RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kvalitet på bensin och dieselbränslen som används för vägtransporter i Europeiska unionen

(rapporteringsår 2019)

1. Inledning

Enligt artikel 7a i direktiv 98/70/EG om kvaliteten på bensin och dieselbränslen (bränslekvalitetsdirektivet) och artikel 5 i rådets direktiv (EU) 2015/652 om fastställande av beräkningsmetoder och rapporteringskrav i enlighet med direktiv 98/70/EG ska medlemsstaterna årligen rapportera om växthusgasintensiteten hos de bränslen och den energi som levererats inom deras territorier. Denna rapporteringsskyldighet tillämpades för första gången för rapporteringsåret 2017, sedan rådets direktiv (EU) 2015/652 införlivats och börjat tillämpas. Föreliggande årsrapport innehåller uppgifter som rapporterats för 2019.

Enligt artikel 8.3 i direktiv 98/70/EG måste medlemsstaterna dessutom rapportera nationella uppgifter om bränslekvalitet för det föregående kalenderåret.

I föreliggande årsrapport sammanfattas den information som medlemsstaterna har lämnat in i enlighet med ovannämnda rapporteringskrav. Den baseras på de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat till Europeiska miljöbyrån (EEA) för år 2019.

2. Volymer av och växthusgasintensitet under hela livscykeln för bränsle- och energityper

I artikel 7a i bränslekvalitetsdirektivet, jämförd med rådets direktiv (EU) 2015/652, fastställs rapporteringskrav för följande:

·Den totala volymen för varje typ av bränsle eller energi som levererats för vägtransporter och mobila maskiner som inte är avsedda för vägtransporter (inklusive fartyg på inre vattenvägar när de inte är till sjöss), jordbruks- och skogsbrukstraktorer och fritidsbåtar när de inte är till sjöss.

·Växthusgasutsläppen per energienhet under hela livscykeln, inbegripet de preliminära medelvärdena för de beräknade utsläpp från biodrivmedel som orsakas genom indirekt ändring av markanvändning.

·De råvaror och den produktionskedja för biodrivmedel som har använts för alla de biodrivmedel som levererats på medlemsstaternas territorier.

Enligt bränslekvalitetsdirektivet ska medlemsstaterna ålägga drivmedelsleverantörer att minska växthusgasintensiteten för transportdrivmedel under hela livscykeln, dvs. växthusgasutsläppen per energienhet under hela livscykeln från det bränsle eller den energi som levereras, med minst 6 % senast den 31 december 2020 jämfört med utgångsnivån 2010 på 94,1 gCO2ekv/MJ. Växthusgasutsläpp som orsakas genom indirekt ändring av markanvändning beaktas inte vid bedömningen av överensstämmelse med minskningsmålet på minst 6 %. I direktiv (EU) 2018/2001 om förnybar energi föreskrivs olika åtgärder för att motverka indirekt ändring av markanvändning, bland annat ett tak för biodrivmedel baserade på livsmedels- och fodergrödor genom att det i en delegerad akt anges närmare kriterier för fastställande av råvaror för biodrivmedel som medför hög risk för indirekt ändring av markanvändning och som gradvis ska fasas ut fram till 2030, samt kriterier för certifiering av biodrivmedel, flytande biobränslen och biomassabränslen som medför låg risk för indirekt ändring av markanvändning.

År 2019 tillhandahöll alla 28 medlemsstater (såväl som Norge och Island) uppgifter om minskningar av växthusgasutsläpp i lämpligt format.

2.1Växthusgasutsläpp och avstånd till 2020 års mål

Enligt de uppgifter som lämnats var den genomsnittliga växthusgasintensiteten hos de bränslen och den energi som levererats under 2019 i de 28 rapporterande medlemsstaterna 90 gCO2eq/MJ, vilket är 4,3 % lägre än utgångsnivån 2010 på 94,1 gCO2eq/MJ. Detta motsvarar en minskning med 54 miljoner ton koldioxidekvivalenter (CO2eq) under 2019. Bränsleleverantörernas framsteg har varit begränsade mellan 2018 och 2019 med en förbättring med 0,6 procentenheter av den rapporterade genomsnittliga växthusgasintensiteten hos bränslena.

Rapporterade uppgifter för 2019 bekräftar att drivmedelsleverantörerna i de 28 rapporterande medlemsstaterna i genomsnitt inte nådde upp till sitt mål att minska växthusgasintensiteten hos transportdrivmedel med 6 % senast 2020, jämfört med 2010 (se figur 1). Det bör noteras att utsläppsminskningar i tidigare led för första gången rapporterades 2019 av Ungern och Förenade kungariket, vilket bidrog till en minskning av den totala växthusgasintensiteten med omkring 0,2 procentenheter till totalt 4,3 %. Utsläppsminskningar i tidigare led som en leverantör gör anspråk på måste kvantifieras och rapporteras i enlighet med kraven i rådets direktiv (EU) 2015/652. Närmare information om metoder för att kvantifiera, övervaka och rapportera om utsläppsminskningar i tidigare led finns i ett vägledande meddelande . Utsläppsminskningar i tidigare led förväntas fortsätta att bidra till minskningsmålet 2020.

Framstegen varierar dessutom mycket mellan medlemsstaterna (se figur 1). I 20 medlemsstater var minskningarna under 2019 fortfarande lägre än det frivilliga delmålet på 4 % som medlemsstaterna kunde kräva att bränsleleverantörerna skulle uppfylla redan 2017. Sverige och Finland är de enda medlemsstater som redan har överträffat minskningsmålet på 6 % för 2020, medan Kroatien, Förenade kungariket och Nederländerna har gjort de största framstegen med mer än 1,5 procentenheter mellan 2018 och 2019. Sverige, Polen och Bulgarien har samtidigt rapporterat en något högre växthusgasintensitet 2019 än året innan. Närmare uppgifter finns i EEA:s tekniska rapport nr 2/2021 om växthusgasintensiteten hos transportdrivmedel i EU 2019.





Figur 1: Minskning av bränslenas växthusgasintensitet som EU:s bränsleleverantörer åstadkommit i medlemsstaterna 2010-2019 (Källa: Europeiska miljöbyrån (EEA))