Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller platsen för tillhandahållande av tjänster /* COM/2012/0763 final - 2012/0354 (NLE) */





MOTIVERING 1. Bakgrund till förslaget Motiv och syfte Enligt artikel 397 i rådets direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt[1] (nedan kallat momsdirektivet) ska rådet ”enhälligt på kommissionens förslag besluta om nödvändiga åtgärder för tillämpningen av detta direktiv”. På grundval av den artikeln antog rådet genomförandeförordning (EU) nr 282/2011[2] (nedan kallad tillämpningsföreskrifterna för momsdirektivet), som innehåller bestämmelser om hur vissa bestämmelser i momsdirektivet ska tillämpas och även införlivar ett antal riktlinjer som mervärdesskattekommittén antagit sedan 1977 i lagstiftningen. En stor del av tillämpningsföreskrifterna för momsdirektivet avser ändringar av de bestämmelser om platsen för tillhandahållande av tjänster som infördes 2008 (genom det s.k. momspaketet[3]). Några av de ändringarna måste förtydligas, särskilt de som gäller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls icke beskattningsbara personer, vilka från och med 2015 ska beskattas i den medlemsstat där köparen är etablerad eller där denne är bosatt eller stadigvarande vistas. Tillhandahållare av sådana tjänster kommer att behöva registrera sig och redovisa mervärdesskatt i den medlemsstaten. Åtgärder har redan vidtagits för att genomföra de särskilda ordningarna för tillhandahållare som inte är etablerade i beskattningsmedlemsstaten[4]. Det krävs ytterligare åtgärder för att se till att bestämmelserna om platsen för tillhandahållande av dessa tjänster tillämpas på ett enhetligt sätt. Det är nödvändigt att ändra tillämpningsföreskrifterna för momsdirektivet och fastställa bestämmelser om hur de relevanta bestämmelserna i momsdirektivet ska tillämpas. Dessa åtgärder bör antas av rådet så snart som möjligt och i vart fall senast vid utgången av 2013, så att företagare och medlemsstater får tillräckligt god tid på sig att förbereda sig för förändringarna. Detta förslag och dess definitioner föregriper inte resultatet av de pågående diskussionerna om reducerade mervärdesskattesatser på nätbaserade produkter och tjänster. Allmän bakgrund Telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster beskattas vanligen på den plats där köparen är etablerad eller bosatt[5]. Om tillhandahållaren är etablerad inom EU och köparen är en icke beskattningsbar person beskattas dock tillhandahållandet för närvarande på den plats där tillhandahållaren är etablerad. Från och med den 1 januari 2015 kommer telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster att vara beskattningsbara på den plats där köparen hör hemma (om inte regeln om den faktiska användningen och det faktiska utnyttjandet är tillämplig), även om köparen är en icke beskattningsbar person. För icke beskattningsbara personer kommer tillhandahållare i EU och utanför EU att behöva identifiera var köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas. Utan ett registreringsnummer för mervärdesskatt (som vanligen är förbehållet beskattningsbara personer) som vägledning kommer tillhandahållaren att vara tvungen att i viss utsträckning förlita sig på information från köparen. För att garantera rättssäkerheten och förhindra dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning är det nödvändigt med tydliga och bindande bestämmelser om hur tillhandahållarna ska gå till väga. 2. Resultat av samråd med berörda parter och konsekvensbedömningar Samråd med berörda parter För att identifiera de områden där genomförandeåtgärder är nödvändiga för att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna i momsdirektivet, genomfördes ett omfattande samråd med medlemsstaterna och företagare under ett Fiscalis-seminarium. Åsikter utbyttes även vid ett möte för en expertgrupp med företrädare för medlemsstaterna, den s.k. arbetsgrupp nr 1[6], och med företagare vid ett särskilt expertmöte. Extern experthjälp Någon extern experthjälp har inte behövts. Konsekvensbedömning De berörda åtgärderna är rent tekniska och består enbart av ett fastställande av hur de bestämmelser som rådet redan antagit ska tillämpas. Därför behövs ingen konsekvensbedömning. 3. Förslagets rättsliga aspekter Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen är tillämplig eftersom förslaget inte avser ett område där EU är ensamt behörigt. Målen för förslaget kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna själva. Även om medlemsstaterna har ansvaret för införlivande av EU-lagstiftning är det mycket viktigt att de bestämmelser som reglerar platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster tillämpas på ett enhetligt sätt så att man kan undvika skiljaktiga tillämpningsföreskrifter som leder till dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning. Av dessa skäl kan enbart åtgärder på EU-nivå garantera likvärdig behandling av företag och privatpersoner i Europeiska unionen. Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen. Proportionalitetsprincipen Dessa ändringar är nödvändiga för att anpassa rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 till de relevanta bestämmelser i momsdirektivet som kommer att gälla från och med den 1 januari 2015. De nya bestämmelserna har samband med direktiv 2008/8/EG om ändring av direktiv 2006/112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster, särskilt artikel 5. Förslaget är därför förenligt med proportionalitetsprincipen. 4. Kompletterande information Närmare redogörelse för förslaget De föreslagna genomförandeåtgärderna avser följande typer av tjänster: · Telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster. · Tjänster med anknytning till fast egendom. · Distribution av inträdesbiljetter till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang. Förslagen för var och en av dessa typer av tjänster är de följande. Telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster Från och med den 1 januari 2015 kommer företagen i EU (och utanför EU) att behöva fastställa var deras kunder (icke beskattningsbara personer) hör hemma för att säkerställa att tjänsterna beskattas korrekt. För att se till att övergången blir smidig och samordnad på EU-nivå föreslår kommissionen olika åtgärder för genomförandet av de nya bestämmelserna. Detta följer på ett ingående och nära samråd med företagen och medlemsstaterna. Åtgärderna innebär inte någon ändring av de bestämmelser för telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som fastställs i momsdirektivet utan tydliggör hur dessa bestämmelser bör tillämpas i praktiken. Artiklarna 6a och 6b, tillsammans med de föreslagna ändringarna av artikel 7 och bilaga II, syftar till att tydliggöra karaktären hos telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster. Var och en av dessa tjänster bör definieras så att de nya bestämmelserna blir tydligt avgränsade. Därför införs en definition av radio- och televisionssändningar tillsammans med exempel för att illustrera vilka tjänster som omfattas av detta begrepp och vilka tjänster som inte omfattas. För att garantera rättssäkerheten föredras en beskrivning av de tjänster som avses snarare än de tjänster som inte avses. Den befintliga förteckningen över exempel på elektroniska tjänster anpassas och liknande förteckningar upprättas för telekommunikationstjänster samt radio- och televisionssändningar. Förteckningarna är varken slutgiltiga eller uttömmande. Genom artikel 9a tydliggörs hur radio- och televisionssändningar samt elektroniska tjänster ska behandlas när de tillhandahålls via telekommunikationsnät eller via ett gränssnitt eller en portal i form av till exempel en marknadsplats för tillämpningar som tillhör en förmedlare (eller en tredje part som medverkar i tillhandahållandet). Presumtionen är att förmedlaren agerar för tillhandahållarens räkning men i sitt eget namn när de tjänsterna tillhandahålls. Om inget annat anges kommer förmedlaren att anses ha tagit emot och tillhandahållit tjänsterna. När tjänsterna tillhandahålls en icke beskattningsbar person måste förmedlaren redovisa mervärdesskatt i köparens medlemsstat. I artikel 13a fastställs att en icke beskattningsbar juridisk person, i likhet med en beskattningsbar person, anses vara etablerad på den plats där han eller hon har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller har ett fast etableringsställe. I artikel 18 behandlas köparens status. En tillhandahållare får behandla en köpare som inte meddelar ett registreringsnummer för mervärdesskatt som en icke beskattningsbar person, dock endast om tillhandahållaren inte har några uppgifter som motsäger det. Om platsen för beskattning är beroende av om köparen är en beskattningsbar eller en icke beskattningsbar person, är risken med att enbart förlita sig på registreringsnumret för mervärdesskatt att tillhandahållandet kan hamna fel om en beskattningsbar köpare väljer att inte meddela registreringsnumret. Någon sådan risk finns inte när det gäller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster, som under alla omständigheter kommer att vara beskattningsbara på den plats där köparen hör hemma. Genom det nya stycket i punkt 2 tydliggörs att tillhandahållaren för sådana tjänster får betrakta alla köpare som inte lämnar ett registreringsnummer för mervärdesskatt som icke beskattningsbara personer. Härigenom kommer tillhandahållaren omedelbart och med säkerhet att kunna fastställa om det är han eller hon som ska betala mervärdesskatten (vilket är fallet vid tillhandahållande till en icke beskattningsbar person eller till en beskattningsbar person i samma medlemsstat), eller om det är köparen som ska redovisa mervärdesskatten (därför att tillhandahållandet görs till en beskattningsbar person i en annan medlemsstat). Denna inledande bedömning måste dock omprövas och korrigeras om köparen vid ett senare tillfälle meddelar ett registreringsnummer för mervärdesskatt. Artikel 24 handlar om situationer där köparen är etablerad eller bosatt i mer än ett land. Syftet är att undvika behörighetskonflikter mellan medlemsstaterna. Genom en ny punkt 3 tydliggörs de aspekter som ska beaktas för att fastställa den plats som bäst säkerställer beskattning på den plats där konsumtionen faktiskt äger rum. I underavsnitt 3a fastställs presumtioner som inte kan motbevisas, där det är omöjligt eller nästan omöjligt för tillhandahållaren att slå fast en köpares egenskap eller att veta var köparen faktiskt är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas. I artikel 24a behandlas fall där en tillhandahållare av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster tillhandahåller en köpare dessa tjänster på vissa platser eller i vissa lokaler. Om platsen är en telefonkiosk eller ett internetkafé kan tillhandahållaren inte känna till vem köparen är eller anse det praktiskt taget omöjligt att kontrollera var köparen faktiskt hör hemma. Eftersom den person som mottar tjänsten måste vara fysiskt närvarande för att erhålla tjänsten, presumeras det att köparen hör hemma i det land där platsen eller lokalen finns. I artikel 24b behandlas fall där man använder förbetalda tillgodohavanden som är lagrade på ett SIM-kort för att ta emot tjänsterna. Eftersom man vanligen inte registrerar några personuppgifter vid försäljningen av sådana kontantkort kan tillhandahållaren, som inte nödvändigtvis är den som säljer kortet till köparen, inte veta vem köparen är. Det är landet där SIM-kortet är utfärdat som är avgörande för att fastställa var köparen är. Eftersom användningen ofta äger rum i det landet är presumtionen i detta fall att köparen också hör hemma där. I underavsnitt 3b fastställs presumtioner som kan motbevisas, där det är svårt men inte omöjligt för tillhandahållaren att veta var köparen faktiskt är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas. Om tillhandahållaren har uppgifter som visar att köparen hör hemma någon annanstans ska presumtionerna inte gälla. I artikel 24c behandlas fall där köparen tillhandahålls tjänster via en fast marklinje som är ansluten till ett bostadshus. Eftersom det även är där som tjänsten kommer att användas presumeras att det är där som köparen hör hemma. Artikel 24d gäller fall där köparen använder ett SIM-kort som betalas i efterhand för att ta emot tjänsterna. På samma sätt som med förbetalda tillgodohavanden presumeras att köparen hör hemma i det land där SIM-kortet har utfärdats. Eftersom tillhandahållaren känner till köparen när tjänsterna tas emot genom ett SIM-kort som betalas i efterhand måste det finnas utrymme för att motbevisa denna presumtion. Enligt artikel 24e kan det presumeras att en köpare som behöver en anordning eller ett kodkort för att ta emot tjänsterna hör hemma på den plats där anordningen är installerad eller den plats dit kodkortet skickas för användning. Presumtionen gäller inte om anordningen säljs utan installering eller om kodkortet säljs men inte skickas till köparen. Artikel 24f gäller alla andra fall där presumtionen är att köparen hör hemma på den plats som av tillhandahållaren har fastställts genom tillräcklig bevisning. Denna presumtion gäller i den utsträckning tillhandahållaren inte har någon bevisning som motsäger presumtionen. Underavsnitt 3c är inriktat på den bevisning som kan användas för att identifiera köparens plats. I artikel 24g förtecknas uppgifter som tillhandahållaren kan använda som bevisning för att identifiera var en icke beskattningsbar köpare hör hemma. Eftersom det inte finns något vägledande registreringsnummer för mervärdesskatt behöver tillhandahållaren veta vilka andra uppgifter man kan förlita sig på. Förteckningen är inte uttömmande, men visar vilka uppgifter som är mest relevanta för att användas som bevisning. För att reglerna ska vara proportionella måste den bevisning som används vara tillräcklig för att man med relativ säkerhet ska kunna avgöra var köparen hör hemma, men bevisbördan får inte bli orimlig. Detta uppnås bäst genom att fastställa en gemensam bevisnivå. Att enbart förlita sig på en enda bevishandling är inte lämpligt eftersom det lämnar för stort utrymme för skillnader i tillämpningen. Därför krävs två separata bevishandlingar som säger samma sak. Tjänster med anknytning till fast egendom I artikel 47 i momsdirektivet fastställs att platsen för tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom ska vara den plats där egendomen är belägen. Detta förslag innehåller åtgärder som syftar till att tydliggöra tillämpningsområdet för den bestämmelsen och som bygger på riktlinjer som antagits av mervärdesskattekommittén. Artikel 13b innehåller en definition av vad som avses med fast egendom. Begreppet fast egendom är ett allmänt begrepp som är oberoende av nationell lagstiftning. En definition av begreppet behövs för att göra det enklare att korrekt tillämpa bestämmelserna om platsen för tillhandahållande. Definitionen bygger till stora delar på rättspraxis från Europeiska unionens domstol. I artikel 31a fastställs att för att tjänster ska anses ha anknytning till fast egendom måste sambandet vara tillräckligt direkt (punkt 1). Det gäller tjänster som härrör från en fast egendom och om den egendomen är en ingående beståndsdel av tjänsten samt är central och väsentlig för de tjänster som tillhandahålls, som exempelvis beviljande av fiskerätt. Det gäller även tjänster som görs för, eller riktas mot, en fast egendom och som syftar till att åstadkomma en rättslig eller fysisk ändring av egendomen, som exempelvis arkitekters eller fastighetsmäklares tjänster. I artikeln ges exempel för att illustrera vilka tjänster som har anknytning till fast egendom (punkt 2) och vilka som inte har det (punkt 3). I artikel 31b föreskrivs att uthyrning av utrustning till en kund, med eller utan åtföljande personal, i syfte att arbete ska utföras på en fast egendom ska betraktas som en tjänst med anknytning till fast egendom endast om tillhandahållaren tar på sig ansvaret för arbetets utförande. När utrustningen ställs till kundens förfogande tillsammans med tillräcklig personal för dess drift, är presumtionen den att tillhandahållaren har tagit på sig det ansvaret. I så fall ska tjänsten beskattas i det land där den fasta egendomen är belägen. Genom artikel 31c tydliggörs att telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster som av hotell eller liknande tillhandahålls köpare i anslutning till logi, för mervärdesskatteändamål kommer att behandlas på samma sätt som tillhandahållandet av login i sig. Beroende på hur tjänsterna debiteras utgör de antingen en del av ett enda tillhandahållande av logi (vid priser som inkluderar allt) eller tjänster som är underordnade tillhandahållandet av logi. Distribution av inträdesbiljetter till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang Inträde till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang fortsätter att vara beskattningsbart på den plats där evenemanget faktiskt äger rum. När inträdet till sådana verksamheter och evenemang beviljas en beskattningsbar person omfattas tillhandahållandet av artikel 53 i momsdirektivet. Artikel 54 i momsdirektivet omfattar tillhandahållande av inträde till sådana verksamheter och evenemang till en icke beskattningsbar person. Genom artikel 33a bekräftas att den skattemässiga behandlingen inte påverkas av hur distributionen av biljetter till sådana verksamheter och evenemang organiseras. Tillhandahållande av biljetter måste under alla förhållanden beskattas på den plats där verksamheten eller evenemanget äger rum. Övergångsåtgärder Enligt artikel 63 i momsdirektivet inträffar den beskattningsgrundande händelsen och blir mervärdesskatten utkrävbar när leveransen av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna äger rum. Om förskottsbetalning görs enligt artikel 65 i momsdirektivet eller om medlemsstaterna har utnyttjat ett alternativ som avses i artikel 66 i det direktivet, kan mervärdesskatten dock bli utkrävbar före eller strax efter händelsen. För telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls kring den 1 januari 2015, dvs. den tidpunkt då de nya bestämmelserna om platsen för tillhandahållande blir tillämpliga, kan villkor knutna till tillhandahållandet eller skilda tillämpningar mellan medlemsstaterna leda till dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning. För att förhindra detta tydliggörs i artikel 2 i förslaget att oavsett när mervärdesskatten blir utkrävbar är den avgörande tidpunkten för att fastställa platsen för tillhandahållande den tidpunkt när tjänsterna tillhandahålls eller, för tillhandahållanden som pågår kontinuerligt och ger upphov till successiva avräkningar eller successiva betalningar, när varje tillhandahållande har ägt rum. Detta gäller när den beskattningsbara händelsen inträffar i medlemsstaterna. Åtgärderna är nödvändiga för att säkerställa en smidig övergång till de bestämmelser som träder i kraft den 1 januari 2015. 2012/0354 (NLE) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller platsen för tillhandahållande av tjänster EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, med beaktande av rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt[7], särskilt artikel 397, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Enligt direktiv 2006/112/EG, ändrat genom direktiv 2008/8/EG[8], ska från och med den 1 januari 2015 alla telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar samt elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person beskattas i den medlemsstat där köparen är etablerad eller där denne är bosatt eller stadigvarande vistas, oavsett var den beskattningsbara person som tillhandahåller dessa tjänster är etablerad. De flesta andra tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person ska fortfarande beskattas i den medlemsstat där tillhandahållaren är etablerad. (2) För att avgöra vilka tjänster som ska beskattas i köparens medlemsstat är det nödvändigt att definiera telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster. Särskilt begreppet radio- och televisionssändningar bör förtydligas med utgångspunkt från definitionerna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU av den 10 mars 2010 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster)[9]. (3) För ökad klarhet förtecknas transaktioner som identifierats som elektroniska tjänster i genomförandeförordning (EU) nr 282/2011, utan att förteckningen är slutgiltig eller uttömmande. Förteckningen bör uppdateras och liknande förteckningar bör upprättas för telekommunikationstjänster och radio- och televisionssändningar. (4) När radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster inte tillhandahålls direkt till en köpare utan genom ett telekommunikationsnät, ett gränssnitt eller en portal som tillhör en annan beskattningsbar person är det nödvändigt att specificera vem som tillhandahåller tjänsten till köparen. (5) För att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna om platsen för tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster är det nödvändigt att specificera var en icke beskattningsbar juridisk person ska anses vara etablerad. (6) För att fastställa vem som är ansvarig för betalning av mervärdesskatten på ett tillhandahållande av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar eller elektroniska tjänster, och med hänsyn till att platsen för beskattning är densamma oavsett om köparen är en beskattningsbar eller en icke beskattningsbar person, bör tillhandahållaren kunna bedöma köparens status enbart på grundval av huruvida denne meddelar ett individuellt registreringsnummer för mervärdesskatt. Denna status måste i enlighet med de allmänna bestämmelserna ändras om köparen vid ett senare tillfälle meddelar detta. (7) När en icke beskattningsbar person är etablerad i mer än ett land eller är bosatt i ett land men stadigvarande vistas i ett annat, bör den plats prioriteras som bäst säkerställer beskattning på den plats där konsumtion faktiskt äger rum. För att undvika behörighetskonflikter mellan medlemsstaterna bör den plats där den faktiska konsumtionen äger rum specificeras. (8) Bestämmelser bör fastställas för att förtydliga den skattemässiga behandlingen av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person när det är praktiskt taget omöjligt att fastställa eller inte med säkerhet går att fastställa var personen har sitt etableringsställe eller sin bostad. (9) Eftersom den skattemässiga behandlingen av telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person är beroende av var köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas, är det nödvändigt att förtydliga vad tillhandahållaren ska vara skyldig att lägga fram som bevisning för att identifiera köparens plats. (10) För att se till att tillhandahållanden av tjänster med anknytning till fast egendom tillämpas enhetligt behöver begreppet fast egendom definieras. Den närhet som krävs för att ha en anknytning till fast egendom bör specificeras. Dessutom bör exempel på transaktioner som identifieras som tjänster med anknytning till fast egendom förtecknas, utan att förteckningen är slutgiltig eller uttömmande. (11) Det är även nödvändigt att förtydliga den skattemässiga behandlingen av tjänster som innebär att utrustning ställs till en kunds förfogande i syfte att arbete ska utföras på en fast egendom. (12) Det bör av praktiska skäl tydliggöras att telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls av en beskattningsbar person som agerar i eget namn i anslutning till ett tillhandahållande av logi inom hotellsektorn eller sektorer med liknande funktion, för mervärdesskatteändamål bör behandlas på samma sätt som tillhandahållandet av login i sig. Båda transaktionerna bör behandlas som ett enda tillhandahållande vid priser som inkluderar allt. Telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som köparen debiteras separat bör behandlas som tjänster som är underordnade tillhandahållandet av logi. (13) Enligt direktiv 2006/112/EG ska tillträde till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang under alla förhållanden beskattas på den plats där evenemanget faktiskt äger rum. Det bör tydliggöras att detta även gäller i de fall där biljetter till sådana verksamheter och evenemang inte säljs direkt av organisatören utan distribueras genom förmedlare. (14) Enligt direktiv 2006/112/EG kan mervärdesskatten bli utkrävbar före eller strax efter en leverans av varor eller ett tillhandahållande av tjänster. När det gäller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som tillhandahålls under övergångsperioden till de nya bestämmelserna om platsen för tillhandahållande, kan villkor knutna till tillhandahållandet eller skiljaktiga tillämpningar i medlemsstaterna leda till dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning. För att hindra detta är det nödvändigt att fastställa övergångsbestämmelser. (15) För tillämpningen av denna förordning kan det vara lämpligt för medlemsstaterna att anta lagstiftande åtgärder om begränsning av vissa rättigheter och skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[10] för att skydda de intressen som avses i artikel 13.1 e i det direktivet, när sådana åtgärder är nödvändiga och proportionella med hänsyn till risken för skattebedrägeri och skatteundandragande i medlemsstaterna samt behovet av att säkerställa en riktig uppbörd av den mervärdesskatt som omfattas av denna förordning. (16) Genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 bör därför ändras i enlighet med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 ska ändras på följande sätt: (1) Följande artiklar ska införas som artiklarna 6a och 6b: ”Artikel 6a 1. Telekommunikationstjänster i den mening som avses i artikel 24.2 i direktiv 2006/112/EG ska särskilt omfatta följande tjänster: a) Fasta och mobila telefonitjänster för överföring och koppling av röst- data- och videotjänster, inklusive telefonitjänster med en komponent för bildåtergivning, även kallad bildtelefoni. b) Telefonitjänster som tillhandahålls via internet, inklusive IP-telefoni (VoIP). c) Tjänster för röstmeddelanden, samtal väntar, omstyrning av samtal, nummervisning, trevägssamtal och andra tjänster för samtalshantering. d) Personsökningstjänster. e) Audiotexttjänster. f) Telefax-, telegrafi- och telextjänster. g) Användarstöd per telefon där användare tillhandahålls hjälp vid problem med sina radio- eller televisionsnät, internet eller liknande elektroniska nät. h) Tillgång till internet, inklusive World Wide Web (www). i) Privata nätanslutningar som tillhandahåller telekommunikationsförbindelser för köparens enskilda bruk. j) Ljudinnehåll och audiovisuellt innehåll via kommunikationsnät som inte tillhandahålls av och ingår i det redaktionella ansvaret hos en leverantör av medietjänster. k) Vidare tillhandahållande av ljudproduktion och audiovisuell produktion från en leverantör av medietjänster via kommunikationsnät som utförs av någon annan än leverantören av medietjänster. 2. Telekommunikationstjänster i den mening som avses i artikel 24.2 i direktiv 2006/112/EG ska inte omfatta följande tjänster: a) Tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg. b) Radio- och televisionssändningar. c) Användarstöd per telefon som inte omfattar de tjänster som avses i punkt 1 g. Artikel 6b 1. Radio- och televisionssändningar (nedan kallade sändningstjänster) ska omfatta tjänster som består av ljudinnehåll och audiovisuellt innehåll i form av exempelvis program som via kommunikationsnät tillhandahålls av och ingår i det redaktionella ansvaret hos en leverantör av medietjänster för att samtidigt lyssnas till eller ses av allmänheten enligt en programtablå. 2. Punkt 1 ska i synnerhet omfatta följande tjänster: a) Radio- eller televisionsprogram som sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. b) Radio- eller televisionsprogram som distribueras via internet eller liknande elektroniska nät (IP-baserade strömmande medier), om de sänds direkt eller samtidigt som de sänds eller återutsänds via ett radio- eller televisionsnät. 3. Punkt 1 ska inte omfatta följande tjänster: a) Telekommunikationstjänster. b) Tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg. c) Underordnade tjänster som exempelvis tillhandahållande av information om särskilda program på beställning. d) Överlåtelse av sändnings- eller överföringsrättigheter. e) Leasing av teknisk utrustning eller tekniska anläggningar som är avsedda att användas för att tillhandahålla en sändning.” (2) I artikel 7 ska punkt 3 ändras på följande sätt: a) Inledningsfrasen ska ersättas med följande: ”Punkt 1 ska inte omfatta följande:” b) Led a ska ersättas med följande: ”a) Sändningstjänster.” c) Led n ska ersättas med följande: ”n) Användarstöd per telefon som inte omfattar de tjänster som avses i artikel 6a.1 g.” d) Leden q, r och s ska utgå. e) Följande led ska läggas till som leden t och u: ”t) Tillhandahållande av biljetter online till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang. u) Bokning online av övernattningar på hotell och liknande.” (3) I kapitel IV ”Beskattningsbara transaktioner” ska följande artikel läggas till som artikel 9a: ”Artikel 9a När en tjänsteleverantör tillhandahåller sändningstjänster eller elektroniska tjänster via ett telekommunikationsnät, ett gränssnitt eller en portal såsom till exempel en marknadsplats för tillämpningar som tillhör en förmedlare eller en tredje part som medverkar i tillhandahållandet, ska förmedlaren eller den tredje parten, vid tillämpningen av artikel 28 i direktiv 2006/112/EG, antas agera i eget namn men för tjänsteleverantörens räkning om tjänsteleverantören inte i förhållande till slutkonsumenten uttryckligen anges som tillhandahållaren.” (4) I avsnitt 1 ”Begrepp” i kapitel V ”Platsen för beskattningsbara transaktioner” ska följande artiklar läggas till som artiklarna 13a och 13b: ”Artikel 13a Med den plats där en icke beskattningsbar juridisk person är etablerad, som avses i artiklarna 56.2 första stycket, 58 och 59 i direktiv 2006/112/EG, ska avses den plats där denna icke beskattningsbara juridiska person har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet enligt definitionen i artikel 10 eller har ett fast etableringsställe enligt definitionen i artikel 11.1 i denna förordning. Artikel 13b Vid tillämpningen av direktiv 2006/112/EG ska med fast egendom avses följande: a) Varje bestämd del av jorden, på eller under dess yta, som det är möjligt att äga eller besitta. b) Varje byggnad eller konstruktion som har fästs vid eller i marken, ovan eller under havsnivån, och som varken kan monteras ned eller flyttas med lätthet. c) Varje del som ingår som en integrerad del av en byggnad eller konstruktion och utan vilken byggnaden eller konstruktionen är ofullständig, exempelvis dörrar, fönster, tak, trappor och hissar. d) Varje del, utrustning eller maskin som är varaktigt installerad i en byggnad eller konstruktion och som inte kan flyttas utan att byggnaden eller konstruktionen förstörs eller förändras.” (5) I artikel 18.2 ska följande stycke läggas till som andra stycke: ”Oavsett om det finns uppgifter som motsäger det får dock tillhandahållaren av telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster betrakta en köpare som är etablerad i gemenskapen som en icke beskattningsbar person, förutsatt att denne inte har meddelat tillhandahållaren ett individuellt registreringsnummer för mervärdesskatt.” (6) I artikel 24 ska följande punkt läggas till som punkt 3: ”3. För att fastställa den plats som bäst säkerställer beskattning på den plats där konsumtionen faktiskt sker i den mening som avses i punkterna 1 och 2 ska särskilt följande beaktas: a) Vid hyra av transportmedel, utom korttidsuthyrning, den plats där transportmedlet ställs till förfogande för kunden eller tredje part som agerar på dennes vägnar, om det inte finns bevis för att transportmedlet kommer att användas någon annanstans. b) Vid andra tjänster än hyra av transportmedel, den plats där en icke beskattningsbar juridisk person har etablerat sätet för sin ekonomiska verksamhet eller den plats där en fysisk person är bosatt, om det inte finns bevis för att tjänsten faktiskt används på den plats där personen stadigvarande vistas.” (7) I avsnitt 4 ”Platsen för tillhandahållande av tjänster” i kapitel V ”Platsen för beskattningsbara transaktioner” ska följande underavsnitt införas som underavsnitten 3a, 3b och 3c: ”Underavsnitt 3a Presumtioner för köparens plats som inte kan motbevisas Artikel 24a 1. När en tillhandahållare av telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster tillhandahåller dessa tjänster på en plats som exempelvis en telefonkiosk, en trådlös accesspunkt, ett internetkafé, en restaurang eller ett hotells lobby där det krävs att tjänstens mottagare är fysiskt närvarande för att kunna tillhandahållas tjänsten, ska det vid tillämpningen av artiklarna 44, 58 och 59a i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas på den platsen och att tjänsten faktiskt används eller utnyttjas där. Denna presumtion kan inte motbevisas med hjälp av sakförhållanden eller rättsliga skäl. 2. Om den plats som avses i punkt 1 i denna artikel är ombord på ett fartyg, luftfartyg eller tåg där en persontransport genomförs i gemenskapen enligt artiklarna 37 och 57 i direktiv 2006/112/EG, ska platsen anses vara belägen i persontransportens avgångsland. Artikel 24b När förbetalda tillgodohavanden lagrade på ett SIM-kort används av en köpare för telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster, ska det vid tillämpningen av artiklarna 44, 58 och 59a i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i det land som identifieras genom SIM-kortets mobila landsnummer och att tjänsten faktiskt används eller utnyttjas där. Denna presumtion kan inte motbevisas med hjälp av sakförhållanden eller rättsliga skäl. Underavsnitt 3b Presumtioner för köparens plats som kan motbevisas Artikel 24c Vid telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person via en fast marklinje i ett bostadshus, ska det vid tillämpningen av artikel 58 i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas på den plats där den fasta marklinjen är installerad. Denna presumtion ska gälla om inte tillhandahållaren har uppgifter som anger att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas någon annanstans. Artikel 24d Vid telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person via mobila nät mot senare inkassering av betalning, ska det vid tillämpningen av artikel 58 i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas i det land som identifieras genom det mobila landsnumret för det SIM-kort som används när tjänsterna tas emot. Denna presumtion ska gälla om inte tillhandahållaren har uppgifter som anger att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas någon annanstans. Artikel 24e Vid telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster som tillhandahålls en icke beskattningsbar person och som består av överföring av signaler för vilka det är nödvändigt att använda en anordning eller ett kodkort, ska det vid tillämpningen av artikel 58 i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas på den plats där anordningen är installerad eller, om den platsen inte är känd, den plats dit kodkortet skickas för att användas där. Denna presumtion ska gälla om inte tillhandahållaren har uppgifter som anger att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas någon annanstans. Artikel 24f När tjänster tillhandahålls en icke beskattningsbar person under andra omständigheter än de som avses i artiklarna 24a, 24b, 24c, 24d och 24e i denna förordning, ska det vid tillämpningen av artikel 56.2 första stycket och artikel 58 i direktiv 2006/112/EG presumeras att köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas på den plats som identifieras som sådan enligt artikel 24g i denna förordning. Underavsnitt 3c Bevisning för att identifiera köparens plats Artikel 24g 1. Vid tillämpningen av bestämmelserna om platsen för tillhandahållande i artikel 56.2 första stycket och artikel 58 i direktiv 2006/112/EG ska särskilt följande uppgifter tjäna som bevisning: a) Uppgifter om köparen, exempelvis dennes faktureringsadress. b) IP-adressen för den anordning som köparen använder eller valfri metod för geolokalisering. c) Bankuppgifter, exempelvis platsen för det bankkonto som används för betalning och den faktureringsadress för köparen som banken har. d) Mobilt landsnummer (MCC) för den internationella identitet för mobilabonnent (IMSI) som lagras på det SIM-kort köparen använder. e) Platsen för den fasta marklinje i ett bostadshus via vilken tjänsten tillhandahålls köparen. f) För en kund som säljer varor via internet eller liknande elektroniska nät, den plats där transporten eller avsändningen av de varor som kunden säljer inleds. g) För en kund som köper varor via internet eller liknande elektroniska nät, den plats där transporten eller sändningen av de varor som den kunden köper avslutas. h) Registreringsuppgifter för det transportmedel som kunden hyr, om registrering av det transportmedlet krävs på den plats där det används, samt annan liknande information. i) Andra kommersiellt relevanta uppgifter som tillhandahållaren får. 2. Vid identifiering av den plats där köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas ska två separata bevishandlingar krävas, förutsatt att bevisningen inte är motstridig.” (8) I avsnitt 4 ”Platsen för tillhandahållande av tjänster” i kapitel V ”Platsen för beskattningsbara transaktioner” ska följande underavsnitt införas som underavsnitt 6a: ”Underavsnitt 6a Tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom Artikel 31a 1. Tjänster med anknytning till fast egendom enligt artikel 47 i direktiv 2006/112/EG ska endast omfatta de tjänster som har en tillräckligt direkt anknytning till egendomen. Tjänster ska anses ha en tillräckligt direkt anknytning till fast egendom i följande fall: a) När de härrör från en fast egendom och den egendomen är en ingående beståndsdel av tjänsten samt är central och väsentlig för den tjänst som tillhandahålls. b) När de görs för, eller riktas mot, en fast egendom och syftar till att åstadkomma en rättslig eller fysisk ändring av egendomen. 2. Punkt 1 ska i synnerhet omfatta följande tjänster: a) Utarbetande av planritningar för en byggnad eller delar av en byggnad på ett särskilt angivet markstycke, oavsett om byggnaden uppförs eller inte. b) Tillhandahållande av övervakning på plats eller säkerhetstjänster. c) Uppförande av en byggnad på mark samt byggnads- och rivningsarbete som utförs på en byggnad eller delar av en byggnad. d) Uppförande av bestående konstruktioner på mark samt byggnads- och rivningsarbete som utförs på bestående konstruktioner, exempelvis rörledningssystem för gas, vatten, avlopp och liknande. e) Markarbete, inbegripet jordbrukstjänster som jordbearbetning, sådd, bevattning och gödsling. f) Besiktning och bedömning av en fast egendoms risk och skick. g) Värdering av fast egendom, inbegripet fall där sådana tjänster krävs för försäkringsändamål, för att fastställa en egendoms värde som säkerhet för ett lån eller för att bedöma risker och skador vid tvister. h) Utarrendering eller uthyrning av annan fast egendom än den som omfattas av punkt 3 c, inbegripet lagring av varor för vilka en specifik del av egendomen har upplåtits som kunden har ensamrätt att använda. i) Tillhandahållande av logi inom hotellsektorn eller sektorer med liknande funktion, såsom semesterbyar eller områden som iordningställts för användning som campingplatser, inbegripet rätten till logi på en viss plats till följd av en omvandling av nyttjanderätter till tidsdelat boende och liknande. j) Tilldelning och överföring av andra rätter än de som omfattas av leden h och i och som avser användningen av en hel eller delar av en fast egendom, inbegripet tillstånd att använda delar av en egendom, såsom beviljande av fiske- och jakträtter eller tillträde till väntrum på flygplatser, eller användning av en infrastruktur för vilken avgifter tas ut, såsom en bro eller tunnel. k) Underhåll, renovering och reparation av en byggnad eller delar av en byggnad, inbegripet arbete som städning, plattläggning, tapetsering och parkettläggning. l) Underhåll, renovering och reparation av bestående konstruktioner, exempelvis rörledningssystem för gas, vatten, avlopp och liknande. m) Installation eller montering av maskiner eller utrustning som efter installation eller montering betecknas som fast egendom. n) Underhåll och reparation, inspektion och övervakning av maskiner eller utrustning, om dessa maskiner eller denna utrustning betecknas som fast egendom. o) Fastighetsförvaltning bestående av drift av kommersiella fastigheter, industrifastigheter eller bostadsfastigheter som utförs av egendomens ägare eller för dennes räkning och som inte är portföljförvaltning av investeringar i fastigheter enligt punkt 3 h. p) Annan förmedling vid försäljning, utarrendering eller uthyrning av fast egendom samt vid vissa rättigheter i fast egendom eller vissa sakrätter som behandlas som materiella tillgångar än den förmedling som omfattas av punkt 3 d. q) Juridiska tjänster som avser överlåtelse eller överföring av äganderätten till fast egendom samt vissa rättigheter i fast egendom eller vissa sakrätter som behandlas som materiella tillgångar, såsom notarietjänster, eller upprättande av ett avtal om försäljning eller köp av sådan egendom, även om den underliggande transaktion som ska leda till en juridisk förändring av egendomen inte slutförs. 3. Punkt 1 ska inte omfatta följande tjänster: a) Utarbetande av planritningar för en byggnad eller delar av en byggnad som inte avser ett särskilt angivet markstycke. b) Lagring av varor i en fast egendom, om ingen specifik del av egendomen har upplåtits som kunden har ensamrätt att använda. c) Tillhandahållande av annonsutrymme, även om det inbegriper användning av fast egendom. d) Förmedling av tillhandahållande av logi inom hotellsektorn eller sektorer med liknande funktion, såsom semesterbyar eller områden som iordningsställts för användning som campingplatser, om förmedlaren agerar i en annan persons namn och för dennes räkning. e) Telekommunikationstjänster, sändningstjänster och elektroniska tjänster som inte omfattas av artikel 31c. f) Tillhandahållande av en monterplats vid en mässa eller utställning tillsammans med andra tillhörande tjänster för att utställaren ska kunna visa upp objekt, såsom utformning av montern, transport och lagring av objekten, tillhandahållande av maskiner, kabelläggning, försäkring och annonsering. g) Installation eller montering, underhåll och reparation, inspektion eller övervakning av maskiner eller utrustning som inte är eller blir en del av den fasta egendomen. h) Portföljförvaltning av investeringar i fastigheter. i) Andra juridiska tjänster än de som avses i punkt 2 q, med anknytning till avtal, inbegripet rådgivning om villkoren i ett avtal om överföring av fast egendom, eller till verkställandet av ett sådant avtal, eller till att bevisa att ett sådant avtal finns, om tjänsterna inte specifikt avser en överföring av äganderätten till fast egendom. Artikel 31b När utrustning ställs till en kunds förfogande i syfte att arbete ska utföras på fast egendom, ska transaktionen betraktas som ett tillhandahållande av tjänster med anknytning till fast egendom endast om tillhandahållaren tar på sig ansvaret för arbetets utförande. En tillhandahållare som tillhandahåller kunden utrustning samt tillräcklig personal för dess drift i syfte att arbete ska utföras ska presumeras ha tagit på sig ansvaret för arbetets utförande. Denna presumtion kan motbevisas med hjälp av sakförhållanden eller rättsliga skäl för att fastställa vem som tar på sig ansvaret för arbetets utförande. Artikel 31c Ett tillhandahållande av telekommunikationstjänster, sändningstjänster eller elektroniska tjänster, som görs av en beskattningsbar person som agerar i eget namn tillsammans med ett tillhandahållande av logi inom hotellsektorn eller sektorer med liknande funktion, såsom semesterbyar eller områden som iordningställts för användning som campingplatser, ska antingen betraktas som en del av en enda transaktion bestående av tillhandahållande av logi, eller som underordnat tillhandahållandet av logi, beroende på om tjänsten debiteras tillsammans med login eller separat.” (9) I underavsnitt 7 ”Tillhandahållande av tjänster som har samband med kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang” i avsnitt 4 ”Platsen för tillhandahållande av tjänster (Artiklarna 43‑59 i direktiv 2006/112/EG)” i kapitel V ”Platsen för beskattningsbara transaktioner” ska följande artikel läggas till som artikel 33a: ”Artikel 33a Ett tillhandahållande av inträdesbiljetter till kulturella, konstnärliga, idrottsliga, vetenskapliga, pedagogiska, underhållningsmässiga och liknande verksamheter och evenemang av en förmedlare som agerar i eget namn men för organisatörens räkning eller av en annan beskattningsbar person än organisatören som agerar för egen räkning, ska omfattas av artiklarna 53 och 54.1 i direktiv 2006/112/EG.” (10) I punkt 4 ”Punkt 4 i bilaga II till direktiv 2006/112/EG” i bilaga I ska följande led läggas till som leden f och g: ”f) Mottagande av radio- eller televisionsprogram som distribueras via ett radio- eller televisionsnät, internet eller liknande elektroniskt nät för att avlyssnas eller ses vid en tidpunkt som användaren väljer och på dennes egen begäran utifrån en katalog med program som valts ut av leverantören av medietjänster, såsom beställ-tv eller beställvideo. g) Mottagande av radio- eller televisionsprogram via internet eller liknande elektroniskt nät (IP-baserade strömmande medier), om inte programmen samtidigt sänds över traditionella radio- och televisionsnät.” Artikel 2 För telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster som en i gemenskapen etablerad tillhandahållare tillhandahåller en icke beskattningsbar person som är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas där, ska följande gälla: a) Om tjänsterna tillhandahålls eller tillhandahållandet av tjänster slutförs före den 1 januari 2015 ska platsen för tillhandahållandet vara den plats där tillhandahållaren är etablerad enligt artikel 45 i direktiv 2006/112/EG, oavsett när mervärdesskatten blir utkrävbar. b) Om tjänsterna tillhandahålls eller tillhandahållandet av tjänster slutförs den 1 januari 2015 eller senare ska platsen för tillhandahållandet bestämmas utifrån den plats där köparen är etablerad, är bosatt eller stadigvarande vistas, även om mervärdesskatten blir utkrävbar före det datumet. Artikel 3 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2015. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. [2] Rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 av den 15 mars 2011 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för direktiv 2006/112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (omarbetning) (EUT L 77, 23.3.2011, s. 1). [3] Rådets direktiv 2008/8/EG av den 12 februari 2008 om ändring av direktiv 2006/112/EG med avseende på platsen för tillhandahållande av tjänster (EUT L 44, 20.2.2008, s. 11). [4] Rådets förordning (EU) nr 967/2012 av den 9 oktober 2012 om ändring av rådets genomförandeförordning (EU) nr 282/2011 vad gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer (EUT L 290, 20.10.2012, s. 1) och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 815/2012 av den 13 september 2012 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EU) nr 904/2010 när det gäller de särskilda ordningarna för icke-etablerade beskattningsbara personer som tillhandahåller telekommunikationstjänster, radio- och televisionssändningar och elektroniska tjänster till icke beskattningsbara personer (EUT L 249, 14.9.2012, s. 3). [5] Kallas även den plats där kunden hör hemma. [6] Dagordningen, arbetsdokumentet och rapporten från det mötet finns tillgängliga på följande webbplats: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/key_documents/discussions_member_states/index_en.htm. [7] EUT L 347, 11.12.2006, s. 1. [8] EUT L 44, 20.2.2008, s. 11. [9] EUT L 95, 15.4.2010, s. 1. [10] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.