[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.7.2008

KOM(2008) 469 slutlig

2008/0160 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om handel med sälprodukter

(framlagd av kommissionen) {SEK(2008) 2290} {SEK(2008) 2291}

MOTIVERING

1. Bakgrund

( Förslagets syften och mål

Syftet med detta förslag till Europaparlamentets och rådets förordning är att förbjuda saluföring på gemenskapsmarknaden samt import till, transitering genom och export från gemenskapen av sälprodukter. Handel med sådana produkter bör emellertid vara möjlig i de fall då vissa villkor för hur sälarna slaktas och avhudas uppfylls. I förordningen fastställs också informationskrav i syfte att säkra att det på de sälprodukter som kan saluföras genom undantag från de gällande förbuden tydligt anges att produkterna kommer från ett land som uppfyller villkoren eller att djuren har slaktats och avhudats av personer som iakttar lagstiftningen i länder där villkoren uppfylls.

Förbuden är avsedda att ersätta de olika åtgärder som har vidtagits eller som planeras av vissa medlemsstater för att förbjuda import, produktion eller distribution av sälprodukter, och syftet är att skapa harmoniserade villkor för handeln med sådana produkter inom gemenskapen. Bestämmelserna i förslaget till förordning syftar också till att säkra att sälprodukter som produceras utanför gemenskapen inte kan importeras till, transiteras genom eller exporteras från gemenskapen.

Sälprodukter importeras till gemenskapen och det bedrivs handeln med sådana produkter inom gemenskapen. Tillgänglig information tyder på att de flesta produkterna har sitt ursprung i tredjeland; icke desto mindre förekommer viss produktion i gemenskapen i och med att sälar slaktas och avhudas i Finland och Sverige, och sälprodukter framställs i andra medlemsstater som Förenade kungariket (Skottland), där man använder sälskinn från andra länder.

Under många år har allmänheten ifrågasatt huruvida det tas hänsyn till djurskyddsaspekterna i samband med att sälar slaktas och avhudas och det har framförts invändningar mot handeln med produkter som framställts av skinn från sälar som slaktats och avhudats på ett sådant sätt att sälarna, som är kännande varelser, åsamkas onödig smärta, rädsla och annat lidande. Det är således invändningar av etiska skäl som har framförts av allmänheten. Under de senaste åren har kommissionen tagit emot ett mycket stort antal skrivelser och petitioner i frågan, som samtliga uttrycker stor indignation och avsky för den handel med sälprodukter som bedrivs på sådana villkor.

Till följd av de åsikter som allmänheten framfört har flera medlemsstater antagit lagstiftning (eller håller på att anta eller undersöka möjligheterna att anta sådan) som syftar till att begränsa eller förbjuda ekonomisk verksamhet som är kopplad till produktion av sälprodukter. Lagstiftare i medlemsstaterna tar sig an denna fråga genom olika åtgärder, allt från förbud mot import, produktion, handel eller saluföring av produkter av säl eller produkter av vissa sälarter. Den allt större medvetenheten hos allmänheten och de påtryckningar som den utövar på nationella lagstiftare kommer sannolikt att resultera i ytterligare lagstiftningsinitiativ i medlemsstaterna.

Två medlemsstater har infört lagstiftning som begränsar handeln med sälprodukter.

I vissa medlemsstater råder således redan begränsningar (eller kommer snart att införas) för handeln med sälprodukter, medan det i andra medlemsstater inte finns några sådana begränsningar; detta innebär att det råder olika handelsvillkor i gemenskapen och att dessa varierar från medlemsstat (grupp av medlemsstater) till medlemsstat (grupp av medlemsstater) Detta ger en fragmenterad gemenskapsmarknad eftersom handlarna måste anpassa sina handelsstrategier efter de skiftande regler som gäller i de olika medlemsstaterna.

Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen innehåller ingen specifik rättslig grund som ger gemenskapen rätt att lagstifta på etiska grunder. I de fall då fördraget bemyndigar gemenskapen att lagstifta på vissa områden och de särskilda villkoren i den rättsliga grunden uppfylls innebär det faktum att gemenskapens lagstiftningsinitiativ bygger på etiska skäl emellertid inget hinder för lagstiftningen. Det bör också påpekas att fördraget bemyndigar gemenskapen att anta åtgärder för att upprätta den inre marknaden eller säkerställa dess funktion, dvs. ett område utan inre gränser, i enlighet med artikel 14 i fördraget.

Av domstolens vedertagna rättspraxis följer att sådana olikheter i lagar och andra författningar i medlemsstaterna som medför hinder för de grundläggande friheterna, och således direkt påverkar den inre marknadens funktion, ger gemenskapen rätt att vidta åtgärder för att undanröja hindren. Beroende på omständigheterna kan sådana åtgärder bestå i ett tillfälligt eller permanent förbud mot saluföring av en viss vara eller vissa varor[1].

Medlemsstaternas lagar och andra författningar om sälprodukter skiljer sig åt. Två medlemsstater har redan förbjudit saluföring av sälprodukter och en tredje medlemsstat har meddelat sin avsikt att införa ett sådant förbud. I andra medlemsstater pågår intensiva offentliga diskussioner om behovet av att införa sådan lagstiftning. Enligt lagstiftarna syftar åtgärderna till att stoppa handeln med sälprodukter av etiska och djurskyddsrelaterade skäl. Saluföringsförbuden bidrar till en heterogen utveckling på marknaden, vilket utgör ett hinder för den fria rörligheten för varor.

Med tanke på att de metoder som används för framställningen av sälprodukter blir mer och mer kända bland allmänheten och de etiska frågetecknen ökar är det troligt att det kommer att uppstå hinder för den fria rörligheten om medlemsstaterna antar nya regler med utgångspunkt från detta.

Det är därför befogat att gemenskapens lagstiftare vidtar åtgärder på grundval av artikel 95 i EG-fördraget när det gäller sälprodukter[2].

Harmonisering av de olika befintliga förbuden och begränsningarna är den enklaste och minst komplicerade metoden för att säkra att det tas hänsyn till behovet att skydda sälarna inom handeln med sälprodukter, förutsatt att vissa villkor uppfylls.

EG-domstolen har bekräftat att skyddet av djurs välfärd utgör ett berättigat mål av allmänt intresse[3].

EG-domstolen har dessutom fastställt att, om villkoren för åberopande av artikel 95 i EG-fördraget som rättslig grund är uppfyllda, kan gemenskapslagstiftaren inte förhindras att åberopa denna rättsliga grund av den anledningen att skyddet för folkhälsan är avgörande för de val som skall göras[4].

Ovanstående rättspraxis visar att gemenskapslagstiftaren inte kan förhindras att åberopa artikel 95 i EG-fördraget av den anledningen att skyddet för folkhälsan är avgörande för de val som ska göras.

Förslaget till förordning syftar till att skapa enhetliga villkor för handel med sälprodukter på grundval av undantag från de befintliga förbuden och bidrar därigenom till att säkra den fria rörligheten för varor på den inre marknaden.

Då huvuddelen av de sälprodukter som förekommer i gemenskapen har sitt ursprung i tredjeländer måste ett handelsförbud åtföljas av ett förbud mot import till gemenskapen.

Genom ett förbud mot transitering och export bör det kunna säkras att sälprodukter inte transiteras genom gemenskapen eller produceras i gemenskapen för export. Genom dessa kompletterande förbud är det möjligt att stärka det interna handelsförbudet, vilket motverkar att sälprodukter som transiteras eller sälprodukter som påstås vara avsedda för export istället bedrägligen släpps ut på gemenskapsmarknaden .

Bestämmelserna i denna förordning omfattar handel med sälprodukter med tredjeländer i en omfattning som går utöver vad som krävs för att säkra förbudet mot handel inom gemenskapen och förordningen bör därför även betraktas som en åtgärd avseende internationell handel.

Genom de olika förbud som fastställs i denna förordning är det möjligt att bemöta allmänhetens farhågor om att det finns risk för att det införs sälprodukter till gemenskapen som har framställts av sälar som har slaktats och avhudats med metoder som åsamkar sälarna onödig smärta, rädsla och annat lidande.

Handel med sälprodukter bör emellertid få förekomma i de fall då de slakt- och avhudningsmetoder som används är sådana att det kan ges rimliga garantier för att slakten och avhudningen görs på ett sådant sätt att sälarna besparas onödig smärta, rädsla och annat lidande.

Regelverket bör utformas på ett sådant sätt att det fungerar som ett incitament för de berörda länderna att vid behov se över och vid behov förbättra lagstiftningen och de förfaranden som ska följas vid slakt och avhudning av sälar.

Inuitsamhällena bedriver av tradition säljakt och dessas grundläggande ekonomiska och sociala intressen får inte påverkas negativt. De förbud som införs genom denna förordning bör därför inte omfatta sälprodukter som härrör från den självhushållsjakt som inuitsamhällena bedriver.

- Allmän bakgrund

Handel med sälprodukter bedrivs både inom gemenskapen och i tredjeland.

Inom gemenskapen slaktas och avhudas sälar i Sverige, Finland och Förenade Kungariket (Skottland); syftet därmed är antingen att utvinna sälprodukter eller att bekämpa skadedjur. Utanför gemenskapen slaktas och avhudas sälar av samma skäl i Kanada, Grönland, Namibia, Norge och Ryssland.

Gemenskapen har redan tidigare antagit lagstiftning i syfte att säkra att säljakten inom och utanför gemenskapen inte äventyrar bevarandestatusen för ett antal sälarter (se nedan).

Utöver bevarandefrågan har de metoder som används för att slakta sälar och sälungar väckt stor uppmärksamhet bland allmänheten, olika organisationer och i vissa medlemsstater på grund av den rädsla, smärta och annat lidande som åsamkas sälarna och sälungarna.

Den 17 november 2006 antog Europarådets parlamentariska församling en rekommendation om säljakt i vilken de medlemsstater och observatörsstater, i vilka det bedrivs säljakt, bland annat uppmanas att förbjuda alla grymma jaktmetoder som inte garanterar att djuren dör omedelbart utan att lida samt att förbjuda att djuren bedövas med redskap som hakapik, klubbor och pistoler .

Europaparlamentet antog den 26 september 2006 en förklaring i vilken Europeiska kommissionen uppmanas att reglera import, export och försäljning av alla produkter av grönlandssäl och klappmyts och därvid se till att inuiternas traditionella självhushållsjakt inte påverkas negativt.

Belgien antog den 16 mars 2007 en lag om förbud mot tillverkning och saluföring av sälprodukter och Nederländerna antog den 4 juli 2007 ett dekret om ändring av dekretet om djur och växter (beteckningar för djur- och växtarter) och om ändring av fridlysta djur- och växtarter (undantag) i samband med förbudet mot handel med produkter framställda av grönlandssäl och klappmyts. Tyskland har för avsikt att anta en lag om förbud mot import, bearbetning och saluföring av sälprodukter. Det är inte osannolikt att andra medlemsstater kommer att anta liknande åtgärder i framtiden.

- Gällande bestämmelser

Handeln med sälprodukter omfattas i viss mån av befintlig gemenskapslagstiftning, men lagstiftningens räckvidd och syften är inte desamma som denna förordnings räckvidd och syften.

Genom rådets direktiv 83/129/EEG av den 28 mars 1983 förbjuds införsel i kommersiellt syftet till medlemsstaterna av skinn från vissa sälungar[5] och produkter av sådana skinn[6]. Direktivet har ändrats till följd av ett antal undersökningar som har väckt frågor kring beståndsstatusen för grönlandssäl och klappmyts och kring den icke-traditionella säljaktens effekter för klappmytsens bestånds- och bevarandestatus. Då den jakt som traditionellt bedrivs av inuiterna inte skadar sälungarna omfattas den typen av jakt inte av direktivet.

Genom rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter[7] skyddas alla sälarter som förekommer i gemenskapen. I likhet med vad som gäller för samtliga arter (och livsmiljöer) som omfattas av direktivet är det övergripande syftet när det gäller de sälarter som förekommer i gemenskapen att bevara eller återställa god bevarandestatus.

I artikel 15 i direktivet fastställs, som en av de metoder som ska användas för att uppnå målen, ett förbud mot användning av alla icke-selektiva metoder som lokalt kan medföra att populationer av en art försvinner eller utsätts för en allvarlig störning. Förbjudna medel och metoder för fångst och dödande förtecknas i bilaga VI.a och förbjudna transportmedel förtecknas i bilaga VI.b.

Genom direktivet förbjuds varje form av avsiktlig fångst och avsiktligt dödande av de arter som förtecknas i bilaga IV.a till direktivet och bland dessa återfinns sälar av arterna Monachus monachus och Phoca hispida saimensis . I direktivet fastställs också att medlemsstaterna mot bakgrund av övervakningen av bevarandestatusen för de berörda arterna ska vidta åtgärder för att säkerställa att insamling i naturen av exemplar av de arter av vilda djur och växter som finns förtecknade i bilaga V (vilket inbegriper alla de sälarter som förekommer i gemenskapen och som inte förtecknas i bilaga IV) och exploatering av dessa är förenligt med bibehållandet av en gynnsam bevarandestatus för dem. Åtgärderna kan bland annat avse reglering av insamlings- och fångstmetoder, tillämpning vid insamling och fångst av exemplaren av jaktmetoder som tar hänsyn till artens bevarandestatus samt reglering av köp av exemplar, försäljning av exemplar, saluföring av exemplar, förvaring av exemplar inför försäljning och transport av exemplar inför försäljning.

Medlemsstaterna ska rapportera vart sjätte år om genomförandet av åtgärder som vidtas enligt direktiv 92/43/EEG. Den senaste rapporteringsperioden täckte åren 2001–2006 och rapporterna innehöll för första gången information om bevarandestatusen för alla de sälarter som direktivet omfattar.

Genom rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem[8] genomförs konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (nedan kallad CITES ) i gemenskapen. Syftet med förordningen (och CITES) är att säkra att arter av vilda djur och växter bevaras genom att handeln med dessa regleras. Enligt CITES och förordningen får handel endast förekomma om den berörda artens överlevnad inte är hotad. Flera arter av Pinnipedia ingår i tillägg I eller II till CITES och i motsvarande bilaga A eller B till förordningen. Förslaget till förordning omfattar endast en sälart, dvs. en underart av sydafrikansk pälssäl som lever vid Sydafrikas och Namibias kuster ( Arctocephalus pusillius pusillus ); arten finns också upptagen i tillägg II till Cites.

Sammanfattningsvis kan sägas att den befintliga lagstiftningen strävar att uppnå bevarandemål och att det faktiska genomförandet av denna i viss mån är beroende (åtminstone när det gäller direktiv 92/43) av hur de berörda arternas bevarandestatus utvecklas. Lagstiftningen innehåller emellertid inget förbud mot handel med samtliga sälarter av det slag som föreslås i detta förslag till förordning och lagstiftningen innehåller inte heller några djurskyddsåtgärder avseende de metoder med vilka sälar slaktas och avhudas.

- Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Skyddet av djurs välfärd utgör ett berättigat mål av allmänt intresse för det lagstiftningsarbete som gemenskapen har bemyndigats att bedriva på grundval av EG-fördraget[9]. Gemenskapslagstiftningen innehåller bestämmelser om djurskydd på många områden. På vissa områden, som den inre marknaden, måste gemenskapens institutioner fullt ut ta hänsyn till djurens välfärd i lagstiftningsarbetet[10].

Även i gemenskapens handlingsplan för djurskydd och djurs välbefinnande 2006-2010[11] fokuseras på djurens välbefinnande. Handlingsplanen återspeglar det protokoll om djurskydd som fogas till EG-fördraget och i vilket djur ses som kännande varelser. I enlighet med vad som överenskoms i samband med att handlingsplanen antogs och i syfte att främja harmonisering av de djurskyddsnormer, både privata och offentliga sådana, som har antagits i gemenskapen, har kommissionen inlett en genomförbarhetsstudie avseende ett europeiskt centrum för djurskydd och djurens välfärd. Ett sådant centrum skulle kunna bistå gemenskapen och medlemsstaterna i arbetet med djurskyddsfrågor, både inom gemenskapen och internationellt. Om och när ett sådant centrum inrättas skulle det till exempel kunna bistå kommissionen vid genomförandet av de etiketterings- och märkningskrav för vilka grunden läggs i denna förordning.

Det föreligger ingen konflikt mellan detta förslag och övrig gemenskapslagstiftning (se ovan). Förslaget inriktas på djurens välfärd medan gemenskapslagstiftningen behandlar bevarandeåtgärder och det faktum att föreliggande förslag innehåller striktare regler för handeln är inget problem eftersom det i den befintliga gemenskapslagstiftningen endast fastställs minimikrav Om det blir möjligt att handla med sälprodukter på grundval av ett undantag är det tvärtom nödvändigt att se till att de särskilda ordningar som fastställs i gemenskapslagstiftningen fortsätter att gälla.

Dessutom står förslaget i fråga om importförbudet i överensstämmelse med artikel XX a i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT), enligt vilken varje avtalsslutande part får anta åtgärder som är nödvändiga för att skydda den allmänna moralen förutsatt att dessa åtgärder inte tillämpas på ett sådant sätt att de innebär en metod för godtycklig och oberättigad diskriminering. Föreliggande förslag till förordning innebär ingen diskriminering eftersom de olika förbud som den innehåller kommer att tillämpas på handel inom gemenskapen och på import och export.

2. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

( Samråd med de berörda parterna

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil

Europeiska kommissionen har genomfört ett Internetsamråd genom vilket allmänheten, både inom EU och i tredjeland, gavs möjlighet att uttrycka synpunkter på regleringen av säljakten och bidra till den politiska processen. Det kom in 73 153 svar från medborgare i 160 länder. Det höga svarstalet (och dessutom 1 350 e-postmeddelanden) visar att säljakten är en viktig fråga för många människor. Svaren visar att allmänhetens uppfattning om de nuvarande säljaktsmetoderna är mycket negativ. En tydlig majoritet av de svarande i alla geografiska områden vill ha ett förbud. Huvudparten av de svarande är bosatt i Förenade kungariket, Förenta staterna och Kanada.

Vidare har Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet genomfört ett samråd med berörda aktörer på området, som ett led i myndighetens arbete med att ta fram ett vetenskapligt yttrande om djurskydd i samband med de metoder som används vid slakt och avhudning av sälar (se nedan). Aktörerna uppmanades att yttra sig om det utkast till rapport som myndighetens arbetsgrupp hade tagit fram, och om huruvida rapporten kan betraktas som komplett; syftet med detta var att se till att inga viktiga vetenskapliga belägg utelämnas. Europeiska kommissionen har vidare organiserat workshoppar med experter från de länder där sälprodukter framställs, företrädare för icke-statliga djurskyddsorganisationer och företrädare för pälshandels- och jägarsammanslutningar; syftet med workshopparna var att få feedback på den faktainformation som rapporteras in från varje land (nationella jaktförvaltningssystem) inom ramen för kommissionens övergripande bedömning. Dessutom har det hållits bilaterala möten med ett stort antal aktörer, både på politisk och teknisk nivå.

Sammanfattning av svaren och hur de har beaktats

Samråden har visat att många av de svarande är motståndare till säljakt av princip, något som kan härröra i en viss uppfattning av människans relation till naturen. Resultaten visade däremot också att vissa av de svarande kan tänka sig att acceptera säljakten beroende på hur den bedrivs och förvaltas och av vilka orsaker den bedrivs.

Samrådens resultat beaktas i detta förslag eftersom syftet med förslaget är att ta itu med frågan om saluföring på gemenskapsmarknaden och import av sälprodukter från sälar som kan ha slaktats och avhudats med metoder som åsamkar sälarna smärta, rädsla och annat lidande. Dessutom är det övergripande syftet med förslaget att skapa incitament för de länder där sälprodukter framställs att förbättra metoderna för slakt och avhudning av sälar.

( Extern experthjälp

I sitt svar till Europaparlamentet av den 16 januari 2007 bekräftar kommissionen att allmänheten är mycket kritisk vad gäller djurskyddsaspekterna av säljakten. I linje med sitt åtagande att verka för höga krav på djurskyddet åtog sig kommissionen att göra en fullständig objektiv bedömning av djurskyddsaspekterna av säljakt och, om situationen så kräver, på grundval av resultaten lägga fram förslag till lagstiftning för Europaparlamentet. Kommissionens bedömning bygger på ett antal källor och extern experthjälp i form av det oberoende yttrande som utfärdats av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad EFSA) och en extern undersökning som beställts för konsekvensanalysen.

Till följd av den begäran som kommissionen gjorde i maj 2007 utfärdade EFSA den 6 december 2007 ett oberoende vetenskapligt yttrande om djurskydd i samband med de metoder som används vid slakt och avhudning av sälar[12].

EFSA drar i sitt yttrande slutsatsen att ” det är möjligt att slakta sälar snabbt och effektivt utan att de åsamkas onödig smärta och rädsla . Panelen rapporterar emellertid att det i praktiken inte alltid är fråga om effektiv och human slakt".

EFSA uttalar sig inte kategoriskt om de slakt- och avhudningsmetoder som används i nuläget. Istället fastställer EFSA ett antal kriterier för bedömning av de metoder som används inom de olika typerna av säljakt.

På grund av bristen på tillförlitliga och vetenskapligt belagda uppgifter gjorde EFSA en kvalitativ riskanalys. Trots detta är de allmänna slutsatserna och de rekommendationer som utfärdas tillräckligt tillförlitliga för att kunna användas som grund för politiska beslut.

Kommissionen beställde därefter en undersökning beträffande en eventuell rättslig ram och förvaltning avseende de olika typerna av säljakt[13] och den undersökningen utgick från EFSA:s yttrande.

I undersökningen diskuteras den lagstiftning och de genomförandebestämmelser som är i kraft i ett antal länder där sälar och säljakt förekommer och det identifieras bästa praxis. Bedömningen gjordes på grundval av tillgänglig dokumentation och information som gjorts tillgänglig under samrådsförfarandet. Arbetsgruppen besökte inte alla länder i världen där sälar förekommer.

I undersökningen gjordes också en analys av vilka följder ett eventuellt förbud mot sälprodukter skulle få för handeln och av andra socioekonomiska aspekter.

( Konsekvensanalys

Konsekvensanalysen tar upp både lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder. Dessutom analyseras även politiska åtgärder som inte är direkt kopplade till förvaltningssystem för säljakt, som totalförbud mot utsläppande på gemenskapsmarknaden och/eller mot import och export, samt åtgärder beträffande bra och dåliga metoder inom förvaltningssystemen för säljakt.

När det gäller miljöfrågor tar konsekvensanalysen endast hänsyn till djurskyddets miljöeffekter, vilka emellertid är svåra att mäta eftersom slaktmetodernas effektivitet varierar från metod till metod och från jägare till jägare samt på grund av miljöförhållandena. Konsekvensanalysen tar vidare endast upp de ekonomiska konsekvenser som förslaget får för handeln och de lokala ekonomierna i de länder där sälar förekommer och i eventuella transit- och bearbetningsländer. De sociala aspekter som tas upp rör huvudsakligen inuitsamhällena.

Ett totalt förbud mot saluföring på gemenskapsmarknaden av sälprodukter förväntas endast få mindre ekonomiska verkningar i gemenskapens medlemsstater. Detta gäller emellertid under förutsättning att transiteringen av sälskinn och andra sälprodukter och importen av sälskinn för vidare bearbetning kan fortgå. Verkningarna förväntas bli något större för de länder utanför gemenskapen där sälar förekommer. Detta beror på att säljakten är mer omfattande i de länderna än i de länder i gemenskapen där sälar förekommer och att gemenskapsmarknaden tillsammans med den ryska marknaden är ganska stora. Detta alternativ innebär också att konsumenterna inte längre kan köpa sälprodukter i gemenskapen.

Ett totalförbud mot import och export får medelstora ekonomiska verkningar för de flesta av gemenskapens medlemsstater, men för Finland och Tyskland blir effekterna större, särskilt om förbudet också omfattar transitering. Effekterna blir något större för de länder utanför gemenskapen där sälar förekommer. Detta beror återigen på att säljakten är mer omfattande i de länderna och att gemenskapsmarknaden tillsammans med den ryska marknaden är ganska stora. Om förbudet även omfattar transitering kommer detta särskilt att drabba Kanada, utom om det är möjligt att flytta handeln från Tyskland och Finland till länder utanför gemenskapen, som Norge. Detta innebär att Norge kan stärka sin position som transiterings- och handelsland. Detta skulle innebära att konsumenterna endast ges ett begränsat utbud av sälprodukter, vilka skulle härröra från sälarter som jagas i gemenskapen och produkterna skulle endast finnas tillgängliga på lokala marknader.

Danmark och Italien är de medlemsstater som importerar absolut flest sälskinn för vidare bearbetning/saluföring på gemenskapsmarknaden och förordningen kommer därför att få verkningar i de medlemsstaterna. Danmark importerar de obearbetade sälskinnen direkt från Kanada och Grönland (i de fallen förekommer ingen transitering) medan Italien importerar obearbetade sälskinn från Ryssland, Finland och Förenade kungariket (Skottland). Även i Grekland förekommer handel med obearbetade sälskinn från Finland och Förenade kungariket (Skottland).

Märkningssystemet skulle kunna leda till prisökningar på detaljistmarknaden och en bättre image för säljakten i allmänhet. Om systemet görs frivilligt skulle det kunna ge upphov till en naturlig urvalsprocess vad gäller aktörernas vilja att följa bestämmelserna, och skulle därför kunna bidra till att bibehålla en balans mellan djurskyddet och de ekonomiska och sociala dimensionerna, dvs. de som använder märkningen skulle gynnas av ett mervärde och djurskyddet skulle kunna förbättras. Ett omfattande internationellt märkningssystem förväntas få bättre effekter än ett specifikt system som bara gäller för gemenskapen.

Det skulle vara möjligt att ingå bilaterala och multilateral överenskommelser mellan gemenskapen och ett eller flera länder där sälar förekommer och detta skulle kunna utvidga det geografiska område som inte kommer att omfattas av någon lagstiftning. Effekterna av detta skulle bli ungefär desamma som effekterna av ett begränsat förbud, enligt vad som diskuterats ovan, som tillåter viss jakt på villkor att ett antal villkor uppfylls.

Mot bakgrund av de djurskyddsfrågor som har tagits upp av allmänheten, Europaparlamentet och medlemsstaterna är fristående åtgärder i annan form än lagstiftning inte tillräckliga för att lösa problemet.

I EFSA:s vetenskapliga yttrande anges tydligt att de finns bevis för att slakten i praktiken inte alltid sker på ett effektivt sätt och detta bekräftas också i den fortsatta analysen. Det finns därför goda skäl till att vidta förebyggande åtgärder för att se till att produkter som härrör från sälar som har slaktats och avhudats med metoder som åsamkar sälarna onödig smärta, rädsla och annat lidande nekas tillträde till gemenskapsmarknaden.

En åtgärd som endast innebär märkning av sälprodukter är inget lämpligt alternativ till ett förbud eftersom märkningen innebär att allmänhetens farhågor först lindras om och när de slakt- och avhudningsmetoder som används i de länder där det förekommer sälar och säljakt bringas i överensstämmelse med de kriterier som anges i denna förordning. Det måste därför finnas incitament som gör att de länder där sälar och säljakt förekommer anpassar sin lagstiftning och praxis och detta kan endast uppnås genom handelsförbud.

3. Rättsliga aspekter

- Sammanfattning av den föreslagna rättsakten

Syftet med detta förslag till Europaparlamentets och rådets förordning är att förbjuda saluföring på gemenskapsmarknaden samt import till, transitering genom och export från gemenskapen av sälprodukter. Handel med sådana produkter bör emellertid vara möjlig i de fall då vissa villkor för hur sälarna slaktas och avhudas uppfylls. I förordningen fastställs också informationskrav i syfte att säkra att det på de sälprodukter som kan saluföras genom undantag från de gällande förbuden tydligt anges att produkterna kommer från ett land som uppfyller ovannämnda villkor eller att djuren har avlivats och avhudats av personer som iakttar lagstiftningen i länder där villkoren uppfylls.

- Rättslig grund

Förslaget grundar sig på artiklarna 95 och 133 i fördraget. Vid utarbetandet av detta förslag har kommissionen tagit vederbörlig hänsyn till EG-domstolens rättspraxis vad gäller åberopande av artikel 95[14].

Eftersom förslaget också syftar till att förbjuda import och export av ifrågavarande varor från länder utanför gemenskapen är det också nödvändigt att hänvisa till artikel 133. Förslaget syftar alltså till att samtidigt uppnå två olika mål (ett förbud mot handel inom gemenskapen och ett förbud mot import och export) som är tätt sammanlänkade och där ingetdera är sekundärt eller indirekt i förhållande till det andra.

De förfaranden som fastställts för antagande av gemenskapslagstiftning enligt artiklarna 95 respektive 133 i EG-fördraget är inte sinsemellan oförenliga.

- Subsidiaritetsprincipen

Syftet med förslaget är att harmonisera lagstiftningen om handel med sälprodukter. En sådan harmonisering på gemenskapsnivå är nödvändig för att det ska vara möjligt att åtgärda den fragmentering som för närvarande råder på den inre marknaden på grund av att medlemsstaterna har olika bestämmelser om handel, import, produktion och saluföring av sälprodukter, och för att det därvid ska vara möjligt att ta hänsyn till djurskyddsaspekterna. Detta kan endast uppnås genom åtgärder på gemenskapsnivå eftersom nationella åtgärder, även totalförbud, per definition endast kan genomföras på vissa delar av den inre marknaden.

På samma sätt är det lämpligare att vidta bestämmelser på gemenskapsnivå när det gäller möjligheten till fortsatt handel med sälprodukter på grundval av ett undantag från det tillämpliga förbudet då det därigenom är möjligt att se till att vissa enhetliga villkor uppfylls innan undantag beviljas och att handeln med de produkter som framställs på grundval av ett sådant undantag omfattas av harmoniserade regler på hela den inre marknaden. Samma princip gäller beträffande etiketterings- och märkningskraven för de produkter som framställs på grundval av ett undantag, eftersom nationell lagstiftning på området per definition inte är tillämplig i hela gemenskapen och detta skulle leda till fragmentering av marknaden.

Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen.

- Proportionalitetsprincipen och val av instrument

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

En åtgärd som endast innebär märkning av sälprodukter är inget lämpligt alternativ till ett förbud eftersom märkningen innebär att allmänhetens farhågor först lindras om och när de slakt- och avhudningsmetoder som används i de länder där det förekommer sälar och säljakt bringas i överensstämmelse med de kriterier som anges i denna förordning. Det måste därför finnas incitament som gör att de länder där sälar och säljakt förekommer anpassar sin lagstiftning och praxis och detta kan endast uppnås genom handelsförbud.

Under dessa omständigheter är förbud kombinerade med en möjlighet att bevilja undantag den åtgärd som är minst komplicerad och som samtidigt kan säkra att det eftersträvade målet uppnås.

Det bör fastställas lämpliga villkor varigenom det är möjligt att säkra att efterlevnaden av de undantag från handelsförbuden som föreskrivs i denna förordning kan kontrolleras. Det bör därför fastställas bestämmelser om certifieringssystem och om etikettering och märkning. Syftet med certifieringssystemen är att säkra att sälprodukterna härrör från sälar som har slaktats och avhudats i enlighet med lämpliga krav, vars efterlevnad har kontrollerats i syfte att säkra att sälarna avlivas och avhudas utan att de åsamkas onödig smärta, rädsla eller annat lidande.

Samtliga åtgärder som kommissionen kommer att anta för genomförandet av denna förordning är förenliga med proportionalitetsprincipen.

- Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: Förordning.

Fördelen med en förordning är att den har allmän och enhetlig giltighet, eftersom den är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna, och administrativt merarbete kan undvikas då den inte behöver införlivas i nationell lagstiftning.

Andra regleringsformer är inte lika effektiva. Ett direktiv kräver nationella genomförandeåtgärder och ökar risken för oenhetlig tillämpning. Övervakningen av att ett förbud efterlevs åligger medlemsstaterna, samtidigt som de har kvar en valfrihet när det gäller sättet att se till att sälprodukter inte längre släpps ut på marknaden, importeras eller exporteras, och när det gäller att utveckla metoder för att övervaka efterlevnaden av förbudet. På samma sätt bör det säkras att eventuella undantag från det allmänna handelsförbudet tillämpas på ett enhetligt sätt.

4. Budgetkonsekvenser

Förslaget får inga konsekvenser för gemenskapens budget.

5. Övriga upplysningar

- Förenkling

Förslaget innebär ingen förenkling eftersom det inte rör redan befintlig lagstiftning.

Beträffande förordning (EG) nr 338/97 bör det påpekas att det inte är lämpligt att ta bort de sälarter som den omfattar ur förordningen eftersom ett sådant beslut är nära förknippat med de beslut som ska fattas av de organ som förvaltar konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES). (Gemenskapen är inte part i CITES men förordning (EG) nr 338/97 avser uttryckligen genomförandet av konventionen i gemenskapen).

Se också nedan beträffande direktiv 83/129/EEG om införsel i medlemsstaterna av skinn från vissa sälungar och produkter av sådana skinn.

- Upphävande av gällande lagstiftning

Ingen befintlig lagstiftning kommer att upphävas när detta förslag antas eftersom förslaget antingen avser andra faktorer än den befintliga lagstiftningen, baseras på andra grunder eller avser att lösa andra problem än den befintliga lagstiftningen i och med att den avser bevarandestatusen för de berörda sälarterna.

När det gäller direktiv 83/129/EEG om införsel i medlemsstaterna av skinn från vissa sälungar och produkter av sådana skinn (i dess ändrade lydelse) är det uppenbart att denna förordning även omfattar direktivets förbud mot kommersiell import av de produkter som anges i direktivet. Icke desto mindre är det omöjligt att ändra direktivet eftersom det i denna förordning ges en eventuell möjlighet till fortsatt handel på grundval av undantag från det allmänna förbudet. Om sådana undantag beviljas är det nödvändigt att se till att de bevarandemål som fastställs i direktiv 83/129/EEG fortfarande iakttas, dvs. direktivets importförbud måste fortsätta att gälla. Det är därför inte lämpligt att upphäva direktiv 83/129/EEG.

- Översyn/ändring/tidsbegränsning

Förslaget innehåller inga sådana bestämmelser.

- Omarbetning

Förslaget medför ingen omarbetning.

- Jämförelsetabell

Ingen jämförelsetabell är aktuell eftersom sådana endast krävs när det gäller direktiv.

- Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

Den föreslagna rättsakten berör en EES-fråga och bör därför gälla i hela EES.

2008/0160 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om handel med sälprodukter

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA F ÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 95 och 133,

med beaktande av kommissionens förslag[15],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[16],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[17], och

av följande skäl:

(1) Sälar är kännande varelser som kan uppleva smärta, rädsla och andra former av lidande.

(2) Sälar jagas inom och utanför gemenskapen och används för framställning av produkter som kött, olja, späck, päls och härledda produkter som saluförs på olika marknader, även i gemenskapen.

(3) Säljakten har ifrågasatts ur djurskyddssynvinkel av allmänheten, regeringar och Europaparlamentet då det finns indikationer på att sälar inte alltid slaktas och avhudas på ett sådant sätt att de inte åsamkas onödig smärta, rädsla och andra former av lidande. I ett vetenskapligt yttrande om djurskydd i samband med de metoder som används vid slakt och avhudning av sälar från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet påpekas att sälar kan avlivas snabbt och effektivt utan att de åsamkas onödig smärta och onödigt lidande; samtidigt anges att det finns belägg för att djuren i praktiken inte alltid avlivas på ett effektivt och humant sätt[18].

(4) Som svar på dessa farhågor angående djurskyddsaspekterna i samband med slakt och avhudning av sälar har flera medlemsstater redan antagit eller avser att anta lagstiftning på området i form av importförbud och produktionsförbud; samtidigt har vissa medlemsstater inte infört några som helst begränsningar av handeln med sälprodukter.

(5) Det råder således skillnader mellan medlemsstaternas bestämmelser om handel med sälprodukter, import och export av sälprodukter och saluföring av sälprodukter. Sådana skillnader mellan nationella bestämmelser påverkar den inre marknadens funktion. Syftet med de bestämmelser som fastställs i denna förordning är därför att harmonisera samtliga medlemsstaters regler om handel med sälprodukter.

(6) För att åtgärda den rådande fragmenteringen på den inre marknaden behövs harmoniserade regler som tar hänsyn till djurskyddsaspekterna. Det är därför lämpligt att införa ett förbud mot utsläppande på marknaden av sälprodukter.

(7) Huvuddelen av de sälprodukter som förekommer i gemenskapen har sitt ursprung i tredjeland. För att bli mer verkningsfullt bör förbudet mot handel i gemenskapen därför åtföljas av ett förbud mot import av dessa varor till gemenskapen.

(8) Genom ett förbud mot transitering och export bör det kunna säkras att sälprodukter inte transiteras genom gemenskapen eller produceras i gemenskapen för export. Genom ett sådant förbud är det möjligt att stärka det interna handelsförbudet, vilket motverkar att sälprodukter som transiteras eller sälprodukter som påstås vara avsedda för export istället bedrägligen släpps ut på gemenskapsmarknaden .

(9) Bestämmelserna i denna förordning omfattar handel med sälprodukter med tredjeländer i en omfattning som går utöver vad som krävs för att säkra förbudet mot handel inom gemenskapen och förordningen bör därför även betraktas som en åtgärd avseende internationell handel.

(10) Genom de olika förbud som fastställs i denna förordning är det möjligt att bemöta allmänhetens farhågor om att det finns risk för att det på gemenskapsmarknaden saluförs importerade sälprodukter i gemenskapen som har erhållits från sälar som har slaktats och avhudats med metoder som åsamkar sälarna smärta, rädsla och annat lidande.

(11) Det är dock lämpligt att möjliggöra undantag från det allmänna förbudet mot saluföring, import till gemenskapen och export från gemenskapen av sälprodukter, om det kan säkerställas att tillämpliga djurskyddsvillkor uppfylls. Det bör därför fastställas kriterier som säkrar att sälarna slaktas och avhudas utan att de åsamkas onödig smärta, rädsla och annat lidande. Eventuella undantag bör beviljas på gemenskapsnivå så att det råder enhetliga villkor i hela gemenskapen för den handel som möjliggörs på grundval av sådana undantag och så att den inre marknaden kan fungera väl.

(12) Sälprodukter bör endast få saluföras, importeras, transiteras och exporteras om de uppfyller de villkor som anges i denna förordning. Om sälprodukter saluförs, importeras eller exporteras på grundval av ett undantag enligt denna förordning måste produkterna också iaktta gällande gemenskapslagstiftning, inbegripet tillämpliga bestämmelser om djurskydd, livsmedelssäkerhet och fodersäkerhet. Denna förordning bör inte påverka de skyldigheter i samband med bortskaffande av sälprodukter av folk- och djurhälsoskäl som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel[19].

(13) Inuitsamhällena bedriver av tradition självhushållsjakt på säl och dessas grundläggande ekonomiska och sociala intressen får inte påverkas negativt. Jakten ingår i inuitsamhällenas kulturarv och är viktig för dessas kulturella identitet. Den är en inkomstkälla och bidrar också till samhällenas självhushållning. De förbud som införs genom denna förordning bör därför inte omfatta sälprodukter som härrör från den självhushållsjakt som inuitsamhällena bedriver.

(14) Det bör fastställas lämpliga villkor varigenom det är möjligt att säkra att efterlevnaden av de undantag från handelsförbuden som föreskrivs i denna förordning kan kontrolleras. Det bör därför fastställas bestämmelser om certifieringssystem och om etikettering och märkning. Syftet med certifieringssystemen är att säkra att sälprodukterna härrör från sälar som har slaktats och avhudats i enlighet med lämpliga krav, vars efterlevnad har kontrollerats i syfte att säkra att sälarna avlivas och avhudas utan att de åsamkas onödig smärta, rädsla eller annat lidande.

(15) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[20].

(16) Kommissionen bör bemyndigas att vidta alla de åtgärder som krävs för att se till att det inrättas system för inlämnande och effektiv handläggning av ansökningar om undantag från de handelsförbud som fastställs i denna förordning och för att se till att de bestämmelser i denna förordning som avser certifieringssystem och etikettering och märkning genomförs på ett lämpligt sätt. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, bl.a. genom att komplettera den med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG. Kommissionen bör också bemyndigas att fatta beslut om undantag från handelsförbudet i denna förordning och om upphävande och återkallande av sådana undantag. Eftersom bestämmelserna avser förvaltningen av det system som inrättas genom denna förordning och är avsedda att tillämpas i enskilda fall måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 4 i rådets beslut 1999/468/EG.

(17) Medlemsstaterna bör fastställa bestämmelser om sanktioner vid överträdelse av denna förordning och se till att de tillämpas. Dessa sanktioner bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

(18) Medlemsstaterna bör rapportera regelbundet om de åtgärder som de vidtar för att genomföra denna förordning. På grundval av medlemsstaternas rapporter bör kommissionen överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning.

(19) Eftersom målet för denna förordning, nämligen att undanröja hinder för den inre marknadens funktion genom att på gemenskapsnivå harmonisera nationella förbud mot handel med sälprodukter, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. Den internationella handeln kan regleras av gemenskapen på grundval av artikel 133 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs harmoniserade regler för saluföring, import till gemenskapen, transitering genom gemenskapen och export från gemenskapen av sälprodukter.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning avses med

1. säl : exemplar av Pinnipedia av de arter som förtecknas i bilaga I,

2. sälprodukt: alla produkter, bearbetade eller obearbetade, som kommer från eller som utvunnits från sälar, inbegripet kött, olja, späck och obehandlade pälsar och pälsar som garvats eller beretts på annat sätt, samt pälsar som hopfogats som tavlor, kors eller liknande former och andra produkter av sälpäls.

3. saluföring : införande på gemenskapsmarknaden och därigenom tillhandahållande till tredje part, mot betalning eller kostnadsfritt,

4. import : varje form av införsel av varor till gemenskapens tullområde, utom

(i) import av tillfällig art, och

(ii) import som uteslutande består av varor för resandes eller deras familjers personliga bruk.

5. transitering : en transport av varor mellan två punkter utanför gemenskapen genom gemenskapens territorium med eller utan omlastning, lagring, uppdelning av partier eller byte av transportsätt, under vilken de enda avbrotten i transporten är sådana som förorsakas av åtgärder som är nödvändiga vid detta slag av transport,

6. export : varje form av utförsel av varor från gemenskapens tullområde,

7. sökande som begär undantag : länder, även medlemsstater, som begär undantag enligt artikel 5 i denna förordning och på vars territorium de sälar, från vilka sälprodukter utvinns, slaktas och avhudas, samt det land vars jurisdiktion omfattar den person som slaktar och avhudar sälarna i de fall då slakten och avhudningen äger rum på ett annat lands territorium. I samband med antagandet av de genomförandebestämmelser som avses i artikel 5.5 ska kommissionen besluta, i enlighet med denna förordnings syften, huruvida och på vilka eventuella villkor andra enheter än länder kan omfattas av förordningen.

Artikel 3

Förbud

1. Det ska vara förbjudet att saluföra sälprodukter på gemenskapsmarknaden, att importera sälprodukter till gemenskapen, att transitera sälprodukter genom gemenskapen och att exportera sälprodukter från gemenskapen.

2. Punkt 1 ska inte gälla sälprodukter som härrör från inuitsamhällenas traditionella självhushållningsjakt.

3. Kommissionen ska vidta de åtgärder som krävs för genomförandet av punkt 2, även fastställa vilka bevis som behöver läggas fram för att bevisa att en sälprodukt härrör från den jakt som avses i den punkten.

Sådana åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 9.3.

Artikel 4

Villkor för saluföring, import, transitering och export

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.1 ska det vara tillåtet att saluföra sälprodukter på gemenskapsmarknaden, importera sälprodukter till gemenskapen, transitera sälprodukter genom gemenskapen och exportera sälprodukter från gemenskapen om följande villkor uppfylls:

1. Sälprodukterna härrör från sälar som har slaktats och avhudats i ett land där det finns lämplig lagstiftning eller andra bestämmelser som säkrar att sälarna avlivas och avhudas utan att de åsamkas onödig smärta, rädsla eller annat lidande, eller av personer som lyder under lagstiftningen i ett land där det finns sådan lagstiftning.

2. De behöriga myndigheterna ska kontrollera efterlevnaden av den lagstiftning eller andra bestämmelser som avses i punkt a.

3. Det ska finnas ett lämpligt certifieringssystem som säkrar att sälprodukterna, inbegripet sälhudar och andra råvaror från säl som används för framställningen av sälprodukter, kommer från sälar som uppfyller villkoren i leden a och b.

4. Det faktum att villkoren i leden a, b och c uppfylls ska i enlighet med artiklarna 6 och 7 styrkas med

(i) ett intyg, och

(ii) en etikett eller annan märkning, i de fall då intyget inte är tillräckligt för att efterlevnaden av denna förordning ska kunna kontrolleras.

2. Medlemsstaterna ska inte förhindra att sälprodukter som uppfyller villkoren i denna förordning saluförs, importeras eller exporteras.

Artikel 5

Undantag

1. Undantag ska beviljas de sökande som kan bevisa på ett för kommissionen tillfredsställande sätt att de uppfyller villkoren i artikel 4.1.

2. Kommissionen ska bedöma om villkoren i artikel 4.1 a är uppfyllda på grundval av de kriterier som anges i bilaga II.

3. De undantag som beviljas enligt punkt 1 ska dras in tillfälligt eller återkallas om något av de angivna villkoren inte längre uppfylls.

4. Kommissionen ska bevilja undantag och besluta om tillfällig indragning och återkallande av undantag i enlighet med det förfarande som avses i artikel 9.2.

5. Kommissionen ska anta de åtgärder som krävs för genomförandet av denna artikel, som bestämmelser om ansökningar om undantag ska lämnas in till kommissionen och om vilka bevis som krävs för att undantag ska kunna beviljas. Kommissionen ska därvid ta hänsyn till de olika villkor som råder på ländernas territorier.

Sådana åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 9.3.

Artikel 6

Intyg

1. De intyg som avses i artikel 4.1 d i ska uppfylla följande minimikrav:

5. De ska innehålla all relevant information som behövs för att bevisa att den eller de sälprodukter som de avser uppfyller de villkor som anges i artikel 4.1 c, och

6. de ska ha certifierats av ett oberoende organ eller en offentlig myndighet som går i god för den information som de innehåller.

2. Kommissionen ska anta de åtgärder som krävs för genomförandet av denna artikel. Kommissionen får ange vilken information intygen ska innehålla och vilka beviskrav som gäller för att bevisa att villkoret i punkt 1 b uppfylls.

Sådana åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 9.3.

Artikel 7

Etikettering och märkning

1. De etiketter och den märkning som avses i artikel 4.1 d iii ska vara läslig, outplånlig och synlig.

2. Kommissionen ska anta de åtgärder som krävs för genomförandet av denna artikel, som bestämmelser om vilka krav etikettering och märkning ska uppfylla och bestämmelser om etiketteringens och märkningens placering. Sådana åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 9.3.

Artikel 8

Ändringar av bilagorna

Kommissionen får göra ändringar i bilagorna. Sådana åtgärder, som syftar till att ändra icke väsentliga delar av denna förordning, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 9.3.

Artikel 9

Kommittéförfarande

1. Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 18.1 i rådets förordning (EG) nr 338/97[21].

2. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Artikel 10

Påföljder och säkerställande av efterlevnaden

Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om sanktioner för överträdelser av denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att dessa bestämmelser efterlevs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla bestämmelserna till kommissionen senast den 31 december 200X och utan dröjsmål anmäla eventuella ändringar av dessa.

Artikel 11

Rapporter

1. Medlemsstaterna ska vart femte år rapportera till kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att genomföra denna förordning.

2. Inom tolv månader från utgången av varje rapporteringsperiod på fem år ska kommissionen, på grundval av de rapporter som avses i punkt 1, lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning.

Artikel 12

Ikraftträdande och giltighet

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Artiklarna 3 och 4 ska tillämpas sex månader efter den dag då förordningen träder i kraft, utom i den händelse att de genomförandebestämmelser som avses i artiklarna 3.3, 5.5, 6.2 och 7.2 inte är i kraft på den dagen; i sådana fall ska de tillämpas från och med dagen efter det att genomförandebestämmelserna träder i kraft.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Sälarter enligt artikel 2

1. Arctocephalus pusillus pusillus.

2. Callorhinus ursinus.

3. Cystophora cristata.

4. Erignathus barbatus.

5. Eumetopias jubatus.

6. Halichoerus grypus.

7. Histrophoca fasciata.

8. Odobenus rosmarus rosmarus.

9. Odobenus rosmarus divergens.

10. Pagophilus groenlandicus.

11. Phoca largha.

12. Phoca vitulina.

13. Phoca vitulina richardii.

14. Pusa caspica.

15. Pusa hispida.

16. Pusa sibirica.

17. Zalophus californianus.

BILAGA II

Kriterier enligt artikel 5.2 för bedömning av om gällande lagstiftning och andra bestämmelser är adekvata

1. Djurskyddsprinciper:

Principerna för djurskyddet anges i tillämplig lagstiftning eller andra bestämmelser.

2. Jaktredskap:

Det specificeras vilka vapen som får användas för att slakta sälar. Det anges tydligt i lagstiftningen och andra bestämmelser vilka vapen som får användas för att bedöva och slakta sälungar och vilka vapen som får användas för att bedöva och slakta vuxna sälar.

3. Kontroll av känselförlust och död med hjälp av lämpliga mätmetoder:

Det anges lämpliga kontrollmetoder och jägarna åläggs att kontrollera att en säl är oåterkalleligen medvetslös innan den tappas på blod och innan jägarna går vidare till nästa säl.

4. Uttappning av blod på medvetslösa djur:

Det föreskrivs att uttappningen av blod ska göras omedelbart efter det att en säl har gjorts medvetslös på lämpligt sätt, dvs. uttappningen ska alltid göras innan jägarna går vidare till nästa säl.

5. Jaktvillkor:

Det föreskrivs att sälen och/eller jägaren måste vara på ett stabilt underlag och att jägaren måste kunna se sitt byte ordentligt. Övriga faktorer av relevans för jakten regleras också.

6. Utbildning av jägarna:

Det krävs att jägarna har en definierad kunskaps- och färdighetsnivå när det gäller sälbiologi, jaktmetoder och den så kallade trestegsmetoden; dessutom ska det krävas att jägarna bevisar sina praktiska kunskaper om jaktredskap genom skjutprov. Den så kallade trestegsmetoden är en metod för effektiv klubbning/skjutning, effektiv kontroll (kontroll av blinkreflexen eller skallpalpation för att säkra att sälen är oåterkalleligen medvetslös eller död) och effektiv bloduttappning; syftet med metoden är att säkra att sälar slaktas utan onödig smärta, rädsla eller annat lidande.

7. Oberoende övervakning:

Det finns ett system för regelbunden kontroll och övervakning av jakten och de inspektörer som utför övervakningen ska vara oberoende.

8. Övervakning som utförs av tredje part:

Det är möjligt att låta tredje part utföra övervakningen utan alltför stora administrations- och logistikhinder.

9. Rapporteringskrav:

Det har fastställts tydliga rapporteringskrav, både för jägare och inspektörer, och i rapporteringen måste ingå uppgifter om var och när sälar slaktas och om vilka vapen och vilken ammunition som används. Relevanta miljöfaktorer ska också rapporteras.

10. Sanktioner och efterlevnad:

Det insamlas systematisk statistik om jakten, om bristande efterlevnad av de gällande kraven och om påföljande sanktioner. [pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] Domstolens dom av den 14 december 2004 i mål C-434/02 (Arnold André), punkterna 34 och 35.

[2] Se punkterna 37, 38, 39 och 41 i mål C-434/02.

[3] Se de förenade målen C-37/06 och C-58/06 Viamex Agrar Handels GmbH och Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) mot Hauptzollamt Hamburg-Jonas , punkt 22.

[4] Se punkt 32 i mål C-434/02.

[5] Ungar av grönlandssäl eller klappmyts.

[6] EGT L 91, 9.4.1983, s. 30. Direktivet ändrat genom direktiv 89/370/EEG (EGT L 163, 14.6.1989, s. 37).

[7] EGT L 206, 22.7.1992, s. 7. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 2006/105/EG av den 20 november 2006 om anpassning av direktiv 73/239/EEG, 74/557/EEG och 2002/83/EG på miljöområdet med anledning av Republiken Bulgariens och Rumäniens anslutning (EUT L 363, 20.12.2006, s. 368).

[8] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 318/2008 (EUT L 95, 8.4.2008, s. 3).

[9] Se de förenade målen C-37/06 och C-58/06 Viamex Agrar Handels GmbH och Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) mot Hauptzollamt Hamburg-Jonas , punkt 22.

[10] Protokoll (nr 33) om djurskydd och djurens välfärd, som fogas till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EGT C 340, 10.11.1997, s. 110). Protokollet återspeglas i förklaring nr 24 om djurskydd, som fogas till slutakten till fördraget om Europeiska unionen.

[11] KOM(2006) 13 slutlig av den 23 januari 2006.

[12] The EFSA Journal (2007) 610, s. 1-122.

[13] Undersökningen har titeln "Assessment of the potential impact of a ban of products derived from seal species" och gjordes av COWI, april 2008

[14] Domstolens dom den 10 december 2002 i mål C-491/01 The Queen mot Secretary of State for Health, ex parte British American Tobacco (Investments) Ltd och Imperial Tobacco Ltd ., [2002] REG I-11453, punkterna 60– 61, domstolens dom den 14 december 2004. i mål C-434/ 02 Arnold André GmbH & Co. KG mot Landrat des Kreises Herford , 2004] REG I-11893, punkt 33, Domstolens dom av den 12 juli 2005 i de förenade målen C-154/04 och C-155/04 Alliance for Natural Health [2006] REG I-6451, punkt 32 och domstolens dom den 6 december 2005 i mål C-66/04 Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland mot Europaparlamentet och Europeiska unionens råd [2005] REG I-10553, punkt 41.

[15] EUT C […], […], s. […].

[16] EUT C […], […], s. […].

[17] EUT C […], […], s. […].

[18] Vetenskapligt yttrande om djurskydd i samband med de metoder som används vid slakt och avhudning av sälar som på begäran av kommissionen utarbetats av EFSA:s expertgrupp om djurskydd och djurens välfärd, The EFSA Journal (2007) 610, s. 1-122.

[19] EGT L 273, 10.10.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 523/2008 av den 11 juni 2008 (EUT L 153, 12.6.2008, s. 23).

[20] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23. Beslutet ändrat genom beslut 2006/512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11).

[21] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.