[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 6.4.2005

KOM(2005) 122 slutlig

2005/0037 (COD)

2005/0038 (CNS)

2005/0039 (CNS)

2005/0040 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om inrättande av ett ramprogram om grundläggande rättigheter och rättvisa för perioden 2007–2013

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Kamp mot våld (Daphne), förebyggande av narkotikamissbruk och information” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Grundläggande rättigheter och medborgarskap” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Straffrätt” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Civilrätt” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

(framlagda av Komissionen) {SEK(2005) 434}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om inrättande av ett ramprogram om grundläggande rättigheter och rättvisa för perioden 2007–2013

Detta meddelande om att inrätta ett ramprogram om grundläggande rättigheter och rättvisa ingår i ett förslagspaket vars syfte är att området frihet, säkerhet och rättvisa skall få tillräckligt stöd i budgetplanen 2007. De tre centrala målen – frihet, säkerhet och rättvisa – måste utvecklas parallellt och med samma kraft så att man uppnår en balanserad strategi som bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna samt på rättsstatsprincipen. För vart och ett av dessa mål finns ett ramprogram som sörjer för samstämmighet mellan insatserna inom varje område och som skapar en tydlig koppling mellan de politiska målen och resurserna som finns tillgängliga för att understödja dem. Detta innebär även en avsevärd förenkling och rationalisering av den nuvarande finansieringen på området frihet, säkerhet och rättvisa, vilket ger rum för större flexibilitet när prioriteringar skall fastställas och ger på det hela taget ökad öppenhet.

1. INLEDNING

Den europeiska integrationen har framför allt gjort framsteg inom den ekonomiska sfären med uppbyggnaden av den inre marknaden och den gemensamma valutan. I enlighet med Amsterdamfördraget har detta integrerade ekonomiska område utan inre gränser kompletterats med ett område av frihet, säkerhet och rättvisa, ett område som nu måste utvecklas och stärkas ytterligare.

I meddelandet ”Bygga en gemensam framtid: Politiska utmaningar och budgetmedel i ett utvidgat EU 2007–2013”[1] konstaterade kommissionen att ” Frihet, säkerhet och rättvisa är centrala värden som tillhör de viktigaste delarna av den europeiska samhällsmodellen. (---) Att utveckla denna dimension i EU är därför den nya integrationsfrågan. Ett verkligt område med frihet, säkerhet och rättvisa är en nödvändig förutsättning för EU och en central del av det politiska projektet att utvidga unionen” [2] .

De olika aspekterna av området frihet, säkerhet och rättvisa säkerställer den enskildes grundläggande rättigheter men är samtidigt en garanti för att Europeiska unionen lever upp till de grundläggande skyldigheter som förväntas av den[3].

Uppbyggnaden av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa är en central fråga för medborgarna i medlemsstaterna och därför antog Europeiska rådet Haagprogrammet i november 2004 för att följa upp det program som antogs vid Europeiska rådets möte i Tammerfors i oktober 1999. Haagprogrammet bygger vidare på Tammerforsprogrammet och presenterar en ny agenda så att unionen kan vidareutveckla det som redan har uppnåtts och samtidigt möta nya utmaningar. I programmet betonas även att för att skapa ett medborgarnas Europa krävs det inte bara full respekt för de grundläggande rättigheterna utan även att man arbetar aktivt för dessa rättigheter.

Genom att stadgan om de grundläggande rättigheterna införlivades i fördraget om konstitutionen ges unionens värderingar och mål ett erkännande. Anslutningen till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna kommer dessutom att förstärka EU:s engagemang i skyddet för mänskliga rättigheter genom att EU:s respekt för de mänskliga rättigheterna underkastas kontroll av en utomstående domstol[4]. Ökat skydd och arbete för att främja de grundläggande rättigheterna innebär också att fler gemensamma åtgärder bör vidtas mot rasism, främlingsfientlighet och antisemitiska fenomen genom ökat stöd till en religiöst öppen och multikulturell dialog som syftar till att skapa förståelse och ömsesidig kunskap.

Denna utveckling kräver en kraftig förstärkning av de grundläggande värderingar som är centrala för det europeiska projektet. Europeiska unionen kommer att vara rättsligt förpliktigad att inte bara respektera dessa rättigheter och värderingar utan även se till att de faktiskt främjas på alla politikområden (såväl interna som externa) där EU har behörighet. Dessutom måste övervakningsåtgärderna snabbt utökas så att man kan se till att medlemsstaterna följer samma linje på sina behörighetsområden, i synnerhet med tanke på den växande unionen och de utmaningar som den större mångfalden för med sig. Att främja ett unionsmedborgarskap bör också främja en känsla av samhörighet, av att tillhöra en union där alla har samma grundläggande rättigheter och värderingar, samtidigt som man bevarar och respekterar de europeiska folkens mångfald i kultur och traditioner.

Kampen mot våldet är utan tvekan en aspekt av skyddet av de grundläggande rättigheterna enligt stadgan om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet rätten till fysisk integritet. Kopplingarna mellan våld och flera av de grundläggande rättigheterna (frihet, säkerhet, hälsa, sysselsättning, osv.) är så starka att man bör stötta ett generellt utövande av dessa rättigheter, som rör människans fysiska integritet. Samma gäller kampen mot narkotikamissbruk och narkotikahandel, ett område där en omfattande, sektorsövergripande och integrerad strategi på europeisk nivå har funnits sedan 1990 men utan något klart definierbart ekonomiskt stöd. Denna strategi bygger på fem huvudelement: att minska tillgång och efterfrågan, bekämpa olaglig handel, samarbeta internationellt och samordna insatser på nationell och europeisk nivå, sprida information, samt bedriva forskning och genomföra utvärderingar.

En uppbyggnad av medborgarnas Europa innebär även att skapa ett europeiskt område med rättvisa som bygger på principen om ömsesidigt erkännande och ömsesidigt förtroende: gränser mellan länderna skall inte längre utgöra ett hinder för att avgöra ärenden på privaträttens område, väcka talan vid domstol eller verkställa domar. Principen om fri rörlighet ger individer och företag möjlighet att bevaka sina civilrättsliga intressen i andra medlemsstater men det krävs också insatser på det straffrättsliga området för att se till att det inte finns några säkra tillflyktsorter för brott och brottslingar. Individer och företag bör inte hindras eller avskräckas från att utöva sina rättigheter på grund av oförenliga eller komplicerade rätts- och förvaltningssystem i medlemsstaterna.

För att uppnå dessa gemensamma mål krävs stabila ekonomiska ramar. Förberedelserna av budgetplanen för 2007–2013 öppnar en unik möjlighet att ta med denna utveckling i beräkningen och på så sätt forma det politiska projektet för den utvidgade unionen.

2. FÖRESLAGEN INSATS: RAMPROGRAM OM GRUNDLÄGGANDE RÄTTIGHETER OCH RÄTTVISA

2.1. Programmets syfte och struktur

För att möta de utmaningar som beskrivs ovan föreslås att ett ramprogram för grundläggande rättigheter och rättvisa inrättas med fyra specifika mål:

1. Att främja utvecklingen av ett europeiskt samhälle som bygger på ett EU-medborgarskap och respekterar de grundläggande rättigheter som anges i stadgan för de grundläggande rättigheterna, att bekämpa antisemitism, rasism och främlingsfientlighet och att stärka det civila samhället i fråga om grundläggande rättigheter.

2. Att bidra till etableringen av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bekämpa våld, sprida information och bekämpa användningen av narkotika.

3. Att främja rättsligt samarbete som bidrar till att det skapas ett europeiskt område med verklig rättvisa på civilrättens område.

4. Att främja rättsligt samarbete som bidrar till att det skapas ett europeiskt område med verklig rättvisa på straffrättens område.

Dessa mål har inte samma rättsliga grund i fördragen så därför kommer ramprogrammet att delas upp i fyra olika rättsliga instrument. Politisk samstämmighet kommer ändå att garanteras eftersom varje specifikt program kommer att motsvara målen på ett politikområde, som tillsammans med de tre andra gör det möjligt att utveckla ett EU-medborgarskap och ett område med verklig rättvisa. Att samla dessa komplementerande politikområden i ett och samma ramprogram ökar inte bara deras övergripande samstämmighet utan gör också att de i högre grad kan uppfylla medborgarnas behov. Nya, oväntade problem kan tacklas med större flexibilitet.

När det gäller grundläggande rättigheter och medborgarskap är det yttersta målet att skapa en verklig kultur för grundläggande rättigheter hos alla EU-medborgare och då är stora insatser för att sprida information, såväl genom allmänna informationskampanjer som genom svar på den enskildes frågor, av yttersta vikt. Dessa insatser är förknippade med behovet av ökad verksamhet – även på lagstiftningsområdet – som främjar tillämpningen av vissa rättigheter, exempelvis rätten till personlig fysisk integritet och de rättigheter som förknippas med EU-medborgarskapet, och för att stödja och uppmuntra medlemsstaterna att uppfylla sina skyldigheter på sina behörighetsområden.

Kampen mot våld i alla dess former (sexuellt, psykiskt och fysiskt våld) som förekommer offentligt eller i hemmet kommer att bestå i stöd till offer och riskgrupper (barn, ungdomar och kvinnor), stöd och uppmuntran till icke-statliga organisationer och andra organisationer som är verksamma inom detta område, spridning av resultaten från Daphneprogrammet genom att resultaten anpassas och överförs till och används av andra mottagare eller i andra geografiska områden samt identifiering av vilka insatser som bidrar till positiv behandling av människor i riskzonen för våld.

Vad beträffar kampen mot narkotikamissbruk kommer de främsta utmaningarna att ligga i informationsspridning och ytterligare forskning som leder fram till nya program för utbildning, förebyggande och skadebegränsning. Att minska såväl tillgång som efterfrågan på narkotika kommer också att vara en viktig aspekt. På detta område måste det vidtas åtgärder för att stoppa narkotikahandeln och den narkotikarelaterade brottsligheten, i synnerhet när det handlar om nya syntetiska droger och deras kemiska prekursorer. Penningtvätten måste också stoppas.

Det rättsliga samarbetet gäller ökade insatser för att övervaka medlemsstaternas tillämpning av det nuvarande regelverket på såväl det civilrättsliga som det straffrättsliga området och att samordna den nationella lagstiftningen. Programmet kommer att stödja åtgärder av skiftande slag, bland annat för att göra domstolsväsendet effektivare och mer tillgängligt, men också för att säkra ett ömsesidigt erkännande i vidare bemärkelse även i fråga om erkännande av andra beslut och dokument än de som utfärdas av rättsliga myndigheter, stärka mekanismerna för information till allmänheten samt främja utbildning och utbyte för rättstillämpare om betydelsen instrumenten för samarbete på detta område. Tillämpningen av lagstiftning för att skapa och utveckla samarbetsverktyg och likvärdiga standarder för vissa förfaranden, exempelvis regler för bevishantering, kommer att uppmuntras. Dessutom kommer bestämmelserna för skydd av individer som är involverade i straffrättsliga förfaranden, oavsett om de är anklagade, vittnen eller offer, också att främjas.

Övergripande samordning mellan de fyra målsättningarna kommer att säkras genom gemensamma regler för genomförande och förvaltning efter en gemensam strategisk tidsplan, samt genom samordnade utvärderings- och översynsförfaranden (se punkt 3.2). På så sätt kommer programmet att innebära en rationalisering och förenkling, ökad insyn och effektivare användning av gemenskapens medel. Ytterligare en horisontell målsättning som är gemensam för de fyra politikområdena är att säkra aktivt deltagande av berörda aktörer och större lyhördhet för de krav som kommer från det civila samhället.

2.2. Mervärde på EU-nivå

Programmet kommer genom sin katalysatoreffekt att ge ett mervärde till de pågående nationella åtgärderna på detta område. EU-finansierat samarbete ökar medvetenheten om de intressen och värderingar som medlemsstaterna delar, vilket i sin tur underlättar framväxten av gemensamma strategier inom dessa områden, bland annat på lagstiftningssidan. Detta kommer att ske genom att de överenskomna målen för EU:s politik genomförs samtidigt som man uppmuntrar tillämpningen av dem även i den nationella politiken, genom att man stöttar införlivandet och en enhetlig tillämpning av EU:s lagstiftning inom hela gemenskapen, främjar samarbete och samordning av mekanismerna mellan medlemsstaterna och samarbetar med det civila samhällets organisationer på gemenskapsnivå.

Alla särskilda program kommer att ha gemensamma kriterier för utvärdering av mervärdet för EU i förhållande till de effekter som beskrivs ovan. Exempel på dessa kriterier är:

- Att de uteslutande stöttar aktiviteter som är nödvändiga på EU-nivå för att främja Europeiska unionens mål, lagstiftning och mekanismer för genomförande.

- Att de stöttar verksamhet som kompletterar sådan verksamhet som finansieras på nationell nivå.

- Att de stärker nationellt utbyte på EU-nivå och därmed skapar synergieffekter och stordriftsfördelar.

- Att de aktivt involverar representanter från medlemstaterna och andra berörda parter i genomförandet av programmet så att det i största möjliga utsträckning kompletterar befintlig verksamhet.

2.3. Komplementaritet med andra instrument och politiska åtgärder

Med programmet kommer man att sträva efter synergier med det arbete som utförs av byrån för de grundläggande rättigheterna. Denna byrå skall bygga vidare på verksamheten i Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet i Wien, som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 1035/97 av den 2 juni 1997[5]. Genom ett meddelande[6] inledde kommissionen ett omfattande offentligt samråd om den framtida byråns verksamhetsfält och uppgifter. Samrådet inriktades särskilt på det civila samhället, som exempelvis icke-statliga organisationer som är engagerade i skyddet av de mänskliga rättigheterna, nationella institut för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna, medlemsstaterna, EU:s institutioner, Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet och Europarådet. Slutsatserna av detta samråd kommer att beaktas när man skall fastställa byråns exakta uppgifter. Dess primära uppgift kommer dock att vara att samla in och analysera uppgifter för att utifrån dem definiera unionens politik i fråga om de grundläggande rättigheterna.

I fråga om civilrättsligt samarbete kommer programmets åtgärder att samordnas med verksamheten i det europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område, som inrättades genom rådets beslut 2001/470/EG av den 28 maj 2001[7] för att förbättra, förenkla och genomföra det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna på det området. Inom ramen för det specifika programmet “Straffrätt” kommer särskild uppmärksamhet att riktas mot Eurojust, som inrättades genom rådets beslut (2002/187/RIF) av den 28 februari 2002[8]. Detta är ett EU-organ som inrättats för att öka effektiviteten hos behöriga myndigheter i medlemsstaterna genom att stimulera och förbättra samarbetet mellan dessa myndigheter när de utreder och lagför allvarliga fall av gränsöverskridande och organiserad brottslighet. Eurojust lägger tyngdpunkten på att säkra fullt samarbete mellan de behöriga nationella myndigheterna och är därför ett viktigt komplement till ramprogrammet för grundläggande rättigheter och rättvisa.

Vad gäller det aktuella programmets målsättning att sprida information och bekämpa användningen av narkotika krävs ett ökat samarbete med länder utanför EU och nära samordning med Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN). Detta Lissabonbaserade kontor inrättades genom rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993[9], ändrad genom rådets förordning (EG) nr 3294/94 av den 22 december 1994[10]. Dess uppgift är att samla in och sprida objektiv, tillförlitlig och jämförbar information om narkotika och narkotikamissbruk i Europa. Centrumet samarbetar därför med länder utanför EU och med internationella organisationer som också är verksamma på detta område, exempelvis Förenta nationernas narkotikakontrollprogram (UNDCP), Världshälsoorganisationen (WHO), Europarådets Pompidougrupp, Världstullorganisationen (WCO), Interpol och Europol.

3. RATIONALISERING OCH FÖRENKLING

3.1. Övergång från de befintliga instrumenten

Utvärderingen av de åtgärder som Europeiska unionen under årens lopp har stöttat på dessa områden visar klart att det finns ett behov av att fortsätta, eftersom de tacklar specifika och verkliga problem och bidrar till att de behandlas på ett positivt sätt som kompletterar de nationella insatserna inom samma områden. Samtidigt identifierades även flera svagheter som man måste ta itu med så att EU kan uppnå ännu bättre resultat genom sina åtgärder. Den nuvarande situationen, med flera småskaliga budgetposter eller specialstöd med begränsad varaktighet och utan övergripande sammanhang, gör att EU:s verksamhet inte blir tillräckligt effektiv för att uppnå målen. Inte heller utnyttjas de befintliga mänskliga och ekonomiska resurserna maximalt. Att genomföra dessa program separat innebär att de verkliga synergierna inte maximeras och kan även leda till onödiga överlappningar. Slutligen finns det ett reellt behov av att ompröva målen, typen av åtgärder och storleken på varje enskilt program om man ska uppnå bästa möjliga resultat.

I det föreslagna programmet har man tagit lärdom av erfarenheterna från pågående åtgärder på dessa områden. Det är i stort sett en utveckling av de två förberedande åtgärderna för att främja och skydda de grundläggande rättigheterna och för att stödja det civila samhällets organisationer i de tio nya medlemsstaterna, en åtgärd som kommer att utvidgas till alla medlemsstater. För att uppmuntra deltagande i demokratiska processer kommer särskild tonvikt att läggas på de grundläggande rättigheter som följer av unionsmedborgarskapet.

I fråga om målsättningen att främja civilrättsligt samarbete kommer programmet att samla åtgärder som gynnar civil- och straffrättsligt samarbete för att på så sätt säkra samordningen mellan dessa två rättsliga områden innan pelarstrukturen avskaffas i samband med att konstitutionen träder i kraft. Civilrättsligt samarbete har tidigare stöttats genom ett separat program medan det straffrättsliga samarbetet ingick i Agisprogrammet. Detta nya förslag syftar till att på ett bättre sätt ta hänsyn till de politiska förväntningarna på förstärkt rättvisa, vilket efterfrågades i Haagprogrammet, och till de krav som ställs av rättsliga myndigheter, rättstillämpare och det civila samhället i allmänhet. Fortbildningen för rättsväsendet kommer att intensifieras och programmet kommer också att ha den flexibilitet som krävs för att nya åtgärder skall kunna genomföras, exempelvis det datoriserade systemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister.

Vad gäller kampen mot våld bygger programmet vidare på det nuvarande Daphne II-programmet, men med vissa justeringar för att ta bättre hänsyn till det civila samhällets krav, däribland möjligheten att genomföra nya åtgärdsformer. Insatsen att förebygga narkotikamissbruk och sprida information är inriktad på att konsolidera de åtgärder som nu genomförs inom olika program så att medborgarna och alla iblandade aktörer får bättre insyn. Övervakning och utvärdering av särskilda åtgärder inom ramen för EU:s handlingsplaner kommer att främjas och ökat engagemang från det civila samhällets sida att eftersträvas.

3.2. Gemensamma förvaltningsavtal

Ett centralt mål i ramprogrammet om grundläggande rättigheter och rättvisa är att förenkla och rationalisera instrumenten både juridiskt, förvaltningstekniskt och budgettekniskt, och att öka enhetligheten och konsekvensen mellan instrumenten och motverka dubbelarbete. Det nuvarande programmet är ett viktigt steg mot såväl förenkling som flexibilitet. Antalet budgetposter och rättsliga instrument har minskats. Denna koncentration av EU:s resurser ger bättre insyn i finansieringen och bättre möjligheter att bedöma mervärdet av EU:s åtgärder. Dessutom kan resultaten optimeras tack vare bättre överensstämmelse mellan målen för de olika specifika programmen och ökat samarbete eller partnerskap med alla inblandade aktörer.

Den föreslagna förenklingen och rationaliseringen gynnar också slutanvändarna genom att instrumentens synlighet, tydlighet och enhetlighet ökar. Det kommer att bli lättare för potentiella stödmottagare att ansöka om finansiering på de olika områdena tack vare mer standardiserade lösningar och genomförandebestämmelser.

Programmet kommer att skötas direkt av kommissionen. Andra mekanismer för genomförande (externalisering eller gemensam förvaltning) har undersökts grundligt men ansågs inte vara kostnadseffektiva på detta stadium med tanke på de relativt små belopp det handlar om. Om det visar sig vara nödvändigt för att nå målen i ramprogrammet kan det bli aktuellt att införa olika förvaltningsformer eller strukturer.

Det krävs relativt mycket personal för att förvalta programmet, men den harmonisering av förfarandena som uppnås i och med att de specifika programmen samlas under ett och samma tack kommer tack vare stordriftsfördelarna att medge rationaliseringar i personalhänseende. Rationaliseringen av övervaknings- och utvärderingsförfarandena kommer till exempel att ge bättre resultat och underlätta spridningen av bra metoder. Att ha en enda kommitté för de fyra specifika programmen kommer också att underlätta den dagliga förvaltningen av ramprogrammet.

Ytterligare rationaliseringar kan bli möjliga efter att fördraget om konstitutionen har trätt i kraft. Ramprogrammet är utarbetat i enlighet med bestämmelserna i de nuvarande fördragen men en smidig övergång till den nya strukturen enligt konstitutionen finns inbyggt i programmet, så att ytterligare harmonisering mellan de särskilda programmen “Civilrätt” och “Straffrätt” kan ske.

4. FINANSIELLA RESURSER

Det samlade belopp som avsatts för ramprogrammet för grundläggande rättigheter och rättvisa uppgår till 543 miljoner euro för perioden 2007–2013 (löpande priser). Inom denna budget har 93,8 miljoner euro avsatts till programmet ”Grundläggande rättigheter och medborgarskap”, 106,5 miljoner euro till programmet ”Civilrätt”, 196,2 miljoner euro till programmet ”Straffrätt” och 135,4 miljoner euro till ”Kamp mot våld (Daphne), förebyggande av narkotikamissbruk och information”. Inom referensbeloppet sa tillkommer 11.1 miljoner EUR för administrativa utgifter.

För samma period har det dessutom avsatts 164,9 miljoner euro till Byrån för grundläggande rättigheter och 110,6 miljoner till Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk medan beloppet för Eurojust ligger på 133,4 miljoner euro.

Dessa belopp har beräknats utifrån de behov som fastställts och beskrivits ovan och man har tagit hänsyn till relevanta erfarenheter från pågående åtgärder och program som rör grundläggande rättigheter och rättvisa.

5. SLUTSATSER

Den nya budgetplanen öppnar inte bara för möjligheten till bättre överensstämmelse mellan målen och resurserna utan även till rationalisering av instrumenten så att Europeiska unionens medel kan utnyttjas optimalt.

Ramprogrammet för grundläggande rättigheter och rättvisa samlar de enskilda, specifika program som har nära koppling till varandra och på så sätt kan gemensamma insatser inom dessa program effektivare nå det slutliga målet, nämligen att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

BILAGA

Inrättande av ett ramprogram om grundläggande rättigheter och rättvisa för perioden 2007–2013

Komplementaritet med byråer och andra instrument på området frihet, säkerhet och rättvisa

Budgetplanen omfattar flera kompletterande instrument som skall bidra till att nå de politiska målen på området frihet, säkerhet och rättvisa:

- Ramprogrammen som kommer att ersätta de många små budgetposterna som kommissionen för närvarande förvaltar på detta område.

- Gemenskapsfinansiering av byråer och gemenskaps- eller EU-organ.

- Utveckling och förvaltning av tillhörande storskaliga informationssystem.

Följande byråer och organ som är verksamma på det ovannämnda ramprogrammets område kommer att täckas av den nya budgetplanen:

- Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN), upprättat genom rådets förordning (EEG) nr 302/93 av den 8 februari 1993 om upprättande av ett europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (EGT L 36, 12.2.1993, s. 1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1651/2003 (EUT L 245, 29.9.2003, s. 30) och för vilken ett utkast till ändringsförslag har lagts fram (Förslag till rådets förordning, framlagt av kommissionen den 19 december 2003, om Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (KOM(2003) 808).

- Centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet , som skall bli en fullfjädrad Byrå för grundläggande rättigheter (kommissionsförslag är planerat till maj 2005), som för närvarande är upprättat genom rådets förordning (EG) nr 1035/97 av den 2 juni 1997 om inrättande av ett europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet (EGT L 151, 10.6.1997, s. 1).

- Eurojust, inrättat genom rådets beslut 2002/187/RIF av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet (EGT L 63, 6.3.2002, s. 1), senast ändrat genom beslut 2003/659/RIF (EUT L 245, 29.9.2003, s. 44).

Med hänsyn till detta ingår budgetmedlen till de ovannämnda gemenskapsbyråerna inte i ramprogrammen.

Medlen måste dock ingå som en del av utgifterna för generaldirektoratets (JLS) politik under rubrik 3 i de framtida finansiella gemenskapsramarna.

MOTIVERING

1. Bakgrund

Utarbetandet av budgetplanen för 2007–2013 har redan från början präglats av ett strategiinriktat arbetssätt för att garantera balans mellan politiska mål och de belopp som anslås för att uppnå dessa mål. Att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa anses vara en av huvudprioriteringarna för Europeiska unionen under de kommande åren, ett arbete som skall främjas genom väsentligt ökade finansiella resurser. I sina meddelanden Bygga en gemensam framtid – Politiska utmaningar och budgetmedel i ett utvidgat EU 2007-2013 [11] och Budgetplan 2007–2013 [12] underströk kommissionen också vikten av att använda översynen av de rättsliga instrumenten för nästa budgetperiod till att avsevärt förenkla systemen. Genom att bygga sina förslag kring tre allmänna och strategiinriktade program (”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”, ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” och ”Säkerhet och skydd för friheter”) anger kommissionen en tydlig ram för utvecklingen av gemenskapens finansiella åtgärder till stöd för de tre målen rättvisa, frihet och säkerhet.

2. Grund för åtgärden

2.1. Problemanalys

Kampen mot våldet är helt klart en aspekt av skyddet av de grundläggande rättigheterna enligt stadgan om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet rätten till fysisk integritet. Kopplingarna mellan våld och flera av de grundläggande rättigheterna (frihet, säkerhet, hälsa, sysselsättning, osv.) är så starka att dessa rättigheter, som rör individens fysiska integritet, bör ges ett generellt stöd. Särskilda former av våld – som rasistiskt våld eller våld på grund av kön eller sexuell läggning – kräver särskilda initiativ där informationsutbyte och utveckling av god praxis på europeisk nivå kan vara till nytta. Behovet av en mer global och målinriktad lösning på våldsproblemen måste tas med i beräkningen när man inom ramen för den nya budgetplanen utformar motåtgärder med utgångspunkt i befintliga insatser.

Uppbyggnaden av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa bör också tackla problemen med narkotikamissbruk och narkotikahandel, en av de viktigaste frågorna för det europeiska samhället idag. En omfattande, sektorsövergripande och integrerad strategi har utvecklats på Europeisk nivå sedan 1990, men utan klart definierade finansiella medel. Denna strategi bygger på fem huvudelement: att a) minska tillgång och efterfrågan, b) bekämpa olaglig handel, c) samarbeta internationellt, d) samordna insatser på nationell nivå och EU-nivå samt e) sprida information, bedriva forskning och genomföra utvärdering.

2.2. Framtida utveckling

De största utmaningarna som EU står inför i kampen mot narkotika under nästa budgetperiod kan sammanfattas så här:

- Information och forskning, bland annat genom att fortsätta arbetet vid Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN).

- Arbete för att minska efterfrågan på narkotika på grund av sambandet mellan efterfrågan och narkotikaproblemens omfattning; utbildning, förebyggande och skadebegränsning.

- Arbete för att minska tillgången på narkotika samt stoppa narkotikahandeln och den narkotikarelaterade brottsligheten, i synnerhet när det handlar om nya syntetiska droger och deras kemiska prekursorer, och för att bekämpa penningtvätt.

- Ökat samarbete med länder utanför EU för att minska såväl tillgång som efterfrågan på narkotika.

- Mer lagstiftningsarbete kommer att behövas beträffande nya och framtida former av narkotika, exempelvis för att få in nya former av narkotika i de etablerade kontrollmekanismerna.

2.3. Programmål och anknytande indikatorer

- Definition av allmänna, särskilda och operativa mål

Bidra till etableringen av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bekämpa våld samt sprida information och bekämpa narkotikaanvändningen. | Skydda medborgarna mot våld och uppnå en hög hälsoskyddsnivå, välfärd och social sammanhållning. | Förebygga och bekämpa alla former av våld mot barn, ungdomar och kvinnor i offentlig miljö eller i hemmet. Ge stöd till våldsoffer och riskgrupper. Ge stöd och uppmuntran till icke-statliga organisationer och andra organisationer som är verksamma inom detta område Sprida resultaten från Daphneprogrammet genom att resultaten anpassas och överförs till och används av andra mottagare eller i andra geografiska områden. Identifiera och förstärka de insatser som bidrar till positiv behandling av människor i riskzonen för våld. |

Förebygga och minska användningen och beroendet av narkotika samt de narkotikarelaterade skadorna. | Engagera det civila samhället i genomförande och utveckling av Europeiska unionens narkotikastrategi och narkotikahandlingsplan. Övervaka, genomföra och utvärdera de särskilda åtgärderna i narkotikahandlingsplanerna för 2005–2008 respektive 2009–2012. |

Främja gränsöverskridande och medvetandehöjande åtgärder på de områden som nämns ovan. | Bilda sektorsöverskridande nätverk. Vidga kunskapsbasen, för informationsutbyte och identifiering och spridning av kunskap om goda rutiner, bland annat genom utbildning, studiebesök och personalutbyte, Utveckla och genomföra medvetandehöjande åtgärder riktade mot särskilda målgrupper för att skapa en nolltolerans mot våld och för att uppmuntra stöd till brottsoffer och anmälning av våldshandlingar. Öka medvetenheten om de hälsoproblem och sociala problem som orsakas av narkotikaanvändning; att uppmuntra till en öppen dialog i syfte att bygga upp större kunskap om narkotikafrågor. |

Alla dessa mål överensstämmer med det övergripande målet för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, nämligen att stödja utvecklingen av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

- Komplementaritet/samstämmighet med andra instrument

När programmet utarbetades lades särskild vikt vid att garantera överensstämmelse med andra programs finansieringsverksamheter på samma politikområden och att skapa komplementaritet och synergier med dessa.

Detta program kompletteras av övriga särskilda program under det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, i synnerhet det särskilda programmet ”Grundläggande rättigheter och medborgarskap” vars syfte är att främja Europeiska unionens grundläggande rättigheter och värderingar, samtidigt som de europeiska folkens mångfald i kultur och traditioner bevaras och respekteras.

Det är också tänkt att programmet skall komplettera arbetet vid Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk vars främsta uppgift är att samla in och sprida objektiv, tillförlitlig och jämförbar information om narkotika och narkotikamissbruk i Europa. För att fullgöra sin uppgift samarbetar centrumet med länder utanför EU och med internationella organisationer som också är engagerade i denna fråga.

De allmänna programmen ”Säkerhet och skydd för friheter” och ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” kommer att ägnas särskild uppmärksamhet eftersom de kompletterar det här programmet och man med all säkerhet kommer att uppnå synergier, i synnerhet när det gäller brottsbekämpning, oavsett om det gäller rasistiskt våld eller våld på grund av kön eller sexuell läggning, eller narkotikarelaterad brottslighet.

Andra program kanske också kompletterar detta program, exempelvis de som rör säkrare Internet, hälsa, förebyggande av personskador, liksom sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling och programmet ”Ungdom”.

3. Utvärdering

3.1. Erfarenheter från delutvärderingar och slutliga utvärderingar

Daphneprogrammet utvärderades två gånger av kommissionen. En halvtidsrapport lades fram 2002[13] och en slutrapport 2004[14].

Både halvtids- och slutrapporten om Daphneprogrammet (2000–2003) visar att organisationer har vunnit på sitt deltagande i europeiska partnerskap. Det gjorde det möjligt för dem att samarbeta vilket ledde till effektivare planering och bättre resursanvändning. Slutrapporten visade att det fanns utrymme för förbättringar, exempelvis att bygga upp en helpdesk och lägga större vikt vid spridning av resultaten, och Daphne II anpassades också efter detta. Eftersom dessa ändringar i programstrukturen har skett ganska nyligen behöver inga större förändringar göras.

Handlingsplanen mot narkotika (2000–2004) utvärderades av kommissionen vid två tillfällen: efter halva tiden[15] och vid programmets slut[16]. Den nya handlingsplanen (2005–2008) har särskilt fokus på de områden som enligt utvärderingarna behövde utvecklas mer.

Enligt dessa utvärderingar krävdes vissa förbättringar för att målen skulle kunna uppnås. Särskilt framhölls det att civilsamhället skulle behöva involveras mer i förberedelserna och utvecklingen av EU:s politik på detta område. Bättre samordning av nationella insatser behövs också, även på den internationella arenan. Nätverkssamarbete och utbyte av bästa praxis bör uppmuntras och utvecklas mer.

3.2. Förhandsbedömning

Kommissionens arbetsdokument med förhandsbedömningen av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” visar att den politik som valts är lämplig för att uppnå de uppsatta målen.

4. Rättslig grund och syftet med det politiska instrumentet

4.1. Rättslig grund

Detta särskilda program inom ramen för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” grundar sig på artikel 152 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

I den artikeln, som rör folkhälsan, anges klart att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder och att gemenskapen skall komplettera medlemsstaternas insatser för att minska narkotikarelaterade hälsoskador, inklusive upplysning och förebyggande verksamhet.

Det främsta målet med detta program är att säkra en hög hälsoskyddsnivå för människor genom att skydda dem mot våld och utveckla informativa och förebyggande åtgärder mot narkotika. Den föreslagna rättsliga grunden är således lämplig.

4.2. Åtgärder enligt programmet

Programmet omfattar en rad olika åtgärder, exempelvis:

- Särskilda åtgärder som vidtas av kommissionen, till exempel undersökningar och forskning; opinionsundersökningar; fastställande av indikatorer och gemensamma metoder; insamling, bearbetning och spridning av uppgifter och statistik; seminarier, konferenser och expertmöten; organisering av offentliga kampanjer och evenemang; utveckling och underhåll av webbplatser; utarbetande och spridning av informationsmaterial; stöd till och förvaltning av nätverk bestående av nationella experter; analys-, övervaknings- och utvärderingsverksamhet.

- Åtgärder som innebär ekonomiskt stöd till särskilda projekt av gemenskapsintresse, på de villkor som anges de årliga arbetsprogrammen.

- Åtgärder som innebär ekonomiskt stöd till verksamhet som bedrivs av icke-statliga organisationer eller andra organ, på de villkor som anges de årliga arbetsprogrammen.

- Ett driftsstöd till European Federation for Missing and Sexually Exploited Children som strävar efter att uppfylla mål av allmänt europeiskt intresse när det gäller barns rättigheter och skydd.

4.3. Subsidiaritet och proportionalitet

Detta förslag har utformats med hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 5 i EG-fördraget och de protokoll som fogats till detta. När det gäller subsidiaritet är detta program inte ett försök att inkräkta på områden som omfattas av nationella program som utarbetats av nationella myndigheter i medlemsstaterna. Syftet är att fokusera på områden där det kan skapas ett mervärde på det europeiska planet. Det stora flertalet av de verksamheter som får stöd via programmet är åtgärder som kompletterar nationella åtgärder och i största möjliga utsträckning försöker dra nytta av synergieffekterna från åtgärder som genomförs på internationell och regional nivå.

När det gäller proportionalitet har det nya programförslaget inriktats på största möjliga förenkling inte bara i fråga om åtgärdernas form (åtgärdsdefinitionerna i själva bestämmelserna har hållits så allmänna som möjligt), utan också i fråga om de administrativa och finansiella krav som kommer att ställas på genomförandet av åtgärderna. Kommissionen har strävat efter att hitta rätt balans mellan flexibilitet och användarvändlighet å ena sidan, och klara målsättningar och lämpliga finansiella garantier och rättssäkerhetsgarantier å den andra.

Av riktlinjerna i protokollet om tillämpningen av de båda principerna framgår att de problem som detta program försöker tackla har gränsöverskridande dimensioner och att åtgärder på gemenskapsnivå därför kommer att ge större fördelar än åtgärder på medlemsstatsnivå.

4.4. Förenkling och rationalisering

Det föreslagna tillvägagångssättet kommer att bidra till att man uppnår det centrala målet att förenkla instrumenten både juridiskt, förvaltningstekniskt och budgettekniskt. Det kommer också att öka enhetligheten och konsekvensen mellan instrumenten och motverka dubbelarbete. Visserligen kommer mer personal att krävas efter kommande utvidgningar, men fördelningen av personalen kommer att förbättras genom att mindre budgetposter (som ju är resurskrävande) avskaffas och befintliga program samlas till ett enda, enhetligt och rationaliserat program. På så sätt kommer den administrativa kostnaden för förvaltning av anslagen att stå i rimligare proportion till själva anslagen.

Den föreslagna rationaliseringen gynnar också slutanvändarna i det att instrumentens synlighet, tydlighet och enhetlighet ökar. Potentiella mottagare kommer att finna det lättare att ansöka om finansiering tack vare den standardiserade lösningen och harmoniseringen av genomförandebestämmelserna.

Kommissionen kan besluta att överlåta delar av budgetens genomförande på sådana gemenskapsrättsliga organ som avses i artikel 54.2 a i budgetförordningen. Dessa organ skall utses av kommissionen i enlighet med artiklarna 55 och 56 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002. Kommissionen skall kontrollera att principerna för sund ekonomi och effektivitet uppfylls. Innan delegering sker skall kommissionen genom en förhandsbedömning se till att inrättandet av organen står i överensstämmelse med sund ekonomisk förvaltning.

Det föreslagna nya instrumentet följer vad som fastställdes av kommissionen beträffande de politiska och finansiella utmaningarna från 2007 och framåt. Avsikten är att komplettera, förenkla och rationalisera befintliga instrument och att åstadkomma en smidig anpassning till den nya rättsliga ram som kommer att införas när det konstitutionella fördraget träder i kraft.

5. Budgetkonsekvenser

Kostnaden för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” för 2007–2013 är 543 miljoner euro. Till detta särskilda program kommer 138,2 miljoner euro att anslås.

2005/0037 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Kamp mot våld (Daphne), förebyggande av narkotikamissbruk och information” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag[17],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[18],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[19],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[20], och

av följande skäl:

(1) I Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fastslås att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder. Enligt artikel 3.1 p i fördraget skall gemenskapens verksamhet innefatta bidrag till att uppnå en hög hälsoskyddsnivå.

(2) Gemenskapens insatser skall komplettera den nationella politiken och inriktas på att förbättra folkhälsan, undanröja faror för människors hälsa och minska narkotikarelaterade hälsoskador.

(3) Fysiskt, sexuellt och psykologiskt våld mot barn, ungdomar och kvinnor, inbegripet hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande utgör, oavsett om det sker offentligt eller i den privata sfären, en kränkning av deras rätt till liv, säkerhet, frihet, värdighet samt fysisk och emotionell integritet och ett allvarligt hot mot våldsoffrens fysiska och psykiska hälsa. Följdverkningarna av sådant våld är så utbredda inom gemenskapen att de utgör ett verkligt folkhälsoproblem och ett hinder mot att alla medborgare skall kunna utöva sina medborgerliga rättigheter under trygga, fria och rättvisa former.

(4) Enligt Världshälsoorganisationens definition är hälsa ett tillstånd av totalt fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande och inte enbart avsaknad av sjukdom eller funktionshinder. Enligt Världshälsoförsamlingens resolution 1996 är våld ett av de största världsomspännande folkhälsoproblemen. I sin rapport om våld och hälsa av den 3 oktober 2002 rekommenderar organisationen stöd till primärt förebyggande, förstärkning av insatser för våldsoffer och ökat samarbete och informationsutbyte om våldsförebyggande.

(5) Dessa principer har erkänts i ett stort antal konventioner, deklarationer och protokoll från de främsta internationella instanserna som FN, Internationella arbetsorganisationen, världskvinnokonferenserna och världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn.

(6) Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna[21] bekräftar bland annat rätten till värdighet, jämlikhet och solidaritet. Stadgan innehåller ett antal särskilda bestämmelser som syftar till att skydda och främja människors fysiska och mentala integritet, jämställdhet mellan kvinnor och män och barns rättigheter samt till att förbjuda diskriminering, omänsklig eller förnedrande behandling, slaveri, tvångsarbete och barnarbete. Den bekräftar även att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder.

(7) Europaparlamentet har uppmanat kommissionen att utarbeta och genomföra handlingsprogram för att bekämpa våld, bland annat i sina resolutioner av den 19 maj 2000 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om vidare åtgärder i kampen mot kvinnohandel[22] respektive av den 20 september 2001 om kvinnlig könsstympning[23].

(8) Det program som inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 293/2000/EG av den 24 januari 2000 om att anta ett program för gemenskapens insatser (Daphneprogrammet) (2000–2003) för förebyggande åtgärder i kampen mot våld mot barn, ungdomar och kvinnor[24] har bidragit till att öka medvetenheten inom Europeiska unionen och till att öka och befästa samarbetet mellan organisationer i medlemsstaterna som är aktiva i kampen mot våldet.

(9) Det handlingsprogram som inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 803/2004/EG av den 21 april 2004 om antagande av ett gemenskapens handlingsprogram (2004–2008) för att förebygga och bekämpa våld mot barn, ungdomar och kvinnor och för att skydda våldsoffer och riskgrupper (Daphne II-programmet)[25] byggde vidare på de resultat som redan uppnåtts genom Daphne-programmet. Enligt artikel 8.2 skall kommissionen vidta nödvändiga åtgärder för att se till att de årliga anslagen överensstämmer med den nya budgetplanen.

(10) Det är önskvärt att kontinuiteten säkerställs för de projekt som stöds via Daphne- och Daphne II-programmen.

(11) Forskningsresultat visar att narkotikamissbruk leder till sjukdom och död för ett stort antal europeiska medborgare, och därmed utgör hälsorelaterade skador i samband med narkotikamissbruk ett stort problem för folkhälsan.

(12) I meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om resultaten av den slutliga utvärderingen av EU:s handlingsplan mot narkotika (2000–2004)[26] påpekades behovet av regelbundna samråd med det civila samhället vid utarbetandet av EU:s narkotikapolitik.

(13) I Europaparlamentets och rådets beslut om antagande av ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (2003–2008) ingår utformning av strategier och insatser mot narkotikamissbruk, som är en av de viktiga livsstilsrelaterade faktorer som är avgörande för folkhälsan.

(14) I sin rekommendation av den 18 juni 2003 om förebyggande och begränsning av hälsorelaterade skador i samband med narkotikamissbruk[27] rekommenderade rådet att medlemsstaterna som folkhälsomål skulle ställa upp förebyggande och begränsning av risker kopplade till narkotikamissbruk samt utarbeta och genomföra omfattande strategier för detta ändamål.

(15) I december 2004 godkände Europeiska rådet Europeiska unionens narkotikastrategi 2005–2012, som omfattar all narkotikarelaterad verksamhet inom Europeiska unionen, och fastställde strategins huvudmål. I målen ingår att skapa gott hälsoskydd, välbefinnande och social sammanhållning genom att förebygga och minska användningen och beroendet av narkotika samt narkotikarelaterade skadeverkningar på hälsa och samhälle.

(16) Kommissionen antog sin handlingsplan för narkotikabekämpning 2005–2008[28] som ett oumbärligt instrument för att omsätta Europeiska unionens narkotikastrategi 2005–2012 i konkreta åtgärder. Det yttersta målet med handlingsplanen är att åstadkomma en betydande minskning av narkotikamissbruket bland befolkningen och att reducera de negativa samhälls- och hälsoeffekterna av missbruk av och olaglig handel med narkotika.

(17) Det är viktigt och nödvändigt att erkänna de allvarliga följderna av våld och narkotika, både på kort och lång sikt, för hälsa, psykisk och social utveckling och för individernas, familjernas och samfundens lika möjligheter samt de höga sociala och ekonomiska kostnader som våldet innebär för samhället som helhet.

(18) Europeiska unionen kan skapa ett mervärde för de åtgärder som medlemsstaterna skall vidta i fråga om information och förebyggande på narkotikaområdet genom att komplettera dem och främja synergier.

(19) I fråga om att förebygga våld, även våld i form av sexuellt utnyttjande och övergrepp mot barn, ungdomar och kvinnor, och ge skydd åt offer och riskgrupper kan Europeiska unionen tillföra ett mervärde till de åtgärder som i huvudsak skall genomföras av medlemsstaterna genom att sprida information, erfarenhet och god praxis, främja nyskapande lösningar, fastställa prioriteringar, vid behov utveckla nätverk, välja ut projekt för hela gemenskapen samt genom att motivera och mobilisera alla inblandade. Insatserna skall även omfatta kvinnor och barn som har förts till medlemsstaterna genom människohandel.

(20) European Federation for Missing and Sexually Exploited Children samlar på europeisk nivå olika icke-statliga organisationer som är verksamma i kampen mot barns försvinnande och sexuellt utnyttjande av barn. De arbetar för ökad medvetenhet och bekämpar fenomenet med försvunna och sexuellt utnyttjade barn genom att underlätta kommunikationen mellan europeiska organisationer för att skapa effektivare metoder och genom att främja uppbyggnaden av ett europeiskt centrum för insamling och analys av uppgifter som rör dessa fenomen. Vidare stöder de och genomför insatser som förbättrar situationen för underåriga, försvunna barn och/eller offer för sexuella övergrepp och som kan förändra rättsreglerna samt mentaliteten och beteendet i Europa.

(21) Målen för den föreslagna åtgärden, dvs. att förebygga och bekämpa alla former av våld mot barn, ungdomar och kvinnor samt förebygga narkotikamissbruk och sprida information, kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna på grund av behovet av informationsutbyte på EU-nivå och av att sprida de bästa metoderna i hela gemenskapen. Detta kan uppnås bättre på gemenskapsnivå. På grund av behovet av ett samordnat och sektorsövergripande tillvägagångssätt och på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(22) Det bör vidtas lämpliga åtgärder för att förebygga oegentligheter och bedrägerier. Det bör också vidtas nödvändiga åtgärder för att kräva tillbaka pengar som försvunnit eller betalats ut eller använts felaktigt.

(23) I detta beslut fastställs, för hela den tid programmet pågår, en finansieringsram som utgör den särskilda referensen för budgetmyndigheten enligt punkt 33 i det interinstitutionella avtalet av den 6 maj 1999 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och förbättring av budgetförfarandet[29].

(24) Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[30], nedan kallad ”budgetförordningen”, samt kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[31], vilka slår vakt om gemenskapens finansiella intressen, måste tillämpas med beaktande av principerna om enkelhet och konsekvens i valet av budgetinstrument, en begränsning av antalet fall där kommissionen behåller direkt ansvar för genomförandet och administration, och den nödvändiga proportionaliteten mellan mängden resurser och den administrativa bördan i samband med användningen av dessa.

(25) Enligt budgetförordningen krävs en grundläggande rättsakt för att bidrag för de administrativa kostnaderna skall kunna beviljas.

(26) Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[32] bör de åtgärder som behövs för genomförandet av det här beslutet antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 3 i det beslutet. Detta är lämpligt, eftersom programmet inte har någon betydande inverkan på gemenskapsbudgeten.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Inrättande av programmet

1. Genom detta beslut inrättas programmet ”Kamp mot våld (Daphne), förebyggande av narkotikamissbruk och information”, nedan kallat ”programmet”, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, för att stärka området för frihet, säkerhet och rättvisa.

2. Programmet skall omfatta perioden 1 januari 2007 – 31 december 2013.

Artikel 2 Allmänna mål

1. Detta program skall ha följande allmänna mål:

a) Att bidra till etableringen av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bekämpa våld, sprida information och förebygga narkotikaanvändning.

b) Att skydda medborgarna mot våld för att uppnå en hälsoskyddsnivå, välfärd och social sammanhållning.

c) Att förebygga och minska användningen och beroendet av narkotika samt de narkotikarelaterade skadorna.

2. Utan att det påverkar Europeiska gemenskapens mål och befogenheter bidrar programmets allmänna mål till utvecklingen av gemenskapspolitiken, och närmare bestämt till utveckling av folkhälsoskyddet, jämställdheten, skyddet av barns rättigheter och kampen mot människohandel och sexuell exploatering.

Artikel 3 Särskilda mål

Programmet skall ha följande särskilda mål:

5. Att förebygga och bekämpa alla former av våld i offentlig miljö eller i hemmet mot barn, ungdomar och kvinnor genom förebyggande åtgärder och genom att på följande sätt ge stöd till offer och riskgrupper:

6. Att ge stöd och uppmuntran till icke-statliga organisationer och andra organisationer som verkar för att skydda mot och förebygga våld och hjälpa våldsoffren.

7. Att utveckla och genomföra medvetandehöjande åtgärder riktade mot särskilda målgrupper, utforma material som kompletterar befintligt material eller anpassa och använda befintligt material i andra geografiska områden eller för andra målgrupper.

8. Att sprida resultaten från de två Daphneprogrammen genom att resultaten anpassas och överförs till och används av andra mottagare eller i andra geografiska områden.

9. Att identifiera och förstärka de insatser som bidrar till positiv behandling av människor i riskzonen för våld, dvs. åtgärder som uppmuntrar till respekt för dem och främjar deras välfärd och självförverkligande.

10. Främja gränsöverskridande insatser för att

11. bilda sektorsöverskridande nätverk,

12. se till att kunskapsbasen vidgas och att det sker ett informationsutbyte och identifiering och spridning av kunskap om goda rutiner, bland annat genom utbildning, studiebesök och personalutbyte,

13. höja medvetenheten om våld hos vissa målgrupper, exempelvis hos vissa yrkesgrupper, för att förbättra deras kunskaper om detta och främja uppbyggnaden av en nolltolerans mot våld och för att uppmuntra och stödja offer som anmäler våldshandlingar,

14. studera våldsrelaterade fenomen, utforska och bekämpa grundorsakerna till våld på alla nivåer i samhället, och

15. öka medvetenheten om de hälsoproblem och sociala problem som orsakas av narkotikaanvändning och uppmuntra till en öppen dialog i syfte att bygga upp större kunskap om narkotikafrågor.

16. Att engagera det civila samhället i genomförande och utveckling av Europeiska unionens narkotikastrategi och handlingsplan.

17. Att övervaka, genomföra och utvärdera de särskilda åtgärderna i narkotikahandlingsplanerna 2005–2008 respektive 2009–2012.

Artikel 4 Åtgärder

För att uppfylla de allmänna och särskilda mål som anges i artiklarna 2 och 3 kommer detta program att stödja följande typer av åtgärder:

18. Särskilda åtgärder som vidtas av kommissionen, till exempel studier och forskning; opinionsundersökningar o.d.; fastställande av indikatorer och gemensamma metoder; insamling, bearbetning och spridning av uppgifter och statistik; seminarier, konferenser och expertsammanträden, offentliga kampanjer och evenemang; utveckling och underhåll av webbplatser; utarbetande och spridning av informationsmaterial; stöd till och administration av nätverk av nationella experter samt analyser, övervakning och utvärdering, eller

19. särskilda gränsöverskridande program av gemenskapsintresse som läggs fram av minst tre medlemsstater i enlighet med de villkor som anges i de årliga arbetsprogrammen, eller

20. stöd till verksamhet inom icke-statliga organisationer eller andra organ vars målsättningar är av allmänt europeiskt intresse i överensstämmelse med de allmänna målen för programmet och i enlighet med de villkor som anges i de årliga arbetsprogrammen.

21. Ett stöd för att medfinansiera administrativa utgifter i samband det ständiga arbetsprogrammet för European Federation for Missing and Sexually Exploited Children som strävar efter att uppfylla mål av allmänt europeiskt intresse när det gäller barns rättigheter och skydd.

Artikel 5 Deltagande

Följande länder, nedan kallade ”deltagande länder”, får delta i programmets åtgärder:

22. De EFTA-stater som tillhör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, i enlighet med bestämmelserna i EES-avtalet.

23. De kandidatländer som är associerade till EU, liksom de länder på västra Balkan som deltar i stabiliserings- och associeringsprocessen i enlighet med villkoren i associeringsavtalen, eller i protokoll till dessa avtal om deltagande i gemenskapsprogrammen som ingåtts eller kommer att ingås med dessa länder.

24. Projekt kan även omfatta kandidatländer som inte deltar i programmet om det skulle bidra till dessa länders förberedelser inför anslutningen, eller andra tredjeländer som inte deltar i programmet om det skulle främja projektmålen.

Artikel 6 Målgrupper

1. Programmet riktar sig till alla som direkt eller indirekt arbetar med vålds- och narkotikafrågor.

2. I kampen mot våldet är våldsoffren och de som är i riskzonen att utsättas för våld de främsta målgrupperna. Övriga målgrupper är bland annat lärare och pedagogisk personal, poliser och socialarbetare, lokala och nationella myndigheter, medicinsk och sjukvårdande personal, domstolspersonal, icke-statliga organisationer, fackföreningar och religiösa samfund. Det är också lämpligt att utarbeta behandlingsprogram för såväl offer som förövare i syfte att förebygga våld.

3. I fråga om narkotika finns riskgrupperna bland ungdomar, i utsatta grupper och i socialt belastade bostadsområden, och här bör målgrupperna identifieras. Övriga målgrupper är bland annat lärare och pedagogisk personal, socialarbetare, lokala och nationella myndigheter, medicinsk och sjukvårdande personal, domstolspersonal, icke-statliga organisationer, fackföreningar och religiösa samfund.

Artikel 7 Tillgång till programmet

Programmet skall vara öppet för offentliga eller privata organisationer och institutioner (lokala myndigheter på behörig nivå, universitetsinstitutioner och forskningscentrum) som arbetar med att förebygga och bekämpa våld mot barn, ungdomar och kvinnor eller med skydd mot sådant våld eller med stöd till våldsoffer eller med att genomföra målinriktade insatser för att främja avståndstagande från sådant våld eller med att uppmuntra förändringar i attityderna och beteendet mot utsatta grupper och våldsoffer. Programmet skall också vara öppet för offentliga eller privata organisationer och institutioner (lokala myndigheter på behörig nivå, universitetsinstitutioner och forskningscentrum) som är verksamma med att informera om och förhindra narkotikamissbruk.

Artikel 8 Typ av insats

1. Gemenskapsfinansieringen får enligt tillämpliga bestämmelser ske på följande sätt:

- Genom bidrag.

- Genom avtal om offentlig upphandling.

2. Gemenskapens bidrag skall beviljas efter en förslagsomgång, utom i särskilt brådskande och vederbörligen motiverade fall eller om en viss insats kräver sådana egenskaper hos mottagaren att det inte finns någon valmöjlighet, och tillhandahållas i form av driftsstöd och stöd till insatser. Den högsta stödnivån kommer att fastställas i de årliga arbetsprogrammen.

3. Kostnader förväntas uppstå för kompletterande åtgärder i form av kontrakt om offentlig upphandling, varvid gemenskapsfinansieringen kommer att täcka inköp av varor och tjänster. Det gäller bland annat kostnader för information och kommunikation, förberedelser, genomförande, övervakning, kontroll och utvärdering av projekt, politik, program och lagstiftning.

Artikel 9 Genomförandebestämmelser

1. Kommissionen skall genomföra gemenskapsstöd i enlighet med rådets budgetförordning (rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002) som tillämpas på Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

2. För att genomföra programmet skall kommissionen, inom ramarna för de allmänna mål som anges i artikel 2, anta ett årligt arbetsprogram som specificerar särskilda mål och tematiska prioriteringar och ger en beskrivning av de kompletterande åtgärder som avses i artikel 8, samt vid behov en förteckning över andra insatser.

3. Det årliga arbetsprogrammet kommer att antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 10.2.

4. Vid utvärderings- och tilldelningsförfarandena i samband med stöd till insatser skall hänsyn tas till bland annat följande kriterier:

a) Överensstämmelse med det årliga arbetsprogrammet, med de allmänna målen enligt artikel 2 och med de åtgärder som vidtas på olika områden enligt artiklarna 3 och 4.

b) Den föreslagna insatsens kvaliteter i fråga om dess utformning, organisation, presentation och förväntade resultat.

c) Storleken på det belopp som begärs i gemenskapsfinansiering och hur väl avpassat detta belopp är med hänsyn till de förväntade resultaten.

d) De förväntade resultatens inverkan på de allmänna målen i artikel 2 och på de åtgärder som vidtas på olika områden enligt artiklarna 3 och 4.

5. Ansökningarna om driftsstöd som avses i artikel 4.3–4.4 skall bedömas mot bakgrund av

- överensstämmelsen med programmets mål,

- den föreslagna verksamhetens kvalitet,

- de multiplikatoreffekter som verksamheten kan leda till bland allmänheten,

- verksamhetens geografiska räckvidd,

- medborgarnas medverkan i de berörda organisationernas strukturer, och

- hur kostnadseffektiv den föreslagna verksamheten är.

6. Av artikel 113.2 i budgetförordningen följer att principen om gradvis nedtrappning inte skall tillämpas på driftsstöd till European Federation for Missing and Sexually Exploited Children som strävar efter att uppfylla mål av allmänt europeiskt intresse när det gäller barns rättigheter och skydd.

Artikel 10 Kommittéförfarande

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande (nedan kallad ”kommittén”).

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 11 Komplementaritet

1. Synergier och komplementaritet kommer att eftersträvas med andra gemenskapsinstrument, särskilt de allmänna programmen ”Säkerhet och skydd för friheter” och ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”, sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling samt programmen som rör hälsoskydd och säkrare Internet. Komplementaritet med Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk kommer att eftersträvas aktivt. Den del av informationen om våld och narkotika som rör statistik kommer att utvecklas i samarbete med medlemsstaterna, när så behövs med hjälp av gemenskapens statistiska program.

2. Programmet kan dela resurser med andra gemenskapsinstrument, särskilt de allmänna programmen ”Säkerhet och skydd för friheter”, ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” och sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling, för att genomföra insatser som uppfyller målkraven för alla programmen.

3. Projekt som erhåller finansiering genom detta beslut får inte erhålla bidrag för samma ändamål från andra finansiella gemenskapsinstrument. Den som mottar stöd enligt detta beslut skall underrätta kommissionen om stöd som redan erhållits via gemenskapsbudgeten och andra källor samt om pågående ansökningar om stöd.

Artikel 12 Budget

1. Budgeten för genomförandet av detta instrument uppgår till 138,2 miljoner euro fördelat på den period som anges i artikel 1.

2. De budgetmedel som anslagits för sådana åtgärder som avses i detta program skall ingå som årliga anslag i Europeiska unionens allmänna budget. De anslag som står till förfogande för varje budgetår skall godkännas av budgetmyndigheten inom ramen för budgetplanen.

Artikel 13 Övervakning

1. För åtgärder som finansieras via programmet skall stödmottagaren lämna in tekniska och finansiella rapporter om hur arbetet framskrider. En slutrapport skall också lämnas in senast tre månader efter det att åtgärden avslutats. Kommissionen skall besluta om rapporternas form och innehåll.

2. Utan att det påverkar den granskning som revisionsrätten utför tillsammans med behöriga nationella organ i enlighet med artikel 248 i fördraget eller kontroller som utförs i enlighet med artikel 279 c i samma fördrag, får kommissionens tjänstemän och andra anställda genomföra kontroller på plats, inklusive stickprovskontroller, av åtgärder som finansieras enligt programmet.

3. Kontrakt och avtal som upprättas enligt detta beslut skall innehålla bestämmelser om övervakning och finansiell kontroll som utförs av kommissionen eller någon som har bemyndigats av kommissionen, även stickprovskontroller om sådana behövs, och om revisioner som utförs av revisionsrätten.

4. Under fem år efter den sista utbetalningen för en åtgärd skall stödmottagaren hålla alla dokument som rör utgifterna för åtgärden tillgängliga för kommissionen.

5. På grundval av de rapporter och stickprovskontroller som nämns i punkt 1–2 skall kommissionen vid behov anpassa storleken på eller villkoren för det finansiella stöd som ursprungligen godkänts och tidsplanen för utbetalningar.

6. Kommissionen skall vidta alla de åtgärder som krävs för att kontrollera att åtgärder som finansieras genomförs korrekt och i enlighet med bestämmelserna i detta beslut och i budgetförordningen.

Artikel 14 Skydd av gemenskapens finansiella intressen

1. Kommissionen skall se till att gemenskapens finansiella intressen skyddas i samband med åtgärder som finansieras enligt detta beslut, genom att förebyggande åtgärder vidtas mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, med hjälp av effektiva kontroller och genom att belopp som felaktigt betalats ut återkrävs samt om oegentligheter upptäcks, genom effektiva, proportionerliga och avskräckande påföljder i enlighet med rådets förordningar (EG, Euratom) nr 2988/95 och (Euratom, EG) nr 2185/96, och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999.

2. För de gemenskapsåtgärder som finansieras inom ramen för detta program skall förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 och förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 tillämpas på varje överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten eller brott mot en avtalsförpliktelse som är följden av en handling eller en underlåtenhet av en ekonomisk aktör och som har lett eller skulle ha kunnat leda till en negativ ekonomisk effekt i form av en oberättigad utgift för gemenskapernas allmänna budget eller budgetar som de förvaltar.

3. Kommissionen skall minska, hålla inne eller återkräva finansiellt stöd som har beviljats för en åtgärd om det visar sig att oegentligheter har förekommit, exempelvis att detta beslut, ett enskilt beslut eller avtalet om stöd inte har följts, eller om det visar sig att åtgärden ändrats på ett sätt som står i strid med projektets inriktning eller genomförandevillkor, utan att kommissionen godkänt ändringen.

4. Om tidsfristerna inte har iakttagits eller om verksamheten utvecklas så att endast en del av det tilldelade ekonomiska bidraget är berättigat, skall kommissionen begära att stödmottagaren yttrar sig inom en viss tid. Om stödmottagaren inte ger en tillfredsställande förklaring kan kommissionen vägra utbetalning av det resterande bidraget och kräva återbetalning av tidigare utbetalda belopp.

5. Felaktigt utbetalda belopp skall återbetalas till kommissionen. Ränta skall läggas till belopp som inte återbetalas i tid enligt villkoren i budgetförordningen.

Artikel 15 Utvärdering

1. Programmet kommer att kontrolleras regelbundet för att följa upp programverksamheten.

2. Kommissionen skall se till att det görs en regelbunden, oberoende och extern utvärdering av programmet.

3. Kommissionen skall för Europaparlamentet och rådet lägga fram

a) en preliminär utvärderingsrapport om de resultat som uppnåtts och om kvalitativa och kvantitativa aspekter på programmets genomförande, senast den 31 mars 2011,

b) ett meddelande om programmets förlängning, senast den 30 augusti 2012, och

c) en utvärderingsrapport efter programmets avslutande, senast den 31 december 2014.

Artikel 16 Övergångsbestämmelser

Europaparlamentets och rådets beslut nr 803/2004/EG av den 21 april 2004 om antagande av ett gemenskapens handlingsprogram (2004–2008) för att förebygga och bekämpa våld mot barn, ungdomar och kvinnor och för att skydda våldsoffer och riskgrupper (Daphne II-programmet) skall uppgöra att gälla.

Åtgärder som inletts i enlighet med det beslutet före den 31 december 2006 skall också fortsättningsvis regleras av det, till dess att de har slutförts. Den kommitté som avses i artikel 7 i det beslutet skall ersättas av den kommitté som avses i artikel 10 i det här beslutet.

Artikel 17 Ikraftträdande

Detta beslut träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Det skall tillämpas från och med den 1 januari 2007.

Utfärdat i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

MOTIVERING

1. Bakgrund

Utarbetandet av budgetplanen för 2007–2013 har redan från början präglats av ett strategiinriktat arbetssätt för att garantera balans mellan politiska mål och de belopp som anslås för att uppnå dessa mål. Att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa anses vara en av huvudprioriteringarna för Europeiska unionen under de kommande åren, ett arbete som skall främjas genom väsentligt ökade finansiella resurser. I sina meddelanden Bygga en gemensam framtid - Politiska utmaningar och budgetmedel i ett utvidgat EU 2007-2013 [33] och Budgetplan 2007–2013 [34] underströk kommissionen också vikten av att använda översynen av de rättsliga instrumenten för nästa budgetperiod för att ta betydande steg mot ett enklare system. Genom att bygga sina förslag kring tre allmänna och strategiinriktade program (”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar”, ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” och ”Säkerhet och skydd för friheter”) anger kommissionen en tydlig ram för utvecklingen av gemenskapens finansiella åtgärder till stöd för de tre målen rättvisa, frihet och säkerhet.

2. Grund för åtgärden

2.1. Problemanalys

Att främja ett unionsmedborgarskap bör också främja en känsla av samhörighet, av att tillhöra en union där alla har samma grundläggande rättigheter och värderingar, samtidigt som man bevarar och respekterar de europeiska folkens mångfald i kultur och traditioner. Genom Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen har ett europeiskt medborgarskap införts och EU-medborgarnas rättigheter och skyldigheter definierats medan Fördraget om Europeiska unionen tillsammans med stadgan om de grundläggande rättigheterna utgör grunden för EU:s politik i fråga grundläggande rättigheter.

De största utmaningarna som EU står inför i på detta politikområde under nästa budgetperiod kan sammanfattas så här:

1. Införlivandet av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna i fördraget om konstitutionen, möjligheten för EU att ansluta sig till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de övervakningsmekanismer enligt artikel 7 i EU-fördraget som redan införts genom Nice-fördraget kräver att de grundläggande värderingar som är centrala för det europeiska projektet förstärks kraftigt och faktiskt beaktas i långt större utsträckning än nu.

2. Efter införlivandet av stadgan i fördraget om konstitutionen kommer EU att vara juridiskt bundet att inte bara respektera dessa rättigheter utan även i kraft av subsidiaritetsprincipen aktivt främja dem på alla politikområden (såväl interna som externa) där EU har behörighet.

3. Övervakningsåtgärderna för att se till att medlemsstaterna följer samma linje på sina behörighetsområden kommer snabbt att bli fler, i synnerhet med tanke på den växande unionen och de utmaningar som den större mångfalden för med sig.

4. Icke-statliga organisationer och andra aktörer från det civila samhället spelar en viktig roll när det gäller att skydda och främja de grundläggande rättigheterna inom hela EU och att hjälpa folk att bli medvetna om sina rättigheter och utnyttja dem fullt ut. Därför är det viktigt att se till att aktiviteten och engagemanget från dessa aktörers sida ligger på en likvärdig nivå i alla medlemsstater. Det är således av yttersta vikt att stödja det civila samhället och främja nätverkssamarbete.

5. Att främja en religiöst öppen och multikulturell dialog kan ses som ett viktigt medel i kampen mot diskriminering och för grundläggande rättigheter, ömsesidig förståelse och fred.

2.2. Framtida utveckling

Syftet med detta särskilda program inom det allmänna programmet “Grundläggande rättigheter och rättvisa” är att markant utveckla de två befintliga förberedande åtgärderna (att främja de grundläggande rättigheterna och stödja det civila samhället) och införa nya målsättningar som exempelvis kampen mot rasism, främlingsfientlighet och antisemitism genom att främja religiöst öppen och mångkulturell dialog på EU-nivå.

Stödet till det civila samhället beträffande grundläggande rättigheter kommer att utvidgas till att omfatta alla medlemsstater, medan den pågående förberedande åtgärden bara omfattar de tio nya medlemsstaterna.

Särskild tonvikt kommer att läggas på de rättigheter som följer av unionsmedborgarskapet, som i stadgan erkänns som grundläggande rättigheter, för att uppmuntra deltagande i demokratiska processer.

För att avspegla dessa frågors allt större betydelse och sända positiva signaler till det civila samhällets aktörer planeras en betydande ökning av anslaget.

2.3. Programmål och anknytande indikatorer

- Definition av allmänna, särskilda och operativa mål

Främja utvecklingen av ett europeiskt samhälle som bygger på ett EU-medborgarskap och respekterar de grundläggande rättigheter som finns i stadgan för de grundläggande rättigheterna. | Främja tillämpningen av stadgan för de grundläggande rättigheterna och informera alla medborgare om deras rättigheter som unionsmedborgare och uppmuntra dem att delta aktivt i unionens demokratiska liv. | Stödja åtgärder som ökar medvetenheten. |

Regelbundet utvärdera läget när det gäller grundläggande rättigheter i Europeiska unionen och dess medlemsstater, inom ramen för gemenskapslagstiftningen och med stadgan för de grundläggande rättigheterna som vägledning, samt inhämta synpunkter i vissa frågor rörande grundläggande rättigheter när så är nödvändigt. | Regelbundet utarbeta rapporter eller yttranden om situationen för de grundläggande rättigheterna inom EU. |

Förklara följderna av införlivandet av stadgan om de grundläggande rättigheterna i konstitutionen och Europeiska unionens anslutning till Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna. | Stödja informationskampanjer på dessa områden. |

Bekämpa antisemitism, rasism och främlingsfientlighet och att stärka det civila samhället i fråga om grundläggande rättigheter. | Hjälpa icke-statliga organisationer och andra organ som tillhör det civila samhället att delta mer aktivt i arbetet med att främja de grundläggande rättigheterna. Bekämpa antisemitism, rasism och främlingsfientlighet genom att främja bättre förståelse och ökad tolerans i hela Europeiska unionen. Främja fred och grundläggande rättigheter genom en religiöst öppen och mångkulturell dialog på EU-nivå. | Föra en öppen, transparent och regelbunden dialog om grundläggande rättigheter med det civila samhällets aktörer. Stödja åtgärder som ökar medvetenheten. Ge ekonomiskt stöd till verksamhet som bedrivs av icke-statliga organisationer och andra organ vars målsättningar är av allmänt europeiskt intresse. Företa utredningar och analyser på dessa områden. |

Alla dessa mål överensstämmer med det övergripande målet för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, nämligen att stödja utvecklingen av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

- Komplementaritet/samordning med andra instrument

För att undvika överlappningar och skapa synergieffekter kommer man att aktivt försöka uppnå komplementaritet mellan programmet och den blivande byrån för grundläggande rättigheter, som är en utveckling av Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet.

Detta program kompletteras av övriga särskilda program under det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, i synnerhet det särskilda programmet “Kamp mot våld (Daphne), förebyggande av narkotikamissbruk och information” vars syfte är att bekämpa våld, en självklar aspekt av skyddet av de grundläggande rättigheterna enligt stadgan om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet rätten till fysisk integritet, narkotikamissbruk och narkotikahandel.

De allmänna programmen ”Säkerhet och skydd för friheter” och ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” kommer att ägnas särskild uppmärksamhet eftersom de kompletterar detta program och man med all säkerhet kommer att uppnå synergieffekter dem emellan. Särskild vikt kommer att läggas vid dialogen med invandrare för att främja tolerans och ömsesidig förståelse och därmed underlätta tredjelandsmedborgarnas integrering.

Hänsyn har också tagits till andra program, särskilt programmet för sysselsättning och social solidaritet (Progress) och programmet för aktivt medborgarskap, för att undvika överlappningar och garantera överensstämmelse och komplementaritet framför allt i fråga om åtgärder som genomförs med stöd från detta program och som kan ha positiv inverkan på kampen mot diskriminering och arbetet för en mångkulturell dialog.

Komplementaritet kommer att eftersträvas under genomförandet av programmen så att de åtgärder som vidtas inom vart och ett av dem kan koordineras när så behövs.

3. Utvärdering

3.1. Erfarenheter från delutvärderingar och slutliga utvärderingar

Det pågår två förberedande åtgärder som syftar till att främja de grundläggande rättigheterna och stödja det civila samhället.

Den första åtgärden rör grundläggande rättigheter och finansierar för närvarande två olika projekt. Det gäller dels en årlig rapport om situationen i fråga om de grundläggande rättigheterna inom EU och dess medlemsstater som utarbetas av ett nätverk av oberoende experter, dels projekt som syftar till att informera alla som är bosatta inom EU om stadgan om de grundläggande rättigheterna och till att öka medvetenheten om grundläggande rättigheter inom ramen för unionslagstiftningen.

Syftet med den andra åtgärden är att ge stöd åt det civila samhället i de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 maj 2004.

De förberedande åtgärderna har visserligen inte pågått tillräckligt länge för att man ska kunna göra en egentlig utvärdering, men det civila samhällets entusiastiska deltagande ger vid handen att det finns behov av ett strukturerat program för att säkra en fortsättning av verksamheten i större skala.

Regelbundna kontakter med det civila samhället bekräftar dessutom att en öppen och regelbunden dialog med de icke-statliga organisationer som verkar för grundläggande rättigheter bör vidareutvecklas. Samtidigt framstår det ett tydligt behov av fler kampanjer för att öka medvetenheten om de grundläggande rättigheterna och av att främja nätverkssamarbete mellan de icke-statliga organisationerna i olika medlemsländer.

3.2. Förhandsbedömning

Kommissionens arbetsdokument med förhandsbedömningen av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” visar att det alternativ som valdes för att uppnå de uppsatta målen var lämpligt.

4. Rättslig grund och syftet med det politiska instrumentet

4.1. Rättslig grund

Detta särskilda program inom ramen för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” grundar sig på artikel 308 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

I den artikeln anges att gemenskapen kan vidta en åtgärd även om fördraget inte ger de befogenheter som behövs, om den berörda åtgärden är nödvändig för att förverkliga något av gemenskapens mål.

Målen med detta program har inte någon specifik rättslig grund i fördraget eftersom det handlar om att främja de grundläggande rättigheterna i stadgan rent allmänt och inte enbart de få grundläggande rättigheter som har en specifik rättslig grund. De kommer inte desto mindre att bidra till att EU:s befogenheter och politik definieras och genomförs, eftersom alla inom Europeiska unionen blir mer medvetna om sina grundläggande rättigheter enligt gemenskapsrätten.

Den föreslagna rättsliga grunden är således lämplig, eftersom programmet bidrar till att förverkliga gemenskapsmål.

4.2. Åtgärder enligt programmet

Programmet omfattar en rad olika åtgärder, exempelvis:

- Särskilda åtgärder som vidtas av kommissionen, till exempel undersökningar och forskning; opinionsundersökningar; fastställande av indikatorer och gemensamma metoder; insamling, bearbetning och spridning av uppgifter och statistik; seminarier, konferenser och expertmöten; offentliga kampanjer och evenemang; utveckling och underhåll av webbplatser; utarbetande och spridning av informationsmaterial; stöd till och förvaltning av nätverk bestående av nationella experter samt analys-, övervaknings- och utvärderingsverksamhet.

- Åtgärder som innebär ekonomiskt stöd till särskilda projekt av gemenskapsintresse, på de villkor som anges de årliga arbetsprogrammen.

- Åtgärder som innebär ekonomiskt stöd till verksamhet som bedrivs av icke-statliga organisationer och andra organ, på de villkor som anges de årliga arbetsprogrammen.

- Ett driftsbidrag till Association of the Council of States and Supreme Administrative Jurisdictions of the European Union (en sammanslutning av lagråden och de högsta förvaltningsdomstolarna i EU), som bedriver ett arbete av allmänt europeiskt intresse genom att främja utbyte av idéer och kunskap om frågor som rör rättspraxis, och hur medlemmarna är organiserade och arbetar i sina dömande och/eller rådgivande funktioner, särskilt med avseende på gemenskapsrätten.

4.3. Subsidiaritet och proportionalitet

Detta förslag har utformats med hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 5 i EG-fördraget och de protokoll som fogats till detta. När det gäller subsidiaritet är detta program inte ett försök att inkräkta på områden som omfattas av nationella program som utarbetats av nationella myndigheter i medlemsstaterna. Syftet är att fokusera på områden där det kan skapas ett mervärde på det europeiska planet. Det stora flertalet av de verksamheter som får stöd via programmet är åtgärder som kompletterar nationella åtgärder och i största möjliga utsträckning försöker dra nytta av synergieffekterna från åtgärder som genomförs på internationell och regional nivå.

När det gäller proportionalitet har det nya programförslaget inriktats på maximal förenkling inte bara i fråga åtgärdernas form (åtgärdsdefinitionerna i själva bestämmelserna har hållits så allmänna som möjligt), utan också i fråga om de administrativa och finansiella krav som kommer att ställas på genomförandet av åtgärderna. Kommissionen har strävat efter att hitta rätt balans mellan flexibilitet och användarvändlighet å ena sidan, och klara målsättningar och lämpliga finansiella garantier och rättssäkerhetsgarantier å den andra.

Av riktlinjerna i protokollet om tillämpningen av de båda principerna framgår att de problem som detta program är avsett att tackla har gränsöverskridande dimensioner och att åtgärder på gemenskapsnivå därför kommer att ge större fördelar än åtgärder på medlemsstatsnivå.

4.4. Förenkling och rationalisering

Det föreslagna tillvägagångssättet kommer att bidra till det grundläggande målet att förenkla instrumenten både juridiskt, förvaltningstekniskt och budgettekniskt. Det kommer också att öka enhetligheten och konsekvensen mellan instrumenten och motverka dubbelarbete. Visserligen kommer mer personal att krävas efter kommande utvidgningar, men fördelningen av personalen kommer att förbättras genom att mindre budgetposter (som ju är resurskrävande) avskaffas och befintliga program samlas till ett enda, enhetligt och rationaliserat program. På så sätt kommer den administrativa kostnaden för förvaltning av anslagen att stå i rimligare proportion till själva anslagen.

Den föreslagna rationaliseringen gynnar också slutanvändarna i det att instrumentens synlighet, tydlighet och enhetlighet ökar. Potentiella mottagare kommer att finna det lättare att ansöka om finansiering tack vare den standardiserade lösningen och harmoniseringen av genomförandebestämmelserna.

Kommissionen kan besluta att överlåta delar av budgetens genomförande på sådana gemenskapsrättsliga organ som avses i artikel 54.2 a i budgetförordningen. Dessa organ skall utses av kommissionen i enlighet med artiklarna 55 och 56 i rådets förordning nr 1605/2002 och artikel 37 i kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002. Kommissionen skall kontrollera att principerna för sund ekonomi och effektivitet uppfylls. Innan delegering sker skall kommissionen genom en förhandsbedömning se till att inrättandet av organen står i överensstämmelse med sund ekonomisk förvaltning.

Det föreslagna nya instrumentet följer vad som fastställdes av kommissionen beträffande de politiska och finansiella utmaningarna från 2007 och framåt. Avsikten är att komplettera, förenkla och rationalisera befintliga instrument och att åstadkomma en smidig anpassning till den nya rättsliga ram som kommer att införas när det konstitutionella fördraget träder i kraft.

5. Budgetkonsekvenser

Kostnaden för det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa” för 2007–2013 är 543 miljoner euro. Till detta särskilda program kommer 96,5 miljoner euro att anslås.

2005/0038 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättande av det särskilda programmet ”Grundläggande rättigheter och medborgarskap” för perioden 2007–2013, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 308 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag[35],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[36],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[37],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[38], och

av följande skäl:

(1) I artikel 6.1 i Fördraget om Europeiska unionen anges att unionen bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt på rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för medlemsstaterna.

(2) Enligt artikel 6.2 i Fördraget om Europeiska unionen skall unionen som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner.

(3) Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna[39], som proklamerades den 7 december 2000, omfattar de grundläggande värderingar som Europeiska unionen bygger på.

(4) Enligt Haagprogrammet, som antogs vid Europeiska rådets möte i Bryssel den 4–5 november 2004, kommer införlivandet av stadgan i det konstitutionella fördraget och anslutningen till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna att innebära en rättslig skyldighet för Europeiska unionen att se till att grundläggande rättigheter inte endast respekteras utan även aktivt främjas inom unionens alla verksamhetsområden.

(5) I sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet om artikel 7 i Fördraget om Europeiska unionen[40] betonar kommissionen den viktiga roll som det civila samhället har när det gäller att skydda och främja de grundläggande rättigheterna. Därför bör kommissionen skapa en regelbunden dialog med det civila samhället.

(6) Kommissionen understryker vikten av att informera om och kommunicera de rättigheter som unionsmedborgarskapet innebär för unionsmedborgarna, för att öka medborgarnas kännedom om dessa rättigheter och ge dem tillgång till lättillgänglig och tillförlitlig information.

(7) I november 2004 erkände Europeiska rådet kommunikationens betydelse för att föra EU-projektet närmare medborgarna genom att uppmuntra ett aktivt medborgarskap.

(8) Association of the Council of States and Supreme Administrative Jurisdictions of the European Union (en sammanslutning av lagråden och de högsta förvaltningsdomstolarna i EU) främjar utbyte av synpunkter och kunskap om frågor som rör rättspraxis, hur medlemmarna är organiserade och arbetar i sina dömande och/eller rådgivande funktioner, särskilt med avseende på gemenskapsrätten. Organisationens mål är därmed av allmänt europeiskt intresse.

(9) Fördraget föreskriver inga andra befogenheter för att anta detta beslut än de som anges i artikel 308.

(10) Det bör vidtas lämpliga åtgärder för att förebygga oegentligheter och bedrägerier. Det bör också vidtas nödvändiga åtgärder för att kräva tillbaka pengar som försvunnit eller betalats ut eller använts felaktigt.

(11) I detta beslut fastställs, för hela den tid programmet pågår, en finansieringsram som utgör den särskilda referensen för budgetmyndigheten enligt punkt 33 i det interinstitutionella avtalet av den 6 maj 1999 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och förbättring av budgetförfarandet[41].

(12) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att främja rättigheterna i stadgan om de grundläggande rättigheterna, inklusive de rättigheter som vilar på EU-medborgarskapet, och stödja det civila samhällets organisationer samt kampen mot rasism, främlingsfientlighet och antisemitism genom en religiöst öppen och mångkulturell dialog, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(13) Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[42] samt kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[43], vilka slår vakt om gemenskapens finansiella intressen, måste tillämpas med beaktande av principerna om enkelhet och konsekvens i valet av budgetinstrument, en begränsning av antalet fall där kommissionen behåller direkt ansvar för genomförandet och administration, och den nödvändiga proportionaliteten mellan mängden resurser och den administrativa bördan i samband med användningen av dessa.

(14) Enligt budgetförordningen krävs en grundläggande rättsakt för att bidrag för de administrativa kostnaderna skall kunna beviljas.

(15) Enligt rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[44] bör de åtgärder som behövs för genomförandet av det här beslutet antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 3 i nämnda beslut. Detta är lämpligt, eftersom programmet saknar betydande inverkan på gemenskapsbudgeten.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Inrättande av programmet

1. Genom detta beslut inrättas programmet ”Grundläggande rättigheter och medborgarskap”, nedan kallat ”programmet”, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, för att stärka området för frihet, säkerhet och rättvisa.

2. Programmet skall omfatta perioden 1 januari 2007 – 31 december 2013.

Artikel 2

Allmänna mål

1. Detta program skall ha följande allmänna mål:

(a) Att främja utvecklingen av ett europeiskt samhälle grundat på respekt för de grundläggande rättigheter som föreskrivs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, inklusive de rättigheter som följer av EU-medborgarskapet, som är avsett att bli den grundläggande rättsliga statusen för medlemsstaternas medborgare.

b) Att stärka det civila samhället och uppmuntra en öppen, transparent och regelbunden dialog om grundläggande rättigheter.

c) Att bekämpa rasism, främlingsfientlighet och antisemitism.

2. Programmets allmänna mål kompletterar målen för den blivande Byrån för grundläggande rättigheter, som är en vidareutveckling av Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet.

3. Utan att det påverkar Europeiska gemenskapens mål och befogenheter, bidrar programmets allmänna mål till utvecklingen av en gemenskapspolitik som tar hänsyn till de grundläggande rättigheterna.

Artikel 3

Särskilda mål

Programmet skall ha följande särskilda mål:

25. Att främja tillämpningen av stadgan för de grundläggande rättigheterna och informera alla människor om deras rättigheter, inklusive de rättigheter som följer av unionsmedborgarskapet, så att unionsmedborgarna uppmuntras att delta aktivt i unionens demokratiska liv.

26. Att regelbundet utvärdera läget när det gäller grundläggande rättigheter i Europeiska unionen och dess medlemsstater, inom ramen för tillämpningen av gemenskapslagstiftningen och med stadgan för de grundläggande rättigheterna som vägledning samt att inom ramen för detta inhämta synpunkter om specifika frågor som rör grundläggande rättigheter, när så krävs.

27. Att förklara följderna dels av att stadgan om de grundläggande rättigheterna införlivas i konstitutionen, dels av Europeiska unionens anslutning till Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna.

28. Att hjälpa icke-statliga organisationer och andra organ som tillhör det civila samhället att delta mer aktivt i arbetet med att främja de grundläggande rättigheterna, rättsstaten och demokratin.

29. Att främja fred och grundläggande rättigheter genom en religiöst öppen och mångkulturell dialog på EU-nivå.

Artikel 4

Åtgärder

För att uppfylla de allmänna och särskilda mål som anges i artiklarna 2 och 3 kommer detta program att stödja följande typer av åtgärder:

30. Särskilda åtgärder som vidtas av kommissionen, till exempel studier och forskning; opinionsundersökningar och enkäter; fastställande av indikatorer och gemensamma metoder; insamling, bearbetning och spridning av uppgifter och statistik; seminarier, konferenser och expertsammanträden; organisering av offentliga kampanjer och evenemang; utveckling av och löpande arbete med webbplatser; utarbetande och spridning av informationsmaterial; stöd till och administrering av nätverk av nationella experter samt analyser, övervakning och utvärdering, eller

31. särskilda gränsöverskridande program av gemenskapsintresse som läggs fram av minst tre medlemsstater i enlighet med de villkor som anges i de årliga arbetsprogrammen, eller

32. stöd till verksamhet inom organisationer eller andra organ som arbetar med mål av allmänt europeiskt intresse, i överensstämmelse med de allmänna målen för programmet och i enlighet med de villkor som anges i de årliga arbetsprogrammen.

33. Ett driftsbidrag för att medfinansiera kostnader i samband med det ständiga arbetsprogrammet för Association of the Council of States and Supreme Administrative Jurisdictions of the European Union (en sammanslutning av lagråden och de högsta förvaltningsdomstolarna i EU), som bedriver ett arbete av allmänt europeiskt intresse genom att främja utbyte av synpunkter och kunskap om frågor som rör rättspraxis, hur medlemmarna är organiserade och arbetar i sina dömande och/eller rådgivande funktioner, särskilt med avseende på gemenskapsrätten.

Artikel 5

Deltagande

Följande länder, nedan kallade ”deltagande länder”, får delta i programmets åtgärder:

34. De kandidatländer som är associerade till EU, liksom de länder på västra Balkan som deltar i stabiliserings- och associeringsprocessen i enlighet med villkoren i associeringsavtalen eller i tilläggsprotokollen om deltagande i gemenskapsprogrammen som ingåtts eller kommer att ingås med dessa länder.

35. Projekt kan även omfatta kandidatländer som inte deltar i programmet om det skulle bidra till dessa länders förberedelser inför anslutningen, liksom andra tredjeländer som inte deltar i programmet om det skulle främja projektmålen.

Artikel 6

Målgrupper

Programmet riktar sig till EU-medborgare, tredjelandsmedborgare som är lagligt bosatta inom EU:s territorium samt organisationer i det civila samhället och andra grupper vars verksamhet främjar målen för detta program.

Artikel 7

Tillgång till programmet

Detta program skall vara öppet för bland andra institutioner och offentliga och privata organisationer; universitet; forskningsinstitut; icke-statliga organisationer; nationella, regionala och lokala myndigheter; internationella organisationer och andra icke vinstdrivande organisationer som är etablerade i Europeiska unionen.

För att uppnå målen för detta program skall det vara möjligt att inom programmets ramar bedriva verksamhet tillsammans med internationella organisationer som är behöriga på området för grundläggande rättigheter, till exempel Europarådet, på grundval av gemensamma bidrag och i enlighet med de olika regler som gäller inom varje institution eller organisation.

Artikel 8

Typ av insats

1. Gemenskapsfinansieringen får enligt tillämpliga bestämmelser ske på följande sätt:

- Genom bidrag.

- Genom avtal om offentlig upphandling.

2. Gemenskapens bidrag skall beviljas efter en förslagsomgång, utom i särskilt brådskande och vederbörligen motiverade fall eller om en viss insats kräver sådana egenskaper hos mottagaren att det inte finns någon valmöjlighet, och tillhandahållas i form av driftsstöd och stöd till insatser. Den högsta stödnivån kommer att fastställas i de årliga arbetsprogrammen.

3. Kostnader förväntas uppstå för kompletterande åtgärder i form av kontrakt om offentlig upphandling, varvid gemenskapsfinansieringen kommer att täcka inköp av varor och tjänster. Detta gäller bland annat kostnader för information och kommunikation, förberedelser, genomförande, övervakning, kontroll och utvärdering av projekt, politik, program och lagstiftning.

Artikel 9

Genomförandebestämmelser

1. Kommissionen skall genomföra gemenskapsbiståndet i enlighet med budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

2. För att genomföra programmet skall kommissionen, inom ramarna för de allmänna mål som anges i artikel 2, anta ett årli