[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.2.2007

SEK(2007) 140 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Maltas uppdaterade konvergensprogram för 2006–2009

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

ALLMÄN BAKGRUND

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Maltas första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig om programmet den 5 juli 2004 på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Maltas konvergensprogram, som lades fram den 7 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade konvergensprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Landets ställning när det gäller paktens korrigeringsaspekt (förfarandet vid alltför stora underskott).

3. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet).

4. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Efter en period av stark ekonomisk tillväxt under andra hälften av 90-talet avtog takten i Maltas ekonomiska utveckling påtagligt mellan 2001 och 2005[2]. Även om en ogynnsam konjunkturutveckling bidrog till detta, finns det också inhemska strukturella svagheter – vars verkningar förstärkts av att tillverkningen är koncentrerad till ett fåtal sektorer – som har lett till att Malta undan för undan förlorat i konkurrenskraft gentemot omvärlden. Detta har lett till sjunkande exportvolymer och en ökning av underskottet i betalningsbalansen som under 2005 motsvarade cirka 11 % av BNP. Skattningar av tillväxten av den totala faktorproduktiviteten (TFP) kan fånga in ”kvalitetsaspekter” hos produktionsfaktorerna, men lågt TFP under de senare åren förefaller ha varit en ytterligare orsak till den svaga ekonomiska tillväxten i Malta. Under senare tid har Malta noterat underskott i de offentliga finanserna. Även om det har gjorts flera försök som lett till att skuldkvoten minskat sedan 1998, har anpassningarna inte alltid varit varaktiga. Under större delen av tiden har anpassningen uppnåtts genom intäktsökningar, men under de senaste åren har den uppnåtts genom en utgiftskontroll som bör kunna bidra till en mer bestående konsolidering. Trots att de insatser som gjorts nyligen för att minska de samlade utgifterna har varit framgångsrika, finns det dock vissa utgiftsposter – t.ex. de som gäller vård och social trygghet – där tendensen har varit stigande mellan 1998 och 2004.

Förfarandet vid alltför stora underskott när det gäller Malta

Den 5 juli 2004 antog rådet ett beslut enligt vilket Malta hade ett alltför stort underskott i den mening som avses i artikel 104.6. Rådet riktade samtidigt en rekommendation enligt artikel 104.7 till Malta där det preciserades att det alltför stora underskottet måste korrigerats senast 2006. Malta rekommenderades bland annat att vidta kraftfulla åtgärder, särskilt av strukturell natur, för att rationalisera och minska utgifterna. Vidare rekommenderade rådet Malta att hejda ökningen av skuldkvoten under 2005 och därefter minska skuldsättningen.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 14 mars 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet för perioden 2005–2008. Rådet framhöll att ”programmet på det hela taget är förenligt med kravet att korrigera det alltför stora underskottet senast 2006.” Rådet uppmanade Malta att ”[m]ed kraft genomföra åtgärderna i 2006 års budget och säkerställa att det alltför stora underskottet korrigeras [under det innevarande året] i överensstämmelse med det uppdaterade konvergensprogrammet och säkerställa att en budgetkonsolidering, som syftar till att nå programmets mål på medellång sikt, upprätthålls efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats”, att ”[s]äkerställa att skuldkvoten minskar och i tillfredsställande takt närmar sig fördragets referensvärde på 60 % av BNP från och med år 2006” och att ”[f]örbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att göra ytterligare framsteg i fråga om utformningen och genomförandet av pensionsreformen.”

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006

Rapporten om genomförandet av Maltas nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 15 oktober 2006. I Maltas nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: de offentliga finansernas hållbarhet, konkurrenskraften, miljön, sysselsättningen och utbildningen. Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [3] ) framgår att Malta gör goda framsteg i genomförandet av sitt nationella reformprogram. Det har gjorts stora framsteg när det gäller hållbarheten i de offentliga finanserna, som av myndigheterna ses som avgörande för att uppnå ökad tillväxt och fler arbetstillfällen och för att kunna anta euron som valuta. Ansträngningarna för att genomföra åtgärder på det mikroekonomiska planet och på sysselsättningsområdet har varit mer måttliga.

Mot bakgrund av de påvisade starka och svaga sidorna rekommenderades Malta att vidta åtgärder på följande områden: ökning av konkurrenskraft och minskning och omdirigering av det statliga stödet, stimulanser för att få fler personer till arbetsmarknaden, åtgärder mot svartarbete och förändringar av skatte- och förmånssystemen.

Faktaruta: De viktigaste punkterna som omfattas av bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[4]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[5], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997om Maltas uppdaterade konvergensprogram för 2006–2009

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[6], särskilt artikel 9.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

5. Den 27 februari 2007 granskade rådet Maltas uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2006–2009.

6. Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet väntas tillväxten av reala BNP hålla sig kring 3 % under programperioden. Mot bakgrund av nu tillgängliga uppgifter förefaller detta scenario bygga på antaganden om gynnsam tillväxt för år 2007 – och för tiden därefter till och med en utpräglat gynnsam tillväxt, särskilt till följd av att utrikesbalanserna förväntas utvecklas förmånligt på medellång sikt. Om nettoexporten utvecklas mindre gynnsamt på medellång sikt än vad som förutses i programmet kan det underskott i handelsbalansen som noterats under de senare åren komma att förvärras.

7. Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas underskottet i den offentliga sektorns finanser för 2006 uppgå till 2,9 % av BNP, vilket kan jämföras med målet på 2,7 % av BNP i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. Det uppskattade resultatet för 2006 i den nya uppdateringen (2,6 % av BNP) är lägre än vad som förutsågs i kommissionens höstprognos 2006, men förefaller rimligt med hänsyn till de nya uppgifterna om BNP-tillväxten och om in- och utbetalningsflödena i de offentliga finanserna.

8. Den strategi för de offentliga finanserna som skisseras i uppdateringen syftar till att få ned underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP under 2006 och därefter sträva efter en konsolidering. Enligt uppdateringen skulle underskottet i de offentliga finanserna minskas gradvis och senast 2009 förbytas till ett i stort sett balanserat saldo. På grund av en beräknad minskning av räntetrycket väntas det primära överskottet nå 3,25 % av BNP senast 2009. Denna utveckling skall åstadkommas genom en nedskärning av den primära utgiftskvoten med nästan 5,75 procentenheter av BNP, vilket mer än väl kompenserar en minskning av inkomstkvoten med nästan 3,75 procentenheter av BNP. Trots att de samlade utgifterna framgångsrikt har kunnat begränsas har vårdutgifterna tenderat att stiga under de senare åren. Engångsåtgärder för att minska underskottet kommer att utnyttjas i mindre utsträckning än under den senaste tiden. I stort sett bekräftar programmet, mot bakgrund av ett mycket mera gynnsamt makroekonomiskt scenario, den nominella anpassning av de offentliga finanserna som planerades i den föregående uppdateringen.

9. Det strukturella underskottet (dvs. det konjunkturrensade underskottet exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder), som har beräknats enligt den allmänt vedertagna metoden, kommer enligt planerna att minskas från omkring 3 % av BNP 2006 till 0,5 % vid utgången av programperioden. Liksom i den tidigare uppdateringen av konvergensprogrammet är det medelfristiga målet för de offentliga finanserna enligt programmet ett balanserat saldo i strukturella termer, men det nya programmet syftar inte till att uppnå det inom programperioden. Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 1,75 % av BNP), bör det, om det uppnås, skapas tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Det medelfristiga målet ligger inom det intervall som har angivits i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och medlemsstater som deltar i ERM II och avspeglar på ett korrekt sätt skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.

10. Riskerna i budgetberäkningarna i programmet förefaller på det hela taget väl uppvägda för 2007, men budgetutfallen kan därefter komma att bli sämre än vad som beräknats. Detta beror på att uppskattningarna i uppdateringen bygger på en gynnsam BNP-tillväxt för 2007 och ett utpräglat gynnsamt makroekonomiskt scenario för 2008–2009 (även om skatteprognoserna för dessa år förefaller försiktiga). Dessutom ges för tiden efter 2007 inga närmare uppgifter om anpassningsstrategin, vilket ökar riskerna med den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna.

11. Med tanke på denna riskbedömning förefaller programmets budgetpolitik vara förenlig med korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2006 såsom rådet rekommenderat. Den förefaller därutöver ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förhindra att tröskelvärdet för underskottet på 3 % av BNP överskrids efter 2008 vid normala konjunktursvängningar. Under de år som följer på korrigeringen av det alltför stora underskottet överensstämmer takten i anpassningen till programmets medelfristiga mål i stort sett med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som riktmärke bör ligga på 0,5 % av BNP och att korrigeringen bör vara större under ekonomiskt goda år och kan vara lägre under perioder av lågkonjunktur.

12. Skuldkvoten beräknas ha nått 68,25 % av BNP år 2006, vilket överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten minska med 8,75 procentenheter av BNP under programperioden. Skuldkvoten kommer sannolikt att utveckla sig i en mindre gynnsam riktning än vad som förväntas i programmet med hänsyn till de nyss nämnda riskerna för de finanspolitiska målen. Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller minskningen av skuldkvoten i riktning mot referensvärdet vara tillräcklig över programperioden.

13. Malta har nyligen beslutat om en pensionsreform som syftar till att öka både den faktiska pensionsåldern och pensionsnivåerna. Till följd av detta kommer enligt beräkningarna i programmet pensionsutgifterna att öka, vilket leder till en större ökning av de åldersrelaterade utgifterna som ligger nära EU-genomsnittet. Om de nuvarande tendenserna består visar prognoserna för vårdutgifterna på en långsiktig ökning med cirka 1,75 procentenheter av BNP, vilket dock är en något lägre ökningstakt än vad som tidigare varit fallet. De offentliga finanserna är för närvarande inte i ett sådant skick att de skulle kunna säkerställa en stadig minskning av skulden till en nivå under referensvärdet i fördraget. Det skulle därför bidra till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet om de förbättrades så som förutses i programmet. På det hela taget förefaller Malta vara utsatt för medelstora risker med avseende på de offentliga finansernas hållbarhet.

14. Konvergensprogrammet innehåller inte någon kvalitativ bedömning av den sammantagna effekten enligt rapporten från oktober 2006 av genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Det ger dock systematiska uppgifter om de direkta kostnader eller besparingar för de offentliga finanserna som följer av de större reformer som presenteras i det nationella reformprogrammet, och dess prognoser för de offentliga finanserna tar uttryckligen hänsyn till inverkan på de offentliga finanserna av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i konvergensprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Båda programmen beaktar genomförandet av pensionsreformen, och konvergensprogrammet innehåller närmare uppgifter om den skattereform som förutskickas i det nationella reformprogrammet.

15. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

16. När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram, saknas i programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter[7].

Sammantaget är slutsatsen att programmet är förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet senast 2006 och att det därefter förutser tillräckliga framsteg i riktning mot det medelfristiga målet med stöd av prognoser om en stark tillväxt. Skuldkvoten förefaller enligt programmet minska i tillfredsställande takt mot referensvärdet på 60 % av BNP. Det finns dock risker som kan hindra att de finanspolitiska målen uppnås efter 2007, och det är, särskilt med hänsyn till det underskott i betalningsbalansen som byggts upp på senare tid, viktigt att bevara en ställning för de offentliga finanserna som kan stå emot eventuella omsvängningar i den prognostiserade utvecklingen mot en stark tillväxt. Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Malta att

i) eftersträva en tillfredsställande utveckling mot det medelfristiga målet och säkerställa att skuldkvoten minskas i motsvarande grad, samtidigt som den finanspolitiska strategin, särskilt på utgiftssidan, preciseras för en längre tidsperiod, och

ii) med anledning av omfattningen av skulden och den förutsedda ökningen av de åldersrelaterade utgifterna, förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att förverkliga det medelfristiga målet och ytterligare utveckla utformningen och genomförandet av vårdreformen.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Real BNP (förändring i %) | KP dec. 2006 | 2.2 | 2.9 | 3.0 | 3.1 | 3.1 |

KOM nov. 2006 | 2.2 | 2.3 | 2.1 | 2.2 | Uppgift saknas |

KP jan. 2006 | 0.9 | 1.1 | 1.2 | 2.0 | Uppgift saknas |

HIKP-inflation (i %) | KP dec. 2006 | 2.5 | 3.1 | 2.2 | 2.1 | 2.0 |

KOM nov. 2006 | 2.5 | 3.0 | 2.6 | 2.4 | Uppgift saknas |

KP jan. 20066 | 2.8 | 3.1 | 2.5 | 1.9 | Uppgift saknas |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | KP dec. 20061 | -2.8 | -2.1 | -1.3 | -0.3 | 0.9 |

KOM nov. 20065 | -2.1 | -1.4 | -1.1 | -0.5 | Uppgift saknas |

KP jan. 20061 | -2.9 | -3.7 | -4.2 | -4.4 | Uppgift saknas |

Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | KP dec. 2006 | -3.2 | -2.6 | -2.3 | -0.9 | 0.1 |

KOM nov. 2006 | -3.2 | -2.9 | -2.7 | -2.9 | Uppgift saknas |

KP jan. 2006 | -3.9 | -2.7 | -2.3 | -1.2 | Uppgift saknas |

Primärt saldo (i % av BNP) | KP dec. 2006 | 0,8 | 1,1 | 1,1 | 2,5 | 3,2 |

KOM nov. 2006 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,6 | Uppgift saknas. |

KP jan. 2006 | 0,3 | 1,4 | 1,5 | 2,4 | Uppgift saknas. |

Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | KP dec. 20061 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -0,8 | -0,2 |

KOM nov. 2006 | -2.4 | -2.3 | -2.3 | -2.7 | Uppgift saknas |

KP jan 20061 | -2,8 | -1,3 | -0,7 | 0,4 | Uppgift saknas. |

Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | KP dec. 20063 | -3,8 | -2,9 | -2,0 | -1,0 | -0,4 |

KOM nov. 20064 | -4.0 | -3.5 | -2.5 | -2.7 | Uppgift saknas. |

KP jan. 2006 | -3,8 | -2,3 | -1,4 | 0,3 | Uppgift saknas. |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | KP dec. 2006 | 74,2 | 68,3 | 66,7 | 63,2 | 59,4 |

KOM nov. 2006 | 74,2 | 69,6 | 69,0 | 68,6 | Uppgift saknas. |

KP jan. 2006 | 76,7 | 70,8 | 68,9 | 67,3 | Uppgift saknas. |

Anmärkningar: 1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. 2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader) utan beaktande av engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. 3 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (1,6 % av BNP 2005, 1,1 % av BNP 2006,0,2 % av BNP 2007, 0,2 % av BNP 2008 och 0,2 % av BNP 2009 – samtliga underskottsminskande). 4 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (1,6 % av BNP 2005, 1,1 % av BNP 2006, 0,2 % av BNP 2007 och 0 % av BNP 2008 – samtliga underskottsminskande). 5 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 2,2, 1,7, 1,7 respektive 1,6 % för perioden 2005–2008. 6 Uppgifterna i konvergensprogrammet från januari motsvarar konsumentprisindex. Källor: Konvergensprogrammet (KP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Den 7 december 2006 överlämnade de maltesiska myndigheterna nya uppgifter till Eurostat om BNP sedan 1995, som – i förhållande till de uppgifter som offentliggjordes i september 2006 – visade på nedskrivningar av de nominella BNP-nivåerna på upp till cirka 1 % mellan 1996 och 2003. För 2004 och 2005 har nominella BNP skrivits upp med 0,4 resp. 0,9 % och för första halvåret 2006 motsvarar ändringen 1,1 %. Dessa revideringar utfördes under det normala förfandet för bedömning av överensstämmelsen med Eurostats statistiska praxis. Det är dessa senaste uppgifter som kommissionen har använt vid sin bedömning av det uppdaterade programmet.

[3] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Implementing the renewed Lisbon strategy for growth and jobs - A year of delivery”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[4] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[5] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[7] Särskilt saknas uppgifter om sektorsindelade saldon i specifika prognoser för ut- och inlåning netto gentemot utlandet för 2006–2009 samt om sysselsättning och arbetskraftens produktivitet per arbetstimme.