Yttrande från Regionkommittén om "Effekterna av en utvidgning till kandidatländerna i Central- och Östeuropa för unionens politik (konsekvensanalys)"

(98/C 64/07)

BAKGRUND

- Regionkommitténs beslut av den 11 juni 1997 att i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget ge utskott 1 "Regional utveckling, ekonomisk utveckling, finansiella frågor på lokalt och regionalt plan" i uppdrag att utarbeta ett yttrande om "Effekterna av en utvidgning till kandidatländerna i Central- och Östeuropa för unionens politik (konsekvensanalys)".

- Utkastet till yttrande (CdR 280/97 rév.) som antogs av utskott 1 den 12 september 1997 (föredragande: Waltraud Klasnic och Betty Coffey).

- Kommissionens interimsrapport från december 1995 om vilka effekter som utvidgningen av Europeiska unionen till att också omfatta de associerade länderna i Central- och Östeuropa kommer att få för unionens politik (CSE(95) 605 av den 5 december 1995).

- Europeiska kommissionens beslut av den 15 juli 1997, som inom ramen för meddelandet om "Agenda 2000", volym II, inbegriper en slutlig konsekvensanalys.

Vid sin 20:e plenarsessionen den 19-20 november 1997 (sammanträdet den 20 november) antogs följande yttrande enhälligt.

1. Inledning

1.1. I artikel A i Fördraget om Europeiska unionen talas det om "att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken". I artikel O bekräftas att "varje europeisk stat får ansöka om att bli medlem av unionen".

1.2. Redan vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993 fastställdes att de associerade staterna i Central- och Östeuropa kan bli medlemmar i unionen om de så önskar. När ett land kan uppfylla de marknadsekonomiska och politiska förutsättningarna för ett medlemskap kan anslutningen äga rum.

1.3. Det fastställdes att följande krav för medlemskap skall ställas på ansökarlandet:

- Stabila institutioner som garanterar demokratin, rättsstaten, de mänskliga rättigheterna samt skyddet av minoriteter.

- En fungerande marknadsekonomi som kan hantera konkurrensen och marknadskrafterna inom unionen.

- Förmåga att uppfylla medlemskapets plikter, inklusive målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen.

1.4. Europeiska rådet i Essen uppmanade i december 1994 kommissionen att presentera en utförlig analys av utvidgningens konsekvenser med tanke på unionens nuvarande politik och dess framtida utveckling.

1.5. Europeiska rådet i Madrid anmodade i december 1995 kommissionen att vidareutveckla interimsrapporten om utvidgningens effekter särskilt avseende jordbruks- och strukturpolitik.

1.6. Inom ramen för "Agenda 2000" fattade kommissionen den 15 juli 1997 beslut om denna konsekvensanalys samtidigt med de tio yttrandena om kandidatländerna och dokumenten om de finansiella ramarna och framtiden för struktur- och jordbrukspolitiken. Bedömningen av konsekvenserna har gjorts utifrån arbetshypotesen att unionen kommer att utvidgas med samtliga tio kandidatländer och att den nuvarande politiken kommer att bedrivas även fortsättningsvis inom de olika områdena.

1.7. Detta yttrande från Regionkommittén har samma systematiska uppläggning som kommissionens analys:

1) Den externa aspekten.

2) Övergripande ekonomisk effekt.

3) Strukturpolitik.

4) Jordbruk.

5) Inre marknaden och ekonomiska och monetära unionen.

6) Horisontell politik.

7) Sektorsspecifik politik.

8) Rättsliga och inrikes frågor.

2. Granskning av analysen

2.1. Den externa aspekten

2.1.1. Utvidgningen medför inte bara att unionens yta och befolkning ökar, utan även att EU:s geopolitiska situation förändras. Efter utvidgningen kommer unionen att vara betydligt mer heterogen i utrikes- och säkerhetspolitiskt hänseende än dagens gemenskap med 15 medlemsstater. Europeiska kommissionen har rätt i att unionen skulle "behöva en sammanhängande och effektiv gemensam utrikes- och säkerhetspolitik", inbegripet förstärkta diplomatiska insatser i förebyggande syfte.

2.1.2. Regionkommittén hoppas att utvidgningen kommer att ha en positiv inverkan på inflödet av direktinvesteringar till de nya EU-staterna från tredje land och förväntar sig att EU som helhet kommer att få handelsfördelar gentemot den övriga världen. Kommittén anser emellertid att vissa regioner i kandidatländerna och de nuvarande medlemsstaterna kommer att gynnas oproportionerligt mycket, vilket i sin tur kan lägga grunden för ökade ekonomiska skillnader såväl inom som mellan medlemsstaterna.

2.1.3. Regionkommittén stöder kommissionens ståndpunkt att inträdet av nya medlemsstater med avsevärda omställnings- och utvecklingsproblem inte får medföra att Europeiska unionens öppna och ansvarsfulla hållning gentemot resten av världen försvagas, särskilt inte i förhållande till utvecklingsländerna.

2.1.4. Regionkommittén vill understryka kommissionens påpekande att utvidgningsprocessen skall ge utrymme för att behandla frågor och hitta lösningar på problem som är centrala för hela Europas säkerhet. Kommittén välkomnar även att kommissionen uppmärksammar den nyckelroll som det regionala samarbetet spelar i arbetet för att uppnå ökad stabilitet, säkerhet och integration i Europa.

2.1.5. Målet att garantera fred och ökad säkerhet i Europa inbegriper även goda relationer till Ryssland och OSS. Den geografiska närhet till dessa länder som utvidgningen medför skall härvidlag utnyttjas ekonomiskt, transportmässigt, kulturellt och på andra sätt.

2.1.6. Regionkommittén stöder kravet att såväl partnerskaps- och samarbetsavtalen som EU:s åtgärdsprogram för Ryssland och Ukraina skall utnyttjas maximalt. Kommittén understryker vikten av att utvidgningen inte tillåts få negativa ekonomiska konsekvenser för grannländer som står utanför unionen. Detta gäller även länderna runt Medelhavet.

2.2. Övergripande ekonomisk effekt

2.2.1. En inre marknad med nästan 500 miljoner konsumenter, gemensamma konkurrensregler och en gemensam valuta kommer att stärka unionens konkurrenskraft i ett globalt sammanhang. Handeln med de östeuropeiska grannländerna kommer att öka. Man kan förvänta sig att ett intensivare handelsutbyte kommer att ha positiva effekter för levnadsstandarden i såväl kandidatländerna som den nuvarande gemenskapen. Tidigare erfarenheter pekar på att en utvidgning österut kommer att leda till högre välstånd för alla.

2.2.2. Utvidgningsprocessen kommer emellertid även att generera ett enormt sektoriellt och regionalt anpassningstryck. Det kan förväntas att den ökade konkurrensen i kandidatländerna kommer att innebära en enorm belastning för delar av industrin, men även för de små och medelstora företagen. Därutöver kommer även strukturanpassningar inom jordbruket, fiskerinäringen, tjänstesektorn och den audiovisuella sektorn att belasta arbetsmarknaden. Regionkommittén välkomnar i detta sammanhang kommissionens lyhördhet vad gäller situationen på arbetsmarknaden.

2.2.3. Till de största utmaningarna för en utvidgning med de central- och östeuropeiska länderna hör:

- kandidatländernas låga per capita-inkomst,

- jordbrukets och andra känsliga sektorers stora betydelse i dessa ekonomier,

- brister beträffande infrastrukturer och nät för transporter, telekommunikationer och energi,

- otillräcklig administrativ kapacitet,

- hög arbetslöshet i unionen som helhet.

2.2.4. Konsekvensanalysen utgår ifrån att den ökade konkurrensen på arbetsmarknaden kommer att leda till en återhållsam löneutveckling i Västeuropa och därmed bidra till att skapa arbetstillfällen. Regionkommittén vill dock påpeka att en ökad konkurrens på arbetsmarknaden kommer att leda till ett skärpt konkurrensläge för den okvalificerade arbetskraften i Västeuropa som redan nu har integrationssvårigheter.

2.2.5. Regionkommittén välkomnar att särskilda offentliga stödåtgärder bedöms vara nödvändiga för att lindra regionala och sociala problem i de sektorer som redan tidigare drabbats av ekonomisk tillbakagång. Regionkommittén vill emellertid starkt understryka att detta även måste gälla för regioner i nuvarande EU. I synnerhet regioner inom den nuvarande unionen som gränsar till kandidatländerna är i flera avseenden i allt högre grad utsatta för påfrestningar på arbetsmarknaden på grund av den fria rörligheten för tjänster, men även på grund av att små och medelstora företag flyttar.

2.2.6. En jämförelse mellan de farhågor som man idag hyser vad gäller arbetskraftstillströmningen och den situation som rådde när gemenskapen utvidgades med Grekland, Spanien och Portugal är inte relevant, eftersom situationen inte är densamma. Det är således inte osannolikt att många arbetstagare från länderna i Central- och Östeuropa kommer att söka sig till andra medlemsstater. Regionkommittén uppmanar därför kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder för att mildra de negativa följderna av en sådan situation både i de nuvarande 15 medlemsstaterna och i kandidatländerna.

2.2.7. Att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen kommer att bli en särskild utmaning. För regioner där jordbruket dominerar starkt och för industrigrenar som inte är konkurrenskraftiga kommer det att bli särskilt problematiskt. Regionkommittén stöder kravet på nationella utvecklingsstrategier i kandidatländerna för att minska regionala obalanser och påpekar åter hur framgångsrika strukturfonderna varit i de nuvarande medlemsstaterna. Samtidigt betonar kommittén att det är nödvändigt att fullfölja strukturpolitiken i de minst gynnade regionerna i de nuvarande medlemsstaterna.

2.2.8. I analysen hänvisas till en ny teori om valet av lokaliseringsort, enligt vilken elimineringen av handelshinder på grund av stordriftsfördelar skulle kunna leda till att industricentra koncentreras till perifera regioner om det förbättrade tillträdet till marknaden åtföljs av konkurrensfördelar som t.ex. låga löner. Analysen pekar med rätta på risken att berörda industrigrenar byter lokaliseringsort från de nuvarande medlemsstaterna till regioner i kandidatländerna.

Regionkommittén vill bestämt uttala sig emot denna typ av lokaliseringsstrategi, som redan förekommer i Västeuropa, och uppmanar kommissionen att, inom dess existerande kompetensområde, vidta åtgärder för att undvika sådant agerande som uppstår genom missbruk av EU-stöd. Dessa problem, som främst uppstår genom miljödumping eller social dumping, gäller även vid omlokalisering av små och medelstora företag till områden nära nationsgränser.

2.2.9. Genom att gemenskapens regelverk övertas och eventuella övergångsbestämmelser begränsas tidsmässigt bör det bli möjligt med en snabb anpassning av de stater som skall träda in i unionen. Denna process bör dock inledas respektive fortsätta redan före själva utvidgningen. Regionkommittén ser mycket positivt på att kommissionen i detta sammanhang anser att det är nödvändigt med ett ökat lokalt och regionalt inflytande, vid sidan av det nationella.

2.3. Strukturpolitik

2.3.1. Att kandidatländerna klassificeras som mål 1-områden är förståeligt med tanke på deras svåra socio-ekonomiska situation. Kandidatländernas BNP per capita är ungefär 32 % av genomsnittet för gemenskapen. Därmed är gapet enormt till och med i förhållande till de fyra strukturellt svagaste länderna i dagens EU, vars BNP per capita uppgår till cirka 74 % av genomsnittet. Intensiva förberedelser krävs redan idag för de strukturåtgärder som behövs för att minska detta avstånd och för att mildra de regionala och sociala skillnaderna inom de enskilda kandidatländerna.

2.3.2. Mot bakgrund av de ökande interna regionala och sociala skillnaderna görs i konsekvensanalysen skillnad mellan följande tre åtgärdsnivåer:

- Regional och lokal nivå - för att minska de interna skillnaderna.

- Nationell nivå - där nationella mål 1-program och ekonomiska prioriteringar kan fastställas.

- Transnationell nivå - ett gemenskapsperspektiv, särskilt i fråga om infrastrukturutveckling.

2.3.3. Regionkommittén ser mycket positivt på att kommissionen betonar vikten av att minska de regionala och sociala skillnaderna inom dessa länder. Kommittén vill härvidlag understryka att de lokala och regionala myndigheterna måste ges befogenheter och resurser för att aktivt kunna delta i denna process.

2.3.4. Vidare stöder Regionkommittén kommissionens krav att åtgärder skall formuleras och genomföras under de närmaste åren, dvs. redan före inträdet i unionen. Dessa åtgärder skall utformas med tanke på att gemenskapens regelverk skall övertas, så att diskrepanser mellan nationella instrument och gemenskapens instrument kan undvikas.

2.3.5. Regionkommittén vill uttala sitt starka stöd för förslaget att myndigheterna i kandidatländerna ges lämpliga instrument för att kunna överta regelverket på det strukturpolitiska området. Inom ramen för det integrerade förfarande som tillämpas i regioner som släpar efter i utvecklingen skall strukturpolitiken utformas i regionerna och inte påtvingas dem. Precis som man har gjort i flera andra yttranden vill kommittén även här betona att lokala och regionala myndigheter måste involveras i alla faser av utvecklingsarbetet för gemenskapens strukturpolitik, från att ta initiativ till åtgärder till att genomföra program, övervaka finansieringen och utvärdera effekterna.

2.3.6. Regionkommittén vill dessutom betona att utvidgningsprocessen inte bara kräver fler kreativa politiska lösningar på olika problem, utan även effektivare förvaltningsstrukturer för att åtgärder inom ramen för strukturfonderna skall kunna genomföras och övervakas.

2.3.7. Förändringar i kandidatländernas centrala förvaltningar bör principiellt välkomnas och härvidlag skulle det vara önskvärt att stärka de lokala och regionala organen. Regionkommittén kan i detta sammanhang ge ett värdefullt stöd och genom ett erfarenhetsutbyte förmedla nödvändiga kunskaper om strukturpolitik till de lokala och regionala nivåerna i de aktuella kandidatländerna. I detta sammanhang kan man särskilt hänvisa till det beprövade samarbetet inom ramen för Alpe-Adria (sammanslutning för länderna i östra Alperna) och annat samarbete mellan grannländer. Ifall Pacte-programmet skulle göras tillgängligt för kandidatländerna, kunde det också utgöra en värdefull mekanism för att finansiera rådgivnings- och utbytesprojekt mellan lokala och regionala myndigheter.

2.3.8. Regionkommittén ser mycket positivt på att stödåtgärderna kommer att fortsätta genom ett det integrerat förfarande i de regioner i de nuvarande medlemsländerna som är mindre gynnade eller har strukturproblem. Det skall starkt betonas att försiktighetsåtgärder måste vidtas så att inte regioner i nuvarande EU som är mindre utvecklade eller har strukturproblem drabbas av anpassningsproblem.

2.3.9. I konsekvensanalysen talas det om övergångsbestämmelser för regioner som på grund av en förbättrad ekonomisk situation faller utanför dessa kriterier. Dessa övergångsbestämmelser behöver emellertid specificeras närmare. Samma princip borde tillämpas på områden som förlorar sin mål 2-ställning.

2.3.10. Regionkommittén noterar att det inte varit möjligt att fastställa vilka sektorer och regioner i nuvarande EU som skulle drabbas särskilt svårt av en utvidgning. Kommittén uppmanar dock kommissionen att planera för åtgärder inom bland annat struktur- och konkurrenspolitiken för att överbrygga de anpassningsproblem som utvidgningen kommer att medföra i de nuvarande medlemsstaterna.

2.3.11. Det bör i detta sammanhang påpekas att kommissionens förslag att minska den folkmängd som skall vara stödberättigad kan leda till betydande problem i fråga om den nationella konkurrenssituationen. Om man beaktar den överensstämmelse som skall gälla mellan områden i enlighet med artikel 92.3a och artikel 92.3c i EG-fördraget och regioner som är berättigade till strukturstöd från gemenskapen, resulterar detta i en minskning av både gemenskapsåtgärderna och de nationella stödåtgärder som tillåts i områden i strukturell omvandling. Med tanke på detta problem uppmanar Regionkommittén kommissionen att ge medlemsstaterna tillräckligt med spelrum på nationell och regional nivå för att de skall kunna föra en egen regionalpolitik.

2.3.12. Kommissionen förutser följande anpassningsfaser:

- Perioden före anslutningen som omfattas av den gällande budgetplanen (1997-1999).

- Från år 2000 till anslutningsdatum: förbereda administrationen av de framtida programmen.

- Från och med anslutningen: strukturfonderna börjar användas, dock med hänsyn till gällande programperiod i EU. Under den övergångsperiod som följer efter anslutningen fram till följande programperiod för strukturfonderna kommer de nya medlemsstaterna fullt ut att kunna erhålla stöd ur struktur- och sammanhållningsfonderna på grundval av respektive fonds kriterier för att erhålla stöd enligt redan fastställd prioritetsordning samt med hänsyn till resultaten från de föregående perioderna.

2.3.13. Regionkommittén stöder principiellt detta förfarande, men frågar sig i vilken utsträckning kommissionen i praktiken kommer att kunna fortsätta att föra en regionalpolitik för unionen utan att tvingas till kontinuerliga nedskärningar i den befintliga strukturpolitiken inom dagens EU, detta med tanke på att man skall införa ett tak på 0,46 % av EU:s BNP för satsningarna på ökad sammanhållning och med tanke på den ökade effektiviteten och kontrollen. I detta hänseende framstår konsekvensanalysen som motsägelsefull och kommittén uppmanar därför kommissionen att presentera sina avsikter i form av konkreta siffror.

2.4. Jordbruk

2.4.1. Med tanke på den mycket höga andel av befolkningen som är sysselsatt inom jordbruket (i genomsnitt 22 %) och de stora områden som används för jordbruk (för närvarande cirka 60 miljoner hektar) kommer den strukturomvandling som är nödvändig i kandidatländerna att frigöra en enorm mängd arbetskraft. Efter de politiska förändringarna i öst har produktionen minskat mycket kraftigt. De flesta av kandidatländerna har under de senaste åren blivit nettoimportörer av jordbruksprodukter och livsmedel. Detta har skett samtidigt med en nedgång i efterfrågan till följd av att subventionerna till konsumenterna togs bort och att inkomsterna sjönk relativt sett.

2.4.2. Om omstruktureringen av jordbruket fortsätter och grundläggande villkor fastställs (t.ex. vad gäller äganderätt eller fungerande marknader för försäljning och köp av mark) bör det vara principiellt möjligt att åstadkomma en lönsam jordbrukssektor. Vid export gäller inom vissa sektorer att priser som fritt gården ligger på 40-80 % av motsvarande pris i EU nära nog har fördubblats när produkterna väl når gränsen, på grund av bristande effektivitet, vilket är värt att notera.

2.4.3. Regionkommittén är införstådd med att om den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) skulle tillämpas i kandidatländerna i dess nuvarande utformning skulle den vara omöjlig att finansiera. Dessutom skulle livsmedelspriserna i kandidatländerna stiga så kraftigt att jordbruksproduktionen skulle stimuleras enormt samtidigt som den inhemska konsumtionen skulle dämpas ytterligare på grund av hushållens svaga köpkraft. Det är ju just överproduktion inom EU:s jordbruk som skall bekämpas. Dessutom bör man betänka att en alltför snabb ökning av jordbrukarnas inkomster i förhållande till andra yrkesgrupper riskerar att leda till sociala motsättningar i de berörda länderna. De villkor som skall gälla för en övergångsperiod måste därför läggas fast i de kommande medlemskapsförhandlingarna, så att man kan få rätt balans både vad gäller behovet av att finansiera en strukturomvandling i kandidatländernas jordbrukssystem, och nivån för direkta utbetalningar till jordbrukare.

2.4.4. Regionkommittén noterar planerna på en omorientering av GJP med mindre betoning på prisstöd och starkare inriktning på landsbygdsutveckling och miljöpolitik. En sådan omorientering av GJP skulle väl motsvara kandidatländernas behov genom att prisskillnaderna då skulle minska och strukturomvandlingen understödjas. Med tanke på de strukturella handikapp som fortfarande måste åtgärdas är kandidatländerna i stort behov av omstruktureringsprogram för jordbrukssektorn och för sektorer i senare led. Kommissionens förslag att under en övergångsperiod inte tillämpa systemet med direkta utbetalningar till jordbrukare, utan i stället satsa betydande belopp på strukturreformer och landsbygdsutveckling ter sig ändamålsenligt och stöds av Regionkommittén.

2.4.5. Regionkommittén noterar kandidatländernas särskilda problem på jordbruksområdet och kräver att kommissionen skall beakta de arbetsmarknadspolitiska konsekvenserna för hela Europa.

2.4.6. I samband med jordbruksfrågor vill Regionkommittén vid sidan av strukturproblemen särskilt uppmärksamma konsumentskyddet. Kommittén stöder till fullo kravet på en infrastruktur för kontroll och inspektion i kandidatländerna, liksom en tillnärmning av veterinär-, växtskydds- och djurfoderlagstiftning, innan fri rörlighet för jordbruksprodukter utan gränskontroller införs. Att skapa sådana strukturer måste prioriteras under stadiet före anslutningen. Med tanke på den fria rörligheten för varor på den inre marknaden skulle t.ex. djursjukdomar inte bara spridas snabbt utan dessutom i på sikt utgöra en risk för konsumenterna i hela Europa. När det gäller ursprungs- och kvalitetsmärkning måste samma standarder som i nuvarande EU gälla redan före inträdet.

2.4.7. Regionkommittén noterar kandidatländernas ansträngningar att överta gemenskapens regelverk på jordbruksområdet.

2.5. Inre marknaden och ekonomiska och monetära unionen

2.5.1. För att den fria rörligheten för varor, tjänster, personer och kapital skall uppnås krävs det att gemenskapsreglerna på områdena hälsa, säkerhet, miljö och konsumentskydd tillämpas på ett effektivt sätt. Att inrätta och samordna reglerade ackrediterings- och övervakningsmekanismer, samt bestämmelser i fråga om överensstämmelse, produktansvar och allmän produktsäkerhet är i detta sammanhang av central betydelse.

2.5.2. Att införa gemensamma miniminormer och -standarder kommer att kräva avsevärda administrativa och finansiella insatser. Kommissionens hänvisning till de allvarliga skador för folkhälsan, konsumenterna eller miljön som ett otillräckligt genomförande kan innebära måste tillerkännas mycket stor vikt. Konsumenternas förtroende i hela Europa står på spel.

2.5.3. I fråga om den fria rörligheten för kapital tillåter EG-fördraget åtminstone delvis förebyggande åtgärder (t.ex. betalningsbalansstöd) och tillfälliga skyddsåtgärder. Dessa bestämmelser bör utgöra ett tillräckligt skydd för de länder som skall ansluta sig, utan att den inre marknadens övergripande funktion påverkas.

2.5.4. Regionkommittén noterar att effekterna inom tjänstesektorn är särskilt svåra att bedöma. Områdena transport, energi och telekommunikationer behandlas längre fram i särskilda avsnitt. Kommittén stöder uppfattningen att de behöriga tillsynsmyndigheterna måste besitta de kunskaper och ha den kapacitet som behövs för att den relevanta gemenskapslagstiftningen skall kunna tillämpas fullt ut.

2.5.5. När det gäller den fria rörligheten för arbetskraft fastslås i konsekvensanalysen att migrationsströmmar principiellt påverkas i högre utsträckning av den ekonomiska situationen och av ekonomiska möjligheter än av rätten till fri rörlighet. Det understryks att åtgärder för att lindra anpassningssvårigheterna utan tvivel kommer att bli avgörande för att säkerställa att denna frihet inte utsätts för alltför stor press. I detta sammanhang vill kommittén än en gång peka på motsägelserna i konsekvensanalysen i fråga om strukturpolitiken och jordbruket.

2.5.6. Regionkommittén understryker än en gång att motsvarande åtgärder vad gäller arbetsmarknadsaspekten måste vidtas för EU:s nuvarande 15 medlemsstater inom ramen för regionalpolitiken. Kommittén kräver att man på alla sätt skall anstränga sig för att skapa så många arbetstillfällen som möjligt i kandidatländerna och motverka migrationstendenser. I medlemskapsförhandlingarna bör lämpliga övergångsperioder fastställas för att avlasta arbetsmarknaden i dagens 15 medlemsstater.

2.5.7. Konkurrenspolitiken som sådan bör inte komma att påverkas i någon betydande omfattning av en utvidgning. Vad som kan vålla problem är snarare hur de konkurrensregler som redan gäller skall tillämpas och hur en "konkurrenskultur" skall kunna skapas.

2.5.8. Regionkommittén ansluter sig till kommissionens uppfattning att den inre marknadens funktion i viss utsträckning är beroende av att EU:s yttre gränser kontrolleras och skyddas effektivt. De sanitära och växtsanitära kontroller som är nödvändiga att genomföra - och som nämnts ovan - är särskilt aktuella i fråga om import från tredje land. Regionkommittén välkomnar synsättet att kandidatländernas förmåga att säkerställa ett sådant skydd och en sådan kontroll vid anslutningstillfället utgör en absolut förutsättning för att en anslutning skall kunna äga rum.

2.5.9. Regionkommittén noterar kommissionens konstaterande att det är osannolikt att de nya medlemsstaterna kommer att delta i den ekonomiska och monetära unionen omedelbart efter anslutningen till unionen. Regelverket inom detta område kommer självfallet att fortsätta att förändras och kommittén hoppas att kandidatländerna kommer att lyckas uppnå en så stabil ekonomisk situation att de inom en överskådlig tid efter anslutningen kan delta fullt ut i eurosamarbetet.

2.6. Horisontell politik

2.6.1. Regionkommittén beklagar att det kommer att bli ytterst svårt för kandidatländerna att anta gemenskapens regelverk på det socialpolitiska området, eftersom en stor del av medborgarna i dessa länder har en levnadsstandard som är betydligt lägre än genomsnittet för EU. Även här konstaterar kommissionen att avsevärda finansiella och administrativa ansträngningar kommer att behövas om detta regelverk skall övertas. Vidare påpekas att "en alltför långsam eller ofullständig anpassning skulle kunna undergräva regelverkets enhetliga karaktär".

2.6.2. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning att det är oacceptabelt med en långsiktig utvecklingsstrategi som grundar sig på utnyttjande av komparativa fördelar som härrör från låga hälsoskydds- och säkerhetskrav. I detta sammanhang vill kommittén än en gång peka på problemet med att industriföretag flyttar sin verksamhet. ReK uppmanar kommissionen och rådet att vidta åtgärder, inom sina kompetensområden, för att undvika en sådan utveckling, som kan uppstå genom ett missbruk av EU:s ekonomiska stöd.

2.6.3. På miljöpolitikens område konstateras att kraftiga ansträngningar kommer att behöva göras, eftersom kandidatländerna generellt har mer akuta miljöproblem än de 15 EU-länderna. Man har redan tagit itu med enskilda miljöproblem med hjälp av stöd från EU och annat internationellt stöd. Områdena vatten, luft och energi bör betraktas som centrala i detta sammanhang. Trots de enorma kostnaderna är det absolut nödvändigt att EU:s bestämmelser och normer på miljöområdet övertas. Annars riskerar man att det blir störningar på den inre marknaden och eventuellt även protektionistiska reaktioner.

2.6.4. Med tanke på behovet av en godtagbar livskvalitet för unionens alla medborgare efterlyser Regionkommittén ökade ansträngningar för att miljökraven skall uppfyllas. Kommittén instämmer med kommissionen i att investeringar för att regelverket skall kunna övertas bör vara ett prioriterat mål i den förstärkta strategin under stadiet före anslutningen. Redan före anslutningen bör alla kandidatländer gemensamt med EU fastställa realistiska och långsiktiga nationella strategier.

2.6.5. På området vetenskap och forskning har kandidatländerna redan en betydande potential. Kommittén noterar möjligheten att under vissa omständigheter ändra gemenskapsprogrammens prioriteringar.

2.6.6. I konsekvensanalysen betraktas den kulturella dimensionen som en mycket viktig del av utvidgningen. Regionkommittén välkomnar kandidatländernas deltagande i gemenskapens verksamhet på kultur- och utbildningsområdet.

2.6.7. ReK inser att svårigheterna att samordna olika politiska strävanden i ett utvidgat EU kommer att öka. Det är en viktig fråga, men t.ex. i kampen mot drogmissbruk och langning knyter agendan an till alla aspekter av EU:s politiska strävanden.

2.7. Sektorsspecifik politik

2.7.1. Vad gäller transportområdet understryks i samband med den inre marknaden behovet av en harmonisering av konkurrensvillkoren och av en satsning på infrastrukturprojekt inom ramen för de transeuropeiska näten. Regionkommittén beklagar den övergång från icke-vägbundna transporter till vägbundna transporter som kan konstateras. Denna utveckling står i flagrant motsättning till EU:s transportpolitiska strävanden.

2.7.2. Det påpekas i analysen att det råder ett skriande behov av att bygga ut och modernisera transportinfrastrukturen. Alla transportsätt kräver betydande investeringar. Enligt konsekvensanalysen kan utvidgningen ge upphov till anpassningsproblem i transportsektorn i både kandidatländer och nuvarande medlemsstater. Dessa problem kan i sin tur föra med sig ett politiskt tryck på EU:s transportsektor från regioner med mycket transittrafik.

2.7.3. Regionkommittén vill principiellt uppmana kommissionen att i planeringsåtgärderna för att inbegripa kandidatländerna i de transeuropeiska näten även ta hänsyn till de behov som regionerna i de nuvarande medlemsstaterna har. Att utveckla transportpolitiken utan att involvera regionerna i de nuvarande 15 medlemsstaterna skulle endast leda till att tidigare misstag i transportpolitiken skulle upprepas. För övrigt är det helt nödvändigt att göra en avvägning mellan de transportpolitiska åtgärderna och strukturpolitiska överväganden.

2.7.4. Även på energiområdet kommer det att krävas betydande investeringar för att modernisera och anpassa sektorn till regelverket. I EU:s energipolitik kommer följderna av att unionen utvidgats att behöva beaktas, t.ex. det ökade beroendet av Ryssland och de ekonomiska och sociala konsekvenserna av en omstrukturering av kandidatländernas gruvindustri. När det gäller kärnenergin kräver Regionkommittén att säkerhetsnivån skall höjas. Som kommissionen signalerar måste satsningarna på att utnyttja alternativa energikällor förstärkas, särskilt i fråga om de möjligheter som användningen av energi från biomassa ger inom jordbruket.

2.7.5. Kandidatländernas industri kännetecknas av låga arbetskraftskostnader och hög fackkompetens inom flera sektorer, t.ex. stål, keramik, glas, cement och mekanisk verkstadsindustri. Till de viktigaste problemen hör överkapaciteten i vissa sektorer, den alltför låga produktiviteten och produkter som är undermåliga och skadar miljön. Det som prioriteras i kandidatländerna är bland annat privatiseringar, investeringar, företagsutveckling, produktivitetsförbättringar och skapande av nya arbetstillfällen.

2.7.6. På telekommunikationsområdet ligger kandidatländerna betydligt efter och enorma investeringar för modernisering kommer att krävas. Det finns emellertid inga principiella anpassningsproblem. De flesta kandidatländerna bör kunna anta regelverket redan år 2000-2003.

2.7.7. Politiken för små och medelstora företag karakteriseras av en hög grad av subsidiaritet, vilket påpekas i konsekvensanalysen. Även i kandidatländerna kommer man att inse vilken enorm ekonomisk betydelse de små och medelstora företagen har för den nationella ekonomin. EU-medlemskapet kommer att sätta stor ekonomisk press på de små och medelstora företagen i kandidatländerna genom att de utsätts för internationell konkurrens. Regionkommittén ser positivt på kommissionens avsikt att både före och efter utvidgningen i första hand stödja små och medelstora företag i kandidatländerna.

2.7.8. När det gäller det audiovisuella området väntas den utvidgade marknaden medföra fördelar. Regionkommittén noterar detta med tillfredsställelse.

2.7.9. Fiskerinäringen i kandidatländerna kommer inte att utgöra något allvarligt problem för EU:s fiskeripolitik. Unionens totala fiskeresurser kommer inte att öka i någon betydande utsträckning i och med utvidgningen. Fiskerinäringen i kandidatländerna befinner sig i en djup kris på grund av överkapacitet och en föråldrad fiskeflotta och måste i vilket fall som helst omstruktureras. De sociala konsekvenserna av detta kommer enligt konsekvensanalysen att bli kännbara. I detta sammanhang vill Regionkommittén än en gång hänvisa till de problem på arbetsmarknaden som därigenom kommer att uppstå.

2.8. Rättsliga och inrikes frågor

2.8.1. Regionkommittén instämmer i bedömningen att utvidgningen av unionen kommer att innebära en utmaning - och samtidigt en möjlighet att lösa gemensamma gränsöverskridande problem på invandrings- och asylområdet genom att bekämpa den internationella organiserade brottsligheten och genom samarbete mellan polis, tull och rättssystem i de nuvarande medlemsstaterna och de central- och östeuropeiska länderna. Det är av allmänt intresse att åtgärder vad gäller rättsliga och inrikes frågor inom det utvidgade EU som helhet kommer att genomföras i enlighet med de gemensamma, höga standarder som hör till en konstitutionell demokrati.

2.8.2. Regionkommittén uppmanar kommissionen och rådet att vidta alla åtgärder som krävs för att skapa så hög inre säkerhet som möjligt för medborgarna och för att skapa ett klart rättsläge för potentiella flyktingar och asylsökande.

2.8.3. ReK vill också betona behovet av att se till att EU:s nya gränser inte får en motsatt effekt på strategier som syftar till att bekämpa narkotikalangning.

3. Slutsatser

3.1. Regionkommittén är införstådd med att EU:s politik måste förändras och utvecklas, oavsett utvidgningen. Kommittén anser emellertid även att en utvidgning innebär en stor utmaning för gemenskapspolitiken och en betydande påfrestning på tillgängliga budgetmedel, i synnerhet för struktur- och jordbrukspolitiken. Kommittén kräver därför fördjupade inre reformer för att möjliggöra ett effektivt beslutsfattande.

3.2. Regionkommittén håller med kommissionen om att utvidgningen utgör en enorm politisk utmaning för Europa, men även en enorm möjlighet. En utvidgning är en investering i fred, stabilitet och välstånd för medborgarna i Europa. Utvidgningen av den inre marknaden samt kandidatländernas naturresurser och enorma humankapital innebär generellt sett att unionen blir rikare. Europas ställning på den internationella arenan kommer att förstärkas avsevärt.

3.3. Regionkommittén bekräftar att vart och ett av kandidatländerna uppvisar speciella regionala utvecklingsproblem och skillnader som kommer att kräva gemensamma strukturpolitiska insatser. Kommittén instämmer därför i påståendet att regionalpolitiken och det interregionala samarbetet i kandidatländerna kommer att få en mycket stor betydelse, eftersom den utgör en av de tydligaste och mest påtagliga fördelarna med ett unionsmedlemskap.

3.4. Regionkommittén vill framhålla att den grundläggande principen för att bevilja medlemskap måste vara att kandidatländerna övertar gemenskapens hela regelverk. För att möjliggöra detta är en strategi för etappvis tillnärmning av kandidatländerna det enda realistiska. Under förstadiet till anslutningen måste därför kandidatländernas förberedelser stödjas av en detaljerad strategi, som skall inledas snarast möjligt och omfatta alla politikområden. Kommittén betonar det direkta samband som råder mellan förberedelserna under förstadiet till anslutningen och hur omfattande utvidgningens effekter blir på gemenskapspolitiken efter det att de nya medlemsstaterna tillkommit.

3.5. Mot bakgrund av erfarenheterna i de nuvarande 15 medlemsstaterna uppmanar Regionkommittén kommissionen att i sina stödåtgärder understryka de lokala och regionala organens avgörande betydelse. De har en central roll att spela både när det gäller att mildra sociala problem och i fråga om att utarbeta regionala utvecklingskoncept och genomföra strukturpolitiken, samt att stödja små och medelstora företag.

3.6. Regionkommittén önskar bli fortlöpande rådfrågad angående andra konsekvenser av utvidgningen allteftersom utvecklingen fortskrider och kommer för sin del att stödja alla lokala och regionala enheter i de berörda staterna och genom erfarenhetsutbyte försöka underlätta anpassningsprocessen.

3.7. Regionkommittén varnar även för risken att finansiella medel sprids ut på alltför många områden. Att koncentrera gemenskapspolitiken allt för mycket på en utvidgning av unionen kan emellertid innebära att man riskerar att förskjuta tonvikten inom unionens politik bort från sådana prioriterade områden som miljön och FoU.

3.8. Regionkommittén anser att kommissionen med rätta lämnar frågan öppen om hur kostnaderna och fördelarna med utvidgningen kommer att fördela sig på de enskilda regionerna. På grund av den betydande strukturanpassning som krävs kommer även de länder som ansluter sig att få bära mycket tunga finansiella bördor.

3.9. Regionkommittén välkomnar kommissionens klargörande att sammanhållnings- och strukturfondsåtgärderna i fråga om mål 1-områden kommer att bibehållas. Ett uttryckligt krav från Regionkommitténs sida är att utvidgningen aldrig får ske på bekostnad av regioner i de nuvarande medlemsstaterna, vare sig det gäller mindre utvecklade regioner eller sådana som befinner sig i strukturell omvandling.

3.10. Därutöver vill Regionkommittén understryka att de sociala motsättningar och ekonomiska problem för de nuvarande medlemsstaterna som nämns i konsekvensanalysen som en följd av arbetskraftens och företagens ökade rörlighet särskilt riskerar att uppkomma i omedelbar närhet till gränserna. Kommittén uppmanar därför kommissionen att inleda de motåtgärder som föreslagits senast när de nya medlemsstaterna ansluter sig.

3.11. Det problem som arbetslösheten utgör för hela Europa kräver ett gemensamt agerande. Regionkommittén ställer sig därför positiv till att man på europeisk nivå genomför åtgärder för att skapa hållbara sysselsättningsmöjligheter, samtidigt som det nationella handlingsutrymmet i fråga om konkurrenspolitik måste bibehållas.

3.12. Trots de enorma kostnader det innebär är ett snabbt antagande av EU:s kvalitetsstandarder och miljöregler samt en tillnärmning av veterinär- och växtskyddsbestämmelserna absolut nödvändigt. Annars riskeras störningar på den inre marknaden och protektionistiska reaktioner. Av konsumentskyddsskäl kräver Regionkommittén en fungerande infrastruktur för kontroll och inspektion i kandidatländerna.

3.13. Regionkommittén vill betona sin positiva inställning till att unionen utvidgas med kandidatländerna. Utvidgningen får emellertid inte äventyra det som redan uppnåtts i europeisk integration i fråga om den inre marknaden och Europeiska unionens övriga politikområden.

Bryssel den 20 november 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA