EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 11.02.1998 
KOM(1998) 37 slutlig 
RAPPORT OM DE INLEDANDE BESÖK SOM KOMMISSIONENS TJÄNSTEMÄN GENOMFÖRT I 
MEDLEMSSTATERNA MED TILLÄMPNING AV ARTIKEL 5 I RÅDETS DIREKTIV 
93/99/EEG FÖR ATT UTVÄRDERA DE NATIONELLA SYSTEMEN FÖR OFFENTLIG 
KONTROLL AV LIVSMEDEL 
(framlagt av kommissionen) 

I. INLEDNINCi \ 
2. DliT ALLMÄNNA LÄGET 4 
2.1 Kontrollstrukturer 4 
2.2 Personalens utbildning 5 
2.3 Budget - personalresurser 6 
2.4 Prioriteringar 6 
2.5 Registrering av företag och utfärdande av tillstånd 7 
2.() Kontrollerna regelbundenhet 8 
2.7 Kontrollmyndigheternas befogenheter 8 
2.8 Kontrollomrädcn som uppvisar brister 8 
2.9 Kontroll av importerat livsmedel 9 
2.10 Information till konsumenterna 11 
2.11 Utbildning för anställda inom livsmedelssektorn 11 
2.12 Utvärdering av kontrollenheterna 11 
2.13 Laboratorier 11 
3. REKOMMENDATIONER 12 
3.1 Komplettering och uppdatering av uppgifterna 12 
3.2 Ingående utredning av vissa teman 12 
3.3 Utvärdering av kontrollverksamheten pä fältet i sällskap med 
tjänstemännen 12 
RAPPORT OM DE INLEDANDE BESÖK SOM KOMMISSIONENS TJÄNSTEMÄN GENOMFÖRT I 
MEDLEMSSTATERNA MED TILLÄMPNING AV ARTIKEL 5 I RÅDETS DIREKTIV 
93/99/EEG FÖR ATT UTVÄRDERA DE NATIONELLA SYSTEMEN FÖR OFFENTLIG 
KONTROLL AV LIVSMEDEL 
1. INLEDNING 
l artikel 5 i rådets direktiv 93/99/EEG om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll 
av livsmedel föreskrivs det att kommissionen skall övervaka och utvärdera 
likvärdigheten och effektiviteten i de system för offentlig kontroll av livsmedel som 
tillämpas av behöriga myndigheter i medlemsstaterna. 
I detta syfte har ett inspektionsorgan tillsatts av kommissionen, till en början vid 
generaldirektoratet för industri, och sedan vid generaldirektoratet för 
konsumentpolitik med konsumenthälsa. Tjänstemännen vid denna avdelning fick i 
uppdrag att utföra dessa kontroller. 
Mälet med besöken var att tjänstemännen skulle lä en exakt bild av de behöriga 
myndigheternas arbetssätt och ansvarsområden. 
Direktiven om offentlig konstroll av livsmedel (89/397/EEG och 93/99/EEG) 
utgjorde ilen huvudsakliga grunden I or informationssökningen. 
Enheterna för kontroll av livsmedel har tillhandahållit noggranna uppgifter inom 
följande huvudområden: 
(1) Juridisk behörighet inom frågor i samband med kontroll av livsmedel, bland 
annat möjligheten att vidta lämpliga åtgärder om det föreligger fara för 
hälsan. 
(2) Politik, utbildning och fastställande av prioritering inom offentlig kontroll. 
(3) Detaljfrågor beträffande resurser för offentlig kontroll av livsmedel (budget, 
personal, utrustning). 
(4) Relationer mellan centrala myndigheter och de myndigheter som utför 
kontrollerna. 
(5) Åtgärder för att säkerställa att lagstiftning och centrala politiska åtgärder 
genomförs korrekt i tillämpningen av systemet. 
Besöken ägde rum mellan februari 1995 och juni 1997. De varade en vecka i varje 
medlemsstat. De utfördes av två tjänstemän från kommissionen som i de flesta fall 
åtföljdes av en nationell expert från en annan medlemsstat än den som besöktes och 
som hade valts ut från förteckningar som medlemsstaterna hade lämnat. 
Tidigare hade uppgifter om ovannämnda områden lämnats av medlemsstaterna med 
hjälp av ett frågeformulär som hade skickats till de ständiga representationerna. 
Besöken genomfördes alla på samma sätt, det vill säga: 
•v 
(1) Inledande möte med de behöriga centrala myndigheterna, besök i 
centrallaboratorier. 
(2) Möte med regionala och lokala myndigheter (beroende pä landets 
administrativa struktur), besök hos kontrollenheter och laboratorier. 
(3) Avslutande möte för utvärdering med de behöriga myndigheterna och 
framläggande av en rapport. 
(4) Officiellt överlämnande av rapporten till Ständiga representationen för det 
land som besöktes. 
Informationen samlades in under mötena och besöken med hjälp av ett 
frågeformulär som tagits fram för kommissionens tjänstemän. 
Besöken underlättades genom att alla myndigheter villigt samarbetade. 
Dessa besök skall ses som den inledande etappen i de kontroller som föreskrivs i 
artikel 5 i direktiv 93/99/EEG, och som möjliggör en förståelse och en utvärdering 
av systemen för offentlig kontroll. De bör leda till kompletterande besök kring de 
ämnen som omnämns i denna rapport. 
2. DET ALLMANNA LAGET 
De livsmedel som framställs i gemenskapen omfattas av offentlig kontroll för att 
man skall säkerställa skydd för allmänhetens och konsumenternas hälsa samt en 
lojal konkurrens. Kontrollen av livsmedel i medlemsstaterna säkerställs oberoende 
av livsmedlens ursprung inom gemenskapen. Kontroller genomförs även på alla 
etapper av framställning, lagring och distribution. 
2.1 Kontrollstrukturer 
Det finns två system, beroende på landets politiska och administrativa 
struktur: 
(1) Ett eller liera ministerier med kontrollenheter pä regions- eller 
länsnivå, som har behörighet vad gäller lagstiftning och 
genomförande av kontroller. 
(2) Ett eller flera ministerier eller ett nationellt organ som har behörighet 
vad gäller lagstiftning, och regionala eller kommunala myndigheter 
som har behörighet för genomförande av kontroller. De centrala 
myndigheterna har en samordnande funktion, och ibland behörighet 
för genomförande av vissa kontroller, bland annat vid import. 
En omorganisation av enheterna (överföring eller omfördelning av 
befogenheterna) pågår för närvarande i vissa medlemsstater. 
-4-
Man hör notera att det i flera länder är kommunerna som, från och med ett 
visst antal invånare, utför kontroller pä sitt område genom sina egna enheter. 
1 flertalet fall har man inte kunnat bedöma hur dessa enheter fungerar. 
Fördelningen av behörighet mellan flera ministerier leder ibland till att man 
riskerar att inte exakt kunna fastställa ansvarsområdena (vilket kan leda till 
att vissa sektorer inte kontrolleras, eller att behörigheten överlappas med 
dubbla kontroller som följd). Detta innebär att samordningen mellan dessa 
ministerier bör förbättras. Man har också noterat ett samarbete mellan 
ministerier. 
Samordningen från de centrala eller regionala myndighetemas sida blir desto 
mer nödvändig om man ger behörigheten för att utföra kontroller till 
regionala eller lokala myndigheter. 
2.2 Personalens utbildning 
Av de insamlade uppgifterna framkommer det att rekryteringen i de flesta 
länderna av personalen "ute på fältet" sker på två nivåer, beroende på 
kontrollens art: 
(1) högskoleutbildning: kemister, livsmedelskemister, "environmental 
health officers" ingenjörer, läkare, farmaceuter, veterinärer: 
(or^inspektörs^-yrkcU och för det mesta med uppgift att genomföra 
kontroller av industriföretag. 
(2) ungdomsutbildning som kompletterats med yrkesutbildning vars 
längd varierar frän land till land, och som tillhandahälls av institut 
eller utbildningsanstaltcr eller av myndigheterna själva, och följs upp 
medpraktik: för "kontrollör"-yxkei, och i allmänhet med uppgift att 
genomföra kontroller av detaljhandeln eller restauranger samt 
provtagning. I minst tre länder rekryteras poliser, och där finns det en 
poliskår för livsmedel. 
I ett betydande antal länder verkar det finnas en rekrytering av personer med 
gymnasieutbildning som kompletteras med utbildning för "environmental 
health officer" på tre eller fyra år vid ett högskoleinstitut med 
miljövetenskap som specialisering. 
Dessa typer av utbildning förklarar varför personalen i flertalet fall inte ägnar 
sig uteslutande ät livsmedelssektorn ulan även ät andra miljöscklorcr. 
Det verkar inte finnas exakta krav på personalens grundutbildning i alla 
länder. 
Det blir nödvändigt med kompletterande uppgifter på detta område, bland 
annat vad gäller utbildningens innehåll (såväl teoretisk som praktisk 
undervisning). 
Fortbildning finns i alla medlemsstater men i mycket skiftande grad. Den ges 
såväl av ministerier som av regionala myndigheter. Det prioriterade ämnet 
verkar vara IIAACP (riskanalys och kritiska kontrollpunktcr) pä företagen, 
där vissa länder ligger efter. 1 flera länder har kontrollanterna sagt all de 
hittills är otillräckligt förberedda inom delta ämne. 
lin mer ingående utredning av de ämnen som tas upp vid fortbildningen är 
önskvärd, bland annat för alt sprida information mellan medlemsstaterna. 
Det verkar finnas en positiv inställning till utbytet av medlemsstaternas 
tjänstemän inom den inre marknaden (Karolus-programmet) som möjliggör 
kunskap om och analys av kontrollsystemen. 
2.3 Budget - personalresurser 
Beroende på vilket system som råder kommer finansieringen från nationella, 
regionala eller lokala medel, eller en kombination av dessa. 
I allmänhet är kontrollerna kostnadsfria utom i särskilda fall, men vissa 
länder tillämpar en avgill för godkännande ur hälsosynpunkt, provtagning 
och analyser, inspektion eller en sammansättning av dessa. 
Det är svårt att jämföra budgeten för kontroller i medlemsstaterna, eftersom 
man inte alltid tar upp samma element i beräkningen, och kontrollanternas 
verksamhet är i allmänhet inte begränsad endast till livsmedel. 
I de flesta fallen har de myndigheter som besökts medgett att 
personalstyrkan bör utökas. Det blir nödvändig med kompletterande 
uppgifter om personalstyrkan beträffande alla medlemsstater. 
2.4 Prioriteringar 
I de flesta länderna fastställs prioriteringarna av de centrala myndigheterna 
eller kommittéer på regional nivå, med hänsyn bland annat till resultat av 
kontroller som genomförts av verkställande myndigheter, av samordnande 
europeiska program och av yttranden frän vetenskapliga kommittéer. Den 
roll som de verkställande myndigheterna spelar i fastställandet av de centrala 
prioriteringarna varierar mellan medlemsstaterna. Man har ofta noterat 
förseningar i överförandet av resultat från kontroller från de verkställande 
myndigheterna till den centrala eller regionala myndigheten, och denna 
försening kan äventyra fastställandet av prioriteringar. Den påverkar också 
överföringen av statistik om kontroller från medlemsstaterna till 
kommissionen. 
Det beaktande av risker som föreskrivs i gemenskapens lagstiftning (direktiv 
93/43/EEG om livsmedelshygien) är en av de faktorer som påverkar valet av 
prioriteringar och som tillämpas på mer eller mindre avancerat sätt beroende 
på medlemsstaterna. Prioriteringarna har formen av årliga planer för 
inspektion och provtagning, målinriktade insatser, månatliga kampanjer och 
samordnande europeiska program. 
-6-
Förutom centrala prioriteringar som meddelas i form av påbud eller 
rekommendationer beroende på landets administrativa system fastställs i alla 
länderna prioriteringar som motsvarar regionernas särart. 
Det framkom att storkök (bland annat på daghem, skolor och servicehem) 
utgör en prioriterad kontroll. 
I vissa länder har man lör alt programmera kontrollen av inrättningarna 
utarbetat och infört ett system för riskbedömning som vilar på ett antal 
kriterier, lack vare vilka man fastställer risknivån och kontrollernas 
regelbundenhet. Detta system kräver betydande datastöd och en registrering i 
förväg av alla inrättningar. Detta system kommer förmodligen alt utvecklas 
inom en snar framtid i alla medlemsstater och kommer alt ersätta det 
traditionella och mer subjektiva systemet, som grundar sig på 
kontrollanternas egen erfarenhet beträffande inrättningar, misstanke och 
kunskaper om regionernas socio-ekonomiska struktur, däribland riskfyllda 
foretag. 
2.5 Registrering avföretag och utfärdande av tillstånd 
Det finns vissa skillnader i medlemsstaterna. 
1 merparten medlemsstater krävs ett godkännande ur hälsosynpunkt (efter 
inlämnande av handlingar till kontrollmyndigheten och deras inspektion) för 
industriföretag eller företag i vissa kategorier, och tillstånd ur hälsosynpunkt 
är nödvändigt (frän kontrollmyndigheternas sida) för försäljningsföretag 
(lästa eller rörliga), för restaurangsverksamhel och import. Sädana 
skyldigheter verkar inte finnas i alla Hinder, eller också är de under 
införande. Om sädana skyldhigheler inte finns kan man inte säkerställa 
lämpliga inventeringar och kontroller av alla företag. 
Beroende på landets administrativa struktur 
(1) utfärdas godkännandet ur hälsosynpunkt av centrala (ett ministerium) 
eller regionala myndigheter, vilket möjliggör större enhetlighet, eller 
så 
(2) utfärdas tillstånden ur hälsosynpunkt, och i vissa länder 
godkännanden ur hälsosynpunkt, av lokala myndigheter (däribland 
kommuner) vilket kan leda till mindre enhetlighet. 
Man har noterat framsteg i vissa länder eller lokala enheter, där man pä data 
registrerar alla inrättningar samt deras uppgifter och rapporter frän besök, 
samt översändning av listor till kontrollmyndigheterna. Däremot har vissa av 
de enheter som besökts medgett att de inte varit i stånd att upprätthålla ett 
register över alla inrättningar som borde kontrolleras (bland annat inom 
restaurangverksamheten). 
Det blir nödvändigt att studera denna fråga närmare. 
2.6 kontrollerna regelbundenhet 
Det beaktande av risker som nämns under 2.4. är ett av de kriterier som det 
tas hänsyn till för kontrollernas rgelbundenhet. Detta kriterium är högst 
utvecklat i de länder som infört det ovannämnda datasystemet för att planera 
kontrollerna. 
I de flesta länderna rekommenderar eller fastställer de centrala 
myndigheterna en regelbundenhet, vilken kan variera från en gång i månaden 
för produktion av icke hållbara livsmedel till en gång vartannat år för lagring 
av konserver. 
Det har dock framkommit av såväl besök som konlrollslalistik, särskilt pä 
grund av pcrsoiïalbrisl, alt man i ett antal länder inte kan hälla målsättningen 
och alt della leder till stora skillnader i "konlrolllryckel" mellan 
medlemsstaterna. 
2.7 Kontrollmyndigheternas befogenheter 
Av besöken framgick att i alla länder har de tjänstemän som utför 
kontrollerna de befogenheter som är nödvändiga för att bestämmelserna skall 
tillämpas och för att vidta lämpliga åtgärder om det föreligger fara för 
hälsan, vilka i vissa länder åtföljs av polisiära befogenheter. 
Vad gäller befogenheter att beslagta livsmedel som innebär hälsorisk, åligger 
de inte alltid den myndighet som vidtar kontrollen, utan ibland även den 
myndighet som ansvarar för hälsofrågor och som måste yttra sig. Samma 
gäller förstörelse av ett beslagtaget livsmedel, vilket i vissa länder endast 
rättsliga myndigheter kan besluta om, och stängning av företag som utgör 
tara för hälsan, där beslutet i vissa länder måste bekräftas av den myndighet 
som ansvarar för hälsofrågor eller av en kommunal myndighet. 
I alla länder leder överträdelserna till bland annat varningar, protokoll, 
administrativa eller straffrättsliga påföljder, beroende pä hur allvarliga 
överträdelserna är. Man bör dock notera, att även om de flesta länderna har 
ett tillvägagångssätt som kännetecknas av beivrande, verkar andra, utom i 
fall av allvarliga överträdelser, för en attityd som går ut på att utbilda 
företagen, i syfte att rätta till felen, vilket återspeglas i statistiken över 
registerade överträdelser. Den allmänna tendensen verkar utvecklas mot ett 
synsätt som förespråkar utbildning. 
2.8 Kontrollområden som uppvisar brister 
(1) HAACP - riskbedömning och kontroll av kritiska punkter i 
företagen 
I likhet med utbildningen av inspektörer för HAACP är införandet av 
systemet i företagen mer eller mindre försenat i alla medlemsstater (dock 
planerar några tå medlemsstater ett allmänt införande under 1997), enligt de 
8-
yttranden som inkommit från kontrollmyndigheter och några genomförda 
besök. 
Småföretagen, restaurangbranschen och främst detaljhandeln (knappast 
någon medlemsstat har infört IIACCP) verkar mycket mer försenade än de 
stora industriföretagen. Vissa medlemsstater har övervägt all frän 
detaljhandelns sida kräva en tillämpning av riktlinjer för god praxis i stället 
för HACCP. För övrigt har utarbetandet av dessa riktlinjer för god praxis 
kommit olika långt i medlemsstaterna. 
1 vissa medlemsstater, där man har ett utbildningsinriktat synsätt på kontroll, 
samarbetar tjänstemännen i utarbetandet av HACCP-system i småföretag och 
i handeln. Detta bistånd kan dock leda till en viss konflikt med deras roll 
som kontrollanter. 
Förseningen i tillämpningen av HACCP-systemet utgör en verklig avvikelse 
från kraven i direktiv 93/43/EEG om livsmcdelshygien. 
(2) Andra teman 
I ett stort antal medlemsstater framkom det att kontroller beträffande 
kemiska risker, särskilt tillsatsämnen, främmande ämnen och material som 
kommer i kontakt med livsmedel är otillräckligt utvecklade. 
2.9 Kontroll av importerat livsmedel 
Det finns vissa skillnader mellan medlemsstaterna, bland annat på grund av 
de system som tillämpas, och vilka kan vara: 
(1) Kontroller vid inresepunkter in i gemenskapen, med ett samarbete 
med tullmyndigheterna vars intensitet varierar mellan medlemsstater: 
systematiska kontroller av handlingar, eller kontroller som begränsas 
till vissa livsmedel beroende på medlemsstat och analyser av partier, 
antingen som stickprov eller vid misstanke, för alla eller vissa 
livsmedel. 
(2) Kontroller av livsmedel som redan finns på marknaden på samma 
grundval som livsmedel framställda i Europa. 
(3) Tillämpning av principen om importörens ansvar i första hand med 
kontroll genom interna övervakningssystem (bland annat HACCP-
systemet) som importören tillämpar för att försäkra sig om att de 
importerade livsmedlen överensstämmer med gemenskapens och 
landets bestämmelser. 
Detta leder till skillnader mellan medlemsstaterna vad gäller 
"kontrolltrycket" beträffande importerade livsmedel, och i vissa fall till ett 
mindre rigoröst system för importerade livsmedel jämfört med livsmedel 
med ursprung i gemenskapen. 
Detta ämne bör studeras utförligare på platsen. 
-9- f ~ic-
2.10 Information till konsumenterna 
Hur mycket information tjänstemännen lär, bland annat vad gäller 
lagstiftning och tless uppdatering, rättspraxis, inspektions- och 
provtagningslörlärande (indelat ibland beroende pä typer av inrättningar och 
livsmedel) varierar mellan medlemsstaterna. Samma gäller den information 
om livsmedlens säkerhet som ges till konsumenterna. 
En mer ingående utredning inom dessa områden vore önskvärd, bland annat 
för att man skall kunna sprida information mellan medlemsstaterna. 
2.11 Utbildning för anställda inom livsmedelssektorn 
I några länder krävs det att de anställda har en yrkesinriktad utbildning. I 
vissa länder deltar kontrollmyndigheterna i utbildningen vad gäller hygien, 
bland annal genom kurser, föreläsningar eller broschyrer. Uppgifterna inom 
delta område bör kompletteras. 
2.12 Utvärdering av kontrollenheterna 
I vissa länder begränsas de centrala myndigheternas utvärdering av de 
enheter som utför kontrollerna, ibland av skäl förknippade med landets 
författning, till granskningen av statistik över kontroller från dessa enheter, 
medan andra länder har infört eller planerat ett revisionssystem, som för 
närvarande är internt. Detta system utvecklas parallellt med införandet av 
kvalitetssäkring i enheterna. 
Utvecklingen på detta område bör bevakas. 
2.13 Laboratorier 
De laboratorier som används för den offentliga kontrollen är i allmänhet 
offentliga laboratorier, men kan även vara privata. 
Det godkännandelörlärande lör laboratorier som föreskrivs i direktiv 
93/99/EEG har kommit olika långt i medlemsstaterna, och det är tveksamt 
om tidsfristen till den 1 november 1998 kan hållas i vissa fall. 
Godkännandeorganen är för det mesta privata organ och godkännandet av 
laboratorier sker ofta för en verksamhetssektor i taget. Beroende på länder 
har man valt att antingen godkänna enskilda provningar eller grupper av 
provningar. 
I flera länder föredrar laboratorierna förutom de offentliga analyserna även 
privata analyser, vilket gör att man inte helt kan utesluta intressekonflikter. 
Den roll som laboratorierna spelar i fastställandet av kontrollprioritcringar 
varierar länderna emellan. 
il 
3. REKOMMENDATIONER 
Av resultaten av de inledande besöken framgår del all dessa besök bör i enlighet 
med artikel 5 i direktiv 93/99/EEG fortsätta för att man skall lä kompletterade 
uppgifter och kunna utreda vissa teman pä liera områden mer ingående, för alt pä etl 
mer fullständigt säll bedöma kontrollsystemet, bland annat ute pä lället: 
3.1 Komplettering och uppdatering av uppgifterna 
(1) Behörighet och verksamhet i vissa ministerier, enheter och 
samordningskommittéer. 
(2) Verksamhet inom kommunala enheter i vissa länder. 
(3) Framsteg vad gäller godkännande av laboratorier. 
Alla väsentliga förändringar i kontrollenheternas administrativa strukturer bör följas 
av en ny utvärdering. 
3.2 Ingående utredning av vissa teman 
( I ) l Ithildning av kontrollanter, fortbildning. 
(2) Kontrollmyndigheternas information och instruktioner till tjänstemännen, 
information till konsumenterna. 
(3) De nationella eller regionala myndigheternas utvärdering av 
kontrolleneheterna. 
(4) Tillstånd till och registrering av inrättningar som är föremål för kontroll. 
(5) Utbildning av personal inom livsmedelssektorn. 
3.3 Utvärdering av kontrollverksamheten på fältet i sällskap med 
tjänstemännen 
( 1 ) Kontroll av importerade livsmedel. 
(2) Kontroller beträffande ItACCP-systcmet pä företagen. 
(3) Kontroller beträffande tillsatsämnen, främmande ämnen, material som 
kommer i kontakt med livsmedel. 
(4) Kontroller i prioriterade sektorer, till exempel storkök. 
(5) Förfarandet för kontroll av företag och provtagning av livsmedel. 
12-
Från och med januari 1998 planeras veckolånga besök i varje medlemsstat, under 
vilka man skall förena kompletteringen av uppgifter och en mer ingående utredning 
av vissa teman, samt utvärdering ute på fältet av kontrollverksamheten. 
Dessutom skall man när som helst kunna göra brådskande besök, bland annat i 
följande fall: 
(1) Följa med tjänstemännen på kontroll till ett företag som är berört av ett 
brådskande larm och eventuellt till andra företag inom samma sektor. 
(2) Besök som följer av antagandet av en säkerhetsbestämmelse som gäller ett 
tredje land, genom tillämpning av artikel 10 i direktiv 93/43/EEG om 
hygien. 
13-
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 37 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 10 17 15 
Kalalognummer : CB-CO-98-06I-SV-C 
ISBN 92-78-30828-5 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
i(\