Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (vägledande tidsplan)"

(KOM(2002) 181 slutlig)

(2003/C 85/21)

Den 28 maj 2002 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 14 november 2002. Föredragande var Seppo Kallio och medföredragande var Eduardo Chagas.

Vid sin 395:e plenarsession den 11 och 12 december 2002 (sammanträdet den 12 december) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt.

1. Inledning

1.1. Minskningen av fiskebestånden och fiskeflottans överkapacitet har i kombination med svag lönsamhet inom fiskerinäringen och förlorade arbetstillfällen skapat ett starkt tryck för reform av EU:s gemensamma fiskeripolitik.

1.2. För att utvärdera situationen och stimulera debatten offentliggjorde kommissionen i mars 2001 en grönbok om den framtida gemensamma fiskeripolitiken, som EESK antog ett yttrande om i oktober samma år(1).

1.3. Inför reformen lade kommissionen i maj 2002 fram ett meddelande till rådet om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (vägledande tidsplan)(2) och en rad kompletterande dokument(3). I föreliggande yttrande kommer EESK huvudsakligen att kommentera den vägledande tidsplanen, men även behandla det kompletterande dokumentet om "handlingsplan för att undanröja olagligt och oreglerat fiske som inte rapporteras", "bevarande och ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna", "införlivande av miljöfrågor", "strukturstöd" och "nödåtgärd om skrotning av fiskefartyg".

1.4. I fråga om bevarande och förvaltning av fiskbestånden föreslår kommissionen en mera långsiktig fiskeförvaltning genom fleråriga planer. I dessa förvaltningsplaner skall ingå såväl övervakning av fångster som kontroll av fiskeansträngningen. Kommissionen efterlyser även skärpta tekniska åtgärder för att minska mängden fisk som kastas över bord. Det industriella fisket bör inriktas på fisk som inte är intressant för livsmedelsmarknaden. Det planeras också en utvärdering av det industriella fiskets påverkan på de marina ekosystemen och en uppsättning indikatorer skall tas fram i samarbete med berörda organ, däribland Europeiska miljöbyrån. Fiskeförvaltningen i Medelhavet skall förstärkas. Miljöfrågor skall också inkluderas i högre grad i fiskeriförvaltningen och de vetenskapliga rönen om fiskeförvaltning förbättras.

1.5. Kommissionen föreslår nya regler för stöd till fiskeflottan och en rad åtgärder för att begränsa dess kapacitet. Kommissionen vill också ta bort möjligheten att bevilja stöd för införande av ny kapacitet, för export av fiskefartyg och bildande av gemensamma företag med tredje land. För att i framtiden minska flottkapaciteten föreslår kommissionen nya referensnivåer för flottorna baserade på slutmålen för de fleråriga utvecklingsprogrammen, FUP IV. Kapacitetsbegränsningen skall övervakas regelbundet och de länder som inte följer referensnivåerna kommer att bli föremål för rättsliga åtgärder.

1.6. Kommissionen föreslår att man bibehåller det nuvarande systemet med zoner på 6-12 sjömil. Fiskemöjligheterna skall även i fortsättningen fördelas enligt principen om relativ stabilitet. Kommissionen vill också fastställa vilka tillträdesarrangemang (i likhet med Shetlandsboxen) som motsvarar verkliga bevarandebehov och upphäva dem som inte gör det.

1.7. Kommissionen föreslår ett nytt regelverk för kontroll och tillsyn samt en klarare definition av de olika parternas ansvar. Man föreslår också striktare regler för kompensation och sanktioner. Kommissionen och medlemsstaterna skall utarbeta en handlingsplan för samarbete om tillsyn och efterlevnad. Det planeras en gemensam organisation för fiskeinspektion på EU-nivå. Ett viktigt inslag bland åtgärderna är utökning av fartygsövervakningen via satellit.

1.8. När det gäller det internationella fisket är huvudsyftet att förhindra bekvämlighetsflaggade fartyg och illegalt, icke rapporterat och oreglerat fiske. Ett annat mål är att förbättra och stärka samarbetet och ingå fiskeavtal med utvecklingsländer.

1.9. Syftet med vattenbruksstrategin är att säkerställa tillgången till hälsosamma produkter, främja en miljövänlig näring och att skapa sysselsättning, i synnerhet i fiskeberoende områden. Kommissionen antog den 19 september 2002 meddelandet "En strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket"(4), som allmänt sett har bedömts positivt av sektorn.

1.10. Kommissionen medger att reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att få betydande ekonomiska och sociala konsekvenser, men kan inte kvantifiera dem. Enligt kommissionens uppskattning kan dock 28000 fiskare komma att påverkas av de föreslagna åtgärderna. Kommissionen skall inleda bilaterala samråd med medlemsstaterna för att bedöma de sociala och ekonomiska konsekvenserna av reformen. På grundval av dessa samråd skall en handlingsplan utarbetas för att motverka dessa konsekvenser. Strukturfonderna kommer också att omorienteras i enlighet med behoven.

1.11. Kommissionen kommer under 2002 att anordna seminarier om den ekonomiska dimensionen av fiskeförvaltning. Bland de frågor som skall diskuteras är fiskerättigheter som man kan handla med samt betalning för rätten att fiska och/eller återvinning av kostnader för fiskeförvaltning från fiskerisektorn.

1.12. Under rubriken "Effektivt och delaktigt beslutsfattande" föreslår kommissionen att man skall inrätta regionala rådgivande nämnder för fiskeförvaltning för att sektorns aktörer skall bli mer delaktiga i fiskeförvaltningen. De skulle bland annat ha till uppgift att inom ramen för den rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk bidra till att utarbeta en europeisk kodex för ansvarsfullt fiske. Kommissionen föreslår också att man skall förenkla reglerna för den gemensamma fiskeripolitiken och öka insynen i medlemsstaternas efterlevnad av dessa regler.

1.13. Kommissionen föreslår att aspekter avseende bevarande- och flottpolitiken i den reformerade gemensamma fiskeripolitiken skall ses över på nytt 2008.

2. Allmänna kommentarer

2.1. EESK instämde i den beskrivning av situationen i EU:s fiskerisektor som kommissionen gjorde i grönboken, särskilt i fråga om EU-flottans överkapacitet. Det måste stå helt klart att ett hållbart fiske inte är möjligt om fiskeflottans kapacitet och särskilt fiskeansträngningen bibehålls på nuvarande nivå. EESK anser dock att problemet inte bara kan betraktas ur ett ekonomiskt eller ekologiskt perspektiv. I sitt yttrande om grönboken(5) underströk kommittén att fisket för de berörda regionerna har en mycket större betydelse än dess andel av BNP. Fiskerisektorn kan inte betraktas som en sektor bland andra som EU måste omstrukturera. Den består i det väsentliga av fiskare som bedriver ett småskaligt och i allmänhet miljövänligt fiske. Fisket utgör det nav kring vilket många samhällen och verksamheter kretsar, och det har stor betydelse för den sociala sammanhållningen och den regionala resursförvaltningen, särskilt i EU:s mest avlägsna regioner och i regioner som för närvarande är starkt beroende av fiske.

2.1.1. Kommissionen framhåller sektorns svaga lönsamhet och drar slutsatsen att lösningen består i att dramatiskt minska antalet fartyg och fiskare samt i att öka fartygens effektivitet och lönsamhet. De erfarenheter som nyligen gjorts av att modernisera fiskeflottor - med en betydande sysselsättningsminskning som följd, som inte alltid åtföljs av en motsvarande kapacitetsminskning - visar att det krävs en balans mellan lönsamhet och effektivitet å ena sidan och långsiktigt hållbar sysselsättning å den andra. Man bör också hålla i minnet att enligt kommissionens egna uppgifter försvann 66000 arbetstillfällen mellan 1990 och 1998, det vill säga 22 % av arbetskraften. EESK anser att det behövs en grundligare bedömning av vilka sociala effekter som kommissionens förslag kommer att få. Man måste samtidigt vidta stödåtgärder.

2.2. Bevarande av resurser och förvaltning av fisket

2.2.1. EESK stöder kommissionens allmänna mål för bevarande av fiskeresurserna och för fiskeförvaltningen. Det är dock på sin plats att påpeka att behovet av att omedelbart och i stor omfattning minska fiskeansträngningen varierar kraftigt mellan olika fiskevatten och mellan olika flottsegment, och beroende på den flottkapacitet som varje medlemsstat redan har uppnått inom FUP IV.

2.2.2. Dessutom skulle ett omfattande system för att övervaka fiskeansträngningen tillsammans med kvotsystemet bli mycket tungrott att administrera. EESK föreslår därför att man inför ett system för fiskeövervakning huvudsakligen för de mest överutnyttjade bestånden.

2.3. Ny flerårig plan för bevarande av resurser och förvaltning av fisket

2.3.1. Kommissionens förslag om att inrätta en flerårig plan för bevarande av resurser och fiskeförvaltning överensstämmer med den ståndpunkt som EESK uttryckte i sitt yttrande om grönboken. En sådan flerårig plan skulle ha en stabiliserande inverkan på fiskerisektorn och göra det möjligt för fiskarna och förädlingsindustrin att långsiktigt planera sin verksamhet. Enligt kommittén är det viktigt att man i sammanhanget tar större hänsyn till de särskilda behoven i EU:s yttersta randområden och i regioner som för närvarande är starkt beroende av fiske.

2.3.2. EESK understryker vikten av att förfoga över vetenskapliga rön av hög kvalitet vid utarbetandet av nya fleråriga planer. Krav på vetenskapliga rön av högre kvalitet skulle kunna minska den nuvarande klyftan mellan vetenskapliga belägg och politiskt beslutsfattande. I detta sammanhang efterlyser EESK ökat samarbete mellan forskningsvärlden och fiskerisektorn för att vetenskapliga data skall utvärderas på ett tydligare, korrektare och överskådligare sätt. Detta samarbete bör särskilt byggas upp inom de regionala rådgivande råden, där samtliga berörda aktörer är företrädda.

2.3.3. Trots att rådet inte alltid har fattat beslut i linje med vetenskapliga rekommendationer - och för att verka för att bevara de marina resurserna - ställer sig EESK tveksam till kommissionens förslag att utesluta rådet från den årliga beslutsprocessen om de totala tillåtna fångstmängderna och kvoterna när det fleråriga programmet har antagits.

2.4. Skärpta tekniska åtgärder

2.4.1. EESK stöder införande av mera selektiva fiskeredskap på fiskefartyg inom EU. Nya fiskeredskap medför dock högre kostnader, och övergångsperioderna måste därför vara tillräckligt långa för att medge dessa förändringar. Kommittén vill också peka på möjligheten att via strukturfonderna delfinansiera inköp av nya typer av redskap eller mera selektiva redskap, vilket skulle kunna påskynda förändringen.

2.4.2. Försök med förbud mot att kasta fisk över bord är i linje med EESK:s tidigare rekommendationer. Anledningarna till att fisk kastas över bord är många och förbud är inte alltid motiverat. Försöken kommer att få störst effekt om de kombineras med åtgärder för att minska andelen oönskade arter av den totala fångsten. Det kan till exempel handla om fler selektiva fiskeredskap, fiskerestriktioner under vissa tider och i vissa områden samt ekonomiska incitament för att uppmuntra fiskarna att frivilligt införa nya fiskemetoder.

2.4.3. De tekniska åtgärderna måste bygga på omfattande vetenskapliga belägg. För att öka åtgärdernas verkan måste företrädare för fiskerinäringen delta redan från början i planeringen av nya tekniska föreskrifter och frivilliga insatser. Dessa insatser kan bl.a. bestå av att man successivt upphör med vissa former av bottentrålning inom ett område av tolv sjömil.

2.5. Industriellt fiske

2.5.1. EESK stöder målsättningen att det industriella fisket skall inriktas på fisk som inte är intressant för livsmedelsmarknaden. Det industriella fiskets påverkan på näringskedjan för andra arter måste analyseras. I framtiden kommer de fleråriga förvaltningsplanerna att göra det möjligt att förvalta de fiskbestånd som omfattas av industriellt fiske.

2.6. Fiskeförvaltning i Medelhavet

2.6.1. EESK stöder strävan att öka samarbetet mellan Medelhavsländerna med målet att bevara fiskeresurserna och slå vakt om fiskarnas försörjningsmöjligheter. Innan dokumentet analyserats mer på djupet, välkomnar kommittén det meddelande som kommissionen nyligen antog om detta ämne och anser att det skulle kunna leda till en bättre förvaltning av fiskbestånden i detta område(6).

2.7. Att införliva miljöfrågor i fiskeriförvaltningen

2.7.1. Miljöhänsyn måste beaktas i all gemenskapspolitik, även inom fiskeripolitiken, men man måste samtidigt se till de ekonomiska och sociala målen för den gemensamma fiskeripolitiken.

2.7.2. Det krävs klara indikatorer för övervakningen av miljöskyddsåtgärder och riktade åtgärder. Den stora belastningen på miljön motiverar snabba insatser på detta område. EESK välkomnar kommissionens avsikt att snabbt utforma en preliminär uppsättning indikatorer. Att utforma ytterligare indikatorer och övervakningssystem är en viktig uppgift för det internationella vetenskapssamfundet under de närmaste åren, till exempel för Europeiska miljöbyrån och Internationella havsforskningsrådet.

2.7.3. I samband med förslag om skydd av hajar, valar och havsfåglar bör kommissionen också ha villkoren för att fortsätta fiskeverksamheten i åtanke. Här är det viktigt att samarbeta med fiskarorganisationerna för att minimera de negativa effekterna på fisket. Det krävs en balans mellan fisket och ekologisk hållbarhet, men det samma gäller för andra näringar, särskilt i kustområden. De sistnämnda näringarna kan tillsammans med miljö- och klimatförändringar också ha stor påverkan på den marina miljön. När det gäller kostnaderna för att skydda den marina miljön vill EESK i linje med tidigare yttranden betona vikten av principen om förorenaren betalar för att minimera den negativa inverkan på dessa olika näringar. EESK kommer att behandla detta ämne utförligare i samband med bedömningen av den strategi för att skydda och bevara den marina miljön som kommissionen nyligen presenterade i ett meddelande(7).

2.7.4. Att införa en ekosystembaserad strategi kräver att man samlar in miljödata i mycket större omfattning än i dag och att man sammanställer data från olika källor. EESK välkomnar därför kommissionens förslag att de marina ekosystemen skall ingå som ett separat forskningsområde i sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling.

2.8. En handlingsplan för förbättrade vetenskapliga rön om fiskeförvaltning

2.8.1. Vetenskapliga utlåtanden om faktiska fiskbestånd är grundläggande för fiskeförvaltningen. EESK anser därför att det är mycket viktigt att kvaliteten på dessa utlåtanden förbättras. De vetenskapliga utlåtandena bygger på analyser av statistik som samlats in på nationell nivå. I nuläget är statistiken om vissa arter så bristfällig att analyserna endast utgör ungefärliga bedömningar. Ett långsiktigt mål, som även berör de tredje länder som bedriver fiske på internationellt vatten, är att höja kvaliteten på källstatistiken och på de analyser som bygger på denna statistik samt på de vetenskapliga utlåtandena. EESK efterlyser bättre samarbete mellan forskningsvärlden och fiskerisektorn.

2.8.2. Insamlingen av tillförlitlig fiskeristatistik kräver ökad kontroll av fisket på nationell och internationell nivå, jämförelser av fångststatistik från olika källor och införande av ett sanktionssystem i de fall då det finns belägg för att statistiken har förvrängts.

2.8.3. EESK vill framhålla att det krävs ökad forskning på detta område, att samarbetet och informationsutbytet på europeisk nivå måste främjas och att tillräckliga resurser måste anslås från sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling.

2.9. Bevarandepolitikens följder för fiskeflottan

2.9.1. I sitt yttrande om grönboken om den framtida gemensamma fiskeripolitiken(8) instämmer EESK i kommissionens analys av gemenskapsflottans överkapacitet. I yttrandet uppmanar kommittén medlemsstaterna och kommissionen att visa det politiska mod som krävs för att anta utmaningarna, men även att i samråd med den berörda branschen vidta välavvägda åtgärder som "särskilt [bör] omfatta sådant stöd som kan behövas för att mildra eventuella socioekonomiska följder".

2.9.2. EESK erinrar också om den ståndpunkt som kommittén försvarat i flera yttranden, nämligen att fisket inte kan analyseras endast ur en rent ekonomisk synvinkel, eftersom "Fisket och all den närliggande ekonomiska verksamhet som är beroende av fisket har för de berörda regionerna en mycket större betydelse än dess värde uttryckt i BNP. Denna verksamhet utgör navet kring vilket olika befolkningsgrupper utför ett arbete som har en så stor betydelse för den sociala jämlikheten och den lokala resursförvaltningen att den är svår att beskriva i ekonomiska termer".

2.9.3. EESK framhåller också att man vid insatserna för att minska gemenskapens fiskeflotta inte får glömma att "gemenskapens fiskeflotta behöver förnyas och moderniseras, och att man då skall satsa på kvalitet vid förpackningen av fångsten, bättre arbetsförhållanden ombord och större säkerhet för besättningen". Detta är en mycket viktig aspekt när det gäller utformningen av en ny gemensam fiskeripolitik, som måste vara hållbar ur ekologisk, ekonomisk och social synvinkel. Dessutom är fiskeri ett av de farligaste yrkena i Europa och i världen, och det inträffar fler arbetsolyckor i denna bransch än i någon annan.

2.9.4. När det gäller de nya regler som presenteras i förslaget, och särskilt stöd till flottan, har kommissionen valt en ansats som EESK ställer sig tveksam till. Kommittén undrar framför allt om det är välmotiverat att avskaffa det offentliga stödet till modernisering av fiskefartygen, ett beslut som skulle träda i kraft redan den 1 januari 2003.

2.9.5. Vissa länder har en flotta som är mycket vinstgivande och ytterst välutrustad ur teknisk synvinkel, medan andra länder måste nöja sig med föråldrade och små fartyg med jämförelsevis liten fiskekapacitet. De traditionella fiskemetoderna är i allmänhet mer selektiva och kräver större arbetsstyrka. Därför måste man vid minskningen av gemenskapens fiskeansträngning ta hänsyn till de skillnader som nämns ovan och särskilt till att åtgärderna får sociala följder vilkas konsekvenser för berörda människor inte kan beräknas.

2.9.6. De åtgärder som ingår i tidigare program för minskning av fiskeflottan har uppfattats på olika sätt av medlemsstaterna: Några medlemsstater har överskridit målen för minskningen medan andra har ökat sin fiskekapacitet. Den statistik som presenteras i Europeiska kommissionens och Eurostats årsrapport för 2001 talar för sig själv: För perioden 1991-2000 har gemenskapens fångster minskat med endast ungefär 2 % (6,3 miljoner ton), och i flera medlemsstater har den till och med ökat.

2.9.7. Enligt EESK är det - även om subventioner inte kan vara någon permanent lösning för sektorn - motiverat att behålla det offentliga stödet till modernisering av särskilt de mindre fiskefartygen (med hänsyn till arbetstagarnas säkerhet, arbets- och levnadsförhållande, kvalitet osv.). De nuvarande begränsningar kan bibehållas, särskilt förbudet mot ökad flottkapacitet. I det ovannämnda yttrandet om grönboken framhålls också att när det gäller översynen av befintligt stöd genom FFU "är det emellertid viktigt att inte glömma dels att gemenskapens fiskeflotta behöver förnyas, dels att man inom ramen för en integrerad och sammanhängande politik endast kan kräva att stöd- och moderniseringsåtgärder upphör till fiskeflottor eller medlemsstater som inte uppfyller de mål som fastställts genom de fleråriga utvecklingsprogrammen (FUP)".

2.9.8. Såväl rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk som dialogkommittén för fiskesektorn ställde sig bakom denna ståndpunkt i sina yttranden om grönboken.

2.9.9. Om stödet till fiskefartygen avskaffas skulle koncentrationen av gemenskapens fiskeflotta kunna påskyndas, vilket skulle hota det småskaliga fisket. En sådan utveckling skulle få tunga sociala följder inte bara för fiskesektorn utan även för näraliggande ekonomiska verksamheter och för företag och branscher som är beroende av fisket.

2.9.10. EESK välkomnar dock kommissionens avsikt att bibehålla det offentliga stödet till verksamhet som rör säkerhet på fartyg, mer selektiva fiskemetoder och förbättringar av kvaliteten på produktionen.

2.9.11. EESK anser att reformförslagets planer på minskning av kapaciteten inte bör gälla små fiskefartyg (mindre än 12 meter).

2.10. Tillträde till vatten och resurser

2.10.1. EESK ställer sig bakom att man bibehåller den nuvarande ordning som är tillämplig på zonen på 6-12 sjömil i nationella vatten. När det gäller tillträde till resurser utanför zonen på 6-12 sjömil har kommissionen för avsikt att snarast inleda förhandlingar med alla medlemsstater. EESK ställer sig också bakom det aktuella fördelningssystemet för gemenskapens fiskemöjligheter, som följer principen om "relativ stabilitet". EESK menar emellertid att man strikt måste respektera substansen i EG-fördraget med avseende på principerna om likställd tillgång och fördelning av fiskerättigheter.

2.11. Kontroll och tillsyn

2.11.1. I linje med vad EESK givit uttryck för i tidigare yttranden vill kommittén framhålla vikten av en kontrollverksamhet inom ramen för reformen av fiskeripolitiken. Kommissionens och medlemsstaternas ansvar för kontroll och tillsyn måste definieras tydligt. En harmonisering måste också ske på gemenskapsnivå när det gäller vilka sanktioner som kan utdelas vid överträdelser och hur dessa sanktionerna skall genomföras. EESK anser att beslut rörande kontroll av den gemensamma fiskeripolitiken även fortsättningsvis helst skall fattas av rådet.

2.11.2. EESK ställer sig bakom att satellitövervakning skall utsträckas till att omfatta även de minsta fartygen. Med tanke på de höga kostnaderna för en sådan åtgärd föreslår EESK att kommissionen deltar i finansieringen av utrustning och installation. Kommissionen bör även främja utbildningsinsatser så att denna utrustning kan användas på ett effektivt sätt.

2.12. Internationellt fiske

2.12.1. EESK ställer sig bakom kommissionens målsättning att främja och stärka internationellt samarbete och säkerställa hållbart och ansvarsfullt fiske utanför gemenskapens vatten med samma förpliktelser som i gemenskapens egna vatten. En av de viktigaste åtgärderna för att uppnå detta mål att eliminera illegalt, okontrollerat och oreglerat fiske är att undanröja användningen av bekvämlighetsflaggade fartyg. EESK anser att samriskföretag är ett möjligt instrument för att ställa om fiskeflottan och samarbeta med tredje land om samarbets- och utvecklingspolitiken. Här krävs ökad samordning inom EU mellan den gemensamma fiskeripolitiken och EU:s samarbets- och utvecklingspolitik. Man måste ställa upp strikta kriterier för att den skall vara konsekvent i relation till strategin för hållbar utveckling.

2.12.2. När det gäller sysselsättningen bland fiskare och EU:s livsmedelsförsörjning, krävs nya fiskeavtal med tredje länder. Om fiskets hållbarhet skall kunna garanteras krävs att fångsterna kontrolleras och begränsas i enlighet med tillgänglig information om fiskbestånden. EESK kräver att kommissionens vetenskapliga utlåtanden om sådana fiskbestånd som omfattas av fiskeavtal skall avges innan fiskeperioden börjar. Fiskeavtalen får inte i något fall äventyra fisket i tredje land. EESK anser att kommissionen bör inta en aktivare roll, med skäliga resurser inom de regionala fiskeriorganisationerna på internationell nivå, för att kunna försvara gemenskapens fiskeripolitik på ett bättre sätt. Fiskeavtalen har stor betydelse för skapandet av nya arbetstillfällen.

2.12.3. EESK noterar vidare att arbetsmarknadens parter i EU:s fiskerisektor - ETF och Europêche - har enats om en arbetsrättslig klausul rörande fiskeriet i alla fiskeavtal med tredje land, så att medborgare i dessa länder som arbetar på båtar som omfattas av avtalet också åtnjuter samma arbetsvillkor som gemenskapsbesättningar. Kommittén uppmanar kommissionen att skyndsamt föra in en sådan klausul i alla befintliga och framtida avtal.

2.13. Vattenbruk

2.13.1. Enligt EESK har kommissionen koncentrerat sin analys av den gemensamma fiskeripolitiken nästan uteslutande på fiskeaktiviteter och bortsett från vattenbrukssektorn, trots dess icke försumbara ekonomiska betydelse. EESK hoppas att det förslag om vattenbruk som nyligen lagts fram innebär att denna brist åtgärdas(9).

2.13.2. När det gäller vattenbruksprodukter har importvolymerna stadigt ökat. En betydande del av råvarorna till beredningsindustrin för vattenbruksprodukter importeras till EU. EESK anser att det är av avgörande betydelse att EU:s vattenbruksproduktion upprätthålls på åtminstone samma nivå som i dag om unionens ökande beroende på detta område skall kunna begränsas.

2.14. Den gemensamma fiskeripolitikens sociala dimension

2.14.1. EESK understryker de omfattande sociala konsekvenser som reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att få i kustområden som är beroende av fiske. På nationell nivå innebär varje arbetstillfälle som försvinner inom fiskerinäringen att åtskilliga arbetstagare blir arbetslösa. EESK lägger stor vikt vid de bilaterala samråd som kommissionen föreslår och vid utarbetandet av en handlingsplan på grundval av dessa samråd, eftersom detta skapar förutsättningar för en utvärdering av de socioekonomiska konsekvenserna av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken och för insatser som motverkar denna process. Kommittén konstaterar att Europeiska kommissionen nyligen antagit en handlingsplan(10) för att motverka sociala, ekonomiska och regionala konsekvenser av omstruktureringen av EU:s fiskerinäring. EESK kommer att behandla denna i ett kommande yttrande.

2.14.2. EESK framhåller att det redan finns flera lösningar på problemen med förlorade arbetstillfällen inom fiskerinäringen och inom beredningsindustrin för fiskeriprodukter. Dessa lösningar sammanhänger framför allt med de sysselsättningsmöjligheter som finns i de berörda regionerna, ålderspyramiden inom branschen och tillgängliga stödformer. I detta sammanhang skulle kommissionen kunna sammanställa information från medlemsstaterna om olika modeller som redan prövats samt resultaten av dem. Frågan om hur man skall lägga upp den gemensamma ståndpunkt som skall antas av arbetsmarknadsparterna på EU-nivå före slutet av 2002 är särskilt viktig.

2.14.3. I samband med minskningen av fiskekapaciteten och åtgärderna för att uppmuntra yrkesfiskarna att omskola sig måste man ta särskild hänsyn till inkomstnivån för de yrkesfiskare som stannar kvar i branschen och de förutsättningar som krävs för att bedriva ekonomisk verksamhet. Det måste också vara möjligt att modernisera industrin och för unga fiskare att etablera sig i yrket. Framför allt är det önskvärt att medlemsstaterna engagerar sig starkare i ratificeringen av STCW-F-konventionen och protokollet till Torremolinoskonventionen.

2.15. Ekonomisk förvaltning av fisket i unionen

2.15.1. EESK anser att målet om ett avskaffande av kvotsystemet inte är realistiskt på kort sikt. I stället behövs en debatt om hur man kan anpassa fiskevolymen till kvoterna och om hur kvoterna skall fördelas för att i högre grad gynna yrkesfiskarna. Förhandlingarna om den ekonomiska förvaltningen av fisket måste särskilt handla om de sociala och miljörelaterade aspekterna av detta problem.

2.15.2. I sitt yttrande om grönboken (se punkt 2.2.7) gav EESK uttryck för sitt missnöje med systemet med handel med fiskerättigheter och framhöll följande: "Att institutionalisera ett sådant system skulle innebära att fiskerätterna koncentreras till stora företag och skulle vara slutet för det småskaliga fisket och de små och medelstora företagen". Det skulle också försämra sysselsättningssituationen inom fiskerinäringen. Med tanke på att kommissionen kommer att anordna seminarier om detta, skulle det vara intressant att utvärdera de erfarenheter som gjorts på området när det gäller kostnader, intäkter och påverkan på sysselsättningen, för att på denna grundval utforma lämpliga rekommendationer. Frågan om betalning för fiskerättigheter måste också tas upp vid seminarierna.

2.16. Effektivt och delaktigt beslutsfattande

2.16.1. EESK ställer sig bakom inrättandet av regionala rådgivande nämnder för fiskeriförvaltningen. Det finns emellertid en risk att dessa råd tvingas föra diskussioner som inte leder någon vart. Enligt EESK bör dessa kommittéer ha en tydligt definierad roll, förutsatt att detta inte inverkar negativt på en EU-baserad gemenskapspolitik. Tredje länder som bedriver fiske i den berörda regionen måste få möjlighet att delta och yttra sig vid nämndens sammanträden som externa medlemmar.

2.16.2. EESK anser att den regionala rådgivande nämnden bör ha en huvudroll vid genomförandet av en europeisk kodex för ansvarsfullt fiske. Det är viktigt att regionala synpunkter beaktas, med tanke på de stora lokala skillnaderna inom fiskerinäringen. EESK anser att regionala råd bör inrättas inom EU:s rådgivande fiskerikommitté och dess arbetsgrupper.

2.17. Undanröjande av olagligt och oreglerat fiske som inte rapporteras

2.17.1. EESK stöder insatserna för att förbättra informationsutbytet och stärka samarbetet mellan unionen och tredje land i syfte att minska illegalt fiske och fiske från fartyg under bekvämlighetsflagg.

2.17.2. EESK menar att Europeiska unionen med tanke på de svårigheter som utvecklingsländerna har när det gäller kontroll av fisket bör bidra till denna verksamhet i dessa länders fiskevatten. Tekniskt bistånd bör ges enligt villkor som utarbetas av kommissionen från fall till fall. Kontrollen av detta stöd skulle kunna ingå i de fiskeavtal som skall slutas med utvecklingsländerna

3. Slutsatser

3.1. EESK vill i första hand lyfta fram följande synpunkter på reformen av den gemensamma fiskeripolitiken och kommissionens dokument om detta ämne:

- Införandet av fleråriga ramar för fiskeförvaltning skulle kunna gynna hela fiskerinäringen och ge dess aktörer en klarare bild av framtiden.

- Vetenskapliga rön av hög kvalitet kommer att bli allt viktigare inom alla politiska områden som rör fiskeförvaltning. Kommittén rekommenderar bättre samordning på EU-nivå för att öka forskningen på detta område. Det gäller också att förbättra samarbetet med fiskerisektorn.

- Miljöhänsyn måste beaktas mer än i dag när besluten fattas, men man måste samtidigt se till de ekonomiska och sociala målen för den gemensamma fiskeripolitiken.

- EESK anser att principen om att förorenaren betalar bör avgöra vem som skall bära kostnaderna för miljöförvaltningen, samtidigt som man måste ta hänsyn till alla mänskliga verksamheter som påverkar kvaliteten på den marina miljön och vattnet.

- Offentligt stöd bör även i fortsättningen vara tillåtet för förnyelse och modernisering av fiskeflottan. Stödet skulle kunna knytas till kravet att man samtidigt måste vidta åtgärder för att minska flottkapaciteten.

- Zonen på 6-12 sjömil och principen om relativ stabilitet utgör en effektiv utgångspunkt för att reglera fisket i framtiden.

- Internationellt samarbete och bättre kontroll är viktigt för att uppnå målen för den gemensamma fiskeripolitiken.

- Man måste särskilt uppmärksamma vilka ekonomiska och sociala konsekvenser reformen av den gemensamma fiskeripolitiken får för alla kustsamhällen. Reformen får inte omintetgöra försörjningen för de kvarvarande yrkesfiskarna eller förhindra yngre från att börja arbeta i sektorn.

- Kommittén välkomnar inrättandet av regionala rådgivande nämnder för fiskeriförvaltning, men de måste få en klart definierad roll och konkreta uppgifter inom ramen för Rådgivande kommittén för fiske och dess arbetsgrupper.

Bryssel den 12 december 2002.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) EGT C 36, 8.2.2002.

(2) KOM(2002) 181 slutlig.

(3) KOM(2002) 180 slutlig, KOM(2002) 185 slutlig, KOM(2002) 186 slutlig, KOM(2002) 187 slutlig och KOM(2002) 190 slutlig.

(4) KOM(2002) 511 slutlig.

(5) EGT C 36, 8.2.2002.

(6) Meddelande om upprättande av gemenskapens handlingsplan för att inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken bevara och på ett hållbart sätt bruka fiskeresurserna i Medelhavet (KOM(2002) 535 slutlig).

(7) KOM(2002) 539 slutlig.

(8) EGT C 36, 8.2.2002.

(9) Kommissionens meddelande "En strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket" (KOM(2000) 511 slutlig).

(10) KOM(2002) 600 slutlig.