A4-0314/95

Resolution om bekämpning av korruption i Europa

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sin resolution av den 16 december 1993 om bekämpning av bedrägerier på internationell nivå ((EGT nr C 20, 24.1.1994, s. 185.)),

- med beaktande av sin resolution av den 11 februari 1994 om brottslighet i Europa ((EGT nr C 61, 28.2.1994, s. 235. )),

- med beaktande av artiklarna B, fjärde strecksatsen, F, K 1 punkterna 5, 7 och 9 samt artikel K 6 i Fördraget om Europeiska unionen samt artiklarna 3 h), 100, 220 och 235 i EG-fördraget,

- med beaktande av OECD:s rekommendationer på området för mutor inom internationell affärsverksamhet,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0314/95), och

A. Korruption är inte något nytt fenomen och den uppträder i olika former och omfattning.

B. Det är fastställt att handelsdistributionsnät och finansiella nät utnyttjas av organisationer som ägnar sig åt bedrägeri och är organiserade för brottsliga ändamål (transitering, vapen, narkotika osv.). Detta gör unionens internationella handel mycket mottaglig för korruption. Särskilt utsatta är aktörer, personer inom transportbranschen och tjänstemän, i synnerhet tjänstemän med kontrolluppgifter.

C. Korruption, framför allt i samband med organiserad brottslighet, hotar det demokratiska systemet och förstör därmed medborgarnas förtroende för den demokratiska rättsstatens integritet.

D. Bekämpning av organiserad brottslighet kan bidra till att stävja korruptionen, och det europeiska samarbetet mellan alla myndigheter som arbetar med brottsbekämpning måste omgående förbättras.

E. Hänsyn bör tas till medlemsstaternas och icke-medlemsstaters rättsliga bestämmelser om bekämpning av korruption.

F. Det är nödvändigt med samarbete både inom Europeiska unionen och med icke-medlemsstater i samband med bekämpningen av korruption.

G. Europeiska unionen bör upprätta en egen politik för bekämpning av korruption för att göra det möjligt att utveckla så väl de preventiva som de repressiva åtgärder som visar sig nödvändiga.

H. Det europeiska rättsområdet förlorar all betydelse om det inte sker en noggrann granskning av det ömsesidiga erkännandet av domsrättsliga beslut och utlämningsmekanismerna i syfte att undvika straffria områden vilket är en aspekt som bör prioriteras under 1996 års regeringskonferens.

I. Korruptionsbekämpning på nationell och internationell nivå angår alla medlemsstater, och de avtal som träffats mellan medlemsstaterna på området räcker inte till.

J. Enbart rättsliga bestämmelser och en höjd straffsats för korruptionsbrott är inte tillräckliga medel för bekämpning av korruption, utan det krävs framförallt att samhället är redo att fördöma korruption och att berörda statliga myndigheter visar verklig vilja att bekämpa densamma.

Parlamentet

1. definierar korruption såsom ett beteende som innebär att personer, då de utför offentliga eller privata uppdrag, underlåter att uppfylla sina skyldigheter, eftersom de erhållit, eller direkt eller indirekt erbjudits, ekonomiska eller andra förmåner i utbyte mot att det utför eller låter bli att utföra handlingar inom ramen för deras uppdrag,

2. stödjer rådets bemödanden att få till stånd beslut till skydd för gemenskapens finansiella intressen, och anmodar rådet att snabbt avsluta sina överläggningar och vidta åtgärder som möjliggör en reell och effektiv bekämpning av bedrägerier och korruption på europeisk nivå,

3. uppmanar rådet att rikta rekommendationer till medlemsstaterna om att vidta lämpliga åtgärder som möjliggör effektiv bekämpning av korruption både i samband med skydd av gemenskapens finansiella intressen och därutöver,

4. är särskilt av den uppfattningen att det i alla initiativ som rådet tar till bekämpning av aktiva och passiva mutor, alla faktiska krav, beviljande och mottaganden av erbjudanden, löften eller fördelar, även indirekta sådana, bör betraktas som brott,

5. uppmanar medlemsstaterna att definiera mutor och besticklighet som brott och att avstå från straff, eller på lämpligt sätt mildra straffet, för gärningsmän som innan de upptäckts frivilligt avslöjar sina gärningar och som bidrar till att fler brott upptäcks,

6. rekommenderar medlemsstaterna att avskaffa skatterättsliga eller andra bestämmelser som indirekt främjar korruption och att sanktionera såväl mottagande som erbjudande av förmåner för tjänstemän och beslutsfattare såväl inom landet som utomlands,

7. anmodar medlemsstaterna att genomföra de lagstiftningsreformer som behövs för att tillnärma medlemsstaternas nationella lagstiftning, inte bara vad gäller insynen i de politiska partiernas finanser, utan också vad gäller medborgarnas insyn i deras förvaltning,

8. uppmanar rådet för rättsliga och inrikes frågor att vid sitt nästa sammanträde anta en gemensam ståndpunkt där de riktlinjer fastställs som kommissionen behöver för att utarbeta ett typförslag till harmonisering av rättsliga bestämmelser och förfaranden i medlemsstaterna med avseende på korruptionsbrott,

9. uppmanar kommissionen att agera mot korruption inom ramen för artiklarna 3, 85, och 100 i EG-fördraget (den inre marknadens funktion, snedvridning av konkurrensen t.ex. p.g.a. att mutor i form av pengar är avdragsgilla),

10. begär att namnen och på de fysiska och juridiska personer som definitivt dömts för korruption i samband med gemenskapsbeslut eller gemenskapsfinansiering samt deras ställning offentliggörs i europeiska gemenskapernas officiella tidning,

11. betonar nödvändigheten av att kommissionen senast i juli 1996 lägger fram ett program för förebyggande bekämpning av korruption,

12. anser att det är motiverat och nödvändigt att utvidga Europeiska revisionsrättens funktioner till en samordningsinstans för medlemsstaternas revisionsverk i samband med korruptionsbrott, och rekommenderar därför att Europeiska revisionsrättens verksamhet utvidgas till andra och tredje pelaren i Fördraget om Europeiska unionen,

13. rekommenderar Europeiska unionens institutioner och medlemsstaternas förvaltningar att vidta organisatoriska och tekniska åtgärder för att förhindra korruption och i synnerhet att förstärka sin inhemska revision samt att generellt öka insynen i beslutsprocesserna,

14. uppmanar medlemsstaternas parlament att ordna offentliga utfrågningar om korruptionens spridning och konsekvenser, särskilt inom offentlig förvaltning, resultaten av dessa utfrågningar bör bilda utgångspunkten för en diskussion på europeisk nivå som skulle göra det möjligt att fastställa grunderna för ett intensivare interparlamentariskt samarbete på europeisk nivå beträffande bekämpning av korruption,

15. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder syftande till att under en viss tid inte tillåta korrumperade marknadsaktörer att konkurrera om offentliga uppdrag som befunnits skyldiga till och dömts för korruption samt förneka dem rätten till alla andra former av subventioner,

16. rekommenderar att bestämmelserna för parlamentsledamöternas anmälan av ekonomiska intressen i alla medlemsstater gör klarare, så att de varken är svårtolkade eller svårtillämpbara, åtar sig att komplettera sin egen arbetsordning i detta hänseende,

17. rekommenderar att en stadga utarbetas för Europaparlamentets ledamöter, där regler fastställs för skötande av deras skyldigheter som ledamöter och av privat affärsverksamhet så att intressekonflikter undviks,

18. anser det nödvändigt att medlemsstaternas tjänstemän regelbundet utbyter information om snabbare och effektivare koordinering av korruptionsundersökningar skall kunna uppnås,

19. anhåller om att Europeiska dokumentations- och forskningscentret låter utföra en inventering och analys av de korruptionsfall i medlemsstaterna som upptäckts och behandlats sedan 1990 i syfte att få en systematisk inblick i fallens karaktär och omfattning,

20. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar och parlament samt till regeringarna i de stater som inlett anslutningsförhandlingar med Europeiska unionen.