SV    SV  
 EUROPEISKA  
KOMMISSIONEN 
Bryssel den 5.6.2013  
COM(2013) 341 final 
  
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET
Konvergensrapport 2013 för Lettland 
 
(Utarbetad i enlighet me d artikel 140.1 i fördraget om Europeiska unionens 
funktionssätt på be gäran av Lettland) 
{SWD(2013) 196 final}  
 
SV 2   SV RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET 
Konvergensrapport 2013 för Lettland 
 
(Utarbetad i enlighet med artikel 140.1 i fördraget om  Europeiska unionens 
funktionssätt på begäran av Lettland) 
1. R APPORTENS SYFTE  
Enligt artikel 140.1 i fördraget om Europeiska  unionens funktionssätt (nedan kallat 
EUF-fördraget ) ska kommissionen och Europeiska centralbanken minst en gång 
vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag1, rapportera till rådet 
om hur medlemsstaterna fullgör sina förplik telser när det gäller att förverkliga den 
ekonomiska och monetära unionen. De senaste konvergensrapporterna från 
kommissionen och ECB, som berör alla me dlemsstater med ett undantag, antogs i 
maj 2012. 
Denna rapport har utarbetats efter en begä ran av Lettland och lades fram den 5 mars 
2013. En mer ingående bedömning av konvergen ssituationen i Lettland återfinns i en 
teknisk bilaga till denna  rapport (SWD(2013) 196). 
Rapporterna utarbetas av kommissionen och Europeiska centralbanken (ECB) på 
grundval av artikel 140.1 i EUF-fördrage t. Enligt den artikeln ska rapporterna 
omfatta en granskning av i vilken utstr äckning ett lands nationella lagstiftning, 
inklusive stadgan för dess centralbank, är  förenlig med artiklarna 130 och 131 i EUF-
fördraget och stadgan för Europeiska cen tralbankssystemet (ECBS) och Europeiska 
centralbanken (ECB) (nedan kallade ECBS/ECB-stadgan ). I rapporterna ska också 
granskas om en hög grad av varaktig  konvergens har uppnå tts i den berörda 
medlemsstaten med avseende på konvergenskrite rierna (prisstabilite t, ställningen i de 
offentliga finanserna, växelkursstabilitet, långfristig räntenivå), och med beaktande av ett flertal andra faktorer som anges i artikel 140.1 sista stycket i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt. De fyra konvergenskriterierna utvecklas 
ytterligare i ett protokoll som är foga t till fördraget (protokoll nr 13 om 
konvergenskriterier). 
Den ekonomiska och finansiella krisen har i allmänhet uppdagat brister i den 
nuvarande ekonomiska styrningen i den e konomiska och monetära unionen (EMU) 
och visade att de befintliga instrumenten måste användas i högre grad. Den nuvarande granskningen äger rum inom ramen för reformen av EMU:s styrning, som genomfördes under de senaste tre åren i syft e att säkerställa att den ekonomiska och 
monetära unionen fungerar på ett hållbar t sätt. Konvergensbedömningen är således 
kopplad till den bredare ”europeiska planeri ngsterminen” som är en integrerad och 
framåtblickande metod för att analysera de ekonomipolitiska problemen för att 
säkerställa finanspolitisk hållbarhet, konkurre nskraft, stabilitet på finansmarknaderna 
och ekonomisk tillväxt. De vi ktigaste innovationerna när det gäller reformeringen av 
styrningen, inklusive bedö mningen av varje medlemsstats konvergensframsteg och 
hållbarhet, inkluderar bland annat förfar andet vid alltför stora underskott, som 
stärktes genom 2011 års reform av stabi litets- och tillväxtpakten och de nya 
                                                
 
1 De medlemsstater som inte har uppfyllt de nödvändiga villkoren för införandet av den gemensamma 
valutan betecknas som ”medlemsstater med undantag”. Danmark och Förenade kungariket förhandlade 
fram undantagsklausuler innan Maastrichtfördraget antogs och ingår inte i tredje etappen av EMU. 
 
SV 3   SV instrumenten inom området övervakning av makroekonomiska obalanser. I synnerhet 
tar man i denna rapport hänsyn till be dömningen av 2013 års uppdatering av 
Lettlands konvergensprogram2 och slutsatserna i rapporten om 
förvarningsmekanismen i förfarandet vi d alltför stora makroekonomiska obalanser3. 
Konvergenskriterier  
Granskningen av huruvida den nationella lagstiftningen , inklusive de nationella 
centralbankernas stadgar, är förenlig  med artikel 130 och med kravet på förenlighet i 
artikel 131 i EUF-fördraget omfattar en bedö mning av efterlevnaden av förbudet mot 
monetär finansiering (artikel  123) och förbudet mot positi v särbehandling (artikel 
124), förenligheten med Europeiska centr albankssystemets mål (artikel 127.1) och 
uppgifter (artikel 127.2) och a ndra aspekter som avser inte greringen av de nationella 
centralbankerna i Europeiska centralbankssy stemet vid tidpunkten  för antagandet av 
euron.  
Prisstabilitetskriteriet  definieras enligt följande i ar tikel 140.1 första strecksatsen i 
EUF-fördraget: ” En hög grad av prisstabilitet; detta ska framgå av att 
inflationstakten ligger nära den i de högst tre medlemsstater som har uppnått de 
bästa resultaten i fråga om prisstabilitet ”. 
I artikel 1 i protokollet om konvergen skriterierna anges dessutom att ” kriteriet om 
prisstabilitet […] innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen 
ska uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig infla tionstakt som inte 
med mer än 1,5 procentenheter överstig er inflationstakten  i de, högst tre 
medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om  prisstabilitet. 
Inflationen ska mätas med hjälp av kons umentprisindex på en jämförbar grund, med 
beaktande av skillnader i nationella definitioner ”4. Hållbarhetskravet innebär att en 
tillfredsställande inflationstakt framför allt måste uppnås genom att insatskostnader 
och andra faktorer som påverkar prisutvecklingen i strukturellt hänseende utvecklas, 
snarare än återspeglar tillfälliga faktorers inverkan. I konvergensgranskningen ingår 
därför en bedömning av de fa ktorer som har en inverkan på inflationsut sikterna och 
den kompletteras av en hänvisning till  kommissionens senaste inflationsprognos5. En 
bedömning görs också av huruvida landet de närmaste månaderna verkar kunna 
uppnå referensvärdet.  
Referensvärdet för inflationen beräknades  i april 2013 till 2,7 %.  Sverige, Lettland 
och Irland var de tre länder som hade uppnått bäst resultat i fråga om prisstabilitet6.  
                                                 
2 Avtalet finns på:  
http://ec.europa.eu/economy_finan ce/economic_governance/sgp/conver gence/programmes/2013_en.ht
m 
3 Kommissionen offentliggjorde sin första rapport om förvarningsmekanismen i februari 2012 och den 
andra rapporten om förvarningsmekanismen (i cykeln för 2013) i november 2012. På grundval av 
slutsatserna från de två rapporterna var inte Lettland föremål för en djupgående granskning inom ramen för förfarandet vid makroekonomiska obalanser. 
4 För kriteriet om prisstabilitet ska inflationen mätas med hjälp av det harmoniserade indexet för 
konsumentpriser (HIKP) som definieras i rådets förordning (EG) nr 2494/95. 
5 Alla prognoser över inflation och andra variabler i denna rapport är hämtade från 2013 års vårprognos 
från kommissionen. Kommissionens prognoser basera s på ett antal gemensamma antaganden om 
externa variabler samt på ett antagande om oförändrad ekonomisk politik och samtidigt beaktas åtgärder 
om vilka det finns tillräckligt detaljerade uppgifter.  Prognoserna för referensvärdets utveckling är 
förenade med en betydande osäkerhet, då de beräknas  på grundval av inflationsutsikterna för de tre 
medlemsstater som förväntas ha den lägsta inflationen under prognosperioden, vilket ökar den möjliga 
felmarginalen. 
6 Sista datum för de uppgifter som använts i denna rapport var 16 maj 2013. 
 
SV 4   SV Det är motiverat att utesluta de länder som presterar bäst, vars in flationstakt inte kan 
ses som ett meningsfullt riktvärde för andra medlemsstater. Sådana avvikande 
mätvärden har tidigare fastställts i 2004 och 2010 års konvergensrapporter7, eftersom 
deras inflationstakter med bred marginal sk ilde sig från genomsnittet i euroområdet. I 
dagens situation är det motiverat att undanta Grekland från medlemsstaterna med 
bäst resultat, eftersom landets inflations takt och profil avviker med bred marginal 
från genomsnittet i euroområdet, vilket främst är en följd av de hårda anpassningsbehoven och den ex ceptionella situ ationen i den grekiska ekonomin, och 
att inbegripa det skulle på ett olämpligt sätt påverka referensvärdet och därmed ett 
rättvist kriterium
8. Grekland ersätts med Irland bla nd de länder med bäst resultat. 
Konvergenskriteriet avseende de offentliga finanserna  definieras i artikel 140.1 
andra strecksatsen i EUF-fördraget som ” En hållbar finansiell ställning för den 
offentliga sektorn; detta ska framgå av att den offentliga sektorns finanser inte 
uppvisar ett alltför stort underskott enligt bestämmelserna i artikel 126.6 ”. Dessutom 
anges i artikel 2 i protokollet om konvergen skriterier att kriteriet innebär att 
”medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något 
beslut av rådet enligt ar tikel 126.6 i nämnda fördrag om att ett alltför stort 
underskott föreligger .” Som en del av den allmänna förstärkningen av den 
ekonomiska styrningen i EMU, stärktes den sekundärrätt som avser offentliga finanser under 2011, inklusive de nya förordni ngarna om ändring av stabilitets- och 
tillväxtpakten
9. 
I artikel 140.1 tredje strecksatsen i EUF-fördraget anges växelkurskriteriet  som 
”iakttagande av det normala fluktuati onsutrymmet enligt Europeiska monetära 
systemets växelkursmekanism under minst två år utan devalvering i förhållande till 
euron.” 
I artikel 3 i protokollet om konvergen skriterier föreskrivs följande: ” Kriteriet om 
deltagande i Europeiska mone tära systemets växelkursm ekanism […] innebär att 
kursrörelserna för en medlemsstats valu ta ska ha legat inom det normala 
fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senas te två åren före 
granskningen. Särskilt ska medlemsstaten inte  på eget initiativ ha devalverat sin 
valutas bilaterala centr alkurs i förhållande til l euron under denna period ”
10. 
Den aktuella tvåårsperioden för bedömni ng av växelkursstabiliteten i den här 
rapporten sträcker sig från och med den 17 maj 2011 till och med den 16 maj 2013. I 
                                                 
7 Litauen och Irland. 
8 I april 2013 var det genomsnittliga värdet för inflationen under tolv månader i Grekland 0,4 % och 
värdet inom euroområdet 2,2 %, och gapet mellan de två prognoserna beräknas öka ytterligare under de 
kommande månaderna. 
9 Ett direktiv om minimikrav för nationella budgetramar, två nya förordningar om makroekonomisk 
övervakning och tre förordningar om ändring av stabilitets- och tillväxtpakten trädde i kraft den 13 
december 2011 (i en av två nya förordningar om  markoekonomisk övervak ning och i en av tre 
förordningar om ändring av stabilitets- och tillv äxtpakten ingår nya kontrollmekanismer för 
medlemsstaterna inom euroområdet). Förutom idriftta gandet av skuldkriteriet i förfarandet vid alltför 
stora underskott, införde ändringarna ett antal viktiga nyheter i stabilitets- och tillväxtpakten, särskilt ett 
riktmärke för utgifter för att komplettera bedömningen av framstegen mot det landsspecifika 
medelfristiga budgetmålet. 
10 Vid bedömningen av uppfyllande av växelkurskrite riet undersöker kommissionen huruvida växelkursen 
har legat kvar nära centralkursen i ERM II, samtidigt som skäl för en appreciering kan beaktas, i 
enlighet med det gemensamma uttalandet om anslut ande länder och ERM II från det informella 
Ekofinrådet i Aten den 5 april 2003. 
 
SV 5   SV sin bedömning av växelkursstabilitets kriteriet tar kommissionen hänsyn till 
utvecklingen för hjälpindikatorer som valuta reservernas utveckling och korta räntor 
samt politiska initiativ, inklusive valutain terventioner när det gä ller att upprätthålla 
växelkursstabiliteten. I analysen tas också vid behov hänsyn till effekterna av externa 
offentliga finansieringsarrangemang och även dessas volym, belopp, bidragsflödenas profil och eventuella politiska villkor. 
I artikel 140.1 fjärde strecksa tsen i EUF-fördraget krävs ” varaktighet i den 
konvergens som en medlemsstat me d undantag har uppnått och i dess deltagande i 
växelkursmekanismen, såsom det kommer till uttryck i den långfristiga räntenivån ”. 
I artikel 4 i protokollet om konvergensk riterier föreskri vs vidare att ” kriteriet om 
konvergens i räntesatserna […] innebär att en medlemsst at under en tid av ett år 
före granskningen ska ha haft en genomsnitt lig långfristig nominell räntesats som 
inte med mer än två procentenheter överstig er motsvarande räntesats i de, högst tre 
medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om  prisstabilitet. 
Räntesatserna ska beräknas på grundval av  långfristiga stats obligationer eller 
jämförbara värdepapper, med beaktande av  skillnader i natio nella definitioner .”  
Referensvärdet för räntenivån beräkna des till 5,5 % i april 2013. Referensvärdet 
baseras på de långfristiga räntesat serna i Sverige, Lettland och Irland
11. 
I konvergensrapporten 2012 togs inte den långfristiga räntes atsen i Irland, som är en 
av de tre medlemsstaterna med de bästa re sultaten i fråga om prisstabilitet, med i 
beräkningen av referensvärdet för kriteriet om de långfris tiga räntorna på grund av de 
allvarliga snedvridningarna på dess markna d för statsobligationer. Den långfristiga 
räntesatsen i Irland har se dan dess betydligt närmat sig räntesatsen i de övriga 
medlemsstaterna i euroområdet och Irlands  statsobligationsma rknad förbättrades 
avsevärt, vilket tyder på at t den långfristiga räntesatsen i Irland på nytt blivit ett 
meningsfullt riktvärde. 
Enligt artikel 140.1 i EUF-fördraget ska också ytterligare faktorer som är relevanta 
för ekonomisk integration och konvergens beak tas. Bland dessa ytterligare faktorer 
ingår integreringen av fina ns- och produktmarknader, utvecklingen av bytesbalansen 
samt utvecklingen av enhetsarbetskraftskos tnader och andra pris index. De senare 
omfattas av bedömningen av prisstabilitete n. De ytterligare faktorerna är viktiga 
indikatorer på att integreri ngen av en medlemsstat till euroområdet sk ulle fungera 
utan svårigheter och vidgar bilden av konvergensens hållbarhet. 
2. L AGSTIFTNINGENS FÖRENLIGHET  
I 2012 års konvergensrappport drogs i be dömningen av den rättsliga konvergensen 
slutsatsen att lagstif tningen i Lettland, särs kilt lagen om Latvijas Banka (Bank of 
Latvia, BoL), inte var fullt kompatibel med kraven på förenlighet i artikel 131 i EUF-
fördraget. Oförenligheterna berörde särs kilt centralbankens oberoende, förbud mot 
monetär finansiering och integreringen av  centralbanken i ESCB vid den tidpunkt då 
euron antogs vad avser ESCB:s grundlä ggande uppgifter som anges i artikel 127.2 i 
EUF-fördraget och artikel 3 i ESCB/ECB-stadgan. 
Efter bedömningen i konvergensrapporten från 2012 utarbetade den lettiska 
regeringen, i samarbete med Latvijas Banka, ändringar av lagen om Latvijas Banka, 
                                                 
11 Referensvärdet för april 2013 beräknas som det aritmetiska medelvärdet av de genomsnittliga 
långfristiga räntesatserna i Sverige (1,6 %) , Lettland (3,8 %) och Irland (5,1 %).  
 
SV 6   SV vilka det lettiska parlamentet antog den 10 januari 2013. Lagen om Latvijas Banka är 
i sin ändrade lydelse fullt förenlig me d artiklarna 130 och 131 i EUF-fördraget. 
3. P RISSTABILITET  
I Lettland låg den genomsnittliga inflationen under tolvmånadersperioden över 
referensvärdet vid tidpunkten för den senaste konvergensbedömningen under 2012. 
Under tolvmånadersperioden till och med april 2013 låg den genomsnittliga 
inflationen i Lettland på 1,3 %, klart över referensvärdet på 2,7 %. Den förväntas 
ligga under referensvärdet unde r de kommande månaderna. 
Efter en topp i de n årliga HIKP-inflationen på 15,3 % 2008 ledde en betydande 
anpassning av de nominella lönerna och en korrigering av importpriserna till en 
period med negativ nominell inflation under 2009 och 2010. Då konjunkturen vände 
och en ny global råvaruprischock drabbade landet ökade den genomsnittliga inflationen från -1,2 % år 2010 till 4,2 % år  2011. Inflationen dr evs också på genom 
indirekta skattehöjningar. Allt eftersom  dessa tillfälliga effekter tonades ned, 
dämpades inflationen till 2,3 % år 2012 och i april 2013 sjönk den årliga inflationen 
till - 0,4 %. 
Den årliga HIKP-inflationen förvänta s bli 1,4 % i genomsn itt under 2013, enligt 
kommissionens vårprognos för 2013, bland annat på grund av fallande energipriser 
och en 1 procentenhets sänkning av den norma la mervärdesskatten från och med juli 
2012. Den förväntas stiga under 2014 till 2,1 % i genomsnitt, mot bakgrund av ökad inhemsk efterfrågan och liberaliseringen av  elmarknaden. Prisnivån i Lettland (cirka 
71 % av genomsnittet i euroområdet under 2011)  tyder på att det på lång sikt finns 
utrymme för fortsatt priskonvergens. 
För hållbar konvergens krävs att referensvärdet  iakttas som en följd  av underliggande 
fundamenta och inte enbart som ett resultat av temporära fa ktorer. I Lettlands fall har 
sänkningen av mervärdesskattesatsen i ju li 2012 bidragit till den nuvarande låga 
nivån på den genomsnittliga inflationen under en tolvmånadersperiod. Analysen av 
underliggande fundamenta och det faktum a tt referensvärdet har uppnåtts med bred 
marginal ger stöd för en positiv bedömni ng av uppfyllandet av kriteriet om 
prisstabilitet. 
Inflationsutsikterna på mede llång sikt kommer att bero på  om lönerna växer i samma 
takt som produktiviteten, vilket främst komm er att vara beroende av en fortsatt 
flexibilitet på arbetsmarknaden. Framöver är det av största vikt att varaktig 
konvergens inte äventyras av att en kreditdriven expansion av den inhemska efterfrågan återuppstår oc h därmed sammanhängande höj ningar av priserna på 
tillgångar - särskilt på bostadsmarknaden. Utsi kterna för ett sådant resultat minskas 
genom Lettlands politiska åtgärder som svar på krisen 2008–2009, medan den 
kombination av faktorer som tidigare drev på den starka kreditexpansionen (uppdämt 
kreditbehov, en ökad finansiell integreri ng men också mångfald och komplexitet på 
finansmarknaderna, samt snabbt minskande riskpremier) inte förväntas uppstå på nytt inom den närmaste framtiden. Förbättringar i företagsklimatet, framsteg när det gäller att locka till sig nya investeri ngar, ta itu med återstående hinder på 
arbetsmarknaden och konkurrenskraftig prisbildning på produktmarknaderna 
kommer att vara en nyckel till fortsatt prisstabilitet på medellång sikt. Prisutvecklingen kommer också att vara avhängig av att man bibehåller en försiktig 
finanspolitik, inklusive en försiktig löne utveckling inom den offentliga sektorn, att 
 
SV 7   SV den inhemska efterfrågan följer ekonomisk a fundamenta och bidrar till att hålla 
tillbaka inflationsförväntningarna.  
Lettland uppfyller kriteriet om prisstabilitet. 
-40481216
janv-07 janv-08 janv-09 janv-10 janv-11 janv-12 janv-13Latvia Reference valueDiagram 1: Lettland - Inflationskriteriet sedan 2007
 (procent, 12-månaders rörligt genomsnitt)
M ärk: Den prickade kurvan för december 201 3 visar det beräknade referensvärdet 
och landets genomsnittliga inflation under 1 2-månader.Källa: Eurostat, kommissionens vårprognos 201 3.
 
4. O FFENTLIGA FINANSER  
Lettland omfattas för närvarande av rådets be slut om förekomsten av ett alltför stort 
underskott (rådets beslut av den 7 juli 2009). Rådet rekommenderade Lettland att korrigera det alltför stora underskottet senast år 2012. Lettlands underskott i den 
offentliga sektorns finanser nådde 8,1 % av BNP år 2010, men minskade till 1,2 % av BNP år 2012 tack vare en betydande konsolideringsinsats. I kommissionens 
vårprognos för 2013 väntas skuldkvoten uppgå  till 1,2 % av BNP år 2013 och till 
0,9 % år 2014 med oförändrad politik. Den o ffentliga bruttoskulden i förhållande till 
BNP minskade till 40,7 % av BNP 2012 oc h den förväntas falla ytterligare till 
40,1 % av BNP i slutet av 2014. 
I mars 2012 undertecknade Lettland fördrage t om stabilitet, samordning och styrning 
inom Ekonomiska och monetära unionen, och respektive ratificeringslag godkändes 
av parlamentet i maj 2012. Detta innebär y tterligare åtaganden för att bedriva en 
stabilitetsinriktad och hållbar finanspolit ik. Dessutom godkände parlamentet i januari 
2013 lagen om finanspolitisk disciplin i den slutliga behandlingen. Genom lagen 
inrättas principen om att hålla en budgetm ålinriktning under hela cykeln, med ett 
riktmärke för strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, och som kommer att utgöra 
en ram för en regelbaserad finanspol itik, särskilt ge nom att begränsa 
konjunkturförstärkande utgiftsökningar. Lage n innehåller också bestämmelser om 
inrättandet av ett oberoende fi nanspolitiskt råd som ska inrättas från och med den 1 
januari 2014, vilket kommer att övervaka efterlevnaden av de finanspolitiska 
bestämmelserna. Ett noggrant genomförande  av lagen om finanspolitisk disciplin 
kommer att vara avgörande för att motverka ri skerna relaterade till trycket på att lätta 
upp finanspolitiken efter det framgå ngsrika anpassningsprogrammet.  
Mot bakgrund av denna utv eckling och kommissionens vårprognos från 2013 anser 
kommissionen att det alltför stora underskottet har korrige rats med en trovärdig och 
hållbar minskning av budgetunderskottet till under 3 % av BNP år 2012, vilket var 
den av rådet rekommenderade tidsfristen. Därför rekommenderar kommissionen att 
 
SV 8   SV rådet upphäver beslutet om att det föreli gger ett alltför stort underskott i Lettland 
(SEC(2013) XYZ). 
Om rådet beslutar att upphäva förfarandet om att det föreligger ett alltför stort 
underskott i Lettland, kommer Lettland att u ppfylla kriteriet om den offentliga 
sektorns finanser. 
-12
-10
-8
-6-4
-2
0
2007 2008 2009 201 0 201 1 201 2 201 3(*) 201 4(*)0102030405060
Of fent ligt saldo (lhs) Konjunkt urrensat  saldo (lhs) Brutt oskuld (rhs)Diagram 2: Lettland - Offentligt saldo och skuld 
Källa: Eurostat, Kommissionen.(i procent av  BNP)
(*) Kommissionens vårprognos 201 3.Invertedra d s kala
 
5. V ÄXELKURSSTABILITET  
Den lettiska valutan lats har deltagit i ERM II sedan den 2 maj 2005, dvs. i mer än 
åtta år vid den tidpunkt då denna rapport antas. Vid inträdet i ERM II åtog sig 
myndigheterna ensidigt att hålla lats i nom ett fluktuationsband på ± 1 % kring 
centralkursen. Under de två åren före denna bedömni ng, avvek inte växelkursen för 
lats från centralkursen med mer än ± 1 % och inga spänningar uppstod. Lats 
handlades mest på den starka sidan av det ensidiga bandet, eftersom den lettiska statskassan omvandlade sina väl tilltagna me del i utländsk valuta på marknaden. Lats 
deprecierades i mitten av bandet i slut et av 2012 och början av 2013, mot bakgrund 
av statkassans minskade valutatillgång oc h marknadens förväntningar i samband med 
eurons införande. Andra indikatorer, ti ll exempel utvecklingen av den utländska 
valutareserven och de kortf ristiga räntenivåerna, tyde r inte på något tryck på 
växelkursen. De senaste utbetalningarna från IMF och EU i enlighet med programmet för ekonomiskt stöd ägde rum i augusti respektive oktober 2010. I juni 
2011 återvände Lettland framgångsrikt till de n internationella obligationsmarknaden 
med emissioner i US-dollar, som följdes av y tterligare transaktioner, vilket tydde på 
ett gott marknadstillträde.  
Lettland uppfyller vä xelkurskriteriet. 
6. 
LÅNGFRISTIGA RÄNTESATSER  
Den genomsnittliga långfristiga räntan i Lettland uppgick under de tolv månader som 
föregick april 2013 till 3,8 %, vilket unde rstiger referensvärdet på 5,5 %. Den 
genomsnittliga långfristiga räntan i Lettland hade varit densamma som referensvärdet 
vid 2012 års konvergensbedömning (5,8 %) och den har gradvis fortsatt att minska 
sedan dess. Lettlands långfristiga räntespread mot euroområdets långfristiga referensobligationer minska de betydligt under 2010, i takt  med att förtroendet för 
valutapariteten återhämtades, den finanspol itiska konsolideringen gav resultat och 
omvandlingen av medlen för programmet för ekonomiskt stöd sk apade till räcklig 
likviditet för lats. Ef ter ett uppehåll under 2011, fortsa tte räntespreaden att minska 
 
SV 9   SV under 2012, eftersom marknadens förtroende för Lettland förbättrades ytterligare. 
Den statliga finansförvaltningen återgick till den inhemska marknaden för tioåriga 
obligationer med flera mindre emissioner under det första halvåret 2011. Under 2012 
inledde den statliga finansförv altningen en ny rad tioåriga referensobligationer, men 
emitterade bara en begränsad mängd, som gynnas av dess förmånliga likviditet, delvis beroende på dess framgångsrika emissioner i US-dollar. 
Lettland uppfyller konvergenskriteriet  för långfristig a räntenivåer. 
7. Ö
VRIGA FAKTORER  
Ytterligare faktorer har också undersökts, inbegripet bytesbala nsens utveckling och 
integreringen av arbets-, produkt- och fina nsmarknaderna. Utrikessaldot vände under 
perioden 2008–2009 från stora underskott unde r högkonjunkturåren til l ett överskott 
på cirka 11 % av BNP 2009, som sjönk till ungefär 1 % av BNP år 2012. Handelsunderskottet minskade väsentligt från och med 2008, men har sedan 2010 
försämrats något i och med återhämtningen. Den betydande korrigering av den reala 
effektiva växelkursen under 2009–2010 har på de t hela taget bibehå llits och Lettland 
har fortsatt att vinna exportmarknadsandela r. Inkomstkontot svängde till ett överskott 
under 2009, vilket speglar de utlandsägda  bankernas stora avsättningar till 
förlustreserven och det återvände till ett underskott under 2011 när de flesta bankerna 
återgick till att bli lönsamma. Saldot för de utländska di rektinvesteringarna 
förbättrades gradvis från 2009, men mi nskade något under 2012. Det av EU-IMF 
beviljade betalningsbalansstödet i slutet av 2008 avslutades på ett framgångsrikt sätt i 
januari 2012. Lettland lånade totalt bara cirka 4,5 miljarder euro av de sammanlagt 7,5 miljarder euro som var tillgängliga genom stödprogrammet. Ett bevis på förtroendet för Lettlands strategi och de ss återvunna tillgång till marknaden är att 
Lettland inte har begärt något uppföljni ngsprogram. I december 2012 återbetalade 
Lettland sina programrelatera de skulder till IMF, meda n återbetalningarna till 
Europeiska kommissionen sk a betalas mellan 2014 och 2025. 
Den lettiska ekonomin är väl integrerad i EU-ekonomin genom handel och utländska 
direktinvesteringar, medan arbetsmarknaden har visat en hög grad  av rörlighet på 
EU:s inre marknad och betydande flex ibilitet, även om den strukturella 
arbetslösheten är hög. På grundval av utva lda indikatorer avs eende affärsmiljön 
ligger Lettlands prestanda i stort sett i linje med genomsnittet för medlemsstaterna i euroområdet. Integreringen av den inhemska  finanssektorn i EU:s finansiella system 
är betydande, huvudsakligen tack vare at t det utländska ägandet av banksystemet 
ligger på en hög nivå. Inom ramen för det internationella ekonomiska 
biståndsprogrammet har den ekonomiska till synen stärkts avsevärt. Samarbetet med 
hemlandets tillsynsmyndigheter har ytterligare stärkts. 
Lettland har en lång trad ition och flera konkurrensfö rdelar vad gäller att 
tillhandahålla tjänster till utländska bankkunder, huvudsakligen företag från OSS-
länder. Övervakningen av den utländska bankverksamheten medför ytterligare 
utmaningar, bland annat till följd av transa ktionernas gränsöverskridande karaktär. 
Den nationella tillsynsmyndigheten har genomfö rt flera åtgärder för att minska de 
särskilda riskerna med denna affärs verksamhet. Banker med en utländsk 
affärsmodell måste hålla en hög andel av  likvida tillgångar och är föremål för 
ytterligare kapitalkrav. En nära överva kning av riskerna för den finansiella 
stabiliteten, beredskap att vidta ytterligare reglerings åtgärder om så behövs, och 
 
SV 10   SV beslutsamt genomförande av regler mot penningtvätt kommer även i fortsättningen 
att vara viktiga. 
*** 
Mot bakgrund av sin bedömning av lagstift ningens förenlighet och uppfyllandet av 
konvergenskriterierna, med beaktande av de ytterligare faktorerna, och förutsatt att 
rådet kommer att följa kommissionens re kommendation om att upphäva beslutet om 
att det föreligger e tt alltför stort underskott, an ser kommissionen att Lettland 
uppfyller villkoren för att anta euron.