Syftet med detta förslag är att åtgärda den nuvarande icke-harmoniserade rapporteringsmiljön för fartyg. Genom förslaget om en ny europeisk miljö med en enda kontaktpunkt för sjötransport samlas all rapportering i samband med hamnanlopp på ett samordnat och harmoniserat sätt. Detta kommer i sin tur också att förbättra interoperabiliteten och sammanlänkningen mellan systemen, vilket gör det möjligt att dela och återanvända uppgifter på ett mer effektivt sätt, beroende på vad som är lämpligt.

Problemet analyserades i en utvärdering av direktiv 2010/65/EU om rapporteringsformaliteter, genomförd som en del av kontrollen av ändamålsenligheten för EU:s sjöfartspolitik vilken genomfördes under perioden 2016–2017. Utvärderingen bekräftade analysen av problemet.

För det andra omfattar det nuvarande systemet för samordning av rapporteringen via nationella enda kontaktpunkter endast några av de rättsliga rapporteringsskyldigheter som åligger fartyg. Nationell och lokal rapportering måste ofta ske genom andra kanaler än de nationella enda kontaktpunkterna. Annan EU-rapportering, såsom de flesta tullformaliteter, sker genom särskilda nationella och transeuropeiska it-system på tullområdet.

Den inre marknaden är mycket viktig för sjötransporter. Endast 9 % av den vattenburna handeln inom EU är nationell, medan 25 % tillhör kategorin handel inom EU och 66 % kategorin handel utanför EU. Hamnar är heller inte slutdestinationen för godstransporter till sjöss. En stor del av de varor vilka passerar genom hamnar kommer från eller fortsätter till en annan medlemsstat via förbindelser till inlandet. Därför ligger det i EU:s intresse att garantera att hamnanloppen fungerar friktionsfritt, både för den utvidgade inre transportmarknadens skull och för att förbättra lönsamheten i de omfattande ekonomiska investeringar och gränsöverskridande affärsintressen som är kopplade till sektorn.

C: Central rapporteringsingång

Det rekommenderade alternativet kommer att få budgetkonsekvenser för kommissionen. De förväntade kostnaderna för it-tjänster och utvecklingen av it-system kommer att uppgå till 13,5 miljoner euro under de elva åren mellan 2020 och 2030. Kommissionen föreslår att dess kostnader täcks av budgetposten Stödverksamhet till EU:s transportpolitik och passagerarnas rättigheter, inklusive kommunikationsarbete (budgethänvisning 06.02.05).

Förslaget påverkar den rätt till skydd av personuppgifter som garanteras i artikel 8 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. All behandling av personuppgifter enligt förslaget ska ske i enlighet med EU-lagstiftningen om skydd av personuppgifter, särskilt den allmänna uppgiftsskyddsförordningen.

Förenklingsåtgärderna beräknas motsvara omkring 22–25 miljoner personaltimmar under perioden 2020–2030, motsvarande ett värde på 625–720 miljoner euro för sjötransportoperatörerna.

Den administrativa bördan förväntas minska tack vare 1) harmoniserade gränssnitt, förfaranden och dataformat, 2) tillhandahållande av en enda kontaktpunkt, 3) effektivare återanvändning av data som gör att rapporteringen endast behöver göras en gång och att dubbelrapportering kan avskaffas. En övergripande samordningsmekanism för all rapportering i samband med hamnanlopp för en sjötransportoperatör, tillsammans med helt harmoniserade dataformat, rapporteringsförfaranden och gränssnitt, kommer att frigöra en stor mängd tid som personalen kan använda till andra uppgifter, särskilt sådana som avser kärnverksamheten, säkerhet och trygghet.

Med utgångspunkt i förhållandet mellan kostnad och nytta, acceptans bland aktörerna, förväntad ändamålsenlighet och riskvärdering blir därför alternativ B1 det lämpligaste alternativet. Detta medför en beräknad merkostnad på 29,4 miljoner euro mellan 2020 och 2030 och förväntade nya fördelar motsvarande 22–25 miljoner insparade personaltimmar under samma tidsperiod. B1 är det alternativ som ger störst nytta till en rimlig kostnad. Därigenom säkerställs en harmoniserad rapporteringsmiljö, samtidigt som den befintliga strukturen med nationella enda kontaktpunkter bibehålls och redan gjorda investeringar utnyttjas. Medlemsstaternas börda minimeras genom att alla får samma programvara som utvecklats på EU-nivå.

1)Enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/65/EU är medlemsstaterna skyldiga att godta fullgörandet av rapporteringsskyldigheterna för fartyg som ankommer till och avgår från unionshamnar i elektroniskt format och se till att uppgifterna lämnas via en enda kontaktpunkt för att underlätta sjötransport.

2)Sjötransporter är av central betydelse för handel och kommunikationer både inom och utanför den inre marknaden. I syfte att underlätta sjötransport, och för att ytterligare minska rederiernas administrativa börda, bör uppgiftsinlämningen för fullgörande av de rapporteringsskyldigheter som ålagts rederierna genom unionens rättsakter och genom medlemsstaternas nationella lagstiftning ytterligare förenklas och harmoniseras.

3)Denna förordning syftar till att underlätta informationsöverföringen. Tillämpningen av denna förordning torde inte ändra innehållet i rapporteringsskyldigheterna och torde inte påverka efterföljande lagring och behandling av uppgifter på unionsnivå eller på nationell nivå.

4)De befintliga nationella enda kontaktpunkterna i medlemsstaterna bör behållas som bas för den europeiska miljön med en enda kontaktpunkt för sjötransport (”EmEKS”). De befintliga nationella enda kontaktpunkterna bör bli en övergripande rapporteringsingång för sjötransporoperatörer, där hela förfarandet för datainsamling från deklaranterna och distribution till de berörda behöriga myndigheterna sker.

5)Entrégränssnitten mellan dessa nationella enda kontaktpunkter, på deklaranternas sida, bör harmoniseras på unionsnivå för att underlätta rapportering och ytterligare minska den administrativa bördan. Denna harmonisering bör åstadkommas genom att varje nationell enda kontaktpunkt tillämpar ett gemensamt gränssnitt för utbyte av uppgifter mellan systemen som utvecklats på unionsnivå. Medlemsstaterna bör bära ansvaret för att integrera och hantera denna gränssnittsmodul och för att regelbundet och i god tid uppdatera programvaran när kommissionen tillhandahåller nya versioner. Kommissionen bör utveckla modulen och vid behov uppdatera den.

6)Ny digital teknik medför allt större möjligheter att effektivisera sjöfarten och minska den administrativa bördan. För att snarast möjligt kunna dra fördel av den nya tekniken bör kommissionen ges befogenhet att, med hjälp av genomförandeakter, ändra de tekniska specifikationerna, standarderna och förfarandena i den harmoniserade rapporteringsmiljön. Ny teknik bör också beaktas när denna förordning ses över.

7)Lämpligt stöd och information om processerna och de tekniska kraven i samband med användningen av nationella enda kontaktpunkter bör erbjudas deklaranterna via lättillgängliga och användarvänliga nationella webbplatser med gemensamma ”upplevelsestandarder”.

8)I konventionen om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart (nedan kallad FAL-konventionen)föreskrivs att myndigheterna under inga omständigheter bör kräva mer än grundläggande uppgifter vid rapporteringen och hålla nere antalet poster till ett minimum.

9)För att EmEKS ska kunna fungera är det nödvändigt att inrätta en övergripande EmEKS-datamängd, vilken skulle omfatta alla uppgifter som nationella myndigheter eller hamnoperatörer kan begära i administrativa eller operativa syften när ett fartyg anlöper en hamn. Eftersom rapporteringsskyldigheterna är olika omfattande från en medlemsstat till en annan, bör en nationell enda kontaktpunkt i en viss medlemsstat utformas så att EmEKS-datamängden kan godtas utan ändringar, och uppgifter som inte är relevanta för den medlemsstaten kan lämnas obeaktade.

10)De relevanta rapporteringsskyldigheter som ingår i de av unionens rättsakter och de internationella rättsakter som räknas upp i bilagan till denna förordning. Dessa rapporteringsskyldigheter bör utgöra grunden för inrättandet av en övergripande EmEKS-datamängd. Bilagan bör också innehålla hänvisningar till relevanta kategorier av rapporteringsskyldigheter på nationell nivå, och medlemsstaterna bör kunna begära att kommissionen ska ändra EmEKS-datamängden på grundval av rapporteringsskyldigheter i deras nationella lagstiftning. Den unionsrättsakt genom vilken EmEKS-datamängden ändras till följd av en repporteringsskyldighet i den nationella lagstiftningen bör innehålla en uttrycklig hänvisning till den nationella lagstiftningen.

11)När uppgifterna från den nationella enda kontaktpunkten överförs till de behöriga myndigheterna måste överföringen följa de gemensamma datakraven, formaten och koderna för de skyldigheter och formaliteter som föreskrivs i den unionslagstiftning som anges i bilagan och måste göras via de it-system som fastställs däri, exempelvis sådan elektronisk databehandlingsteknik som avses i artikel 6.1 i förordning (EU) nr 952/2013.

12)Vid genomförandet av denna förordning bör hänsyn tas till de SafeSeaNet-system som inrättats på medlemsstats- och unionsnivå, vilka även fortsättningsvis torde underlätta utbytet och spridningen av de uppgifter som erhålls av medlemsstaterna genom den nationella enda kontaktpunkten i enlighet med direktiv 2002/59.

13)Hamnar är inte varornas slutdestination. Hela den del av logistikkedjan som avser transport av varor och personer till och från hamnarna påverkas av hur effektivt fartygets hamnanlopp är. För att säkerställa driftskompatibilitet, multimodalitet och en smidig integration av sjötransporter i den övergripande logistikkedjan samt för att underlätta andra transportsätt, bör de nationella enda kontaktpunkterna möjliggöra utbyte av relevanta uppgifter, till exempel ankomst- och avgångstider, med liknande ramar utvecklade för andra transportsätt.

14)För att öka i sjötransporternas effektivitet och begränsa den mängd uppgifter som måste tillhandahållas av operativa skäl, när ett fartyg lägger till i hamn, bör deklarantens uppgifter till en nationell enda kontaktpunkt även delas med vissa andra enheter, såsom hamn- eller terminaloperatörerna.

15)I förordning (EU) nr 952/2013 föreskrivs att varor som förs in i unionens tullområde ska omfattas av en summarisk införseldeklaration som ska lämnas in till tullmyndigheterna på elektronisk väg. Med tanke på hur viktiga upgifterna i den summariska införseldeklarationen är för hanteringen av säkerhets- och finansrisker, utarbetas för närvarande ett särskilt elektroniskt system för inlämning och handläggning av summariska införseldeklarationer i unionens tullområde. Det kommer därför inte vara möjligt att lämna in summariska införseldeklarationer genom de nationella enda kontaktpunkterna. Med tanke på att vissa av de uppgifter som lämnas i den summariska införseldeklarationen också krävs för att fullgöra andra rapporteringsformaliteter, som rör tull och sjötransport när ett fartyg lägger till i en hamn i unionen, bör den europeiska miljön med en enda kontaktpunkt för sjötransport kunna behandla dataelementen i den summariska införseldeklarationen. Vidare bör det övervägas att eventuellt låta de nationella enda kontaktpunkterna hämta relevanta uppgifter som redan lämnats i den summariska införseldeklarationen.

16)För att möjliggöra återanvändning av de uppgifter som tillhandahålls genom de nationella enda kontaktpunkterna, och underlätta för deklaranterna att lämna in uppgifter, är det nödvändigt att införa gemensamma databaser. En EmEKS-databas för fartyg bör innehålla en referensförteckning med uppgifter om fartyget och deras undantag från rapporteringskravet, enligt vad som rapporterats till respektive nationella enda kontaktpunkter. För att deklaranterna lättare ska kunna lämna in uppgifter bör en gemensam positionsdatabas omfatta en referensförteckning över platskoder som omfattar FN:s koder för handels- och transportplatser (UN/LOCODE), SafeSeaNet-specifika koder samt hamnanläggningskoder registrerade i Internationella sjöfartsorganisationens system Global Integrated Shipping Information System (GISIS). Vidare bör en gemensam databas över farligt gods (hazmat) omfatta en förteckning över farligt och förorenande gods som ska anmälas till de nationella enda kontaktpunkterna i enlighet med direktiv 2002/59/EG, i dess ändrade lydelse, och i IMO:s FAL-formulär 7, med beaktande av relevanta dataelement i IMO:s konventioner och kodexar.

17)När behöriga myndigheter behandlar personuppgifter inom ramen för denna förordning bör de följa Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679. Kommissionens behandling av personuppgifter inom ramen för denna förordning bör överensstämma med bestämmelserna i förordning [ny förordning som ersätter förordning 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter].

18)EmEKS och de nationella enda kontaktpunkterna bör inte ange någon annan grund för behandling av personuppgifter än vad som krävs för deras verksamhet och de bör inte användas för att bevilja några nya åtkomsträttigheter till personuppgifter.

19)Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt bör delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning på så sätt att EmEKS-datamängden fastställs liksom också definitioner, kategorier och specifikationer för dataelementen. Samma befogenheter bör delegeras till kommissionen för att ändra bilagan så att den innehåller befintliga rapporteringsskyldigheter på nationell nivå samt att ta hänsyn till eventuella nya rapporteringsskyldigheter i unionens rättsakter. Kommissionen bör se till att de gemensamma datakrav, format och koder som är etablerade i de av unionens och medlemsstaternas rättsakter som räknas upp i bilagan följs. Dessutom är det särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter får systematiskt delta i möten med kommissionens expertgrupper med ansvar för förberedelserna av delegerade akter.

20)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011.