EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 03.07.1996 
KOM(%) 1K> slullig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM GENOMFÖRANDET AV EU:s REGIONALPOLITIK 
I ÖSTERRIKE. FINLAND OCH SVERIGE 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
1. Inledning Sida 
2. Igångsättande av strukturfondsåtgärder 3 
Medelstilldelning 3 
Definition av de områden som kan komma i fråga 4 
Inlämnande och godkännande av de samlade 
programplaneringsdokumenten och gemenskapsinitiativen 4 
3. Genomförande av unionens regionalpolitik 5 
Godkännande av programmen 5 
Organisationen av genomförandet 8 
Verksamheternas relevans och synlighet 9 
4. Mervärde till följd av införandet av strukturfonderna 10 
Bilaga 1 : Antagande av regionala utvecklingsprogram i de nya medlemsstaterna 
Bilaga 2: Inlämnande och godkännande av samlade programplaneringsdokument 
och gemenskapsinitiativ 
Bilaga 3: Gemenskapsinitiativ 
Bilaga 4: Dialog och regionalt partnerskap 
Bilaga 5: Utgiftsstruktur för de samlade programplaneringsdokumenten 
enligt en standardiserad klassificering 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM GENOMFÖRANDET AV EU:s REGIONALPOLITIK 
I ÖSTERRIKE. FINLAND OCH SVERIGE 
1. INLEDNING 
Detta meddelande avser genomförandet av EU: s regionalpolitik i Österrike, Finland och 
Sverige (dvs. målområdena 1, 2 och 6 samt gemenskapens initiativ) från januari 1995 till 
maj 1996. Det utgör ett komplement till det meddelande som kommissionen antog 
föregående år beträffande de övriga tolv medlemsstaterna1. 
En närmare redovisning av de beslut om tilldelning av medel som fattats för den period 
som omfattas av detta meddelande lämnas i bilaga 1. I meddelandet redovisas påbörjade 
aktiviteter inom strukturfondsprogrammen i de nya medlemsstaterna och de tillskott som 
dessa tillförs genom programmen. 
2. IGÅNGSÄTTANDE AV STRUKTURFONDSÀTGÂRDER 
Strukturfondernas insatser hör till de mest påtagliga och uppenbara förmånerna med 
medlemskapet i EU. Det ansågs därför viktigt att stödet från fonderna skulle bli en realitet 
för enskilda och företag i stödområdena så snart som möjligt. 
Enligt rådets förordning (EEG) 4253/88, ändrad genom rådets förordning (EEG) 3193/94, 
skall berättigande till stöd från strukturfonderna kunna antedateras till den 1 januari 1995 
under förutsättning att finansieringsförslagen inlämnats före den 30 april 1995. Det var 
angeläget att denna tidsgräns skulle hållas i största möjliga utsträckning. 
De berörda myndigheterna hade redan före anslutningen utfört ett omfattande förberedande 
arbete och därvid fått stöd av kommissionens tjänstemän i form av en serie studiegrupper, 
seminarier och annan utbildningsverksamhet. Dessa verksamheter ökade i omfattning, 
särskilt efter folkomröstningarna i de berörda länderna. 
Medelstilldelning 
Kommissionen beslutade i januari 1995 om tilldelning av medel från strukturfonderna för 
målområdena 2-5b2 - i anslutningsakten hade de totala beloppen för var och en av de nya 
medlemsstaterna redan fastställts och även tilldelningen till målområdena 1 och 6. Det 
klargjordes i beslutet att tilldelningen till målområde 2, avseende hela perioden, för Finlands 
del kunde bli föremål för omprövning. 
1 KOM(95) 111 slutlig, 29.3.1995. 
2 SEC(95) 28/3, 14.1.1995. 
Därefter gjorde kommissionen på begäran av de berörda medlemsstaterna smärre 
justeringar av de ursprungliga anslagen för Sveriges och Finlands del till förmån för mål 6-
områdena3. 
Definition av de områden som kan komma i fråga 
I anslutningsakten fastställdes de geografiska begränsningarna för stödområdena för mål 1 
och 6.1 februari och maj 1995 fattade kommissionen beslut om vilka områden som skulle 
omfattas av mål 2 och 5b4. Finland valde att begränsa beslutets giltighet för mål 2-
områdena till perioden 1995-96. De övriga nya medlemsstaterna tog fasta på den möjlighet 
som rådets förordning (EEG) 4253/88 erbjöd för alla program, nämligen att dessa kunde 
godkännas för hela perioden 1995-1999. Finlands val dikterades av en önskan att hålla 
öppet för en viss flexibilitet när det gällde hur resurserna skulle fördelas mellan de olika 
målen. 
Inlämnande och godkännande av de samlade programplaneringsdokumenten och 
gemenskapsinitiativen 
Samtliga tre nya medlemsstater valde att lämna in samlade planeringsdokument för mål­
områdena. I Finlands fall enades man om att det, med tanke på stödområdenas exceptionellt 
ringa folkmängd, de föreliggande problemens ensartade karaktär och att onödiga 
administrativa komplikationer borde undvikas, kunde räcka med att ett enda samlat 
programplaneringsdokument antogs för mål 2-områdena som helhet och ett för mål 6-
områdena som helhet. Av samma skäl antogs ett enda samlat planeringsdokument för mål 
6-områdena som helhet i Sverige. Däremot antogs planeringsdokument för varje enskilt mål 
2-område i Sverige och Österrike. 
Datum för inlämnande och godkännande av programplaneringsdokumenten och 
gemenskapsinitiativen anges i tabellerna i bilaga 2. Som framgår av dessa tabeller 
inlämnades nästan alla planeringsdokument för målen före slutet av april 1995. Den något 
långsammare tidtabellen för Sverige (mål 2) beror på att de svenska myndigheterna 
beslutade att avvakta resultatet av folkomröstningen och de allmänna valen innan man 
påbörjade förberedelsearbetet i en omfattning som var jämförbar med den som redan 
pågick i de båda andra berörda medlemsstaterna. 
Eftersom behandlingen av programplaneringsdokumenten gick fortare än man räknat med 
kunde man frigöra personalresurser både nationellt och hos kommissionen för att ägna sig 
åt gemenskapsinitiativen5, men diskussionerna om en decentraliserad och förenklad 
administration för genomförandet har dragit ut på tiden för godkännandet av vissa 
INTERREG-program i Finland och Sverige. Liknande diskussioner pågår beträffande 
URBAN. 
3KOM(95) 123 slutlig/2, 12.5.1995. 
4 EGT nr L 51, 22.2.1995 beträffande Österrike och Finland och EGT nr 123, 10.5.1995 
beträflande Sverige. 
5Närmare uppgifter om innehållet i dessa gemenskapsinitiativ lämnas i bilaga 2. 
3. GENOMFÖRANDET AV UNIONENS REGIONALPOLITIK 
Genomförandet av unionens regionalpolitik förutsätter (a) att de nationella 
utvecklingkostnaderna och en nedre gräns för de tillskott som är avsedda för uppföljning 
fastställs, (b) att förslagen till gemenskapsbidrag godkänns, (c) att ett system för samarbete 
vad gäller administrationen av gemenskapsanslagen och de därtill anslutna nationella och 
regionala anslagen införs och praktiskt tillämpas, samt (d) att det säkerställs att enskilda och 
företag i stödområdena, liksom politiker och företrädare för arbetsmarknadens parter, 
uppfattar åtgärderna som relevanta och effektiva. 
Den första av dessa punkter (ad^itionalitet) har behandlats under former som nära liknar 
dem som följts i fråga om de övriga medlemsstaterna. Samtidigt som det är viktigt att 
understryka att en likartad behandling sker vad gäller de återstående tre punkterna, 
föreligger dock vissa specifika aspekter, som skall förklaras nedan, beträffande de nya 
medlemsstaterna. 
3. 1 Godkännande av programmen 
Ett godkännande av finansieringsbesluten omfattar vanligen en analys av vilka prioriteringar 
som gjorts i fråga om utvecklingen, av vad de enskilda åtgärderna innebär och hur de 
förhåller sig till varandra samt av om verksamheterna är berättigade till stöd. Denna analys 
kan i sig själv ibland leda till ganska omfattande omarbetningar av de ursprungliga förslagen 
och vara relativt tidskrävande. 
Men då förslagen till finansiering antogs gavs också tillfälle till en policydiskussion med var 
och en av de tre medlemsstaterna, vilken i stora drag kan sammanfattas enligt nedan. 
Österrike 
Unionens definition av stödområdena för mål 1, 2 och 5b och de konsekvenser denna ledde 
till för de stora statliga satsningarna, särskilt vad gäller deras förenlighet med gemenskapens 
konkurrenspolitik, gjorde att större skillnader uppstod när det gällde behandlingen av de 
olika områdena i Österrike. 
Gemenskapens regionalpolitik syftar till att skapa eller dra till sig arbetstillfällen i de 
områden där den minst gynnade befolkningen bor. I motsats härtill tas i den österrikiska 
regionalpolitiken också hänsyn till om arbetstillfällen kan skapas eller bibehållas även 
utanför själva stödområdet. 
Därför innebar det ett helt nytt inslag i den österrikiska regionalpolitiken, när nivån på 
stödet till Burgenland som mål 1-område sattes så högt och det jämförelsevis generösa 
företagsstöd som erbjöds där gjorde lokalisering till just denna region förmånlig. 
Andra punkter var följande: 
- Kvantifiering av utvecklingsmålen, särskilt vad gäller att skapa nya arbeten. De 
österrikiska myndigheterna ville undvika en mekanisk eller förenklad teknik vid 
utvärderingen av de uppnådda resultaten, men man förnekade inte att det behövdes 
preciserade målsättningar. 
- En inriktning på att skapa nya arbetstillfällen, särskilt i små och medelstora företag. De 
österrikiska myndigheterna betonade att det också var viktigt att så långt som möjligt 
bibehålla kvalificerade arbeten, även i större företag. Enligt deras uppfattning förelåg en 
risk för att satsningen på att skapa nya arbetstillfällen i små och medelstora företag i 
stödområden skulle överbetonas. 
- Integreringen av arbetsmarknadspolitiken med andra utvecklingsåtgärder - kommissionen 
yrkade på en kraftfullare satsning på omskolning av arbetskraften och på kvinnornas 
speciella problem. 
- Komplexiteten i det österrikiska systemet för stöd till näringslivet. Man enades om att 
man vid en översyn av den regionala verksamheten efter halva perioden skulle studera 
vilka möjligheter till förenklingar och koncentration av verksamheten som fanns efter de 
inledningsvis gjorda erfarenheterna. Vid förhandlingarna sökte kommissionen nå en 
överenskommelse med de österrikiska myndigheterna om en starkare inriktning på ett 
begränsat antal kriterier för urval av prioriterade projekt och ett klargörande av 
samarbetsförfarandena och ansvarsförhållandena. 
- Tonvikten på "regional ledningsstruktur" i regionerna - nya strukturer som är direkt 
kopplade till de gemenskapsprogram som utformats för att stimulera och förverkliga 
projektidéer på gräsrotsnivå har föreslagits av de österrikiska myndigheterna i flertalet 
program, vilket förutsätter att EU tilldelar jämförelsevis stora bidrag från sina fonder 
för tekniskt stöd. 
Finland 
Finlands anslutning till gemenskapen skedde parallellt med att en viktig reform av den 
regionala organisationen och det regionalpolitiska beslutsfattandet genomfördes. Dessa 
förändringar har vidtagits delvis som en förberedelse för införandet av strukturstöd och 
godkännandet och genomförandet av de åtgärder som samfinansieras med gemenskapen 
kommer att bli ett test av det nya systemet. 
Vad gäller mål 6-områdena har de finska myndigheterna föreslagit åtgärder både för 
ekonomisk utveckling och skapande àv nya arbetstillfällen och för sociala insatser för att 
småorter i glest befolkade områden skall kunna överleva. Kommissionen har inte velat dra 
upp någon skarp gräns mellan dessa båda inriktningar som kompletterar varandra, men 
ändå velat starkare betona den förstnämnda - ekonomisk utveckling och arbetstillfällen -
som ett medel att nå samma mål. 
Det var naturligtvis nödvändigt att ta hänsyn till resultaten av anslutningsförhandlingarna, i 
synnerhet vad gäller utbetalningen av kompensationsbidragen till jordbruket inom ramen för 
mål 5a. Av denna anledning är andelen verksamheter av mål 5a-typ mycket stor i 
programplaneringsdokumenten för mål 6. Trots att dessa utgör en mycket liten andel av 
samfinansieringen medgav detta i vissa regioner inom mål 6-området föga utrymme för 
finansiering av insatser för allmän ekonomisk utveckling, inräknat åtgärder av annan 5a-typ, 
även om man i samband med förhandlingarna inför godkännandet av planeringsdokumenten 
enades om visst återförande av medel. Detta problem har senare undanröjts genom ökad 
nationell finansiering. 
Man enades också om 
- att stärka satsningar inriktade på tillämpad informationstekonologi och att minska 
investeringarna i konventionell infrastruktur; detta skall även gälla 
planeringsdokumenten för mål 2, med ökad betoning på uppmuntran till internationella 
nätverk av små och medelstora företag, 
- att anta ett integrerat åtgärdspaket för landsbygdsområden med särskilda åtgärder för 
genomförandet på lokal nivå och att rent allmänt utöka åtgärderna för befolkningens 
försörjning på landsbygden och att främja utvecklingen, utöver direkt inkomststöd, 
- att bygga ut utbildningsverksamheten, särskilt där den ingår som ett led i programmets 
speciella utvecklingsmål. Det fanns endast begränsat utrymme för att samfinansiera 
verksamheter av mål 3-typ i mål 6-områdena med tanke på det begränsade 
resursutrymmet totalt sett. 
Man enades också om att kvantifieringen av utvecklingsmålen och de basvärden från vilka 
framstegen skall mätas skulle utformas tydligare för programmen vad gäller både mål 6 
och mål 2. 
Sverige 
I Sverige gällde diskussionerna huvudsakligen hur man i högre grad skulle kunna inrikta 
programmen på att skapa arbetstillfällen och nya företag, särskilt inom den privata sektorn, 
och hur man närmare skulle kunna precisera vilka typer av insatser som skulle finansieras. 
Samtidigt med anslutningen infördes nya riktlinjer för den svenska regionalpolitiken med en 
ökad betoning av en optimering av produktionspotentialen för varje område. Förslag som 
kommit från gräsrotsnivån fordrade viss bearbetning för att bättre återspegla dessa 
förändringar i den nationella politikens riktlinjer (vilka också stämde väl överens med 
gemenskapens politiska riktlinjer). 
De svenska myndigheterna föreslog en långtgående kvantifiering av utvecklingsmålen. 
Vad gäller just mål 6-områdena 
- innehåller de svenska förslagen en ny tanke, nämligen att en del av den länsvisa 
medelstilldelningen skulle fastställas efter anbudsförfarande; hur detta system skall 
utformas i praktiken utreds för närvarande, 
- utgör förslaget att inrätta ett nytt centrum för rymd- och miljöforskning i Kiruna ett 
viktigt projekt som kan trygga ortens och traktens livskraft på lång sikt genom fortsatt 
diversifiering mot rymdrelaterade verksamheter, med möjligheter att i det lokala 
näringslivet stimulera till nya former av företagande inom angränsande sektorer. 
Vad gäller mål 2 har ett särdrag i den svenska uppläggningen varit beslutet att inrikta sig på 
nya former av indirekt stöd till små och medelstora företag, vilket lämnat ett mycket 
begränsat utrymme för fortsatt samfinansiering av den nuvarande politiken, framförallt för 
direkt stöd till företagen. Tyngdpunkten ligger på att främja de små och medelstora 
företagens nätverk, både inom respektive regioner (samarbete mellan lokala företag och 
med regionala kunskapscentra) och internationellt. 
Ett drag i alla svenska utvecklingsprogram är den starka betoningen av 
- jämlikheten i fråga om möjligheter och en miljömässigt hållbar utveckling, vilka båda är 
övergripande teman och därmed återspeglas i programmet som helhet, 
- informationsteknologiska tillämpningar - både i form av insatser direkt inriktade på detta 
tema och som arbetsmetod vid genomförandet av andra verksamheter. 
3.2 Organisationen av genomförandet 
Beträffande administrationen av EU-anslagen har kommissionen efterlyst en fördjupad 
diskussion med de nationella och regionala myndigheterna i samtliga nya medlemsstater om 
huvuddragen i det planerade administrativa systemet och dess överensstämmelse med 
kraven på tillsyn, samt om de standardklausuler som skall bifogas förslagen till finansiering. 
I detta syfte tillsattes tillfälliga arbetsgrupper i Sverige och Finland, som skulle ägna sig åt 
organisationsfrågorna och sammanföra nationella och regionala myndigheter med 
kommissionens tjänstemän för en gemensam systematisk översyn av alla viktigare aspekter 
på genomförandet. Övervakningskommittéerna i båda medlemsstaterna kommer att få 
tillgång till en fullständig redovisning och ges möjlighet att kontrollera att arrangemangen är 
heltäckande och rimliga, samt att lämpliga åtgärder vidtas för att alla berörda på alla nivåer 
skall få information. De österrikiska myndigheterna ansåg inte att det var nödvändigt med 
någon formell grupp. De föredrog en frågor-och-svar-metod, i de fall då det krävdes ett 
klargörande av standardklausulerna i programplanerings-dokumenten. I Österrike 
informeras tillsynskommittéerna om de arrangemang för genomförandet som man enats om 
vid Österreichische Raumordnungskonferenz (ÖRÖK), särskilt vad gäller ekonomisk 
övervakning, utvärderingsförfaranden, offentliggörande och administration av anslagen för 
tekniskt stöd. 
Vid dessa diskussioner har samtliga tre medlemsstater angett att följande frågor utgör 
problem: 
- Administrationen behöver förenklas så mycket som möjligt med tanke på de berörda 
nationella och regionala myndighetemas begränsade kapacitet. 
- Ökad klarhet behövs när det gäller reglerna för vad som kan tilldelas stöd, liksom en 
flexibilitet som medger anpassning till varje medlemsstats speciella särdrag - t. ex. 
särdragen vad gäller den svenska offentliga sektorn. 
- Kommissionen behöver förbättra den interna samordningen mellan olika instanser, särskilt 
i fråga om detaljbetstämmelserna för övervakning, utvärdering och krav på ekonomisk 
redovisning. 
Även kommissionen har för egen del varit angelägen om att de ekonomiska 
transaktionsflödena skall vara klart fastställda och så enkla och snabba som möjligt. 
Likaledes har kommissionen vid urvalet av projekt strävat efter att ta hänsyn till de speciella 
syftena med programåtgärderna, i all synnerhet till de urvalskriterier för projekten som 
anges i programplaneringsdokumentet. Slutligen har kommissionen varit angelägen om att 
garantera full insyn på förhand i finansieringsbesluten genom att säkerställa att relevanta 
uppgifter hålls tillgängliga genom övervakningsförfarandet eller på annat sätt. Sverige och 
Finland har gått med på att verka för att on-line-utbyte av elektroniska data, inklusive 
information om övervakningen, skall göras möjligt under 1996. I Österrike prioriterar man 
upprättandet av bättre interna nät inom den österrikiska offentliga förvaltningen, men länkar 
till kommissionens organ planeras också och torde vara klara att tas i bruk till ESF 1996. 
3,3 Verksamheternas relevans och synlighet 
Vad beträffar EU-anslagens relevans och synlighet för dem som kommer i åtnjutande av 
dem (särskilt enskilda och små och medelstora företag) har kommissionen och de nationella 
och regionala myndigheterna sett över arrangemangen för offenliggörandet och stödet till 
initiativtagare samt fastställandet av hur projektansökningarna skall lämnas in (öppet 
anbudsförfarande eller andra metoder). Kommissionen har krävt att man i högre grad skall 
tillämpa ett öppet anbudsförfarande. 
Partnerskap 
Kommissionen har hela tiden varit mån om att uppmuntra lokala och regionala parter att 
engagera sig i genomförandet. Den har också försökt främja att detta engagemang kommer 
till uttryck genom att valda representanter deltar på alla nivåer, inte bara i 
programplaneringen utan också i den strategiska ledningen vid genomförandet. Den har 
vidare velat se ett engagemang från arbetsmarknadens parter genom att dessa ingår som 
medlemmar i övervakningskommittéerna. Detta har utan svårigheter kunnat godtas av alla 
de tre nya medlemsstaterna, eftersom det är i överenstämmelse med etablerad 
förvaltningspraxis i dessa länder. En utförligare redogörelse för hur partnerskapet är 
organiserat lämnas i bilaga 4. 
Synlighet 
Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt hur strukturfondemas insatser för små och 
medelstora företag skall göras synliga, eftersom dessa spelar en avgörande roll för 
skapandet av nya arbetstillfällen. Det är betecknande att redan befintliga stödåtgärder 
kombineras med finansiering från EU:s strukturfonder, även om man i Sverige lägger 
särskild vikt på förnyelse av verksamheterna. Men även på andra håll satsas det på nya 
åtgärder (t.ex. INTERREG i Österrike). Strukturfondernas insatser syns tydligast i 
samband med nya verksamheter, eftersom dessa kräver att speciella förfaranden tillämpas. 
När strukturfonderna bidrar till finansieringen av redan befintliga stödprogram, blir detta 
synligt i den mån det är möjligt att tydligt klargöra de fördelar för de små och medelstora 
företagen som detta stöd leder till. Det kan ske utifrån olika kriterier (eller ett koncentrerat 
urval kriterier), t.ex. genom att förfarandet vid projekturvalet blir enklare och mer öppet för 
insyn, mer opartiskt, eller att det påskyndas. Det kan också ske genom att bidragsbeloppen 
höjs. Det kan vidare ske genom att man ger möjlighet till stöd för nya typer av utgifter 
(t.ex. ren teknik) eller helt enkelt genom att stöd lämnas till fler projekt och fler företag till 
följd av ökade anslag till stödområdena. Om det däremot inte föreligger någon märkbar 
skillnad i något av dessa avseenden för de små och medelstora företagens del, är det inte 
sannolikt att det ger någon effekt att det står på ansökningsformuläret eller i den skrivelse 
genom vilken stödet beviljas, att EU medverkar i finansieringen. Detta är ett problem inte 
minst då strukturfonderna deltar i finansieringen utan att det etablerade stödsystemet 
samtidigt på något sätt förändras, och i all synnerhet när EU-stödet splittras upp på ett stort 
antal program och projekt med resultat att inte ens budgeteffekten blir särskilt märkbar i 
flertalet fall. 
Det är ännu för tidigt att dra några slutsatser, men åtminstone tills vidare förefaller EU:s 
stöd till små och medelstora företag ha blivit uppmärksammade i Sverige och Finland 
(kanske något mindre där). Problemet i Österrike har varit och är fortfarande att de 
österrikiska myndigheterna inte planerar några förändringar i de befintliga stödsystemen, 
vilka omfattar en lång rad program och åtgärder, även om en koncentration av dessa står på 
den politiska dagordningen. 
4. MERVÄRDE TILL FÖLJD AV INFÖRANDET AV STRUKTUR­
FONDERNA 
Införandet av en finansiering genom strukturfonderna i de tre nya medlemsstaterna 
erbjuder ett unikt tillfälle att undersöka vilket mervärde detta medför i relativt välmående 
medlemsstater. Även om det alltid är svårt att skilja de politiska förändringar som är en 
följd av finansieringen genom strukturfonderna från sådana som skulle ha inträffat under 
alla omständigheter, ger de frågor som har framkommit vid förhandlingarna om 
finansieringsbesluten och genomförandet ändå en tydlig fingervisning. 
I detta sammanfattande avsnitt skall dock ytterligare några synpunkter uppmärksammas. 
Den första och kanske viktigaste av dem gäller de nationella och regionala organens 
inställning. Om det finns en positiv vilja till förändring av den nationella regionalpolitiken, 
kan den omställning och anpassning som införandet av finansiering genom strukturfonderna 
för med sig hjälpa denna vilja på traven. I både Finland och Sverige tycks det allmänna 
intrycket vara att det förhåller sig så. I Österrike har den kraftiga inriktningen av det 
statliga stödet på koncentrerade geografiska regioner och skillnaden i stödets omfattning 
mellan mål 1-området (Burgenland) och andra områden gett upphov till kritik. Man menar 
att EU alltför mycket inriktar sig på områden med problem, medan den nationella 
österrikiska politiken vill inrikta sig på de strukturella problemen i alla delar av landet. 
Efter dessa allmänna synpunkter kan det utan tvekan konstateras att införandet av 
finansieringen genom strukturfonderna har haft viktiga effekter. 
Först och främst erbjuder den exakta definitionen av begreppet utvecklingskostnader i 
statsbudgeten i kombination med additionalitetsprincipen ett utmärkt utgångsläge för 
sammanhållningspolitiken i allmänt bistra budgettider. Detta skyddar under 
programperioden sammanhållningspolitiken från nedskärningar till följd av de ekonomiska 
konvergenskraven och gör det möjligt att operationellt diskutera hur målen för 
sammanhållningen och konvergensen skall kunna kombineras. 
För det andra har införandet av strukturfonderna i samtliga tre nya medlemsstater gett 
tillfälle till en detaljerad översyn av partnerskapsförhållandena. Som ett resultat har utan 
tvivel en förskjutning ägt rum i Finland och Sverige mot ökad decentralisering av 
styrningen av den strukturella anpassningen. I alla tre medlemsstaterna har dialogen inom 
förvaltningen och med arbetsmarknadens parter förstärkts. Vidare har i alla tre 
medlemsstaterna införandet av strukturfonderna rest höjda krav på bättre och mer 
omfattande övervakning och utvärdering av de offentliga utgifternas effekter på 
utvecklingen. Rent allmänt har insynen i användningen av de offentliga utgifterna ökat, och 
behovet av att kunna redovisa resultat i en form som är begriplig för den stora allmänheten 
har blivit påtagligare. Med tiden torde de understödda utvecklingsprojektens fördelar i 
fråga om effektivitet och kvalitet komma att bli uppenbara. 
10 
För det tredje har strukturfondernas insatser utan tvivel påverkat de nationella och 
regionala politiska handlingsplanerna för strukturell anpassning i de tre nya 
medlemsstaterna. Det har skett både genom programplaneringsdokumenten och genom 
gemenskapens initiativ och pilotprojekt enligt artikel 10, varav de senare särskilt tjänar till 
att rikta uppmärksamheten mot frågor av speciellt intresse för unionen. Särskilt bör nämnas 
fördelarna i form av en ökad vidsyn och kringsyn inom och framförallt mellan 
medlemsstaterna och angränsande länder utanför unionen, genom kombinationen av 
INTERREG-, ECOS/OUVERTURE-, PHARE- och TACIS-programmen. I synnerhet kan 
samverkan mellan INTERREG- och PHARE-programmen ses som ett led i den strategi 
som föregår anslutningen för de länder som kommer att vara kandidater vid en framtida 
utvidgning. 
Det planerade bidraget till uppbyggnaden av demokrati och nya ekonomiska strukturer i 
östersjöområdet och de delar av Ryssland som gränsar till unionen utgör en viktig 
möjlighet. På ett anspråkslöst men ändå meningsfullt sätt bidrar detta till att skapa bättre 
förståelse och en känsla av intressegemenskap. 
Den ökade vidsynen kan medföra ännu en fördel, nämligen en spridning av erfarenheter och 
kunnande från de tre nya medlemsstaterna till andra stödområden inom unionen. 
Anslutningen av de tre nya medlemsstaterna tillförde unionen tre länder som har mycket att 
erbjuda härvidlag, både vad gäller öppenhet i samhällsrelationerna, teknologiskt kunnande, 
modern arbetsmarknadspolitik och reformering av den offentliga sektorn - listan är 
ingalunda fullständig. Dessa potentiella fördelar har ännu inte fullt utnyttjats, men 
samarbetsnät växer snabbt fram, både inom och utanför ramen för strukturfondernas stöd. 
11 
BILAGA 1 
ANTAGANDE AV REGIONALA UTVECKLINGSPROGRAM I DE NYA 
MEDLEMSSTATERNA 
ANTAGANDE AV DE SAMLADE PROGRAMPLANERINGSDOKUMENTEN 
1. Mål 1: Burgenland (Österrike) 
Burgenland i Österrike är det enda mål 1-området i de tre nya medlemsstaterna. Under 
1995 var den genomsnittliga BNP:n för området, som gränsar till tre centraleuropeiska 
länder, omkring 70 % av genomsnittet i EU. Befolkningen på 270 000 invånare lever 
övervägande på landsbygden och området har en yta på 4 000 km2. 
Det samlade programplaneringsdokument som lämnades in till kommissionen den 20 april 
1995 antogs den 15 november 1995. Där föreslås ett bidrag från strukturfonden på 165,6 
miljoner ecu av en total programkostnad på 381 miljoner ecu. 
Tabell 1: Mål 1 Burgenland: EU:s bidrag genom fonden 
Milj, ecu 
1995 års priser 
Handel och industri 
Forskning och utveckling 
Turism 
Jordbruk och miljö 
Främjande av tillväxt och 
stabil sysselsättning 
Tekniskt stöd 
Totalt ! Totalkost. 
56,8 
15,5 
38,7 
24,2 
26,3 
4,1 
165,6 ERUF 
53,8 
12,5 
38,7 
0,7 
2,0 
107,6 ESF 
3,0 
3,0 
25,6 
1,5 
33,1 EUGFJ 
24,2 
0,6 
24,8 
Tabell 2: Mål 1 Burgenland: EU-biarag och nationella, offentliga och privata bidrag 
Milj. ecu 
1995 års priser 
Handel och industri 
Forskning och utveckling 
Turism 
Jordbruk och miljö 
Främjande av tillväxt och stabil 
sysselsättning 
Tekniskt stöd 
Totalt Utgifter 
totalt 
360,9 
82,6 
191,5 
125,0 
63,0 
8,4 
831,4 EU-bidrag 
56,8 
12,5 
38,7 
24,2 
26,3 
4,1 
165,6 Nationella 
och 
regionala 
bidrag 
114,4 
26,9 
63,2 
48,2 
26,8 
4,2 
283,6 Privata 
bidrag 
187,7 
40,2 
89,6 
52,6 
10,0 
382,1 
/l 
De övergripande målen för utvecklingsprogrammet är 
i) att skapa en centraleuropeisk region med stark dynamisk industri, handel, turism och 
jordbruk, 
ii) att minska de ekonomiska skillnaderna i regionen för att få en homogen livskvalitet i 
hela Burgenland. 
; '.;• ' - Wögrammet liar ett antal intressanta allmänna teman. 
De möjligheter som den nya situationen i Centraleuropa och Österrikes medlemsskap i 
unionen medför bör utnyttjas fullt ut för att ta ett "kliv framåt" i ekonomisk och social 
utveckling mellan 1995 och 1999. Tillväxtmöjligheterna i de länder och regioner som 
gränsar tUl Österrike borde härvid ha en mycket gynnsam effekt på framtidsutsikterna för 
norra och centrala Burgenland. Södra Burgerdand gynnas emellertid inte i samma 
utsträckning av stimulans utifrån utan är hänvisat till att särskilt sträva efter att utveckla den 
inhemska potentialen (främst turism på kurorter) och samtidigt så mycket som möjligt dra 
fördel av det gränsöverskridande samarbetet. 
Till följd av de åtgärder som finansieras inom detta program kommer det att skapas 7 300 
nya arbetstillfällen, varav 6 000 i industrin, 1 000 i teknikanknutna små och medelstora 
företag och ytterligare 300 på teknikcentra. 
Programmet kommer att genomföras i samarbete mellan kommissionen, 
förbundsregeringen och de delstater och lokala myndigheter som företräder olika lokala 
intressen, inbegripet arbetsmarknadens parter. En övervakningskommitté har inrättats och 
den höll sitt första möte i januari 1996. 
2. Mål 2 
2.1 Förteckning över mål 2-områden i Österrike, Finland och Sverige 
Kommissionen har, i enlighet med förordningarna om strukturfonderna och bestämmelserna 
i Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och efter enhälligt godkännande av 
Rådgivande kommittén för utveckling och omstrukturering av regionerna den 22 februari 
19951 och den 10 maj 19952 antagit förteckningen över de områden som är berättigade till 
1 EGT nrL 51, 8.3.1995. 
2 EGT nr L 123, 3.6.1995. 
stöd inom ramen för mål 2 i de tre nya medlemsstaterna. Sammanfattande statistiska 
uppgifter om mål 2-områdena i de tre nya medlemsstaterna lämnas nedan: 
Tabell 3: Viktigare statistiska uppgifter om mål 2-områdena i de nya medlemsstaterna 
Österrike 
Finland 
Sverige Antal mån­
områden 
4 
6 
5 Invånarantal, totalt, i 
mål 2-områdena 
640 000 (8%) 
790 000(15%) 
970 000(11%) Yta, totalt, i mål 2-
områdena 
8 692 km2 (10%) 
17 000 km2 (5%) 
35 325 km2 (8%) 
Siffrorna inom parentes utgör procentandelen av den nationella totalen (invånarantal och 
total yta i det berörda landet) 
2.2 Österrike 
De österrikiska myndigheterna lämnade den 26 april 1995 in förslag för de fyra österrikiska 
mål 2-områdena. De samlade programplaneringsdokumenten för Steiermark, 
Niederösterreich, Oberösterreich och Vorarlberg (med en total folkmängd på 640 000) 
godkändes av kommissionen den 15 november 1995, Programmen omfattar perioden 1995 
- 1999. Den totala kostnaden för dessa program är ca 816 miljoner ecu, varav 
strukturfonderna kommer att bidra med 101 miljoner ecu. 
De samlade programplaneringsdokumenten bygger på strategin att modernisera och 
diversifiera näringslivet i de fyra regionerna som drabbats av den snabba nedgången inom 
metall- och stålsektorn och inom textilindustrin. Tyngdpunkten är lagd på att skapa nya 
företag och på att stärka de befintliga företagen (särskilt de små och medelstora företagen) 
genom att utveckla ett nytt tekniskt kunnande i regionerna. Omkring 60 % av de medel 
som står till förfogande kommer att användas till att stärka hantverk och industri och det 
tekniska kunnandet i samband därmed. 30 % tilldelas för att höja arbetskraftens kompetens 
och ytterligare 7 % för att utveckla och främja turismen. 
Till följd av de åtgärder som finansieras inom ramen för de fyra 
programplaneringsdokumenten beräknas ca 11 000 arbetstillfällen kunna skapas eller 
bibehållas i de berörda regionerna. 
Skyddet av miljön är en integrerad del av programplaneringsdokumenten. Man förväntar 
sig positiva effekter av att uppmuntra till ett införande av ren teknik och alternativa 
energikällor. Särskilda åtgärder för att underlätta för kvinnor att återkomma till 
arbetsmarknaden planeras, framförallt i Nieder- och Oberösterreich. Stöd kommer också 
att utgå för att stärka och inrätta regionala ledningsstrukturer. Dessa skulle kunna bidra till 
att nyskapande projektidéer utvecklas och lanseras och att de regionala 
utvecklingssträvandena samordnas. 
i k 
Programmet kommer att genomföras i samarbete mellan kommissionen, 
förbundsregeringen och de delstater och lokala myndigheter som företräder olika lokala 
intressen, inbegripet arbetsmarknadens parter. Fyra övervakningskommittéer har inrättats, 
en för varje område och de hade sitt första möte i februari 1996. 
Tabell 4: Mål 2 Österrike: EU-bidrag genom fonden 
1996 års priser 
Steiermark 
Niederösterreich 
Oberösterreich 
Vorarlberg 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
463 399 
199 162 
66 987 
86 562 
816 110 ERUF 
Miljoner ecu 
38 770 
17 931 
7 143 
6 402 
70 246 ESF 
Miljoner ecu 
19 200 
4 481 
3 614 
3 459 
30 754 
Tabell 5: Mål 2 Österrike: EU-bidrag och nationella, 
1996 års priser 
Steiermark 
Niederösterreich 
Oberösterreich 
Vorarlberg 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
463 399 
199 162 
66 987 
86 562 
816 110 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
57 970 
22412 
10 757 
9 861 
101 000 offentliga och privata bidrag 
Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
123 739 
33 730 
18 708 
11993 
188 170 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
281 690 
143 020 
37 522 
64 708 
526 940 
2.3 Finland 
I Finland har sex industriområden valts ut för stöd inom ramen för mål 2 under åren 1995 
och 1996. Tre ligger längs kusten (delar av regionerna Satakunta och Varsinais Suomi på 
västkusten, Itä-Uusimaa och Kymenlaakso på östra delen av Finska viken och Kokkola på 
nordvästkusten) och tre inne i landet i regionerna Päijät-Häme (Lahti), centrala Finland 
(Jyväskylä) och Sydkarelen (Lappeenranta). Dessa områden har en sammanlagd folkmängd 
på omkring 790 000 invånare, ca 15,5 % av landets befolkning. Det största problemet i 
dessa områden är den höga arbetslösheten till följd av strukturförändringar och förlorade 
festa arbetstillfällen i de viktigare industrierna, som domineras av stora exportinriktade 
företag för skogsprodukter, inom metallindustrin och den kemiska industrin. Den 
strukturella nedgången av sysselsättningen inom dessa industrigrenar har ökat efter 
sammanbrottet i handeln med Ryssland efter 1990. Under 1994 var andelen arbetslösa i 
genomsnitt 23 %, jämfört med ett genomsnitt i landet på 20 %. 
Det största problemet för dessa områden är deras beroende av några fa stora arbetsgivare. 
Därför är programmet främst inriktat på diversifiering och utveckling av små och 
medelstora företag. Utöver stöd till att starta nya företag syftar programmet till att 
h 
uppmuntra utvecklingen av befintliga små och medelstora företag genom investeringar, 
forskning och produktutveckling och genom att öka kompetensen när det gäller teknik och 
marknadsföring. Utbildning och samarbete i nätverk med andra små och medelstora företag 
eller större företag är därför ett viktigt inslag. Programmet syftar slutligen till att bidra till 
att utveckla Finlands roll som "inkörsport" till Ryssland och de baltiska staterna, särskilt 
genom styrda investeringar till de hamnar som används för transithandel. 
Programmet redovisades för kommissionen den 8 mars 1995 och godkändes den 11 juli 
1995. Det är uppdelat i tre delar, nämligen företagsutveckling, kompetens och teknik samt 
miljö, infrastruktur och turism. EU bidrar med 69,2 miljoner ecu till programmet som 
sammanlagt kommer att kosta 283 miljoner ecu. 
Fördelningen vad gäller EU:s finansiering är följande: 
-ERUF: 55,2 79,8% 
-ESF: 14,0 20,2% 
Fördelningen per sektor och finansieringskälla anges nedan. 
Tabell 6: Mål 2 Finland: EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1995 års priser 
Företagsutveckling 
Kompetens och teknik 
Miljö, infrastruktur och 
turism 
Tekniskt stöd 
Totalt Kostnad 
totalt 
Miljoner ecu 
172,8 
45,6 
61,8 
2,8 
283,0 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
36,6 
16,3 
14,9 
1,4 
69,2 Nationella 
och regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
49,4 
20,1 
37,0 
1,4 
107,9 Privata 
bidrag 
Miljoner ecu 
86,8 
9,2 
9,9 
105,9 
De finska myndigheterna har ställt upp följande mål för programmet: 
En nettoökning på ca 10 000 arbetstillfällen inom tillverknings- och tjänstesektorn 
inom områdena. 
En minskning av den lokala arbetslösheten till det nationella genomsnittet. 
En 3-procentig ökning av antalet små och medelstora företag. 
En 3-procentig ökning av antalet små och medelstora företag som bedriver export. 
Ledningen av programmet är uppdelad mellan regionerna och den centrala 
administrationen. Varje område har antagit ett eget program som genomförs inom ramen 
för gemensamma förfaranden och urvalskriterier av en regional ledningskommitté som 
består av företrädare för regionen, ministeriernas distriktskontor och arbetsmarknadens 
parter. Programmet ingår därför i ett enda samlat programdokument och det finns en enda 
nationell övervakningskommitté för det. Övervakningskommittén har hållit två möten, ett i 
september och ett i november 1995. 
För 1997-1999 kommer ett nytt förslag till mål 2-program att lämnas in. 
a 
2.4 Sverige 
Förslag till fem svenska mål 2-områden lämnades in till kommissionen den 16 juni 1995. 
Programplaneringsdokumenten för Ångermanlandskusten, Bergslagen, Blekinge, Fyrstad 
och norra Norrlandskusten (sammanlagt invånarantal 970 000) godkändes av 
kommissionen den 22 november 1995. Programmen omfattar en femårsperiod 1995-1999. 
Den sammanlagda kostnaden för dessa fem programplaneringsdokument beräknas till ca 
800 miljoner ecu. Strukturfonderna kommer att bidra med 160 miljoner ecu, de nationella 
och regionala myndigheterna med ytterligare 350 miljoner ecu. Den privata sektorns bidrag 
uppskattas till 290 miljoner ecu. 
De fem svenska mål 2-områdena utmärks av ett kraftigt beroende av traditionell industri 
(skogs-, gruv- och verkstadsindustri), av att en eller ett par arbetsgivare dominerar de 
lokala arbetsmarknaderna samt av en svagt utvecklad företagaranda, utflyttning och en 
ökande genomsnittsålder hos befolkningen. 
Den främsta utmaning som dessa regioner står inför är att skapa nya arbetstillfällen för att 
ersätta de arbeten som gått förlorade inom de traditionella industrisektorerna och som 
förväntas gå förlorade inom den offentliga sektorn. 
Det huvudsakliga syftet med programmen är att modernisera och diversifiera näringslivet så 
att en stabil grund kan läggas för att skapa arbetstillfällen inom den privata sektorn. De fem 
programmen är främst inriktade på att förbättra företagarklimatet i de berörda regionerna 
och på att stärka de små och medelstora tillverknings - och tjänsteföretagen. Programmen 
syftar vidare till att med utnyttjande av det rika kulturarvet och den vackra naturen utveckla 
turismen i de berörda områdena. Genomförandet av dessa program beräknas leda till att ca 
21 000 nya arbetstillfällen skapas. 
För att genomföra de strategiska målen i programmen prioriteras utvecklingen av 
företagaranda och företag, utvecklingen av turism och kompetensutveckling. Stöd kommer 
att lämnas till rådgivning, nätverk, forskning och utbildning för att uppmuntra diversifiering 
och hjälpa företagen att öka sin konkurrenskraft och exportpotential. För att underlätta 
förnyelsen inom de små och medelstora företagen kommer stöd att ställas till förfogande 
för nätverk mellan företagen, för samarbete mellan företagen och kunskapscentra samt för 
utbildning av ledningspersonalen i de små och medelstora företagen. Vidare kommer 
ansträngningar att göras för att dra till sig inhemska investeringar (upprustning och sanering 
av industriområden och marknadsföring). Slutligen kommer programmen att utgöra ett 
stöd för utvecklingen av turistnäringen (t.ex. infrastruktur i liten skala, anordnande av 
kulturevenemang som lyfter fram områdenas rika kulturarv och utveckling av nya 
turistattraktioner), 
Bakom dessa prioriteringar ligger övergripande teman, särskilt utveckling av 
informationsteknologin, främjande av jämställdheten mellan kvinnor och män, bevarande av 
miljön och kompetensutveckling. De som främst drar fördel av programmen är små och 
medelstora företag, potentiella företagare, kommuner, olika lokala organisationer och 
institutioner för utbildning, forskning och utveckling. 
Programmen kommer att genomföras i samarbete mellan kommissionen, regeringen och de 
regionala och lokala myndigheter som företräder olika lokala intressen, inbegripet 
arbetsmarknadens parter. Varje program har en ledningskommitté som rapporterar till 
>7 
en övervakningskommitté. De fem övervakningskommittéerna höll ett första möte i 
december 1995, ett andra i mars 1996 och ett tredje i juni 1996. 
Tabell 7: Mål 2 Sverige: EU:s bidrag till finansieringen 
1995 års priser 
Ångermanlandskusten 
Bergslagen 
Blekinge 
Fyrstad 
Norra Norrlandskusten 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
89,45 
321,40 
85,81 
145,50 
161,02 
803,18 ERUF 
Miljoner ecu 
14,20 
47,50 
12,30 
19,00 
28,66 
121,66 ESF 
Miljoner ecu 
3,80 
19,50 
2,70 
5,00 
7,34 
38,34 
Tabell 8: Mål 2 Sverige: EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1995 års priser 
Ångermanlandskusten 
Bergslagen 
Blekinge 
Fyrstad 
Norra Norrlandskusten 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
89,45 
321,40 
85,81 
145,50 
161,02 
803,18 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
18,00 
67,00 
15,00 
24,00 
36,00 
160,00 Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
29,45 
150,90 
33,11 
56,00 
83,02 
352,48 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
42,00 
103,50 
37,70 
65,50 
42,00 
290,70 
3. Mål 6 
3.1 Mål 6-områden i Finland och Sverige 
Genom anslutningsfördraget infördes ett nytt mål för strukturfonderna, nämligen mål 6, 
utveckling av glesbygdsområden. Regioner med en befolkningstäthet på åtta eller färre 
invånare per kvadratkilometer är kvalificerade för stöd inom ramen för detta mål. De 
områden i Finland och Sverige som är berättigade till. stöd inom ramen för mål 6 har 
fastställts i protokoll 6 till anslutningsakten. 
Tabell 9: Viktigare statistiska uppgifter om mål 6-områdena i Finland och Sverige 
Invånarantal, totalt, i mål 6- Yta, totalt, i mål 6-
områdena områdena 
Finland 840 000 ( 17%) 206 000 km2 (60%) 
Sverige 449 000 (5%) 241 640 km2 (49%) 
Siffrorna inom parentes utgör procentandelen av den nationella totalen (invånarantal och 
total yta i det berörda landet). 
i% 
3.2 Finland 
De finska områden som är berättigade till stöd inom ramen för mål 6 omfattar ett 
sammanhängande område som består av regionerna Lappland, Kainuu, Nordkarelen och 
södra Savo samt delar av norra och centrala Österbotten, norra Savo och centrala Finland. 
Sammanlagt bor ca 840 000 invånare, 16,6 % av Finlands befolkning, i områdena som 
omfattar 60 % av Finlands yta. Befolkningstätheten är i genomsnitt fyra personer per km2. 
I Finlands mål 6-område har den ökande arbetslösheten efter depressionen i början av 
1990-talet kraftigt förvärrat de problem som sedan länge förekommit, dvs. en gradvis 
befolknmgsminskning totalt sett och en flykt från landsbygden till städerna. Området är i 
alltför hög grad beroende av jordbruk, skogsnäring och den offentliga sektorn. Dessa 
sektorer är inte ensamma tillräckliga för att försörja befolkningen i jordbruksområdena. Den 
industriella basen är inte i balans, tillverkningsindustrin är koncentrerad till ett litet antal 
stora företag inom skogs- och metallindustrin samt i den kemiska industrin. Det finns 
relativt få små och medelstora företag, och förlusten av arbetstillfällen inom den offentliga 
tjänstesektorn påverkar kvinnor mer än män och leder till obalans mellan könen. 
Strategin för mål 6-programmet är att utveckla områdenas starka sidor, särskilt när det 
gäller skogs- och trävaruprodukter, vissa speciella områden inom jordbruket, 
metallelektronik och turism. Syftet är att förbättra förutsättningarna för små och medelstora 
företag genom att stimulera bildandet av nya små och medelstora företag både för 
tillverkning på platsen och privata tjänster och till utbildning, forskning och utveckling. De 
möjligheter som den nya tekniken erbjuder bör också utnyttjas i största möjliga 
utsträckning, särskilt när det gäller telekommunikationer, för att överbrygga de långa 
avstånden. På grund av den betydelse som jordbruket har, särskilt i de södra delarna av 
området, används omkring en fjärdedel av programmet för stöd till jordbrukare inom ramen 
för stödet till jordbruket i "mindre gynnade områden". Programmet omfattar också åtgärder 
inom ramen för socialfonden för att hjälpa arbetslösa och bidra till utbildning. Socialfonden 
finansierar också projekt om samhällsinformation. 
Programmet lämnades in till kommissionen den 8 mars 1995 och godkändes den 11 juli 
1995.1 samband med förhandlingar med de finska myndigheterna innan programmet antogs 
kom man överens om ett antal ändringar av de ursprungligen inlämnade förslagen. EU: s 
samfinansiering av "mindre gynnade områden" minskades för att ge mer pengar åt 
utveckling. De grundläggande infrastrukturprojekten utgick och åtgärderna för 
kompetensutveckling, inklusive projekt om informationssamhället, byggdes ut. Slutligen 
kombinerades ett antal mindre projekt till ett flexibelt utvecklingspaket för glesbygd som 
huvudsakligen kommer att ge medel till lokala projekt inom en rad områden, inklusive 
projekt som avser den samiska minoriteten i norra Lappland. 
Det slutgiltiga programmet består av tre delar: företagsutveckling, finansiering av 
nystartade företag och investeringar i befintliga företag, kompetensutveckling inklusive 
utbildning av och rådgivning till arbetslösa, forskning och samhällsinformation samt 
jordbruk, skogsbruk, fiske, landsbygdsutveckling och miljö. EU skjuter till 459,9 miljoner 
ecu till programmet, som totalt kommer att omfatta kostnader på 1 326,1 miljoner ecu. 
Fördelningen per sektor och finansieringsform visas i tabellen nedan. 
ii 
Tabell 10: Mål 6 Finland: EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
Företagsutveckling 
Kompetensutveckling 
Jordbruk, skogsbruk, fiske, 
landsbygdsutveckling och 
miljö 
Tekniskt stöd 
Totalt Kostnad 
totalt 
Miljoner ecu 
513,4 
189,8 
604,5 
18,4 
1326,1 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
153,7 
87,9 
209,1 
9,2 
459,9 Nationella 
och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
153,7 
87,9 
280,5 
9,2 
513,3 Privata 
bidrag 
Miljoner ecu 
106,0 
14,0 
114,9 
234,9 
EU:s finansiering fördelas på följande sätt: 
ERUF 
ESF 
EUGFJ 
FFU 172,5 
105,8 
177,6 
4,0 37,5 % 
23,0 % 
38,6% 
0,9 % 
De finska myndigheterna har ställt upp följande mål för programmet: 
Att minska arbetslösheten inom området med 2,1 % och 8 000 arbetslösa per år 
(1994 års nivå var 23,8 % och 90 600) 
Att öka antalet arbetstillfällen inom den privata tjänstesektorn och 
tillverkningsindustrin till 135 000 (1994 års nivå var 117 500). 
Att minska gapet mellan den lokala BNP:n och det nationella genomsnittet med 5 
procentenheter från 20% till 15 %. 
Ledningen av programmet är uppdelad mellan regionerna och den centrala 
administrationen. Varje område har antagit ett eget program som genomförs inom ramen 
för gemensamma förfaranden och urvalskriterier genom en regional ledningskommitté som 
består av företrädare för regionen, ministeriernas distriktskontor och arbetsmarknadens 
parter. Programmet ingår därför i ett enda samlat programplaneringsdokument och det 
finns en enda övervakningskommitté för det. Övervakningskommittén har hållit fyra möten: 
i september och november 1995 samt i början av mars och i mitten av juni 1996. 
3.3 Sverige 
Mål 6-området i Sverige omfattar större delen av landets norra hälft men endast 5 % av 
Sveriges totala folkmängd. Sverige valde att gå in för ett samlat 
programplaneringsdokument då det utarbetade sin plan för fördelning av de 252 miljoner 
ecu i strukturfondsstöd som avsatts för regionen (ytterligare 28 miljoner ecu står till 
förfogande för mål 6-området från gemenskapens budget för initiativ och enligt artikel 10 
(ERUF)). 
1 c 
Planen presenterades för kommissionen i april 1995 efter ett omfattande samrådsförfarande 
i regionen. Det samlade programplaneringsdokumentet godkändes så småningom den 6 
november 1995. Programmet är avsett att bidra till att avhjälpa de svårigheter som beror på 
regionens perifera läge, de förlorade arbetstillfällena inom den traditionella industrin (t.ex. 
gruvnäringen) och obalansen i befolkningsstrukturen på grund av att kvinnor och ungdomar 
flyttar bort. Å andra sidan har regionen inneboende starka sidor som programmet kommer 
att bygga på, en ofördärvad miljö, en rikedom på naturresurser och en relativt välutvecklad 
infrastruktur. 
Syftet med programmet är att främja att arbetstillfällen inom den privata sektorn skapas 
för att minska arbetslösheten och att de förlorade arbetstillfällen som förutses inom den 
offentliga sektorn ersätts. Det senare kommer att främst beröra kvinnorna och kraftigt öka 
deras benägenhet att lämna regionen. Livskraften hos de små utspridda samhällen som ingår 
i mål 6-området kommer att bero på deras förmåga att skapa nya arbetstillfällen och 
vidmakthålla regionens attraktivitet som en plats att leva och arbeta på. Programmets mål 
när det gäller sysselsättningen är att skapa eller bibehålla 9 500 arbetstillfällen under den 
berörda perioden 1995-1999. 
Programstrategin bygger på ett antal övergripande teman, nämligen 
att på bästa sätt utnyttja informationsteknologin på alla områden där 
socoioekonomisk verksamhet bedrivs, 
att säkerställa lika möjligheter för kvinnor och män, 
att vidmakthålla den unika miljön och kulturarvet, 
att utnyttja regionens konkurrensfördelar, 
att öka befolkningens kompetens och kunnande. 
Fem prioriterade områden har valts ut. De anges i tabell 11 nedan. 
En rad åtgärder ingår i syfte att uppmuntra företagen att öka konkurrenskraften, att öka 
kapaciteten vad gäller FoU och informationsteknologi, att utveckla jordbruket och 
naturresurserna på ett miljövänligt sätt, att utveckla turismen, att uppmuntra initiativ på 
lokal nivå och att höja utbildnings- och kompetensnivåerna. Samerna kommer att ges 
särskild prioritet vilket kommer att bidra till bevarandet av naturen och deras traditionella 
utkomst av renskötseln. 
10 
Tabell 11: Mål 6 Sverige: EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1. Utveckling av 
arbetstillfällen,handel och industri 
2. Kunskapsutveckling 
3. Jordbruk, fiske och naturresurser 
4. Landsbygdsutveckling och 
utveckling av mindre orter 
5. Utveckling för samerna 
Tekniskt stöd 
Totalt Kostnad totalt 
289,4 
102,7 
151,5 
85,5 
15,6 
10,3 
635.0 EU-bidrag 
82,6 
48,8 
66,1 
41,7 
7,6 
5,2 
252.0 Miljoner ecu 
Nationella och 
regionala bidrag 
80,16 
40,42 
61,01 
41,70 
7,56 
5,16 
236,05 Privata 
bidrag 
106,61 
13,50 
24,36 
2,00 
0,50 
146,97 
Övervakningskommittén för programmet höll ett första möte i december 1995, ett andra i 
mars 1996 och ett tredje i juni 1996. 
Merparten av programmedlen (80 %) kommer att disponeras för av ledningskommittéer på 
läns- och regionnivå där befintliga lokala och regionala strukturer är företrädda. Vissa 
åtgärder, t.ex. åtgärder inom ramen för mål 5a, kommer att skötas av centrala organ medan 
samerna kommer att få ett totalbelopp. Genomförandet och godkännande av projekten har 
inletts. 
Målen har ställts upp för hela programmet på en övergripande nivå. Dessa omfattar 
att skapa eller bibehålla ca 9 500 arbetstillfällen, 
att minska gapet mellan BNP per capita (med undantag av energiproduktionen) inom 
mål 6-området och det nationella genomsnittet, 
att minska arbetslösheten, 
att skapa 900 nya företag, 
att öka utnyttjandet av tillämpad informationsteknologi och skaffa kompetens och 
rådgivning när det gäller denna. 
il 
">„? 
BILAGA 2 
INLÄMNANDE OCH GODKÄNNANDE AV SAMLADE 
PROGRAMPLANERINGSDOKUMENT OCH GEMENSKAPSINITIATIV 
INLÄMNANDE OCH GODKÄNNANDE AV SAMLADE 
PROGRAMPLANERINGSDOKUMENT 
Österrike 
Finland 
Sverige Mall 
Mål 2 
Mål 2 
Mål 6 
Mål 2 
Mål 6 Datum för inlämnande 
20.3.1995 
26.4.1995 
8.3.1995 
8.3.1995 
16.6.1995 
27.4.1995 Datum för godkännande 
15.11.1995 
15.11.1995 
11.7.1995 
11.7.1995 
22.11.1995 
6.11.1995 
INLÄMNANDE OCH GODKÄNNANDE AV GEMENSKAPSINITIATIV 
ÖSTERRIKE 
Datum för Datum för 
inlämnande godkännande 
INTERREG: Tjeckien 17.7.95 21.12.95 
Slovakien 17.7.95 21.12.95 
Ungern 17.7.95 21.12.95 
Slovenien 17.7.95 21.12.95 
Italien 21.8.95 
Bodensee/Hochrhein 17.7.95 24.4.96 
Bayern 17.7.95 17.4.96 
SMF 21.9.95 3.4.96 
RECHAR 28.12.95 (juli 1996} 
RESIDER 28.12.95 {juli 1996} 
RETEX 7.11.95 20.5.96 
ADAPT 21.9.95 22.12.95 
EMPLOYMENT 4.7.95 6.12.95 
URBAN Wien | 17.7.95 | 21.12.95 
1"* 
FINLAND 
Datum för Datum för 
inlämnande godkännande 
INTERREG: Barentsområdet 22.11.95 {juni 1996} 
Karelen 22.11.95 {juni 1996} 
Sydöstra Finland/St Petersburg 22.11.95 {juni 1996} 
Nordkalotten 25.9.95 {juni 1996} 
Kvarken/Mittskandia 25.9.95 {juni 1996} 
Öar 25.9.95 {juni 1996} 
Södra Finlands kustområde 22.11.95 {juli 1996} 
SMF* 15.9.95 {hösten 1996} 
ADAPT 21.6.95 22.12.95 
EMPLOYMENT 21.6.95 16.12.95 
URBAN 1 22.11.95 | {juni 1996} 
*De finska myndigheternas förslag till initiativ när det gäller små och medelstora företag 
håller på att revideras för att de i högre grad skall komplettera förslagen för den andra 
perioden (1997-1999) för mål 2. Detta har också lett till att antagandet av detta initiativ 
försenats. 
SVERIGE 
Datum för inlämnande Datum för 
godkännande 
INTERREG: Nordkalotten 25.9.95 {juni 1996} 
Kvarken/Mittskandia 18.9.95 {juni 1996} 
Sverige/Norge (3 planer) 18.9.95 {juni 1996} 
Öar 18.9.95 {juni 1996} 
Barentsområdet 22.11.95 {juni 1996} 
Öresund* 31.10.1994/ 30.04.1996 
18.9.1995 
KONVER 29.4.96 {juli 1996} 
SMF 22.11.95 (juli 1996} 
ADAPT | 19.9.95 22.12.95 
EMPLOYMENT 14.7.95 12.12.95 
** 
URBAN Malmö 1 23.10.95 1 {september 1996} 
* Programmet lämnades ursprungligen in av Danmark den 31 oktober 1994 och efter 
Sveriges anslutning lämnades den svenska delen av programmet in den 18 september 1995. 
** Ett ursprungligt förslag inom ramen för URBAN I lämnades in i oktober 1995. Efter en 
förberedande diskussion med kommissionen gick de svenska myndigheterna med på att 
föra samman de medel som stod till förfogande för URBAN I och URBAN II och lämna in 
ett reviderat program i juli 1996. 
:u 
BILAGA 3 
GEMENSKAPSINITIATIV 
1. Ekonomisk tilldelning till de tre nya medlemsstaterna 
Vid sitt möte den 4 april 1995 antog kommissionen ett meddelande om tillämpningen av 
gemenskapsinitiativen i de tre nya medlemsstaterna. Den 8 maj 1996 godkände 
kommissionen tilldelningen från reserven för gemenskapsinitiativ 
Tabell 1: Ekonomisk tilldelning för regionala gemenskapsintiativ i de nya 
medlemsstaterna (utom reserven, se även tabell 13) 
1995 års priser 
Interreg 
Leader 
Employment 
Adapt 
Industriell förändring 
- varav Rechar 
- varav Résider 
- varav Retex 
- varav Konver 
- varav SMF 
Urban 
Pesca 
Totalt Österrike 
Miljoner ecu 
42,68 
23,27 
23,01 
11,57 
18,24 
1,80 
5,13 
2,57 
8,74 
9,77 
128,54 Finland 
Miljoner ecu 
43,73 
24,70 
29,15 
19,70 
10,80 
10,80 
3,89 
3,00 
134,96 Sverige 
Miljoner ecu 
39,47 
14,17 
20,69 
11,25 
20,02 
3,26 
16,76 
3,37 
3,49 
112,46 
Tabell 2: Tilldelning från reserven för regionala gemenskapsintiativ i de 
medlemsstaterna nya 
1995 års priser 
Interreg 
Leader 
Employment+Adapt 
Urban 
Pesca 
Totalt Österrike 
Miljoner ecu 
6,14 
3,17 
4,72 
3,50 
17,53 Finland 
Miljoner ecu 
4,20 
3,37 
6,66 
3,77 
0,41 
18,41 Sverige 
Miljoner ecu 
7,08 
1,93 
4,36 
1,50 
0,48 
15,35 
i. > 
2. Österrike 
11 Interreg 
Omkring en tredjedel av de resurser som totalt finns tillgängliga inom strukturfonderna för 
perioden 1995 - 1999 för finansiering av gemenskapsinitiativ i Österrike har avsatts för 
Interreg II (48,82 miljoner ecu av totalt 146 miljoner ecu). 
Österrike har en lång gräns, och gränsar bl. a till Tyskland och Italien men också till fyra 
centraleuropeiska länder. Både Österrike och gemenskapen fäster stor vikt vid dessa nya 
yttre gränser för EU. Därför beslutade man att koncentrera huvuddelen av medlen inom 
Interreg IIA (30 miljoner ecu) på de fyra Interreg-programmen för yttre gränser. 
Interreg IIA (yttre gränser) 
Dessa programförslag inlämnades den 17 juli 1995 och godkändes av kommissionen den 21 
december 1995. Fördelningen per operationellt program anges i tabellen nedan: 
Tabell 3: Interreg (yttre gränser) EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1995 års priser 
Österrike - Tjeckien 
Österrike - Slovakien 
Österrike - Slovenien 
Österrike - Ungern 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
12,1 
16,0 
22,6 
28,2 
78,8 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
4,5 
5,5 
9,0 
11,0 
30,0 Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
4,5 
5,5 
9,0 
11,8 
30,8 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
3,1 
5,0 
4,6 
5,4 
18,0 
Det huvudsakliga syftet med utvecklingsstrategin är att - i överensstämmelse med 
PHARE:s gränsöverskridande samarbetsprogram - stödja de gemensamma gränsområdenas 
anpassning till den nya europeiska ramen och att främja lokalt och regionalt samarbete 
genom att skapa nätverk för samarbetet. 
Nästan 60 % av de totala utgifterna för dessa fyra program går till ökat ekonomiskt 
samarbete och ekonomisk utveckling. Andra prioriterade områden är teknisk infrastruktur, 
kompetensutveckling, miljöskydd och studier av gränsförhållanden. 
Dessa Interreg-program kan betraktas som ett inslag i strategin inför en anslutning av de 
länder som kandiderar vid en framtida utvidgning. Även om de tillgängliga resurserna är 
relativt begränsade är de åtgärder som finansieras ett uttryck för alla berörda parters 
engagemang när det gäller att skapa bättre kontakter och samarbete över gränserna. 
u 
Interreg II (inre gränser) 
Förslagen om Interreg-program för de inre gränserna mot Tyskland och Italien inlämnades 
den 17 juli 1995. Programmet Bayern-Österrike godkändes den 17 april 1996 och 
programmet Alpenrhein-Bodensee-Hochrhein den 24 april 1996. 
Det gränsöverskridande samarbetet längs de yttre gränserna möter ibland vissa svårigheter 
på grund av skillnaderna i förfaranden inom PHARE och INTERREG. Detta problem 
förkommer inte när det gäller de inre gränserna. Programmen för de inre gränserna 
lämnades in som gemensamma förslag från Tyskland, Italien och Österrike och kommer 
också att genomföras och följas upp av kommissionen som gemensamma program. Viktiga 
parter vid genomförandet är EUREGIOS som gränsöverskridande samarbetsstrukturer. 
Programmen är främst inriktade på turism, ekonomisk utveckling, miljöskydd och 
utveckling av den inhemska potentialen. I programmen betonas också kompetensutveckling 
och diversifiering av jordbruket. 
Tabell 4: Interreg (inre gränser) EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1996 års priser 
Österrike - Bayern* 
Österrike - Italien** 
Alpenrhein-Bodensee-
Hochrhein* Kostnad 
totalt 
Miljoner ecu 
56,26 
13,8 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
24,6 
6,9 Nationella 
och regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
26,6 
6,9 Privata bidrag 
Miljoner 
ecu 
5,1 
0 
* Beloppen ges till båda sidor av gränsen. 
** Ännu inte godkänt. 
2.2 URBAN Wien: Giirtel Plus 
Ett förslag till ett operationellt program för Wien inom ramen för storstadsinitiativet 
(URBAN) inlämnades av de österrikiska myndigheterna den 17 juli 1995. Programmet 
godkändes den 21 december 1995. 
Programmet (som totalt kostar 31 926 miljoner ecu, varav 9,77 miljoner ecu i EU-bidrag) 
är inriktat på Wiens innerstad som har en folkmängd på 130 000 invånare. De medel som 
ställs till förfogande kommer att användas för att finansiera ett integrerat paket av 
ekonomiska, sociala och infrastrukturella åtgärder som syftar till att förnya det berörda 
området. Kvantifierade mål har ställts upp för hela programmet, bl. a. att skapa ca 400 nya 
arbetstillfällen, att renovera och sanera 7 000 - 10 000 m2 affärslokaler och utbilda eller 
omskola upp till 3 000 personer. 
7 1 
2.3 Initiativ till industriell nyorientering 
Österrike är berättigat till fyra av initiativen vad gäller industriell nyorientering: SMF, 
RETEX, RECHAR och RESIDER. 
Tabell 5: Initiativ till industriell nyorientering: EU-bidrag och nationella, offentliga och 
privata bidrag 
1996 års priser Kostnad totalt 
Miljoner ecu EU-bidrag 
Miljoner ecu Nationella och 
regionala bidrag 
Miljoner ecu Privata bidrag 
Miljoner ecu 
SMF 
RETEX 
RECHAR 
RESIDER 34,8 
16,2 
uppgift saknas 
uppgift saknas 8,9 
2,6 
1,8 
5,2 8,9 
2,6 
uppgift saknas 
uppgift saknas 16,8 
11,1 
uppgift saknas 
uppgift saknas 
Totalt uppgift saknas 18,5 uppgift saknas uppgift saknas 
SMF-initiativ 
Ett programförslag inlämnades den 21 september 1995. Programmet godkändes av 
kommissionen den 3 mars 1996. Sammanfattande ekonomiska uppgifter har lämnats i tabell 
8 ovan. 
Huvudsyftet med detta program är att förbättra de små och medelstöra företagens 
konkurrenskraft i mål 1, 2 och 5b-områdena. Medlen kommer att koncentreras till tre 
prioriterade teman, nämligen 
att främja att informationsteknologi och telematiktillämpningar används i små och 
medelstora företag, 
att främja att ren och energisparande teknik används 
att främja att strategisk planering tillämpas i små och medelstora företag. 
RETEX-initiativet 
Ett programförslag inlämnades den 7 november 1995. Programmet godkändes av 
kommissionen den 20 maj 1996. Sammanfattande ekonomiska uppgifter har lämnats i 
tabell 8 ovan. 
Huvudsyftet med detta program är att modernisera textilindustrin och diversifiera den 
ekonomiska strukturen för att bryta den regionala ekonomins beroende av textilindustrin i 
mål 2 och 5b-områdena i Steiermark, Niederösterreich och Vorarlberg. Resurserna 
kommer att främst inriktas på 
ökat kunnande, 
samarbete mellan företag, 
kompetens och utbildning. 
RESIDER- och RECHAR-initiativen 
Dessa programförslag inlämnades den 28 december 1995. De kommer sannolikt att 
godkännas av kommissionen i juni eller juli 1996. Anslagen för de operationella 
programmen anges i tabell 8 ovan. 
Programmen är skräddarsydda för att komplettera programplaneringsdokumenten för mål 2 
och för att ta itu med de särskilda problemen för de gruv- och stålområden i Steiermark, 
Niederösterreich och Oberösterreich som är på tillbakagång. 
Programmen är främst inriktade på 
att förbättra miljön i övergivna gruvområden och ställa dem i ordning för affärs- eller 
turiständamål, 
att främja ny teknik och nya produkter, särskilt miljöteknik och nya material, 
teknisk infrastruktur, 
kompetensutveckling. 
3. Finland 
3.1 Interreg 
Omkring 31 % av de resurser som finns tillgängliga totalt inom strukturfonderna under 
perioden 1995 - 1999 för finansiering av gemenskapsinitiativ i Finland har avsatts för 
Interreg II (47,93 miljoner ecu av totalt 153,37 miljoner ecu). 
Finland har en exceptionellt lång landgräns (ca 1 300 km) mot Ryssland, men också 
landgränser mot Norge och Sverige och sjögränser mot de baltiska staterna. Huvuddelen av 
INTERREG II A-medlen ( 30,5 miljoner ecu) är avsedda för de yttre gränserna mot 
Ryssland. 
Interreg IIA (yttre gränser) 
Förslag till dessa program lämnades in den 22 november 1995 och kommer att godkännas 
före sommaruppehållet detta år. Även om siffrorna ännu inte är slutgiltiga förväntas 
tilldelningen till de operationella programmen vara följande: 
Tabell 6: Interreg (yttre gränser) EU-bidrag och nationella, offentliga och privata bidrag 
1996 års priser 
Barentsområdet 
Karelen 
Sydöstra Finland 
Södra Finland 
Totalt Kostnad 
totalt 
Miljoner ecu 
36,2 
32,0 
41,0 
22,2 
131,4 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
10,5 
13,9 
9,7 
6,0 
40,1 Nationella 
och regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
23,2 
14,0 
15,5 
10,0 
62,7 Privata 
bidrag 
Miljoner ecu 
2,5 
4,1 
15,8 
6,2 
28,6 
71 
Programmen är främst inriktade på att utveckla det ekonomiska samarbetet med 
intilliggande gränsområden i Ryssland och de baltiska staterna. Prioriterade områden är en 
förbättring av arrangemangen för gränspassage, samarbete på miljöskyddsområdet, nätverk 
för små och medelstora företag och kompetensutveckling. Unionens budgetmyndighet har 
för 1996 infört en ny budgetpost för det gränsöverskridande samarbetet inom TACIS. 
Detta bör göra det möjligt att finansiera likartade gränsöverskridande projekt på ryskt 
territorium. Det återstår att fastställa en grund för en flerårig utvecklingsplanering som är 
förenlig med INTERREG-programmen. 
Dessa INTERREG-program utgör en särskild utmaning för unionen. Fortsatta 
ansträngningar kommer att krävas under de kommande åren för att bygga upp goda 
samarbetsförhållanden och säkerställa ett effektivt genomförande på gräsrotsnivå på båda 
sidor om gränsen. & 
Interreg IIA (inre gränser) 
Förslagen till INTERREG Il-programmen för de inre gränserna lämnades in den 25 
september 1995. Ett av programmen berör Norge och Sverige (Nordkalotten), de båda 
andra är bilaterala program med Sverige. Även dessa förväntas godkännas före 
sommaruppehållet detta år. Programmen är ambitiösa när det gäller omfattningen av den 
gränsöverskridande gemensamma ledning som förutses - man kommer att sammanföra 
resurser som skall förvaltas av ett enda organ på regional nivå för genomförande av 
åtgärder på båda sidor av gränserna. 
Tabell 7: Interreg (inre gränser) EU-bidrag* och nationella, offentliga och privata bidrag 
1996 års priser 
Nordkalotten (med 
Norge) 
Kvarken 
Öar 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
41,3 
16,8 
9,4 
67,5 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
12,2 
6,6 
4,0 
22,8 Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
24,3 
8,8 
4,0 
37,1 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
4,8 
1,4 
1,4 
7,6 
* Samtliga siffror inbegriper de berörda svenska och norska bidragen. 
3.2 Urban 
De finska myndigheterna inlämnade ett förslag till ett URBAN-program den 22 november 
1995 och förhoppningen är att också detta kan godkännas före sommaruppehållet eller 
strax därefter. Förslaget gäller Joensuu, den till folkmängden näst största orten i mål 6-
området. Den totala kostnaden för programmet beräknas till ca 5,5 miljoner ecu med ett 
bidrag från EU på 3,9 miljoner ecu. Medlen kommer att utnyttjas för att finansiera ett 
integrerat paket för förnyelse av stadsmiljön som knyter an till dess industriella arv och 
särskilda åtgärder för att integrera socialt utslagna, särskilt långtidsarbetslösa, genom en 
serie projekt som skall startas och skötas av målgrupperna själva. 
> 
3.3 Initiativ till industriell nyorientering 
SMF-initiativ 
Finland kommer i fråga för endast ett av initiativen till industriell nyorientering, nämligen 
SMF-initiativet. Ett ursprungligt förslag lämnades in den 15 september 1995, men 
kommissionen begärde att stora ändringar skulle göras i detta programförslag för att det 
där tydligare skulle framgå på vad sätt de planerade åtgärderna innebar förnyelse och hur de 
anknöt till förslagen för mål 2, särskilt under perioden 1997-99. Därför kommer sannolikt 
detta initiativ inte kunna bli slutligt godkänt förrän under hösten 1996. Den totala 
kostnaden är 26,8 miljoner ecu med ett bidrag från EU på 10,6 miljoner ecu. 
4. Sverige 
Cirka 36 % av alla strukturfondsmedel som finns tillgängliga för bidrag till 
gemenskapsinitiativ i Sverige under perioden 1995-1999 har avdelats för INTERREG II 
(46,55 miljoner av totalt 127,81 miljoner ecu). 
INTERREG 
Sverige har en lång gräns mot Norge och det gränsar också mot Finland. Både de svenska 
och norska myndigheterna fäster under nuvarande förhållanden stor vikt vid INTERREG-
programmen. De norska myndigheterna har av nationella medel som förvaltas på fylkenivå 
ställt motsvarande anslag till förfogande. 
Interreg IIA (yttre gränser) 
Sverige deltar i Nordkalott- och Barentsprogrammen, som har beskrivits ovan i det avsnitt 
som behandlar Finland. Utöver dessa program finns tre program för bilateralt 
gränssamarbete med Norge: Inre Skandinavien, Det nordiska gröna bältet samt Gränslös 
samverkan. Programmen lämnades in den 18 september 1995 och även de förväntas bli 
godkända före sommaruppehållet detta år, under förutsättning att man enas om alla detaljer 
i de föreslagna bestämmelserna om ett decentraliserat genomförande. 
Tabell 8: Interreg (yttre gränser) EU-bidrag och nationella, offentliga och privata 
bidrag* 
1996 års priser 
Inre Skandinavien 
Det nordiska gröna 
bältet 
Gränslös samverkan 
Totalt Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
21,56 
26,08 
26,00 
73,64 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
4,5 
5,5 
4,5 
14,5 Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
13,5 
16,5 
16,5 
46,5 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
3,56 
4,08 
4,00 
11,64 
*Inbegripet de berörda finska och norska bidragen. 
i! 
Interreg IIA (inre gränser) 
Sverige deltar tillsammans med Finland i projekten Kvarken och Öar, som redan har 
beskrivits i avsnittet om Finland, och i ett program tillsammans med Danmark. Programmet 
med Danmark godkändes den 30 april 1996 och de båda andra kommer att kunna 
godkännas före sommaruppehållet. 
4.2 Urban 
Det ursprungliga förslaget lämnades in den 23 oktober 1995, men kommissionen har begärt 
en omfattande revidering av det som ännu inte inkommit. 
4.3 Initiativ till industriell nyorientering 
Sverige kommer i fråga för två initiativ till industriell nyorientering, SMF 
- och KONVER-initiativen. 
SMF 
KONVER Kostnad totalt 
Miljoner ecu 
47,60 
11,14 EU-bidrag 
Miljoner ecu 
16,80 
3,26 Nationella och 
regionala 
bidrag 
Miljoner ecu 
16,80 
3,26 Privata bidrag 
Miljoner ecu 
14,00 
4,62 
SMF-initiativet 
Förslaget inkom den 22 november 1995. Vissa kompletterande uppgifter begärdes in från 
de svenska myndigheterna och lämnades i slutet av maj 1996. Programmet är inriktat på 
internationell marknadsutveckling, användning av IT och ren teknik för att öka 
konkurrenskraften. 
KONVER 
Förslaget till KONVER inlämnades helt nyligen (den 29 april 1996). Det berör två orter, 
Karlsborg och Karlskoga, av vilka den ena (Karlsborg) ligger utanför stödområdena för mål 
2, 5b och 6. Det avser förnyelse av stadsmiljöer och åtgärder för utveckling av små och 
medelstora företag. 
BILAGA 4 
DIALOG OCH REGIONALT PARTNERSKAP 
1. Österrike 
De planer som lämnades in till kommissionen inom ramen för mål 1 och 2 hade utarbetats i 
samarbete mellan nationella, regionala och lokala myndigheter. Ett utvidgat partnerskap där 
även kommissionen och arbetsmarknadens parter ingår kommer att finnas företrätt i 
programmens övervakningskommittéer. 
Godkännandet och genomförandet av projekten samordnas i ett nätverk av informella 
förbindelser mellan ledningarna för stödprogrammen på regional och federal nivå. Tanken 
är att man genom att bygga upp nya regionala ledningsstrukturer i flertalet regioner 
ytterligare skall stärka och i viss mån systematisera samordningen vad gäller godkännandet 
av projekten. 
Ett förenklat ledningssystem planeras för flertalet gemenskapsinitiativ. Framförallt för 
Interreg och URBAN skall ett clearingsystem för godkännande av projekten och andra 
genomfbrandefrågor upprättas. De beslut som fattas inom detta system genomförs genom 
en förenklad organisation på regional nivå - ett organ administrerar samtliga fonder i 
många fall men inte alla. På federal nivå överensstämmer dock organisationen av 
genomförandet med den som planerats för merparten av programplaneringsdokumenten. 
2. Finland 
De finska mål 2- och 6-programmen har planerats och genomförs nu "nerifrån och upp". 
Det första steget var planeringen av enskilda program i var och en av de berörda 
regionerna. Därefter sammanställdes på regeringsnivå de regionala programmen till ett 
utkast till program, vilket kommissionen godkände som ett samlat 
programplaneringsdokument för hela landet. Dokumentet innehåller en budgetplan för 
medlens fördelning på verksamheter, vilka olika regioner som berörs och 
genomförandebestämmelser. Ansvarig för ledningen av programmet i varje region är en 
regional ledningskommitté som består av företrädare för regionen, de centrala 
ministeriernas distriktskontor och arbetsmarknadens parter. Den regionala 
ledningskommittén utformar med utgångspunkt från den ursprungliga plan som inlämnats 
till de centrala myndigheterna en egen plan för programmets genomförande i regionen. 
Även om besluten om att finansiera enskilda projekt juridiskt sett fattas av ministeriernas 
distriktskontor eller av ministerierna själva, så diskuteras alla projekt i den regionala 
ledningskommittén, och i praktiken måste projekten godkännas av den. På så sätt kan 
denna kommitté i realiteten i stor utsträckning avgöra hur programmet genomförs inom 
området. 
Programmet övervakas av en övervakningskommitté för den samlade 
programverksamheten. Kommittén är sammansatt av representanter för alla regioner, de 
bidragsgivande ministerierna, kommissionen och arbetsmarknadens parter. 
'}! 
3. Sverige 
Det regionala partnerskapet i Sverige var fullt ut inkopplat vid utarbetandet av de planer 
som inlämnades till kommissionen. Partnerskapet omfattade företrädare för lokala och 
regionala organ, länsstyrelser, arbetsgivare, fackföreningar, jordbrukar- och 
miljöorganisationer, olika samhällsgrupperingar och andra. Partnerskapet kommer att vara 
representerat i programmens övervakningskommittéer tillsammans med den svenska 
regeringen och kommissionen. Vad gäller programmet inom mål 6 har man i sju län inrättat 
övervakningskommittéer för att i detalj studera hur det genomförs i alla berörda län. Därtill 
kommer en regional ledningskommitté, som skall täcka hela mål 6-området och ansvara för 
genomförandet av vissa åtgärder (t.ex. turism, IT och FoU) som bedöms vara av strategisk 
betydelse för regionen som helhet. Såväl de länsvisa som regionala ledningskommittéerna 
rapporterar direkt till övervakningskommittén för programmet. På motsvarande sätt finns 
det för mål 2 i varje område en beslutsfattande grupp som rapporterar till den berörda 
övervakningskommittén. 
«// 
BILAGA 5 
UTGIFTSSTRUKTUREN FÖR DE SAMLADE 
PROGRAMPLANERINGSDOLKUMENTEN 
ENLIGT EN STANDARDISERAD KLASSIFICERING 
Kommissionens tjänstemän har infört en standardiserad klassificering för att kunna analysera 
och jämföra utgiftsstrukturen för alla samlade programplaneringsdokument i hela 
gemenskapen. Av tabellen på nästa sida framgår de beräknade utgifterna för 
programplaneringsdokumenten i de tre medlemsstaterna enligt denna klassificering. 
Det finns några avvikelser mellan siffrorna i tabellen på nästa sida och tabellerna i bilaga 2. 
Dessa beror på att de definitioner och underavdelningar som använts i 
programplaneringsdokumenten i de tre nya medlemsstaterna skiljer sig från dem som använts i 
de standardiserade tabellerna. 
"^ 
1995 - 1999 Strukturfondernas utgifter per sektor 
Österrike, Finland och Sverige - Mål 1 och 6 
Grundläggande 
infrastruktur 
Transport 
Telekommunikationer 
Energi 
Miljö och vatten 
Hälsa 
Kompetensutveckling 
Allmän utbildning 
Yrkesutbildning 
FTD 
Produktionsmiljö 
Industri och tjänster 
Jordbruks- och 
landsbygdsutveckling 
Fiske 
Turism 
Tekniskt stöd 
TOTALT Österrike 
SF-tot 
8,5 
0,0 
3.7 
4.0 
0.8 
0.0 
43.0 
14.4 
18,6 
10.0 
110,0 
47,9 
23.4 
0.0 
38.7 
4.1 
165.6 ERUF 
7.7 
3.7 
4,0 
11,4 
4,4 
7,0 
86,6 
47,9 
38,7 
2,0 
107.6 ESF 
0.0 
31.6 
10.0 
18.6 
3.0 
0,0 
1,5 
33,1 EUGFJ 
0.8 
0.8 
0.0 
23,4 
23,4 
0,6 
24,8 FFU 
0,0 
0.0 
0.0 
0.0 
0,0 Finland 
SF-tot 
23,8 
0,0 
9,4 
8,0 
6,4 
0,0 
120,4 
42,6 
51,6 
26,2 
306,5 
116.4 
174,0 
3,9 
12,2 
9,2 
459,9 ERUF 
23,8 
9,4 
8,0 
6,4 
16,7 
16,7 
128,6 
116,4 
12,2 
3,4 
172.5 ESF 
0,0 
103,7 
42,6 
51,6 
9.5 
0,0 
2,1 
105,8 EUGFJ 
0,0 
0.0 
174,0 
174,0 
3,6 
177,6 FFU 
0,0 
0,0 
3,9 
3,9 
0.1 
4,0 Miljoner ecu 
Sverige 
SF-tot 
14,0 
0,0 
10.0 
0.0 
4,0 
0,0 
78,3 
28,1 
24,9 
25,2 
154,6 
67,7 
60,1 
4.0 
22.7 
5.2 
252,0 ERUF 
10,0 
10.0 
25.7 
3,0 
22,7 
84,4 
52,7 
9,0 
22,7 
2.5 
122.6 ESF 
0.0 
52.6 
25.1 
24.9 
2,5 
10,0 
10,0 
1,3 
63,9 EUGFJ 
4,0 
4,0 
0,0 
56.2 
5,0 
51.1 
1,2 
61.4 FFU 
o.o 
0.0 
4.0 
4.0 
0.1 
4.1 
Strukturfondernas utgifter per sektor 
Österrike, Finland och Sverige - mål 2 
Miljoner ecu 
Produktionsmiljö 
Industri och tjänster 
- Alla typer av industrier och tjänster 
- Små och medelstora företag 
Turism 
Stöd till infrastruktur 
Kompetensutveckling 
Utbildning, sysselsättning 
Utbildningscentra och utrustning 
FTD 
Restaurering och ombyggnad 
Industriområden 
Stadsområden 
Miljöskydd 
Tekniskt stöd 
TOTALT Österrike (95-99) 
Totalt 
52,1 
36,7 
7,3 
29,4 
7,1 
8,3 
44,0 
20,4 
3,5 
20,1 
0,6 
0,6 
0,0 
0,5 
3,7 
101,0 ERUF 
52,1 
36,7 
7,3 
29,4 
7,1 
8,3 
14,5 
3,5 
11,0 
0,6 
0,6 
0,0 
0,5 
2,5 
70,2 ESF 
29,6 
20,4 
9,1 
1,2 
30,8 Finland (95-96) 
Totalt 
38,5 
26,8 
9.9 
16,9 
4,8 
6,9 
22,4 
13,1 
0,0 
9,3 
6,9 
0,0 
6,9 
0,0 
1,4 
69,2 ERUF 
38,5 
26,8 
9,9 
16,9 
4,8 
6,9 
8,7 
0,0 
8,7 
6,9 
0,0 
6,9 
0,0 
1,1 
55,2 ESF 
13,7 
13,1 
0,6 
0,3 
14,0 Sverige (95-99) 
Totalt 
89,7 
73,8 
32,5 
41,2 
13,1 
2,8 
62,1 
34,1 
0,0 
28,0 
3,0 
3,0 
0,0 
0,6 
4,6 
160,0 ERUF 
89,7 
73,8 
32,5 
41,2 
13,1 
2,8 
25,0 
0,0 
25,0 
3,0 
3,0 
0,0 
0,6 
3,4 
121,7 ESF 
37,1 
34,1 
3,0 
1,2 
38,3 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 316 slutlig 
DOKUMENT 
SV 13 
Katalognummer : CB-CO-96-332-SV-C 
ISBN 92-78-06035-6 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg