MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Statistiska uppgifter för indikatorerna avseende övervakningen av integrationen av miljöhänsyn i den gemensamma jordbrukspolitiken

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Statistiska uppgifter för indikatorerna avseende övervakningen av integrationen av miljöhänsyn i den gemensamma jordbrukspolitiken

1. Uppdrag

Europeiska rådet har vid flera möten [1] bekräftat åtagandet att integrera miljöfrågorna i gemenskapens alla politikområden och se till att den förda politiken bidrar till en hållbar utveckling. I kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om indikatorer för integration av miljöhänsyn i den gemensamma jordbrukspolitiken, KOM(2000) 20, presenterades en ram för de indikatorer som skall utarbetas för övervakningen av hur verksam strategin är för integrationen av miljöhänsyn i jordbruks- och landsbygdspolitiken inom EU. I det meddelandet betonas att en ändamålsenlig och tillförlitlig statistik behövs för dessa indikatorer och där anges också planerna på att lägga fram ytterligare ett meddelande i detta ämne (avsnitt 4.2).

[1] Europeiska rådet i Cardiff i juni 1998 uppmanade alla relevanta rådskonstellationer att upprätta sina egna strategier för att ge den miljömässiga integrationen och den hållbara utvecklingen verkan inom deras respektive politikområden. Bl.a. uppmanades rådet (jordbruk) att inleda denna process. Europeiska rådet i Wien i december 1998 bekräftade åtagandet om att införliva miljö och en hållbar utveckling i gemenskapens politik. Rådet (jordbruk) uppmanades att fortsätta sitt arbete för att lägga fram en övergripande strategi - inklusive en tidsplan för ytterligare åtgärder och en uppsättning indikatorer - för Europeiska rådet i Helsingfors. Europeiska rådet i Köln i juni 1999 förde denna process vidare och Europeiska rådet i Helsingfors (i december 1999) bad rådet att för Europeiska rådet i juni 2001 lägga fram övergripande strategier och en tidsplan för ytterligare åtgärder samt ett antal indikatorer för huvudsektorerna.

Föreliggande meddelande har utarbetats som svar på detta. Tanken är inte att upprepa den ingående sammanställning som presenterades i det förra meddelandet och i rådets strategi som antogs i november 1999, och inte heller att behandla frågor som rör hållbarhet, eftersom kommissionen kommer att lägga fram ett separat meddelande om hållbart jordbruk. De konsekvenser miljöfrågorna har utanför unionen, särskilt i utvecklingsländerna, faller utanför ramen för detta meddelande och berörs inte här. I föreliggande text behandlas dels de uppgifter som krävs för utarbetandet av de i KOM(2000) 20 kartlagda indikatorerna, dels de åtgärder som planeras för att leverera dessa uppgifter. Precis som för allt annat arbete som bedrivs av kommissionen kommer också dessa åtgärder att vara beroende av engagemang och resurser såväl inom kommissionen som i medlemsstaterna, vilka är kommissionens främsta samarbetspartner i Europeiska statistiksystemet.

Europaparlamentet och rådet uppmanas att diskutera de förslag som läggs fram i detta meddelande och att ge kommissionen i uppdrag att fortsätta arbetet på detta område.

2. Jordbruk och miljö

Jordbruket ingår på många sätt i en växelverkan med miljön. Landskapet i Europa har genom århundradena formats av jordbruket och det råder ett nära och komplext samspel mellan jordbrukare och miljö. Jordbruket är, som största markutnyttjare och livsmedelsleverantör i EU, oerhört beroende av sunda ekosystem för att fungera effektivt. Jordbrukarna är landsbygdens, ekosystemens och landskapens väktare. Om ekosystemen störs kan detta leda till att sjukdomar sprids bland växter och djur, insektsangrepp, vattenföroreningar, översvämningar, minskad bördighet hos marken osv. Politiken har därför till uppgift att skydda ekosystemen samtidigt som oönskade effekter såväl inom som utom sektorn måste minimeras. Detta kräver att den verksamhet som främjar miljöskyddet understöds (arbete som på många håll bedrivs inom jordbrukssektorn i eget intresse) och att verksamhet med negativa konsekvenser motverkas.

I november 1999 antog rådet (jordbruk) en strategi för integrering av miljöfrågorna i den gemensamma jordbrukspolitiken genom Agenda 2000-reformerna. Mål uppställdes för vatten, jordbrukskemikalier, mark och markutnyttjande, klimatförändringar och luftkvalitet samt landskap och biologisk mångfald.

3. Indikatorer

Detaljerade mål för politiken måste läggas fast, och mätas måste hur arbetet för att förverkliga dessa mål fortskrider.

En ändamålsenlig uppsättning indikatorer behövs

-för att övervaka och utvärdera de åtgärder som vidtas för att integrera miljöhänsyn i jordbrukspolitiken samt för att tillhandahålla bakgrundsinformation för landsbygdsutvecklingen mer allmänt,

-för att ringa in miljöfrågor med anknytning till det europeiska jordbruket,

-som underlag vid utarbetandet av program där miljöfrågor och jordbruk behandlas, och

-för att få större kännedom om sambanden mellan jordbruksmetoder och miljö.

Kommissionens arbete bygger på arbete som bedrivits inom ramen för OECD [2]. Detta arbete har dock anpassats och utvidgats för att täcka det europeiska jordbrukssystemet. Kommissionens arbete är mer vittgående genom att det är ett försök till kartläggning inte bara av de indikatorer som krävs, utan även av de metoder som skall tillämpas, möjliga statistikkällor och metoder för datainsamling, så att indikatorerna för EU-medlemsstaterna blir harmoniserade och jämförbara.

[2] För ytterligare information se OECD:s publikation Environmental Indicators for Agriculture: vol. 1 Concepts and framework, OECD 1997; vol. 2: Issues and Design, OECD 1999; vol. 3 Methods and Results, (planerad till 2001).

De främsta kriterierna för urvalet av miljöindikatorer för jordbruket är följande:

*Politisk relevans - de centrala miljöfrågorna skall beaktas.

*Reaktionsförmåga - tillräckligt snabba förändringar som reaktion på en åtgärd.

*Analytiskt hållbart - vetenskapligt grundat.

*Mätbarhet - genomförbart med tanke på redan existerande och planerad tillgång till uppgifter.

*Tolkningsbarhet - förmedling av viktig information på ett sätt som är otvetydigt och lätt att förstå.

*Kostnadseffektivitet - kostnaderna skall stå i proportion till värdet av den information som framkommer.

I KOM(2000) 20 anges en första uppsättning indikatorer och ett antal områden där indikatorer behövs. Dessa presenteras tillsammans med ytterligare uppgifter i en översikt i slutet av föreliggande text. Dessa indikatorområden har utvecklats i varierande grad och de kan delas in i fyra grupper.

a) En första grupp består av indikatorer där det står klart vilka statistiska uppgifter som måste samlas in.

b) För den andra gruppen är statistik inte en lämplig källa till information, även om statistiker kan bidra till helhetsbilden genom att strukturera och integrera uppgifter från olika källor.

c) Vad beträffar den tredje gruppen är indikatorerna ännu inte tillräckligt väldefinierade för att de mest ändamålsenliga uppgifterna skall kunna fastställas.

d) För den fjärde gruppen krävs indikatorer men inga indikatorer har ännu kunnat fastställas. Det går ännu inte att ge några rekommendationer om vilka uppgifter som krävs.

Arbetet består nu i att i) tillhandahålla den information som krävs för att beräkna och uppdatera de kartlagda indikatorerna genom att inhämta uppgifter från statistiska och administrativa källor och källor till miljöinformation och integrera dessa i en analytiskt hållbar ram, samt ii) tydligare definiera de indikatorer som hör till den tredje och fjärde gruppen.

I detta meddelande granskas det behov av statistiska uppgifter som utan vidare kan identifieras (grupp a) och ett antal förslag läggs fram för hur de frågor som föreligger för grupp b och c skall kunna lösas.

I första hand kommer redan existerande källor att utnyttjas för att leverera uppgifter till indikatorerna. I den mån det går kommer kompletterande information att inhämtas genom en utvidgning av tillämpningsområdet för befintliga statistiska och administrativa uppgifter. Bara när behoven inte kan mötas kommer nya uppgifter att samlas in.

4. Befintlig statistik och andra källor till relevant information

Genom Europeiska statistiksystemet, som består av Eurostat och behöriga organ i medlemsstaterna, levereras den statistik som politiska beslutsfattare behöver. Uppgifter som samlas in inom ramen för olika administrativa förfaranden är en rik källa till information, men avsevärt arbete kan behövas för att integrera denna information korrekt i statistiken. Verktyg för fjärranalys skulle kunna användas för att integrera statistiska, administrativa och miljörelaterade uppgifter (mark, marktäcke, avrinningsområden, floder, klimat osv.) i en solid analytisk ram och tillhandahålla relevanta indikatorer. De resultat som uppnås inom ramen för Europeiska statistiksystemets verksamhet är lättillgänglig hos kommissionen, men en stor del av den information som samlas in för administrativa ändamål finns inte att tillgå för gemenskapsändamål eller är till och med okänd på gemenskapsnivå. Arbetet på detta område går framåt genom att information samlas in via lokala undersökningar (subregionalt) och nationella och regionala undersökningar om jordbruksmetoder.

Europeiska statistiksystemet tar fram en mängd basdata som kan kombineras på olika sätt för att få fram en mängd olika indikatorer, som i sin tur kan ändras allt efter politiska behov. Tyngdpunkten kommer därför att läggas på att

-leverera uppgifter på lokal nivå för kombination på ett antal olika geografiska områden, t.ex. flodområden, känsliga områden,

-leverera nya uppgifter på grundval av befintliga undersökningar, eftersom detta är kostnadseffektivt och säkerställer jämförbarhet med uppgifter från andra undersökningar.

4.1. Uppgiftskällor

4.1.1. Undersökningarna om företagsstrukturen i jordbruket

Vartannat eller vart tredje år sedan 1966-67 har en undersökning genomförts om företagsstrukturen i jordbruket. Undersökningarna täcker alla EU-länder och en mängd olika frågor tas upp, vilket gör det möjligt att analysera samband mellan olika variabler. Nästa undersökning kommer att genomföras 2003. Vart tionde år görs en totalräkning som möjliggör en omfattande geografisk analys.

4.1.2. Statistik över djurbesättning, vegetabilieproduktion och därmed sammanhängande statistik

Inom Europeiska statistiksystemet har man lång erfarenhet av att upprätta statistik över djurbesättningar, vegetabilieproduktion och priserna på dessa produkter. Det finns därigenom långa tidsserier för antal djur, odlingsarealer och gårdarnas produkter samt motsvarande produktpriser.

4.1.3. Skogsbruksstatistik

En stor del av skogsbruket har anknytning till jordbruksföretag och påverkar utan tvivel miljön. Kommissionens meddelande (KOM(1998) 649) om en skogsbruksstrategi följdes upp av rådets resolution [3] i samma ämne. Ytterligare indikatorer behövs för att sörja för en adekvat övervakning av denna strategi. Därvid skall hänsyn tas till hur arbetet med kriterier och indikatorer för en hållbar skogsförvaltning fortskrider, ett arbete som bl.a. har bedrivits som ett led i uppföljningen av ministerkonferenserna om skydd av skogarna i Europa

[3] Rådets resolution 1999/C 56/01 av den 15 december 1998, EGT C 56, 26.2.1999.

4.1.4. Statistik över markanvändning

Projektet LUCAS (Land Use/Cover Area Frame Statistical Survey) kommer att ge utförlig geografiskt fördelad information som kan tillämpas för analyser av jordbruk och miljö. De första resultaten kommer att gälla 2001. Värdet av detta verktyg kommer att utvecklas i sin helhet när uppgifterna från fler på varandra följande undersökningar ger en klar bild av utvecklingen inom jordbruk och miljö.

4.1.5. Frågeformulär för miljöstatistik

Den viktigaste miljöstatistiken samlas in vartannat år inom ramen för Europeiska statistiksystemet i samarbete med OECD med hjälp av ett gemensamt frågeformulär. Genom samarbetet med Europeiska miljöbyrån och FN:s organ säkerställs samordningen på detta område.

4.1.6. Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR)

Informationssystemet för jordbrukets redovisningsuppgifter upprättades 1965 [4] för insamling av redovisningsuppgifter för att belysa inkomstförhållanden och andra ekonomiska förhållanden i jordbruksföretag. Det bygger på ett urval om 60 000 företag.

[4] Rådets förordning (EEG) 79/65 av den 15 juni 1965, EGT 109, 23.6.1965.

4.1.7. Det integrerade systemet för administration och kontroll

Detta system [5] integrerar kontrollen av vissa stödsystem inom gemenskapen och genererar en mängd administrativa uppgifter som kan användas för miljöindikatorer för jordbruket. Hur denna källa skall kunna utnyttjas på bästa sätt studeras för närvarande (ny lagstiftning kommer att krävas).

[5] Rådets förordning (EEG) nr 3508/92 av den 27 november 1992, EGT L 355, 5.12.1992.

4.1.8. Programmet för landsbygdsutveckling

Övervakningen och utvärderingen av programmen för landsbygdsutveckling [6] bygger delvis på gemensamma indikatorer, varav flera gäller särskilda åtgärder för jordbruk och miljö [7] och miljöaspekter på andra åtgärder för landsbygdsutveckling. Övervakningen gäller de direkta resultaten av programmet, medan utvärderingen rör resultat och konsekvenser för exempelvis biologisk mångfald, landskap och naturresurser som vatten och mark. Dessa indikatorer täcker det område som programmen gäller och rör huvudsakligen dem som direkt eller indirekt är stödmottagare. Med hjälp av de gemensamma utvärderingsindikatorerna besvaras ett på förhand fastställt antal frågor på grundval av olika bedömningskriterier.

[6] Rådets förordning (EG) nr 1257/1999, om stöd från Europeiska utvecklings-och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) (EGT L 160, 23.6.1999, s. 80) och kommissionens förordning nr 1750/1999 av den 23 juli 1999 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1257/1999 (EGT L 214, 13.8.1999, s 31).

[7] Tidigare förordning 2078/92.

Programmen för landsbygdsutveckling tillhandahåller därmed miljöindikatorer för jordbruket på respektive område, men information om sammanhanget måste läggas till från andra källor (t.ex. miljöindikatorer rörande all jordbruksareal i sektorn/regionen), så att utvecklingen inom programmet kan jämföras med den allmänna utvecklingen.

4.1.9. Andra administrativa källor

En stor mängd potentiellt användbara uppgifter genereras som biprodukt av gemenskapens lagstiftning. Alla dessa uppgifter finns för närvarande inte att tillgå för kommissionens enheter. Kostnaderna för och nyttan av att använda dessa (kartläggning och insamling av dessa uppgifter samt integrering med annan statistik) undersöks för närvarande.

4.2. EU:s verksamhet för forskning och utveckling

4.2.1. Gemensamma forskningscentret (GFC)

Gemensamma forskningscentret genomför forskning till stöd för gemenskapens politik. Agri-Environment Cluster samlar vetenskaplig och teknisk expertis till stöd för bedömning, kvantifiering och övervakning av utvecklingen när det gäller miljöindikatorer för jordbruket.

Gemensamma forskningscentret har därför skapat en Europaövergripande databas med geografisk och miljörelaterad information om mark, marktäcke, avrinningsområden, flodsystem och klimat som skall kombineras med administrativ statistik. Databasen bygger i första hand på 3-dimensionella modelleringsverktyg (GIS).

4.2.2. Gemenskapens ramprogram för forskning

Forskning för att öka våra kunskaper om sambanden mellan jordbruk och miljö och för att utarbeta indikatorer har finansierats inom ramen för gemenskapens ramprogram för forskning och teknisk utveckling. Områden som behandlats är bl.a. ökenspridning, jorderosion, belastningar på naturresurserna från gödselmedel och bekämpningsmedel, landskap och biologisk mångfald samt utsläpp av växthusgaser från jordbruket. Via det nu löpande femte ramprogrammet anslås stöd till bl.a. "Hållbart jordbruk, fiske och skogsbruk och en integrerad utveckling av landsbygdsområden inklusive bergsområden" och "Global förändring, klimat och biologisk mångfald" samt till generisk forskningsverksamhet på området "socioekonomiska aspekter på miljöfrågor".

4.2.3. Europeiska miljöbyrån

Miljöbyrån är med sina europeiska ämnescentrer ledande när det gäller insamling av information om luftföroreningar, markanvändning, vattenkvalitet samt natur och biologisk mångfald. De register över marktäcket som upprättats inom ramen för Corine Land Cover utgör en grund för sammanställning av statistik på en mer detaljerad nivå och är därutöver en källa till de basdata som behövs för utarbetandet av indikatorer om landskapsförändringar.

4.2.4. TAPAS

Genom programmet TAPAS (Tekniska handlingsplaner för jordbruksstatistiken) [8] skall gemenskapens system för jordbruksstatistik förbättras. Miljöindikatorer för jordbruket är ett av de områden som kartlagts för stöd.

[8] Rådets beslut 96/411/EG av den 25 juni 1996 om förbättring av gemenskapens jordbruksstatistik, EGT L 162, 1.7.1996, senast förlängt genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 2298/2000 av den 28 september 2000, EGT L 263, 18.10.2000.

5. Indikatorer [9]

[9] Kommentarer om uppsättningen indikatorer finns i KOM(2000) 20, punkt 3.3.2. Grupperna beskrivs i punkt 3 ovan.

5.1. Indikator 1: Område som omfattas av stöd för miljövänligt jordbruk (grupp b)

Utgångspunkt: På grundval av rådets förordning 1257/99 utarbetas program för att uppmuntra jordbrukare att bedriva miljövänligt jordbruk.

Indikator: Jordbruksarealer som omfattas av program för miljövänligt jordbruk inom ramen för förordning 1257/99, klassificerade efter slag av verksamhet.

Förslag: Ingen ny datainsamling krävs.

5.2. Indikator 2: God jordbrukssed på regional nivå (grupp b)

Utgångspunkt: Jordbruksmetoderna har direkt inverkan på miljön. Uppgifter på regional nivå behövs därför om jordbruksmetoder. Riktlinjer för god jordbrukssed finns i alla medlemsstater, på nationell eller regional nivå. En sammanställning behövs av den dokumentation som finns.

Indikator: Antal jordbruksföretag som följer regionala krav rörande god jordbrukssed. Minimikrav fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 1750/1999.

Förslag: Kartläggning av de regioner som har fastställt särskilda riktlinjer för god jordbrukssed vilka är mer omfattande än de krav som ställs enligt gemenskapsrätten. Uppbyggnad av system för regelbunden insamling av uppgifter om de metoder som faktisk tillämpas för att följa utvecklingen.

5.3. Indikator 3: Miljömål på regional nivå (grupp d)

Ytterligare arbete krävs för att utveckla denna indikator. En strategi skulle kunna vara att fastställa vilka regioner som har uppställt miljömål och att med hjälp av administrativa eller statistiska uppgifter mäta i vilken utsträckning dessa mål uppnås.

5.4. Indikator 4: Område som är naturskyddat (grupp b)

Utgångspunkt: För viss jordbruksmark gäller begränsningar för vad som får produceras och vilka jordbruksmetoder som får användas, detta på grund av att marken är en del av ett naturskyddsområde som omfattas av t.ex. Natura 2000 eller frivilliga avtal. Jordbrukare kan få kompensation för dessa inskränkningar.

Indikator: Areal och andel av jordbruksmark som omfattas av sådana begränsningar, klassificerat efter slag av jordbruksmark (se indikator 26).

Förslag: Användning av uppgifter från övervakningen av Natura 2000 och programmen för landsbygdsutveckling, inledningsvis inom ramen för en pilotstudie. Möjligheterna att klassificera detta efter typ av begränsning och program skall undersökas.

5.5. Indikator 5: Marknadssignaler: Prisstöd till ekologiska odlare (grupp a)

Utgångspunkt: Skillnaden mellan marknadspriserna på konventionella produkter och ekologiska produkter är en indikator för prisstödet till ekologiska produkter. En annan aspekt i samband med omläggningen till ekologiskt jordbruk är ekologiska odlares inkomst.

Indikator: 1) Index över förhållandet mellan priset på ekologiska produkter och priset på konventionella produkter och 2) Ekonomiska resultat för ekologiska gårdar jämfört med gårdar av ungefär samma storlek inom samma område.

Förslag: Pilotprojekt 1) för användning av systemet för statistik över jordbrukspriser för att skilja mellan ekologiska produkter och konventionella produkter, 2) för undersökning av om ISJR-uppgifterna ger tillräcklig information för att indikator 2 skall kunna beräknas.

5.6. Indikator 6: Teknologi och färdigheter: Jordbrukarens utbildningsnivå (grupp a/c)

Utgångspunkt: Man kan utgå ifrån att mer teknik och fler färdigheter effektiviserar produktionsprocessen, vilket leder till produktivitetshöjning, förbättrade arbetsvillkor och högre produktkvalitet, vilket i sin tur får effekter på miljön.

Indikator: Utbildning i miljövänligt jordbruk för jordbrukare.

Förslag: Inom ramen för undersökningarna om företagsstrukturen i jordbruket insamlas uppgifter om utbildningsnivån hos driftsledaren för företaget. Dock registreras varken när utbildningen ägde rum eller hur gammal personen ifråga var. En pilotstudie bör genomföras för att differentiera uppgifterna från undersökningen, kompletterat med frågor om den ekologiskt inriktade verksamhet som jordbrukaren bedriver i jordbruket.

5.7. Indikator 7: Område med ekologiskt jordbruk (grupp a/b)

Utgångspunkt: Ekologiskt jordbruk innebär mindre intensiv användning av marken, mer varierade odlingsmetoder och att användningen av gödselmedel och bekämpningsmedel begränsas avsevärt. I rådets förordning 2092/91 anges stränga krav som producenterna måste uppfylla innan jordbruksprodukterna får släppas ut som ekologiska produkter på marknaden i EU.

Indikator: Område med ekologiskt jordbruk: Denna uppgift finns tillgänglig på grundval av det frivilliga frågeformulär som tagits fram för att det skall finnas en gemensam uppsättning data för övervakningen av genomförandet av denna förordning.

Förslag: Frågeformuläret kommer att ses över dels för att validera täckningen, dels för att fastställa om de svar som på frivillig basis ges på alla delar av frågeformuläret tillhandahåller ändamålsenliga uppgifter eller om några delar bör vara obligatoriska.

5.8. Indikator 8: Förbrukade kvantiteter kväve- och fosfatgödselmedel (grupp a)

Utgångspunkt: De risker som uppstår för människors hälsa och miljö vid användning av gödselmedel i jordbruket kan öka ju mer gödselmedel som förbrukas, i synnerhet när mer näringsämnen tillförs än vad grödorna kan ta upp.

Indikator: Användning av gödselmedel, fördelat efter gröda och region.

Förslag: Denna indikator skall behandlas i samband med indikator 18.

5.9. Indikator 9: Användning av bekämpningsmedel (grupp a/c)

Utgångspunkt: Användningen av bekämpningsmedel får inte innebära oacceptabla risker för människors hälsa och miljön. Riskerna varierar avsevärt mellan olika bekämpningsmedel, beroende på de verksamma substansernas egenskaper (dvs. toxicitet, persistens) och användningsmönster (dvs. mängd, under vilka perioder de används och vilka metoder som tillämpas, vilka grödor som behandlas, jordart).

Indikator: Två kompletterande indikatorer är tänkbara: 1) Index över användningen av bekämpningsmedel, viktat så att hänsyn tas till olika typer av toxicitet, användningsmönster osv. 2) Användningen av bekämpningsmedel, klassificerad efter egenskaper, t.ex. toxicitet för andra arter än målarten, effekter på lång sikt, persistens i miljön osv.

Förslag: 1) Fortsatt insamling av uppgifter om användningen av olika ogräsmedel, svampmedel och insektsmedel från de stora bekämpningsmedelstillverkarna och, i den mån uppgifter finns, från medlemsstaterna. Uppmuntra medlemsstaterna att - via TAPAS-programmet - komplettera dessa uppgifter med direktundersökningar bland jordbrukarna.

2) Utarbetande av klasser för bekämpningsmedel utifrån egenskaperna hos den verksamma substansen. (Detta skulle kunna vara föremål för ett forskningsprojekt.)

5.10. Indikator 10: Vattenanvändning (grupp a)

Utgångspunkt: I länder med torra växtperioder kan vattenförbrukningen i samband med konstbevattning leda till att de begränsade vattenresurserna sätts under tryck. De grödor som odlas bör avspegla klimat och vattenresurser och adekvata bevattningstekniker bör användas (t.ex. droppbevattning) för att effektivisera bevattningen och minimera vattenförluster.

Indikator: Vattenförbrukning för produktion av konstbevattnade grödor, per 1000 euro.

Förslag: För närvarande finns ingen uppgiftskälla. Uppgifter om inköp/förbrukning av vatten skulle kunna införas i ISJR, till att börja med från medlemsstater där dessa uppgifter redan finns. Särskilda undersökningar om vattenanvändning kan behöva utvecklas.

5.11. Indikator 11: Energianvändning (grupp a)

Utgångspunkt: För att minska koldioxidutsläppen måste alla sektorer inom ekonomin använda energin rationellt och höja energieffektiviteten.

Indikator: Årlig energiförbrukning, efter bränsleslag. De uppgifter som finns att tillgå om energiförbrukningen inom jordbruket är i stort sett begränsade till petroleumprodukter, vilka är lätta att särskilja därför att särskilda skatteregler gäller för dieselbränsle som används inom jordbruket. Andra bränslen som används inom jordbruket är främst el och, i vissa länder, naturgas.

Förslag: Inom ramen för ISJR insamlas uppgifter om totala utgifter för bränsle, dock utan närmare uppgift om vilka slag av bränsle som inköpts och vilka volymer det rör sig om. ISJR-undersökningen skulle kunna utvidgas till att även omfatta den information som saknas, inledningsvis från de medlemsstater där dessa uppgifter redan finns.

5.12. Indikator 12: Markanvändning: Topologiska förändringar (grupp b)

Utgångspunkt: Aktiviteter för utveckling har stor inverkan på miljö och landskap. Denna utveckling har sitt ursprung i de behov som föreligger inom olika sektorer (jordbruk, transporter, utveckling av tätortsområden, energiproduktion och distribution, industri osv.) och får en rad olika effekter (på livsmiljöer för vilda djur och växter, yt- och grundvatten, landskap osv.).

Indikator: Förteckning över utveckling, klassificerad efter slag och plats.

Förslag: En hel del av detta utvecklingsarbete stöds med offentliga medel (på lokal, nationell eller europeisk nivå) och omfattas för det mesta av lagstiftning. Administrativa uppgifter finns därför om plats, slag och omfattning av dessa förändringar. En pilotstudie behövs för att fastställa i vad mån dessa uppgifter kan användas och det kommer förmodligen även att krävas ny lagstiftning, så att dessa uppgifter kan användas för statistiska ändamål.

5.13. Indikator 13: Markanvändning: Mönster vad avser växtodling/djurbesättning (grupp a/c)

Utgångspunkt: Djurhållning och förvaltning av enskilda jordbruksskiften sköts helt och hållet av jordbrukaren själv. Förändringar i markanvändning kan inverka på miljön (livsmiljöer för vilda djur, landskap osv.), men uppgifter om denna inverkan finns oftast bara i mycket begränsad omfattning och kunskaperna om detta är ringa.

Indikator: På grundval av en gemensam klassificering (som skall utarbetas) av jordbruksmetoder och strategier, varje enskilt jordbruksföretags andel av varje kategori i klassificeringen, möjligen utvidgat till att även täcka all landsbygdsverksamhet.

Förslag: Vissa medlemsstater har redan som ett led i nationella eller lokala åtgärder genomfört studier för att klassificera jordbrukarnas strategier och metoder. Genom en vidareutveckling av metoderna och uppgifterna med hjälp av en pilotstudie kan hittills vunna erfarenheter konsolideras.

5.14. Indikator 14: Förvaltning: se även indikator 2 (grupp d) [10]

[10] De indikatorer som behövs för indikatorområdena 14, 30 och 31 har ännu inte fastställts och behandlas därför inte i detta meddelande.

Ytterligare arbete krävs för att denna indikator skall kunna fastställas.

5.15. Indikator 15: Tendenser: Intensifiering/extensifiering, specialisering (grupp a/c)

Utgångspunkt: När jordbruksföretagen specialiserar sig innebär detta stordriftsfördelar såväl när det gäller produktions- som transportkostnader. En intensifiering av jordbruket ökar företagets möjligheter att överleva på lång sikt och säkrar sysselsättningen. En kombination av ökad specialisering och intensifiering medför dock ökade risker både för miljö och andra områden, och variationen minskar. Med tanke på de yttre faktorer som inverkar bör en bedömning göras utifrån motsvarande rumsliga enheter (t.ex. flodområden, arbetsmarknadsområden, områden för livsmedelsindustri).

Indikator: Eftersom en intensifiering kan röra alla produktionsfaktorer är antalet möjliga indikatorer omfattande. Exempelvis kan relationen mellan antal djur och foderarealer vara lämplig för vissa former av djurhållning.

Förslag: Genom gemenskapens typindelning av jordbruksföretag kan de olika aspekterna av intensifieringen och specialiseringen av jordbruksföretag och produktionsområden kartläggas och mätas. En förbättrad typindelning kommer att ge mer detaljerade uppgifter om den geografiska fördelningen av de olika typerna av företag och driften av dessa. Om uppgifter om produktion samkörs med uppgifterna från undersökningen om företagsstrukturen i jordbruket och ISJR-uppgifterna kommer en lämplig typindelning att kunna göras. Inga nya uppgifter behöver samlas in, men en pilotstudie kommer att ge de uppgifter som är nödvändiga för ett bättre val av lämpliga indikatorer.

5.16. Indikator 16: Tendenser: Specialisering/diversifiering (grupp a)

Utgångspunkt: Att diversifiera verksamheten är en riskhanteringsstrategi på medellång sikt. Diversifieringen kan vara rent jordbruksmässig, den kan röra sådan verksamhet i företaget som inte har att göra med jordbruket eller verksamhet utanför företaget antingen inom jordbrukssektorn eller inom andra sektorer. Effekterna på inkomsten kan bli begränsade, men dessa strategier får en positiv effekt på företaget möjligheter att överleva på längre sikt.

Indikator: Betydelse av olika kategorier i gemenskapens typindelning. Andel jordbrukare med annan lönsam verksamhet. Förhållandet mellan jordbrukarnas inkomster från jordbruket/annan verksamhet.

Förslag: Ytterligare frågor inom ramen för undersökningen om företagsstrukturen i jordbruket behövs för att mäta omfattningen av verksamheten utanför företaget (och inte bara om den föreligger). Statistik över jordbrukshushållens inkomst på tillräcklig detaljnivå för att mäta vilka effekter verksamheten utanför företaget får på företagens möjlighet att överleva på längre sikt kommer att bli ett viktigt bidrag till detta arbete.

5.17. Indikator 17: Tendenser: marginalisering (grupp a/c)

Utgångspunkt: Marginalisering kan definieras som företagets oförmåga att generera en acceptabel inkomst. Detta kan vara ett resultat av försämringar i den ekonomiska eller fysiska miljön och leda till att risken ökar för att jordbruksföretaget måste ställa in sin verksamhet.

Indikator: Tillstånd och utveckling avseende tätheten av jordbruksföretag med och utan efterträdare. Stödinfrastrukturer (tjänster, förvaltning, kommunikationer m.m.) kan också bidra till denna indikator.

Förslag: En stor del av de uppgifter som krävs finns tillgänglig från undersökningen om företagsstrukturen i jordbruket. En lämplig (detaljerad) geografisk indelning kan fås genom en omfördelning av dessa uppgifter. Detta kan kompletteras med nationella uppgifter om stödinfrastrukturer och vid behov med ytterligare frågor i strukturundersökningen. Detta förslag kommer att behöva valideras genom en pilotstudie.

5.18. Indikator 18: Näringsbalans i markytan, inklusive indikator 8: användning av gödselmedel (grupp a)

Utgångspunkt: Näringsämnen behövs för att grödorna skall växa. Vid överdriven användning kan de läcka ut i ytvatten och/eller grundvatten, vilket leder till att nitrathalterna stiger till oacceptabla nivåer. Näringsbalansen i markytan är den mest ändamålsenliga metoden för att skatta överdriven användning av näringsämnen. Lämpliga uppgifter kan härledas från strukturundersökningen. En verklig bild är dock bara möjlig att få på regional och lokal nivå och på nivån för flodområden.

Indikator: Näringsbalansen i markytan definieras som den samlade tillförseln av näringsämnen (organiska gödselmedel och mineralgödselmedel, atmosfäriskt nedfall, bindning i baljväxter) minus upptaget i grödor (inklusive avgång genom bete).

Förslag: 1) Uppgifter om näringsbalans på NUTS 2-nivå finns, men ytterligare arbete krävs för att lösa vissa metodproblem.

a) Gödselmedel: Det finns siffror på försäljningen av mineralgödselmedel fördelat efter land, men fördelningen av dessa siffror efter region är problematisk. Jordbrukare som ingår i ISJR-panelen rapporterar om utgifter för gödselmedel. Detta skulle kunna utvidgas till att även omfatta inköpta kvantiteter, fördelat efter slag av gödselmedel (kväve, fosfor), inledningsvis från de medlemsstater där dessa uppgifter redan finns.

b) Stallgödsel: Gödselkoefficienten varierar stort från det ena landet till det andra på grund av olika mät- och modelleringsmetoder.

c) Upptag av grödor: Förbättrade modeller behövs för att skatta kväveavgång i foderväxter och genom bete.

2) Det föreslås att pilotprojekt genomförs för att testa om det går att utveckla ett verktyg för beräkning av balanser för flodområden eller avrinningsområden.

5.19. Indikator 19: Utsläpp av metan (CH4) (grupp a)

Utgångspunkt: Jordbruket är en stor källa till utsläpp av metan och dikväveoxid, båda växthusgaser med många gånger större effekt än koldioxid. Dessa gaser frigörs främst från stallgödsel. Åtagandet att minska växthusgaser med 8 % fram till 2008-2012 har hög politisk prioritet i EU.

Indikator: Aggregerade årliga utsläpp av CH4, N2O och CO2 från jordbruket, viktat efter den globala uppvärmningspotentialen.

Förslag: Uppgifter om alla växthusgasemissioner finns tillgängliga från Europeiska miljöbyrån. Uppgifterna kan differentieras genom att information insamlas om avsiktlig produktion (i rötkammare), uppsamling och användning av metan (dvs. biogas) som energikälla på gårdar. Denna användning har två fördelar: man minskar därigenom såväl metanutsläppen som den mängd konventionellt bränsle som används på gården. Förteckningen över variabler i undersökningen om företagsstrukturen i jordbruket skulle kunna utvidgas till att även omfatta insamling av information om anläggningar, deras kapacitet och användning.

5.20. Indikator 20: Bekämpningsmedlens förorening av marken (grupp c)

Utgångspunkt: Påvisa i vilken omfattning resthalter av bekämpningsmedel ansamlas i marken.

Indikator/förslag: Definition och framtagning av denna indikator kräver avsevärt arbete, validerat genom markprovtagning, i samarbete med miljömyndigheter.

5.21. Indikator 21: Vattenförorening (grupp c)

Utgångspunkt: Likartat tillvägagångssätt som för indikator 20. Inriktningen ligger på föroreningar som tungmetaller och organiska kemikalier, även resthalter av veterinärmedicinska produkter (dvs. eventuella föroreningar som inte täcks av indikator 30).

Indikator/förslag: Samma som för indikator 20.

5.22. Indikator 22: Uttag av grundvatten (grupp a/c)

Utgångspunkt: Jordbruksföretagens direktpumpning av grundvatten registreras vanligen inte, men detta anses allmänt som en av huvudorsakerna till sjunkande grundvattennivåer.

Indikator: Årlig mängd grundvatten som direktpumpas av jordbruksföretag från grundvattenkällor.

Förslag: Det föreslås att uppgifter samlas in på detta område i samband med indikator 10. Kraven skulle kunna utvidgas till att även omfatta självförsörjning och skulle då innefatta källan till det vatten som pumpas upp, dvs. grundvatten (från en brunn) eller vatten från en flod eller annat vattendrag.

5.23. Indikator 23: Jorderosion (grupp a/b/c)

Utgångspunkt: Över hälften av marken i Europa är i någon omfattning utsatt för jorderosion, vilket minskar markens produktivitet och försämrar tillståndet för ekosystemen. Läget är allvarligare i de sydeuropeiska länderna, men även i de norra delarna av Europa kan risken för jorderosion vara stor, t.ex. på grund av bristen på skyddande växttäcke under vintermånaderna. Fysiska faktorer som klimat, topografi och jordegenskaper har stor betydelse, men de faktorer som har störst inverkan är marktäcke och jordbruksmetoder. Jorderosion kan dessutom ha samband med miljöåtgärder i jordbruket.

Indikatorer: Lokalisering och skattning av mängden förlorad matjord och kartor över risken för jorderosion. Marktäcke och jordbruksmetoder i riskområden.

Förslag: På grundval av en kombination av geografiskt fördelade och harmoniserade uppgifter om europeisk mark, marktäcke, digitala terrängmodeller och meteorologiska data skulle en geospatial modellering kunna ge konsistenta och harmoniserade kartor över risken för jorderosion.

5.24. Indikator 24: Utarmning av resurser: Förändringar i marktäcke (grupp a)

Utgångspunkt: En matris över förändringarna i marktäcket krävs för att man skall kunna följa utvecklingen. Ur miljömässigt perspektiv krävs först och främst en matris över markanvändning inom jordbruket där huvudkravet är att ökning, minskning och interna förändringar framgår.

Indikator: Matris över förändringar i marktäcke, klassificerade efter slag och storlek.

Förslag: Genomförandet och en regelbunden uppdatering av LUCAS [11] gör att de matriser som behövs kan tas fram.

[11] Se 4.1.4 ovan.

5.25. Indikator 25: Arternas genetiska mångfald (grupp b)

Utgångspunkt: Biologisk mångfald är mångfalden av livet och dess processer och kan delas in i tre nivåer.

*Genetisk mångfald - mångfalden genetiska byggstenar som varje enskild representant för en art förfogar över.

*Artmångfald - mångfalden levande organismer som finns på en bestämd plats.

*Ekosystemens mångfald - mångfalden arter, ekologiska funktioner och processer som finns i olika naturliga omgivningar.

Genetiska förbättringar kan bidra till jordbrukets produktivitet, men de kan också bana väg för en process av progressiv erosion av det genetiska beståndet, varigenom jordbruksproduktionen kan bli mer och mer sårbar för risker som uppstår i samband med spridningen av nya skadegörare och sjukdomar eller klimatförändringar.

Indikator: 1) Totalt antal och andel av produktion av de viktigaste grödorna/husdjursraserna och 2) Antal utrotningshotade nationella grödor/husdjursraser.

Den första indikatorn visar omfattningen av den biologiska mångfalden inom jordbruksproduktionen, även ökningar/minskningar. Den andra indikatorn ger information om risken för genetisk erosion och oersättliga förluster av delar av den existerande genetiska reserven.

Förslag: För indikator 1 kommer den grundläggande informationen om grödor från den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter [12] Denna information kommer att behöva kompletteras av ett särskilt informationsnätverk.

[12] Den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter har offentliggjorts enligt bestämmelserna i artikel 18 i rådets direktiv 70/457/EEG av den 29 september 1970 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter (EGT L 225, 12.10.1970, s. 1). Sortlistan offentliggjordes för första gången den 21 juli 1075 (EGT 164, 21.7.1975, s. 1). Den uppdateras regelbundet. Den 21: a utgåvan offentliggjordes den 9 november 1999 (EGT C 321A, 9.11.1999, s. 1).

5.26. Indikator 26: Område med högt naturvärde, vall och bete osv. (grupp b)

Denna indikator är en del av indikator 4.

5.27. Indikator 27: Produktion av förnybara energikällor (grupp a)

Utgångspunkt: Förnybara energikällor som biodiesel och trä kan bidra till att användningen av fossila bränslen och nettoutsläppen av koldioxid minskar.

Indikator: Produktionsareal och -volym av skottskog och oljeväxter för produktion av biodiesel.

Förslag: Administrativa uppgifter om detta samlas in. Alternativt skulle undersökningarna om jordbrukets företagsstruktur och statistiken över vegetabilieproduktion kunna utvidgas till att även täcka denna produktion.

5.28. Indikator 28: Artrikedom (grupp d)

Utgångspunkt: Vissa arter med anknytning till typiska jordbrukslivsmiljöer kan användas som bioindikatorer för viss utveckling inom jordbruket, även om artrikedom och antal arter också kan påverkas av skeenden utanför jordbruket. Valet av arter och det faktum att man behöver en tillräckligt lång övervakningsperiod för att kunna skilja mellan naturlig inverkan som väder å ena sidan och antropogena förändringar å den andra, är några av de svårigheter som föreligger vid utarbetandet av denna indikator. Vissa nationella exempel finns, i huvudsak i samband med fågelräkningar. Bioindikatorerna är mindre tekniska till sin karaktär och är därför tilltalande för en större publik.

Indikator: Skall fastställas med utgångspunkt från tillgängliga uppgifter. Frågan om vilka uppgifter som finns tillgängliga för närvarande är viktig, eftersom det behövs så långa tidsserier.

Förslag: Denna indikator måste vidareutvecklas.

5.29. Indikator 29: Markkvalitet (grupp c)

Utgångspunkt: Det viktigaste politiska målet för markskötseln inom jordbruket är att se till att marken fungerar ändamålsenligt, då marken är en begränsad resurs för jordbruksproduktionen. Detta måste ske på ett sätt som är miljöanpassat, ekonomiskt lönsamt och acceptabelt ur samhällets perspektiv. En jämförelse mellan kartor över "markens förmåga" och kartor över markanvändning kan möjliggöra en identifiering av områden där en konflikt föreligger eller områden där marken riskerar att utarmas, och detta kan bli relevant information för utvärdering, övervakning och utarbetande av politiska åtgärder.

Indikator: Jordbruksarealer där en bristande överensstämmelse föreligger mellan markens förmåga och verklig eller planerad markanvändning.

Förslag: 1) Fastställa markens begränsningar (topografi, rotningsdjup, fertilitet, organiskt kol, fukthållningskapacitet [13], struktur) i Europa (med hjälp av ett harmoniserat europeiskt markinformationssystem); 2) härleda zoner som är lämpade för vissa grödor, och 3) jämföra kartorna över markens förmåga med kartorna över markanvändning.

[13] Fukthållningskapacitet fastställts som en indikator i sig självt i OECD:s arbete. Den anses mycket viktigt för regioner där torrperioder, som gör att markvegetationen begränsas, följs av kraftiga regn. För länder med branta och snabba vattendrag och kraftiga regn är en god markstruktur med hög fukthållningskapacitet nödvändig för att förebygga översvämningar och jordskred som kan leda till stora kostnader för samhället.

5.30. Indikator 30: Nitrater/bekämpningsmedel i vatten (grupp d) [14]

[14] De indikatorer som behövs för indikatorområdena 14, 30 och 31 har ännu inte fastställts och behandlas därför inte i detta meddelande.

Utgångspunkt: Jordbruket är en av de största källorna till de resthalter av näringsämnes- och bekämpningsmedel som finns i grund- och ytvatten. Utvecklingen när det gäller koncentrationerna i grund- och ytvatten är en indikator på hur väl man lyckas med de åtgärder som vidtas i jordbrukssektorn. En geografisk analys av resultaten skulle göra att problemen kan lokaliseras.

Indikator: Definitionen av indikatorn måste vidareutvecklas.

Förslag: I princip finns uppgifter på nationell nivå och på gemenskapsnivå, dock finns mer information om nitrater än om bekämpningsmedel. Urvalet och presentationen av uppgifterna kan ske på olika sätt, t.ex. med beaktande av den huvudsakliga markanvändningen i avrinningsområdet. Ytterligare diskussioner mellan politiska beslutsfattare, uppgiftslämnare och miljöexperter krävs för att denna indikator skall kunna definieras och utarbetas.

5.31. Indikator 31: Grundvattennivåer (grupp d)

Utgångspunkt: Överuttaget av grundvatten genom jordbruket (se indikator 10), men även andra användares uttag gör att grundvattennivåerna sjunker. Om vattentillståndet i ett område störs kan detta även leda till att saltvatten tränger in i akviferer och därigenom minskar sötvattenresurserna ytterligare.

Vissa länder har upprättat långa tidsserier över grundvattennivån vid utvalda mätstationer, vilket är nödvändigt för att man skall kunna skilja mellan väderrelaterade förändringar och antropogena förändringar. Ingen systematisk datainsamling på EU-nivå är känd.

Indikator: Skall fastställas.

Förslag: Ytterligare arbete krävs för att formulera förväntningarna på denna indikator och för att definiera indikatorn.

5.32. Indikator 32: Landskapets tillstånd (grupp b)

Utgångspunkt: Landskapets tillstånd kan tolkas med hjälp av analytiska indikatorer på olika nivåer. Mångfald och sammansättning har betydelse när landskapet skall beskrivas. Element som struktur och organisation av jordbruksskiften, totalt marktäcke, fördelning och typ av byggnader, visuella element (inklusive aspekter som homogenisering, övergiven mark, nybebyggelse osv.) är bidragande faktorer. Ur ett miljöperspektiv finns det vissa faktorer inom jordbruket som har särskild betydelse.

Indikator: Antal och mångfald av synbara och inverkande element. (Måste utarbetas närmare.)

Förslag: Kommissionen har utarbetat en förteckning över nationella system för landskapsbedömningen. Arbetet med att kontrollera och utvidga dessa strategier så att de kan användas på gemenskapsnivå bör fortsätta och intensifieras. Miljöfrågor kommer att införas i LUCAS; svaren på dessa frågor kompletterat med fotografiska uppgifter från de platser där undersökningarna har genomförts kan användas vid utarbetandet av indikatorerna.

5.33. Indikator 33: Inverkan på livsmiljöer och biologisk mångfald (grupp c)

Utgångspunkt: Jordbruket bidrar till förvaltningen av den naturliga livsmiljön. Detta gäller inte bara för åkermark, utan även för marken däremellan som häckar, diken och andra avgränsningar. Jordbrukarna bidrar till skyddet av livsmiljöerna genom att förvalta åkermarken så att den naturliga floran och faunan skyddas och avgränsningarna hålls i gott skick. Denna verksamhet kan strida mot metoder som är optimala ur ett ekonomiskt perspektiv.

Indikator: Täthet avseende lineära element och mångfald avseende marktäcke, på företagsnivån.

Förslag: Införande av miljöfrågor i LUCAS och ytterligare frågor i undersökningarna om jordbrukets företagsstruktur. Utveckling av metodik för skattning av mångfald på grundval av uppgifter från strukturundersökningarna och vid behov användning av uppgifter från Corine Land Cover för rumslig omfördelning av dessa uppgifter.

5.34. Indikator 34: Jordbrukets andel av utsläpp, nitratföroreningar, vattenförbrukning (grupp b)

Utgångspunkt: Jordbruket är bara en av de sektorer som bidrar till emissioner, föroreningar och vattenstress. En utvärdering av jordbrukets relativa bidrag jämfört med andra sektorer är viktig för att man skall kunna bedöma om målinriktade åtgärder för jordbruket är det effektivaste sättet att angripa problemen.

Indikator: 1) Utsläpp av växthusgaser efter ekonomisk sektor. 2) Kväveutsläpp i vatten efter ekonomisk sektor. 3) Vattenförbrukning efter ekonomisk sektor.

Förslag: 1) För växthusgaser finns en komplett datauppsättning. 2) Det finns inte något enkelt sätt att skilja mellan nitrater från jordbruket och nitrater från andra källor. Modeller måste därför utarbetas för skattning av läckage från åkermarken, de mängder nitrat som kommer från (främst livsmedels-)industrin och nitrater från andra källor. 3) De frågeformulär som används för närvarande för vattenstatistiken bör ifyllas i större utsträckning av medlemsstaterna.

5.35. Indikator 35: Inverkan på landskapets mångfald (grupp c)

Utgångspunkt: Landskapets mångfald är resultatet av naturliga faktorer, odlingen av marken och växelverkan mellan jordbruket och andra markanvändare. Denna mångfald bör betraktas som en resurs. Den inbegriper mer än begreppet livsmiljö.

Indikator: Index över total mångfald, mångfald inom jordbruket och utvecklingen över tiden.

Förslag: En studie om markanvändningens mångfald på grundval av Corine Land Cover har genomförts [15]. Denna strategi kommer att vidareutvecklas med hjälp av miljörelaterade frågor och den interna mångfalden i punktnätet i LUCAS. Genom att integrera markdata med topografisk information och klimatdata kan en "naturlig" bas för mångfalden fastställas. Med hjälp av en matris över förändringar från LUCAS kan jordbrukets bidrag till mångfalden och hur denna utvecklas isoleras.

[15] From land cover to landscape diversity, gemensam rapport från Europeiska kommissionen och Europeiska miljöbyrån, 2000.

6. Slutsatser

6.1. Allmänna krav

Kommissionens förslag för de indikatorer som läggs fram i meddelandet KOM(2000) 20 framgår av ovanstående. Ett antal krav ställs upp som måste vara uppfyllda för att vissa av indikatorerna skall kunna fastställas och beräknas. Dessa anges i form av en översikt i tabellen nedan. Det måste understrykas att arbetet med dessa uppgifter varken kommer att eller kan utföras av kommissionen ensam, eftersom det för ett framgångsrikt genomförande krävs att nationella myndigheter och andra organ deltar fullt ut. Tidsplanen och även frågan om huruvida detta arbete kan utföras kommer att i avgörande grad vara beroende av de resurser som anslås till detta av alla deltagande. Europaparlamentets och rådets stöd kommer att vara absolut nödvändigt för att tillfredsställande resultat skall kunna åstadkommas. "Hänsyn måste också tas till EU-utvidgningen. Efter anslutningen förväntas de nya medlemsstaterna bara stegvis kunna delta fullt ut i arbetet ".

6.2. Ytterligare arbete (förteckning över rekommendationer och tidsplan)

6.2.1. Prioritering

Kommissionen kommer även fortsättningsvis att uppmärksamma beslutsfattande organ på att arbetet med miljöindikatorerna för jordbruket har stor betydelse och vidare på behovet av att ändamålsenliga resurser anslås för arbetet i samband med detta. Större insatser kommer att göras för att belysa de statistiska konsekvenserna av politiska beslut. Detta kommer att göras löpande.

6.2.2. Förteckningar över uppgiftskällor

Europeiska statistiksystemets nätverk för jordbruksstatistik används (via det normala programmet för arbetsgruppens möten) för att uppdatera och komplettera förteckningarna över uppgiftskällor som rör miljöfrågor på jordbruksområdet i medlemsstaterna och i kandidatländerna. Denna förteckning kommer att omfatta alla relevanta uppgiftskällor, inte bara de traditionella statistikkällorna.

6.2.3. Täckningen för undersökningarna om företagsstrukturen i jordbruket och Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR)

Dessa två uppgiftskällors täckning när det gäller miljövariabler kommer att granskas löpande. Vad beträffar ISJR pågår denna granskning för närvarande. För strukturundersökningarna granskas dessa variabler vid varje undersökning. Granskningen av kommissionens förslag inför undersökningen 2003 kommer att slutföras under första halvåret 2001.

6.2.4. Geografisk fördelning

Förslag till ett utvärderingsprojekt har utarbetats som går ut på att undersöka i vad mån det går att omfördela existerande uppgifter geografiskt så att de blir mer meningsfulla ur miljöperspektiv. De första resultaten väntas 2002.

6.2.5. Administrativa uppgifter

Föregående avsnitt i detta meddelande leder fram till slutsatsen att den mest kostnadseffektiva lösningen för att beräkna en rad av indikatorerna är att använda administrativa uppgifter. Användningen av administrativa uppgifter för statistiska ändamål begränsas i många fall av lagstiftningen. Kommissionen kommer att lägga fram förslag för att ändra denna lagstiftning. Eftersom dessa ändringar kommer att beslutas genom medbeslutandeförfarandet, kommer rådets och parlamentets synpunkter på denna genomgång och deras stöd för den föreslagna strategin att vara av avgörande betydelse.

De tekniska frågor som uppstår när de administrativa och statistiska uppgifterna skall föras samman kommer att studeras närmare och förslag kommer att läggas fram. Det bör betonas att administrativa uppgifter måste rapporteras på ett sätt som stämmer överens med det statistiska systemet, särskilt när det gäller den fysiska rapporteringsenheten så att uppgifterna sedan kan analyseras och kontrolleras.

Det nära samarbete som redan finns mellan tjänstemän och statistiker när det gäller hanteringen av olika statistikkällor kommer att utvidgas till att även omfatta specifikationerna för nya och existerande administrativa källor.

6.2.6. Pilotstudier och forskning

Pilotstudier och ytterligare forskning har fastställts om det bästa sättet att komma framåt i arbetet med en rad av indikatorerna. Vilka områden detta gäller framgår både av texten och översikten nedan.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Åtgärd: R = Lagstiftning för att kunna använda administrativa uppgifter i statistiken och vid behov integrera uppgifterna med statistikkällor, E = På grundval av existerande undersökningar, M = användning av uppgifter/metoder från medlemsstaterna, S = undersökning / utveckling, L = LUCAS-undersökningen, P = pilotstudie, En = Miljödatabaser som Corine Land Cover, databaser över mark, klimat osv.