A4-0334/96

Resolution om den alleuropeiska transportpolitiken

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av «Pragförklaringen» om en alleuropeisk transportpolitik, som antogs vid den första alleuropeiska transportkonferensen den 31 oktober 1991,

- med beaktande av «Kretaförklaringen» om behovet av att vidareutveckla den alleuropeiska transportpolitiken, som antogs vid den andra alleuropeiska transportkonferensen den 16 mars 1994,

- med beaktande av resultaten från sammanträdet mellan Europaparlamentets utskott för transport och turism, representanterna för motsvarande utskott vid parlamenten i 17 central- och östeuropeiska länder samt styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna den 4 juni 1996 och den slutförklaring som antogs,

- med beaktande av yttrandet från Ekonomiska och sociala kommittén om den alleuropeiska transportkonferensen och dialogen mellan arbetsmarknadens parter - från Kreta till Helsingfors av den 25 april 1996 ((EGT nr C 204, 15.7.1996, s. 96.)),

- med beaktande av sina resolutioner av:

- den 12 juni 1992 om ytterligare åtgärder i riktning mot en alleuropeisk transportpolitik ((EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 257.)),

- den 9 februari 1993 om ytterligare åtgärder mot en alleuropeisk transportpolitik - åtgärder efter den första alleuropeiska transportpolitikkonferensen (Prag 29-31 oktober 1991) ((EGT nr C 72, 15.3.1993, s. 51.)),

- den 11 mars 1994 om ytterligare steg mot en alleuropeisk transportpolitik - åtgärder i anslutning till den första alleuropeiska transportkonferensen ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 308.)),

- den 17 april 1996 om vitboken: förberedande av de associerade staterna i Central- och Östeuropa för integrationen med unionens inre marknad ((EGT nr C 141, 13.5.1996, s. 135.)),

- med beaktande av Europeiska unionens Europaavtal med Polen, Ungern, Bulgarien, Tjeckien, Rumänien, Slovakien, Lettland, Estland och Litauen samt det paraferade avtalet med Slovenien,

- med beaktande av Europeiska unionens ekonomiska samarbete med länderna i Central- och Östeuropa inom ramen för programmen Phare och Tacis,

- med beaktande av resultaten från de regionala och branschvisa mellanliggande konferenserna som ägt rum efter den andra alleuropeiska transportkonferensen,

- med beaktande av resultaten av arbetet i styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för transport och turism (A4- 0334/96), och med beaktande av följande:

A. Den första alleuropeiska transportkonferensen, som hölls i Prag i oktober 1991, gav den första viktiga impulsen till att märkbart förbättra samarbetet på transportområdet mellan Europeiska gemenskapen, de mellanstatliga organisationerna på detta område samt staterna i Europa.

B. Den andra alleuropeiska transportkonferensen, som ägde rum den 14 - 16 mars 1994 på Kreta, var en stor framgång. Över 700 deltagare anlände till konferensen från 42 europeiska stater, de icke-europeiska staterna i Medelhavsområdet samt världens ledande industriländer. Man bör i synnerhet betona, att förutom ministrarna och representanterna för regeringarna deltog även parlamentariker från alla europeiska stater. Dessutom deltog många representanter för intresseorganisationer på området transport och transportindustri.

C. Konferensen behandlade följande teman i tre arbetsgrupper: «Transport och marknadsekonomi», «Transportinfrastruktur och finansiering» samt «Horisont 2000" (olika transportformer, ny teknik, säkerhet och miljöskydd) ((PE 209.174, referat från den andra alleuropeiska transportkonferensen, Kreta, 14 - 16.3.1994.)).

D. Den andra alleuropeiska transportkonferensen fastställde i sin slutförklaring principerna för en alleuropeisk transportpolitik:

1) Blandekonomi och rättvis konkurrens bör utgöra principer för organisering av transportpolitiken,

2) De olika transportformerna bör samordnas och deras specifika fördelar utnyttjas,

3) Det offentliga transportsystemet, järnvägstransport, sjöfart längs kuster och inre vattenvägar samt kombinerad transport bör stödjas,

4) Tillnärmning av bestämmelser i lagar, föreskrifter eller administrativa förfaranden bör eftersträvas med beaktande av de gemensamma, europeiska minimikraven inom social-, energi- och miljöområdet; gränsövergångar bör underlättas och teknisk kompatibilitet säkerställas,

5) Transeuropeiska, integrerade transportinfrastrukturer bör säkerställas genom samordnad planering,

och fastställde tillvägagångssätten för ytterligare åtgärder mot en alleuropeisk transportpolitik:

1) Blandekonomi och rättvis konkurrens, harmonisering av konkurrensvillkor och stegvis öppnande av marknader, dialog mellan arbetsmarknadens parter inom ramen för det europeiska samarbetet inom transportpolitiken,

2) Anpassning av bestämmelser i lagar, föreskrifter eller administrativa förfaranden, samordning och harmonisering inom hela Europa, högsta möjliga kompatibilitet vid införande av tekniska nyheter, stegvis anpassning av sociala bestämmelser, anpassning av avgifter för olika transportmedel för att åtminstone täcka kostnaderna för infrastrukturen, ökad uppsikt över externa kostnader, harmonisering av bestämmelserna som gäller miljöskydd och säkerhet på högsta europeiska skyddsnivå,

3) Underlättande av gränsövergångar, ett så snabbt genomförande som möjligt, anpassning av kontrollmetoder enligt kriterier som effektivitet och eliminerande av hinder,

4) Utveckling och genomförande av alleuropeiska transportnät med beaktande av regional och intermodal samordning, samarbete vid fastställande av målområden och -projekt,

5) Samarbete vid finansiering och utnyttjande av privata finansieringskällor,

6) Samarbete i samband med informationsinsamling och vetenskaplig rådgivning.

E. Även om Kretaförklaringen inte är folkrättsligt bindande, skall den i form av en politisk självförpliktelse bidra i att i god tid samordna principerna för, målsättningarna med och åtgärderna inom en framtida, alleuropeisk transportpolitik.

F. Under konferensen på Kreta enades Europeiska kommissionen, Europeiska transportministerkonferensen (ETMK) och FN:s ekonomiska kommission för Europa (ECE) om nio prioriterade transportkorridorer i förlängning till de transeuropeiska nätverken i Central- och Östeuropa. Sverige, Finland och Ryssland har därefter föreslagit att dessa nio korridorer skall utvidgas till att omfatta den euro-arktiska korridoren (järnvägstransport/ vägtransport/sjöfart).

G. Kretakonferensen och innehållet i den efterföljande slutförklaringen förbereddes under många sammanträden av styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna. Utskottets arbete har fortsatt efter konferensen på Kreta.

H. Liksom under Pragkonferensen fördjupades och breddades diskussionen även under Kretakonferensen vid många regionala och branschvisa konferenser. Kretaförklaringen utgör i allt högre grad en utgångspunkt och en gemensam referenspunkt för alleuropeiskt samarbete inom transportområdet. Inför förberedelserna av den tredje alleuropeiska transportkonferensen valde styrkommittén ett antal konferenser som uttryckligen skall betraktas som förberedande, regionala eller branschvisa mellanliggande konferenser. Översikten nedan motsvarar det nuvarande diskussionsläget:

IRU-konferensen (vägtransport): Budapest (23 - 25 maj 1996)

Barents havskonferensen: Arkhangelsk (Ryssland: 10 september 1996 uppföljningskonferens till Altakonferensen, Norge, september 1993)

Medelhavskonferensen: Lissabon (23-24 januari 1997)

Alpkonferensen, Sydtyrolen/Italien: Merano (3-4 mars 1997)

Järnvägskonferensen (Warszawa den 6 mars 1997)

Centraleuropeiska initiativet: Prag, Tjeckien (20-21 mars 1997)

Tredje Östersjökonferensen följd av ETMK-konferensen: Berlin (21 - 22 april 1997)

Svarta havskonferensen: Kiev (april/maj 1997)

Transport- och miljökonferensen: UN-ECE (Wien 12-14 november 1997)

I. Med anledning av förlagan till kommissionens vitbok om den framtida utvecklingen av den gemensamma transportpolitiken och framläggandet av kommissionens detaljerade handlingsprogram om den gemensamma transportpolitiken 1995 - 2000 som beordrats av Europaparlamentet tog parlamentet ingående ställning till transportpolitiska frågor och presenterade sina målsättningar, se resolutionen av den 18 januari 1994 om den framtida utvecklingen av den gemensamma transportpolitiken ((EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 53 och EGT nr C 181, 24.6.1996, s. 21.)). Som principer för en transportpolitik som kan motsvara framtidens utmaningar nämner parlamentet följande:

- en varaktig rörlighet som innefattar en gradvis men målinriktad integration av näten både vad gäller infrastrukturen och handeln genom fortsatt kontroll över de nya projekt som skall definieras. Denna kontroll skall i synnerhet innefatta utnyttjande av de nuvarande förbindelserna och skapande av de stora förbindelser som saknas genom «korridorer för kombinerad transport», harmonisering av standarder och miljökrav, säkerhetsfaktorer, miljöskydd och energibesparing med det primära syftet att bevara och säkerställa fri rörlighet för medborgare och varor,

- fastställande av riktlinjer med beaktande av utbudets höga kvalitet för att genomföra kombinerade transporter i synnerhet inom järnvägssektorn, sektorn för offentliga transporttjänster, sjötransporter för korta sträckor och längs vattenvägar genom att integrera näten på ett balanserat sätt mellan de olika transportformerna,

- skapandet av transeuropeiska nät genom programplanering på gemenskapsnivå för att integrera transportformerna via standardkriterier och samordnad användning, även med beaktande av medlemsstaternas specifika intressen och deras geografiska, strategiska situation på transportområdet inom ramen för den inre marknaden,

- harmonisering av sociala standarder och säkerhet.

J. Den alleuropeiska transportpolitiken som utgör en del av Europeiska unionens externa relationer beror fortsättningsvis i avgörande grad på unionens avtal med associerade stater, som fastställer transportpolitiska målsättningar och stödåtgärder för att bygga och utvidga infrastrukturer. Europaavtal med Bulgarien, Tjeckien, Rumänien och Slovakien trädde i kraft 1995, avtal slöts med de baltiska staterna och paraferades med Slovenien. Som ett komplement till avtalen presenterade kommissionen i vitboken om förberedande av de associerade staterna i Central- och Östeuropa inför integrationen med unionens inre marknad en plan med olika etapper för den rättsliga och ekonomiska tillnärmningen och integrationen, som även går utförligt in på bestämmelser inom transportområdet (KOM(95)0163). Ett mandat som ger kommissionen behörighet att inleda förhandlingar inom lufttransportsektorn mellan Europeiska gemenskapen och Bulgarien, Estland, Lettland, Lituaen, Polen, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Tjeckien och Ungern antogs av rådet, och riktlinjer antogs för förhandlingar om ett avtal med Ungern, Rumänien och Bulgarien angående transittrafiken till Grekland.

1995 lade kommissionen dessutom - inte minst på grund av Europaparlamentets uppmaning i ovannämnda resolution av den 18 januari 1994 om ett handlingsprogram om den gemensamma transportpolitiken för 1995 - 2000. I detta program hänvisar kommissionen även till Europeiska unionens externa förbindelser såsom ett särskilt ansvarsområde jämsides med kvalitetsförbättringen (systemutveckling, miljö, säkerhet) och den inre marknaden (marknadens struktur, kostnader, den sociala dimensionen), medan det för 1995 anmälda meddelandet om transeuropeiska nät och tredje länder fortfarande saknas. Skapandet av jämlika konkurrensvillkor i stället för bilaterala transportavtal utgör en övergripande målsättning för de externa relationerna i handlingsprogrammet.

K. För att utvidga de transeuropeiska näten till tredje länder formulerade kommissionen ett program som innehöll vissa ändringar i enlighet med Kretaförklaringen. Detta program godkändes - trots omfattande skillnader vad gäller prioriteringen inom TEN-området - även av Europaparlamentet genom ett beslut av den 13 december 1996 med tillägg av Elbe/Moldau- projektet (inlandsvattenväg - förbättrade navigationsmöjligheter från tyska gränsen till Prag). Följande projekt har föreslagits:

((EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 58.))- Berlin-Warsava-Minsk-Moskva (järnväg/väg)

- Dresden-Prag (järnväg/väg)

- Nürnberg-Prag (väg)

- Fast förbindelse över Donau (järnväg/väg) mellan Bulgarien och Rumänien (järnväg/väg)

- Helsingfors-St. Petersburg-Moskva (järnväg/väg)

- Trieste-Ljubljana-Budapest-Lvov-Kiev (järnväg/väg)

- Telematikprojekt Östersjön

Samarbetet och finansieringen har redan inletts beträffande korridoren Berlin/Moskva, Helsingfors/Moskva och Trieste/Kiev. För Berlin/Moskva- korridoren har de involverade länderna undertecknat ett Memorandum of Understanding och för alla delsträckor återstår det att lösa finansieringsproblemet.

L. Den 28 september 1995 sammanträdde transportministrarna från Europeiska unionens medlemsländer och nio central- och östeuropeiska stater (Polen, Tjeckien, Slovakien, Ungern, Bulgarien, Rumänien, Estland, Lettland och Litauen). Under denna första gemensamma konferens diskuterades tillnärmningen av regelverket och standarderna, utvecklingen av infrastrukturer, integrationen av CÖE-länderna i de transeuropeiska transportnäten och skapandet av ett integrerat transportsystem mellan EU och CÖE-länderna. Även om inga konkreta resultat uppnåddes, fastställde konferensen att de associerade staterna i högre grad skulle involveras i gemenskapens åtgärder.

M. I slutförklaringen från konferensen mellan Europeiska unionen och Medelhavsländerna i Barcelona den 27 och 28 november 1995 betonade EU och deltagarstaterna från Medelhavsområdet betydelsen av bättre infrastruktur och kommunikationer. Principerna för internationell sjörätt skall respekteras, och i synnerhet skall friheten att tillhandahålla tjänster inom den internationella godstransporten säkerställas. Efter två sammanträden mellan transportministrarna från staterna i det västra Medelhavsområdet 1995 antog arbetsgruppen för maritim transport på Medelhavet ett flerårigt program som nämner följande målsättningar för samarbetet:

- utveckling av ett effektivt kombinerat sjö- och lufttransportsystem inom Medelhavsområdet medräknat modernisering av hamnanläggningar och flygplatser,

- förenkling av förfaranden,

- förbättring av säkerhetsåtgärder,

- harmonisering av miljöstandarder,

- utveckling av markförbindelser i öst-västlig riktning vid Medelhavets södra och östra kust,

- förbindelse mellan transportnäten i Medelhavsområdet och de transeuropeiska näten med interoperabilitet som målsättning,

N. Europeiska transportministerkonferensen (ETMK) diskuterade efter Kretakonferensen 1994 prioriteringar och ytterligare arbetsplaner, och konstaterade att det finns uppgifter att prioritera framför allt inom fyra områden som direkt anknyter till rekommendationerna i konferensens slutförklaring och som inte minst bör förbättra integrationen av de nya medlemsstaterna:

((ETMK, 41:a årsrapporten 1994, Paris 1995.))- observation och analys av utvecklingsprojekt inom transportområdet,

- observation och analys av infrastrukturprojekt,

- finansiering av investeringar inom transportområdet,

- internationell transport och dess konsekvenser för ekologiskt känsliga områden.

ETMK fäste i synnerhet uppmärksamhet vid problem som gäller gränsövergångar och kustsjöfart.

O. Transportutskottet vid Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa (ECE) reviderade vid sitt sammanträde i januari 1995 sitt arbetsprogram mot bakgrund av resultaten och rekommendationerna från Kretakonferensen. ECE:s avtal inom transportområdet, AGR, AGC och AGTC, skall breddas med beaktande av utbyggandet av infrastrukturen i Central- och Östeuropa, och genomförandet av standarderna och bestämmelserna i dessa avtal skall övervakas ingående. I synnerhet borde även en förbindelse mellan de asiatiska republikerna i forna Sovjetunionen och de europeiska näten främjas med beaktande av ECE-avtalen. ECE fastställde ytterligare att dess arbete vad gäller avtal om transport längs inre vattenvägar (AGN) är nära förbundet med de målsättningar för en alleuropeisk transportpolitik som formulerades i Prag och på Kreta.

P. Ekonomiska och sociala kommittén beslöt den 25 april 1996 avge ett initiativyttrande om den alleuropeiska transportkonferensen och dialogen mellan arbetsmarknadens parter - från Kreta till Helsingfors. I detta yttrande utvärderar kommittén utvecklingen av rådfrågningsmekanismerna för att stödja dialogen mellan arbetsmarknadens parter inom det alleuropeiska transportpolitiska samarbetet som fastställdes i Kretaförklaringen. De strukturer för organiserad representation på arbetsmarknaden som saknas i de central- och östeuropeiska länder som håller på att reformeras är enligt Ekonomiska och sociala kommittén det viktigaste hindret för att finna samtalsparter för bilaterala och multilaterala förhandlingar. Europeiska organisationsstrukturer har endast genomförts delvis och än så länge är det endast facket som har en organisationsstruktur som innefattar transportmedlen. Ekonomiska och sociala utskottet föreslår att konsultativa organ inrättas inom ramen för förhandlingarna om associationsavtalen. Här är en fast struktur inte avgörande, eftersom olika modeller för dialogen mellan arbetsmarknadens parter existerar jämsides även inom Europeiska unionen utan några problem. Ekonomiska och sociala kommittén förväntar sig att den tredje alleuropeiska transportkonferensen uppnår

- framsteg genom att avskaffa kryphål i lagstiftningen om rättvis konkurrens, lösningsförslag till problemen angående finansiering av transportprojekt, förslag för att förbättra sociallagstiftningen, transportsäkerheten och miljöskyddet samt integrerade förfaranden för att öka kvaliteten och effektiviteten hos alla transportmedel,

- öppenhet genom bättre samarbete på mellanstatlig och parlamentarisk nivå genom att i högre grad involvera de socio-ekonomiska grupperna,

- införandet av flexibla men bindande rådfrågningsmekanismer med arbetsgivarorganisationer och ekonomiska sammanslutningar samt miljöskydds- och konsumentorganisationer och fackliga sammanslutningar vid transportpolitiska avgöranden inom ramen för en strukturerad dialog vid genomförandet av transnationella transportprojekt och utformandet av en integrerad, alleuropeisk transportpolitik.

Q. Den 4 juni 1996 anordnade Europaparlamentet och styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna ett gemensamt sammanträde för parlamentets utskott för transport och turism samt representanter från sjutton parlament i CÖE-länderna, som är involverade i skapandet av transeuropeiska nät. Deltagarna i detta sammanträde

- betonade betydelsen av en strukturerad dialog om transportpolitiken mellan parlamentarikerna,

- betonade att en gemensam strategi erfordras vid utveckling av ett integrerat transportsystem för att uppnå en varaktig rörlighet för personer och varor samt skydda miljön och öka säkerheten,

- betonade betydelsen av att finna en lösning på problemen vid gränsövergångar,

- prioriterade samordnad utveckling av infrastrukturer för att kunna kontrollera transportflödet nu och i framtiden,

- ansåg att EU-biståndet borde vidareutvecklas till ett bättre, finansiellt instrument med större möjligheter att tackla problemet med finansiering av infrastrukturen i Central- och Östeuropa,

- ansåg att ett antal kombinerbara transportpolitiska principer bör läggas fram för den tredje alleuropeiska transportkonferensen på basis av Kretaförklaringen,

R. Styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna sammanträdde i anslutning till Kretakonferensen varannan månad och från början av 1996 en gång i månaden för att samordna det fortsatta arbetet med de mellanliggande konferenserna och institutionerna, de interparlamentariska organisationerna och övriga involverade organisationer. Kommittén utgör en konstruktiv och arbetsduglig grund för övervakande, förberedande och samordnande åtgärder i samband med de alleuropeiska transportkonferenserna.

Styrkommittén har utarbetat ett förslag för den tredje alleuropeiska transportkonferensens dagordning och struktur.

S. Styrkommitténs förslag innefattar följande områden:

1. Uppföljning av den andra alleuropeiska transportkonferensen: från Kreta till Helsingfors

1. 1 Utveckling av transportlagstiftning, marknad samt socio-ekonomiska strukturer och infrastrukturer

1. 2 Transport och sociala aspekter

1. 3 Problem med gränsövergångar

1. 4 Rapport/resultat från regionala och branschvisa konferenser

2. Transeuropeiska nät

2. 1 Ytterligare utveckling: planer för uppdatering av korridorerna/eventuell översyn

2. 2 Infrastruktur och finansiering: främjande av offentligt/privat partnerskap

2. 3 Prissättning och debitering inom transportområdet

2. 4 Miljöskydd

2. 5 Transportsäkerhet

3. Ändamålsenlig användning av transportsystemen

3. 1 Trafikstyrning och organisatoriska aspekter

3. 2 Regelbundna och institutionella ändringar

3. 3 Forskning och utveckling

3. 4 Telematiska tillämpningar inom de olika transportformerna

3. 5 Transportformer i framtiden

1. Parlamentet vill uttryckligen bevara de målsättningar som fastställs och de instrument som föreslås i Pragförklaringen och Kretaförklaringen såsom grund för ytterligare åtgärder för att uppnå ett integrerat, alleuropeiskt transportkoncept,

2. välkomnar genomförandet av de regionala och branschvisa mellanliggande konferenserna, och konstaterar med tillfredsställelse att det har involverats i genomförandet av dessa,

3. önskar att dialogen fortsätter mellan utskottet för transport och turism samt de för transportområdet ansvariga utskotten vid parlamenten i de central- och östeuropeiska länderna,

4. anser att ett sammanträde med representanter för transportutskotten vid de nationella parlamenten i Europeiska unionens medlemsstater är absolut nödvändigt för att möjliggöra diskussioner och beslut om viktiga målsättningar inför Helsingforskonferensen,

5. konstaterar med tillfredsställelse att de texter som utarbetats under de mellanliggande konferenserna tar fasta på och utvecklar principerna och de grundläggande tankarna vad gäller de olika aspekterna i Pragförklaringen och Kretaförklaringen,

6. betonar i synnerhet utvecklingen av de integrerade rådfrågningsmekanismer för arbetsmarknadens parter för att uppnå en hållbar utveckling vid skapandet av marknadsekonomiska strukturer, rättvis konkurrens inom transportområdet och sociala strukturer,

7. uppmanar Europeiska kommissionen att tillsammans med Europaparlamentet och i samarbete med ordförandeskapet för Europeiska unionen, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén, Europeiska transportministerkonferensen och Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa sammankalla en tredje alleuropeisk transportkonferens den 23 - 25 juni 1997,

8. föreslår att denna konferens skall hållas i Helsingfors, Finland, och att den inbjudan som redan föreligger från den finska regeringen skall accepteras,

9. välkomnar styrkommitténs förslag om att stärka Helsingforskonferensens mångfacetterade roll som ett medel för åsiktsutbyte och diskussion, som en sporre och en mobiliserande, politisk faktor för den alleuropeiska transportpolitiken och inte minst som ett forum för icke-statliga organisationer och en bred, intresserad allmänhet, bland annat genom en utställning, som framför allt skall visa exempel på den moderna teknikens ökande betydelse för transporten och telematikens roll,

10. välkomnar industrins insats vid de förberedande arbetena och dess samarbete med styrkommittén,

11. uppmanar institutionerna och de organisationer som är ansvariga för arrangemangen samt de behöriga myndigheterna i värdlandet att uppdraga sina organ och tjänster att omsorgsfullt förbereda den tredje konferensen i samarbete med den inofficiella styrkommittén för de alleuropeiska transportkonferenserna och därigenom

a) göra upp deltagarförteckningen med utgångspunkt i Pragkonferensen (resolution av den 24 januari 1991) ((EGT nr C 48, 25.2.1991, s. 167. )) och Kretakonferensen (ovannämnda resolution av den 11 mars 1994); denna bör inbegripa representanter för regeringarna och parlamenten i alla de europeiska stater som gemenskapen erkänner samt alla övernationella och internationella regeringsorganisationer med behörighet inom den europeiska transportpolitiken och de flesta viktiga frivilligorganisationer och intresseorganisationer; dessutom bör representanter för stater i Medelhavs- och Svartahavsområdet samt världens ledande industrinationer och representanter för industrin inbjudas att delta som observatörer ((med rätt att uttala sig i arbetsgrupper, dock utan inflytande på utformning av dagordningen och slutförklaringen.)),

b) inom ramen för artikel B7-840 i budgeten för 1997, som parlamentet har ställt till kommissionens förfogande, och genom att utnyttja bidrag från medarrangörerna skapa praktiska förutsättningar för att konferensen skall lyckas,

c) utarbeta programmet och den slutliga föredragningslistan för konferensen, som efter en öppningsceremoni bör innefatta två arbetssessioner med flera parallella arbetsgrupper som kan diskutera aktuella frågor om alleuropeiskt och regionalt transportpolitiskt samarbete samt en avslutande arbetssession för att diskutera och anta slutförklaringen,

d) utarbeta ett så brett förslag som möjligt till en förklaring om den alleuropeiska transportpolitikens nuläge och vidareutveckling, som alla parter skall kunna bifalla, samt lägga fram detta förlag för de deltagande institutionerna och organisationerna för behandling enligt det förfarande som i förekommande fall verkar vara ändamålsenligt,

12. anmodar deltagarna av den tredje alleuropeiska transportkonferensen att utveckla mekanismer och institutionella förfaranden som gör alla till buds stående och för en solid politik nödvändiga informationer tillgängliga för alla involverade parter, medräknat de ekonomiska parterna och arbetsmarknadens parter, för att uppnå optimal öppenhet i utvecklingen av en fungerande, alleuropeisk transportpolitik,

13. föreslår att den tredje alleuropeiska transportkonferensen å ena sidan skall följa upp det förarbete som gjorts i Prag och på Kreta och behandla genomförandet av besluten från de två konferenserna, men å andra sidan också fästa uppmärksamhet vid sådana problemområden, som i synnerhet erfordrar transportpolitiska ansträngningar och initiativ under de kommande åren; konferensens struktur bör således fokusera på de innehållsmässiga målsättningarna för vidareutveckling av konceptet och ändamålsenlig användning av transeuropeiska nät samt frågor som gäller transportsäkerhet, förhållandet mellan transport och miljö samt finansieringen av infrastrukturer genom att behandla dessa frågor i tre särskilda arbetsgrupper, för vilka föredraganden från Europaparlamentet, kommissionen samt andra involverade organisationer och institutioner lägger fram diskussionsmaterial,

14. erkänner vikten av att granska den plan för transportkorridorer som presenterades på Kreta och betonar sitt särskilda intresse för referenser till och inkluderandet av två geografiska områden som inte omnämns på den första listan, särskilt den euro-arktiska korridoren i nordöstra Europa(Sverige, Finland och Ryssland) samt de nödvändiga förbindelserna för kombinerad transport i det före detta Jugoslavien,

15. efterlyser närmare samordning med OSS-staterna (Oberoende staters samvälde) - i enlighet med den «strukturerade dialog» som förs med länderna i Central- och Östeuropa - om transport och transeuropeiska nät som genom lösningar och korridorer för kombinerad transport, till exempel utvidgning av de transeuropeiska näten till Asien och Mellanöstern, skapar en ram för infrastruktur- och finansieringsbehoven i dessa länder; efterlyser dessutom samordning av det slag som nämnts ovan med AVS-länderna för att fastställa en eventuell utvidgning av de transeuropeiska näten till Afrika och undersöka de särskilda transportbehoven i dessa länder,

16. är övertygad om att det förslag till en slutförklaring som skall tas fram kommer att utgöra en utmärkt utgångspunkt för konferensens överläggningar och befullmäktigar härmed sin ordförande - eller dennes representanter - att i princip, å Europaparlamentets vägnar, bifalla en förklaring från den tredje alleuropeiska transportkonferensen som utarbetats på detta sätt,

17. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution och utskottets betänkande till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala utskottet, Europeiska transportministerkonferensen, Förenta Nationernas ekonomiska kommission för Europa samt regeringarna och parlamenten i de stater som skall inbjudas till konferensen.