SV Europeiska unionens officiella tidning C 424/20

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – En vision av den inre marknaden för industriprodukter”

COM(2014) 25 final

2014/C 424/03

Föredragande: Denis Meynent

Den 7 mars 2014 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén – En vision av den inre marknaden för industriprodukter”

COM(2014) 25 final.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 14 maj 2014.

Vid sin 499:e plenarsession den 4–5 juni 2014 (sammanträdet den 4 juni) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 144 röster för, 2 röster emot och 3 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) välkomnar kommissionens meddelande om ”En vision av den inre marknaden för industriprodukter”. Detta meddelande ingår i den senaste tidens positiva utveckling mot en industripolitik på EU-nivå, som i synnerhet avspeglas i meddelandet ”För en industriell renässans i Europa”.

1.2 EESK anser att de tekniska standarderna för industriprodukter ska omfattas av en öppen, insynsvänlig och demokratisk reglering, som inbegriper ett brett spektrum av berörda parter, bl.a. minst följande: företag, inbegripet små och medelstora företag, arbetstagare eller deras företrädare, konsumenter samt icke-statliga miljöskyddsorganisationer. För att detta ska bli konkret verklighet är det rimligt att offentligt stöd ges till aktörer som saknar tillräckliga resurser för att delta.

1.3 Tillämpningsområdet för de ”viktigaste kraven” gällande faktorer av offentligt intresse som kan regleras i tekniska standarder bör inte begränsas till säkerhet, hälsa, miljöskydd och konsumentskydd. Det bör omfatta sådant allmänintresse som via demokratiska beslut anses legitimt, särskilt sociala och miljömässiga produktionsförhållanden, driftskompatibilitet mellan tekniska system samt tillgänglighet för alla användare.

1.4 Tekniska standarder måste ses över och förbättras regelbundet. Ju mer innovativ branschen är, desto oftare måste detta ske. EESK anser inte att dessa ändringar ska fördröjas, men deras inverkan på företag, i synnerhet små och medelstora företag, bör minimeras.

1.5 Man bör utvärdera konsekvenserna av lagstiftningsförslag för små och medelstora företag i småföretagsaktens anda (1). Små och medelstora företag bör således inte undantas från föreskrivna normer eftersom dessa syftar till att skydda allmänintresset, som är oberoende av storleken på det företag som har utformat eller tillverkat produkten. Om de undantas skulle det dessutom leda till en tudelad marknad.

1.6 EESK stöder kommissionens förslag om att i stället för ett direktiv använda en förordning som instrument för att harmonisera standarderna för industriprodukter, eftersom detta medför en enhetlig och omedelbar tillämpning i hela unionen. Vi ställer oss också positiva till förslaget att omvandla Europaparlamentets och rådets beslut 768/2008/EG till en förordning med allmän räckvidd, vilket kommer att förenkla lagstiftningsstrukturen och underlätta förståelsen, särskilt för små och medelstora företag.

1.7 EESK ser positivt på att man kostnadsfritt kommer att tillhandahålla sammandrag av standarderna för alla intresserade parter, inklusive små och medelstora företag.

1.8 EESK föreslår att kommissionen både på den inre marknaden och på marknaderna i tredjeländer ger bred spridning åt information om kvaliteten och de höga krav som ställs på produkter som uppfyller europeiska standarder, och att man avsätter en särskild budget för kommunikation, med deltagande av de berörda parter som nämns i punkt 1.2.

1.9 De nuvarande tekniska standarderna för marknaden för industriprodukter präglas av ett demokratiskt, öppet och transparent förfarande. Detta måste absolut behållas när man sluter frihandelsavtal.

1.10 EESK välkomnar inrättandet av en centraliserad elektronisk databas för att sprida relevant standardiseringsinformation för varje produkt.

1.11 EESK stöder inrättandet av en mekanism för ”online-övervakning” av den inre marknaden så att visselblåsare som agerar i god tro konfidentiellt kan meddela myndigheterna om avvikelser som de bevittnat i samband med konstruktion, tillverkning eller import av industriprodukter.

1.12 EESK anser att teknisk information om en industriprodukt på papper utgör ett varaktigt, autentiskt och förfalskningssäkert medium och att ett elektroniskt medium endast kan accepteras om det uppfyller samma krav.

1.13 EESK noterar att det fortfarande föreligger vissa hinder för den fria rörligheten och den fria konkurrensen på den inre marknaden för industriprodukter. EESK vill se en förstärkning av marknadsövervakningen. Medlemsstaterna måste uppmuntras till större samstämmighet i fråga om sanktioner, och till jämförbara nivåer och tekniska krav vad gäller marknadskontroller och distribution av produkter och tjänster, för att öka deras enhetlighet inom EU.

2. Inledning

2.1 I detta meddelande, som bygger på meddelandet från oktober 2012, granskar kommissionen de möjliga utvecklingsvägarna för lagstiftningen om industriprodukter på den inre marknaden i samband med internationaliseringen av handeln, den tekniska produktutvecklingen och utsläppandet på marknaden av nya produkter och ny teknik. Det handlar om att bedöma konsekvenserna av den nuvarande lagstiftningen på marknaden för produkterna ur industrins och inremarknadsaktörernas perspektiv, med utgångspunkt i resultaten av ett offentligt samråd och fallstudier, som återfinns i bilagan (endast på engelska) till arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar.

2.2 I kommissionens dokument redovisas utvecklingen i fråga om unionens lagstiftning om industriprodukter sedan den ”nya metoden” för harmoniserad lagstiftning antogs 1985: Unionens lagstiftare fastställer de ”viktigaste kraven”, dvs. målen gällande hälsa, säkerhet samt miljö- och konsumentskydd som företagen måste uppfylla innan de kan saluföra sina produkter på unionsmarknaden i syfte att säkerställa en hög skyddsnivå (art. 114 i EUF-fördraget). När det gäller dessa ”viktiga krav”, uppnås harmonisering genom standarder som tagits fram av de europeiska standardiseringsorganen på uppdrag av Europeiska kommissionen.

2.3 Industriprodukter definieras som icke-livsmedelsprodukter som är resultatet av en industriell tillverkningsprocess, men meddelandet berör främst de produkter som inte nyligen har behandlats i en rättsakt, en översyn eller en utvärdering. Meddelandet rör inte produkter som är mycket specifika och behandlas separat, t.ex. läkemedel.

2.4 Enligt kommissionen har harmoniseringen bidragit till en betydande ökning av handeln med de berörda produkterna, snabbare än tillverkningsindustrins samlade förädlingsvärde inom EU mellan 2000 och 2012. Lagstiftningen på EU-nivå har främjat stordriftsfördelar och samtidigt stärkt företagens konkurrenskraft medan man undvikit de efterlevnadskostnader som tidigare nödvändiggjordes av de olika nationella reglerna, eller i vissa fall av avsaknaden av regler.

2.5 De regler som har fastställts på detta sätt sedan 1985 har också stärkt konsumentförtroendet för europeiska produkter.

3. Allmänna kommentarer

3.1 En absolut förutsättning för att den inre marknaden för industriprodukter ska fungera väl är konsumenternas och de yrkesverksamma användarnas förtroende – i hela värdekedjan – för att dessa produkter uppfyller grundläggande krav av allmänt intresse. Om detta förtroende saknas upphör transaktionerna, marknaden kollapsar och endast varor av undermålig kvalitet återstår (2).

3.2 Dessa krav omfattar hälsa, konsumenternas och industriarbetarnas säkerhet, miljöskydd och konsumentskydd, och mer allmänt varje allmänintresse som genom demokratiska beslut anses legitimt, särskilt de sociala och miljömässiga förhållanden som råder vid produktionen, driftskompatibilitet mellan tekniska system samt tillgänglighet för alla användare.

3.3 Dessa ”viktiga krav” är resultatet av en demokratisk politisk beslutsprocess som lett fram till lagar eller förordningar och som ligger till grund för deras legitimitet. Den offentliga makten har rätt att fastställa dessa ”viktiga krav” och att se till att de respekteras av alla aktörer på den inre marknaden.

3.4 För EESK är de tekniska normerna för industriprodukter den tekniska återgivningen av dessa ”viktiga krav” av allmänt intresse. Därför är de politiska instrument och måste fullt ut betraktas som sådana. De är i första hand allmänpolitiska styrmedel för att nå något av de mål av allmänt intresse som anges i artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, men de omfattar också mer än så: Användarnas hälsa och säkerhet (konsumenter eller anställda på arbetsplatsen), arbetsförhållanden som kan bidra till ökad produktivitet och motivation för arbetstagare, bevarande av naturresurser som är känsliga, icke-förnybara eller sällsynta (klimat, mineralresurser, biosfär, levande arter, vatten), djurskydd, sekretess och skydd vad avser kommunikation och data, driftskompatibla komponenter i komplexa system och ytterligare andra, fastställda genom demokratiska beslut.

3.5 De är också, i andra hand, industripolitiska verktyg och marknadsordningsverktyg. Uppfyllandet av krävande tekniska standarder är ett sätt att skapa differentiering och konkurrenskraft på annan väg än genom priset, nämligen genom kvalitet, på den internationella marknaden. Genom att förutse de framtida behoven och marknadsutvecklingen hjälper en standard den europeiska industrin att ligga i framkant, vara innovativ och att erbjuda ett utbud som inte är så priskänsligt, vilket innebär att industrin blir lönsam och dessutom skapar arbetstillfällen av hög kvalitet. Om det finns konkurrerande standarder (framför allt i fråga om driftskompatibilitet) på en marknad, kommer företagen att välja den standard som ger en konkurrensfördel, vilket inverkar på den geografiska placeringen av ekonomisk verksamhet och därmed sammanhängande sysselsättning.

3.6 Denna politiska aspekt av tekniska standarder för industriprodukter innebär att de inte kan överlämnas till privata intressen och tekniska specialister. De måste i stället bli föremål för en öppen, insynsvänlig och demokratisk kontroll, med deltagande av ett stort antal berörda parter. Regleringen omfattar följande fem beslutsfaser: — Själva lämpligheten i att standardisera. — Målen för standardiseringen. — Tekniska medel för att uppnå dessa mål. — Kontroll av överensstämmelse med standarder och marknadsövervakning. — Effektiva, proportionella och avskräckande påföljder vid bristande efterlevnad.

3.7 Detta regelverk bör bygga på öppna och legitima institutioner, som konkret ger alla berörda parter möjlighet att påverka beslutet. Förteckningen över legitima berörda parter som ska bidra till detta regelverk är enligt EESK en öppen lista som är beroende av det exakta innehållet (t.ex. berör en standard för djurskydd inte samma aktörer som en standard för interoperabilitet för digitala kommunikationsmedel). Förteckningen över aktörer bör dock åtminstone omfatta följande aktörer: Företag, inbegripet små och medelstora företag, arbetstagare eller deras företrädare, konsumenter samt icke-statliga miljöskyddsorganisationer.

3.8 Det faktum att de tekniska standarderna är industripolitiska instrument och instrument för konkurrenskraft på grundval av kvalitet och planering inför förväntade tekniska, samhälleliga och miljömässiga behov, samt en källa till teknisk innovation, innebär att de för att kunna spela sin roll bör ses över och förbättras regelbundet. Ju mer innovativ branschen är, desto oftare måste detta ske. När det gäller sektorer som är mycket innovativa och har mycket stor utvecklingspotential rekommenderar kommittén att man samtidigt driver målet om demokratisk och social legitimitet i reglerings- och standardiseringsprocessen enligt punkterna 3.2–3.7 ovan och påskyndar fastställandet och sedan uppdateringen av standarder. Konsekvenserna av dessa förändringar för företagen dock bör minimeras.

3.9 De tekniska standarderna för industriprodukter är det viktigaste sättet att informera och utbilda slutkonsumenter och mellanhänder. De ger dem objektiva och strikta uppgifter som möjliggör en oberoende bedömning av hur lämpad produkten är för de behov som föreligger. En välinformerad och kunnig konsument är medveten om kvalitetsskillnader och bidrar därmed till den europeiska industrins icke-prisrelaterade konkurrenskraft på grundval av de anställdas höga nivå vad avser kompetens och motivation. Standarderna är alltså en viktig beståndsdel i samspelet mellan högkvalitativa industrileverantörer och krävande och noggranna konsumenter.

4. Särskilda kommentarer

4.1 Reglering av standarder som harmoniseras genom direktiv, den metod som tillämpats hittills, skapar instabilitet och kräver ständig anpassning i företagen, ibland i onödan. Sådan reglering riskerar att leda till en geografiskt heterogen lagstiftning med skillnader mellan olika medlemsstater. Dessa skillnader kan tyckas små, men de är viktiga när man kommer in på den detaljnivå som krävs för att den industriella produkten ska uppfylla standarden. Denna geografiska heterogenitet kombineras med de skillnader som uppstår beroende på när direktivet införlivas av de 28 medlemsstaterna, eftersom införlivandet inte sker samtidigt. En sådan genomförandeperiod kan sträcka sig över 36 månader och uppdateringen av standarder kan behöva ske ungefär lika ofta, t.o.m. oftare för sektorer som är mycket innovativa. Detta innebär att företag sannolikt kommer att befinna sig i permanent osäkerhet och förvirring i samband med övergångsperioder.

4.2 Inför denna situation, som är särskilt svår för små och medelstora företag med små resurser för uppföljning av lagstiftning, välkomnar vi kommissionens förslag om att i stället för ett direktiv använda förordningen som instrument. Det innebär enhetlig och omedelbar tillämpning i hela unionen. EESK anser att detta är mycket positivt. Det kommer att innebära att man undanröjer en betydande källa till instabilitet i lagstiftningen, och att man låter dem som sysslar med forskning, utveckling och innovation arbeta i en verkligt enhetlig miljö som omfattar 500 miljoner konsumenter. Det kommer att ge flerårig stabilitet där förändringar kommer att ske med lämpliga tidsintervall avpassade för innovationsintensiteten i varje sektor.

4.3 Samma resonemang motiverar också varför användningen av en förordning som instrument för antagande av tekniska standarder för industriprodukter i fråga om subsidiaritet är ett fall där åtgärder på EU-nivå helt klart är mer effektiva än på medlemsstatsnivå.

4.4 EESK stöder också omvandlingen av Europaparlamentets och rådets beslut 768/2008/EG till en förordning med allmän räckvidd. Sammanförandet av ett antal definitioner, termer och begrepp som används övergripande för all sektorsvis teknisk standardisering innebär att man undviker dubbelarbete och upprepningar, gör texten lättare att utveckla, och motsvarar bästa praxis för tekniska skrifter.

4.5 Det faktum att en mängd olika intressenter bidrar till standardiseringsarbetet i de fem faser som anges ovan i punkt 3.6 är ett mål av allmänt intresse. Denna stora grupp omfattar intressenter med begränsade resurser, t.ex. fackföreningar, små och medelstora företag och sammanslutningar för konsumenter och för miljöskydd. EESK anser att det därför är legitimt att ett offentligt stöd ges intressenterna så att de kan delta i detta arbete – med rösträtt – och så att processen verkligen kan bli öppen.

4.6 EESK ser positivt på att man kostnadsfritt kommer att tillhandahålla sammandrag av standarderna. Ingen får vara okunnig om lagen, men när det gäller tekniska standarder får man i nuläget betala för att få tillgång till dem, till och med innan man i detalj vet syftet med och omfattningen av standarden, och därmed huruvida den är tillämplig i det särskilda fallet. Detta är till nackdel inte bara för små och medelstora företag utan för alla berörda parter. EESK stöder därför denna åtgärd, samtidigt som vi anser att standarderna ska vara allmänt tillgängliga för alla intresserade.

4.7 EESK stöder inrättandet av en centraliserad elektronisk databas som för varje produkt innehåller en förteckning över de standarder som produkten uppfyller, och vilken dokumentation som styrker överensstämmelsen (särskilt om det gäller självcertifiering eller certifiering av godkänd tredje part). Denna databas skulle kostnadsfritt genom ett prenumerationssystem kunna skicka automatiska e-postmeddelanden om ändringar av standarden för den berörda produkten.

4.8 EESK stöder möjligheten för personer som slår larm om missförhållanden (visselblåsare) att konfidentiellt meddela myndigheterna (via ett verktyg för online-övervakning av inre marknaden) om avvikelser som de bevittnat i samband med konstruktion, tillverkning eller import av industriprodukter. Visselblåsare som agerar i god tro måste skyddas från lagföring eller påföljder, såsom uppsägning om de är anställda. Denna samarbetsinriktade och distribuerade marknadsövervakning kan, med användning av Web 2.0-teknik, förbättra hälsan och säkerheten för användarna av industriprodukter i unionen, och skydda företag som följer reglerna mot illojal konkurrens.

4.9 EESK anser att teknisk information om en industriprodukt är en grundläggande del av köpeavtalet och ska bidra till ett upplyst och välinformerat köp, och är av stor betydelse efter köpet i händelse av fel eller olycksfall, eller om produkten inte har de egenskaper som tillverkaren utlovat. Informationskraven är inte ”onödiga och störande för produktestetik”, i motsats till vad som påstås i kommissionens meddelande. Informationen måste i stället överlämnas till kunden i varaktig, autentisk och förfalskningssäker form som kan läsas oberoende av utvecklingen av de elektroniska verktyg som finns tillgängliga under produktens livstid. EESK anser därför att pappersbaserad dokumentation på landets språk som finns tillgänglig på försäljningsstället och i förpackningen uppfyller dessa villkor, och att ett elektroniskt medium kan godkännas endast om det uppfyller de strikta funktionella specifikationer som anges ovan.

4.10 EESK föreslår att kommissionen både på den inre marknaden och på marknaderna i tredjeländer ger bred spridning åt information om kvaliteten och de höga krav som ställs på produkter som uppfyller europeiska standarder, och att man avsätter en särskild budget för kommunikation, med deltagande av de berörda parter som nämns i punkt 3.7. Konsumenter och yrkesmässiga köpare kommer på detta sätt att vara bättre informerade om fördelarna med att välja dessa produkter. Detta innebär att kvaliteten kommer att ge konkurrensfördelar som är helt objektiva och tillförlitliga för produkter som konstruerats och tillverkats i Europa eller överensstämmer med europeiska normer, och därmed också konkurrensfördelar för de europeiska företagen och arbetstagarna.

4.11 Man bör utvärdera konsekvenserna av lagstiftningsförslag för små och medelstora företag i småföretagsaktens anda (3). EESK ger således sitt fulla stöd till kommissionens ståndpunkt att inte bevilja några undantag för små och medelstora företag. De risker som en produkt utgör för konsumenters eller yrkesmässiga användares hälsa eller säkerhet, för bevarandet av naturresurser och förenligheten med befintliga tekniska system är mål av allmänt intresse, oberoende av storleken på de företag som har konstruerat eller tillverkat produkten. Dessutom är hela sektorer, särskilt för vissa konsumentvaror som kläder eller produkter för hemmet, fragmenterade och består av ett stort antal små och medelstora företag. Man kan inte sänka kraven för små och medelstora företag eftersom det i praktiken skulle innebära undantag för dessa sektorer som har stor inverkan på den totala konsumtionen, och därmed på riskerna. Ett sådant undantag skulle också skapa en tudelad marknad, där produkter från små och medelstora företag (med rätta) skulle anses hålla sämre kvalitet på grund av mindre strikta eller färre standarder, vilket skulle öka deras konkurrensnackdel i förhållande till stora koncerner, som dessutom har större reklambudget.

4.12 EESK delar inte kommissionens ståndpunkt att förändringarna av standarderna sker så ofta att företagen blir överbelastade. Hur ofta standarderna ändras beror på innovationstakten i sektorn, som bidrar till den europeiska industrins icke-prisrelaterade konkurrenskraft. Takten får inte dämpas, men små och medelstora företag bör få bättre information om utvecklingen, vid behov med användning av den databas som avses i punkt 4.7. Genom att kommissionen nu övergår till att reglera ändringar av standarderna genom en förordning i stället för ett direktiv har man på ett lämpligt och tillräckligt sätt bemött de betänkligheter som framförts.

4.13 De historiska erfarenheter som medlemsstaterna har förvärvat sedan 1993 och fortfarande förvärvar på den fortsatta vägen mot en fullbordad inre marknad för industriprodukter, inbegripet hänsynen till den politiska karaktären – i form av demokrati, öppenhet och insyn – i lagstiftningen runt de tekniska standarderna, bör absolut bevaras i samband med att frihandelsavtal sluts. EESK uppmanar därför kommissionen att vid förhandlingarna inrätta en institutionell ram som präglas av demokrati, öppenhet och insyn under de ovannämnda fem faserna av standardiseringsprocessen (se punkt 3.6) och därefter i kontrollen av efterlevnaden. Produktstandarder samt bestämmelser och beslut som skyddar offentliga intressen, och påföljder för överträdelser, bör inte kunna ifrågasättas såsom icke-tariffära handelshinder när de överensstämmer med gemenskapslagstiftningen och WTO:s avtal.

4.14 Att uppnå mål av allmänt intresse genom tekniska standarder innebär särskilda, ännu olösta svårigheter när de värdeskapande kedjorna är internationella och går utöver en enskild jurisdiktions behörighetsområde. EESK föreslår att man här främst satsar på att erhålla och certifiera objektiva och tillförlitliga uppgifter om produkten och om de fysiska och sociala aspekterna av dess tillverkning. Dessa uppgifter skulle sedan föras vidare i värdekedjan och jämföras mot de ”viktiga krav” som fastställts av varje jurisdiktion, med full respekt för dess suveränitet.

4.15 Vissa problem med hinder för den fria rörligheten och den fria konkurrensen kvarstår. Det handlar t.ex. om patent som rör tekniska standarder, eller effektiviteten i kontrollen av genomförandet av standarder och lagstiftning.

4.16 Om ett patent har erhållits för en innovation som sedan blir teknisk standard är det viktigt att nya aktörer kan få tillträde till tvångslicenser till ett rimligt pris. Lagstiftning om immateriella rättigheter ska utgöra ett verkligt skydd för innovation utan att patent eller upphovsrätt kan användas som hinder för industriell konkurrens och innovation. Dess roll bör därför enligt kommittén beaktas i samband med främjandet av den fria rörligheten på den inre marknaden, som det enhetliga europeiska patentetet, som EESK fäster särskild vikt vid, kommer att ge ett viktigt bidrag till. EESK noterar dock att tilldelningen av patent i vissa utomeuropeiska länder, bl.a. USA, inte alltid föregås av en tillräcklig nyhetsgranskning, vilket gör att man kan ifrågasätta huruvida de är nyskapande: Man godkänner triviala patent vilket gör att man kan ifrågasätta originaliteten. Man tilldelar patent på grundval av abstrakta begrepp som utseende och känsla (look and feel), oberoende av tekniken bakom utseendet, vilket strider mot den princip enligt vilken patent endast tilldelas med utgångspunkt i hur ett resultat uppnåtts. Denna situation ger upphov till rättegångsmissbruk, vilket medför en svag ställning för europeiska företag.

4.17 Det handlar också om påföljder som inte alltid är lämpliga, proportionella och tillräckligt avskräckande för att motverka överträdelser av nationella eller europeiska tekniska standarder. Administrativa eller straffrättsliga påföljder och marknadskontroll faller inom medlemsstaternas behörighetsområde. Skillnaderna mellan dem kan leda till ”forum shopping” vid införandet av nya produkter på den europeiska marknaden. Därför bör ”Blue Guide”, Rapex, Solvit och andra åtgärder främja större enhetlighet i fråga om påföljder och jämförbarhet i fråga om nivå och tekniskt djup för marknadskontroller och distribution av produkter och tjänster i syfte att öka deras enhetlighet inom EU. Kommissionen, som inleder lagstiftningsprocessen och kontrollerar dess tillämpning genom tillsyn av arbetet i medlemsstaterna, kan vända sig till unionsdomstolen i fall av överträdelse. Det är EU-domstolen som i sista hand säkerställer samstämmigheten i medlemsstaternas lagstiftning och i deras kontroll av marknaden och av produkter och tjänster.

4.18 EESK vill se en förstärkning av marknadsövervakningen.

4.18.1 I syfte att bekämpa otillbörlig CE-märkning av dåligt informerade eller skrupelfria producenter är det särskilt viktigt att förbättra tullkontroller kopplade till marknadstillträde och utsläppande på marknaden av produkter, och säkerställa att såväl tillverkarnas representanter som importörer och distributörer respekterar kraven på uppfyllande av standarder för produkterna, i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning. Om CE-märkningen innehöll ett referensnummer kopplat till den juridiskt ansvarige för märkningen, med online-tillgång till uppgifterna om hans eller hennes juridiska identitet och om överensstämmelse med standarder, skulle detta kunna utgöra en del av en sådan överensstämmelsekontroll, som också skulle kunna användas av konsumenter som rapporterar om missförhållanden (punkt 4.8).

4.18.2 Mot bakgrund av de finanspolitiska åtstramningarna, vill EESK poängtera att det är nödvändigt att de myndigheter som ansvarar för marknadsövervakningen får tillräckliga resurser för att utföra sina uppgifter och rikta sina insatser mot de områden där bedrägeriförsök oftast förekommer (hamnar, lågpriskedjor eller mobil försäljning). Samtidigt bör man stärka det administrativa samarbetet, inte minst i fråga om kampen mot förfalskning. Den möjlighet att slå larm om missförhållanden som tas upp i punkt 4.8 kan förbättra effektiviteten, till låg kostnad för de offentliga finanserna.

4.18.3 Kommittén är oroad över att vissa aktörer inom industrin kan få en sådan inverkan på den ekonomiska aktiviteten och sysselsättningen i en medlemsstat att hot från deras sida om omlokalisering riskerar att tvinga de nationella myndigheterna att avstå från påföljd (och därigenom utsätta konsumenterna för fara och främja illojal konkurrens med avseende på företag och anställda inom hela EU).

4.19 Med krav på regelbundna rapporter och fältundersökningar kan man bättre följa utvecklingen av produkterna. Konsument- och arbetstagarorganisationer är fullt kapabla att fungera som visselblåsare, särskilt när det gäller hälsa och säkerhet, och de bör också delta på alla nivåer i utformning och genomförande av standarder.

Bryssel den 4 juni 2014. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Henri MALOSSE

(1) EUT C 376, 22.12.2011, s. 51.

(2) Detta har visats av nobelpristagaren i ekonomi, G. Akerlof, i dennes artikel från 1970 om begagnade bilar (Akerlof, George A., 1970). ”The Market for 'Lemons': Quality Uncertainty and the Market Mechanism”. Quarterly Journal of Economics (The MIT Press) 84 (3): 488–500. doi:10.2307/1879431).

(3) EUT C 376, 22.12.2011, s. 51.