Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens grönbok: Rättsskydd för krypterade radio- och TV-tjänster på den inre marknaden"

(97/C 30/03)

Den 12 mars 1996 beslutade kommissionen i enlighet med Romfördragets artikel 198 att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok från kommissionen: Rättsskydd för krypterade radio- och TV-tjänster på den inre marknaden".

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 17 juli 1996. Föredragande var Jean Pardon.

Vid sin 338:e plenarsession den 25-26 september 1996 (sammanträdet den 25 september 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 91 röster för, 2 röster emot och 3 nedlagda röster.

1. Översikt över problem som kommissionen tar upp i grönboken

1.1. Kommissionen remitterar frågan om en gemenskapsåtgärd för att garantera ett rättsskydd för krypterade radio- och TV-tjänster.

2.

2.1. Med "krypterade tjänster" menas, i enlighet med de definitioner som kommissionen ger i sin grönbok, de tjänster som använder signalkryptering för att säkerställa att inbetalning av avgifter sker. Bland dessa tjänster inräknas traditionella krypterade radiotjänster (per kabel, radiovågor eller satellit), nya radiotjänster (digital-TV, beställ-TV, beställningsvideo) och informationssamhällets tjänster, dvs. de tjänster som levereras elektroniskt på individuell begäran av en abonnent (t.ex. VOD (Video on Demand), dataspelbeställning, elektronisk försäljning, informationstjänster med multimedia).

2.2. En dekoder definieras som en apparat, utrustning eller anordning som, helt eller delvis, är avsedd för eller speciellt anpassad till att ge människor tillgång till den ursprungliga bild som har krypterats, dvs. utan att förändra eller förvanska dess egenskaper.

3. Privatdekodrarna hotar utvecklingen av nya radiotjänster som krypterar sina signaler för att begränsa mottagningen till dem som har betalat en avgift. Vid sidan om tillverkare av godkända dekodrar har det även utvecklats en blomstrande industri för tillverkare av icke-godkända dekodrar. Dessa producerar och saluför, utan operatörens tillstånd, dekodrar som gör det möjligt att ta emot krypterade tjänster utan att ha betalat någon avgift. Denna otillåtna mottagning medför avsevärda förluster för det företag som tillhandahåller tjänsten och inverkar negativt på programleverantörernas och tillverkarnas möjligheter att använda detta system.

4.

4.1. Försäljningen av otillåtna dekodrar utan tillstånd från den som tillhandahåller tjänsten medför negativa konsekvenser för de operatörer som använder krypterade tjänster. Förutom de förluster de erfar (i marknadsandel och förlorad vinst) får de dessutom ökade kostnader på grund av nödvändigheten att anpassa dekodrarnas distributionssystem för att kunna kontrollera användningen av dem, vilket visar sig vara särskilt kostsamt.

4.2. Försäljningen av otillåtna dekodrar innebär ett vinstbortfall för leverantörerna av de program som ingår i sändningarna, eftersom de personer som tar emot programmet genom en otillåten dekoder inte har beaktats i förhandlingarna om ersättningen för överlåtelse av rättigheter, som bl.a. grundar sig på antalet abonnenter.

4.3. För teknikleverantörerna undergräver dessutom försäljningen av otillåtna dekodrar marknadens förtroende för deras system och medför ett vinstbortfall från den potentiella marknad som upptas av dessa dekodrar.

4.4. Försäljningen av otillåtna dekodrar medför slutligen även en risk för konsumenterna, som kan bli vilseledda i fråga om dekoderns ursprung och tro att de köper en auktoriserad dekoder, då det i själva verket rör sig om en piratdekoder.

5.

5.1. Det tycks vara nödvändigt med rättsliga bestämmelser för att motverka denna piratindustri och man börjar därför se tendenser till förändringar i lagstiftningen på nationell nivå.

5.2. I Europa finns för närvarande ingen enhetlig eller systematisk lösning på problemen med otillåten mottagning av krypterade tjänster.

5.3. Vissa länder har infört särskilda bestämmelser, en del länder tillämpar redan befintliga bestämmelser, t.ex. upphovsrättslagar, samtidigt som andra länder inte förfogar över något rättsligt instrument för att garantera ett rättsskydd.

6. Kommitténs yttrande

6.1. Kommittén har funderat över tillämpningsområdet för gemenskapens åtgärder.

6.2. Kryptering av kommunikation är absolut nödvändig rent generellt för att bl.a. kunna garantera att kommunikationen förblir konfidentiell, oförändrad och autentisk och för att förhindra att personer som saknar tillstånd får tillgång till denna information eller kan ändra den.

6.3. Kommissionen har undersökt politiken på data- och telekommunikationsområdet samt informationen från Internationella handelskammaren, som nyligen utarbetat principiella riktlinjer för internationell kryptering. Detta dokument sammanfattar dessa problem och betonar att det krävs ett internationellt samarbete för att tydligt fastställa en väl genomtänkt politik på krypteringsområdet.

6.4. Problemet studeras av OECD och är föremål för en rekommendation från Europarådets ministerråd.

6.5. Kommittén har uppfattat att grönboken endast omfattar skydd av upphovsrätten och närliggande rättigheter med hjälp av kryptering och att kommissionen inte försöker hitta en lösning på problemet med pirattillverkning av dekodrar.

6.6. Kommittén anser att kommissionen har gått tillväga på ett korrekt sätt och att dess arbete utgör ett första steg på vägen mot en lösning på de problem som uppstår rent allmänt på grund av kryptering. Kommittén anmodar dock kommissionen att gå vidare och undersöka de mer allmänna problemen och utarbeta förslag i detta hänseende.

6.7. Kommittén accepterar därför definitionen av det tillämpningsområde som föreslås i grönboken, samtidigt som man föreslår att en krypterad tjänst skall definieras som den tjänst till vilken tillträde ges efter betalning av en avgift. För övrigt hänvisar kommittén till svaret på fråga 5.

6.8. Eftersom problemet med otillåten mottagning är av världsomspännande natur bör man arbeta på internationell nivå, särskilt inom ramen för bilaterala överenskommelser och i Världshandelsorganisationen, för att upprätta effektiva regler i hela världen. Åtgärder som garanterar den rättsliga ramen på den inre marknaden är ofullständiga om de inte åtföljs av externa åtgärder som syftar till att lösa problemet på internationell nivå och till att garantera ett skydd mot import från tredje land.

6.9. Kommittén inser att det i ett första skede är lämpligast att lösa problemet på gemenskapsnivå men framhåller att det snabbt måste komma till stånd ett samarbete även på internationell nivå.

6.10. Kommittén anser att rättskyddet genom gemenskapsbestämmelser i fortsättningen inte får begränsas till krypterade tjänster vars signaler har sitt ursprung i en medlemsstat. Man måste även erkänna att betydande upphovsrättsliga intressen påverkas av all piratverksamhet i Europeiska unionen, oberoende av signalens ursprung.

7.

7.1. Med reservation för vad som nämns ovan anser kommittén att dagens juridiska fragmentering kan innebära att den fria rörligheten för varor och tjänster hindras och att det blir svårare att få den inre marknaden att fungera effektivt.

7.2. Olikheten i de nationella bestämmelserna och frånvaron av bestämmelser i vissa medlemsstater kan medföra en snedvridning av konkurrensen på den inre marknaden.

7.3. Denna olikhet i konkurrensvillkor i de olika medlemsstaterna kan få negativa konsekvenser för utvecklingen av krypterade tjänster på den inre marknaden genom att marknadsvillkoren för de olika operatörerna inte är lika i hela unionen.

7.4. Det är dessutom absolut nödvändigt med gemenskapsbestämmelser för att skydda upphovsrätten och andra näraliggande rättigheter. Inte bara de som tillhandahåller de krypterade tjänsterna skall kunna dra nytta av denna åtgärd utan även de som har upphovsrätten till de program som sänds eller tas emot på ett icke godkänt sätt.

7.5. Ett harmoniseringsinstrument som skapats för att uppmuntra utvecklingen av en industri för krypterade tjänster skulle, om det utformas med upphovsrättsliga bestämmelser som grund, kunna innebära civilrättsliga lösningar på och straffrättsliga sanktioner för både otillåten mottagning och vidare distribution av krypterade tjänster samt särskild förberedande verksamhet som underlättar utnyttjandet av piratdekodrar.

7.6. Denna otillåtna förberedande verksamhet bör omfatta tillverkning, distribution, försäljning, import, export (och tillverkning för export), marknadsföring, användning och innehav av otillåtna dekodrar eller dekodersystem.

7.7. Man bör dessutom förbjuda den särskilda verksamhet som omfattar spridning av information för att underlätta avkodning, vilket blir allt vanligare i elektronikmiljöer.

8. Slutligen bör man även se till att de krypterade näten blir kompatibla, eftersom det annars skapas oligopol. För att komma till rätta med detta anmodar kommittén kommissionen att utarbeta villkor för en teknisk standardisering av dekodrar, så att konsumenten inte blir tvungen att köpa lika många dekodrar som det antal kanaler som denne vill ha tillgång till.

SVAR PÅ FRÅGOR

9. (Fråga nr 3 i grönboken)

9.1. Åtgärder som syftar till att upprätta ett rättsskydd som är lika i alla medlemsstater är nödvändigt för att undanröja alla de hinder som har fastslagits och för att komplettera den rättsliga ram på det audiovisuella området i Europa som genomförts genom direktiven "Television utan gränser" (89/552/EEG) () och "Kabel och satellit" (93/83/EEG) ().

9.2. Endast genom en harmonisering av gemenskapens lagstiftning kan man på ett effektivt sätt uppnå målet att undanröja de hinder för den inre marknadens funktion som orsakats av olikheter i de nationella lagstiftningarna i fråga om rättsskydd för krypterade tjänster.

9.3. En tydlig rättslig ram som möjliggör ett rättsligt skydd mot otillåten mottagning och som garanterar fri rörlighet för varor och tjänster i hela gemenskapen utgör ett nödvändigt villkor för utvecklingen av nya tjänster.

10. (Fråga nr 4 i grönboken)

10.1. Kommittén anser att kommissionen bör lägga fram ett förslag till förordning från rådet. Detta alternativ har fördelen att det leder till en effektivare harmonisering av lagstiftningen, eftersom en förordning är direkt tillämplig i medlemsstaterna och det inte krävs att bestämmelserna överförs till nationell rätt, vilket alltid innebär förseningar.

11. (Fråga nr 5 i grönboken)

11.1.11.1.1. Kommittén anser det vara att föredra att inte begränsa det rättsliga harmoniseringsinstrumentets tillämpningsområde till radio- och TV-tjänster, utan att det bör utvidgas till att omfatta samtliga krypterade tjänster.

11.1.2. Kommittén anser att det angivna kriteriet "krypterad tjänst till vilken tillträde ges efter betalning av avgift" är det lämpligaste.

11.2. Man bör inkludera privat innehav av icke-godkända dekodrar i harmoniseringsinstrumentets tillämpningsområde. Privatpersoner skall få kännedom om vad detta innehav innebär.

11.3. Man bör undersöka möjligheten att väcka talan om skadestånd.

11.4.

11.4.1. Ur straffrättslig synvinkel bör man inspireras av meddelandet från kommissionen om straffrättsliga åtgärder (se även sista motiveringspunkten och artikel 2 i rådets direktiv av den 10 juni 1991 om förebyggande åtgärder för att hindra att finanssystemet används för penningtvätt (91/308/EEG) ().

11.4.2. Kommittén anser att denna sista rekommendation inte är oförenlig med åsikten att man bör använda en förordning i stället för ett direktiv som rättsligt instrument, även om bestämmelserna ur straffrättslig synvinkel inte går att tillämpa direkt, utan förutsätter att medlemsstaterna vidtar rättsliga åtgärder.

Bryssel den 25 september 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 301, 13. 11. 1995.

() EGT nr C 98, 21. 4. 1992.

() EGT nr C 166, 28. 6. 1991.