Initiativ från Förenade kungariket, Republiken Frankrike och Konungariket Sverige inför antagandet av rådets rambeslut om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff

(2001/C 278/06)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 31 a och artikel 34.2 b i detta,

med beaktande av initiativet från Förenade kungariket, Republiken Frankrike och Konungariket Sverige,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Europeiska rådet i Tammerfors den 15-16 oktober 1999 stödde principen om ömsesidigt erkännande, som bör bli en hörnsten i det rättsliga samarbetet på både det civilrättsliga och det straffrättsliga området inom unionen.

(2) Principen om ömsesidigt erkännande bör vara tillämplig på bötesstraff som ådöms av rättsliga och administrativa myndigheter.

(3) Den 29 november 2000 antog rådet, i enlighet med slutsatserna från Tammerfors, ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande och prioriterade därvid antagandet av ett instrument enligt vilket principen om ömsesidigt erkännande skall vara tillämplig på bötesstraff (åtgärd 18).

(4) Beslut om bötesstraff skall fattas i enlighet med Europeiska konventionen av den 4 november 1950 om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I detta rambeslut avses med

a) dom: ett slutgiltigt beslut om bötesstraff för en fysisk eller juridisk person, om beslutet fattades av antingen

i) en domstol med avseende på en brottslig handling, eller

ii) en administrativ myndighet med avseende på en administrativ överträdelse eller ett brott mot föreskrifter, om brottet kan leda till rättegång vid en domstol som är behörig för i synnerhet brottmål; en förteckning över sådana administrativa överträdelser återfinns i bilaga I,

b) bötesstraff: skyldighet att betala ett penningbelopp vid en fällande dom för en brottslig handling eller en administrativ överträdelse, vilket inbegriper beslut som fattas i ett brottmål om betalning av ersättning till brottsoffer och beslut om betalning av penningbelopp med avseende på kostnader för rättegång eller för administrativa förfaranden; det skall dock inte inbegripa beslut om konfiskering av hjälpmedel vid eller vinning av brott eller beslut som är verkställbara enligt rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område(1),

c) utfärdande stat: den stat i vilken en dom har meddelats,

d) verkställande stat: den stat till vilken en dom har överförts för verkställighet.

Artikel 2

Översändande av domar

1. En dom tillsammans med ett intyg enligt denna artikel får översändas till en medlemsstat där den fysiska eller juridiska person mot vilken domen har meddelats har egendom eller inkomst, normalt är bosatt eller, när det gäller en juridisk person, har sitt säte.

2. Intyget, vars standardutformning återges i bilaga II, måste undertecknas och riktigheten i dess innehåll intygas av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten.

3. Domen får översändas av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten direkt till den behöriga myndigheten i den verkställande staten.

4. En dom får inte översändas om böterna redan har betalats.

5. Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten inte är känd av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, skall denna vidta alla efterforskningar som är nödvändiga, inklusive via kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverket, för att erhålla informationen från den verkställande staten.

6. Varje medlemsstat skall utse en central kontaktpunkt för efterforskningar som görs enligt punkt 5 och skall underrätta rådets generalsekretariat om den kontaktpunkt som har utsetts.

Artikel 3

Erkännande och verkställighet av domar

En dom som har översänts i enlighet med artikel 2 skall erkännas utan krav på ytterligare formaliteter och skyndsamt verkställas av den behöriga myndigheten i den verkställande staten, om inte myndigheten beslutar att åberopa ett av de skäl för att vägra verkställighet som anges i artikel 4. Domen skall verkställas på samma sätt som bötesstraff som ådöms av en domstol eller administrativ myndighet i den verkställande staten.

Artikel 4

Skäl för att inte verkställa

1. Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får besluta att inte verkställa domen om det intyg som avses i artikel 2 inte företes eller om uppgifterna i det intyget är ofullständiga eller uppenbart oriktiga.

2. Den behöriga myndigheten i den verkställande staten får också besluta att inte verkställa domen om det konstateras att

a) den dömda personen har dömts för samma gärningar

- i den verkställande staten, eller

- i en annan medlemsstat eller i en tredje stat,

och domen i fråga har verkställts, eller

b) domen endast hänför sig till gärningar som begåtts inom den verkställande statens eller en medlemsstats territorium, annan än den verkställande eller den utfärdande staten, och

- dessa gärningar inte är brottsliga enligt lagen i den staten, eller

- beslutet inte får verkställas enligt preskriptionsbestämmelserna i den staten.

3. Beslut om att inte verkställa en dom skall fattas och anmälas utan dröjsmål, tillsammans med skälen för beslutet, till de behöriga myndigheterna i den utfärdande staten på ett sätt som gör det möjligt att få en skriftlig uppteckning.

4. Innan ett beslut om att inte verkställa en dom fattas, skall den behöriga myndigheten i den verkställande staten samråda med den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och anmoda denna att utan dröjsmål tillhandahålla nödvändiga kompletterande upplysningar.

Artikel 5

Fastställande av det belopp som skall betalas

1. Den behöriga myndigheten i den verkställande staten skall vid behov räkna om bötesbeloppet till den verkställande statens valuta till den växelkurs som gällde vid den tidpunkt då domen meddelades.

2. Om det fastställs att domen endast hänför sig till gärningar som begåtts inom den verkställande statens eller en medlemsstats territorium, annan än den verkställande eller utfärdande staten, får den verkställande staten besluta att minska bötesbeloppet till det högsta belopp som föreskrivs för gärningar av samma slag i den nationella lagstiftningen i den stat där gärningarna begicks.

Artikel 6

Lag som reglerar verkställighet

1. Om inte annat följer av punkt 3 eller av artikel 7, skall verkställighet av domen regleras av lagen i den verkställande staten, och den statens myndigheter skall ha exklusiv behörighet att besluta om verkställighetsförfarandena och att fastställa alla åtgärder som har samband därmed.

2. Oavsett hur indrivningen sker skall varje del av bötesbeloppet som indrivs i den utfärdande staten eller i en annan medlemsstat dras av från det belopp som skall verkställas i den verkställande staten.

3. En dom som ådömts en juridisk person skall verkställas även om den verkställande staten inte erkänner principen om juridiska personers straffrättsliga ansvar.

Artikel 7

Frihetsberövande då böterna inte kan indrivas

Om det inte är möjligt att vare sig helt eller delvis verkställa en dom kan den verkställande staten som alternativ tillämpa ett frihetsstraff om detta föreskrivs i sådana fall i den statens och den utfärdande statens lagstiftning. Frihetsstraffets längd skall fastställas enligt lagen i den verkställande staten men får inte överskrida det maximala frihetsstraff som eventuellt anges i det intyg som den utfärdande staten har översänt.

Artikel 8

Amnesti, nåd, straffnedsättning och omprövning av dom

1. Endast den utfärdande staten får bevilja amnesti, nåd eller nedsättning av ett bötesstraff eller fatta beslut avseende en ansökan om omprövning av domen.

2. Den verkställande staten får emellertid besluta att underlåta att verkställa hela bötesstraffet eller en del av detta om det är uppenbart att det inte finns några utsikter att kunna indriva det eftersom gärningsmannen saknar tillgångar, är allvarligt sjuk eller har avlidit.

Artikel 9

Inställande av verkställighet

Den verkställande staten skall inställa verkställigheten av domen så snart som den erhåller information från den utfärdande staten om ett beslut eller en åtgärd som innebär att domen inte längre är verkställbar.

Artikel 10

Fördelning av belopp som erhålls vid verkställighet av domar

Belopp som erhålls vid verkställighet av domar skall tillfalla

- den utfärdande staten när det gäller skadestånd eller åläggande att betala rättegångskostnader,

- den verkställande staten i övriga fall, om inte denna stat och den utfärdande staten kommit överens om något annat.

Artikel 11

Information

Den behöriga myndigheten i den verkställande staten skall utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten

a) om att domen har verkställts, så snart detta skett,

b) om att domen helt eller delvis inte har verkställts.

Artikel 12

Följder av översändande av dom

1. Den utfärdande staten får inte fullfölja verkställigheten av en dom efter det att den har översänts till den verkställande staten för verkställighet.

2. Rätten att verkställa domen, bland annat i syfte att omvandla bötesstraffet till ett frihetsstraff, skall återgå till den utfärdande staten när denna har erhållit information från den verkställande staten om att domen helt eller delvis inte har verkställts.

3. Om en myndighet i den utfärdande staten, efter det att en dom har översänts i enlighet med artikel 2, mottar ett belopp som den dömde har betalat frivilligt med avseende på domen, skall denna myndighet utan dröjsmål informera den behöriga myndigheten i den verkställande staten om detta.

Artikel 13

Språk

De handlingar som skall framläggas skall översättas till det officiella språket eller något av de officiella språken i den verkställande staten. Varje medlemsstat får när detta rambeslut antas eller senare tillkännage i en förklaring som deponeras vid rådets generalsekretariat att den godtar en översättning till ett eller flera av EU-institutionernas officiella språk.

Artikel 14

Kostnader

Medlemsstaterna får inte avkräva varandra ersättning för kostnader i samband med tillämpningen av detta rambeslut.

Artikel 15

Förhållandet till andra avtal och överenskommelser

Detta rambeslut skall inte påverka tillämpningen av fördelaktigare bestämmelser om verkställigheten av bötesstraff i bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser mellan medlemsstaterna.

Artikel 16

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut senast den [...].

2. Medlemsstaterna skall till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser genom vilka deras skyldigheter enligt detta rambeslut överförs till nationell lagstiftning. På grundval av en rapport som rådets generalsekretariat utarbetar utifrån denna information skall rådet senast den [...] bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt detta rambeslut.

3. Rådets generalsekretariat skall underrätta medlemsstaterna om de förklaringar som görs i enlighet med artikel 13 och om de kontaktpunkter som utses enligt artikel 2.6.

Artikel 17

Ikraftträdande

Detta rambeslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Officiella tidningen.

Utfärdat i ...

På rådets vägnar

...

Ordförande

(1) EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

BILAGA I

(Denna bilaga kommer att innehålla en förteckning över administrativa överträdelser enligt artikel 1 a ii i denna rättsakt och skall kompletteras under förhandlingarna på grundval av information från de medlemsstater där sådana brott förekommer.)

BILAGA II

>PIC FILE= "C_2001278SV.000802.TIF">