SV Europeiska unionens officiella tidning C 318/69

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Samarbete mellan det civila samhällets organisationer och lokala och regionala myndigheter vid integrationen av invandrare” (tilläggsyttrande)

2011/C 318/11

Föredragande: Luis Miguel PARIZA CASTAÑOS

Den 20 januari 2011 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 29 A i tillämpningsföreskrifterna att utarbeta ett tilläggsyttrande om

”Samarbete mellan det civila samhällets organisationer och lokala och regionala myndigheter vid integrationen av invandrare”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 27 juni 2011.

Vid sin 473:e plenarsession den 13–14 juli 2011 (sammanträdet den 13 juli 2011) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 119 röster för, 1 röst emot och 11 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Under de närmaste åren kommer vi att se en ökning av EU-medborgarnas interna rörlighet och invandringen av tredjelandsmedborgare till Europa. Dessa migrationsflöden kommer att öka den nationella, etniska, religiösa och kulturella mångfalden i EU (1). Den ökade rörligheten och invandringen kommer att innebära en utmaning på lokal och regional nivå. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén fördömer de åtgärder som nyligen vidtagits och som begränsar den fria rörligheten inom Schengenområdet. För att bidra till Europeiska rådets arbeten den 24 juni har kommittén utarbetat ett yttrande (2) i frågan.

1.2 En av de vägledande principerna i Europa 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla avser integrationen av invandrare. Kommittén framhåller att ekonomisk tillväxt och skapande av sysselsättning samt förbättringar på utbildningsområdet och av samhällsservicen underlättar integrationen.

1.3 Det är mycket viktigt att EU förfogar över en god gemensam lagstiftning för att säkerställa att invandringen hanteras i enlighet med öppna rättsliga förfaranden. Den gemensamma lagstiftningen bör baseras på respekten för Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna för att säkerställa att invandrarna kommer i åtnjutande av samma rättigheter och skyldigheter, samt likabehandling och icke-diskriminering på arbetsplatsen och i samhället.

1.4 Mot bakgrund av den ekonomiska och sociala krisen ökar intoleransen, främlingsfientligheten och rasismen runt om i Europa, även på vissa regeringars politiska dagordning. EU:s institutioner måste vara mycket aktiva när det gäller att bekämpa främlingsfientlighet och diskriminering av invandrare och synliga minoriteter, samt främja lika möjligheter, sammanhållning och social rörlighet. Medierna bör agera ansvarsfullt och pedagogiskt.

1.5 De lokala och regionala myndigheterna förfogar över politiska, rättsliga och budgetrelaterade instrument för att utveckla integrationspolitiken. Den nationella politiken är ofta inriktad på att kontrollera migrationsflödena, men den befinner sig mycket långt ifrån den lokala och regionala nivå där integrationens utmaningar måste hanteras. Politiken har utformats på många olika sätt. Den har varit proaktiv, preventiv, korrigerande eller reaktiv. De lokala myndigheterna har ändrat sin åsikt att integrationen skulle vara en problemfri och naturlig process som inte kräver några aktiva eller specifika åtgärder.

1.6 Integrationen är inte någon rättsakt utan snarare en komplex och långsiktig social process med flera dimensioner och många berörda aktörer, i synnerhet på lokal nivå. Den sociala integrationsprocessen äger rum inom samhällsstrukturerna och på olika områden med anknytning till människornas privatliv: familjen, bostadsområdet och staden, arbetsplatsen, skolan, utbildningsinstitutionerna, universiteten, föreningarna, de religiösa samfunden, idrottsklubbarna etc.

1.7 Den sociala integrationsprocessen bör baseras på ett regelverk som säkerställer att ”invandrare gradvis jämställs med resten av befolkningen, både när det gäller rättigheter och skyldigheter och även när det gäller tillgång till varor och tjänster och medborgarinflytande på lika villkor” (3). I den första av de gemensamma grundprinciperna för EU:s integrationspolitik (4) framhålls att ”integration är en dynamisk dubbelriktad process med ömsesidigt tillmötesgående mellan alla invandrare och invånare i medlemsstaterna” (5).

1.8 Politiken för integration och social delaktighet, som genomförs av de lokala och regionala myndigheterna, bör fokusera på flera olika områden (6): första mottagande, språkundervisning, lagar och sedvänjor, bostäder, hälsa, kamp mot fattigdom, kamp mot diskriminering, sysselsättnings- och utbildningspolitik, jämställdhet mellan könen, barns utbildning, familjepolitik, ungdomspolitik, hälso- och sjukvård, sociala tjänster och främjande av medborgarnas deltagande. Den offentliga sektorn bör anställa personer som avspeglar den etniska och kulturella mångfalden, och de offentliganställda bör få utbildning i interkulturella frågor. På lokal och regional nivå bör man främja dialogen och samarbetet mellan olika kulturer och religioner.

1.9 Det demokratiska styret baseras på principen att samtliga medlemmar i det politiska samhället ska kunna delta såväl direkt som indirekt i det politiska beslutsfattandet. För att integrationspolitiken ska nå goda resultat krävs ett aktivt samarbete mellan det civila samhället och de lokala och regionala myndigheterna vid utformningen, genomförandet och utvärderingen.

1.10 I ett demokratiskt samhälle ska samtliga personer som berörs av kollektiva beslut kunna påverka och delta i beslutsfattandet. Den demokratiska situationen i 2000-talets mångkulturella europeiska städer måste förbättras genom att de invånare vars rätt till politiskt deltagande är begränsad, dvs. tredjelandsmedborgarna, blir mer delaktiga (7).

1.11 EESK har begärt (8) att rätten till medborgarskap ska utsträckas till att även omfatta tredjelandsmedborgare som har permanent uppehållstillstånd i EU. Kommittén har även efterlyst mer flexibla naturaliseringsförfaranden.

1.12 EESK skulle kunna bidra till genomförandet av slutsatserna från Zaragozakonferensen med ett yttrande om indikatorer för ett aktivt medborgarskap.

1.13 Den 9:e gemensamma grundprincipen, ”invandrarnas medverkan i den demokratiska processen och i utformningen av integrationspolitik och integrationsåtgärder, särskilt på lokal nivå, som stöder deras integration”, har inte tillämpats i tillräcklig utsträckning i medlemsstaterna. I den tredje utgåvan av Mipex (9) (som innehåller integrationsindikatorer för 31 länder i Europa och Nordamerika) konstateras att de flesta invandrarna har små möjligheter att påverka den politik som berör dem.

1.14 EESK anser att man bör driva en proaktiv integrationspolitik med ett dubbelriktat fokus på både det mottagande samhället och invandrarna. Målet ska vara att skapa ett samhälle där alla invånare, oavsett ursprung, har samma rättigheter och skyldigheter och delar det demokratiska, öppna och mångkulturella samhällets värderingar.

1.15 I de europeiska städerna spelar det civila samhällets organisationer en mycket aktiv roll, och de arbetar för att förbättra den sociala samvaron och medborgarnas integration. Dessa organisationer utgör fantastiska sociala resurser som kan skapa integrerade samhällen på alla områden där de bedriver verksamheter. EESK föreslår att de lokala och regionala myndigheterna underlättar de civila samhällsorganisationernas verksamhet och främjar samråd med dessa samt deras medverkan genom offentliga öppna förfaranden. Man bör också se till att organisationerna erhåller tillräcklig finansiering. Finansieringssystemen får dock inte begränsa organisationernas oberoende ställning.

1.16 För att främja integrationen bör man förstärka styrningen med system där det civila samhället är delaktigt. Därför föreslår EESK en förstärkning av rollen hos de befintliga deltagande och rådgivande organen på lokal och regional nivå, och att nya forum och plattformar inrättas i de städer och regioner som saknar sådana, eftersom offentliga åtgärder har större möjligheter att nå resultat med hjälp av deltagandesystem.

1.17 EESK föreslår att myndigheterna i Europas städer och regioner skapar rådgivande nämnder, forum och plattformar, så att det civila samhället (invandrarorganisationer, organisationer som stöder invandrare, människorättsorganisationer, kvinnoorganisationer, arbetsmarknadens parter – fackförbund och företagarorganisationer – samt andra relevanta icke-statliga organisationer) kan delta och rådfrågas i frågor som rör integrationspolitiken. På kommunnivå kan deltagandestrukturerna anpassas efter de lokala särdragen och antingen vara mer stabila eller flexibla. De lokala och regionala myndigheterna bör satsa på att undanröja alla hinder som försvårar deltagandet.

1.18 EESK anser att Europeiska kommissionen i den nya agendan för integration bör betona vikten av den lokala och regionala nivån genom att främja samarbetet mellan de politiska myndigheterna och det civila samhällets organisationer. Integrationen är mest effektiv på lokal nivå och det är även där känslan av tillhörighet tar form. Socialt och politiskt deltagande är oumbärligt för att skapa denna känsla av tillhörighet.

1.19 Kommissionens meddelande bör innehålla ett förslag om inrättandet av strukturer för samråd med invandrare och det civila samhället på lokal nivå. Europeiska fonden för integration skulle kunna samarbeta med de lokala myndigheterna vid finansieringen av dessa samrådsstrukturer. Organisationernas oberoende ställning måste dock säkerställas.

1.20 Med tanke på den kommande halvtidsutvärderingen anser EESK att fonden bör öka sin budget och införa mer flexibla finansieringssystem med avseende på de lokala och regionala myndigheterna. Dessutom bör kommissionen åta sig att finansiera upp till 20 % av fondens medel i syfte att finansiera EU-åtgärder som ger ett betydande mervärde. Kommittén delar en lång rad invandrarorganisationers oro över att fonden endast finansierar projekt som läggs fram av större organisationer som kan säkra en hög grad av samfinansiering, medan små, lokala organisationer däremot inte erhåller någon finansiering.

2. Bakgrund och allmänna kommentarer

2.1 EESK har genom olika yttranden bidragit till EU:s antagande av en gemensam strategi för integrationspolitiken: den gemensamma agendan för integration, de gemensamma grundprinciperna, Europeiska fonden för integration, ministerkonferenserna, nätverket för nationella kontaktpunkter, handböckerna om integrationsfrågor, årsrapporterna, webbplatsen samt inrättandet av Europeiska integrationsforumet.

2.2 I och med Lissabonfördraget gavs Europeiska unionen en rättslig grund (artikel 79.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt) för att utarbeta åtgärder för att främja och stödja medlemsstaternas insatser för integration av tredjelandsmedborgare.

2.3 Under 2006 antog EESK ett yttrande på eget initiativ (10) för att bidra till utarbetandet av en gemenskapspolitik för integration utifrån ett lokalt och regionalt perspektiv. EESK framhöll att integrationspolitiken inte endast är medlemsstaternas exklusiva befogenhet utan att den även faller under de lokala och regionala myndigheternas behörighet.

2.4 God styrning krävs för att de offentliga myndigheterna ska kunna stödja denna samhällsprocess genom lämpliga politiska åtgärder. De lokala och regionala myndigheterna har genom sina befogenheter i de olika medlemsstaterna tillgång till politiska, rättsliga och ekonomiska instrument som bör användas på lämpligt sätt i integrationspolitiken. För att säkerställa programmens och åtgärdernas effektivitet och övergripande överensstämmelse bör de kompletteras, samordnas och utvärderas på de tre nivåerna (nationell, regional och lokal).

2.5 EESK vill framhäva att det organiserade civila samhället på regional och lokal nivå är engagerat och delaktigt i integrationspolitiken och kampen mot diskriminering: invandrarorganisationer och stödorganisationer för invandrare, fackförbund, företagsorganisationer, icke-statliga organisationer för mänskliga rättigheter och mot rasism, religiösa samfund, kvinno- och ungdomsorganisationer, grannföreningar, utbildnings-, kultur- och idrottsorganisationer etc.

2.6 EESK har tidigare framhållit att sysselsättningen är en grundläggande faktor i den sociala integrationsprocessen, ”eftersom arbete med anständiga villkor är avgörande för att invandrarna ska bli ekonomiskt oberoende samtidigt som det bidrar till sociala relationer och till att invandrarna och mottagarlandets samhälle får bättre kunskaper om varandra” (11).

2.7 Utbildning och fortbildning är en grundläggande förutsättning för integration och lika möjligheter. Företagens fortbildningssystem bör stärkas för att göra det lättare för invandrade arbetstagare att få sina yrkeskvalifikationer erkända. EU bör skapa mer flexibla system för erkännande av akademiska examina och yrkesutbildningar från invandrarnas ursprungsländer.

2.8 EESK har analyserat (11) det faktum att den sociala integrationen är mer problematisk när invandrarna vistas illegalt i landet. Kommittén har föreslagit att invandrare som uppehåller sig illegalt i ett land skulle kunna regulariseras genom en bedömning av varje enskilt fall, och att man ska ta hänsyn till i vilken utsträckning de har etablerat sig socialt och yrkesmässigt. Detta skulle kunna ske med utgångspunkt i Europeiska rådets åtagande inom ramen för den europeiska pakten om invandring och asyl (12). Regulariseringar från fall till fall skulle ske av humanitära eller ekonomiska skäl inom ramen för de nationella lagstiftningarna, och med särskild hänsyn till kvinnornas utsatta situation.

2.9 I artikel 19 i Europarådets reviderade europeiska sociala stadga (13) finns ett antal kriterier för integration av migrerande arbetstagare och deras familjer som EESK anser bör utgöra grunden för människors utveckling i städerna. Av de 47 länder som ingår i Europarådet har endast 30 ratificerat stadgan. Den innehåller bland annat ett omfattande system för grupptalan som fackförbund, företagare och civila organisationer kan använda sig av (endast 14 länder har ratificerat detta system).

2.10 Dessutom kommer medborgarna och representantorganisationerna att ha fler möjligheter att uttrycka sig och utbyta åsikter offentligt inom unionens samtliga verksamhetsområden i enlighet med artikel 11 i EU-fördraget. I ett yttrande på eget initiativ från 2010 välkomnade EESK denna bestämmelse som en historisk milstolpe i utvecklingen av ett medborgarnas Europa (14), genom horisontell och vertikal dialog samt Europeiska medborgarinitiativet. EESK ansåg det nödvändigt att införa representativitetskriterier (kvantitativa och kvalitativa) för de sammanslutningar som involveras i dialogen och föreslog att tredjelandsmedborgare som är permanent bosatta i EU skulle kunna omfattas av ovannämnda initiativ.

3. Europeiskt integrationsforum

3.1 På begäran av Europeiska kommissionen antog EESK år 2008 ett förberedande yttrande (15) som låg till grund för inrättandet av Europeiskt integrationsforum som sammanträder en gång i halvåret i EESK:s lokaler. Forumet har nu haft fem plenarsammanträden. Med detta yttrande bidrog EESK till det femte plenarsammanträdet i maj 2011, där man diskuterade de lokala och regionala myndigheternas betydelse för integrationen.

3.2 EU:s institutioner, olika sakkunniga och hundra företrädare för det civila samhällets organisationer (invandrarorganisationer, människorättsorganisationer, arbetsmarknadens parter och andra relevanta icke-statliga organisationer) deltar i forumet. Det konsulteras av EU:s institutioner, utbyter information och utarbetar rekommendationer för att främja integrationsfrågan på EU:s agenda, allt detta med hänsyn till god nationell praxis. Forumet biträds av en byrå med fyra medlemmar (kommissionen, EESK och två representanter för de berörda organisationerna). Till skillnad från kommissionens övriga system för samråd är forumet ett strukturerat, permanent och proaktivt språkrör för det civila samhället.

3.3 Kommittén åtog sig att aktivt delta i forumet och beslutade sig för att inrätta den permanenta studiegruppen för invandring och integration (IMI) vid SOC-sektionen. Den permanenta studiegruppen utarbetar yttranden, anordnar möten och deltar i forumets verksamheter.

3.4 I Stockholmsprogrammet (16) uppmanas även kommissionen att stödja medlemsstaternas åtgärder för att förbättra samråden och det civila samhällets deltagande med beaktande av integrationsbehoven inom olika politikområden. Europeiskt integrationsforum och den europeiska webbplatsen om integration bör i detta sammanhang spela en viktig roll.

3.5 I flera medlemsstater, och i vissa fall även på regional nivå, har man skapat rådgivande forum och plattformar där det civila samhällets organisationer deltar. Det är på lokal nivå som dessa former av rådgivning och det civila samhällets och invandrarorganisationernas deltagande når bäst resultat. De har mycket varierande utformning på grund av de europeiska ländernas olika förhållanden, sociala kulturer och politiska inriktningar.

3.6 Inför forumets fjärde möte bad EESK att Migration Policy Group skulle ta fram en rapport med en utvärdering av situationen för de nationella rådgivande organen på integrationsområdet (17). Det finns statliga rådgivande organ i elva länder (i Tyskland och Italien finns endast en rättslig ram, men fortfarande ingen institution; i Irland har en sådan nyligen inrättats). Femton länder har lokala rådgivningssystem. I tio länder finns regionala rådgivande nämnder (till exempel Tyskland och andra federala länder). I tre länder (Österrike, Frankrike och Grekland) finns lokala rådgivande organ, men inga på nationell nivå.

4. Ministerkonferensen i Zaragoza

4.1 EESK deltog vid anordnandet av den senaste ministerkonferensen om integration i Zaragoza (18) med två yttranden (19). För första gången deltog två representanter för forumet vid ministerkonferensen.

4.2 I slutsatserna från konferensen betonas behovet av att skapa en ny agenda för integration. Europeiska kommissionen håller på att slutföra arbetet med att utarbeta den nya agendan, för vilken EESK tog fram en informationsrapport (20).

4.3 I Zaragozadeklarationen framhålls att det civila samhället spelar en aktiv roll i integrationsprocessen och att man bör lansera ett pilotprojekt i syfte att utvärdera integrationspolitiken.

4.4 Medlemsstaterna, regionerna och de lokala myndigheterna bör förstärka de lokala integrationsinitiativen och metoderna för medborgardeltagande. Inrättandet av nätverk och diskussionskanaler mellan lokala och regionala myndigheter och det organiserade civila samhället kommer att uppmuntras.

4.5 De indikatorer som tas upp i deklarationen avser sysselsättning, utbildning och social integration och inbegriper även ett aktivt medborgarskap, eftersom invandrarnas aktiva deltagande i den demokratiska processen bidrar till deras integration och stärker känslan av tillhörighet.

4.6 EESK deltog i konferensen och framhöll att man utöver kvantitativa indikatorer borde ta fram kvalitativa indikatorer. EESK skulle dessutom kunna delta i genomförandet av slutsatserna från Zaragozakonferensen genom ett yttrande om indikatorer för ett aktivt medborgarskap.

5. Styrningen i städer

5.1 I inledningen till Europarådets stadga om lokalt självstyre (21) från 1985 betonas att medborgarnas rätt att delta i skötseln av de offentliga angelägenheterna är en av de demokratiska principer som delas av alla medlemsstater i Europarådet och att det är på lokal nivå som denna rätt kan utövas mest direkt.

5.2 Europarådets konvention nr 144 om utländska medborgares deltagande i samhällslivet på lokal nivå från 1992 (22) bekräftar att utländska medborgares deltagande främjar utvecklingen och välståndet i det lokala samhället. I konventionen åtar sig parterna att tillförsäkra de utländska medborgarna yttrandefrihet, mötesfrihet och föreningsfrihet, att främja rådgivande nämnder för de utländska medborgarnas representation på lokal nivå samt deras rätt att rösta vid lokala val. Konventionen har emellertid bara undertecknats av ett fåtal av Europarådets medlemsstater och kommittén uppmanar därför medlemsstaterna att ratificera den.

5.3 Europeiska stadgan om skydd för de mänskliga rättigheterna i städerna (23) som antogs år 2000 i St. Denis av fler än 70 europeiska städer, framhålls att staden utgör den politiska och sociala grunden för närdemokratin. Medborgarnas aktiva deltagande formar staden. De städer som undertecknat stadgan förbinder sig att erkänna rätten till deltagande i det lokala samhällslivet genom fria och demokratiska val av lokala företrädare utan att göra någon åtskillnad mellan utländska eller inhemska medborgare. I stadgan föreslås dessutom en utvidgning av rätten till aktiv och passiv rösträtt för människor som är bosatta i en stad sedan minst två år tillbaka. Med beaktande av begränsningarna i de nationella lagstiftningarna efterlyser man en förstärkning av den demokratiska processen genom att medborgarna och deras sammanslutningar medverkar i beslut som rör det lokala samhället (genom offentliga diskussioner, kommunala folkomröstningar, offentliga möten, offentliga insatser etc.).

5.4 Under 2003 antog medlemmarna i nätverket Eurocities, som består av 128 europeiska storstäder, ett bidrag till god styrning på området för integration av invandrare och mottagande av asylsökande (24). Eftersom stadgan utarbetats för och av städerna innehåller den allmänna principer om hur man ska ta sig an integrationsfrågan. Där framhålls att den lokala integrationspolitiken är som mest effektiv när den stöds av hela samhället.

5.5 Regionkommittén (ReK) har varit särskilt proaktiv på integrationsområdet genom att utarbeta olika yttranden (25) där man betonar att de lokala och regionala organen spelar en central roll vid utarbetandet, genomförandet, utvärderingen och övervakningen av integrationspolitiken och att man bör se dem som huvudansvariga för utvecklingen av integrationspolitiken (26). ReK betonar att de lokala och regionala myndigheterna måste spela en aktiv roll vid integrationen av invandrare och samarbetar med Europeiska kommissionen.

5.6 EESK antog ett yttrande på eget initiativ (27) riktat till det konvent som utarbetade det olycksdrabbade konstitutionsfördraget, där man efterlyste ett EU-medborgarskap till tredjelandsmedborgare som är varaktigt bosatta inom unionen. Kommittén föreslår att kommissionen och Europarlamentet antar nya initiativ så att varaktigt bosatta invandrare kan få medborgarskapsrättigheter, i synnerhet på lokal nivå.

5.7 I kommissionens andra handbok om integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på området (28) rekommenderas en satsning på social mobilisering och organisation, en strukturerad kommunikation och dialog samt en förstärkning av de lokala integrationsnätverken.

5.8 Initiativet ”smarta städer” (29) (smart cities) grundades 2007 som ett instrument för löpande utvärdering. I detta initiativ deltar 70 medelstora europeiska städer som skapar gemensamma strategier för hållbar utveckling på områdena ekonomi, människor, förvaltning, rörlighet, miljö och livskvalitet. En rad olika indikatorer kommer till användning. EESK föreslår att man tar hänsyn till förslagen i föreliggande yttrande när det gäller indikatorerna för människor och förvaltning.

5.9 Intercultural Cities (ICC) är ett gemensamt program (joint action) från Europarådet och Europeiska kommissionen som inrättades under Europeiska året för interkulturell dialog (2008). Syftet är att bidra till utvecklingen av en interkulturell integrationsmodell i mångkulturella stadsdelar. Med interkulturalitet menas främjande av politik och praxis som förstärker interaktionen med, förståelsen för och respekten mellan olika kulturer och etniska grupper.

5.10 I dokumentet om medborgarskap och deltagande i den interkulturella staden (30) analyseras genom ICC-programmet de metoder och förfaranden som städerna kan tillämpa för att öka den interkulturella dialogen och interaktionen. Dokumentet upprepar principerna i Europarådets konvention för utländska medborgares deltagande i samhällslivet på lokal nivå från 1992 och har en kreativ inriktning med mer flexibla samråd i informella sammanhang. Det erbjuder en kompletterande och värdefull utgångspunkt för de långsiktiga styrningsstrategier som stöder sig på de rådgivande organen.

5.11 För närvarande garanterar ett stort antal medlemsstater (helt eller delvis) utländska medborgares rösträtt: Belgien, Danmark, Estland, Finland, Grekland, Irland, Nederländerna, Malta, Portugal, Slovaken, Spanien, Sverige och Storbritannien. Emellertid är den utländska befolkningens aktiva deltagande begränsat och EESK anser därför att man bör främja offentliga åtgärder i samarbete med det civila samhället för att stimulera utländska medborgares deltagande.

5.12 Enligt Mipex III kan tredjelandsmedborgare i Europa ställa upp som kommunala valkandidater i 13 länder, rösta i kommunala val i 19 länder, rösta i regionala val i 7 länder och rösta i nationella val i 2 länder (Portugal och Storbritannien). Som redan nämnts finns det rådgivande organ på statlig nivå i 11 länder och på lokal nivå i 15 länder.

5.13 Genom uppgifterna i Mipex III kan man dra mycket viktiga slutsatser, inte bara om de länder som anordnar samråd med invandrarna, utan även om den faktiska utvecklingen av integrationspolitiken. De länder som förfogar över solida rådgivningsstrukturer är de som garanterar alla människor politiska rättigheter, stöder civila samhällen med invandrarbakgrund med tillräckliga ekonomiska medel, utökar rösträtten och rätten till fullvärdigt medborgarskap och anstränger sig för att se till att samtliga invånare deltar i rådgivningssystemen för sysselsättning, utbildning, hälsa och boende. Mipex framhåller att rådgivande organ inte kan ersätta rätten att rösta.

5.14 De starkaste rådgivande nämnderna i Europa är de som har funnits längst (vissa sedan 70- och 80-talet) och återfinns i de länder som har störst erfarenhet av invandring. Å andra sidan finns de svagaste strukturerna i de länder i södra Europa som har tagit emot den senaste tidens invandring. I de centraleuropeiska länderna, som har liten erfarenhet av invandring, är systemen underutvecklade.

5.15 Genom att analysera dessa plattformar mot bakgrund av Europarådets kriterier (31) kan man konstatera att myndigheter och regeringar inte själva bör få välja huruvida sådana strukturer ska inrättas, utan att det krävs särskilda rättsliga bestämmelser. Dessa strukturer måste kunna anta initiativ och ta emot svar och information och återkoppling på områden där de konsulterats, vilket att döma av uttalandena på det femte europeiska integrationsforumet inte är praxis. De måste vara representativa och tydligt invandrarledda samt ha tillräckliga ekonomiska resurser (32). EESK vill framhålla vikten av att garantera att organisationerna är representativa och att även kvinnor deltar.

5.16 I samband med utarbetandet av detta yttrande anordnade EESK och den regionala regeringen i regionen Valencia en hearing i Valencia den 30 mars 2011 om samarbetet mellan lokala och regionala förvaltningar och det civila samhällets organisationer. I olika inlägg presenterades erfarenheter från samråd och deltagande i Rom (Italien), Flandern (Belgien), Strasbourg (Frankrike), Dublin (Irland), Hesseregionen (Tyskland), Århus (Danmark) och Valencia (Spanien). Det här yttrandet avspeglar flera av de erfarenheter och överväganden som lades fram vid mötet.

5.17 EESK anser att man på lokal och regional myndighetsnivå bör främja utövandet av föreningsrätten för personer med invandrarbakgrund, eftersom man i den nationella lagstiftningen beviljar tredjelandsmedborgare ett begränsat medborgarskap (ett otillräckligt och ojämlikt erkännande av rätten till politiskt deltagande via rösträtten). Föreningar främjar ett organiserat deltagande, stöder solidaritetsnätverken, förbättrar villkoren för bosättning och medborgarnas välmående samt innebär i förlängningen fördelar för hela samhället.

5.18 De lokala och regionala myndigheterna bör främja föreningslivet, i synnerhet när det gäller invandrare, och stödja föreningar med tekniska resurser (rådgivning om föreningsadministration och demokratisk, ekonomisk, finansiell och kommunikativ förvaltning, åtgärder för kapacitetsutveckling och ledarskap, särskilt när det gäller invandrarkvinnor, incitament till forum och nätverk, utbyte av god praxis etc.), ekonomiska resurser (bidrag, avtal om eller upphandling av tjänster) och materiella resurser (infrastrukturer för organisationer: lokaler och grundläggande resurser för verksamhetsutveckling). Särskild uppmärksamhet bör ägnas åtgärder när det gäller e-integration.

5.19 Lokala och regionala myndigheter bör främja invandrares deltagande i det civila samhällets organisationer, som medlemmar och på styrelsenivå. Grannföreningar, föräldraorganisationer i skolor, kvinnoorganisationer, kultur-, idrotts-, nöjes- och fritidsorganisationer, religiösa samfund samt fackförbund och företagssammanslutningar är särskilt relevanta. De europeiska fackförbunden har en lång tradition av anslutning och deltagande vad gäller arbetstagare med invandrarbakgrund, och bland deras medlemmar finns en stor etnisk och kulturell mångfald. Fackförbunden har dessutom en viktig medlarroll.

5.20 Man bör även underlätta kontakterna mellan invandrarorganisationer och övriga delar av det organiserade civila samhället genom att uppmuntra inrättandet av nätverk baserade på gemensamma sociala målsättningar för samtliga medborgare (utbildning, sysselsättning, boende, stadsplanering och stadsutveckling). Europaåret för frivilligarbete erbjuder en möjlighet att erkänna och stödja dessa organisationer.

5.21 I EU tar sig organisationernas utformning mycket olika uttryck: forum, plattformar och rådgivande nämnder, rundabordsdiskussioner. I den tredje handboken om integration för ansvariga inom offentlig politik hävdas att en dialogplattform är ett medborgarområde där man kan skapa ett öppet och respektfyllt åsiktsutbyte mellan invandrare, med andra invånare eller med myndigheterna. Syftet är att deltagarna ska utveckla ömsesidig förståelse och ömsesidigt förtroende.

5.22 EESK anser att det europeiska integrationsforumet bör arbeta i nätverk tillsammans med andra forum och rådgivande organ inom EU. Även på nationell nivå bör de lokala och regionala forumen inrätta nätverk (i detta sammanhang är det intressant att ta del av praxis i Danmark, där det nationella rådet för etniska minoriteter består av 14 medlemmar som är valda av 42 lokala forum).

5.23 EESK önskar förbättra den demokratiska situationen i Europas städer genom att främja ett gemensamt medborgarskap med koppling till bosättningsort (ett stadsmedborgarskap, som Rotterdams vice borgmästare uttryckte det), detta med tanke på att staden är den plats där det lättast uppstår en gemensam känsla av tillhörighet bland sinsemellan mycket olika människor. De flesta invandrare identifierar sig i högre grad med den stad där de bor än med landet. Det är framför allt i staden som människor delar sina problem, planer och drömmar.

6. Den europeiska integrationsfonden

6.1 Vid det femte europeiska integrationsforumet diskuterades fondens funktion mot bakgrund av den halvtidsutvärdering som kommissionen just nu genomför. I enlighet med slutsatserna föreslår EESK följande: 6.1.1 Den samarbetsprincip som anges i artikel 10 i beslutet om fonden bör prioriteras. Medlemsstaterna bör därför involvera de lokala och regionala myndigheterna samt de civila samhällsorganisationerna i samband med utarbetandet, genomförandet och efterhandsutvärderingen av det fleråriga programmet och utnyttjandet av fonden på nationell nivå. 6.1.2 De nuvarande bestämmelserna och förfarandena för fonden är alltför invecklade och utgör administrativa barriärer som försvårar finansieringen både för det civila samhället och de lokala och regionala myndigheterna (33). EESK rekommenderar att bestämmelserna ändras i samarbete med det europeiska integrationsforumet och i överensstämmelse med samarbetsprincipen, särskilt när det gäller tillträde, samfinansiering, insyn och personrelaterade aspekter. För att säkerställa att fonden utgör ett mervärde anser EESK att det är nödvändigt att alla finansierade projekt garanterar att den första grundläggande gemensamma principen genomförs i praktiken, nämligen att ”integration är en dubbelriktad process”.

Bryssel den 13 juli 2011 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén ordförande Staffan NILSSON

(1) EUT C 48, 15.2.2011, s. 6.

(2) EUT C 248, 25.8.2011, s. 135.

(3) EGT C 125, 27.5.2002, s. 112.

(4) Rådets dokument. 14615/04. Gemensamma grundprinciper från rådet och medlemsstaternas representanter av den 19 november 2004.

(5) KOM (2005) 389 slutlig. En gemensam agenda för integration – En ram för integration av tredjelandsmedborgare inom Europeiska unionen.

(6) EUT C 347, 18.12.2010, s. 19.

(7) R. Gropas och R. Zapata-Barrero (2011) ”Active immigrants in multicultural contexts: democratic challenges in Europe”, i A. Triandafyllidou, T. Modood och N. Meer European Multiculturalism(s): ”Cultural, religious and ethnic challenges”. Edinburgh: Edinburgh University Press.

(8) EUT C 208, 3.9.2003, s. 76.

(9) Migrant Integration Policy Index III, 2011.

(10) EUT C 318, 23.12.2006, s. 128.

(11) EUT C 354, 28.12.2010, s. 16.

(12) Europeiska rådet, 13440/08, 24.9.2008.

(13) Europeiska sociala stadgan. Turin den 18 oktober 1961. Europarådet (Strasbourg). Reviderad: Strasbourg den 3 maj 1996. http://www.coe.int/t/dghl/monitoring/socialcharter/.

(14) EUT C 354, 28.12.2010, s. 59.

(15) EUT C 27, 3.2.2009, s. 114.

(16) Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd (EUT C 115, 4.5.2010. s. 1.) Avsnitt 6.1.5.

(17) Consulting immigrants to improve nacional policies, Migration Policy Group.

(18) Den 15–16 april 2010.

(19) EUT C 347, 18.12.2010, s. 19 och EUT C 354, 28.12.2010, s. 16.

(20) EUT C 48, 15.2.2011, s. 6.

(21) Europeiska stadgan om lokalt självstyre, antagen av Europarådets ministerkommitté i juni 1985 och öppen för undertecknande av medlemsstaterna den 15 oktober 1985, den första dagen av det 20:e mötet i Europarådets kongress för lokala och regionala organ.

(22) Convention on the Participation of Foreigners in Public Life at Local Level. Strasbourg, 5.2.1992.

(23) Europeiska stadgan om skydd för de mänskliga rättigheterna i städerna av den 18.5.2000.

(24) Bidrag till god styrning på området för integration av invandrare och mottagande av asylsökande av den 28.11.2003.

(25) EESK:s yttrande ”En gemensam invandringspolitik för Europa” (2009/C 76/07).

(26) Yttrande från Regionkommittén om ”Stärkning av den övergripande strategin för migration: ökad samordning, konsekvens och synergi” (2009/C 211/05).

(27) EUT C 208, 3.9.2003, s. 76.

(28) Handbok om integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på område, andra upplagan, maj 2007.

(29) http://www.smart-cities.eu/.

(30) http://www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/culture/Cities/paperviarregio_en.pdf.

(31) Europarådets konvention nr 144 om utländska medborgares deltagande i samhällslivet på lokal nivå från 1992.

(32) ”Consulting immigrants to improve national policies”. Thomas Huddleston, Migration Policy Group.

(33) Se S. Carrera och A. Faure Atger (2011), ”Integration as a two-way process in the EU: Assessing the Relationship between the European Integration Fund and the Common Basic Principles on Integration”, Executive Summary, Centre for European Policy Studies, CEPS, Bryssel. Tillgänglig på http://www.ceps.eu/system/files/research_area/2011/02/CEPS_EIF_study_summary.pdf.