Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om tillämpning av en ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 januari 2002-31 december 2004

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Rådets förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 [1] rörande tillämpningen av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner kommer att upphöra att gälla den 31 december 2001. Vissa riktlinjer beträffande Allmänna preferenssystemets (nedan även kallat "GSP") roll under tioårsperioden 1995-2004 antogs av kommissionen 1994 [2]. Det behövs nu en ny förordning för riktlinjernas genomförande under återstoden av perioden, dvs. åren 2002-2004. I denna motivering kommenteras närmare det förslag till ny förordning som här läggs fram.

[1] EGT L 357, 30.12.1998, s. 1.

[2] KOM (94) 212 slutlig.

2. Riktlinjerna från 1994 har lett till förändringar i flera viktiga avseenden. Alltsedan 1995 har Europeiska unionens GSP-ordningar varit utformade så att man i stället för att på traditionellt sätt bevilja tullfritt marknadstillträde för begränsade kvantiteter tillämpar det s.k. anpassningssystemet, som innebär att man ger begränsade förmåner för obegränsade kvantiteter. Samtidigt infördes nya regler om s.k. gradering, som innebär att specifika exportsektorer i enskilda förmånsländer kan uteslutas från att omfattas av förmånerna. Därefter har det införts bestämmelser om ytterligare förmåner inom ramen för särskilda stimulansordningar, vilka syftar till att främja målen för en hållbar utveckling, särskilt skyddet av arbetstagares rättigheter och skyddet av miljön.

3. De flesta av dessa ändringar representerade något helt nytt, och det var därför svårt att förutse vilka verkningar de skulle få. Lyckligtvis har det visat sig att många av de farhågor som väcktes innan ändringarna infördes var ogrundade. Så har exempelvis beslutet att inte längre tillämpa kvoter och tak inte lett till någon större ökning av förmånsimporten. I den mån det finns bestämmelser i den nuvarande förordningen som uppenbart är alltför försiktigt hållna, eller alltför komplicerade, bör de ändras.

4. Samtidigt kan det emellertid konstateras att en del av de förväntningar som låg till grund för de nuvarande reglerna inte har infriats. Potentiella förmånstagare för de särskilda stimulansordningarna har dragit sig för att utnyttja de möjligheter som erbjuds. Det förefaller därför nödvändigt att anpassa åtgärderna så att de verkligen tillämpas.

5. Den nuvarande GSP-förordningen är den första som omfattar alla de olika arrangemangen och sektorerna. Tidigare reglerades dessa genom olika förordningar. Alla regler och förfaranden har emellertid inte till fullo harmoniserats eller förenhetligats genom förordningen. I riktlinjerna från 1994 anges det klart och tydligt att en förenkling är nödvändig. Merparten av de föreslagna ändringarna har just detta syfte och innebär inga ändringar i sak.

I. Anpassning

6. Det tillvägagångssätt som förespråkades i riktlinjerna från 1994 - att kvoter och tak skulle ersättas med en anpassningsmekanism som innebär att förmånerna differentieras beroende på produkternas känslighet - har visat sig vara det rätta. Mera känsliga produkter åtnjuter normalt ett högre tullskydd men omfattas av lägre förmåner, medan mindre känsliga produkter, för vilka tullen normalt är lägre, omfattas av högre förmåner. Högre tullsatser är med andra ord i regel förbundna med lägre förmåner, lägre tullsatser normalt med högre förmåner. Så länge som skillnaderna mellan de genomsnittliga tullsatserna i de fyra produktkategorierna står i proportion till skillnaderna mellan de fyra förmånssatserna resulterar anpassningsmekanismen alltså i liknande förmåner för var och en av kategorierna.

7. Som en följd av den stegvisa tullavvecklingen gäller emellertid detta inte längre i praktiken. Skillnaderna mellan förmånerna för respektive produktkategori är nu väsentligt högre än skillnaderna mellan de genomsnittliga tullsatserna. Det betyder att det blir allt större skillnader mellan de tullnedsättningar som var och en av de fyra kategorierna beviljas inom ramen för den nuvarande anpassningsmekanismen. För icke känsliga och halvkänsliga produkter leder de jämförelsevis höga förmånerna, trots relativt låga tullar, till genomsnittliga tullnedsättningar på 4 procentenheter. Å andra sidan leder, trots de högre tullarna för känsliga och mycket känsliga produkter, de relativt begränsade förmånerna för dessa produktkategorier till nedsättningar i storleksordningen 2 procentenheter, ofta mindre än så.

8. Det är därför inte förvånande att utnyttjandegraden är betydligt högre för de två mindre känsliga produktkategorierna än för de andra två. Medan utnyttjandegraden för icke känsliga och halvkänsliga produkter för närvarande uppgår till 45 %, är den bara 37 % för känsliga och 32 % för mycket känsliga produkter. Det förefaller därför nödvändigt att förbättra förmånsbehandlingen för mera känsliga produkter.

9. I riktlinjerna från 1994 tänkte man sig en anpassningsmekanism med endast två kategorier, känsliga respektive icke känsliga produkter, vilket förefaller vara en mera lämplig lösning än de fyra kategorierna enligt den nuvarande förordningen. Antalet kategorier bör därför minskas till två: känsliga respektive icke känsliga produkter. Klassificeringen av icke känsliga produkter bör behållas, medan alla andra produkter, vilka enligt den nuvarande förordningen klassificeras som halvkänsliga, känsliga eller mycket känsliga produkter, bör hänföras till en andra, ny kategori känsliga produker.

10. Liksom enligt den nuvarande förordningen bör icke känsliga produkter också fortsättningsvis kunna införas tullfritt, medan det för den framtida kategorin känsliga produkter bör beviljas en tullnedsättning som bör vara lika stor för alla produkter inom den kategorin. Nedsättningens storlek bör dels vara tillräckligt attraktiv, dels iaktta den neutralitetsprincip som skrevs in i riktlinjerna från 1994.

11. Enligt denna princip bör gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner även i fortsättningen syfta till en liberaliseringsnivå som, vad gäller förmånsmarginalens inverkan på förmånshandelns möjliga volym, totalt sett är neutral jämfört med tidigare ordningar. Den stegvisa liberaliseringen av handeln har lett till att den potentiella förmånshandeln minskat väsentligt i omfattning. Detsamma gäller förmånsmarginalerna.

12. En förmån som uttrycks i procent av mest gynnad nations-tullsatsen minskar ofrånkomligen om denna tullsats sänks. För att GSP-förmånerna inte skall urholkas ytterligare skulle det, förefaller det, därför vara bättre om förmånerna fastställdes som en schablonnedsättning av mest gynnad nations-tullsatsen, dvs. som en nedsättning med ett visst antal procentenheter.

13. När den nuvarande GSP-förordningen antogs uppgick den handelsvägda genomsnittliga förmånsmarginalen inom ramen för det allmänna preferenssystemet till 3,68 %. Den nuvarande genomsnittliga tullnedsättningen för icke känsliga eller halvkänsliga produkter är av den storleksordningen och förefaller vara tillräckligt attraktiv. En schablonnedsättning av mest gynnad nations-tullsatsen med 3,5 procentenheter torde alltså vara lämplig för alla känsliga produkter.

14. För flertalet av dessa produkter skulle en schablonnedsättning av tullsatsen med 3,5 procentenheter resultera i samma förmånsbehandling som den som de åtnjuter enligt den nuvarande förordningen, eller en något bättre, medan ett begränsat antal produkter skulle få en mindre förmånlig behandling.

15. När det gäller specifika tullar är det emellertid, eftersom dessa skiljer så mycket åt, uteslutet att göra en schablonnedsättning Den nuvarande ordningen med en procentuell nedsättning bör därför tillämpas också i fortsättningen. För att förenkla ordningen bör en enhetlig nedsättning på 30 % tillämpas för alla berörda produkter.

16. De nuvarande bestämmelserna om s.k. nuisance duties när det gäller specifika tullar, enligt vilka fullständig tullbefrielse skall tillämpas om förmånerna resulterar i en tull på högst 0,5 euro, bör ändras så att beloppet höjs till 2 euro.

II. Gradering

17. I riktlinjerna från 1994 anges det klart och tydligt att förmånsbehandlingen skall inriktas på de utvecklingsländer som har störst behov av den. I den nuvarande förordningen eftersträvas detta genom regler som gör det möjligt dels att utesluta länder, dels att slopa förmånerna för specifika produktionssektorer i enskilda förmånsländer inom ramen för graderingssystemet. Vissa sektorer omfattas vidare inte av det skälet att de aldrig var inkluderade för de berörda länderna. Dessa regler kan synas något komplicerade, men är alla, på olika grunder, motiverade. Sammantaget utgör de delar av en ordning som representerar en lämplig avvägning mellan förmånernas täckningsområde och den uppsättning länder för vilka förmånerna är tillgängliga.

18. Vad beträffar uteslutningen av länder behöver det ena av de två kriterierna - bruttonationalprodukt per capita - revideras. Ett neutralt kriterium som regelbundet ses över bör användas, lämpligen det tröskelvärde som Världsbanken använder för sin klassificering av länder som höginkomstländer.

19. För att ordningen skall bli mera objektiv bör förteckningen över förmånsländer ses över årligen.

20. Detta kan emellertid resultera i bristande förutsebarhet. För att land skall avföras från förteckningen över förmånsländer bör det därför krävas att det har uppfyllt kriterierna för uteslutning under tre år i följd.

21. För att alla länder skall behandlas rättvist bör, slutligen, ett land som avförts från förteckningen på nytt införas om det under tre år i följd inte har uppfyllt kriterierna för uteslutning.

22. När det gäller graderingen bör de två grundläggande reglerna - den så kallade lion's share-regeln (nedan kallad "lejonpartsregeln") och graderingsmekanismen - bibehållas. För att graderingen skall bli mer neutral och automatisk bör den tillämpas med större regelbundenhet, lämpligen en gång per år.

23. Som komplement till denna ändring bör det införas en ny bestämmelse om att graderingen endast skall äga rum om förmånslandet i fråga uppfyllt något av kriterierna under tre år i följd. Detta villkor bör anses vara uppfyllt även om det inte är samma kriterium som uppfyllts under vart och ett av de tre åren.

24. En sådan bestämmelse skulle ge ökad förutsebarhet. Resultatet av beräkningarna bör anmälas till förmånsländerna som bör ges tillfälle att lämna synpunkter. Om en sektor har uppfyllt kriterierna för gradering under två år talar mycket för att den kommer att göra det också under ett tredje år. Det skulle därför gagna länder - och handlare - om det funnes någon form av förvarning. Detta skulle i sin tur göra det möjligt att genomföra graderingen tidigare - ett år efter det att beslutet fattats - och på en gång.

25. Om graderingen skulle göras nu, på grundval av senast tillgängliga statistik, skulle GSP-täckningen bortfalla för mer än hälften av den handelsvolym som skulle omfattas utan gradering. Kravet om att kriterierna för gradering skall ha uppfyllts under tre år i följd för att gradering skall äga rum skulle minska antalet sektorer som omfattas med mer än 20.

26. Varken i riktlinjerna från 1994 eller i den nuvarande förordningen har det förutsetts någon möjlighet att återta graderingen om kriterierna inte längre uppfylls. Den möjligheten bör finnas, av samma skäl som när det gäller uteslutningen av länder.

27. Så snart som den nya GSP-förordningen antagits av rådet kommer kommissionen att se över vilka sektorer som kommer att behöva graderas enligt den nya ordningen. Resultatet av översynen kommer att träda i kraft den 1 januari 2003.

III. Särskilda stimulansordningar

28. De särskilda stimulansordningarna har inte motsvarat de förväntningar som knöts till dem när de infördes. Det finns utan tvivel flera skäl till detta. Ett kan vara den relativt begränsade förmånsmarginal som erbjuds inom ramen för dessa ordningar. Ett annat synes vara den ytterst komplicerade beräkningen av de ytterligare förmåner som förmånstagarna kan få utöver de sedvanliga - som redan är svåra nog att beräkna. Länder avstår kanske från att ansöka om att få omfattas av dessa ordningar av det enkla skälet att de tycker det är svårt att bedöma vilka fördelar de medför.

29. Under senare tid har ordningarna börjat uppskattas mera av de potentiella förmånsländerna. För att underbygga denna tendens synes det absolut nödvändigt att se till att ordningarna blir mera attraktiva. I linje med den nuvarande ordningen, och i en strävan samtidigt att förenkla den, bör de ytterligare förmånerna dubblera de allmänna förmånerna och alltså innebära att en mest gynnad nations-värdetull schablonnedsätts med ytterligare 3,5 procentenheter, en specifik tull med ytterligare 30 %. En sådan regel skulle också ha fördelen av att vara lätt att förstå.

30. De särskilda stimulansordningarna får för närvarande tas i anspråk också för sektorer som omfattats av gradering för det berörda landet, dock endast om graderingen ägt rum inom ramen för graderingssystemet (och inte med stöd av lejonpartsklausulen). För att ordningarna skall bli mera attraktiva för de utvecklingsländer som kommit längre i sin utveckling (vilka är de som mest sannolikt kommer att omfattas av gradering och mest sannolikt uppfyller kraven enligt socialklausulen) bör de få utnyttjas även om graderingen ägt rum med stöd av lejonpartsklausulen.

31. Så som den sociala stimulansordningen för närvarande är utformad måste två förutsättningar vara uppfyllda för rätt att omfattas av ordningen. Dels måste landet i fråga uppfylla kraven för att få status som förmånsland enligt ordningen, dels måste det intygas att produkter som exporteras från det landet har tillverkats i enlighet med de relevanta arbetsnormerna. Detta gäller alla insatsvaror, även importerade. Detta krav är emellertid i praktiken inte genomförbart, eftersom förmånslandet inte har någon möjlighet att kontrollera efterlevnaden. Kravet bör därför slopas.

32. I den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter hänvisades ursprungligen till Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner nr 87, nr 98 och nr 138. Enligt ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet innefattar dessa principer och rättigheter föreningsfrihet och faktiskt erkännande av den kollektiva förhandlingsrätten, avskaffandet av alla former av tvångsarbete eller påtvingat arbete, det faktiska avskaffandet av barnarbete samt avskaffandet av diskriminering avseende anställning och utbildning. Den särskilda ordningen bör hänvisa till alla de grundläggande arbetsnormerna och därför bör det av förmånsländerna krävas att de faktiskt uppfyller kraven också i ILO:s konventioner nr 29, nr 100, nr 105, nr 111 och nr 182.

33. När det gäller den särskilda ordningen till skydd för miljön saknas det fortfarande internationellt överenskomna normer och ett internationellt erkänt certifieringssystem. Det görs emellertid vissa framsteg på området, och förhoppningsvis kommer de kriterier som fastställts av Internationella organisationen för tropiska träslag (ITTO) inom kort att kompletteras. Samtidigt har vissa nationella certifieringssystem i viss utsträckning blivit internationellt erkända. För att beakta detta har förslaget till förordning utformats i mera allmänna ordalag än den nuvarande förordningen. Inom ramen för översynen av Allmänna preferenssystemet inför nästa tioårsperiod bör man överväga att bredda såväl räckvidden för den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön som de krav som måste uppfyllas.

IV. Särskild ordning till stöd för de minst utvecklade länderna

34. I det förslag till förordning som här läggs fram beaktas den nya förordning genom vilken praktiskt alla produkter från de minst utvecklade länderna får införas tullfritt.

V. Särskild ordning för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika

35. När den nuvarande GSP-förordningen utarbetades gjordes ett försök att undanröja den bristande överensstämmelse som föreligger i det att förmånerna inom ramen för narkotikaordningen beviljas utan att några särskilda krav behöver uppfyllas, medan ianspråktagandet av förmånerna inom ramen för den särskilda stimulansordningen förutsätter att vissa villkor är uppfyllda. Det måste införas någon form av bedömning och uppföljning genom vilken det kan säkerställas att narkotikaordningen fyller det avsedda syftet. Syftet är att främja en hållbar utveckling, så att förutsättningarna för förmånsländerna att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika förbättras Hållbar utveckling förutsätter för det första att det skapas nya arbetstillfällen inom alla sektorer av ekonomin, däribland inom industrin, den sektor för vilken Allmänna preferenssystemet ursprungligen infördes. Detta innefattar bland annat förbättring av utbudet och diversifiering av exporten. Det förutsätter för det andra solid utveckling genom ett faktiskt genomförande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) grundläggande arbetsnormer och, för det tredje, skydd av miljön, inbegripet bland annat hållbar förvaltning av tropiska skogar.

36. Kommissionen bör skaffa sig en klar bild över i vad mån syftena med denna förmånsordning verkligen nås. Kommissionen bör därför följa upp ordningens tillämpning och verkningar och därvid beakta resultaten av undersökningar som gjorts av oberoende internationella organisationer och organ samt diskutera dessa med förmånsländerna. Utvärderingarna bör inte leda till att ordningen upphävs före 2004, men bör göra det lättare att besvara frågan om den bör upprätthållas därefter.

VI. Tillfälligt upphävande

37. Allmänna preferenssystemet bör generellt i större utsträckning än nu utnyttjas som ett medel för att främja skyddet av de grundläggande arbetsnormerna. Allvarlig och systematisk kränkning av dessa normer föreslås därför kunna läggas till grund för ett tillfälligt upphävande av GSP-förmånerna. Omfattande skadeverkan på miljön som härrör från tillverkningen av vissa produkter föreslås också kunna läggas till grund för ett tillfälligt upphävande.

2001/0131 (ACC)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om tillämpning av en ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 januari 2002-31 december 2004

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [3],

[3] EGT C [...], [...], s.[...].

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [4], och

[4] EGT C [...], [...], s.[...].

av följande skäl:

(1) Europeiska gemenskapen har sedan 1971 beviljat utvecklingsländerna handelsförmåner inom ramen för sin ordning med allmänna tullförmåner.

(2) I ett meddelande från kommissionen till rådet av den 1 juni 1994 anges riktlinjer för ordningens tillämpning under tiden 1995-2004 [5].

[5] KOM (94) 212 slutlig.

(3) Genom rådets förordning (EG) nr 2820/98 av den 21 december 1998 [6] genomförs ordningen med allmänna tullförmåner fram till och med den 31 december 2001. Ordningen bör fortsätta att tillämpas i enlighet med riktlinjerna till och med den 31 december 2004.

[6] EGT L 357, 30.12.1998, s. 1.

(4) Bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 416/2001 om ändring av förordning (EG) nr 2820/98 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 1999-31 december 2001 i syfte att utsträcka tullfriheten utan någon kvantitativ begränsning till produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna [7] bör införlivas med ordningen.

[7] EGT L 60, 1.3.2001, s. 43.

(5) Den särskilda ordningen för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika bör noga följas upp under den tid som den här förordningen omfattar för att det skall kunna avgöras om det finns skäl att bibehålla den därefter.

(6) Förmånerna bör differentieras alltefter produkternas känslighet. En differentiering mellan två produktkategorier, känsliga respektive icke känsliga produkter, skulle vara tillfyllest.

(7) Icke känsliga produkter bör liksom tidigare vara helt befriade från tull, medan tullarna på känsliga produkter bör nedsättas.

(8) Nedsättningen bör vara tillräckligt attraktiv för att motivera handlarna att utnyttja de möjligheter som erbjuds inom ramen för ordningen. När det gäller värdetullar bör det därför göras en schablonnedsättning av mest gynnad nations-tullsatsen med 3,5 procentenheter, medan specifika tullar bör nedsättas med 30 %. Om det föreskrivs en minimitull beträffande dessa tullar bör den inte gälla.

(9) Fullständig tullbefrielse bör tillämpas om förmånsbehandlingen resulterar i en värdetull på högst 1 % eller i en specifik tull på högst 2 euro.

(10) Bestämmelserna om uteslutning av förmånsländer med hänsyn till deras utvecklingsnivå bör tillämpas en gång årligen. Ett land bör emellertid uteslutas endast om det har uppfyllt kriterierna för uteslutning under tre år i följd och bör på nytt införas om det inte har uppfyllt kriterierna under tre år i följd.

(11) Under denna förordnings första tillämpningsår bör de länder som tidigare uteslutits alltjämt vara uteslutna.

(12) Bestämmelserna om ett stegvis slopande av förmåner för sektorer (nedan kallat "gradering") bör tillämpas en gång årligen. En sektor bör emellertid omfattas av gradering endast om den har uppfyllt kriterierna för gradering under tre år i följd, och graderingen bör inte tillämpas om sektorn inte har uppfyllt kriterierna under tre år i följd.

(13) Under denna förordnings första tillämpningsår bör de sektorer som tidigare graderats alltjämt vara graderade.

(14) Tullförmånerna inom ramen för de särskilda stimulansordningarna bör vara lika höga som tullförmånerna inom ramen för den allmänna ordningen och alltså dubblera de sistnämnda.

(15) Tullförmånerna inom ramen för de särskilda stimulansordningarna bör beviljas också för sektorer som graderats och uppgå till samma nivå som förmånerna inom ramen för den allmänna ordningen.

(16) När det gäller den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter bör det krävas att alla de normer som det hänvisas till i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet faktiskt tillämpas.

(17) De allmänna regler om ursprungsintyg och om metoder för administrativt samarbete som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 [8] samt reglerna om tullskuld, särskilt artikel 220.2 b i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 [9], skall tillämpas i fråga om tullförmåner som beviljas inom ramen för den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter.

[8] EGT L 253, 11.10.1993, s. 1.

[9] EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

(18) När det gäller den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön bör den senaste utvecklingen i fråga om internationellt överenskomna normer och certifieringssystem beaktas.

(19) Bland grunderna för ett tillfälligt upphävande bör ingå allvarlig och systematisk kränkning av någon av de normer som det hänvisas till i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet samt omfattande skadeverkan på miljön.

(20) Det tillfälliga upphävandet av samtliga tullförmåner för import av produkter med ursprung i Myanmar bör fortsätta att gälla.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner skall tillämpas under åren 2002, 2003 och 2004 i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

2. I denna förordning finns bestämmelser om följande:

- Allmän ordning.

- Särskild ordning för de minst utvecklade länderna.

- Särskild ordning för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika.

- Särskild stimulansordning till skydd för arbetstagares rättigheter.

- Särskild stimulansordning till skydd för miljön.

AVDELNING I

Allmänna Bestämmelser

Artikel 2

Förmånsländerna för var och en av de ordningar som nämns i artikel 1.2 anges i förteckningen i bilaga I.

Artikel 3

1. Ett förmånsland skall avföras från bilaga I om det under tre år i följd uppfyllt följande två kriterier:

- Landet klassificeras av Världsbanken som höginkomstland.

- Landets utvecklingsindex, enligt definitionen i bilaga II, är högre än -1.

2. Om ett land eller territorium som avförts från bilaga I under tre år i följd inte uppfyllt de kriterier som anges i punkt 1, skall landet eller territoriet på nytt införas i bilagan .

3. Kommissionen skall, på grundval av senast tillgängliga uppgifter per den 1 september varje år, fastställa vilka förmånsländer som uppfyller kriterierna i punkt 1.

4. Kommissionen skall underrätta de förmånsländer som under det senaste år för vilket uppgifter finns tillgängliga uppfyllt kriterierna i punkt 1.

5. Före utgången av varje år skall kommissionen besluta, i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 37, att från bilaga I avföra de förmånsländer som uppfyller villkoret i punkt 1 och att i bilagan införa de länder som uppfyller villkoret i punkt 2.

6. Ett beslut enligt punkt 5 skall träda i kraft den 1 januari det andra året efter det år då det fattades.

7. Kommissionen skall underrätta det berörda förmånslandet om ett beslut enligt punkt 5 och om när beslutet träder i kraft.

Artikel 4

De produkter som omfattas av var och en av de ordningar som nämns i artikel 1.2 anges i förteckningen i bilaga IV.

Artikel 5

1. Tullförmånerna enligt denna förordning skall tillämpas på import av produkter vilka omfattas av en ordning som det förmånsland i vilket produkten har sitt ursprung omfattas av.

2. Vid tillämpningen av de ordningar som nämns i artikel 1.2 i denna förordning skall de regler om definition av begreppet ursprungsprodukter, om ursprungsintyg och om metoder för administrativt samarbete som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 gälla.

3. Vid fastställandet av huruvida en produkt som tillverkats i ett förmånsland som är medlem av en regional grupp har ursprung i förmånslandet, skall produkter med ursprung i ett land som inte omfattas av den ordning som är tillämplig på slutprodukten behandlas som om de hade sitt ursprung i det land där den fortsatta bearbetningen ägt rum, förutsatt att båda länderna tillhör samma regionala grupp och enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 omfattas av regional kumulation för denna grupp.

Artikel 6

1. Vid tillämpningen av den här förordningen avses med "tullar enligt Gemensamma tulltaxan" de tullar som anges i del 2 av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 [10] om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, med undantag av tullar som gäller inom ramen för tullkvoter.

[10] EGT L 256, 7.9.1987, s. 1.

2. Vid tillämpningen av denna förordning avses med "sektor" någon av de produktsektorer som anges i förteckningen i bilaga III.

3. Vid tillämpningen av denna förordning avses med "kommitté" den kommitté för förvaltning av allmänna tullförmåner som avses i artikel 36.

AVDELNING II

Tullförmåner

Avsnitt 1

Allmän ordning

Artikel 7

1. De produkter som i bilaga IV anges som icke känsliga produkter skall vara helt befriade från tullar enligt Gemensamma tulltaxan.

2. Värdetullar enligt Gemensamma tulltaxan skall nedsättas med 3,5 procentenheter för de produkter som i bilaga IV anges som känsliga produkter, om inget annat fastställs i den bilagan.

3. Specifika tullar enligt Gemensamma tulltaxan skall nedsättas med 30 % för de produkter som i bilaga IV anges som känsliga produkter, om inget annat fastställs i den bilagan.

4. Om tullarna enligt Gemensamma tulltaxan på de produkter som i bilaga IV anges som känsliga produkter omfattar både en värdetull och en specifik tull, skall den specifika tullen inte nedsättas.

5. Om det anges en minimitull för de tullar som avses i punkterna 2 och 3 skall minimitullen inte tillämpas.

6. Tullförmånerna enligt punkterna 1-3 skall inte tillämpas på import av produkter inom sektorer som enligt bilaga I inte omfattas för det berörda ursprungslandet.

7. Tullförmånerna enligt punkterna 1-3 skall inte tillämpas på import av produkter från sektorer för vilka förmånerna har dragits in för det berörda ursprungslandet i enlighet med artikel 12 eller motsvarande bestämmelser i en tidigare förordning rörande gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner.

Avsnitt 2

Särskilda stimulansordningar

Artikel 8

1. Om inte annat följer av avdelning III skall värdetullar enligt Gemensamma tulltaxan för produkter enligt artikel 7.2 inom sektorer som enligt bilaga I omfattas, för det berörda ursprungslandet, av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter nedsättas med ytterligare 3,5 procentenheter, om inget annat fastställs i bilaga IV. Specifika tullar på produkter som omfattas av tullförmånerna enligt artikel 7.3 skall nedsättas med ytterligare 30 %, om inget annat fastställs i bilaga IV.

2. Den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter skall inte gälla för sketorer som, för det berörda ursprungslandet, enligt bilaga I inte omfattas av den allmänna ordningen.

3. Om inte annat följer av avdelning IV skall värdetullar enligt Gemensamma tulltaxan nedsättas med ytterligare 3,5 procentenheter för produkter enligt artikel 7.2 som enligt bilaga IV omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön och som har ursprung i ett land som enligt bilaga I omfattas av den ordningen. Specifika tullar skall nedsättas med ytterligare 30 % för produkter på vilka tullförmånerna enligt artikel 7.3 är tillämpliga.

4. Tullförmånerna enligt punkterna 1 och 3 skall tillämpas samtidigt om villkoren enligt båda punkterna är uppfyllda.

5. Import av produkter på vilka enligt artikel 7.7 tullförmånerna enligt artikel 7.1 inte är tillämpliga skall vara helt befriad från tullar enligt Gemensamma tulltaxan om produkterna omfattas, för det berörda ursprungslandet, av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter.

6. Import av produkter som omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön och som har ursprung i ett land för vilket enligt artikel 7.7 tullförmånerna enligt artikel 7.1 inte är tillämpliga skall vara helt befriad från tullarna enligt Gemensamma tulltaxan, om produkterna har ursprung i ett land som omfattas av ordningen.

7. Tullförmånerna enligt punkterna 1 och 3 skall också tillämpas på import av produkter på vilka enligt artikel 7.7 tullförmånerna enligt artikel 7.2 och 7.3 inte är tillämpliga. Ett ursprungscertifikat formulär A eller en fakturadeklaration för sådana produkter skall endast gälla för tullförmåner enligt punkterna 1 och 3.

Avsnitt 3

Särskild ordning för de minst utvecklade länderna

Artikel 9

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 2-4 skall samtliga produkter i kapitlen 1-97, med undantag av kapitel 93, med ursprung i ett land som enligt bilaga I omfattas av den särskilda ordningen för de minst utvecklade länderna vara helt befriade från tullar enligt Gemensamma tulltaxan.

2. Tullarna enligt Gemensamma tulltaxan på produkter enligt KN-nummer 0803 00 19 skall nedsättas med 20 % per år med början den 1 januari 2002. Produkterna skall från och med den 1 januari 2006 vara helt befriade från tull.

3. Tullarna enligt Gemensamma tulltaxan på produkter enligt tulltaxenummer 1006 skall nedsättas med 20 % den 1 september 2006, med 50 % den 1 september 2007 och med 80 % den 1 september 2008. Produkterna skall från och med den 1 september 2009 vara helt befriade från tull.

4. Tullarna enligt Gemensamma tulltaxan på produkter enligt tulltaxenummer 1701 skall nedsättas med 20 % den 1 juli 2006, med 50 % den 1 juli 2007 och med 80 % den 1 juli 2008. Produkterna skall från och med den 1 juli 2009 vara helt befriade från tull.

5. För produkter enligt tulltaxenummer 1006 respektive undernummer 1701 11 00 med ursprung i länder som omfattas av den särskilda ordningen skall det, till dess att produkterna i enlighet med punkterna 3 och 4 är helt befriade från tullarna enligt Gemensamma tulltaxan, för varje regleringsår öppnas en övergripande tullkvot med nolltullsats. De inledande tullkvoterna för regleringsåret 2001/2002 skall för produkter enligt tulltaxenummer 1006 uppgå till 2 517 ton rårisekvivalent och för produkter enligt undernummer 1701 11 10 till 74 185 ton vitsockerekvivalent. För vart och ett av de påföljande regleringsåren skall kvoterna höjas med 15 % i förhållande till kvoterna för det närmast föregående regleringsåret.

6. Kommissionen skall anta närmare bestämmelser om öppnande och förvaltning av kvoterna enligt punkt 5 i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 37. När det gäller öppnande och förvaltning av dessa kvoter skall kommissionen biträdas av förvaltningskommittén för den relevanta gemensamma organisationen av marknaden.

7. Kommissionen skall i nära samarbete med medlemsstaterna noga följa upp importen av de produkter som avses i punkterna 2-4. Medlemsstaterna samt varje berörd fysisk eller juridisk person skall omedelbart delge kommissionen alla relevanta upplysningar som kan motivera att tillämpningen av förmånerna avbryts. Om kommissionen anser att det finns tillräcklig bevisning för att villkoren för avbrytande är uppfyllda, skall den snarast möjligt vidta alla lämpliga åtgärder.

Avsnitt 4

Särskild ordning för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika

Artikel 10

1. Produkter som enligt bilaga IV omfattas av den särskilda ordningen för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika och som har ursprung i ett land som enligt bilaga I omfattas av den ordningen skall, om inget annat fastställs i bilaga IV, vara helt befriade från värdetullar enligt Gemensamma tulltaxan.

2. Kommissionen skall i följande avseenden för varje förmånsland följa upp och utvärdera verkningarna av den ordning som nämns i punkt 1:

a) Utnyttjande av tullförmånerna enligt ordningen.

b) Ansträngningar för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika.

c) Social utveckling, särskilt iakttagande och främjande av normerna i de ILO-konventioner som det hänvisas till i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet.

d) Miljöpolitik, särskilt hållbar förvaltning av tropiska skogar.

3. Vid utvärderingen enligt punkterna 2 b-d skall kommissionen beakta de undersökningsresultat som de relevanta internationella organisationerna och organen har kommit fram till. Kommissionen skall underrätta varje förmånsland om sin utvärdering och be det att lämna synpunkter. Utvärderingen skall inte påverka upprätthållandet av förmånsordningen enligt punkt 1 till och med 2004 eller dess eventuella förlängning därefter.

4. Före utgången av 2004 skall kommissionen göra en allmän utvärdering av resultaten av den ordning som nämns i punkt 1. Kommissionen skall beakta resultaten av utvärderingen när den fastställer riktlinjerna för en ordning med allmänna tullförmåner för tioårsperioden 2005-2014.

Avsnitt 5

Allmänna bestämmelser

Artikel 11

1. Tullförmånerna enligt denna förordning skall inte gälla för produkter som omfattas av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder enligt rådets förordning (EG) nr 384/96 [11] respektive rådets förordning (EG) nr 2026/97 [12] om åtgärdernas nivå har fastställts på grundval av en skademarginal som beräknats med utgångspunkt i importpriser vilka inte återspeglar tullförmånerna.

[11] EGT L 56, 6.3.1996, s. 1.

[12] EGT L 288, 21.10.1997, s. 1.

2. Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra ett tillkännagivande i vilket det anges på vilka produkter tullförmånerna inte är tillämpliga enligt punkt 1.

Artikel 12

1. Tullförmånerna enligt artiklarna 7 och 10 skall dras in för produkter från ett förmånsland vilka hör till en sektor som under tre år i följd uppfyllt något av följande kriterier:

a) Importen från förmånslandet av samtliga de av bilaga IV omfattade produkterna inom den berörda sektorn överstiger 25 % av importen av samma produkter från samtliga länder och territorier som anges i förteckningen i bilaga I.

b) Sektorns specialiseringsindex skall vara högre än det tröskelvärde som motsvarar förmånslandets utvecklingsindex enligt definitionen i bilaga II.

2. Punkt 1 skall inte gälla

- för förmånsländer vars utvecklingsindex är lägre än -2,

- om importen från ett förmånsland av samtliga de av bilaga IV omfattade produkterna inom den berörda sektorn inte överstiger 2 % av importen av samma produkter från samtliga länder och territorier som anges i förteckningen i bilaga I.

3. Om en sektor, för vilken tullförmånerna har dragits in enligt denna artikel eller motsvarande bestämmelser i en tidigare gällande förordning rörande gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner, under tre år i följd inte uppfyllt något av kraven i punkt 1, skall tullförmånerna återinföras.

4. Kommissionen skall, på grundval av senast tillgängliga uppgifter per den 1 september varje år, fastställa vilka sektorer som uppfyller villkoren enligt punkterna 1 och 3.

5. Kommissionen skall underrätta förmånsländerna om vilka sektorer som under det senaste år för vilket uppgifter finns tillgängliga uppfyllt villkoren enligt punkt 1.

6. Före utgången av varje år skall kommissionen besluta, i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 37, att dra in tullförmånerna för sektorer som uppfyller villkoret i punkt 1 och att återinföra tullförmånerna för sektorer som uppfyller villkoret i punkt 3.

7. Ett beslut enligt punkt 6 skall träda i kraft den 1 januari det andra året efter det år då det fattades.

8. Kommissionen skall underrätta det berörda förmånslandet om ett beslut enligt punkt 6 och om när beslutet träder i kraft.

Artikel 13

1. Om satsen för en värdetull som nedsatts i enlighet med bestämmelserna i denna avdelning är högst 1 %, skall fullständig tullbefrielse tillämpas.

2. Om en specifik tull som nedsatts i enlighet med bestämmelserna i denna avdelning uppgår till högst 2 euro för varje belopp som beräknas i euro, skall fullständig tullbefrielse tillämpas.

3. Om inte annat följer av punkterna 1 och 2 skall den slutgiltiga förmånstullsatsen, beräknad i enlighet med denna förordning, avrundas nedåt till en decimal.

AVDELNING III

Särskilda stimulansordningar

Avsnitt 1

Särskild stimulansordning till skydd för arbetstagares rättigheter

Artikel 14

1. Tullförmånerna enligt artikel 8.1 skall tillämpas på import av produkter med ursprung i ett land som enligt bilaga I omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter eller som, genom ett beslut enligt artikel 18, senare har beviljats rätt att för den berörda sektorn omfattas av ordningen, förutsatt att produkterna åtföljs av ett intyg enligt artikel 19.

2. Rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter får beviljas länder som med sin nationella lagstiftning innehållsmässigt införlivat normerna i de ILO-konventioner som det hänvisas till i ILO:s deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet och faktiskt tillämpar lagstiftningen.

Artikel 15

1. Rätt att omfattas av den särskilda stiumlansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter skall beviljas under följande förutsättningar:

- En ansökan om att få omfattas skall ha ingivits av ett land eller territorium som är uppfört i förteckningen i bilaga I.

- Prövningen av ansökan skall utvisa att det ansökande landet uppfyller villkoret i artikel 14.2.

- Det ansökande landet skall ha åtagit sig att följa upp tillämpningen av den särskilda stimulansordningen och att tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs.

- Det ansökande landet skall ha träffat den överenskommelse som avses i artikel 17.

2. Det ansökande landet skall inge sin ansökan till kommissionen skriftligen och lämna uttömmande uppgifter om

- den nationella lagstiftning som avses i artikel 14.2 och de åtgärder som vidtagits för att genomföra den och följa upp dess tillämpning,

- eventuella sektorer inom vilka lagstiftningen i fråga inte tillämpas.

3. Den fullständiga officiella texten till den lagstiftning som avses i artikel 14.2 och till tillämpningsföreskrifterna till den skall bifogas ansökan.

4. Om den lagstiftning som avses i artikel 14.2 endast tillämpas inom vissa sektorer, får ett land ansöka om att få omfattas av den särskilda stimulansordningen endast för de sektorer inom vilka den tillämpas.

Artikel 16

1. Om det inkommer en ansökan till kommissionen tillsammans med de uppgifter som avses i artikel 15.2, skall kommissionen offentliggöra ett tillkännagivande om detta i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Det skall i tillkännagivandet anges att upplysningar som är av betydelse för bedömningen av ansökan kan lämnas till kommissionen, och det skall också anges under vilken tid berörda parter får lämna skriftliga synpunkter.

2. Kommissionen skall pröva ansökan och får ställa de frågor till det ansökande landet som den anser vara av betydelse för prövningen.

3. Kommissionen skall inhämta alla uppgifter som den anser nödvändiga och får vända sig till det ansökande landet och till varje fysisk eller juridisk person för att kontrollera de uppgifter som inkommit.

4. Prövningen av en ansökan bör slutföras inom ett år efter den dag då ansökan inkom. Kommissionen får, sedan den informerat kommittén, förlänga prövningstiden.

5. Kommissionen skall överlämna resultatet av sin prövning till kommittén.

Artikel 17

I samband med prövningen av ansökan skall kommissionen, efter överenskommelse med det ansökande landet, fastställa

a) vilka myndigheter i det ansökande landet som skall ansvara för det administrativa samarbetet,

b) vilka myndigheter i det ansökande landet som skall ansvara för utfärdande av det intyg som avses i artikel 19.

Artikel 18

1. Kommissionen skall, i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 37, besluta huruvida det ansökande landet skall få omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter.

2. Om ansökan gjorts enligt artikel 15.4 eller om det vid prövningen enligt artikel 16 framkommer att den lagstiftning som avses i artikel 14.2 inte tillämpas inom vissa sektorer, kan rätten att omfattas av den särskilda ordningen beviljas endast för de sektorer inom vilka den tillämpas.

3. Kommissionen skall underrätta det ansökande landet om sitt beslut enligt punkt 1. Om landet beviljas rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen, skall det underrättas om när beslutet om detta träder i kraft.

4. Om det ansökande landet inte beviljas rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen eller om några sektorer undantas, skall kommissionen på landets begäran redovisa skälen till detta.

Artikel 19

1. Tullförmånerna enligt artikel 8.1 skall gälla, förutsatt att de berörda produkterna åtföljs av ett intyg utfärdat av de myndigheter som avses i artikel 17 b, vilket styrker att produkterna har tillverkats i landet i fråga under förhållanden som är förenliga med den lagstiftning som avses i artikel 14.2. Intyget skall bestyrkas genom den utfärdande myndighetens stämpel, i enlighet med kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93.

2. Det intyg som avses i punkt 1 skall ha påskriften

"ILO:s konventioner nr 29, nr 87, nr 98, nr 100, nr 105, nr 111, nr 138, nr 182 - Avdelning III i rådets förordning (EG) nr xxxx",

vilken skall införas i fält nr 4 i det ursprungscertifikat Formulär A eller den fakturadeklaration som avses i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93.

Artikel 20

1. Bestämmelserna om ursprungsintyg och om metoder för administrativt samarbete i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 skall för de berörda förmånsländerna äga motsvarande tillämplighet på det intyg som avses i artikel 19.

2. Kommissionen får, enligt det förfarande som avses i artikel 38, ompröva den icke uttömmande förteckningen över fall då grundade tvivel kan uppstå beträffande förenligheten med den särskilda stimulansordningen [13]. Om förteckningen ändras skall ändringen offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

[13] EGT C 321, 10.11.2000, s. 18.

3. Om det beträffande tullförmåner enligt artikel 8.1 sänds en andra skrivelse i syfte att göra en efterkontroll av ett ursprungscertifikat formulär A eller en fakturadeklaration enligt kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93, skall tullmyndigheterna i gemenskapen underrätta kommissionen, som omedelbart skall offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i vilket det anges att det finns grundade tvivel beträffande vissa produkter, producenter eller exportörer och i vilket tvivlen redovisas.

4. Om det har fastställts, i enlighet med det förfarande för efterkontroll av ett ursprungscertifikat Formulär A eller av en fakturadeklaration som föreskrivs i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93, att tullförmånerna enligt artikel 8.1 inte är tillämpliga på produkter från vissa producenter eller exportörer, skall tullmyndigheterna i gemenskapen underrätta kommissionen, som omedelbart skall offentliggöra ett tillkännagivande om detta i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Avsnitt 2

Särskild stimulansordning till skydd för miljön

Artikel 21

1. Tullförmånerna enligt artikel 8.3 skall tillämpas på import av produkter från tropisk skog, med ursprung i ett land som enligt bilaga I omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön eller som genom ett beslut i enlighet med artikel 23 senare har beviljats rätt att omfattas av den ordningen.

2. Rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön får beviljas länder som med sin nationella lagstiftning innehållsmässigt har införlivat internationellt erkända normer och riktlinjer för hållbar skogsförvaltning och faktiskt tillämpar lagstiftningen.

Artikel 22

1. Rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen enligt artikel 21 skall beviljas under följande förutsättningar:

- En ansökan om att få omfattas skall ha ingivits av ett land eller territorium som är uppfört i förteckningen i bilaga I.

- Prövningen av ansökan skall utvisa att det ansökande landet uppfyller villkoret i artikel 21.2.

- Det ansökande landet skall ha åtagit sig att upprätthålla den nationella lagstiftning som avses i artikel 21.2, följa upp tillämpningen av den särskilda stimulansordningen och tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs.

2. Det ansökande landet skall inge sin ansökan till kommissionen skriftligen och lämna uttömmande uppgifter om

- den nationella lagstiftning som avses i artikel 21.2 och de åtgärder som vidtagits för att genomföra den och för att följa upp dess tillämpning,

- det system för certifiering av skogsförvaltning som eventuellt tillämpas i landet.

3. Den fullständiga officiella texten till den lagstiftning som avses i artikel 21.2 och till tillämpningsföreskrifterna till den skall bifogas ansökan.

4. Kommissionen skall behandla ansökningar enligt punkt 2 i enlighet med bestämmelserna i artikel 16.

Artikel 23

1. Kommissionen skall, i enlighet med förfarande som nämns i artikel 37, besluta huruvida det ansökande landet skall få omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön.

2. Kommissionen skall underrätta det ansökande landet om sitt beslut enligt punkt 1. Om landet beviljas rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen skall det underrättas om när beslutet om detta träder i kraft.

3. Om det ansökande landet inte beviljas rätt att omfattas av den särskilda stimulansordningen skall kommissionen på landets begäran redovisa skälen till detta.

Artikel 24

1. Om det tillämpas ett tillförlitligt system för certifiering av skogsförvaltning i ett land som omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön, skall produkter som omfattas av tullförmånerna enligt artikel 8.3 åtföljas av det märke eller intyg som används inom ramen för det systemet för att bekräfta att produkterna härrör från hållbart förvaltad skog.

2. Tullförmånerna enligt artikel 8.3 skall gälla, under förutsättning att det ursprungscertifikat Formulär A eller den fakturadeklaration som avses i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 har följande påskrift:

"Miljöklausul - avdelning III i förordning (EG) nr xxxx".

AVDELNING IV

Avbrytande av tillämpningen av tullförmåner

Avsnitt 1

Tillfälligt upphävande

Artikel 25

1. Tillämpningen av förmånsordningarna enligt denna förordning får tillfälligt upphävas avseende samtliga eller vissa produkter med ursprung i ett förmånsland på följande grunder:

a) Vid tillämpning av någon form av slaveri eller tvångsarbete enligt definitionen i Genèvekonventionerna av den 25 september 1926 och den 7 september 1956 och i Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner nr 29 och nr 105.

b) Vid allvarlig och systematisk kränkning av föreningsfriheten, den kollektiva förhandlingsrätten eller principen om icke-diskriminering vid anställning och i yrkeslivet samt vid utnyttjande av barnarbete, enligt definitionerna i de relevanta ILO-konventionerna.

c) Vid export av varor som tillverkats av fångar.

d) Vid brister i tullkontrollen vid export eller transitering av narkotika (olagliga ämnen eller prekursorer) eller vid underlåtenhet att efterleva internationella konventioner om penningtvätt.

e) Vid bedrägeri, oegentligheter eller systematisk underlåtenhet att efterleva, eller sörja för efterlevnaden av, reglerna om produkters ursprung och bevis om ursprung eller vid systematisk underlåtenhet att tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för genomförande och kontroll av att förmånsordningarna enligt artikel 1.2 respekteras.

f) Vid fall av illojala handelsmetoder, inbegripet sådana metoder som är förbjudna eller kan bli föremål för åtgärder enligt WTO-avtalen, förutsatt att det föreligger ett fastställande härom från det berörda WTO-organets sida.

g) Vid överträdelse av de mål som fastställs i internationella konventioner om bevarande och förvaltning av fiskeresurser, exempelvis Nordvästatlantiska fiskeriorganisationen (NAFO), Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC), Internationella kommissionen för bevarande av tonfiskbestånden i Atlanten (ICCAT) och Nordatlantiska laxorganisationen (NASCO).

h) Vid omfattande skadeverkan på miljön som härrör från tillverkning av produkter som omfattas av dessa ordningar.

2. Inom ramen för det administrativa samarbete som avses i punkt 1 e skall ett förmånsland bland annat

a) till kommissionen överlämna och uppdatera de uppgifter som krävs för tillämpning av ursprungsreglerna och kontroll av deras efterlevnad,

b) biträda gemenskapen genom att på begäran av en medlemsstats tullmyndigheter utföra efterkontroll av ursprungsintyg samt inom den angivna fristen delge kommissionen resultatet av denna kontroll,

c) biträda gemenskapen genom att medge att kommissionen, i samordning och nära samarbete med medlemsstatens behöriga myndigheter, genomför gemenskapsuppdrag i landet som innefattar administrativt samarbete och undersökningssamarbete och som syftar till att kontrollera handlingars äkthet eller riktigheten hos uppgifter som är av betydelse för beviljandet av rätten att omfattas av de ordningar som nämns i artikel 1.2,

d) företa eller låta företa lämpliga undersökningar i syfte att fastställa eller förhindra kringgående av ursprungsreglerna,

e) efterleva eller sörja för efterlevnaden av ursprungsreglerna när det gäller regional kumulation, om landet omfattas av dessa regler.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 får tillämpningen av de särskilda stimulansordningarna enligt avdelning III tillfälligt upphävas för samtliga eller vissa av de produkter som omfattas av ordningarna och som har ursprung i ett förmånsland, på någon av följande grunder:

a) Den nationella lagstiftningen innefattar inte längre de normer som avses i artikel 14.2 eller artikel 21.2 eller tillämpas inte i praktiken.

b) Det åtagande som avses i artikel 15.1 respektive artikel 22.1 fullgörs inte.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11 får tillämpningen av förmånsordningarna enligt denna förordning inte upphävas enligt punkt 1 f för produkter som omfattas av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder enligt rådets förordning (EG) nr 384/96 respektive rådets förordning (EG) nr 2026/97, på de grunder som motiverat dessa åtgärder.

Artikel 26

1. Kommissionen skall lämna medlemsstaterna alla relevanta upplysningar som kan motivera ett tillfälligt upphävande.

2. Samråd skall äga rum i kommittén inom femton dagar från den dag då upplysningarna enligt punkt 1 överlämnades eller från den dag då en medlemsstat begärt samråd.

Artikel 27

1. Kommissionen får, för samtliga eller för vissa produkter med ursprung i ett förmånsland, avbryta tillämpningen av förmånsordningarna enligt denna förordning.

a) om den anser att det finns tillräcklig bevisning för att ett tillfälligt upphävande är motiverat på de grunder som nämns i artikel 25.1 e,

b) om importen inom ramen för dessa ordningar i betydande omfattning överstiger landets produktions- och exportkapacitet.

2. Innan kommissionen fattar ett beslut enligt punkt 1 skall den underrätta kommittén och det berörda förmånslandet.

3. Kommissionen skall offentliggöra ett beslut enligt punkt 1 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och ange skälen till beslutet.

4. En medlemsstat får inom tio dagar hänskjuta ett beslut som fattats enligt punkt 1 till rådet. Rådet får inom trettio dagar fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

5. Perioden för avbrytande skall vara begränsad till tre månader och får förlängas en gång. Förlängningen skall beslutas enligt det förfarande som avses i artikel 38.

Artikel 28

1. Om kommissionen, efter samråd enligt artikel 26.2, finner att det finns tillräckliga skäl för en undersökning, får den, i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 38, besluta att inleda undersökningen.

2. Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning tillkännage att en undersökning inletts och underrätta det berörda förmånslandet. Tillkännagivandet skall innehålla en sammanfattning av den information som erhållits samt uppgift om att eventuella upplysningar som är av betydelse i ärendet kan lämnas till kommissionen. Den tid inom vilken berörda parter kan lämna skriftliga synpunkter skall också anges.

3. Kommissionen skall se till att det berörda förmånslandet får alla möjligheter att samarbeta i undersökningen.

4. Kommissionen skall inhämta alla uppgifter som den anser nödvändiga och får vända sig till det ansökande landet och till ekonomiska aktörer för att kontrollera inkomna uppgifter.

5. Kommissionen får biträdas av tjänstemän från den medlemsstat på vars territorium kontroller kan komma att utföras, om medlemsstaten uttryckt önskemål om det.

6. Om de uppgifter som kommissionen begär inte tillhandahålls inom rimlig tid eller om undersökningen väsentligen försvåras, får slutsatser dras på grundval av tillgängliga uppgifter.

7. Undersökningen bör slutföras inom ett år. Kommissionen får förlänga undersökningsperioden enligt det förfarande som avses i artikel 38.

Artikel 29

1. Kommissionen skall överlämna resultaten av sin undersökning till kommittén.

2. Om kommissionen anser att undersökningsresultaten inte motiverar ett tillfälligt upphävande skall den avsluta undersökningen i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 38. Kommissionen skall i så fall offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i vilket det anges att undersökningen har avslutats och i vilket de viktigaste slutsatserna redovisas.

3. Om kommissionen anser att ett tillfälligt upphävande är nödvändigt skall den överlämna ett förslag om detta till rådet, som skall fatta sitt beslut inom trettio dagar med kvalificerad majoritet.

Avsnitt 2

Skyddsklausul

Artikel 30

1. Om en produkt med ursprung i ett förmånsland importeras på villkor som orsakar eller riskerar att orsaka allvarliga svårigheter för en producent i gemenskapen av en likadan eller en direkt konkurrerande produkt, kan på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens initiativ tullarna enligt Gemensamma tulltaxan när som helst återinföras för den produkten.

2. Kommissionen skall fatta ett beslut inom trettio dagar efter samråd med kommittén.

3. Varje medlemsstat får inom tio dagar hänskjuta kommissionens beslut till rådet. Rådet får inom trettio dagar fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

4. Kommissionen skall underrätta det berörda förmånslandet om ett beslut enligt punkt 1 innan beslutet träder i kraft.

5. Om åtgärder måste vidtas omedelbart på grund av exceptionella omständigheter som omöjliggör en anmälan eller en undersökning, får kommissionen, efter att ha underrättat kommittén, vidta alla förebyggande åtgärder som är absolut nödvändiga och som uppfyller villkoren i punkt 1.

Artikel 31

1. Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning tillkännage att en undersökning har inletts. Tillkännagivandet skall innehålla en sammanfattning av den information som erhållits samt uppgift om att eventuella upplysningar som är av betydelse i ärendet bör lämnas till kommissionen. Den tid inom vilken berörda parter kan lämna skriftliga synpunkter skall också anges.

2. Vid undersökningen av om det föreligger allvarliga svårigheter skall kommissionen, i den mån uppgifter är tillgängliga, bland annat beakta följande faktorer:

- Minskning av gemenskapsproducenternas marknadsandel.

- Minskning av deras produktion.

- Ökning av deras lager.

- Nedläggningar av deras produktionskapacitet.

- Konkurser.

- Låg lönsamhet.

- Lågt kapacitetsutnyttjande.

- Sysselsättning.

- Priser.

Artikel 32

1. Om importen av produkter som omfattas av bilaga I till fördraget orsakar eller riskerar att orsaka allvarliga störningar på gemenskapens marknader eller av regleringsmekanismerna för dessa marknader, får kommissionen, sedan den underrättat förvaltningskommittén för den berörda gemensamma organisationen av marknaden, avbryta tillämpningen av förmånsordningarna för de berörda produkternas del.

2. Varje medlemsstat får inom tio dagar hänskjuta kommissionens beslut till rådet. Rådet får inom trettio dagar fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

3. Kommissionen skall underrätta det berörda förmånslandet om ett beslut enligt punkt 1 innan beslutet träder i kraft.

Artikel 33

Inget i denna avdelning skall påverka tillämpningen av de skyddsklausuler som antagits som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med artikel 37 i fördraget eller som en del av den gemensamma handelspolitiken i enlighet med artikel 133 i fördraget, eller av andra skyddsklausuler som eventuellt kan vara tillämpliga.

AVDELNING V

Procedurbestämmelser

Artikel 34

1. Om det blir nödvändigt att ändra bilagorna till denna förordning på grund av ändringar av Kombinerade nomenklaturen eller av länders eller territoriers internationella status, skall ändringen antas i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 38.

2. Om import av produkter med ursprung i ett förmånsland omfattas av en förmånsbehandling som är likvärdig eller bättre än den som erbjuds inom ramen för förmånsordningarna enligt denna förordning, får förmånslandet uteslutas från bilaga I och tullförmånerna enligt denna förordning dras in för de berörda sektorerna i enlighet med det förfarande som nämns i artikel 37.

Artikel 35

1. Medlemsstaterna skall inom sex veckor efter varje kvartalsslut överlämna statistik till Europeiska gemenskapernas statistikkontor över de produkter som under det gångna kvartalet övergått till fri omsättning med åtnjutande av tullförmåner enligt denna förordning. Uppgifterna skall lämnas genom hänvisning till nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nummer) och i förekommande fall nummer i Europeiska gemenskapens integrerade tulltariff (TARIC-nummer) och skall per ursprungsland ange värde, kvantitet och de ytterligare enheter som eventuellt krävs enligt definitionerna i rådets förordning (EG) nr 1172/95 [14] och kommissionens förordning (EG) nr 1917/2000 [15].

[14] EGT L 118, 25.5.1995, s. 10.

[15] EGT L 229, 9.9.2000, s. 14.

2. Medlemsstaterna skall i enlighet med artikel 308d i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 på kommissionens begäran lämna detaljerade uppgifter till den om de produktkvantiteter som under de närmast föregående månaderna övergått till fri omsättning med åtnjutande av tullförmåner enligt denna förordning.

Artikel 36

1. Kommissionen skall vid tillämpningen av denna förordning biträdas av en kommitté för förvaltning av allmänna tullförmåner, som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. Kommittén får behandla varje fråga rörande tillämpningen av denna förordning som tas upp av kommissionen eller på en medlemsstats begäran.

3. Kommittén skall på grundval av en årlig rapport från kommissionen undersöka verkningarna av gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner. Rapporten skall omfatta alla de i artikel 1.2 nämnda förmånsordningarna.

Artikel 37

1. När det hänvisas till denna artikel skall det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas och bestämmelserna i artikel 7.3 i beslutet iakttas.

2. Den tid som avses i artikel 5 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 38

När det hänvisas till denna artikel skall det rådgivande förfarandet i artikel 3 i beslut 1999/468/EG tillämpas och bestämmelserna i artikel 7.3 i beslutet iakttas.

AVDELNING VI

Slutbestämmelser

Artikel 39

1. En ansökan som gäller avdelning III i denna förordning och som ingivits enligt bestämmelserna i en tidigare förordning rörande gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner skall, om det inte har fattats något beslut beträffande den innan den här förordningen träder i kraft, anses hänvisa till motsvarande bestämmelser i den här förordningen.

2. Rådets förordning (EG) nr 552/97 av den 24 mars 1997 [16] om tillfälligt upphävande av allmänna tullförmåner för Unionen Myanmar, i vilken det hänvisas till rådets förordningar (EG) nr 3281/94 [17] och (EG) nr 1256/96 [18], skall anses hänvisa till motsvarande bestämmelser i den här förordningen.

[16] EGT L 85, 27.3.1997, s. 8.

[17] EGT L 348, 31.12.1994, s. 1.

[18] EGT L 160, 29.6.1996, s. 1.

3. Denna förordning ersätter rådets förordning (EG) nr 416/2001 om ändring av förordning (EG) nr 2820/98 om tillämpning av en flerårig ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 juli 1999-31 december 2001 i syfte att utsträcka tullfriheten utan någon kvantitativ begränsning till produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna

Artikel 40

1. Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2002.

2. Den skall tillämpas till och med den 31 december 2004. Den tidpunkten skall inte gälla för den särskilda ordningen för de minst utvecklade länderna eller för andra bestämmelser i denna förordning i den mån de tillämpas i förbindelse med den ordningen.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I

Länder som omfattas av gemenskapens ordning med allmänna tullförmåner

A. OBEROENDE LÄNDER

Kolumn A: Landskod enligt den nomenklatur för länder och territorier som används för gemenskapens utrikeshandelsstatistik

Kolumn B: Landets namn

Kolumn C: Sektorer som inte omfattas för det berörda landet (artikel 7.6)

Kolumn D: Sektorer för vilka tullförmånerna har dragits in för det berörda förmånslandet (artikel 7.7)

Kolumn E: Länder som omfattas av den särskilda ordning för minst utvecklade länder som avses i artikel 9

Kolumn F: Länder som omfattas av den särskilda ordning för att bekämpa tillverkning av och handel med narkotika som avses i artikel 10

Kolumn G: Länder som omfattas av den särskilda ordningen till skydd för arbetstagares rättigheter (avdelning III avsnitt 1)

Kolumn H: Sektorer som för det berörda förmånslandet omfattas av dessa ordningar (artikel 8.1)

Kolumn I: Länder som omfattas av den särskilda ordningen till skydd för miljön (avdelning III avsnitt 2)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

B. LÄNDER OCH TERRITORIER

som lyder under eller administreras av eller vars yttre förbindelser helt eller delvis handhas av medlemsstater i gemenskapen eller av tredje land

>Plats för tabell>

BILAGA 2

1. Utvecklingsindex

Utvecklingsindex avser ett lands industriella utvecklingsnivå. Det jämför den nivån med Europeiska unionens nivå, med användande av följande formel:

{log[(Yi/POPi)/(Yue/POPue)]+log[Xi/Xue]}/2

där

Yi = står för förmånslandets bruttonationalprodukt

Yue = står för Europeiska unionens bruttonationalprodukt

POPi = står för det berörda landets folkmängd

POPue = står för Europeiska unionens folkmängd

Xi = står för värdet av det berörda landets export av bearbetade produkter

Xue = står för värdet av Europeiska unionens export av bearbetade produkter

2. Specialiseringsindex

Specialiseringsindex avser en sektors vikt i gemenskapens import från ett förmånsland. Det baseras på förhållandet mellan landets andel av importen från alla länder av alla produkter inom den berörda sektorn, vare sig de omfattas av förmåner eller inte, och dess andel av all import från alla länder.

3. Tröskelvärden

Utvecklingsindex Tröskelvärde för specialiseringsindex

= eller > - 1,00 100 %

< - 1,00 och = eller > - 1,23 150 %

< - 1,23 och = eller > - 1,70 500 %

< - 1,70 och = eller > - 2,00 700 %.

4. Statistiska källor

Uppgifter om inkomst och befolkning hämtas från World Development Report, uppgifter om export av bearbetade varor från UNCTAD:s Handbook of International Trade and Development Statistics och uppgifter om import till gemenskapen från COMEXT-statistiken.

BILAGA III

Sektorer som avses i artikel 6.2

>Plats för tabell>

BILAGA IV

Förteckning över produkter vilka ingår i de ordningar som avses i artikel 1.2

KN-nr: För enkelhetens skull är produkterna uppförda i förteckningen i grupper. I dessa grupper kan ingå produkter som är befriade eller tills vidare befriade från tullar enligt Gemensamma tulltaxan. I de fall vissa ordningar omfattar en grupp av produkter, medan andra omfattar endast vissa produkter i samma grupp, är dessa produkter även uppförda separat. I detta fall är enskilda produkter tillhörande en grupp av produkter som omfattas av vissa ordningar även angivna som tillhörande dessa ordningar.

Beskrivning: Trots bestämmelserna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall beskrivningen av produkter anses vara vägledande, eftersom tullförmånerna bestäms av KN-numren. I de fall ex KN-nummer anges, skall tullförmånerna bestämmas genom en sammantagen tillämpning av KN-numret och beskrivningen.

Kolumn G: Produkter som omfattas av den allmänna ordningen (artikel 7): IK = icke känslig produkt i den mening som avses i artikel 7.1; K = känslig produkt i den mening som avses i artikel 7.2. Produkter som varken klassificeras som känsliga eller icke känsliga omfattas inte av den allmänna ordningen.

Kolumn E: Produkter som omfattas av den särskilda stimulansordningen till skydd för miljön (artikel 8.3).

Kolumn D: Produkter som omfattas av den särskilda ordningen för att bekämpa narkotikatillverkning och narkotikahandel (artikel 10).

>Plats för tabell>

Finansieringsöversikt

Åtgärdens beteckning

Förslag till förordning om tillämpning av en ordning med allmänna tullförmåner under tiden 1 januari 2002-31 december 2004.

Rättslig grund

Artikel 133 i fördraget.

Beskrivning av åtgärden

Förordningar syftar till genomförande av Allmänna preferenssystemet under den sista fasen av tioårsperioden 1995-2004.

Budgetkonsekvenser

Förordningen medför inga utgifter som behöver tas upp i gemenskapens budget. Dess tillämpning kommer emellertid att leda till att gemenskapen går miste om tullintäkter. När den nuvarande förordningen utarbetades 1997 uppskattades det årliga bortfallet av tullintäkter till 1,6 miljarder euro för samtliga produkter som omfattas av det allmänna preferenssystemet (bara några år tidigare, 1994, uppgick det årliga intäktsbortfallet för enbart industriprodukter till 2,5 miljarder euro). Bortfallet av tullintäkter tenderar sedan några år tillbaka att minska.

Denna tendens beror för det första på att förmånerna "eroderas", dvs. försvinner successivt. Av de totalt ca 7 800 tulltaxenummer som omfattades av ordningen när den nuvarande förordningen trädde i kraft har handeln numera liberaliserats för ungefär 1 300. För många andra har mest gynnad nations-tullsatsen sänkts. Den nya förordningen kommer alltså att medföra ett lägre bortfall av tullintäkter än den nuvarande.

För det andra är det möjligt att den del av handeln som i och för sig omfattas av det allmänna preferenssystemet, men inte kan utnyttja det därför att den uteslutits från förmånerna genom s.k. gradering, kommer att öka. Den delen utgör för närvarande något mer än en tredjedel av den totala handel som omfattas av systemet. Enligt de senaste prognoserna kan denna del komma att utgöra så mycket som hälften, trots den tilltänkta stärkningen av reglerna. Detta skulle leda till att bortfallet av tullintäkter blir väsentligt mindre.

De minst utvecklade länderna beviljas numera genom en ny förordning tullfritt tillträde, utan kvantitativa begränsningar, för samtliga produkter med undantag av vapen. Den förmånsordningen införlivas enligt det förslag som läggs fram. Det betyder att förordningens budgetkonsekvenser också övertas. Dessa kommer emellertid att vara försumbara under hela perioden 2002-2004.

Vissa länder har vidare meddelat att de är intresserade av att omfattas av den särskilda ordningen till skydd för de sociala normerna. Den ytterligare förlust av tullintäkter som skulle blir resultatet om dessa länder fick rätt att omfattas av ordningen kommer emellertid inte att kullkasta tendensen till ett minskande totalt bortfall.