EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 12.04.1995 
KOM(95) 127 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
angående ett memorandum om 
Europeiska atomenergigemenskapens verksamheter i samband med artiklarna Hl och IV 
i fördraget om icke-spridning av kämvapen (NPT) inför 1995-års konferens om prövning 
och förlängning av icke>-spridningsavtalet 

1. När ministerrådet i juli 1994 antog den gemensamma åtgärden om förberedelse av 
1995-års konferens om prövning och förlängning av fördraget om icke-spridning av 
kämvapen (17 april - 12 maj 1995), konstaterade rådet i protokollet att "kommissionen 
kommer att stödja den åtgärd som avses i artikel 2 genom ett inlägg om Europeiska 
atomenergigemenskapens erfarenheter och dess medverkan till den fredliga användningen 
av kärnenergin". 
2. Detta memorandum utgör kommissionens ovan nämnda inlägg. Kommissionen 
överlämnar dokumentet till rådet och parlamentet för information. Dokumentet 
överlämnas även till konferensen om prövning och förlängning av fördraget om icke­
spridning av kämvapen. 
i ia. 
Memorandum om 
Europeiska atomenergigemenskapens verksamheter 
i samband med artiklarna III och IV i fördraget 
om icke-spridning av kärnvapen 
Dokument utarbetat 
av Europeiska gemenskapernas kommission 
inför 1995-års konferens om prövning och förlängning 
av fördraget om icke-spridning av kärnvapen 
\tr 
INNEHAïH L aajJMiKft^ifl 
BL Euratom: icke-spridning, mål och resultat 
A. Euratomfördragets syften 
B. Befogenhetsfördelningen enligt fördraget 
C. Försörjningsbyrån och bestämmelser om anskafi&iing och export av 
kärnmaterial 
D. Säkerhetskontroll i Euratom 
E. Sanktioner mot överträdelser och Europeiska gemenskapernas domstols roll 
F. Samarbete vad gäller civil användning av kärnteknologi 
G. Kärnsäkerhet och hälsoskydd 
HL NPT och Euratom: förverkligande av gemensamma mål 
A. Regionala och globala samarbetets gemensamma ansträngningar på 
kärnenergiområdet 
B. Samarbete med och stöd från Internationella atomenergiorganet. 
Förenlighet och ömsesidig användbarhet av regionala och globala 
säkerhetsklausuler 
C. Fredligt samarbete på kärnenergiområdet med icke­
medlemsländer 
Bilaga 1 Nuläge på kärnenergiområdet i Europeiska unionen 
Bilaga 2 TACIS/PHARË rapport - kärnsäkerhet 
L SAMM^ATENING 
1. Detta memorandum som är utarbetat av Europeiska gemenskapernas kommission på 
Europeiska atomenergigemenskapens vägnar inför 1995-års konferens om prövning och 
förlängning av icke-spridningsfördraget, beskriver grunddragen i Fördraget om 
upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (EAEC eller Euratom) som 
undertecknades 1957, dess betydelse för icke-spridningen av kämvapen och dess 
veiksamheter i samband med målen enligt aitiklama m och IV i NFT. Det utgör även 
ett bidrag till den antagna gemensamma åtgärd som antogs (grundad på artikel J.8 i 
avdelning V i Fördraget om Europeiska unionen om den gemensamma utrikes- och 
säkerhetspolitiken) av rådet i juli 1994,och där Europeiska unionen förordar en ovillkorlig 
och obegränsad förlängning av NPT under 1995. 
2. Euratom grundades 1958. I början av de gemensamma europeiska strävandena var 
inböides säkerhetsfrågor fortfarande mycket aktuella och bland dessa var kamkraftsfrågan 
högt rankad Huvudsyftet med Euratomfördraget var att skapa fömteättningar för att 
utveckla en fredlig och icke-militär användning av kärnenergin samtidigt som ett starkt 
och konkurrenskraftigt näringsliv utvecklades. Som ett nödvändigt led i denna utveckling 
förutsåg fördraget behovet av kontroll av användningen av kärnmaterial. Erfarenheterna 
med Euratom, där för närvarande två stater med kärnvapen och tretton utan ingår, 
bekräftar att varaktiga juridiska åtaganden och öppenhet i fråga om fredlig verksamhet 
på kärnenergiområdet är nyckelförutsättningarna för att utveckla ett djupt förtroende bland 
grannländerna. Fredlig samverkan på kämenergiområdet, som är en viktig pelare i det 
moderna näringslivet, grundas på denna öppenhet och på ett förutsägbart beteende på 
detta område. 
3. Euratom uppfyller dessa syften på två sätt som är förknippade med varandra. De talrika 
samarbetsformer för fredlig användning av kärnenergi, från gemenskapens nominella 
äganderätt till klyvbart material till gemensamma industriföretag eller relationer med 
tredje länder, främjar medlemsstatemas gemensamma intressen samtidigt som de bidrar 
till öppenhet mellan grannländer på kämenergiområdet. Systemet med säkerhetsklausuler, 
som har ett nära samarbete med Internationella atomenergiorganet, omfattar samtliga 
medlemsstaters civila kämbränslecykler. Associeringen och samarbetet mellan 
medlemsstaterna, deras regionala organisation (Euratom) och den internationella 
organisationen IAEA har visat prov på flexibilitet och anpassningsförmåga. 
4. Euratomfördraget gäller för obegränsad tid. Sedan medlemsstaterna i Europeiska 
unionen ingått regionala åtaganden om fredligt samarbete och öppenhet, har dessa 
åtaganden utsträckts till det internationella icke-spridningssystemet. Fyrtio år av 
erfarenheter av regionalt samarbete och tjugufem år av ansträngningar inom icke­
spridningsfrågor, harstäikt det enhälliga instämmandet med att ovillkoiiigt och obegränsat 
förlänga NPT under 1995. Som det enda internationella juridiska instrumentet för icke­
spridning av kärnvapen, uppfyller fördraget hos alla medlemmar i det internationella 
samfundet behovet att förebygga risken av kärnvapenspridning samtidigt som det 
uttrycker långsiktiga industriella och teknologiska åtaganden i fråga om fredlig 
användning av kärnenergin. 
BL EURATCM- IŒErSfRIDNING. MÅL OCH RESULTAT 
A Euratomföidragets mål 
1. Euratomfördraget undertecknades 1957 av de sex ursprungliga medlemsländerna i 
Europeiska gemenskaperna Från början var den europeiska integrationen ämnad att 
förhindra en ny våldsam konflikt i Europa och att främja medlemsstaternas ekonomiska 
välfärd Denna dubbla målsättning återfinns i Euratomfördraget och ger fördraget implicit 
en särskild tyngd när det gäller icke-spridning av kärnenergin. 
2. Trots att Euratomfördraget inte nämner icke-spridningen som sådan, kan man dock 
påstå att fördraget idag är ett instrument som främjar icke-spridningea Därtill kommer 
att fördraget förutser att samarbeta med tredje länder och internationella organisationer 
som ägnar sig åt den fredliga utvecklingen av kärnenergin. 
Vissa kapitel i fördraget innehåller bestämmelser som är särskilt viktiga för främjandet 
av icke-spridningen. Det handlar om kapitel 6 (försörjning), kapitel 7 (säkerhetskontroll) 
och kapitel 9 (den gemensamma marknaden för kärnenergi). Även andra kapitel, såsom 
kapitel 1, 5 och 10 samt artikel 199 om forskning, gemensamma företag och 
gemenskapens rätt att träffa internationella avtal, är relevanta i den mån de underbygger 
de åtgärder som omfattas av kapital 7, säkerhetskontroll, som är den del av 
Euratomfördraget som har tydligast samband med icke-spridningsmålet. 
B. Befogenheteföidelning enligt földraget 
1. Europeiska rådet ansvarar för att dra upp allmänna politiska riktlinjer. Rådet är det 
främsta lagstiftande organet enligt Euratomfördraget. Europeiska gemenskapernas 
kommission (nedan kallad "kommissionen") har initiativrätt till lagstiftning och ansvarar 
för den rätta tillämpningen av bestämmelserna. Europeiska gemeriskapernas domstol 
säkerställer att lagen följs vid tolkning och tillämpning av fördraget. Europaparlamentet 
är främst inblandat i godkännandet av Europeiska atomenergigemenskapens budget Det 
tar även emot rapporter och har rätt att begära information från kommissionen och rådet. 
2. Euratomfördraget omfattar inte utrikes- och säkerhetspolitiska frågor. Icke­
spridningsfrågor utanför Euratomfördragets räckvidd har behandlat inom ramen för 
Europeiska politiska samarbetet (EPS) som svarade för samarbetet mellan 
medlemsstaterna i utrikespolitiska frågor. Sedan ikraftträdandet av Fördraget om 
Europeiska unionen år 1993, behandlas dessa frågor som en del av den gemensamma 
utrikes- och säkerhetspolitiken som nu har ersatt EPS. 
C Försörjningsbyrån och bestämmelser om leverans och export av kämmaterial 
1. Ett viktigt arbetsområde för gemenskapen när det gäller civil användning av 
kärnenergin är kommissionens och försörjningsbyråns (ESA) ansvar för 
kämbransleföreörjriingen. Artikel 2d i Euratomfördraget fastställer att ett av gemenskapens 
mål är uppgiften att tillförsäkra förbrukarna en regelbunden och rättvis försörjning med 
kärnrnaterial. 
Dessa uppgifter utförs med hjälp av en gemensam politik för kärnbränsleförsörjning på 
grundval av principen om lika tillgång till resurserna, där ESA har optionsrätt till malmer, 
råmaterial och speciella klyvbara material som produceras inom gemenskapen, och 
ensamrätt att ingå avtal om leverans av malmer, råmaterial och speciella klyvbara material 
från länder såväl inom som utom gemenskapen. Kommissionens och E&As politik är att 
undvika ett överdrivet beroende av en enda försörjningskälla (diversifiering) och att säkra 
att gemenskapens kärnkraftsindustri behåller sin livskraft inom ramen för sunda 
affaïstrarisaktioner. Kommissionen kan lämna direktiv till ESA och har vetorätt mot dess 
beslut. 
2. För att vara rättsgiltiga skall avtal om köp av kärnmaterial (malmer, råmaterial och 
speciella klyvbara material) ingås med ESA. Detta innebär i praktiken att alla avtal om 
överlåtelse av äganderätten till råmaterial eller rätten att förbruka speciella klyvbara 
material, däribland avtal om lån och byte av material, kan förhandlas mellan leverantören 
och användaren, men måste underställas ESA för godkännande och undertecknande. I 
enlighet med artikel 75 i Euratomfördraget skall ESA underrättas om avtal som enbart 
innebär behandling av material (t.ex. omvandling, bearbetning). 
ESA skall kontrollera att avtalen är förenliga med Euratomfördragets bestämmelser och 
mål och med gemenskapens försörjningspolitik samt att de överensstämmer med 
Europeiska gemenskapernas internationella förpliktelser, exempelvis vad gäller avtalens 
bestämmelser i fråga om säkerhetsklausuler. Euratomkommissionens direktorat för 
kontroll av kärnämne underrättas om ESA:s medverkan till ett avtal (slutande av ett 
kontrakt eller mottagningsbekräftelse av en anmälan) och kan på så sätt kontrollera att 
de rmterialförflyttningar som inrapporteras genom förhandsanmälningar om import och 
export, även täcks av motsvarande avtal. 
I fråga om säkerhetsklausuler och icke-spridning,utgör dessa verksamheter av ESA ett 
viktigt tillskott till förvarningssystemet, eftersom avtalen normalt ingås i god tid innan 
niaterialförflyttningen fysiskt äger rum. 
3. Enligt artikel 59 i Euratomfördraget skall export av kärnmaterial producerat inom 
gemenskapen ges tillstånd genom beslut av kommissionen. Kommissionen får inte ge sitt 
tillstånd "om mottagarna av dessa leveranser inte lämnar fiill garanti till kommissionen 
för att gemenskapens allmänna intressen kommer att efterlevas eller om avtalsvillkoren 
strider mot målen" enligt Euratomfördraget. 
D. SAKERHCTSKOmn^OL IEVMTOM 
1. Enligt kapitel 7 i Euratomfördraget skall Europeiska kommissionen "försäkra sig om 
att inom medlemsstaternas territorier a) malmer, råmaterial och speciella klyvbara 
material, inte används för andra ändamål än de av förbrukarna uppgivna (dvs. fredliga), 
b) föreskrifterna om försörjning iakttas liksom alla särskilda kontrollförpliktelser, som 
gemenskapen har avtalat om med ett tredje land eller en internationell organisation." 
Därför har kommissionen utvecklat ett oberoende system för säkerhetskontroll med 
mycket stor räckvidd. 
Alla civila kärnämne på medlemsstaternas territorium skall underkastas Euratoms 
säkerhetskontroll. 
År 1994 innehöll de av Euratom kontrollerade lagren följande: 
* 242 500 ton uran (naturligt, låganrikat, förbrukat, torium och tungt vatten) 
* 12 ton höganrikat uran 
* 330 ton plutonium 
Detta kärnmaterial användes, bearbetades, hanterades eller lagrades i 
* 380 större kamanläggningar, däribland kärnkraftverk, anrikningsverk, 
anläggningar för framställning, återanvändning, omvandling eller lagring av 
kärnämne, 
* mer än 400 anläggningar som vanligtvis använder mindre mängder kärnmaterial, 
som transportföretag, mellanhänder, avfallshanterare och övriga. 
2. Utom för de anläggningar som sköts av kommissionen ligger ansvaret för det fysiska 
skyddet av kärnmaterial nästan helt hos medlemsstaterna. I fråga om säkerhetsklausuler 
tvingas emellertid medlemsstaterna underkasta sitt civila kärnmaterial Euratoms 
säkerhetskontroll. Uppgifter om verksamheter på kämenergiområdet lämnas direkt till 
Euratom av de som driver kärnanläggningar. 
Det huvudsakliga syftet med Euratoms säkerhetskontroller är som tidigare nämnts, att 
säkra att malmer, råmaterial och speciella klyvbara material inte används för andra 
ändamål än de avsedda De har därför större räckvidd än IAEA:s säkerhetskontroll. I de 
två medlemsstater som har kärnvapen tillämpas Euratoms säkerhetskontroll inte på 
material eller anläggningar eller delar därav som är avsedda för försvarsändamål. När det 
gäller kärnbränsle för civila ändamål galler Euratoms säkerhetskontroll dock för alla, vare 
sig medlemsstaten är en kamvapenmakt eller ej. 
3. För uppgiften att utföra säkerhetskontrollen av material och anläggningar enligt kapitel 
7 i fördraget, har kommissionen sedan 1958 använt en kår av Euratorninsrjektörer. Etessa 
har obegränsad tillgång till allt i den utsträckning som är nödvändig för att utföra 
säkerhetskontrollerna. Euratom har rätt att kräva in bokföringsuppgifter direkt från 
kamenergiföretagen, utan medlemsstatens kontroll, och har rätt att ge dessa företag 
instruktioner i fråga om säkerhetsklausuler. 
Insatsen i fråga om kontroll av kärnanläggningar kan uttryckas på följande sätt (i 
arbetsdagar per person): 
1989 
7417 1990 
7564 1991 
7757 1992 
7916 1993 
8418 1994 
(preliminärt) 
8778 
E. Sanktioner n^f nVfrtifrfr)ser och Europeiska gemenskapernas domstols roll 
1. Aktörerna skall underrätta kommissionen om anläggningens tekniska data och skall 
redovisa lagren. Om säkerhetsbetsämmelserna inte följs eller överträds kan kommissionen 
få tillstånd av Europeiska gemenskapemas domstol att med tvångsmedel se till att 
reglerna efterlevs. I fråga om kontroll och upprätthållande av reglerna har medlemsstaten 
rätt att kräva stöd från de nationella myndigheterna. Om det i andra fall fastställs att 
förpliktelserna i fråga om säkerhetsklausuler inte följs på ett tillfredsställande sätt, får 
kommissionen tillgripa sanktioner och antingen utfärda en varning, dra in vissa förmåner 
(såsom finansiellt eller tekniskt bistånd), ställa företaget under förvaltning av personer 
utsedda i samförstånd av kommissionen och de nationella myndigheterna eller återta 
klyvbara material. 
Om en medlemsstat inte samarbetar, far kommissionen väcka talan mot den berörda 
regeringen vid EG-domstolen. 
2. Även domstolen har vidsträckta befogenheter för att säkerställa att lagen följs. 
Domstolen får tolka fördragets bestämmelser och fastställa om bestämmelser är förenliga 
med fördraget. Kommissionen får väcka talan vid domstolen mot en medlemsstat som inte 
respekterar sina förpliktelser enligt fördraget. En medlemsstat kan väcka talan mot 
kommissionen om den anser att kommissionen inte uppfyller sina förpliktelser eller 
överskrider sina befogenheter. Slutligen får fysiska eller juridiska personer föra talan mot 
beslut som kränker deras rättigheter. 
F. Samarbete vad gäller civil användning av kärnteknologifotskmng 
1. Fördraget uppmuntrar forskrimgssamarbete mellan medlemsstater och med tredje land. 
Kommissionen skall ha till uppgift att främja och underlätta kamforskningen i 
medlemsstaterna samt att komplettera denna genom att genomföra gemenskapens 
forsknings- och utbildningsprogram. Kärnforskningsarbetet registreras och samordnas för 
att undvika dubbelarbete. Vidare tar kommissionen fram en lista över de områden inom 
kärriforskningen där ytterligare forskning behövs för att öka Unionens teknologiska 
kunskap i sin helhet. Kommissionen får lämna finansiellt och tekniskt bistånd till 
forskningsprojekt över sin reguljära budget. 
2. Gemensamma centret för forskning (JRC=Joint Research Centre) är ett i fördraget 
upprättat organ med uppgift att bedriva och främja vetenskapligt forskningsarbete 
däribland forskning inom kämvetenskapen. I det nyligen antagna rarnprogrammet för 
forskning och utveckling (1994-1998) kommer hälften av JRC:s budget på 
kämenergiområdet (254 miljoner ecu) att avsättas till säkerhetskontroll, inbegripet ett 
direktstöd till IAEA 
Den forskning som bedrivs inom JRC syftar till att i god tid erhålla resultat eller nya 
tekniker som är nödvändiga för att uppfylla förpliktelserna i fråga om säkerhetskontroll 
enligt Euratomfördraget och icke-spridningsavtalet. Det är särskilt angeläget att utveckla 
nya tekniker för att ta itu med nya utmaningar i fråga om utveckling av bränslecykeln och 
förstärkning av kontrollsystemen. 
7 
3. Gemenskapen antog år 1994 det fjärde ramprogrammet för FoU och 
Eiiratomprogi^ttnmet för perioden 1994-1998. 2,3 miljarder har avsatts för forskning och 
utveckling inom energiområdet (annan energi än kärnenergi, kärnsäkerhet och fusion). 
Inom kämenergiornrådet har fjärde Euratomprogrammet följande mål: 
- öka kunskaperna på specialområden ( reaktorsäkerheten, förvaltning av radionuklider 
med lång livslängd, risken för spridning av klyvbara ämnen...) 
- göra framsteg inom gemenskapens långsiktiga termonukleära program, dvs. gemensamt 
åstadkomma säkra och miljövänliga reaktorprototyper för att kunna bygga ekonomiskt 
livskraftiga elekricitetscentraler som fyller de potentiella användarnas behov. För perioden 
1994-1998 är huvudmålet att utarbeta ritningarna till den första experimentella 
termonukleära reaktorn HER (International Thermonuclear Exrjerimental Reactor). 
G Kärnsäkerhet och strålskydd 
1. Trots att kärnsäkerheten inte har något omedelbart samband med icke-
spridningsmålet, är den en viktig faktor för att öka ttovärdigheten av den fredliga 
användningen av kärnenergi i Europeiska unionen och i ett bredare perspektiv, särskilt 
mot bakgrund av olyckan i Tjernobyl. Under senare tid har det finansiella och tekniska 
biståndet för att öka säkerheten i kärnreaktorerna i f.d. Sovjetunionen och i Central- och 
Östeuropa, bekräftat att det förväntas att Europeiska unionen har en nyckelroll på detta 
område. 
All verksamhet på gemenskapsnivå i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd grundas på 
Euratomfördraget och i fråga om kärnsäkerhetens teknologiska aspekter samt hantering 
av radioaktivt avfall, på rådets resolutioner som antogs 1975, 1980 och 1992. 
Genom tillämpning av artikel 31 i fördraget har en strålskyddslagstiftning antagits. Utöver 
direktivet om grundläggande strålskyddsnormer, har åtta rättsakter antagits vad avser 
transport av radioaktivt material och avfall, kontamination av livsmedel, information till 
allmänheten, patientens hälsoskydd, hälsoskydd av utomstående personal och snabbt 
informationsutbyte i händelse av en kämenergiolycka. 
Enligt artikel 35 kontrollerar kommissionen funktionen och effektiviteten av 
medlemsstaternas anläggningar för kontroll av radioaktivitetsnivån i miljön. Årligen 
genomfiks i genomsnitt tre till fyra inspektioner. 
3. På förslag från kommissionen antog rådet den 19 december 1994 en resolution om en 
strategi för hantering av radioaktivt avfall. Resolutionen fastställer särskilt att varje 
medlemsstat ansvarar för en korrekt hantering av radioaktivt avfall rjroducerat på sitt 
territorium, men lämnar möjligheten öppen för samarbete mellan medlemsstater. 
4.1 fråga om säkerheten av kärnkraftsanläggningar, förpliktar en resolution i rådet från 
1992 medlemsstaterna och kommissionen att verka för en likvärdig tillfredsställande grad 
av skydd för hälsa och miljö i gemenskapen på högsta praktiska säkerhetsnivå och att 
bidra till ett internationellt godtagande av lika höga säerhetsnivåer. 1992-års resolution 
8 
rekommenderar ökat samarbete mellan gemenskapens säkerhetsmyndigheter och 
överföring av kunskap och erfarenheter till länderna i Central- och Östeuropa och f.d. 
Sovjetunionen. 
Medlemsstaternas huvudsakliga bekymmer är säkerheten av kamkraftsanläggrtingar och 
framtida förbättringar av säkerheten utifrån anläggningens skick. Det visar sig att olika 
nationella tillvägagångssätt vad gäller samma säkerhetsmål gynnar utvecklingen av 
säkerheten förutsatt att de nationella metoderna jämförs och att olikheterna identifieras 
för att möjliggöra förbättringar. 
ffl. NFT OCH EURATOM: Ff^VERKLfGANDE AV GEMENSAMMA MÅL 
A. Regionala och glohala samarbetets gemensamma ansträngningar på kämenergiområfiet 
1. Trots att Euratom inte grundades som en organisation för icke-spridning, har den idag 
blivit en regional organisation med syfte att främja fredlig samverkan på 
kämenergiområdet mellan medlemsstater och att underlätta medlemsstaternas uppfyllande 
av sina icke-sr^dningsmål och förpliktelser. Att den regionala organisationen och det 
världsomfattade systemet är nära förbundna med varandra erkänns i NPT-texten. 
Artikel IÏÏ.4 tillerkänner staterna rätten att associera sig för att ingå och sedan tillämpa 
säkerhetsavtal med IAEA, vilket de kärnvapenfria medlemsstaterna i Europeiska unionen 
gjorde i säkerhetsavtalet publicerat i INFCIRC/193. 
2. Euratom är den regionala organisationen med den längsta erfarenheten vars verksamhet 
är nära förbunden med icke-spridningsavtalets lydelse och mening, särskilt när det galler 
att sammanlänka ett regionalt och ett väldsomfattande säkerhetssystem och ett regionalt 
och ett världsomfattande samarbete för fredlig användning av kärnenergin. 
R Samarbete med och stöd från Internationella atomenenjoiganet Förenlighet och 
inböides användbarhet av regionala och globala säkerhefcldausnler. 
1. Förhållandet mellan Euratom och IAEA grundas på följande rättsakter: 
- 1975-års ramavtal om samarbete mellan Euratom och IAEA, 
- Säkerhetsavtalet mellan IAEA, Euratom och de kämvapenfria medleinsstaterna. Detta 
avtal (TNFCIRC/193) utformades efter NPT:s modellavtal i fråga om safeguards 
(INFORC/153), 
- Säkerhetsavtalet mellan Euratom, Förenade kungariket och IAEA (nNFORC/263), 
- Säkerhetsavtalet mellan Euratom, Frankrike och IAEA (INFCIRC/290). 
INFQRC/193 återger avtalet mellan IAEA och Euratom som ger IAEA möjligheten att 
tillämpa säkerhetsklausuler i Euratoms kämvapenfria länder och reglerar förhållandena 
mellan respektive säkerhetsmyndigheter. Det undertecknades år 1973 och trädde i kraft 
år 1977. Avtalet föreskriver att organet skall ta vederbörlig hänsyn till effektiviteten av 
gemenskapens säkerhetssystem. Det anslutande protokollet anger villkoren och formerna 
för samarbetet mellan Euratom och IAEA 
2. För att förstärka samarbetet mellan Euratom och IAEA och finna effektivare och 
kostnadsbesparande sätt att uppfylla sitt respektive ansvar fattade IAEA och 
kommissionen i april 1992 ett beslut om en ny rjartnerskapskontakt (NPA). Det nya 
gemensamma närmandet har följande syften: 
- att medge en nytolkning av vissa bestämmelser i INFCIRC/193; detta syftar bl.a på 
observationsprincipen, på rätten för varje organisation att bestämma vilka verksamheter 
som behöver utföras för att uppfylla safeguardmålen och på åtskiljandet av Euratoms och 
IAEA:s uppgifter, 
- att möjliggöra för IAEA, efter det att NPA är genomförd, att åstadkomma en minskning 
av antalet IAEA-kontroller hos de medlemmar av unionen som inte har kärnvapen. 
Genomförandet av NPA påbörjades år 1992 i fråga om lättvattenreaktorer och fabriker. 
Man hoppas kunna slutföra genomförandet av NPA till slutet av 1995. 
3. Strukturen för samarbetet med IAEA i fråga om safeguards kan saminanfattas på 
följande sätt: 
- Medverkan IAEA i Euratoms kontroller. Detta är en daglig arbetsuppgift. IAEA-
inspektörer deltar i ungefår 50 % av alla EuratomkontroUer. 
- Rapporter om förflyttningar och lager av kärnmaterial, i enlighet med bestämmelserna 
i avtalen om kontroll och medverkan i IAEA-systemet för global bokföring av 
transiteringar av kärnmaterial. 
- Möte mellan sambandkommittéer minst två gånger om året. 
- Förhandlingar om teknisk/juridiska dokument, så kallade anläggnings- eller 
installationstillägg. 
- Talrika kontakter och arbetsgrupper, medverkan i seminarier, gemensamma 
utbildningsaktiviteter. 
- Samarbete med IAEA för att utveckla, testa och tillämpa instrument, metoder och 
tekniker. 
- Utformning och genomförande av säkerhetssystem. På vissa områden, som stora 
anläggningar för plutoniumbearbetning, är Euratoms erfarenhet unik i fråga om 
utformning och tillämpning av säkerhetssystem. 
4. På initiativ av EG och dess medlemsstater har styrelsen för IAEA vid sitt sammanträde 
i februari 1993 givit tillstånd till sekretariatet att tillämpa förslaget om ett globalt 
rapporteringssystem vad gäller utförsel, införsel och framställning av källmaterial, av 
särskilt angiven utrustning och material annat än kärnmaterial som vanligtvis används i 
organets säkerhetssystem. I detta rapporteringssystem anmodas exrxaterande och 
importerande länder att frivilligt anmäla alla transfereringar av det nämnda materialet. 
10 
Hittills förfogade IAEA endast över information om transfereringar från NPT-länder till 
icke NPT-länder som inte har kärnvapen. Avsikten med det nya globala flödesschemat 
är att öka IAEAs kunskapsnivå och att göra det lättare att fastställa om det finns 
anledning att tillämpa safeguards i ett mottagarland som inte har kärnvapen och 
undertecknat icke-spridningsavtalet. Medlemsstaterna i Europeiska unionen deltar i det 
globala rapporteringssystemet och deras rapporter om kärnmaterial överlämnas genom 
Euratom (medan rapporter om utrustning överlämnas, direkt av medlemsstaterna). 
5. Ett formellt samarbets- och stödprogram mellan IEAE och kommissionen, på Euratoms 
vägnar, fastlades genom en skriftväxling som undertecknats den 7 maj 1981. Huvudsyftet 
med detta samarbete/stöd är att utbyta information med IAEA om tekniska erfarenheter 
som kommissionen införskaffat under många år, främst inom FoU-området och om hur 
dessa i praktiken utnyttjas av inspektörer i europeiska kärnanläggningar. På det hela taget 
resulterar detta utbyte av erfarenheter i 
- att tekniskt bistånd lämnas, tex. i fråga om analysmetoder för safeguards i 
återvinningsanläggningar, provtagningar i miljön och analyser av dessa, metoder för 
förelutning av behållare med utbränt kärnbränsle, avancerade övei^akningsmetoder, 
bokföring av kärnmaterial och global rapportering. 
- harmonisering av förfaranden och metoder som kan användas vid tillämpning av 
safeguards, särskilt för icke-destruktiv prövning, anskaffning av referensmaterial och 
tillämpning av återhållsamhets- och övervakningsmetoder, 
- utbildning av inspektörer inom områden för icke-förstörelseprövning, volymmätmetoder 
och kontroll av fysiska lager. 
Vidare begärde rådet att JRC skulle undersöka nya metoder för att förstärka de 
internationella kontroller som organet utför, bl.a. utveckling av högkärislighetarialyser av 
miljöprov. 
C Fredligt samarbete på Idfaneneigiområdet med icke-medlenisländer 
1. Avtal om externa relationer 
Bi av EAEC:s uppgifter enligt Euratomfördraget är att upprätta sådana förbindelser med 
andra länder och internationella organisationer som främjar framsteg i fråga om fredlig 
användning av kärnenergi. I detta syfte kan Euratom, inom ramen för sina befogenheter 
och jurisdiktion, ingå överenskommelser och avtal med ett tredje land, en internationell 
organisation eller en medborgare i ett tredje land. Icke-spridningsfrågor, safeguards, 
forskning, strålskydd, säkerhet och försörjning med kämutrustning och material är de 
viktigaste objekten för dessa avtal som utgör ramen för samarbetet med tredje land på 
kämenergiområdet. 
a. Det nuvarande samarbetsavtalet på kämenergiområdet mellan Euratom och Förenta 
staterna trädde i kraft år 1960 och var en bra utgångspunkt för ett intensivt samarbete på 
kämenergiområdet. Avtalet löper ut den 31 december 1995 och både Europeiska unionen 
11 
och Förenta staterna önskar förlänga det transatlantiska partnerskapet Avsikten är att det 
nya avtal som för närvarande förhandlas kommer att handla om politiska och icke-
spridningsvillkor, handel, industriellt och kommersiellt samarbete, forskning och 
utveckling, säkerhet på kärnenergiområdet och liknande aspekter. 
b. Euratom har ingått samarbetsavtal på kämenergiområdet med Australien år 1981 och 
Canada år 1959 (med påföljande ändringar). Parterna samråder regelbundet för att 
förstärka samarbetet. 
c. Euratom har undertecknat ett samarbetsavtal mellan gemenskaperna och Sovjetunionen 
år 1989.1 Väntan på slutandet av en specifik global överenskommelse, bedrivs handeln 
med kärnmaterial mellan Europeiska unionen och Ryssland i enlighet med 
bestämmelserna i 1989-års samarbetsavtal. Efter det att partnerskaps- och samarbetsavtalet 
(undertecknat i Korfu i juni 1994) har ratificerats och trätt i kraft skall bestämmelserna 
i detta avtal, vilka i viss mån hänvisar till 1989-års samarbetsavtal, tillämpas på handel 
med kärnmaterial med Ryssland. Vidare har Euratom förhandlat samarbetsavtal med 
Ryska federationen i fråga om kärnsäkerhet och termonukleär reaktion 
d. Det intresse söm visas för att samarbeta med andra stater i fd. Sovjetunionen återfinns 
i de förslag kommissionen lämnat till rådet om förhandling av kärnavtal med Kazakstan, 
Kirgisistan, Tadjikistan, Ukraina och Uzbekistan. Vidare finns planer på samarbete med 
Ukraina och Kazakstan på det termonukleära området. 
e. Ett viktigt samarbete förekommer vidare på följande områden: 
- Termonukleär reaktion: ITER-avtalen mellan EuratonVUSA/Ryssland/Japan 
- Forskningavtalet om safeguards med Förenta statemas energidepartement. 
2. PHARE och TAC3S: två betydelsefulla E&biståndprogram under nittiotalet 
Europeiska kommissionen har tagit initiativet till vissa program, nämligen PHARE (för 
Central- och Östeuropa) och TAQS (för GOS-staterna), som ställer stora medel till 
förfogande för att undvika ytterligare försämring av och förbättra kärnsäkerheten i 
öststaternas kamkraftsanläggningar och för att medverka till att deras säkerhetsnormer 
kommer i nivå med västländemas. Inom TAQS är kärnsäkerheten en särskilt viktig del. 
Ett program har påbörjats i samarbete med de lokala myndigheter som ansvarar för 
kämkraftsanläggningar. Under de senaste tre åren har TAQS investerat mer än 300 
miljoner ecu i denna satsning. 
Bi rapport om Tacis/Phare/Kärnsäkerheten är bifogad i bilaga 2 till detta dokument. 
Internationella vetenskapliga och tekniska centret i Moskva grundades för att skapa 
arbetstillfållen inom fredlig användning för vetenskapsmän och tekniker i de nya 
självständiga staterna som tidigare arbetat med massförstörelsevapen. Centret som 
öppnades i mars 1994 grundades av Europeiska gemenskapen, Japan, Ryska federationen 
och Förenta staterna. EG:s bidrag till centret är ungefär 25 miljoner dollar. Sedan 
september 1994 godkändes har 76 projektförslag godkänts vilka tillsammans utgör ett 
12 
finansieringsåtagande om 40,8 miljoner dollar. Projekten kommer att ge arbete till mer 
än 4000 vetenskapsmän under ungefär tre år som till en tredjedel sysslar med 
kärnkraftsfrågor, andra är vetenskapliga projekt av allmänt intresse. 
3.Samarbete med GOS-staterna inom området för safeguards 
a. År 1992 enades medlemsstaterna i EU, Europaparlamentet och Europeiska 
kommissionen om att det omedelbart behövdes extra-insatser för att samarbeta med GOS-
republikerna och vid behov med andra östeuropeiska stater i fråga om safeguards. 
Samarbetet och stödet syftar bl.a. till följande: 
- Bidra till att höja nivån för bokförings- och kontrollsystemen i GOS-republikema till 
samma standard som i andra länder med betydande kärnprograrn, som tex. USA. 
- Bidra till att dessa system uppfyller IAEAs krav på enhetlighet i fråga om safeguard. 
- Bidra till icke-srjridning av kärnrnaterial och till att minimera riskerna för allmänheten 
på grund av illegal handel med kärnämne. 
b. Samarbetet påbörjades 1992 och följande resultat har redan uppnåtts: 
- Vissa samarbetsformer med GOS har utvecklats. Samarbetet med berörda myndigheter 
och aktörer har påbörjats och tagit mycket konkreta former. 
- Ett antal seminarier med stort deltagande av GOS, gemenskapens aktörer och 
kommissionens företrädare har organiserats. Experter och inspektörer från GOS har 
deltagit och kommer vidare att delta i Euratoms inspektionsövningar. 
- Man har kommit överens med berörda GOS-myndigheter om hur organisationen och 
arbetsprogrammen för projekten skall läggas upp. 
- Det rjraktiska icke-programbundna arbetet kommer att fortsätta för att medverka till att 
utforma, testa och tillämpa högkvalitativa bokföringssystem för kärnmaterial. 
13 
RÏTAHA I 
NULÄGET PÅ KÄRNEP^ERGICXVIRÅDEr 
I EUROPEISKA UNIONEN 
1. Kärnkrafh^ndustrin i Europeiska unionen är nu fullt utvecklad Den förfogar över sin 
en egen teknologi, täcker hela bränslecykeln och svarar för ungefår en tredjedel av 
elektricitetsproduktionen i de tolv medlemsstaterna (år 1994). 
Den 1 januari 1994 fanns det 131 kämreaktorer - som motsvarar 108 installerade Gwe, 
verksamma på EU-territoriet. Fem enheter som motsvar totalt 7 Gwe, var under 
uppbyggnad 
2. Inom EU är situationerna mycket olika Hälften av medlemsstaterna producerar 
elektricitet med kärnkraft, hälften inte. 
Fem stater har aldrig haft något kärnkraftsprogram (Danmark, Grekland, Irland, 
Luxemburg, Portugal). Italien, som startade ett program, har under senare år upphört 
med det, men fortsätter sin forskningspolitik. 
År 1994 var kärnenergins del i elproduktionen följande: 
Frankrike 75,3 % 
Belgien ....55,8 % 
Spanien. 35 % 
Tyskland 29,3 % 
Förenade kungariket ..25,8 % 
Nederländerna. 4,9 % 
(Källor: Eurostat) 
Finland 31 % 
Sverige 51 % 
3. Vad avser bränslecykeln täcka den europeiska kamenergiindustrin en viktig del av 
världsmarknaden på cykelns alla stadier. Bl.a. är den ledande på urjrjarbetnmgsområdet 
där avancerade metoder används för återvinning av återanvändbara ämnen och 
förpackning av kärnavfall. 
4. EU:s forskning inom kärnenergin är utmärkt och finansieras till stor del av 
Europeiska gemenskapen, både i fråga om dagens industriella förfaranden 
(reakorsäkerhet, hantering av radioaktivt avfall, strålskydd) och morgondagens 
teknologi (termonukleära reaktioner). 
5. Vad gäller sysselsättningen hade sektorn för kärnenergi år 1994 mer än 400 000 
arbetstillfållen inom Europeiska unionen. 
6. På grund av de politiska problem som uppstår i samband med användning av 
kärnenergi, är andelen av denna form av energi i EU:s behovstäckning 
kvantitetsmässigt begränsad till en tredjedel av den totala elproduktionen (Europeiska 
unionens utvidgning som nyligen ägde rum, har inte ändrat situationen nämnvärt). 
14 
Kärnenergins fortsatta användning beror från och med nu på utvecklingen av den 
allmänna opinionen i de olika medlemsstaterna. De politiska beslutsfattarna står 
således inför ett problem som är främst av kvalitativ art. 
Situationen i Europa, som är privilegierad jämfört med de flesta regionerna i världen, 
får inte överskugga de stora energi- och miljöproblem som världen mer och mer 
kommer att ställas inför i framtiden. Om kärnenergin utvecklas i ett stabilt och 
ansvarsfullt politiskt sammanhang kan den, på ett ekonomiskt sätt och utan att utarma 
planetens vikliga kolväteresurser, producera elektricitet i stora mängder. Detta kräver 
dock en fortsatt kontroll av de miljömässiga villkor som är förknippade med den 
sortens energi. 
Detta konstaterar kommissionen som i övrigt erkänner att vissa stater av politiska skäl 
avstår från att producera kärnenergi på sina territorier inom en förutsägbar framtid 
15 
BILAGA 
TACIS/PHARE RAPPORT - KÄRNSÄKERHET -
L_ ALLMÄN ÖVERSIKT 
Programmets övergripande mål är att förbättra säkerheten i kärnkraftverk och i andra 
anläggningar för behandling av kärnbränsle och kärnavfall för civila ändamål, att 
stärka regelverket och att främja regionalt samarbete i fråga om kärnsäkerhet mellan 
länder som använder kärnkraftverk som konstruerats i Sovjetunionen. 
Europeiska kommissionen har även ansvar för G-24:s koordinationsmekanism för 
kärnsäkerhetsbistånd till Central- och Östeuropa och f.d Sovjetunionen. Detta omfattar 
22 givarländer och 17 mottagarländer, ett bistånd på totalt 728 miljoner ecu och 659 
projekt. 
II. STÄLLNING FÖR GENOMFÖRANDE AV TACIS 
1991-års program 53 miljoner ecu 
1992-års program 80 miljoner ecu (varav 20 till ISTC) 
1993-års program 103 miljoner ecu (varav 15 till Nuclear Safety Account) 
1994-års program 91 miljoner ecu (inklusive åtgärdsplanen) 
Ufreotangar om konstruktionssäkerhet 
TACIS-programmet för år 1991 (53 miljoner ecu) omfattar 35 projekt som 
huvudsakligen består av specifika säkerhetsuttedningar (av specifika reaktorryper) eller 
av utbildningsprojekt. Resultaten av dessa utredningar kan extrapoleras till liknande 
typer av reaktorer. 
Under 1992-1994-års program fortsatte upphandling eller tilldelning av projekt om 
koristruktionssäkerhet, i huvudsak för att följa upp eller utvidga framgångsrika Tacis-
projekt som påbörjades 1991. Kompletterande utredningar avser särskilt WER 213 
och 1000, RBMK och snabba bridreaktorer. Exempel på detta är grundanalysen av 
WER 1000 och bistånd för att skapa ett centrum för underhåll och service. 
Lokalt bistånd 
Tacis 1992-1994-årsprogram koncentreras i stor utsträckning på lokalt bistånd, vilket 
anses vara det lämpligaste sättet att förbättra säkerheten enligt G-7 rekommendationer. 
Följande nio orter valdes ut för att få bistånd: 
-1 Ryssland: Smolensk, Sosnovy Bor, Kola, Kalinin, Balakovo och Belojarsk. 
-1 Ukraina: Rovno, Sydukraina och Saporosje (lades till i 1993-års program). 
Assistans till s^erhetsrnyndi^ietema 
Säkerhetsmyndigheterna i Europeiska unionen lämnar denna form av stöd och 
samarbetar med myndigheterna i Ryssland och Ukraina inom två projekt som är i gång 
16 
sedan december 1993. Ett detaljerat program har utarbetats som är vägledande för 
medverkan till utvecklingen av en stark juridisk och teknisk grund för de anvariga för 
nationell lagstiftning i fråga om licensavtal, utbildning, kontroller osv. Vidare har 
datautrustning ställts till mottagarnas förfogande och installerats i avsikt att förbättra 
infrastnikturen, inbegripet kontorsutrustning och förbindelser mellan huvud- och 
avdelningskontoren. Datorisering av infrastrukturen och telekommunikationsteknologi 
har erbjudits de regionala centra, kontrollcentra och kärnkraftverken. 
G-7/EU åtgärdsplan för Ukraina 
Som ett resultat av det europeiska toppmötet i Korfu har ett bidrag på 25 miljoner 
beviljats av Tacis för att genomföra G-7/EUs åtgärdsplan för Ukraina som syftar till 
att snabbt stänga Tjernobyl och färdigställa de tre nya WER 1000-reaktorer som är 
under uppbyggnad samt till att genomföra energireformer. (Under perioden 1994-1996 
avser EU att bevilja 100 miljoner ecu i bidrag från Tacisfonden). 
HL STÄLLNING FÖR GENOMFÖRANDET AV PHARE 
PHARE-programmet för kärnsäkerhet sattes i gång under budgetåret 1990/91 med 
samma målsättning som för TACIS-programmen. Totalt har 100 miljoner ecu fördelats 
under perioden 1990-94 för detta ändamål. Ett bidrag på ytterligare 5 miljoner ecu 
lämnades till NSA från Phare-budgeten för 1993. 
Phare 1990:1 två nationella program ingår kärnsäkerhetsprojekt. Det nationella 
programmet för Tjeckoslovakien och det nationella programmet för Polen. 
Phare 1991: Tjeckoslovakiens nationella program fortskred, däribland tre projekt för 
kärnkraftverket i Bohunice. Till Bulgarien anslogs 1,2 miljoner ecu från avdelningen 
energi för en utredning om avfallshantering. Eftersom kärnkraftverket i Koslodny var 
ett allvarligt problem för den internationella gemenskapen, vilket bekräftades av 
IAEAs inspektörer år 1991, sattes ett stort stödprogram i gång med bl.a lokal 
assistans, stöd till de anvariga för lagstiftningen och ett stort antal 
säkerhetsutredningar, det s.k. "sexrnånadersrffograrnmet". 
Phare 1992: fortsatt finansiellt stöd till kärnkraftverket i Koslodny och till 
kämsäkerhetsmynctigheterra i Bulgarien, Slovakien och Litauen. Projekt om 
avfallshantering och bränslecykler är under utarbetning, däribland en omfattande 
regional utredning om dessa problem 
Phare 1993: fortsatt stöd till de myndigheter som är ansvariga för lagstiftning, till 
lösningen av problem med bränslecykel och avfall, samt till en storskalig förbättring 
av den operativa och konstruktionsmässiga säkerheten av WER 440-213-
anläggningarna (Dukovany, Paks, Bohunice V2). I det bulgariska nationella 
programmet för 1993, ingår lokal assistans och stöd till säkerhetsmynctigheterna. Det 
litauiska nationella programmet för 1993 innefattar utvidgningen av 
verksamhetsområdet för en simulator i Ignalina. 5 miljoner ecu öronmärktes för 
kämsäkerhetsfonden. 
17 
Phare 1994: Det regionala säkerhetsprogrammet förfogar över 20 miljoner ecu. Det 
nationella programmet för Bulgarien förfogar över 5 miljoner ecu. 
IV, SIPQÅTGÄRDER 
« 
Den 9 december 1992 antog kommissionen ett "förslag till rådets beslut om ändring av 
beslut 77/279/Euratom i syfte att bemyndiga kommissionen att uppta Euratomlån för 
att bidra till finansieringen av förbättrad säkerhet och effektivitet i vissa tredje länders 
kärnkraftsbestånd". Detta förslag godkändes av Europaparlamentet den 20 januari 1994 
och antogs slutligt av rådet den 21 mars 1994. 
Enligt rådets beslut är kommissionen bemyndigad att uppta lån för att finansiera 
projekt som är avsedda att förbättra säkerheten och effektiviteten i kärnkraftverken i 
öststaterna (länderna i Central- och Östeuropa och GOS). För att vara berättigade skall 
projekten 
- antingen avse kärnkraftverk eller installationer för bränslecykeln, som är operativa 
eller under uppbyggnad, eller avse nedmontering av installationer vars mcjdemisering 
tekniskt eller ekonomiskt inte kan rättfärdigas, 
- ha erhållit alla tillstånd på nationell nivå som behövs, bl.a. tillstånd från 
säkerhetsmynctigheterna, 
- ha varit föremål för ett positivt yttrande från kommissionen på det tekniska och 
ekonomiska planet. 
"CONCERT' (Concertation on European regulatory Tasks) bildades 1991 av 
kommissionen för att utveckla samarbetet mellan säkeihetsmyndighetema i 
gemenskapen och Östeuropa Bland de områden som kom i fråga för gemensamma 
aktiviteter ingick informationsbyte om grunder för lagstiftning och förferanden, 
reglementeringsaspekter av tekniska och operativa problem samt bistånd i samband 
med de målsättningar och åtgärder som behövs för en nationell lagstiftning för 
kärnsäkerhet. Kommissionen inrättade i början av 1992 en "managementgrupp för 
bistånd i lagstiftningsfrågor" (RAMG), för att ge en konkret struktur till CONCERT, 
som består av de säkerhetsmyndigheter som är beredda att lämna stöd till sina 
motparter i Östeuropa och vars finansiering ingår i gemenskapens tekniska 
biståndprogram (PHARE och TACIS). 
Y, nW^nDSUTSIKTER 
Vad gäller säkerheten i kärnkraftverk kommer åtgärder om tekniskt bistånd och 
lagstiftriingsstöd att prioriteras. Pågående arbeten om teknisk harmonisering kommer 
att fortsätta, med tyngdpunkten på överföring av teknologi till grannländer. 
Vad galler samordningen av G-24 är det meningen att G-7s multinationella 
åtgärdsprogram ska utvidgas till att omfatta lagring av utbränt bränsle på 
reaktorplatserna. Samarbetet med IAEA/NEA/OECD och EBRD kommer att 
intensifieras. 
18 
ISSN 1024-4506 
KOM(95) 127 slutlig 
DOKUMENT 
SV 12 11 
Katalognummer : CB-CO-95-164-SV-C 
ISBN 92-77-87967-X 
Byrfin för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg