Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets beslut om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar, vad beträffar frågor som hör under dess behörighet, av de avtal som är resultatet av förhandlingar inom Världshandelsorganisationen (WTO) om finansiella tjänster"

(98/C 407/47)

Den 28 juli 1998 beslutade rådet att i enlighet med bestämmelserna i artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Ekonomiska och sociala kommittén beslutade att utse Robert Pelletier till huvudföredragande och att ge honom ansvaret för det förberedande arbetet i detta ärende.

Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 357:e plenarsession den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 10 september 1998) följande yttrande med 69 röster för, 3 emot och 4 nedlagda röster.

Ekonomiska och sociala kommittén har noterat att Europeiska gemenskapen skall lägga fram ett förslag till rådets beslut om slutresultaten av förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO) om finansiella tjänster.

1. Bakgrund

1.1. Interrimsavtalet av den 28 juli 1995

Kommittén vill erinra om att Allmänna tjänstehandelsavtalet ("GATS") antogs i samband med att WTO grundades i december 1993, efter att de multilaterala förhandlingar som kallas "Uruguayrundan" slutförts (slutakten efter dessa förhandlingar undertecknades officiellt i Marrakech den 15 april 1994 vid GATT:s (General Agreement on Tariffs and Trade) ministerkonferens). Samtidigt fastställdes ramarna och tidsgränserna för förhandlingar inom vissa tjänstesektorer, bl.a. finansiella tjänster.

Vad gäller de sistnämnda tjänsterna skulle förhandlingarna inledas den 1 januari 1995 och avslutas inom sex månader därefter. De kunde dock avslutas först den 28 juli 1995, och resultatet var ett halvt misslyckande: USA vägrade att underteckna avtalet eftersom man ansåg att de viktigaste utvecklingsländernas (framför allt Sydostasien och Latinamerika) förhandlingsbud var otillräckliga. Efter ett initiativ av Europeiska unionen kunde man dock i sista stund uppnå ett interimsavtal - utan USA:s medverkan - som baseras på det andra protokollet till Allmänna tjänstehandelsavtalet.

Förhandlingsbud och förteckningar över undantag från MGN-klausulen fogades till detta avtal. Tidsfristen för genomförande löpte ut den 1 november 1997. Därefter kunde WTO-medlemmarna under 60 dagar ändra eller dra tillbaka hela eller delar av sitt förhandlingsbud eller lämna in en eventuell begäran om undantag från MGN-klausulen. Samtidigt beslutades att nya förhandlingar skulle inledas under andra halvåret 1997 i syfte att komma fram till ett definitivt avtal.

1.2. Förhandlingarna under andra halvåret 1997

Kommittén inser betydelsen av de förhandlingar som inleddes under andra halvåret 1997, vilka ledde fram till ett nytt avtal den 12 december 1997. Detta det femte protokollet till GATS undertecknades av 102 länder, varav 70 länder () (EU räknas som 1 land) lämnat in nya förhandlingsbud och 32 länder håller fast vid sina förhandlingsbud från 1995.

2. Avtalet av den 12 december 1997

2.1. Ikraftträdande

Kommittén noterar att avtalet skall träda i kraft den 1 mars 1999 efter att signatärstaterna accepterat "det femte protokollet" till GATS (General Agreement on Trade in Services) genom undertecknande eller ratificering före den 29 januari 1999. Om inte alla de berörda staterna godkänt det femte protokollet den 30 januari 1999 kan de WTO-medlemmar som godkänt det i tid besluta antingen att ändå låta avtalet träda i kraft, att tidsfristen för godkännande skall förlängas eller att det inte skall träda i kraft. Inom en tidsperiod om 60 dagar efter den 29 februari 1999 skall de länder som ratificerat avtalet besluta om det "femte protokollets" slutliga utformning, om något av de länder som undertecknat avtalet inte kan uppfylla förfarandet.

Kommittén konstaterar att förteckningen över enskilda åtaganden, som skall fogas till det femte protokollet, efter teknisk genomgång godkändes av WTO:s tjänstehandelsråd den 26 februari 1998.

2.2. Övergripande utvärdering av avtalet

Kommittén konstaterar att detta avtal utgör ett verkligt framsteg. Avtalet omfattar 95 % av världsmarknaden för finansiella tjänster, och den största förtjänsten med det är att den föga tillfredsställande övergångssituation som rått sedan juli 1995 kan överges. USA:s beslut vid den tiden att inte ansluta sig till interrimsavtalet innebar i praktiken att den ledande ekonomiska makten i världen inte accepterade ett multilateralt avtal baserat på den grundläggande princip som utgörs av "klausulen om mest gynnad nation", dvs. att alla signatärstater automatiskt skall komma i åtnjutande av en fördel som tillerkänts en av dessa stater.

Även om vissa WTO-medlemsstater lagt fram ofullständiga förhandlingsbud, bygger det avtal som slöts i december 1997 inte desto mindre på MGN-klausulen och på principerna om icke-diskriminering och nationell behandling. Genom avtalet kommer hela sektorn för finansiella tjänster (banker, försäkringsbolag, investeringstjänster) att lyda under de internationella GATS-bestämmelserna. Avtalet är av stor betydelse på två sätt:

- Avtalets giltighet är inte begränsad i tiden, vilket klart markerar att de finansiella tjänsterna, i likhet med andra ekonomiska sektorer som redan omfattas av WTO:s regler, har gått in i en fas med löpande övervakning från Världshandelsorganisationens sida. Dessutom har inget av de stora länderna i sina förhandlingsbud ställt några villkor i form av allmänna undantag från principen om behandling enligt MGN-klausulen. Varje enskild signatärstat kan slutligen vända sig till WTO:s organ för slitande av tvister om den anser att en annan WTO-medlemsstat inte respekterar de åtaganden som den staten gjort enligt avtalet.

- I jämförelse med den situation som rådde 1995 ger de flesta förhandlingsbuden från de viktigaste nya tillväxtländerna uttryck för en klart starkare avregleringsvilja.

3. Allmänna kommentarer

Mot bakgrund av följande tre punkter ställer sig ESK positiv till förslaget till rådets beslut.

3.1. Banksektorns ståndpunkt

Europeiska unionens bankförening, som haft privilegierade relationer med företrädare för Europeiska gemenskapen och för regeringarna i EU:s medlemsstater, har vid en mängd tillfällen uttalat sig för att man sluter ett definitivt avtal med så många åtaganden som möjligt.

3.2. Effekter på bankernas strategi

Såväl för bankerna som för övriga finansiella aktörer är globaliseringen av marknaderna av avgörande betydelse för deras strategiska planering. Bankerna försöker, för det första, förbättra kvaliteten på de tjänster som de erbjuder sina kunder (vilka själva på grund av marknadens krav internationaliserar sin verksamhet) och, för det andra, utveckla egen verksamhet i nya geografiska områden med den garanti som ligger i att regelverket är tydligt och att alla banker och finansiella aktörer lyder under samma regler och tillsynsbestämmelser.

3.2.1. Internationaliseringen av marknaderna

Internationaliseringen av marknaderna är ett faktum, oavsett om man önskar det eller ej och oavsett om det är en god utveckling. Företagen - såväl stora och medelstora som små företag - kan ofta inte överleva på de nationella marknaderna och måste söka sig ut på den internationella marknaden. Denna utveckling kommer utan tvivel att accentueras i och med att den inre marknaden upprättas.

Det är bankernas skyldighet att uppfylla kundernas behov. Det är riktigt att storföretagen redan gått igenom internationaliseringsprocessen, och samtidigt står det klart att en andra internationaliseringsvåg som berör de medelstora företagen är oundviklig. Industriländernas inhemska marknader blir allt mindre både på grund av att det råder överproduktion och på grund av att efterfrågan är mättad. Den produktiva sektorn måste oundvikligen erövra nya marknader. Bankerna måste därför internationalisera sin verksamhet så att deras utbud av tjänster får en oerhört mycket större geografisk spridning.

3.2.2. Insyn

Införandet av enhetliga och fasta och begripliga regler kommer att stimulera långivarnas verksamhet och möjliggöra för bankerna att öka sitt bidrag till finansieringen av utvecklingsländerna i ett förtroendefullt klimat där man har större möjlighet att bemästra eventuella risker. På så sätt kommer bankerna i i-länderna att - genom en ökad internationell verksamhet och finansiering - få extraintäkter som hemmamarknaderna inte alltid längre kan erbjuda dem.

En ny balans på den internationella lånemarknaden, understödd av internationellt godtagna bankregler, kommer på nytt att leda till ett finansiellt och monetärt flöde som borgar för stabiliteten i relationerna mellan medlemsstaterna.

3.2.3. Icke-diskriminering

Antagandet och tillämpningen av GATT:s grundläggande princip (klausulen om mest gynnad nation), som likställer alla parter genom förpliktelsen att inte diskriminera någon avtalspart oavsett ursprung eller nationalitet, tvingar faktiskt medlemsstaterna att avskaffa de privilegier som de har en naturlig tendens att ge de egna medborgarna.

I det avseendet är det avtal som undertecknades i Genève i december 1997 ett stort steg på vägen.

3.3. En hållbar ökning av kapitalflödet till de nya tillväxtekonomierna eller de mindre utvecklade länderna

En hållbar ökning av kapitalflödet till de nya tillväxtekonomierna eller de mindre utvecklade länderna torde leda till en fortsatt förbättring av dessa länders tillväxt. Den bör också underlätta saneringen av dessa ekonomier och åter stärka förtroendet hos investerare i de asiatiska länder som drabbats av krisen ( t.ex. Sydkorea, Thailand, Indonesien).

4. Avreglering av försäkringsmarknaden

4.1. Inom europeiska försäkringssektorn anser man liksom inom banksektorn att det avtal som WTO-förhandlingarna ledde till är en stor framgång för EU och för europeiska försäkringsgivare.

4.2. Det femte protokollet som WTO:s medlemsländer förhandlade om och de åtaganden som gjordes genom kommissionens förhandlingsbud ställer inte till några problem för de europeiska försäkringsmarknaderna.

4.3. Försäkringssektorn betonar att till skillnad från det interimsavtal som slöts i juli 1995 på EU:s initiativ är avtalet av den 12 december 1995 definitivt och innehåller inte några undantag från principen om mest gynnad nation.

4.4. Avtalet sätter punkt för en situation som varit till skada för det multilaterala handelssystemets effektivitet och för de europeiska finansiella tjänsternas och försäk

ringssektorns intressen. Denna situation uppstod till följd av USA:s beslut i juni 1995 att behålla undantaget från klausulen om mest gynnad nation och förhandla om bilaterala avtal om öppning av marknaderna.

4.5. På försäkringsområdet innebär detta avtal en betydande förbättring - både kvantitativt och kvalitativt - av åtagandena från de nya tillväxtekonomierna i Asien, Latinamerika, Central- och Östeuropa, Afrika och Mellanöstern.

4.6. Enligt villkoren i de flesta av de 60 inkomna förhandlingsbuden kommer det att bli möjligt för utländska intressen att inneha aktiemajoritet, öppna filialer, åtnjuta samma behandling som nationella försäkringsgivare samt att oinskränkt genomföra gränsöverskridande operationer, både vad gäller transportförsäkring och återförsäkring.

4.7. Det är viktigt att erinra om att Japan accepterade att i sitt förhandlingsbud inkludera - som ett tilläggsåtagande - hela det bilaterala avtal om försäkringar som ingicks i december 1996 med USA.

5. Slutsats

Kommittén anser att det avtal som ingicks med WTO i december 1997 är ett stor steg mot en avreglering av finansmarknaderna och stöder kommissionens rekommendation till rådet att i Europeiska gemenskapens namn godkänna texten till det femte protokollet - i de frågor som faller inom dess kompetensområde.

Trots detta återstår mycket att göra: två av de största marknaderna i världen, Kina och Ryssland står ännu utanför avtalen. Dessutom är de olika åtagandena som gjorts i de skilda länderna av mycket ojämn kvalitet. Man måste fortsätta med förhandlingarna för att förbättra dem och om möjligt bekämpa de bestämmelser som begränsar konkurrensen för att nå fram till ett reellt undanröjande av hindren. Man måste även se till att övervakning och kontroll behandlas inom ramen för nya förhandlingar.

Bryssel den 10 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Australien, Bahrein, Bolivia, Bulgarien, Kanada, Chile, Colombia, Costa Rica, Cypern, Tjeckien, Dominikanska republiken, Equador, Egypten, San Salvador, Europeiska gemenskaperna och dess medlemsstater, Ghana, Honduras, Hong-Kong (Kina), Ungern, Island, Indien, Indonesien, Israel, Jamaica, Japan, Kenya, Korea, Kuweit, Macao, Malaysia, Malta, Mauritius, Mexico, Nya Zeeland, Nicaragua, Nigeria, Norge, Pakistan, Peru, Filippinerna, Polen, Rumänien, Senegal, Singapore, Slovakien, Slovenien, Sydafrika, Sri Lanka, Schweiz, Thailand, Tunisien, Turkiet, USA, Uruguay, Venezuela.