A4-0122/95

Resolution om kommissionens årsrapport «Sysselsättningen i Europa 1994"

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens årsrapport «Sysselsättningen i Europa 1994" (KOM(94)0381 - C4-0200/94),

- med beaktande av kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning (KOM(93)0700),

- med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

- med beaktande av besluten i Europeiska rådet vid dess sammanträden i Edinburgh, Köpenhamn, Bryssel och på Korfu,

- med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Essen den 9 och 10 december 1994,

- med beaktande av sin resolution av den 10 mars 1994 om sysselsättningen i Europa ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 224.)),

- med beaktande av sin resolution av den 1 december 1994 om en handlingsplan om arbetsmarknadspolitik som skall antas vid Europeiska rådets möte i Essen ((EGT nr C 363, 19.12.1994, s. 62.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 januari 1995 om vitboken om europeisk socialpolitik - «En väg framåt för unionen» ((EGT nr C 43, 20.2.1995, s. 63.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för socialfrågor och sysselsättning och det tillfälliga utskottet för sysselsättning och yttrandena från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik

(A4-0122/95), och

A. Gemenskapen skall sträva efter ekonomisk och social sammanhållning.

B. Under 1994 sökte cirka 18 miljoner officiellt registrerade arbetslösa i gemenskapen arbete, men i vissa medlemsstater togs ett stort antal arbetslösa inte med i den officiella arbetslöshetsstatistiken.

C. Våra ekonomier är så integrerade att det inte är möjligt att betrakta arbetslösheten i de femton medlemsstaterna som enbart ett nationellt problem.

D. Debatten om sysselsättningen i Europa kan inte betraktas som fristående från näringslivets tilltagande «globalisering».

E. Nästan alla medlemsstater har hög arbetslöshet och låg sysselsättningsnivå och uppvisar dessutom regionala snedfördelningar. För att övervinna dessa problem, som också omfattar skapandet av arbetstillfällen för dem som kämpar mot att bli utestängda från arbetsmarknaden, krävs enhetliga och samordnade åtgärder på gemenskapsnivå, varvid full hänsyn måste tas till den ekonomiska och sociala sammanhållningen.

F. Nedgången i den europeiska ekonomins konkurrenskraft kan hänföras till svårigheter som står att finna i arbetets natur, i stegrade lönekostnader och en nedgång i det långsiktiga sparandet till nackdel för produktiva investeringar, i ineffektiv förvaltning inom många offentliga institutioner och även inom gemenskapens varuproduktion, i obalansen mellan tillgång och efterfrågan på arbetstillfällen liksom i den ändrade åldersprofilen, vilket utgör en allt större belastning på den ekonomiska jämvikten och sociala tryggheten.

G. I vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning framläggs en strategi på medellång sikt för unionen och dess medlemsstater där man eftersträvar att skapa 15 miljoner varaktiga nya arbetstillfällen. Vid Europeiska rådets möte i december 1993 i Bryssel fick denna vitbok ett positivt mottagande, och en handlingsplan godkändes.

H. Social sammanhållning är en viktig del av den sociala marknadsekonomin, och marknadsekonomisk effektivitet grundar sig på en social och ekonomisk struktur där social rättvisa, socialt ansvar och miljöskydd har sin givna plats.

I. Arbetslösheten är en stor utmaning för Europeiska unionen. Ekonomisk tillväxt är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för skapandet av nya arbetstillfällen.

J. Den internationella konkurrenskraften är väsentligen beroende av ekonomins innovationsförmåga, en hög utbildningsnivå, en avancerad infrastruktur för forskning och ett nära samarbete över gränserna mellan företag, högskolor och forskningsinstitut.

K. Produktionsfaktorn arbete bör tilldelas en större roll inom utveckling och produktion för att öka det totala antalet sysselsatta, som i jämförelse med andra utvecklade länder och regioner fortfarande är mycket lågt.

L. I medlemsstaterna finns fortfarande en stor potential för att skapa arbetstillfällen inom ett stort antal verksamhetssektorer under utveckling, i synnerhet inom hälsovården och andra samhällsfunktioner, på miljöområdet, inom turism och kultur liksom tjänster inom näringslivet och den sociala sektorn.

Parlamentet

1. uppmanar återigen kommissionen, rådet och medlemsstaterna att ta på sig sin för den ekonomiska utvecklingen mycket viktiga roll genom att

- stärka konkurrenspolitiken,

- skapa ett fördelaktigt klimat för sparande, investering och företagsbildning och inrätta rättsliga ramar som gör det lättare för arbetstagarna att ta del i vinsterna och investeringarna (produktionskapital), som i sin tur måste möjliggöras av en restriktiv (till exempel produktivitetsrelaterad) lönepolitik.

- skapa ett fördelaktigt klimat som stimulerar investeringar för flera arbetstillfällen,

- öka anslagen av finansiella medel för teknologisk forskning,

- främjande av industriproduktion inom spjutspetsteknologier,

- genomföra de transeuropeiska näten (trafik, telekommunikationer)

- stödja produktionsteknologi som skyddar miljön och märkbart minskar råvaruåtgången, utsläppen av skadliga ämnen och avfallsproduktion, och som utgör del av ett naturligt kretslopp,

- särskilt värna om små och medelstora företag genom att genomföra gemenskapens bestämmelser och åtgärdsprogram på ett sätt som tar hänsyn till deras speciella egenskaper, samt framför allt förenkla de administrativa och tekniska bestämmelser som gäller för små och medelstora företag,

- förbättra åtgärder för starthjälp genom omfattande program för rådgivning och målinriktad finansiering,

- särskilt ta hänsyn till att både arbetsgivare och arbetstagare involveras och deltar i den ekonomiska processen och detta på alla nivåer, bland annat inom ramen för den sociala dialogen,

2. förväntar sig att medlemsstaterna slår vakt om den handlingsfrihet som är oumbärlig för att näringslivet på ett smidigt sätt skall kunna reagera på förändringar i marknaden, och uppmanar därför medlemsstaterna att luckra upp och förenkla de byråkratiska bestämmelserna för företagsbildning och registrering,

3. ser det som en grundförutsättning för ökad sysselsättning att det vidtas åtgärder för att den europeiska arbetskraften skall utveckla sin förmåga till självständig inlärning under hela livet, samt anser att det är viktigt att individen visar mer öppenhet inför förestående nyheter och är beredd att vara flexibel när det gäller yrkesval och arbetsort,

4. anser att det även på gemenskapsnivå krävs effektiva strukturpolitiska åtgärder för att främja av sysselsättningen, och att dessa åtgärder måste gå hand i hand med aktiva förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter och tillhandahållande av lämpligt finansiellt stöd, i synnerhet stöd baserat på partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn,

5. förväntar sig att förhandlingsparterna vid avtalsförhandlingar, i en anda av positiv flexibilitet, utarbetar metoder för att tillse att arbetsförhållandena och arbetskraftens kvalifikationsnivå, alltefter de olika branschernas skilda behov, är sådana att en omstrukturering är möjlig när den tekniska utvecklingen så kräver,

6. vädjar till arbetsmarknadens parter, samt då det gäller att skapa de nödvändiga ramvillkoren också till medlemsstaterna och till de härför ansvariga regionala myndigheterna och till unionen, att vidta åtgärder för att främja frivilligt, socialförsäkringsförpliktigande deltidsarbete, avbrott i yrkesverksamheten, betald ledighet för vidare yrkesutbildning och andra former av arbetstidsförkortning, under den uttryckliga förutsättningen att inte näringslivets konkurrensställning och arbetstagarens socialskydd därmed äventyras,

7. stöder en omstrukturering eller i vissa fall en förkortning av arbetstider, så att det blir lättare för arbetssökande att hitta arbete; har kommit fram till att arbetstidsförkortning kan förbättra arbetssituationen inom vissa sektorer men att det inte räcker för att uppnå önskade sysselsättningsnivå och därför inte får bli en patentlösning på arbetslösheten inom EU; hänvisar i detta avseende till det förarbete som utskottet för sociala frågor och sysselsättning har gjort inför dess betänkande om arbetstidsförkortning (PE 211.370),

8. anser att en mer flexibel arbetstid ligger i såväl arbetstagares som arbetsgivares intresse och inser att denna endast kan uppnås med stöd av både arbetsmarknadens parter och de ansvariga på båda sidor inom företagen; konstaterar att det av rapporten om sysselsättning 1994 framgår att den genomsnittliga arbetstiden per vecka minskade med mer än 1 timma i endast 5 av 12 medlemsstater mellan 1983 och 1992, och att det genomsnittliga antalet arbetstimmar per vecka steg något i två medlemsstater, då hänsyn tagits till förskjutningen i sysselsättningen mellan sektorerna - från jordbruk och industri till servicesektorn - och till den relativa tillväxten i kvinnors sysselsättning,

9. anser att medlemsstaterna måste vidta ytterligare åtgärder för att minska inkomstbeskattningen och arbetsgivaravgifterna i synnerhet för mindre kvalificerad arbetskraft, där dessa kostnader är oproportionerligt höga, och att beskatta användning av tillgångar; kräver därför att socialförsäkringen gradvis avlastas kostnader som inte är relaterade till försäkringen och att allmänstatliga åtaganden finansieras med statliga medel,

10. anser samtidigt att socialskydds- och skattesystemen måste fungera så att det fortfarande finns incitament att arbeta, och vädjar till medlemsstaterna att hantera inkomstbidraget till de arbetslösa på ett flexiblare sätt för att inte döma dem till att passivt acceptera sin situation (exempelvis genom att förbjuda dem att vidareutbilda sig på eget initiativ) och för att därigenom göra det mindre attraktivt att leva på bidrag eller att arbeta svart,

11. efterlyser ökade anslag för arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att främja omstrukturering snarare än för att bevara föråldrade strukturer,

12. är av den uppfattningen att personer som är arbetslösa, eller hotas bli det, skall uppmuntras att starta företag (till exempel genom delvis fortsatt betalning av arbetslöshetsunderstöd, kapitalisering av de bidrag de är berättigade till, krav på återbetalning av dessa bidrag om företaget misslyckas inom en övergångsperiod),

13. stöder tidsbegränsade lönebidrag till arbetsgivare som verkligen engagerar sig för rehabilitering av långtidsarbetslösa på arbetsmarknaden och framförallt för en ökad effektivitet inom offentliga arbetsförmedlingar, så att de arbetssökande kan bli medvetna om de arbetstillfällen som yppar sig,

14. beklagar obalansen mellan tillgång och efterfrågan på kvalificerad arbetskraft; uppmanar eftertryckligen medlemsstaterna att vidareutveckla sina utbildnings- och vidareutbildningssystem och uppmanar unionen att främja och komplettera dessa ansträngningar (till exempel med Leonardo- programmet) så att skolsystemen kan anpassas efter förändringar på arbetsmarknaden, framför allt mot bakgrund av informationssamhället som snabbt håller på att utvecklas, samt begär att yrkesutbildning och högre utbildning främjas och att staten, näringslivet och arbetsmarknadens parter samarbetar för att utveckla och införa ett framtidsinriktat koncept för fortbildning som i praktiken omsätter principen om livslångt lärande (vitbok); anser att det också är viktigt att till arbetstagare och arbetsgivare förmedla uppfattningen om att yrkesutbildning respektive fortbildning är en konstant faktor i arbetslivet,

15. uppmanar medlemsstaterna att aktivt bygga upp sociala och arbetsmarknadsmässiga infrastrukturer för att reagera positivt på förändringar i könsrollerna och anmodar i detta sammanhang rådet att snarast anta direktivet om föräldraledighet,

16. betonar det trängande behovet av en europeisk invandrarpolitik för att bekämpa illegal invandring, och utnyttjandet av sådan invandring på arbetsmarknaden, samt förespråkar en gemensam politik som bygger på att tillsammans med ursprungsländerna komma överens om åtgärder för att styra migrationstrycket,genom att ta hänsyn till tillgången och efterfrågan på arbetsmarknaden samt ingångna avtal om gästarbetares yrkesutbildning och integrering på den europeiska arbetsmarknaden,

17. fastställer att EU:s ekonomiska framgång hänger ihop med världshandeln och att utvecklingsländernas fattigdom och skuldsättning väsentligen inskränker EU:s möjligheter att exportera varor och skapa arbetstillfällen i medlemsstaterna,

18. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, medlemsstaternas regeringar och Ekonomiska och sociala kommittén.