna och certifieringssystemet bör utformas i samarbete med konsumentorganisationer och företrädare för industrin och handeln på internationell nivå för att så många som möjligt skall acceptera och använda kvalitetsmärkning. Nationella kvalitetsmärken bör uppmuntra till en sådan utveckling. Många olika certifieringar skapar mer förvirring än klarhet och gör den inre marknaden mindre effektiv.

4.4. Utomrättslig tvistlösning och verkställighet

4.4.1. När det uppstår tvister mellan konsumenter och leverantörer vid gränsöverskridande handel är det bättre för båda parter att tvisten löses innan den går till domstol. I detta sammanhang är det viktigt att leverantören behandlar klagomål på ett strukturerat sätt.

4.4.2. En rättvis och enkel tvistlösning är viktig för den gränsöverskridande handeln. Konsumenternas vilja att handla över gränserna beror också på om de vid tvister rent faktiskt har möjlighet att försvara sina rättigheter på rimliga villkor. Initiativ för att främja utomrättslig tvistlösning kan bidra på ett väsentligt sätt i detta sammanhang.

4.4.3. Kommissionen och medlemsstaterna måste därför snarast införa gränsöverskridande mekanismer för lösning av konsumenttvister. Dessa förfaranden måste dock vara valfria och får således inte vara ett villkor för att avtal skall slutas. De får inte heller utesluta möjligheten att senare avgöra tvisten i domstol.

4.4.4. Liknande kvalitetskrav bör gälla förfaranden för utomrättslig tvistlösning i medlemsstaterna. Det skulle gynna den inre marknadens funktionssätt och bidra till att konsumenterna utnyttjar dessa förfaranden. Det krävs därför jämförbara normer och principer på europeisk nivå. Kommittén framhåller också att man för att undvika missbruk måste säkerställa att det finns instanser som ansvarar för ackreditering eller licensiering och tillsyn.

4.4.5. I övrigt finns det en lång rad frågor att ta upp i detta sammanhang (vilken lagstiftning som skall gälla vid utomrättsliga förfaranden, vilka språk osv.).

4.4.6. Konsumenternas möjligheter att genomdriva sina krav i domstol är emellertid också en förutsättning för att sådana tvistlösningsförfaranden skall fungera.

4.4.7. Möjligheten att gå till domstol samt säkra ramvillkor är viktiga förutsättningar för att konsumenterna skall acceptera elektronisk handel. I december 2000 slog rådet fast i sin förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, däribland handelsområdet, att konsumenten vid gränsöverskridande elektronisk handel kan klaga eller vända sig till domstol i sitt eget hemland. Den gränsöverskridande verkställigheten måste dock förbättras ytterligare (stämningsförfaranden, utmätning osv.).

4.4.8. Kommittén är medveten om att det krävs en hög konsumentskyddsnivå, men uppmärksammar dock vikten av att undvika att EU:s marknad för elektronisk handel fragmenteras genom en uppsjö av nationella regler som medför begränsningar av konkurrens och innovationer.

4.5. Konkurrens

Den elektroniska handelns marknadsstruktur befinner sig i en mycket dynamisk utveckling. Genom "lock-in-effekter" och nätverkseffekter kan det snabbt uppstå oligopol eller monopol. Här spelar tidsfaktorn en större roll än i andra branscher. Det ställer nya krav på konkurrenspolitiken, och den nya utvecklingen måste följas med vaksamhet.

4.5.1. Konkurrensvillkoren på europeisk nivå måste säkerställa att små Internetoperatörer, som i allmänhet är bra på att anpassa sig till användarnas behov, kan överleva för att skapa förutsättningar för en välbalanserad utveckling inom branschen.

4.5.2. Förutsättningen för detta är att det på alla områden finns tillräckligt många aktörer på en marknad där det råder fri konkurrens. Det gäller inte bara Internettjänster utan framför allt också leverantörer av Internetinfrastruktur.

4.5.3. Den europeiska konkurrenspolitiken står således inför en rad nya utmaningar:

- Varor och tjänster erbjuds i dag parallellt på den traditionella och - via Internet - på den virtuella marknaden. Det blir svårare och svårare att avgränsa de relevanta marknaderna och det behövs klara bedömningskriterier samt ett närmare samarbete med konkurrensmyndigheter på alla kontinenter.

- Information om bl.a. pris, råvaror och kvantiteter utväxlas via B2B-plattformar. Det är svårt för konkurrensmyndigheterna att avgöra om vissa aktörer därmed ingår konkurrensbegränsande avtal eller bedriver otillåten samordning.

- På grund av nätverkseffekten och det enorma investeringsbehovet finns det bland Internetföretag en större tendens till koncentration och marknadsdominans än på traditionella marknader. Det gäller inte bara tjänsteföretag utan också och framför allt leverantörer av Internetinfrastruktur eller så kallade "content providers".

- Infrastrukturen på Internet domineras således redan av ett fåtal företag, som planerar fusioner. Dessa infrastrukturer är dessutom koncentrerade till USA, och en stor del av den transeuropeiska Internettrafiken går via USA. De europeiska konsumenterna måste därför i fråga om säkerhet och tillförlitlighet förlita sig på transatlantiska förbindelser.

- Konkurrensmyndigheterna måste garantera att de marknadsaktörer som fastställer industriella standarder för elektronisk handel inte drar fördel av sin ställning eller uppnår marknadsdominans.

- Organiseringen och styrningen av Internet är i detta sammanhang helt avgörande. EU måste i de europeiska konsumenternas och företagens intresse ta upp frågan om de europeiska konkurrensmyndigheterna kan främja en konkurrensneutral organisering av Internet.

4.6. Säkra och billiga betalningssystem

4.6.1. Välfungerande, billiga och säkra betalningar är en förutsättning för att inre marknaden för elektronisk handel skall fungera. I vissa medlemsstater är förtroendet för betalningar med kreditkort mycket svagt bland konsumenterna. Den europeiska lagstiftningen har dock bidragit till att förtroendet kan förstärkas. Tack vare distansförsäljningsdirektivet är det nu kreditkortsföretagen som ansvarar för riskerna vid bedrägerier (olaglig användning av någon annans kreditkort eller kreditkortsnummer).

4.6.2. Så kallade "prepaid cards" utgör dessutom en möjlighet för konsumenterna att betala anonymt och är nu även tillgängliga för nya grupper av konsumenter (ungdomar) som på grund av bristen på tillgång till betalningsmedel (kreditkort) tidigare inte fått tillträde till e-handeln.

4.6.3. ESK:s kommentarer och rekommendationer

- Välfungerande betalningsmedel för betalning av mindre belopp bör utvecklas.

- Av en undersökning som kommissionen genomförde i mars 2000 framgår att utgifterna i samband med gränsöverskridande banköverföringar är för höga. Det är viktigt att gränsöverskridande betalningar av småbelopp inom en snar framtid kan utföras snabbare och att utgifterna för slutkonsumenten reduceras avsevärt.

- Det finns behov av bestämmelser för så kallade "smart cards" (t.ex. beträffande vilka uppgifter som skall lagras).

- Säkra standarder för betalning med kreditkort finns redan (SET) men används sällan av företagen (delvis på grund av de höga kostnaderna).

- Kommissionen uppmanas att införa enhetliga regler beträffande bevisbörda vid olaglig användning av kreditkort och kreditkortsnummer samt beträffande kriterier för ersättning. Det finns dessutom behov av bestämmelser om ersättning från kreditkortsföretagen när leverantören inte uppfyller de villkor som fastställts i avtalet (ingen eller felaktig leverans).

4.7. Anpassning av beskattningssystemet

4.7.1. Bestående skattehinder och skattesnedvridningar blir alltmer märkbara genom den gränsöverskridande elektroniska handeln. Konkurrensen mellan de olika skattesystemen ökar därmed också framför allt vad gäller mervärdeskatten.

4.7.2. Kommissionen har nu i sitt förslag till rådets förordning (KOM(2000) 349 slutlig) lagt fram nya bestämmelser om beskattning av indirekt elektronisk handel.

4.7.2.1. I de fall privatpersoner köper varor via Internet och får dessa levererade på traditionellt sätt finns inte behov av särskilda bestämmelser. I dessa fall uppstår inte problem med hänsyn till omsättningsskatter som inte skulle bli aktuella även utan e-handel.

4.7.2.2. Enligt planerna skall nya bestämmelser antas för att täcka on-line-leveranser av digitala produkter, i synnerhet till slutkonsumenten. Elektronisk leverans betraktas som leverans av tjänst. I de fall leveransen utförs av ett företag med säte i tredje land till en kund i gemenskapen, sker beskattningen i EU.

4.7.3. ESK anser att en internationellt gångbar statlig ram för elektronisk handel bör fastställas snarast. Det nuvarande konkurrensmässiga handikapp som företag inom EU har i förhållande till företag i tredje land bör elimineras. En sådan ram är nödvändig både på grund av faran för skattesvinn, som gör att skatteunderlaget undergrävs, och för att förhindra skadlig skattekonkurrens, som kan försvaga EU:s ställning i världshandelssystemet. ESK välkomnar därför kommissionens förslag om mervärdesskatt på elektronisk handel. Dessutom anser kommittén att den stationära handeln inte får förfördelas på grund av beskattningsreglerna inom den elektroniska handeln.

4.8. Tillträde och tillträdeskostnader

4.8.1. Hur fort användningen av elektroniska hjälpmedel för kommunikation och handel utbreder sig är även en kostnadsfråga. I vissa länder är priserna för att få tillgång till, köpa, ansluta sig och använda relevanta hjälpmedel ett hinder för en snabb utbredning eftersom de fortfarande är för höga i jämförelse med andra utgifter för en genomsnittsfamilj. Faran för att samhället kan splittras (den digitala klyftan) måste även tas i beaktande.

4.8.2. Möjligheterna att undvika denna fara beror på hur man lyckas undanröja vissa hinder som framför allt drabbar dem som skulle kunna dra stor nytta av den nya tekniken och den elektroniska handeln som t.ex. äldre, sjuka och rörelsehindrade.

4.8.3. Det återstår ännu mycket att göra inom ramen för den europeiska forskningen både vad gäller datorutrustning och utvecklingen av lämpliga program. Vissa problem som hittills varit omöjliga att lösa har kunnat undanröjas, som t.ex. användningen av engelska som framför allt i romanska länder har haft en avskräckande inverkan. Snabba och pålitliga automatiska översättningssystem skulle kunna lösa problemet med svårförståeliga kontraktsklausuler som kan bli en fälla för många köpare.

4.8.4. Särskilt viktigt är tillträdet till infrastruktur och tjänster. En sammankoppling av näten är i detta sammanhang viktigt för utvecklingen av tjänsternas konkurrenskraft och driftskompatibilitet.

4.8.5. Bestämmelser om tillträde och samtrafik utgör en betydande rättslig ram både för nya och redan etablerade företag på marknaden när de skall ta beslut rörande investeringar. En hög grad av rättssäkerhet är ytterst viktigt på detta område. På grund av den särskilda situationen som råder på kommunikationsmarknaden är det nödvändigt att även operatörer som inte har ett betydande inflytande på marknaden även omfattas av vissa bestämmelser för att säkerställa en rättvis konkurrens på samtliga områden på marknaden. Detta gäller framför allt skyldigheten att förhandla om samtrafik och tillträde.

4.8.6. Kommittén föreslår följande

- Om marknaden inte kan garantera tillträde till infrastruktur och tjänster måste lämpliga ramvillkor fastställas genom politiska åtgärder.

- Kommittén anser att man genom en rad åtgärder bör säkerställa en skälig tillgång till kommunikation och elektronisk handel. Till dessa räknas målinriktade främjande åtgärder, erbjudanden från telefonbolag (t.ex. apparater som man kan hyra) och mer konkurrens vad beträffar tillträde till lokala nät.

- Kommissionen har lagt fram ett förslag till förordning som fastställer att kunderna skall ha fritt tillträde till nätet. På så sätt är det tänkt att konkurrensen skall öka på detta område. Det är dock viktigt att se till att dessa bestämmelser inte leder till kapacitetsstörningar och flaskhalsar.

- I och med att priserna för förhyrda förbindelser fortfarande är relativt höga, är det nödvändigt att vidta åtgärder framför allt på nationell nivå. Om detta inte ger resultat bör man på EU-nivå tillämpa konkurrensreglerna så strikt som möjligt.

- Med avseende på den tekniska utvecklingen och tillnärmningen av tjänster måste konceptet allmännyttiga tjänster hela tiden omprövas för att se om det motsvarar dagens behov. Med tanke på att definitionen av allmännyttiga tjänster blir allt vidare i gemenskapslagstiftningen har kommissionen föreslagit att kriterier fastställs och att mekanismer införs för en regelbunden omprövning med hänsyn till begreppets dynamiska och föränderliga karaktär. Vidare anser kommittén att även snabba Internettjänster måste omfattas av den eventuellt vidare definitionen av allmännyttiga tjänster.

4.9. Privatliv och skydd av personuppgifter

En av anledningarna till att konsumenterna är tveksamma till elektronisk handel är att de är oroliga för att deras privatliv skall äventyras och kränkas när de använder Internet. Ett otal uppgifter samlas och bearbetas i samband med elektronisk handel och kan spåras. Direktivet (1995/46/EG) om skyddet av personuppgifter utgör ett ramverk för att säkerställa både ett uppgiftsskydd och ett fritt flöde av uppgifter i EU.

4.9.1. Det visar sig dock att uppgiftsskyddet inte alltid fungerar i praktiken. Insamling av uppgifter utan tillstånd och upprättande av användarprofiler förekommer ofta. Rätten till skydd av privatlivet får dock inte ifrågasättas, vilket innebär att personuppgifterna skulle begränsas till dem som är absolut nödvändiga för de berörda företagen och för transaktionen.

4.9.2. Användningen av "cookies" som är en förutsättning för att få tillträde till många webbsidor (och för att samla in information om användarnas vanor) kan även leda till att privatlivet kränks i avgörande utsträckning.

4.9.3. Kommittén kräver därför följande

- Gemenskapen måste främst prioritera skyddet av uppgifter.

- Kommissionen bör uppmana medlemsstaterna att påskynda genomförandet av uppgiftsskyddslagen.

- Kommissionen bör främja initiativ som gör allmänheten medveten om denna fråga.

- Konsumenterna måste få stöd för att kunna kontrollera flödet av uppgifter.

- Det är nödvändigt att direktivet om uppgiftsskydd för telekommunikationer anpassas till de nya tekniska och ekonomiska förutsättningarna för att säkerställa uppgiftsskydd för alla former av modern kommunikation (från uppgiftsskydd när man telefonerar till uppgiftsskydd när information överförs i allmänhet, lokaliseringsuppgifter, inskränka möjligheterna att använda uppgifter för reklamåtgärder, bestämmelser om "electronic profiling").

Bryssel den 24 januari 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) KOM(2000) 384 slutlig, KOM(2000) 385 slutlig, KOM(2000) 386 slutlig, KOM(2000) 392 slutlig, KOM(2000) 393 slutlig, KOM(2000) 394 slutlig, KOM(2000) 407 slutlig.

(2) Meddelande från kommissionen: Strategier för arbetstillfällen i informationssamhället (KOM(2000) 48 slutlig).