SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 30.03.2004 
KOM(2004) 207 slutlig 
  
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET  
Reglering av fondföretagens förvaringsinstit ut i medlemsstaterna: översikt och möjlig 
utveckling 
 
 2    1. Fondföretagens förvaringsinstitut erbj uder särskilt skydd för investerare: 
Med omkring 3 500 miljarder euro i förvaltade tillgångar är fondföretag (harmoniserade 
investeringsfonder) det dominera nde investeringsformen för europeiska hushåll. De ger 
privatinvesterare fördelen att till rimlig kostnad kunna sprida  riskerna på den finansiella 
marknaden och anlita experthjälp för förvaltn ing av investeringsfonder. Investerarnas 
sparmedel samlas härvid i en gemensam fond. 
Fondföretagens förvaringsinst itut anförtros förvaringen av  fondföretagens fonder och 
genomför kontroller på invester arnas vägnar. Utan förvaringsin stitut skulle det vara mycket 
lättare för bedrägliga fondförvalta re att lura investerare beträffa nde gjorda transaktioner eller 
försvinna med fondens värdepapper och kontanter, vilket hänt i några st örre skandaler. Vid 
nyare undersökningar i Förenta staterna har vissa oroande oegentligheter kunnat konstateras 
(exempelvis påståenden om att privatinvest erare drabbas genom hedgefonders olagliga 
transaktioner i investeringsf onder). Med ett sunt förvari ngssystem skulle detta kunna 
undvikas (i amerikansk lag föreskrivs inte  att amerikanska fondförvaltare skall ha 
förvaringsinstitut av den typ som förekommer i EU). Således spelar förvaringsinstituten en 
vital roll som offentligt skydd för dem som investerar i fondföretag. 
2. Gällande EU-lagstiftning om fondföretagens förvaringsinstitut: 
Sedan EU-lagstiftning införd es genom direktiv 85/611/EEG1 har förvaringsinstituten utgjort 
en av dennas tre grundpelare, vid sidan av själ va fonderna och dessas förvaltare. På EU-nivå 
föreskrivs dock mycket få regler och uppgifter för förvaringsinstituten.  
2.1 Fondföretagens förvaringsinstitut de finieras indirekt och saknar EU-pass 
Förvaringsinstitut definieras i artikel 1a i ändringen till direktiv 85/611/EEG som “ institut 
som anförtrotts de uppgifter som anges i artikla rna 7 och 14 och som omfattas av de övriga 
bestämmelserna i avsnitten IIIa och IVa ” i direktivet: denna hänvisning omfattar de relativt 
allmänna uppdrag och förpliktelser som ett förvar ingsinstitut skall ha som förvarare av ett 
fondföretags värdepappersfonder. Noteras bör att frågan om förvaringsinstituts rättsliga 
ställning därmed överlåts på medlemsstaterna. De ssutom får ett fondföretag  bara auktoriseras 
om de behöriga myndigheterna godkänner valet av förvaringsinstitut, vars verkställande 
ledning skall ha erforderligt gott an seende och tillräcklig erfarenhet ” även i fråga om den typ 
av fondföretag som skall förvaltas ” (precisering införd genom direktiv 2001/107/EG). 
Ifråga om resurser och tillsyn är direktivets enda krav på förvaringsinstitutet att det skall 
“ställa erforderliga ekonomiska garantier samt  besitta tillfredsstä llande sakkunskap och 
kompetens för att kunna effektivt bedriva ve rksamhet som förvaringsinstitut och uppfylla 
därmed förenade åtaganden ”. Ingen precisering har infört s när det gäller förvaringens 
konkreta organisation och in terna kontroll. Även om förvaringsinstitutet “ skall stå under 
offentlig tillsyn ”, måste det inte vara föremål för tillsyn i egentlig mening: exempelvis saknas 
krav på rapportering ti ll behöriga myndigheter. 
I direktivet anges också att förv aringsinstitutet skall ha sitt säte antingen i samma medlemsstat 
som den auktoriserade fondförva ltaren (fond- eller investerings bolag), dvs. den medlemsstat 
där fondföretaget är auktoriserat, eller i en an nan medlemsstat. Det sena re förutsätter att det 
                                                 
1 Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985, om samordning av lagar och andra författningar som avser 
företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värd epapper (fondföretag), EGT L 375, 31.12.1985, s. 3.  
 
 3    har en filial i den medlemsstat dä r fondföretaget har sitt säte, va rvid det omfattas av de lokala 
behöriga myndigheternas godkännande och “offe ntliga kontroll” av fondföretag. På den 
moderna inre marknaden innebär detta en begränsning. 
2.2 Förvaringsinstitut har vissa kontrolluppgif ter, som dock inte är klart definierade 
juridiskt 
Att tillgångarna förvaras avskilt från förvaltn ingsbolaget är en lärdom av IOS-skandalen i 
slutet av sextiotalet och återsp eglas i direktivet från 1985 genom att förvaringsinstitutet anges 
som ansvarig för förvaringen av fondföretaget s tillgångar. Med en bifogad förteckning över 
grundläggande försiktighetskontroller (se bilaga II ) syftade direktivet oc kså till att indirekt 
stävja riskerna för intressekonflikte r när det gäller fondförvaltarna. 
Förvaringsinstitutets ansvar anges dock inte ut tömmande. I direktivet fastställs att ansvaret 
skall gälla oberoende av om institutet “ anförtrott förvaringen av  samtliga eller vissa 
tillgångar till någon annan ”. Detta anger dock inte det exakta betydelsen av begreppet 
“förvaring” (se nedan). I direktivet anges det inte närmare om genomförandet av kontroller 
innebär en skyldighet att nå resultat eller sn arare en (mindre förpliktigande) skyldighet att 
vidta åtgärder. Direktivtexten tycks ge stöd åt den första tolkningen men denna punkt har 
aldrig retts ut formellt.  
2.3 Ringa explicit skydd mot intresse konflikter på förvaringsinstitut 
I direktivet finns principen a tt fondförvaltare och förvaringsin stitut skall sepa reras och vara 
etiskt oberoende: ett och samma företag kan inte ha bägge funktionerna och både förvaringsinstitut och förvaltningsbolag skall verka “ självständigt och uteslutande i 
andelsägarnas intresse ”. Tekniskt är skyddet dock mycket begränsat. Direktivet från 1985 
innehåller bara två explicita bestämmelser om detta: varken en fondförvaltare eller ett förvaringsinstitut som handlar för en värdepappersfonds räkning får låna eller sälja överlåtbara värdepapper som de inte innehar. 
Villkoren för att få delegera funktioner är en annan allmän frågeställning. Ett allmänt förbud 
mot att förvaltningsbolag delegerar funktione r till förvaringsinstitut begränsades under 
förhandlingarna småningom till “ kärnverksamheten i förmögenhetsförvaltningen ”. I direktivet 
specificeras det dock att de legerandet av funktioner “ inte får hindra förvaltningsbolaget från 
att handla eller fondföretaget från att förvaltas till investerarnas bästa ”, och inverkar inte på 
något sätt på förvaltningsbolagets eller förvarin gsinstitutets ansvar oc h skyldigheter gentemot 
investerare och behöriga myndigheter. Direktivet  saknar regler om huruvida förvaringsinstitut 
får delegera uppgifter eller funktioner (förutom förvaringen av tillgångar). 
3. En ny politik krävs på EU-nivå: 
3.1 Rådet har begärt en grundlig översyn av situationen  
I samband med att medlemsstaterna inför livade direktiven om fondföretag gavs 
förvaringsinstituten i lagstiftningen ofta ett stö rre antal uppgifter och organisationskrav, vilket 
gör att villkoren skiljer si g i EU. När rådet den 5 juni 2001 antog den gemensamma 
ståndpunkten om de framtida direktiven 2001/107/EG
2 och 2001/108/EG3 anmodade det 
                                                 
2 Europaparlamentets och rådets dire ktiv 2001/107/EG av den 21 januari 2002  om ändring av rådets direktiv 
85/611/EEG [... ] i syfte att införa regler för förvaltni ngsbolag och förenklade prospekt, EGT L 41, 13.2.2002, s. 
20.  
 
 4    kommissionen, i ett uttalande i samband med överenskommelsen om direktiven, att lägga 
fram en rapport “ om reglering av förvaringsinstitut enligt direktiv 85/611/EEG samt om 
behovet av ändring av denna reglering, eventuellt åtföljd av ett förslag till revidering. ” Under 
förhandlingarna om direktiv 2001/107/EG av såg rådsarbetsgruppen att införa närmare 
bestämmelser om förvaringsin stitutens särskilda funktioner4. Till slut avskrevs dock detta i 
väntan på en utvärdering av behovet att förstä rka gemenskapens harmonisering på området.  
3.2 Förberedelser för en polit ik på medellång sikt 
I artikel 2.1 i direktiv 2001/ 108/EG anmodas kommissionen att senast i februari 2005 ” lägga 
fram en rapport för rådet och Europaparlament et om tillämpningen av  det ändrade direktiv 
85/611/EEG tillsammans med even tuella förslag till ändringar ”. Det anges uttryckligen att 
rapporten skall innehålla en ”…utvärdering av hur fonde rna organiseras, inklusive 
bestämmelser och metoder för delegering sa mt förhållandet mellan fondförvaltare och 
förvaringsinstitut” . 
Resultatet av det offentliga samråd som inleddes hösten 20025 är grunden för föreliggande 
meddelande vars huvudsyfte är att tillmötesgå rå dets begäran beträffande förvaringsinstitut. 
Det innehåller 
• en översikt över de regler so m gäller i medlemsstaterna, 
• en identifiering av de tillsynsuppgifter so m i den nuvarande situationen krävs för att 
konsolidera den inre marknaden, och 
• ett förslag till lösning av problemen. 
På medellång sikt kommer några av dessa fråg or att kräva en mer fördjupad granskning, i 
samband med genomförandet av direktiv 2001/107/ EG om regler för förvaltningsbolag, innan 
man tar ställning till om lagstiftningen behöv er ändras. Det arbete som skall följa på 
föreliggande rapport kommer därför  att infogas i 2005 års övergr ipande fondföretagsrapport. 
4. Grundläggande politikfrågor6: 
4.1 Förvaringsinstitut har inte fri etableringsrätt 
Om filialer etableras i annat land kan inte “EU-pass” utnyttjas som innebär att ett enda 
verksamhetstillstånd lämnas i förvaringsinstitutets registrerande medlemsstat: i stället skall etableringarna i varje enskilt fall god kännas och kontrolleras  i fondföretagets 
hemmedlemsstat. 
4.1.1 Marknaden för förvaringsinstitutens tjänster är mycket splittrad i EU: 
Enligt uppgifter som kommissionen inhämtat (se bila ga III.4.3) finns det två utmärkande drag 
för den europeiska marknaden för fondföretags förvaringsinstitut: 
                                                                                                                                                        
 
3 Europaparlamentets och rådets dire ktiv 2001/108/EG av den 21 januari 2002  om ändring av rådets direktiv 
85/611/EEG [... ] vad gäller fondföretags i nvesteringar, EGT L 41, 13.2.2002, s. 35.  
4 För terminologin beträffande “förvaringsinstitut'” hänvis as till bilaga I. Beträffande vilka bestämmelser som 
rådsarbetsgruppen granskade år  2000 hänvisas till bilaga II.  
5 Nästan 100 svarande med olika yrkesprofil inkom med svar: se bilaga III.  
6 I bilaga III.5 återfinns vi ssa detaljerade överväganden som återspeg lar resultaten av kommissionens samråd.  
 
 5    - De nationella marknaderna och särskilt då de  större tycks inte vara utsatta för utländsk 
konkurrens. Etableringen av utländska filialer är mycket begränsad: omkring 30 fall har 
rapporterats, vilket kan jämföras med cirka 530 förvaringsinstitut med registrerat säte i 
fondföretagens hemmedlemsstater (uppgifter  från slutet av 2002). Filialer till 
förvaringsinstitut kan dock ibland förvalta betydande tillgångar och närmare uppgifter om 
olika länder kan krävas för att kunna bedöma utländska förvaringsinstituts inbrytning på 
marknaderna. 
- Medlemsstaternas inhemska konkurrenssitua tion i är inte jämförbara: medan varje 
förvaringsinstitut (inbegripet filialer) i genomsn itt förvaltade 6 miljarder  euro, uppgick i slutet 
av 2002 de nationella genomsnitten av fondföret ags tillgångar till mella n 1 och 40 miljarder 
euro. Även om detta nyckeltal kan förefalla grovt, illustrerar det de n ytterst heterogena 
marknadsdominansen på medlemsstatsnivå. 
4.1.2 Detta återspeglar gränsöverskrida nde hinder på lagstiftnings- och 
tillsynsområdet: 
Att få utländska institut har godkänts visar at t medlemsstaternas myndigheterna är obenägna 
att på förvaringsinstitut tillämpa utländska sy stem på lagstiftnings- och tillsynsområdet, när 
organiserat tillsynssamarbete saknas7. Tveksamheten är större mot fritt tjänsteutbud8. Flertalet 
framförda argument avser också möjligheten till etableringsfrihet: den delvisa bristen på 
koppling mellan tillsynsmyndigheterna för f ondföretag och de som ansvarar för 
förvaringsinstitut, mot bakgrund av ett samarbete som uppfattas som otillräckligt, eller rättssystem med skiftande krav (redovisning, skatter, egendomsrätt till vä rdepapper osv.). Den 
splittrade europeiska marknaden för förvari ngsinstitut är ytterligare ett hinder mot 
fondfusioner över gränserna. 
4.2 Indelningarna av tillåtna förvaringsinst itut och motsvarande tillsynsnormer är 
inte harmoniserat 
Ett av de främsta hindren mot att utländska fö rvaringsinstitut godkänns över gränserna är de 
olikartade förteckningarna över vilka institut som är tillåtna enligt medlemsstaternas regelverk. Förvaringsinstitutens rättsliga natur, och därmed den typ av offentlig tillsyn som utländska institutioner omfattas av, påverkar förv isso uppfattningen om vilken grad av skydd 
som investeraren ges. 
4.2.1 En striktare EU-indelning skulle underlätta acceptansen  för gränsöverskridande 
förvaringsinstitut: 
Vissa avvikande nationella indelningar (se bi laga III) får inte skymma det faktum att 
kreditinstituten generellt redan har en ledande marknadsandel (i åtta medlemsstater tillåts 
endast dessa som förvaringsinstitut). Det verkar  därför lämpligt att indelningarna av tillåtna 
institut drastiskt begränsas till endast de som omfattas av förstärk t finansiell till syn, eller till 
kreditinstitut enbart – bortsett från centralbankernas eventuella roll i sammanhanget. Detta skulle motsvara den dominerande bilden, unde rlätta tillsynssamarbetet och ett ömsesidigt 
                                                
 
7 Förvaringsinstitutets kreditvärdighet på koncernnivå kan minska denna tvek samhet: de behöriga myndigheterna 
kan förvänta sig att dess moderföretag hanterar alla rättslig a krav “ur egen ficka” för att undvika att institutet kan få 
ett rykte som äventyrar hela koncernens ställning. Om så  är fallet kan affärsbankskoncerner innebära en positiv 
utveckling för förvaringsinstituts filialer i andra länder, om man bortser från andra viktiga frågor (se nedan om 
intressekonflikter) som denna or ganisationsmodell kan föranleda.  
8 Vid kommissionens samråd var bara en minoritet av de svarande positiva till en sådan nyordning, bland annat två 
nationella tillsynsmyndigheter, tre fondbolagsföreningar och en bankförening.  
 
 6    erkännande av tillsynsn ormer. Dessutom skulle det kunna bidra till ett godkännande av att 
förvaringsinstitut fritt får tillhandahålla tjänst er. Det tycks också finnas en politisk acceptans 
för detta (se svaren från medlemsst aternas myndigheter i bilaga III). 
4.2.2 De skiftande kapitalkraven inne bär dock fler rättsliga hinder: 
Vid kommissionens samråd framkom det a tt kapitalkraven är ytterst skiftande:  
– För alla kategorier av förvaringsinstitut i EU varierar dessa mellan 1 och 900 (från cirka 
113 000 euro till 100 miljoner euro).  
– Bara för kategorin kreditinstitut varierar lägs ta kapitalkrav från 5 miljoner euro till 100 
miljoner. 
Om bara antalet tillåtna kategorier begränsades, skulle detta sannolikt inte räcka för att främja 
förvaringsinstitutens tjänster över gränserna. Preciseringar skulle krävas för att effektivt kunna harmonisera indelningen av förvaringsinstitut
9 och det av följande skäl: 
– Generellt varierar villkoren för förvaringsinstituts verksamhet i EU (krav på intern 
organisation och medel), även inom samma tillsynskategori (exempelvis kreditinstitut), något som också visar sig i skiftande kapitalkrav. 
– Kapitalkraven är också ett mått på det lokala förvaringsinstitutets rättsliga risker. 
Olikheterna i EU är här ett uttr yck för skiljaktiga rättsliga krav. 
– Förvaringsinstitut måste också ha en viss lägsta  nivå av finansiella resurser för att täcka 
investeringar (exempelvis i datorsystem) oc h uppfylla organisationskraven i nationella 
regelverk. Dessa normer kan variera beroende på etablerad praxis i respektive 
medlemsstat, exempelvis vilka uppgifter som förvaringsinstitut kan delegera, och på tillsynsorganens faktiska kriterier. Beroende på avvägningen mellan detaljerade 
föreskrifter och konkreta bedömningar kan exempe lvis nivån på egna medel vara mer eller 
mindre avgörande. 
4.3 Förvaringsinstituts tillhandahållande av tjänster över gränserna hindras av 
skiljaktiga ansvarssystem: 
4.3.1 Investerare bär kostnaderna för rättslig oklarhet: 
Det finns två viktiga hinder mot att inom EU bedöma förvaringsinstituts ansvar. Det första 
handlar om skiljaktiga rättsregler, då det i di rektivet från 1985 hänvisas till lagstiftningen i 
respektive medlemsstat. Det andra handlar om an svarighetens ibland oklara gränser. Trots att 
minimikraven på förvaringsinstitut i teorin ha rmoniserats genom direktivet är deras rättsliga 
status, tillämpning och påföljder inte he lt fastställda i flera medlemsstater.  
I vissa medlemsstater kan tillsynen innebära att förvaringsinstitut omfattas av resultatkrav 
eller krav på medel. Detta har direkta konse kvenser för rättssäkerheten. Till exempel tycks 
bara tre medlemsstaters behör iga myndigheter inte medge ansvarsfriskrivning för ” force 
majeure ”. 
                                                
 
9 De medlemsstater som vill strama upp indelningen bör ocks å förespråka harmoniserade krav på medel och intern 
organisation.  
 
 7    Rättsosäkerhet uppstår också när förvaringsinstit uts särskilda rättsliga krav blandas samman 
med den bredare civilrättsliga lagstiftningen. De tta gäller särskilt i lä nder där principen om 
förvaringsinstituts ansvar enligt direktivet (” allvarligt försummat … eller fullgjort på ett 
oriktigt sätt ”) mer eller mindre explicit omfattas av begränsningar eller undantag. 
Privatinvesterare utsätts i praktiken för en risk  (och kostnader) som på förhand är dold för 
dem.  
Existerande system för ersättning till investerar e garanterar inte alltid full skadeersättning. 
Med ofullständiga avtalsvillkor kommer i vi ssa system det mellan fondförvaltare och 
förvaringsinstitut delade ersättnin gsansvaret att bero av uppgörel ser för att skydda sitt rykte – 
inte av rättsliga regler. Detta uppfattas ibland som nyckfullt. När de rättsliga riskerna inte 
anges närmare blir tillsynsorganen snarare hänvisade till koncernens resurser än till 
utvecklingen av marknaden för externa försäkringa r, som inte tycks kunna täcka alla rättsliga 
risker. 
4.3.2 Betydelsen av 'förvaring av tillgångar' har inte harmoniserats: 
Förvaringsinstituts främsta berä ttigande är att förvara fondföret ags tillgångar. I direktivet 
anges dock inte detta ansvar närmare: skall det bara kontrollera möjliga externa depåhållare 
eller skall det utöver kontrollern a själv svara för fullfjädrad “f örvaring”, med skyldigheter mot 
förvaltare och investerare? 
I olika medlemsstater kan uppdraget att förvara tillgångar automatiskt också inbegripa 
funktionen som depåhållare. Depå hållning innebär betydande stor driftsfördelar och kräver 
ansenliga investeringar i dators ystem för annat än förvaringsin stitutens kontroller. En annan 
fråga där medlemsstaterna skiljer sig är huruvi da förvaringsinstitut är förpliktigade att 
återlämna tillgångarna eller kan begränsa sitt ansvar. 
4.3.3  Klargörande av sambandet mellan för varingsinstitut och underdepåhållare:  
I vissa medlemsstater kan förvaringsinstitut anlita en global underdepåhållare. 
Depåhållarmarknaden kontrolleras av några få  bankjättar, som konkurrerar om tillgångar på 
flera biljoner euro. De konkurrerar också med fö rvaringsinstitut om dessas mervärdetjänster. 
Dessa är “perifera” i förhållande till förv aringsinstitutens huvuds akliga kontrolluppdrag – 
exempelvis inkassering av utdeln ingar, ombudsröstning – men ka n bidra till att finansiera 
tillsynskostnaderna.  
Centralt för klargörandet av förvaringsin stitutens förvaringsuppgi ft (ren kontroll eller 
obligatorisk depåhållare) är dennas möjliga effekter på institutens kontroller. Om förvaringsinstitutens uppgift likställs med ren kontroll och helt skiljs från depåhållaruppgiften, kan stora underdepåhålla re tillskansa sig en allt större del av 
depåhållaravgifterna och även mervärdetjän sterna. Om depåhållar nas marginaler sjunker 
genom volymökningar, kan detta å ena sidan gynna investerarna. Å andra sidan kan detta leda 
till priskonkurrens mellan fö rvaringsinstituten när de t gäller deras huvudsakliga 
kontrolluppdrag, vilket generell t kan äventyra kvaliteten på  deras dagliga kontroll av 
fondförvaltare. 
4.4 Olika organisationsmodeller tillåts: 
Även om organiserandet av uppgifterna kan på verka förvaringsinstitu ts operativa risker, 
innehåller direktivet inte några närmare bestämmelser om detta. 
 
 8    4.4.1 Uppgifter och förpliktelser motsvara r oftast direktivets angivna uppdrag10: 
Flertalet medlemsstater anser att de noggrant ha r förtecknat vilka uppgifter och förpliktelser 
som fondföretagens förvaringsinstitut skall ha. Emellertid betraktas förteckningen som 
uttömmande bara i vissa medlemsstater, vilket  kan antyda att tills ynsmyndigheterna har en 
viss frihet att tolka den.  
4.4.2 Förteckningen över tillåtna aktiviteter är dock inte direkt rel aterad till uppgiften 
som förvaringsinstitut:  
Aktiviteterna i samband med förv aringsinstitutens uppdrag täcker ofta bara en del av dessas 
verksamhet (där “allmän bankverksamhet” eller dotterbolag med flera funktioner dominerar). 
Flertalet medlemsstater tycks utgå från en allmän förteckning över tillåtna aktiviteter för 
respektive företagstyp (exempelvis kreditinstitut). Därmed hamnar de företagsenheter i en gråzon som egentligen inte omfattas av reglerad  tillsyn: i praktiken ger detta tillsynsorganen 
viss frihet att godkänna från fall till fall. För undvikande av in tressekonflikter förbjuds dock 
vissa aktiviteter i vissa medlemsstater.  
4.4.3 Särskilda bestämmelser kan påverkas  utläggandet av förvaring av tillgångar:  
Begränsningar finns exempelvis för underdepåhålla rens karaktär eller ge ografiska etablering, 
eller för kraven på förhandskontroller av utlä ndska rättsregler om värdepappersinnehav. I viss 
nationell lagstiftning föreskrivs dessutom  att tillsynsorganen gör viss bedömning. 
4.4.4 Tillsynsorganen uppfattar delegering av förvaringsinstituts uppgifter på olika 
sätt:  
I flertalet medlemsstater dras i regelverken i ngen klar gräns mellan ett förvaringsinstituts 
administrativa och redovisningsuppgifter respektive dess kontrolluppgifter. I flera 
medlemsstater får förvaringsinstitut dock inte  lägga ut kontrolluppgi fter. Att delegering 
strängt begränsas till depåförvari ng av tillgångar är samtidigt et t minoritetsfall. Mellan dessa 
två förhållningssätt i regelverken tycks till synsorganen ha en betydande frihet. Fast 
tillsynsuppfattningarna skiljer si g åt: exempelvis krävs i fem medlemsstater auktorisering 
innan delegering kan ske, och i minst nio me dlemsstater är två typer av tillsynorgan 
inblandade. Bara en medlemsst at saknar särskilt förfarande, exempelvis förberedande 
formaliteter eller övervakning av delegeringen.  
4.5 Intressekonflikter och säkerhet i tillsynen: 
I regleringen av förvaringsinstituts funktionssätt  finns det i EU en klar skillnad när det gäller 
den ekonomiska relationen mellan fondförvaltare och förvaringsinstitut: i två medlemsstater 
kan det senare inte ingå i samma koncern so m förvaltaren. Ett av huvudsyftena med denna 
bestämmelse är att neutra lisera intres sekonflikter. 
I både gemenskapslagstiftning och nationella regelverk anges två typer av relationer som 
främsta källor till förvaringsinstituts intressekonflikter: relationen till förvaltningsbolaget respektive till förvaltningsbolaget. I direktivet framhålls principen att förvaringsinstitut och 
                                                
 
10 I direktivet skiljs uppgifterna som förvaringsinstitut för värdepappersfonder (med en längre förteckning) från 
uppgifterna som förvaringsinstitut för i nvesteringsbolag (se bilaga II). Emeller tid återspeglas denna asymmetri inte 
alltid i den nationella lagstiftningen: i många fall anses a tt investeringsföretagens andelsägare inte kan inskrida mot 
fondförvaltares oegentligheter och behöver samm a skydd som investerare i värdepappersfonder.  
 
 9    förvaltningsbolag skall “ utföra sina respektive uppgifter sj älvständigt och uteslutande i 
andelsägarnas intresse ”, men medlemsstaterna har tolkat denna bestämmelse på olika sätt. 
4.5.1 Relationen mellan fondfö retag och förvaringsinstitut: 
De skiftande uppfattningarna är både ett uttryc k för tillsynorganens olika förhållningssätt och 
den skiftande tilltron till det “vattentäta s kott” som förvaringsinstitut förväntas vara. 
Förvaringsinstitut i sig (eller anslutna företagsenheter) kan ofta genomföra 
investeringsaktiviteter för egen räkning eller andra aktiviteter som skapar konflikter mellan 
institutets, eller dess  koncerns, kortsiktiga vinster och affärsintressen och fondföretagets 
investerares intressen. För att motverka sådana ri sker är det allmänna regelverket i minst åtta 
medlemsstater en ren återspegli ng av direktivets principer.  
Emellertid finns det flera olika uppfattningar om tillåtna transak tioner och aktiviteter. Svaren i 
samband med kommissionens samråd medger inte några slutsatser om huruvida alla 
medlemsstater har upprättat en förteckning  över vilka transaktioner med anslutna 
företagsenheter ( anslutnas transaktioner ) som skall omfattas av särskild tillsyn. 
Uppenbarligen räcker det i vissa situationer inte med att hävda skydd utan tillsyn (exempelvis företags verksamhetsregler, öppen redovisning).  
Mer allmänt hävdar vissa myndighete r att inget internt fö rfarande eller “vattentäta skott” helt 
kan undanröja risken för intre ssekonflikter: därför är extern a kontroller viktiga och av 
behöriga myndigheter kontrollerad e förfaranden för gottgörelse utanför domstol, i fall där 
investerare kan ha lidit skada.  
Tillsynsorganens befintliga kontroller kan dock ha olika fokus, beroende på om de avser 
rutinmässig tillsyn av en viss kategori (exempelvi s kreditinstitut) eller särskild tillsyn av 
funktionen som förvaringsinstitut. Det kan därför  vara mer eller mindre viktigt att granska det 
senares särskilda förfaranden och skydd mot intressekonflikter. Betonandet av närmare 
regleringar räcker inte alltid för att förstå tillsynorganens förhållnings sätt: av betydelse är 
också “oskrivna regler” och ev entuellt förespråkande av be dömningar från fall till fall 
(exempelvis finansiella bidrag från förvaringsinstituts koncerner). 
4.5.2 Påfallande mångsidiga band mellan förvar ingsinstitut och förvaltningsbolag: 
Förvaltningsbolag kan vara självs tändiga, vilket ofta är fallet på kontinenten, och ingå i en 
koncern med andra relevanta enheter som börsmäklare, depåhållare och förvaringsinstitut. Det finns dock ingen enhetlig mode ll för sådana koncernstrukturer
11. Endast två medlemsstater 
har gått så långt att de förbjuder geme nsamt aktieinnehav eller överlappning av 
styrelseledamöter och direktörer12. Samtidigt saknar fyra medlemsstater särskilda 
bestämmelser på området. Medlemsstaternas regelverk ger i vissa fall tillsynsorganen 
betydande frihet. 
                                                 
11 I viss medlemsstat kan det samtidigt finnas olika koncernf örhållanden: Koncerner kan saknas (självständiga 
förvaltningsbolag). Traditionellt “ kundtvång” kan förekomma där ett förva ltningsbolag måste anlita koncernens 
depåhållare, vilket aktualiserar prioriteringar vid intern  riskhantering. Även konku rrerande marknader kan uppstå 
där förvaltningsbolaget anlitar externa depåhållare. Depåhållningen blir då en  genuin resultatenhet  och strategisk 
företagsverksamhet. 
12 Situationen kan vara ännu mer komplicerad, då ingenti ng hindrar underdepåhållare från att tillhöra samma koncern 
som förvaltningsbolaget. Risken för intresse konflikter är dock mindre vid depåhållning.  
 
 10    I tio medlemsstater innehåller regelverke t i olika utsträckning ytterligare skydd. 
Kompletterande tillsynsåtgärder skiljer sig också.  Generellt verkar de oftast rapporterade 
skyddsåtgärderna handla om att bestämmelser  om rättsliga och fi nansiella kopplingar, 
rättsregler om förvaringsinstitu ts interna kontroller och ”vatte ntäta skott” skall följas.  
Oavsett detta får förvaltningsbolag i alla me dlemsstater i olika utsträckning delegera sin 
verksamhet till företag som är nära förbundna med förvaringsinstitutet eller tillhör samma 
koncern som detta. Vissa behöriga myndigheter ifrå gasätter förvisso beh ovet av harmoniserat 
skydd mot sådan delegering. Under kommissionens  samråd identifierades 13 uppgifter eller 
aktiviteter: en genomgång av den komplexa de legeringsbilden (bilaga III) utmynnar också i 
slutsatsen att en huvudförutsättning för att utv eckla förvaringsinstituts gränsöverskridande 
tjänster är verklig konvergen s när det gäller bestämmelserna om delegering mellan 
fondförvaltare och förvaringsinstitut. 
4.6 Ytterligare harmonisering av informationen till investerare  
En stor av majoritet av medlemsstaterna tycks inte ha infört mer omfattande bestämmelser än 
vad som föreskrivs i direktivet. Mot bakgrund av de i föreliggande rappor t redan konstaterade 
skillnaderna (exempelvis om förvaringsinstit uts ansvar, organisering av uppgifter, möjliga 
intressekonflikter osv.), verkar det emellertid finnas ett stort behov av att ytterligare höja 
kvaliteten på den offentliga information som tillh andahålls privatinvester are: i motsats till 
institutionella placerare är dessa helt beroende av tredje parts in satser för att klargöra riskerna 
med att investera i e tt visst fondföretag. 
4.6.1 Bestämmelserna om prisuppgifter tycks inte vara en stor fråga 
Enligt direktivet och nationell lagstiftning skall fondföretags förvaringsinstitu t se till att 
beräkningar av andelars värde och transaktioner med andelar är  lagenliga och överensstämmer 
med fondbestämmelserna. Information till in vesterare om dessa bestämmelser, särskilt 
beräkningsbestämmelserna, tycks i allmänhet in te föranleda ytterligare harmonisering för 
närvarande. Emellertid kan vissa  riskhanteringspunkter  aktualisera ytterligare harmonisering, 
men dessa berör tillsynsmyndighe ter mer än privatinvesterare13: exempelvis metoderna för 
värdering av derivatpositioner el ler illikvida värdepapper och förvaltningsbolagets respektive 
förvaringsinstitutets roll vid fastställandet. 
4.6.2 Öka öppenheten om de till förvarin gsinstitut relaterade kostnaderna: 
Privatinvesterare väljer inte det förvaringsin stitut som är ansvariga gentemot dem enligt 
nationell lagstiftning. Vidare beror de till förvar ingsinstitutet relaterade  kostnaderna (avgifter 
och provision) på flera ibland til lfälliga faktorer, som fondens i nvesteringspolitik (särskilt när 
förvaringsinstitutet i praktiken fungerar so m depåhållare). Skall analytiker eller 
privatinvesterare bättre kunna jämföra kostnadsredovisningen kr ävs därför: i/ redovisning av 
samtliga till förvaringsinstitutet relaterade kostn ader (inklusive eventuella dolda kostnader för 
relationen mellan förvaltningsbolag och förvari ngsinstitut, exempelvis överenskomna delade 
avgifter) och ii/ tillhandahållande av korrekt sammanfattande information om förvaringsinstitutets organisation och faktiska ansvar. 
4.6.3 Förbättra informationen till investera re om förvaringsinstituts organisation: 
                                                
 
13 Enligt den nya artikel 24a i direktivet kommer privatin vesterare att på begäran kunna få ta del av närmare 
beräkningsmetoder och ri skhanteringsmetoder.  
 
 11    Förvaringsinstitutet kan ha rätt att delegera vissa uppgifter till externa parter (exempelvis 
anlita depåhållare). Vidare kan förvaltningsbol ag eller investeringsbolag delegera uppgifter 
till förvaringsinstitut, samtidigt som ansvaret  ligger kvar hos dem: privatinvesterare bör 
erhålla korrekt information om detta, i sa mband med teckning eller exempelvis inför 
investeringsbolags bolagsstämma14. Om fondförvaltare och förvar ingsinstitut dessutom tillhör 
samma koncern, vilket är en automatisk källa till intressekonflikter, bör informationen till investerare för det första uppmärksamma dem på denna situation och för det andra redogöra 
för vattentäta skott och annat förebyggande s kydd mot intressekonflikter. Information bör 
även ges om eventuella planerad e åtgärder. Redovisningen bör al drig begränsas till ett allmänt 
påstående om att ”vattentäta skott” finns, utan att den förväntade effekten av dylika åtgärder 
klargörs. 
4.6.4 Säkra korrekt informatio n till investerare om för varingsinstitutets ansvar 
Även marknadsaktörer undrar ibland om förvar ingsinstituts otydliga ansvar. Det är också 
medlemsstaternas lagstiftning som avgör om privatinvesterare direkt kan stämma ett 
fondföretags förvaringsinstitut som kan vara föremål för ovedersäglig misstanke om oegentligheter: vad skulle exempelvis ett fö rvaringsinstitut vara skyldig fondförvaltare 
respektive privatinvesterare om en unde rdepåhållare sattes i likvidation?  
Som redan framhållits kommer konsolideringen av den inre marknaden för förvaringsinstituts 
tjänster att kräva konvergens när det gäller förv aringsinstituts ansvar ssystem. Denna process 
kommer att ta tid, utan att detta påverkar de t mer brådskande klargörandet av några av dess 
olika delar (exempelvis betydelsen av ”förva ring av tillgångar”). Kortsiktigt kommer dock 
förbättrad information till investerare att helt  enkelt öka dessas insikter om sina faktiska 
kostnader, efter eventuella bidrag fr ån eventuella ersättningssystem. 
5. Ett allsidigt förhållningssätt: 
I enlighet med rådets begäran ges i detta medde lande en översikt över de i medlemsstaterna 
gällande regelverken. Vidare identifieras vissa huvudpunkter där verkliga framsteg krävs: 
slutmålet är att öka fondförvalta rbranschens effektivitet i EU genom att konsolidera den inre 
marknaden, för att minska kostnader och risk er, inklusive de som i dag är dolda för 
investerarna, och även rättsosäkerhet , något som bromsar utvecklingen av 
förvaringsinstitutens gränsöverskridande tjänster. 
                                                
 
14 I föreliggande rapport behandlas inte företagsstyrning i in vesteringsföretag (exempelvis fondföretag i bolagsform). 
Aktieägarnas kontroll av förvaringsinstitutens kostna der och resultat är bara en aspekt på frågan.  
 
 12    5.1 Åtgärder på olika områden  
Kommissionen anser att ytterligare harmoni sering krävs på följande områden:  
i/ Insatser för att bättre förebygga intressekonflikter : 
De skilda synsätten i reglerings- och tillsynsfrå gor gör att det krävs framsteg beträffande 
tillsynssystemens konvergens , särskilt beträffande gemensam klassificering av  
intressekonflikter  och nödvändiga förebyggande och kompenserande åtgärder . Konvergensen 
bör även innebära en förteckning över funktioner  som förvaltningsbolag kan delegera  till 
förvaringsinstitut (eller enheter inom koncerne n) respektive en förteckning över vilka av 
förvaringsinstitutens aktiviteter  som kan delegeras.  
ii/ Klargöra omfattningen av förvaringsinstituts ansvar : 
Ökad klarhet och konvergens beträffande förvaringsinstitutens ansvarssystem  i 
medlemsstaterna kommer att kräva en geme nsam tolkning av begreppet ”förvaring av  
tillgångar ” och av de särskilda kontrolluppgifter  som åläggs förvaringsinstitut.  
iii/ Öka konvergensen beträffande utgångsvi llkor och verksamhetsvillkor och särskilt  
kapitalkraven : 
Indelningen av tillåtna förvaringsinstitut  bör harmoniseras genom att man avgränsar en 
särskild grupp av relevanta instanser. Hit ka n kreditinstitut och investeringsbolag höra, med 
ytterligare organisations - och resurskrav om så  är nödvändigt, plus re levanta offentliga organ 
(centralbanker). 
iv/ Förbättra öppenhetsnormer och informationen till investerare : 
Detta bör ha högst prioritet på kort sikt och hjälpa till att utjämn a rådande skillnader. 
Förbättrade normer för offentlig information bör innebära: organiserandet av förvaringsinstitutets uppgifter, åtgärder mot in tressekonflikter, förvaringsinstitutets ansvar, 
totala kostnader för förvar ingsinstitutets tjänster.  
5.2 En lösning steg för steg 
Arbetet bör inledas med att EU :s lagstiftningsexperter tar fram: först normer beträffande 
investerarinformation och intressekonflikter och sedan normer för förvaringsinstituts 
uppgifter, resurser och ansvar. 
Kommissionen skall granska resultaten av de tta arbete och särskilt bedöma behovet av 
eventuella lagstiftningsåtgärd er för att åstadkomma nödvändig harmonisering om så krävs. 
Kommissionens slutsatser skal l redovisas i två rapporter: 
- Ett kapitel om förvaringsinstitutsfrågor skall bifogas allmänna fondföretagsrapporten för 
2005  som kommissionen skall inkomma med enligt artikel 2 i direktiv 2001/108/EG. I denna 
delrapport skall två frågor  tas upp: 
• Om och hur förhållandet mellan fondf örvaltare och fö rvaringsinstitut
 kan regleras bättre i 
EU-lagstiftningen, särskilt när det gäller att motverka intressekonflikter.  
• Om och hur indelningen av tillåtna förvaringsinstitut och därmed också dessas uppgifter 
och resurskrav kan behöva harmoniseras genom EU-lagstiftning.  
 
 13    - I en följande rapport  skall kommissionen sammanfatta framstegen på ovannämnda punkter  
och bruket av den gällande möjligheten att genom filialer  tillhandahålla förvaringsinstituts 
tjänster över gränserna . I rapporten skall en bedömning sk e om det finns behov av att genom 
EU-lagstiftning utvidga förvaringsinstituts gränsöverskridande möjligheter i EU genom ett fullt EU-pass
 (filialetablering på hemmedlemsstatens eget ansvar och fritt tillhandahållande 
av tjänster). 
5.3 Tidplan: 
 Resultat: Klart till: 
EU:s lagstiftningsexperter (i 
samarbete med kommissionen) Normer beträffande 
investerarinformation och intressekonflikter Början av 
2005 
EU:s lagstiftningsexperter (i samarbete med kommissionen) Normer beträffande 
förvaringsinstituts uppgifter, resurser och ansvar Mitten av 
2005 
Kommissionen Kapitel om fondföretag i allmänna 
fondföretagsrapporten för 2005 till Europaparlamentet och rådet  Mitten av 
2005 
Kommissionen Slutrapport om fö rvaringsinstitut  Början av 
2006 
 
 
 14    BILAGA I   
Ordlista:  
Fondföretag (rättslig form) : beroende på lagstiftningen ka n fondföretag antingen bildas 
enligt avtalsrätt (som värdepappersfonder ) eller trustlagstiftning (som trust) och (även) på 
bolagsrättslig grund (som investeringsbolag ). I direktivet kan samma term avse båda de 
former som inte är bolag, exempelvis ”värdepa ppersfond” eller s.k. ”unit trust”. Viktigt är att 
endast värdepappersfonder är rättsligt reglerade i vissa medl emsstater, dvs. inga fondföretag 
är här juridisk person utan är avhängiga en extern fondförvaltare (e tt förvaltningsbolag). 
Fondföretags fondförvaltare : antingen förvaltningsbolag eller ” sjävständigt 
investeringsbolag ”. Till skillnad från värdepappers fonder eller s.k. ”unit trusts” kan 
fondföretag, dvs. investeringsbolag  i ett och samma företag förena  både medlen (fonden) och 
förvaltningen av dessa. För detta fall anges i direktiv 2001/107/EG att de skall redovisas som 
”investeringsbolag som inte har utsett ett förvaltningsbolag ” i sina bolagsordningar – dvs. 
investeringsbolag. I detta meddelande skall de flesta anmärkningar som avser 
“fondförvaltare” eller “förvaltnin gsbolag” också avse invester ingsbolag, förutom att dessa 
inte nödvändigtvis blir föremål för delegering, ex empelvis från ett förvaringsinstituts sida. 
Fondföretags förvaringsinstitut : i direktivet definieras detta helt enkelt som en 
företagsenhet som ålagts särs kilda kontrolluppgifter  och omfattas av flera andra allmänna 
bestämmelser (se punkt 2.2 ovan och bilaga II) . I Förenade kungariket finns två juridiska 
begrepp, beroende på om uppgiften skall fu llgöras gentemot ”unit trusts” (av en ”förvaltare” ) 
eller gentemot ett inve steringsbolag (av ett ” förvaringsinstitut” ). Av hänsyn till läsaren har 
dock bara termen ”förvaringsin stitut” använts i meddelandet. 
Noteras bör också att den särskilda rättsl iga betydelsen av begreppet “fondföretags  
förvaringsinstitut ” just baseras på dessa särskilda uppgift er och skyldigheter, och mer allmänt 
på bestämmelserna i den på gemenskapslagstif tningen grundande natione lla lagstiftningen om 
fondföretag15. I just denna kontext är det allt så vidden av begreppet ”förvaring ” av tillgångar 
som skall uppmärksammas, som det är sp eciellt relaterat till (se punkt 4.3.2). 
Värdepapperscentral (VPC)* : ett organ som anlitas för förvaring och förvaltning av 
värdepapper och erbjuder transaktionshanterin g av värdepapper i kon tobaserat system, och 
som dessutom kan syssla med clearing och avrä kning. Vid kommissionens  samråd framgick 
också att värdepapperscentraler i vissa medlemsstater ingår i indelningen av underdepåhållare 
som ett fondföretags förvaringsinstitut på viss a villkor helt eller delvis kan anförtro de 
tillgångar som det förvarar. 
Depåhållare* : ett organ som för andras räkning anl itas för förvaring och förvaltning av 
värdepapper och andra finansiella tillgångar,  och som dessutom kan erbjuda ytterligare 
tjänster, inklusive cleari ng och avräkning, likvidhantering, valutaväxling och 
                                                 
15 Organ som fungerar som fondföretags förvaringsins titut kan alltså samtidigt också anlitas av företag för 
kollektiva investeringar, vilka inte omfattas av fond företagsdirektivet (“icke fondföretag”). Det finns 
dessutom 'förvaringsinstitut' som är specialiserade på icke fondföretag och som inte nödvändigtvis 
omfattas av samma tillsynsbestämmelser och förpliktelser. 
 
 15    värdepapperslån. Ett organ som av depåhållare an litas för förvaring av delar av de tillgångar 
det nominellt förvarar är en underdepåhållare . 
Global underdepåhållare* : en underdepåhållare som genom  eget nätverk erbjuder kunderna 
(här fondföretags förvaringsinstitut som rätts ligt sett förvarar tillg ångarna) depåhållning 
avseende värdepapper som handlas och avräkn as på marknader i olika länder. En global 
underdepåhållare är en heltäck ande samarbetspart som erbjuder en rad tjänster, som kan 
överlappa de tjänster som fond företags förvaringsinstitut sj älva kan erbjuda fondföretags 
förvaltningsbolag utöver sin grundläggande kontrolluppgift. 
(*) För mer detaljer hänvisas till: 
- Europeiska centralbankens blå bok om ” Payments and Securities Set tlement Systems in the 
European Union ” (juni 2001), inkl. ordlista 
- Giovannini A. et al.: “ Second report on Clearing and Sett lement Arrangements in the 
European Union , april 2003. 
 
 16    BILAGA II   
Förvaringsinstituts uppgifter och ansvar: 
1. Förvaringsinstituts uppgifter enligt 1985 års direktiv:  1.1. Förvaring av fondföretags tillgångar: 
I artikel 7.1–2 om värdepappersfonders förv aringsinstitut (respek tive artikel 14.1–2 om 
investeringsbolags förvari ngsinstitut) föreskrivs:  
1. Tillgångarna i en värdepappersfond [respektive investeringsbolag ] skall förvaras hos ett 
förvaringsinstitut . 
2. Ett förvaringsinstituts ansvarighet enligt artikel 9  [respektive artikel 16 ] skall gälla 
oberoende av om institutet anförtrott förvari ngen av samtliga eller vissa tillgångar till någon 
annan.  
1.2. Övriga uppgifter: 
För värdepappersfonders förvaringsinstitut ange s dessa i artikel 7.3 (respektive artikel 14.3 för 
investeringsbolags förvaringsinstitut):  
Artikel 7.3 (värdepappersfonder): 
Ett förvaringsinstitut skall vidare: 
(a) tillse att försäljning, utgi vning, återköp, inlösen och makulering av andelar som sker 
på uppdrag av en värdepappersfond eller et t förvaltningsbolag genomförs i enlighet 
med lag eller annan författning och med fondbestämmelserna, 
(b) tillse att andelarnas värde beräknas i enlighet med lag eller annan författning och 
med fondbestämmelserna, 
(c) verkställa förvaltningsbolagets instruktioner såvida inte dessa strider mot lag eller 
annan författning eller mot fondbestämmelserna, 
(d) tillse att ersättningar fö r transaktioner som berör en  värdepappersfonds tillgångar 
inbetalas till institut et inom sedvanlig tid, 
(e) tillse att en värde pappersfonds intäkter används i enlighet med lag eller annan 
författning och med fondbestämmelserna . 
Artikel 14.3 (investeringsbolag): 
Förpliktelserna i första, fjärde och femte punkterna ovan (dvs. a, d och e). 
2. Förvaringsinstituts ansvar  enligt 1985 års direktiv: 
Beträffande värdepappersfonders förvaringsinst itut omfattas detta av artikel 9 (respektive 
artikel 16 beträffande investeri ngsbolags förvar ingsinstitut). 
Artikel 9 (värdepappersfonder):  
 
 17    Ett förvaringsinstitut skall i enlighet med den nationella lagstiftningen i den stat där 
förvaltningsbolaget har sitt stadgeenliga säte va ra ansvarigt mot förvaltningsbolaget och 
andelsägarna för förluster som drabbar dem som följd av att institut et allvarligt försummat 
sina förpliktelser eller fullgjort dem på ett oriktigt sätt. Detta ansvar kan av andelsägarna 
åberopas antingen direkt eller indirekt ge nom förvaltningsbolaget, beroende på hur 
rättsförhållandet mellan förvar ingsinstitutet, förvaltni ngsbolaget och andelsägarna är 
utformat.  
Artikel 16 (investeringsbolag):  
Ett förvaringsinstitut skall i enlighet med den nationella lagstiftningen i den stat där 
investeringsbolaget har sitt stadgeenliga säte vara ansvarigt mot investeringsbolaget och andelsägarna för förluster som drabbar dem som följd av att institut et allvarligt försummat 
sina förpliktelser eller fullgjort dem på ett oriktigt sätt.  
3. Bestämmelser som granskats av rådsarbetsgruppen:  
Hösten 2000 föreslogs tillägg av sådana men de tta avvisades i väntan på att behovet av 
förstärkt harmonisering på området s kulle utvärderas ytterligare.  
AVSNITT IIIa 
Bestämmelser om förvaringsinstitut 
Artiklarna 7 och 8 skall ändras på följande sätt.  
– efter artikel 7.2 skall följande stycke läggas ti ll: “Förvaringsinstitutet får inte delegera sin 
kontrollfunktion i förhållande till fondföretaget” och  
– och efter artikel 7: “Förvaringsinstitutets  funktioner anges närmare i bilaga III.”  
2. Följande mening skall lägga s till efter artikel 8.2:  
“Det skall till fondföretagets  behöriga myndighet skicka en verksamhetsplan där bland annat 
dess organisationsstruktur och förfaranden anges.  Ett förvaringsinst itut skall ha sunda 
förvaltnings- och redovisningsförfaranden, kont roll- och säkerhetssyst em för databehandling 
samt lämpliga interna kontrollsystem. Det skal l till fondföretagets behör iga myndighet skicka 
uppgifter som krävs för regelbunden övervakn ing av efterlevnaden av ovan nämnda krav.  
Förslag till bilaga III:  
Förvaringsinstituts bokföring: 
– bokföring av kassakonton och värdepappe rkonton för fondför etagets räkning,  
– förvaring och överföring av tillgångar på fö rvaltningsbolagets begä ran och i enlighet med 
marknadsmyndigheternas bestämmelser,  
– verkställa instruktioner av förvaltningsbolaget, 
– clearing av derivat som handlas  på reglerade marknader,  
– betalning av utdelningar och inkomster från  tillgångar som förvaltas för fondföretagets 
räkning, 
 
 18    – ansvara för företagshändelser när det gäller tillgångarna,  
– hantera skattefrågor för fondföretaget, 
– centraliserat förvärv och inlösen om fondföret aget är inte registre rat på någon marknad.  
Följande av bestämmelser:  
Förvaringsinstitutet skall övervaka efte rlevnaden på följande punkter och tillse att 
förvaltningsbolaget följer dessa:  
– Investeringsregler  
– Investeringspolitik enligt info rmationsblad eller prospekt 
– Gällande regelverk för fondföretag  
– Regler för beräkning av fondandelars värde.  
Dessutom skall förvaringsinstitutet kontrollera a tt juridiska formaliteter iakttas när det gäller 
fondföretaget.  
 
 19    BILAGA III   
Huvudsakliga lärdomar av kommissionens samråd om regleringen av fondföretags 
förvaringsinstitut i medlemsstaterna:  
1. Bakgrund:  
Samrådet16 inleddes den 5 september 2002 och avslutades  den 19 november seda n de sista svaren 
från medlemsstaternas tillsynsmyndigheter inkommit. Totalt erhöll kommissionen 97 svar. 
Inte alla svarande besvarade samtliga frågor: tota lt inkom mer än 80 bidrag om avsnitten A till F 
(lagstiftningsfrågor), men i flera fall lämnade de svarande bara några svar per avsnitt. I några fall 
lämnade flera organ dessutom my cket likartade och rentav iden tiska svar. Man bör därför med 
viss försiktighet tolka resultaten av bearbetni ngen av alla svar som erhölls vid samrådet. 
Efter en indelning av de svarande kommer nå gra huvudsakliga lärdomar av samrådet nedan att 
redovisas ur lagstiftning ssynpunkt (utgående från svaren från de 15 medlemsstaternas behöriga 
myndigheter).  
2. Indelning av de svarandes branschtillhörighet:  
I synnerhet kunde genom samrådet synpunkter inhämt as bland annat från de 15 medlemsstaternas 
behöriga myndigheter. 
En annan viktig svarandekatego ri var branschorgan, som på me dlemsstatsnivå ansåg sig vara 
berörda av samrådet: 
- tio nationella fondbolagsföreningar, - en sparbanksförening, - fem nationella bankföreningar, - två nationella sammanslutningar av förvaringsinstitut, - två särskilda bidrag från en nationell handelska mmare och en sammanslutning av finansföretag. 
De 60 återstående svaren lämnades av ”marknadsak törer” (även om inte alla betecknade sig som 
sådana): 
– nästan 40 svar om förvaringsinstitutens verksamhet som sådan (officiella svar från 
förvaringsinstitut och ytterligare svar från bankchefer), 
– 9 svar från fondförvaltare, 
– 3 svar som klart står för kreditinstitu t utanför förvaringsinstitutsbranschen, 
– ett svar från en advokatbyrå, 
– ett svar från ett revisionsföretag, 
                                                
 
16 Texten (i Word-format) finns att tillgå på följande adress: 
http://europa.eu.int/comm/internal_market/en/finances/mobil/ucits/2002-consult/index_en.htm   
 
 20    – vidare ett halvdussin svar från kreditinstitut med olika profil. 
På europeisk nivå lämnades brevsvar av den europeiska fondbolagsföreningen (FEFSI) och en 
förening för privatinvesterare i flera länder. 
Noteras bör för det första också att inga fysisk a personer från förvaringsinstitut svarade vid 
samrådet (trots att detta verkar vara juridiskt möjligt i åtminstone en medlemsstat, enligt svaren från tillsynsmyndigheterna)
17. För det andra lämnade inga priv atinvesterare svar vid samrådet. 
Totalt sett kom de flesta svaren från aktörer som har med förvaringsinstitut att göra och därmed 
är mer eller mindre bekanta med enkätens rättsliga frågor, vilket förklarar att tio svarande hade 
invändningar mot enkäten (“missnöjd”), varav åtta förklarade varför:  
- Irrelevant (“irrelevant  innehåll”): 4 svar  
- För komplicerad (“för svårt”): 2 svar - För lång: 1 svar  - För teknisk: 1 svar.  Omkring 90 % av de som svarade on-lin e var nöjda med samrådets innehåll.  
3. Svarens geografiska fördelning:  
Fyra medlemsstater står för omkring 61 % av svaren.  
LU FR EL UK  AT BE DE ES IE  IT SE PT DK  FI  NL Övriga  
26  14  9  9  5  5  4  4  4  4  4  2  1  1  1  4  
26,8%  14,4%  9,3%  9,3%  5,2%  5,2%  4,1%  4,1%  4,1%  4,1%  4,1%  2,1%  1,0%  1,0%  1,0%  4,1%  
                                                 
17 Några svarande (bankchefer) angav “fysisk person” som sin verksamhet (då de missuppfattat frågans 
innebörd, som inte avsåg vilken status den fysiska person hade som ansvarade för förvaringsinstitutets 
förvaringsverksamhet). På grund av detta och andra nå got felaktiga svar blev det nödvändigt att korrigera 
data före den statistiska bearbetningen av de sammanställda svaren. 
 
 21    4. Några viktiga lärdomar av svaren från medlemsstaternas myndigheter: 
4.1. Koncentrationen varierar – och antalet fi lialer till förvaringsinstitut förblir 
begränsat: 
 Fall av 
förvaringsinstitut med säte i 
medlemsstaten där fondföretaget auktoriserats Fall av 
förvaringsinstitut med endast filial 
i medlemsstaten  De i 
medlemsstaten auktoriserade fondföretagens totala tillgångar, i miljarder euro* 
De i medlemsstaten 
auktoriserade 
investeringsfondernas totala 
tillgångar (fondföretag och icke fondföretag), i miljarder euro* 
BE 13 2 71,5 77,2 
DK  15 2 38,3 38,3 
DE ca 80 2 199,5 751,0 
EL  15 inga 25,4 27,1 
ES 118 5 170,8 172,9 
FR  87 inga 805,9 889,3 
IE  23 5 238,5 303,9 
IT  48 2 360,7 371,0 
LU  65 6 766,5 844,5 
NL  0** inga 10,0*** 106,3 
AT 22 1 63,8 85,3 
PT  17 1 19,0 24,5 
FI  12 2 15,7 17,7 
SE  < 10 1 55,3 56,1 
UK  7 inga 275,5 370,2 
SUMMA  +/- 530 +/- 30 3 116,4 4,133 
* FEFSI-data som avser situationen i slutet av dec. 2002 (för NL: sl utet av dec. 2001). Data (för 
fondföretag + icke fondföretag) skall bara illustrera den relativa betydelsen av fondföretagens 
tillgångar på nationell nivå. Vi ktigt att påpeka är att uppgifterna från ut gången av 2002 särskilt 
återspeglar baisseperiod en för aktier och visar hur vikt iga fondföretagens investeringar i 
stamaktier är (med betydande skillnader mellan medlemsstaterna). 
** De i Nederländerna auktoriser ade fondföretagen är alla börs noterade investeringsbolag, som 
inte omfattas av kraven på förvaringsinstitut: detta är en möjlighet so m medlemsstaterna får 
utnyttja enligt artikel 14.5 i direktiv 85/611/EEG, --f öremål för vissa begränsningar för att skydda 
investerare. 
*** Beräkning avseende 2002 års utgå ng (källa: nederländska FMA) 
 
 22    4.2. Gällande indelning av tillåtna institut  och önskvärd framtida indelning:  
 Tillsynsorganens önskade 
omfattning av indelningen :  Gällande regelverk ( med angivande av lägsta 
kapitalkrav, när så är relevant):  
BE Kreditinstitut och investeringsbolag, 
bägge föremål för ytterligare organisations- och kapitalkrav, centralbanken  Kreditinstitut, investeringsbolag, offentliga organ 
(exempelvis centralbanken) 
DK  Enbart kreditinstitut  Kreditinstitut 
DE Enbart kreditinstitut Kreditinstitut 
EL  Alla institut som omfattas av tillsyn  Kreditinstitut 
ES Institut som omfattas av centralbankens eller finansmarknadsmyndighetens tillsyn  Kreditinstitut, investeringsbolag 
FR Alla institut som omfattas av tillsyn Kreditins titut, investeringsbolag, försäkringsbolag, 
offentliga organ (exempelvis centralbanken), lägsta 
kapitalkrav: 3,8 miljoner euro  
IE  Alla institut som omfattas av tillsyn Vissa kr editinstitut (lägsta kapitalkrav 6,35 miljoner 
euro) + helägda dotterbolag till kreditinstitut (inkl. 
dessas motsvarigheter i tredje land) som omfattas av “finansiella resurskrav” på lägst 125 000 euro (eller ett års fasta omkostnader), inkl. ett efterställt lån som tillsynsmyndigheterna bedömer 
IT ____  Kreditinstitut (lägsta kapitalkrav 100 miljoner euro)  
LU ____  Kreditinstitut (lägsta kapitalkrav 8,7 miljoner euro, 
inklusive 6,2 miljoner euro i inbetalt aktiekapital)  
NL  Ingen begränsning till särskilda kategorier (då förvaring och förvaltning av värdepapper för tredje part omfattas 
av tillsyn)  Kreditinstitut + andra kategorier (förvaltningsbolag för 
värdepapper, vissa truster, fristående företag), lägsta kapitalkrav 113 445 euro  
AT Enbart kreditinstitut Kreditinstitut 
PT Enbart kreditinstitut Kreditinstitut (lägsta kapitalkrav 7,5 miljoner euro)  
FI  Alla institut som omfattas av tillsyn Kreditins titut, investeringsbolag, andra reglerade 
juridiska personer 
SE Enbart kreditinstitut Kreditinstitut  
UK Alla institut som omfattas av tillsyn Kreditinstitu t, investeringsbolag, försäkringsbolag, andra 
reglerade juridiska personer, lägsta kapitalkrav 4 
miljoner pund. 
 
 23    4.3. Förteckning över 13 funktioner som förval tningsbolag vid samrådet konstaterades ku nna delegera till förvaringsinstitut:  
Skuggade rutor : funktioner som i medlemsstaten  visat sig kan delegeras till förvaringsinstitut   
 Emittering 
och inlösen 
av andelar Marknadsföring  Värdering 
och 
prissättning 
(inkl. dekla-
rering) Juridiska 
tjänster 
och 
redovis-
nings-
tjänster 
avseende 
fondför-
valt-
ningen Kundför-
frågningar Övervakning 
av att 
tillämpliga 
bestämmelser 
följs Under-
håll av 
andels-
ägar-register Fördelning 
av intäkter Registerföring Avveckling 
av avtal 
(inkl. 
utskick av 
certifikat) Förvaltning 
av 
investerings-
fonder Interna 
kontroll- 
funk- 
tioner Risk-
hantering Villkor / 
andra 
funk-
tioner 
DK                
DE Förvarings-
institut   (åläggs förvarings-
institut genom 
avtal, inte genom 
delegering)    Förvarings-
institut          
EL               
ES delat delat      delat   delat     
FR               
IE                
IT Förvarings-institut        Förvarings-institut   Förvarings-institut      
LU               
NL               
AT               
PT               
FI                
SE                
NB: BE och UK lämnade inte detaljerade svar på denna fråga. 
“Förvaringsinstitut”: en funktion som anses ingå i förvaringsins tituts huvudansvar. “Delad”: en funktion där ansvaret delas mel lan fondföretag och förvaringsinstitut, beroende på vilken konkret uppgift 
som avses. 
Vidare kan enligt direktiv 2001/107/EG me dlemsstaterna också tillåta fondförvaltnings bolag att tillhandahålla följande “sidotjä nster”: förvaring och förvaltning av andelar i företag för kollektiva 
investeringar – vilket i vissa länder kan ändra ansvarfö rdelningen mellan förvaringsinstitut och förvaltningsbolag. 
 
 24    5. Ytterligare kommentarer ti ll förvaringsinstitutens skil jaktiga rättsliga ramar: 
5.1 Tillsynsfrågor avseende tolkni ngen av 'förvaring av tillgångar' 
5.1.1 Begränsningar av förvaringsinstituts ansvar: 
Frågan är om förvaringsinstitutet i prakti ken någonsin är förplik tigade att restituera 
tillgångarna (utom i begränsade fall av “force majeure” eller mycket speciella omständigheter 
där domstolsbeslut krävs). Med givna rättslig a eller avtalsmässiga begränsningar tenderar 
förvaringsinstitutet att få en kontrollfunktion i förhållande till underdepåh ållare. Detta innebär 
ansvarsfriskrivning även vid underdepåhållares konkurs eller bedrägeri, förutsatt att 
förvaringsinstitutet kan styrka att det genom fört kontroller med “rimlig försiktighet”.  
5.1.2 Kontrollproblem beträffande relat ionen mellan förvaringsinstitut, 
underdepåhållare och fondföretag: 
Även som primär depåhållare kan förvaringsins titut anförtro förvaringen av tillgångar till 
underdepåhållare eller till och med till en enda  global underdepåhållare, vars nätverk sedan 
ansvarar för kontakterna med respektive land s värdepapperscentral  (VPS). I det fallet 
begränsar förvaringsinstitutet sin motpartsrisk t ill en enda motpart: detta tillåts i åtminstone 
nio medlemsstater. En annan typ av relation till åts i minst tre medlemsstater och innebär att 
fondföretaget direkt öppnar ett konto hos en underdepåhållare. Denna situation aktualiserar 
speciella kontrollfrågor beträffande effektiviteten i förvaringsinstitutets övervakning. 
5.2 Konsekvenser av skillnaden mellan skyldi gheten att vidta åtgärder och att nå 
resultat: 
I olika medlemsstater kan förvaringsinstitut i sin kontrollverksamhet va ra skyldiga att vidta 
åtgärder respektive att nå resultat. Till exempel kan “ tillse att andelarnas värde beräknas i 
enlighet med lag eller annan förfat tning och med fondbestämmelserna ” tolkas som två helt 
olika ansvarsnivåer och investeringar i data teknik: förvaringsinstitutet skall antingen 
kontrollera beräkningsmetoderna (genom s tickprovskontroller och indexbaserade 
sannolikhetstester) eller vara skyldiga att ås tadkomma samma resultat (genom systematisk 
omräkning av positioner).  
5.3 Några exempel på orsaker till intresseko nflikter och existerande  rättsligt skydd: 
5.3.1 Kontantdepositioner: 
Gängse praxis på marknaden är fondföretags kontantdepositioner på förvaringsinstitut. Vid 
kontroll på ett förvaringsinstitut menar en be hörig myndighet för fondföretag sig ha uppdagat 
oskäliga avtalsvillkor, där fondföretaget s ersättning understeg marknadsvillkoren. 
5.3.2 Förvaringsinstitut och fondförvaltare med samma säte: 
Det verkar som endast en minoritet av me dlemsstaterna har infört förbud mot att 
förvaringsinstitut och förvaltningsbolag har samma  säte: allvarligare intressekonflikter skulle 
då förhindras genom krav och “oskrivna” förbud som tillsynsorganen inför.  
 
 25    5.3.3 Ytterligare kommentarer till matrisen över delegeri ngsmöjligheterna i punkt 4.3 
i den här bilagan: 
Enligt svaren från de behörig a myndigheterna verkar förvaltn ingsbolag i åtminstone en 
medlemsstat kunna delegera samtliga uppgifter (i nklusive riskhantering) men inte interna 
kontroller. I fyra andra medlemsst ater kan förvaltningsbolag dele gera 7 till 10 av de berörda 
funktionerna. Frånsett riskhanter ing angav minst två tillsynsorgan att delegering av alla andra 
uppgifter tillåts (inklusive interna kont roller och investeringsverksamhet)18.  
                                                 
18 Dessutom kan huvudansvaret för en viss uppgi ft fördelas på olika sätt i olika medlemsstater och antingen ligga på 
förvaltningsbolaget eller förvaringsinstitutet (med möjlig delegering till den andra parten, i enlighet med rättsliga 
eller avtalsmässiga bestämmelser).