3.2.5 Sammanfattning om rättssystemens kvalitet I 2017 års resultattavla granskas de faktorer som bidrar till rättssystemens kvalitet: att det är enkelt att få tillgång till rättssystemet samt att det finns lämpliga resurser, effektiva analysverktyg och lämpliga standarder. Tillgänglighet I den här upplagan görs en mer ingående granskning av rättssystemens tillgänglighet från användarnas perspektiv, det vill säga medborgarna, konsumenterna och företagen. De flesta medlemsstaterna lämnar information på internet om sina rättssystem (diagram 20). Det finns emellertid utrymme för förbättringar av denna informations användarvänlighet, till exempel genom webbsidor som är tillgängliga för synskadade eller som erbjuder interaktiva verktyg med hjälp av vilka medborgarna kan ta reda på om de har rätt till rättshjälp. Tillgängligheten till domar i alla instanser i civilrättsliga, handelsrättsliga och förvaltningsrättsliga mål kan också förbättras (diagram 27). Det är bara 17 medlemsstater som offentliggör alla de högsta domstolarnas domar i civilrättsliga, handelsrättsliga och förvaltningsrättsliga mål. Tillgången till rättshjälp och domstolsavgifternas storlek har stor påverkan på tillgången till rättslig prövning, i synnerhet för medborgare som lever i fattigdom. I den här upplagan granskas i vilken utsträckning rättshjälpssystemen stöder konsumenterna i tvister med företag om höga belopp (6 000 euro) och låga belopp (belopp som motsvarar Eurostats fattigdomströskel). Diagram 21 visar att konsumenter med inkomster som understiger Eurostats fattigdomströskel inte får rättshjälp i en del medlemsstater. Svårigheten att få rättshjälp kan vara särskilt avskräckande när domstolsavgifterna utgör en betydande del av fordringsbeloppet (diagram 22). En korrekt användning av IKT i domstolarna bidrar till att påskynda förfarandena och sänka kostnaderna. I en medlemsstat sparade man till exempel 4,5 miljoner euro 2016 (mer än 2 % av budgeten för domstolarna) genom en reform som innebar att domstolarna kan översända handlingar till parterna på elektronisk väg och skicka de återstående pappersdokumenten med hjälp av ett centraliserat postsystem. Resultattavlan visar att det inte finns möjligheter att inge krav på elektronisk väg och följa handläggningen av mål via internet i alla medlemsstater (diagram 23). En undersökning om den faktiska användningen av IKT mellan domstolar och jurister visar att användningen av IKT-verktyg är utbredd i 10 av de 20 medlemsstater som omfattades av undersökningen (diagram 24). De används oftast för allmän kommunikation med domstolarna. Undertecknande av dokument och ingivande av krav, stämningar och bevisning på elektronisk väg förekommer något mindre frekvent. I åtta av tio medlemsstater där juristerna rapporterar att IKT-användningen är betydligt mindre är det vanligast uppgivna skälet att verktygen inte är tillgängliga. I mindre utsträckning anförs dåliga erfarenheter av IKT Om man tittar närmare på de kanaler som konsumenterna använder för att framföra klagomål på företag (det vill säga om klagomålen framförs via domstolar, offentliga myndigheter, utomrättsliga mekanismer eller konsumentorganisationer) visar det sig att den vanligaste kanalen är offentliga myndigheter, följd av domstolarna och utomrättsliga mekanismer (diagram 29). Främjandet och skapandet av incitament för frivillig användning av alternativa tvistlösningsmetoder ökar i alla medlemsstater jämfört med tidigare år (diagram 30). Det stora antal klagomål som lämnas in via den nyligen inrättade (ODR ) plattformen för tvistlösning på internet visar att konsumenterna är beredda att använda alternativa tvistlösningsmetoder. I de flesta medlemsstaterna är en betydande del av de klagomål som lämnas in via plattformen gränsöverskridande tvister (diagram 31). Resurser Ett högkvalitativt rättssystem kräver en lämplig nivå av ekonomiska resurser och personalresurser samt att domarna får en lämplig utbildning och att det finns mångfald och en jämn könsfördelning bland domarna. Resultattavlan visar följande: Vad gäller ekonomiska resurser visar uppgifterna att kostnaderna för rättsväsendet per invånare ökade i över hälften av medlemsstaterna 2015 (diagram 32). Ett fåtal medlemsstater som står inför särskilda utmaningar har emellertid minskat sina budgetar. Medlemsstaterna använder oftast historiska eller faktiska kostnader som underlag för resursfördelningen till rättsväsendet i stället för att utgå ifrån den faktiska arbetsbelastningen eller domstolarnas framställningar (diagram 34). Könsfördelningen bland domare vid domstolar i första och/eller andra instans är fortsatt i allmänhet god eller på väg att jämnas ut (diagram 36). Vid de högsta domstolarna går utvecklingen emellertid i motsatt riktning i en del medlemsstater, även om de flesta stater rör sig mot en jämn könsfördelning (diagram 37). När det gäller utbildning av domare verkar de flesta medlemsstaterna inse vikten av kontinuerlig utbildning (diagrammen 39 och 40), men det finns ett behov av att erbjuda mer diversifierad utbildning. Fortbildning i rättsliga färdigheter (domarhantverket), IT-kunskaper, domstolsförvaltning och domaretik finns inte i alla medlemsstater (diagram 41). Dessutom tillhandahåller vissa medlemsstater inte utbildning om kommunikation med parterna och pressen (diagram 42). Europeiska nätverket för rättslig utbildning inrättade 2016 ett kortsiktigt utbytesprogram för domstolsordföranden och chefsåklagare med inriktning på till exempel förändringshantering och IKT. Utvärderingsverktyg Verktyg för övervakning och utvärdering av domstolarnas verksamhet finns i alla medlemsstaterna (diagram 43), men alla medlemsstater har inte alla verktyg. Den fulla potentialen hos IKT-systemen för hantering av mål måste tas till vara bättre i många medlemsstater (diagram 44), så att de kan generera statistik och tjäna olika andra syften och så att de tillämpas konsekvent inom hela rättssystemet. I vissa medlemsstater möjliggör till exempel inte IKT-verktygen hantering av eftersläpningar, däribland identifiering av särskilt gamla ärenden. Vissa medlemsstater har däremot system för tidig varning för att upptäcka felaktigheter eller bristande efterlevnad av standarder för handläggning av mål, vilket gör det möjligt att hitta lösningar i tid. I en del medlemsstater är det fortfarande inte möjligt att garantera en uppgiftsinsamling som täcker hela landet och alla rättsliga områden. Regelbunden användning av undersökningar är ett viktigt sätt att skapa förståelse för hur användare och yrkesutövare ser på rättssystemet. Omkring hälften av medlemsstaterna genomförde undersökningar 2015 (diagram 45). Alla medlemsstater som genomförde undersökningar följde också upp dem, men uppföljningarnas omfattning varierar kraftigt. Det vanligaste är att man använder undersökningsresultaten som underlag för en årsrapport på lokal eller nationell nivå (diagram 46). I många medlemsstater offentliggör domstolarna undersökningar om kundnöjdhet. Standarder Standarder kan förbättra rättssystemens kvalitet. I denna upplaga granskas vissa standarder som syftar till att förkorta handläggningstiderna och förbättra informationen till parterna mer i detalj. De flesta medlemsstaterna använder standarder för handläggningstider. Vissa medlemsstater som har särskilda utmaningar i fråga om effektiviteten använder dock inte sådana standarder för närvarande. De vanligast förekommande standarderna är de som rör tidsfrister (till exempel den tid som åtgår mellan det att ett mål registreras och det första hörandet). Standarder för tidsramar (till exempel att en viss i förväg fastställd andel mål ska genomföras inom en viss tid) och eftersläpning används i mindre omfattning (diagram 47). Det är domstolsväsendet som har huvudansvaret för övervakningen av att standarderna följs (diagram 48). Bristande efterlevnad av standarder kan ge upphov till olika slags uppföljningsåtgärder. Det vanligaste är att den berörda domaren ombeds att rapportera och/eller diskutera frågan, men andra konsekvenser kan vara att en domstol tillförs personella eller ekonomiska resurser eller får tillfällig hjälp av särskilda domare eller att domstolsförvaltningen omorganiseras (diagram 49). De flesta medlemsstaterna har standarder för informationen till parterna om hur deras mål fortskrider, tidsplanen för målen och potentiella förseningar (diagram 50). Skillnaderna mellan medlemsstaterna består främst i de metoder som används. En del medlemsstater har system för automatiska utskick av e-postmeddelanden eller sms med information om förseningar, tidsplaner eller hur målen fortskrider i allmänhet. Andra ger helt enkelt tillgång till informationen via internet under handläggningen av målet, medan ytterligare andra överlåter till domstolarna att besluta om informationslämnandet. System med automatiserad information från domstolarna är mer medborgarvänliga än system som kräver åtgärder från parternas sida.