Mot bakgrund av samspelet mellan olika blandfisken inom det demersala fisket i Nordsjön är det önskvärt att fiskemöjligheterna fastställs utifrån en modellering som utgår från blandfiske och som nu finns tillgänglig tack vara den senaste tidens vetenskapliga framsteg. En sådan strategi skulle också vara förenlig med ekosystemansatsen i fiskeriförvaltningen. Det första steget mot en sådan anpassningsbar förvaltning skulle vara att införliva alla berörda bestånd i en enda förvaltningsplan. Planen skulle innefatta mål för fiskedödlighet uttryckta i intervall för varje bestånd, när sådana finns tillgängliga, och dessa skulle ligga till grund för att fastställa årliga totala tillåtna fångstmängder för bestånden. Detta skulle ge utrymme för en flexibilitet vid fastställandet av TAC som kan jämna ut för de svårigheter som uppstår specifikt i samband med blandfiske. Dessutom skulle planen innehålla skyddsåtgärder för att ge en rättslig ram för ett återställande av bestånden när dessa hamnar under säkra biologiska gränser.

Grundförordningen har till syfte att lösa problemen med överfiske och utkast på ett effektivare sätt än tidigare lagstiftning. Utan kompletterande lagstiftning skulle emellertid grundförordningen kunna leda till att kvoterna inom Nordsjöns blandfisken underutnyttjas och den skulle inte medge att några undantag från landningsskyldigheten antas efter det att de treåriga utkastplanerna har löpt ut. Om inga välavvägda åtgärder vidtas kan grundförordningen få negativa ekonomiska och sociala följder för fiskerinäringen under de kommande åren.

När den landningsskyldighet som införs genom grundförordningen genomförts fullt ut blir det olagligt att kasta någon som helst fångst som överskrider kvoten överbord. Detta innebär att fartygen kan tvingas sluta fiska tidigt under året om deras kvot för det mest begränsande beståndet har uttömts. I detta fall skulle det mest begränsande beståndet utgöra vad som brukar kallas en ”choke species” eftersom beståndet, så snart kvoten för det har uttömts, kommer att blockera möjligheterna att fortsätta att fiska efter de övriga bestånden. Det är därför önskvärt att ta hänsyn till att vissa bestånd fångas tillsammans i blandfisken när TAC:er fastställs för dessa bestånd. En sådan strategi skulle innebära fördelar både för beståndsförvaltningen och nyttjandet av bestånden. Den strategin har valts för detta förslag.

Samråd har skett på olika nivåer, bland annat med olika intressenter, forskare, offentliga förvaltningar och kommissionens avdelningar. Det har skett enligt en fullständig utvärderingsprocess där GD Havsfrågor och fiske inledningsvis formulerade vilka uppgifter och frågor som skulle tas upp, men därefter har de viktigaste bidragen i alla steg kommit från forskare och andra experter samt från berörda parter, som alla har varit fullt delaktiga under hela processen.

Torskplanen2 har också kritiserats hårt för sina fortsatta begränsningar även när torskbestånden i Nordsjön hade börjat återhämta sig under senare år. Effekterna har inte bara varit en begränsning av torskfisket i Nordsjön, vilket står för omkring 5 procent av all landad fisk, utan planen har även hindrat fiskefartyg från att lämna hamnen när de fortfarande har fiskekvot kvar för de 95 procenten annan fisk. Denna situation har kritiserats som grovt orättvis och oproportionell av hela fiskerinäringen.

Två möten ägde rum under 2011 i syfte att göra en retrospektiv översyn av flera förvaltningsplaner, däribland torskplanen2: det ena var ett möte i den kombinerade expertgruppen STECF/Ices i Köpenhamn i februari/mars 2011 och det andra ett uppföljningsmöte i Hamburg i juni 20115. Båda mötena var öppna för deltagare från rådgivande nämnden för Nordsjön och medlemsstaternas förvaltningar. Slutsatserna av analyserna var bland annat att torskplanen2 skulle vinna på att kopplas till planer för havskräfta och kolja, vitling, sej, tunga och rödspätta i Nordsjön och att planen inte hade lyckats få bukt med fiskedödligheten på avsett sätt.

STECF, Ices och MRAG hade redan före reformen av den gemensamma fiskeripolitiken genomfört ett antal utvärderingar av den nuvarande förvaltningsplanen för torskbestånd2 (nedan kallad torskplanen) och förvaltningsplanen för tunga och spätta i Nordsjön3 (nedan kallad planen för plattfisk). När det gäller planen för plattfisk gjordes en konsekvensbedömning av policyalternativen från det första ”återhämtningsstadiet” till det andra ”förvaltningsstadiet” av MRAG 2009, då en sådan översyn föreskrivs i själva planen så snart båda bestånden har konstaterats befinna sig inom säkra biologiska gränser under två på varandra följande år. En expertgrupp inom STECF som sammanträdde i Vigo i oktober 2010 har också utvärderat planen för plattfisk.

Merparten av det arbete och de samråd som behövts för att täcka utvärderingen av den gällande lagstiftningen har utförts av forskare som arbetar under överinseende av vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och Internationella havsforskningsrådet (Ices) samt av MRAG (Marine Resources Assessment Group).

En brett och webbaserat offentligt samråd genomfördes mellan den 9 februari och den 4 maj 2015. Totalt kom 25 detaljerade svar in från medlemsstaterna, de regionala rådgivande nämnderna, organisationer som företräder näringen, icke-statliga organisationer och allmänheten. De viktigaste slutsatserna var följande:

Dessutom hölls diskussioner med den rådgivande nämnden för Nordsjön via nämndens fokusgrupp för blandfisken. Mötena ägde rum i oktober 2015 i Amsterdam och i mars 2015 i Köpenhamn11.

Samråd har förts med berörda parter på ett riktat sätt under själva avgränsningsarbetet och med den rådgivande nämnden för Nordsjön (North Sea Advisory Council, NSAC). De rådgivande nämnderna är intresseorganisationer som inrättades under den föregående reformen av den gemensamma fiskeripolitiken 2002 och som sammanför näringen (fiske-, berednings- och saluföringssektorerna) och andra intressegrupper, som till exempel miljö- och konsumentorganisationer. De rådgivande nämnderna är indelade efter havsområden. I bilaga III till grundförordningen föreskrivs en rådgivande nämnd för Nordsjöområdet – rådgivande nämnden för Nordsjön (NSAC) – och det exakta behörighetsområdet för nämnden fastställs till Ices-delområde IV och Ices-sektion IIIa.

Olika skyddsåtgärder och särskilda bevarandeåtgärder är kopplade till referenspunkterna för bevarande. Om de vetenskapliga utlåtandena anger att något av de berörda bestånden ligger under referenspunkten bör TAC för detta bestånd minskas. Denna åtgärd får vid behov kompletteras med åtgärder som tekniska åtgärder och kommissionens eller medlemsstaternas nödåtgärder.

(13)Vid fastställande av fiskemöjligheter bör det finnas en övre tröskel för FMSY-intervall vid normal användning och, under förutsättning att det berörda beståndet anses vara i gott skick, en övre gräns för vissa fall. Det bör endast vara möjligt att fastställa fiskemöjligheterna upp till denna övre gräns om det, på grundval av vetenskapliga utlåtanden eller bevis, är nödvändigt för att vid blandfiske nå de övergripande mål som fastställs i denna förordning eller för att undvika att beståndet tar skada på grund av dynamiken inom eller mellan bestånd av samma eller olika arter, eller för att begränsa de årliga variationerna i fiskemöjligheterna.

(12)Det är lämpligt att fastställa ett mål för fiskedödligheten (F) som överensstämmer med målet att uppnå och upprätthålla MSY som intervall av värden vilka gör det möjligt att uppnå maximalt hållbart uttag (FMSY). Dessa intervall, som bygger på vetenskapliga utlåtanden, behövs för att skapa flexibilitet, så att utveckling i vetenskaplig rådgivning kan beaktas, för att bidra till genomförandet av landningsskyldigheten och för att ta hänsyn till särdragen inom blandfisket. FMSY-intervallen har beräknats av Internationella havsforskningsrådet (Ices) och har tagits fram för att ge en minskning på högst 5 % av det långsiktiga uttaget jämfört med MSY. Det finns ett tak för den övre gränsen, vilket innebär att sannolikheten för att beståndet sjunker under Blim (gränsreferenspunkten för lekbeståndets biomassa) eller Abundancelimit (gränsreferenspunkten för förekomst) är högst 5 %. Denna övre gräns är även förenlig med Ices så kallade advice rule, som anger att när lekbeståndets biomassa eller förekomsten är i dåligt skick, ska F minskas till ett värde som inte överstiger en övre gräns som motsvarar FMSY-värdet multiplicerat med lekbeståndets biomassa eller förekomstvärdet det år för vilket den totala tillåtna fångstmängden sätts, delat med MSY Btrigger (triggernivå för lekbeståndets biomassa) eller Abundancelimit. Ices använder dessa överväganden och advice rule när man tillhandahåller vetenskapligs utlåtanden om fiskedödlighet och fångstmöjligheter.

(2)Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i New York 2015 förband sig unionen och dess medlemsstater att till 2020 på ett effektivt sätt reglera fångsterna och få stopp på överfisket, det olagliga, orapporterade och oreglerade fisket samt alla destruktiva fiskemetoder och införa vetenskapligt grundade förvaltningsplaner i syfte att på kortast möjliga tid återställa fiskbestånden minst till nivåer som kan ge maximalt hållbart uttag (MSY) fastställt utifrån deras biologiska egenskaper.

(27)I syfte att möjliggöra en lämplig och proportionell anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och i syfte att säkerställa flexibilitet och möjliggöra utveckling av vissa åtgärder bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen med avseende på att komplettera denna förordning i fråga om hjälpåtgärder och genomförandet av landningsskyldigheten. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

(17)Lämpliga skyddsåtgärder bör vidtas om beståndets storlek sjunker under dessa nivåer. Skyddsåtgärder bör inbegripa en minskning av fiskemöjligheterna samt specifika bevarandeåtgärder när det vetenskapliga utlåtandet är att det krävs hjälpåtgärder. Dessa åtgärder bör kompletteras med alla övriga åtgärder, såsom kommissionens åtgärder i enlighet med artikel 12 i förordning (EU) nr 1380/2013 eller medlemsstaternas åtgärder i enlighet med artikel 13 i förordning (EU) nr 1380/2013.

(16)För de funktionella enheter för havskräfta för vilka triggernivåer för förekomst finns tillgängliga är det lämpligt att använda följande triggernivåer för förekomst: en miniminivå för förekomst (Abundancebuffer) som motsvarar den Bbuffer -referenspunkt som definieras i den långsiktiga förvaltningsplan för havskräfta i Nordsjön (Long Term Management Plan for North Sea Nephrops) som tagits fram av rådgivande nämnden för Nordsjön och en gränsreferenspunkt för förekomst (Abundancelimit) som motsvarar triggernivån för förekomst MSY Btrigger (motsvarande Blim) enligt Ices definition7.

-Havskräfta i Firth of Forth (FU 8).

b)Kolja (Melanogrammus aeglefinus) i delområde IV och sektionerna VIa och IIIa väst (Nordsjön, vattnen väster om Skottland, Skagerrak), nedan kallad kolja.

(10) MSY Btrigger: den referenspunkt för lekbeståndets biomassa under vilken specifika och lämpliga förvaltningsåtgärder ska vidtas för att säkerställa att nyttjandegraden i kombination med den naturliga variationen tillåter att beståndet byggs upp över nivåer som kan ge MSY på lång sikt.

(9) Total tillåten fångstmängd (TAC): den kvantitet av varje bestånd som får fångas under en ettårsperiod.

c) Miniminivån för förekomst (Abundancebuffer) för havskräfta.

d) Gränsreferenspunkten för förekomst (Abundancelimit) för havskräfta.

Artikel 8

Skyddsåtgärder för grupperna 1 och 2

1. När vetenskapliga utlåtanden visar att lekbeståndets biomassa för något av de berörda bestånden i grupp 1 ligger under den MSY Btrigger eller att förekomsten inom någon av de funktionella enheterna i grupp 2 ligger under den Abundancebuffer som anges i bilaga II, kolumn A, ska alla lämpliga hjälpåtgärder antas för att se till att det berörda beståndet eller den berörda funktionella enheten snabbt återgår till nivåer över de nivåer som kan ge maximalt hållbart uttag. I synnerhet ska fiskemöjligheterna, genom undantag från artikel 4.2, fastställas till nivåer som, med beaktande av minskningen uttryckt i biomassa eller förekomst, ger en fiskedödlighet under det intervall som anges i bilaga I, kolumn A.

2. När vetenskapliga utlåtanden visar att lekbeståndets biomassa för något av de berörda bestånden ligger under den Blim eller att förekomsten inom någon av de funktionella enheterna för havskräfta ligger under den Abundancelimit som anges i bilaga II, kolumn B, till den här förordningen, ska alla ytterligare hjälpåtgärder vidtas för att se till att det berörda beståndet eller den berörda funktionella enheten snabbt återgår till nivåer över de nivåer som kan ge maximalt hållbart uttag. I synnerhet ska hjälpåtgärderna, genom undantag från artikel 4.2 och 4.4, inbegripa ett tillfälligt stopp av det riktade fisket för det berörda beståndet och en tillräckligt stor minskning av fiskemöjligheterna.

Artikel 9

Särskilda bevarandeåtgärder för grupperna 3–7

När vetenskapliga utlåtanden visar att hjälpåtgärder krävs för bevarandet av något av de demersala bestånden i grupperna 3–7, eller när lekbeståndets biomassa för något av bestånden i grupp 1 eller förekomsten i någon av de funktionella enheterna i grupp 2 för ett visst år ligger under de referenspunkter för bevarande som anges i bilaga II, kolumn A, till denna förordning, ska kommissionen ha befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 18 i denna förordning och artikel 18 i förordning (EU) nr 1380/2013 med avseende på

a)fiskeredskapens egenskaper, särskilt maskstorlek, krokstorlek, redskapens utformning, garntjocklek, redskapens storlek eller användning av selektivitetsanordningar för att säkerställa eller förbättra selektiviteten,

b)användning av fiskeredskap, särskilt nedsänkningstid, djup på vilket redskapet används, för att säkerställa eller förbättra selektiviteten,

c)förbud mot eller begränsning av fiske i särskilda områden, i syfte att skydda lekande fisk och ungfisk eller fisk som är mindre än minsta referensstorlek för bevarande eller för att skydda icke-målarter,

d)förbud mot eller begränsning av fiske eller användning av vissa typer av fiskeredskap under särskilda perioder, i syfte att skydda lekande fisk eller fisk som är mindre än minsta referensstorlek för bevarande eller för att skydda icke-målarter,

e)minsta referensstorlekar för bevarande, i syfte att säkerställa skydd av unga exemplar av marina organismer,

f)andra egenskaper med koppling till selektivitet.

Artikel 10

Totalt tillåtna fångstmängder.

1. Medlemsstaterna ska säkerställa att artsammansättningen i de kvoter som är tillgängliga för fiskefartyg som bedriver blandfiske överensstämmer med den sannolika sammansättningen i den fångst som fartyget förväntas ta.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 ska TAC för beståndet av havskräfta i Ices-zonerna IIa och IV vara summan av fångstbegränsningarna i de funktionella enheterna och i de statistiska rektanglarna utanför de funktionella enheterna.

KAPITEL V

BESTÄMMELSER MED KOPPLING TILL LANDNINGSSKYLDIGHETEN