MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET UPPFÖLJNING AV DET FÖRSTA TOPPMÖTET MELLAN LATINAMERIKA, VÄSTINDIEN OCH EUROPEISKA UNIONEN

Ingress

Syftet med detta meddelande är att fastställa de allmänna principerna för åtgärder som kommissionen avser att vidta för att bidra till att uppfylla prioriteringarna från toppmötet i Rio i juni 1999 mellan EU, Latinamerika och Västindien. Det är avsett att ge impulser till uppföljningen. I meddelandet beaktas såväl EU:s allmänna politiska mål i Latinamerika och Västindien som kommissionens egna begränsningar. Det bör understrykas att kommissionen i detta meddelande inte föreslår någon ny strategi för förbindelserna mellan EU och Latinamerika respektive Västindien.

1. Inledning

Det första toppmötet mellan stats- och regeringscheferna från länderna i Latinamerika, Västindien och Europa, och med deltagande av Europeiska kommissionens ordförande, hölls i Rio den 28 och 29 juni 1999.

Vid toppmötet framhävdes vissa gemensamma principer och mål, däribland de mänskliga rättigheternas allmängiltiga karaktär samt nödvändigheten av att hejda miljöförstöringen och främja hållbar utveckling. Det visade att det finns en önskan att förstärka och diversifiera de ständigt utökade förbindelserna. Huvudsyftet med toppmötet var att upprätta ett strategiskt biregionalt partnerskap utifrån följande tre dimensioner:

* Utökad politisk dialog.

* Sunda ekonomiska och finansiella förbindelser baserade på en allomfattande och balanserad liberalisering av handel och kapitalflöden.

* Dynamiskt samarbete inom nyckelsektorerna, särskilt på utbildningsområdet och de sociala och kulturella områdena samt beträffande vetenskaplig och teknologisk utveckling.

Toppmötet avslutades med en gemensam förklaring och en gemensam handlingsplan, i vilken flera prioriteringar som rör en rad aspekter av dessa tre dimensioner fastställs (politisk dialog, ekonomiska och finansiella förbindelser och samarbete). Av dessa valdes därefter 11 högprioriterade frågor ut i Tuusula av en biregional grupp på hög tjänstemannanivå för att ge större fokusering på den samlade processen.

Slutsatserna från toppmötet i Rio gäller i lika hög grad för alla de berörda parterna, dvs. partnerländerna i Latinamerika och Västindien, EU:s medlemsstater samt rådet, Europaparlamentet och kommissionen inom deras respektive behörighetsområden.

Ett andra toppmöte godkändes principiellt i Rio och kommer att hållas i Spanien 2002. Till dess måste man ha gjort framsteg när det gäller att genomföra åtagandena från Rio - en komplicerad uppgift redan med tanke på bredden av de områden som berörs. Alla partner måste därför fatta beslut om följande:

1. Vem som skall ta initiativ när det gäller att genomföra de fastställda prioriteringarna och vem som skall delta i de föreslagna initiativen.

2. Vilka åtgärder är det som faktiskt föreslås och vilka är villkoren för genomförandet av dessa.

3. Hur parterna effektivt skall hantera och samordna de initiativ som de tar.

Huvudsyftet med detta meddelande, som blickar framåt mot det andra toppmötet, är att diskutera genomförandet av de slutsatser från Rio som rör prioriteringarna för samarbetet (och som rör de politiska, ekonomiska och sociala dimensionerna av partnerskapet). Dialogen om politiska och ekonomiska frågor kommer huvudsakligen att fortsätta inom ramen för befintliga bilaterala och delregionala ramar.

2. Toppmötet i Rio och EU:s strategi för Latinamerika och Västindien

De grundläggande strategier som redan tillämpas kommer att fortsätta att gälla.

När det gäller Latinamerika bekräftades i den gemensamma förklaringen från Rio i stor utsträckning riktlinjerna i meddelandet från mars 1999 "om ett nytt partnerskap mellan Europeiska unionen och Latinamerika på tröskeln till det tjugoförsta århundradet" [1]. Strävandena efter att utveckla dynamiska förbindelser mellan de båda parterna kan därför fortsätta på samma sätt som tidigare med vederbörlig hänsyn tagen till denna kontinents olikartade beskaffenhet och till behovet av att anpassa dialogen och samarbetet till olika situationer, samtidigt som man erkänner att den regionala dimensionen mera fullständigt måste integreras med områden av gemensamt intresse där en övergripande strategi är berättigad eller skulle vara mera lämplig.

[1] KOM (1999) 105 slutlig.

Förbindelserna med länderna i Västindien kommer i fortsättningen att i huvudsak baseras på det nya partnerskaps- och samarbetsavtalet med AVS-staterna, som ingicks den 3 februari 2000 och undertecknades i Cotonou den 23 juni 2000. Det nya regionala begrepp som infördes i Rio kommer emellertid utan tvekan att vara till nytta när det gäller att uppmuntra den regionala integrationen av de västindiska staterna, inklusive Caricom-länderna, länderna i Centralamerika och länderna i den norra delen av kontinenten.

Vad gäller handel, utöver vad som följer av de bilaterala och subregionala avtal som ingåtts eller som för närvarande är föremål för förhandlingar, kommer strategin att vara att stärka vår framtida dialog med länderna i regionen i frågor som rör Världshandelsorganisationen (WTO) och i synnerhet frågan om en ny förhandlingsrunda inom WTO. Kommissionen anser att det är dags att driva denna fråga framåt på ett mer konkret sätt genom en mer strukturerad, praktiskt inriktad och regelbunden dialog på lämplig nivå. Denna dialog borde

a) syfta till att nå ömsesidig förståelse och samförstånd om konkreta mål och en dagordning för en ny förhandlingsrunda,

b) vara ett forum för samarbete, samordning och utbyte av åsikter i samband med framtida förhandlingar, och

c) förbereda och komplettera de diskussioner om WTO på ministernivå som även fortsättningsvis kommer att ange de allmänna riktlinjerna för dialogen.

3. Framsteg sedan Rio

I samband med toppmötet antogs en tvåfaldig strategi för främjande och genomförande av handlingsplanen. Denna strategi avspeglade en strävan efter att undvika att nya strukturer bildades, eftersom den nuvarande institutionella ramen redan omfattar flera forum.

För det första har en biregional arbetsgrupp på hög tjänstemannanivå inrättats (se ovan) som kommer att sammanträda regelbundet (ingenting har bestämts om hur ofta) för att övervaka och verka för att åtgärdsprioriteringarna uppnås på grundval av befintliga mekanismer.

För det andra äger diskussioner på ministernivå rum mellan EU och de olika latinamerikanska länderna och regionala grupperna samt mellan EU och länderna i Västindien. Dessa diskussioner kommer även fortsättningsvis att hållas i sin nuvarande utformning och med den regelbundenhet som föreskrivs i nu gällande avtal. Särskilda möten på ministernivå kan också äga rum för att behandla vissa frågor av gemensamt intresse: (utbildning samt forskning och utveckling nämndes särskilt i den gemensamma förklaringen).

Vilka framsteg har gjorts sedan Rio på grundval av denna strategi-

Den biregionala arbetsgruppen har med utgångspunkt från handlingsplanen upprättat en förteckning över 11 huvudfrågor [2]. De täcker områden som sannolikt ger pågående eller planerade åtgärder ökat värde och ökad synlighet och leder till snabba resultat. Få initiativ har emellertid tagits för att sätta dessa prioriteringar i verket. Det har inte heller gjorts några större framsteg när det gäller att upprätta samordningsmekanismer.

[2] De 11 prioriteringarna anges i bilaga 1. Förteckningen upprättades i Tuusula i samband med den biregionala arbetsgruppens första möte i november 1999. Det andra mötet hölls i Vilamoura samtidigt med mötena mellan EU-ländernas och de latinamerikanska ländernas ministrar i februari.

När det gäller de institutionaliserade ministermöten som hållits sedan Rio ägde det senaste rum i Vilamoura i februari 2000. Vid vart och ett av de bilaterala och regionala mötena betonades Rio-toppmötets betydelse såsom en ny etapp av förbindelserna mellan regionerna. Alla gemensamma förklaringar och offentliga uttalanden avspeglade att deltagarna åtagit sig att genomföra den handlingsplan som antogs i Rio och att stödja den biregionala arbetsgruppens arbete. Vid ministermötena i Vilamoura bekräftades som väntat de politiska impulserna från Rio, samtidigt som man i detta skede överlät åt den biregionala arbetsgruppen att omsätta riktlinjerna i specifika initiativ.

I samband med dessa möten underströk kommissionen nödvändigheten av att framsteg gjordes före toppmötet 2002. Kommissionen efterlyste ett pragmatiskt tillvägagångssätt och inriktning på ett litet antal sektorer, inom vilka påtagliga resultat sannolikt skulle kunna uppnås. Tonvikten lades vid två politiska mål: främjandet av mänskliga rättigheter och samarbetet inom internationella organ (särskilt Förenta nationerna) genom mekanismer i vilka samråd snabbt skulle kunna äga rum när det gäller de viktigaste frågorna.

Några konkreta exempel på genomförandet av slutsatserna från Rio-toppmötet:

- Man har tagit itu med alla delarna av samarbetet mellan EU och Latinamerika respektive Västindien när det gäller narkotikabekämpning sedan toppmötet, både vad gäller innehåll och i fråga om uppföljningsmekanismer. Detta har redan lett till att kommissionen finansierar flera projekt.

- Vad gäller vetenskaplig och teknologisk forskning inrättades en biregional arbetsgrupp vid ett möte mellan höga tjänstemän i juni 2000. Arbetsgruppens uppgift är främst att föreslå konkreta prioriteringar och genomförandeåtgärder som skall diskuteras av ministrarna när de möts 2001. En rapport om hur arbetet framskrider kommer att läggas fram för stats- och regeringscheferna vid det toppmöte som planeras till 2002. Det praktiska genomförandet kommer att avspegla de olika former av samarbete (vetenskapligt och teknologiskt samarbete, ekonomiskt samarbete och utvecklingssamarbete) som medlemsstaterna och länderna i Centralamerika och Västindien kan bedriva. Självfallet måste hänsyn också tas till de föreslagna projektens vetenskapliga kvalitet [3].

[3] INCO-programmet kan vara drivande för mobilisering av resurser i medlemsstaterna och bidra till att vetenskapsmän från länderna i Centralamerika och Västindien kan delta i det femte ramprogrammet.

Ovanstående rapport om framstegen sedan Rio visar att mycket arbete återstår att göra för att de nya impulser som bör bli resultatet av toppmötena skall bli påtagliga för alla partner.

4. Uppföljning av Rio-mötet: grund för kommissionens åtgärd

För det första bör det påpekas att kommissionen redan är mycket aktiv när det gäller de 11 områden som fastställdes som prioriterade områden i Tuusula [4] och när det gäller de flesta av de områden som omfattas av den gemensamma förklaringen och handlingsplanen från Rio. I slutsatserna från toppmötet bekräftades de bredare målen för kommissionens politik när det gäller denna region.

[4] Detta framgår av tabellerna i bilaga 2.

Kommissionen avser i samband med uppföljningen av toppmötet i Rio att agera på i huvudsak två nivåer:

1. Inom den närmaste framtiden och som förberedelse för toppmötet 2002 har kommissionen för avsikt att intensifiera sina åtgärder inom följande tre prioriterade områden: främjande och skydd av mänskliga rättigheter, främjande av informationssamhället och minskning av den sociala obalansen.

Kommissionen önskar genom att lägga särskild vikt vid dessa områden täcka de tre dimensionerna av det strategiska partnerskapet (de politiska, ekonomiska och sociala dimensionerna) och bemöta de viktigaste utmaningarna i regionen. De föreslagna initiativen på dessa tre prioriterade områden bildar ett sammanhängande paket vars syfte är att uppfylla ett gemensamt mål, nämligen att ställa den mänskliga utvecklingen och det civila samhället i centrum för förbindelserna mellan de två regionerna. I detta sammanhang kan det politiska initiativet i fråga om mänskliga rättigheter och gott styre inte skiljas från det sociala initiativet inriktat på minskning av fattigdomen och ojämlikheten, eftersom syftet med båda är att göra det möjligt för de mest sårbara grupperna att spela en aktivare roll som medborgare. Samtidigt försöker man genom initiativet på det ekonomiska området att ge det civila samhället moderna förvaltnings- och kommunikationsredskap för att underlätta dess integration i den nationella ekonomin och i världsekonomin.

Det bör påpekas att utöver de tre nya initiativen kommer de övriga prioriterade områden som fastställdes i samband med mötet i Tuusula även i fortsättningen att tas upp inom ramen för befintliga samarbetsinstrument, inbegripet decentraliserade horisontella program [5]. De sistnämnda kommer att utvärderas mot bakgrund av prioriteringarna och kommissionens övriga politiska målsättningar i syfte att fastställa deras effektivitet, överensstämmelse med principerna för reformen av kommissionen och sannolikheten för att de kan ge påtagliga mätbara resultat. Det är också viktigt att de fungerar i synergi med andra program. Dessa instrument bör också medverka till att dialogen med det civila samhället stöds, vilket var en annan viktig prioritering som fastställdes vid toppmötet i Rio.

[5] Särskilt programmen Alinvest, Alure, Alfa och Urbal. Med undantag av Alure-programmet, försöker man i dessa program att införliva den kulturella dimensionen med den stödberättigande verksamheten.

2. På längre sikt kommer kommissionen att se till att de prioriteringar som fastställdes i handlingsplanen från Rio och som ytterligare preciserades i Tuusula ingår i de dialoger som förs på bilateral och delregional nivå. I princip krävs det inte något särskilt initiativ för detta, utan snarare en fortlöpande, systematisk ansats som täcker alla de tre områdena av det strategiska partnerskapet.

Kommissionen kommer att se till att de enskilda dimensionerna inte behandlas var och en för sig. De tre dimensionerna bör förstärka varandra. Enhetlighet och synergi skall eftersträvas mellan den politiska, ekonomiska och samarbetsinriktade dialogen, särskilt i samband med förverkligandet av gemensamma mål, som främjande av miljöskydd och hållbar utveckling.

Huruvida kommissionens övergripande insats kommer att lyckas beror i stor utsträckning på om den genomförs i enlighet med vissa grundläggande principer, särskilt följande:

- Tillämpning av subsidiaritetsprincipen, så att medlemsstater och partnerländer får fullständigt finansiellt och operativt ansvar för de åtgärder som de önskar vidta. För detta krävs lämplig samordning av och komplementaritet i verksamheten.

- Upprätthållande av en lämplig avvägning mellan vår allmänna förbindelse med regionen som helhet och de regionala strategier som fortfarande tillämpas. Prioriteringarna för varje delregion kommer att genomföras inom ramen för det bilaterala och det regionala samarbetet.

- Realism: Kommissionen måste när den genomför slutsatserna från Rio avpassa sina ambitioner till de medel som den har till sitt förfogande. Det är därför mycket viktigt att inrikta sig på de viktigaste politiska målen.

I överensstämmelse med de ovannämnda kriterierna och principerna kommer åtgärder att fastställas både för regionen som helhet och för de enskilda delregionerna.

5. Intensifiering av kommissionens insats i regionen som helhet: nya specifika åtgärder inom de tre utvalda prioriterade områdena

5.1 På det politiska området avser kommissionen att vidta ytterligare åtgärder på det prioriterade område som rör främjande och skydd av mänskliga rättigheter, som är en viktig del av EU:s utrikespolitik och hörnstenen i den särskilda förbindelsen mellan de båda regionerna. Kommissionen har genom politisk dialog och samarbete, såsom stöd till fredsprocessen, hjälp till återupprättandet av demokratin och bistånd till flyktingar, särskilt i Centralamerika, spelat en aktiv och synlig roll inom detta område.

Situationen i regionen har generellt sett förbättrats, men trots framstegen är respekten för mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati fortfarande bristfällig i några länder och måste förstärkas. I några fall har det dessvärre skett en försämring sedan toppmötet i Rio. EU har givit uttryck för sin ståndpunkt i lämpliga forum när det gäller dessa frågor. För att det starka åtagande som gjordes på Rio-toppmötet skall komma till ett konkret uttryck måste nya "positiva" åtgärder vidtas för att stärka respekten för mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokratiska politiska system.

Kommissionen har mot denna bakgrund och på grundval av sina tidigare insatser för avsikt att intensifiera sin insats när det gäller följande områden:

1. Främjande av respekt för mänskliga rättigheter, särskilt medborgerliga och politiska rättigheter, i samarbete med tre särskilda grupper:

a) Oberoende institutioner på regional nivå, inbegripet latinamerikanska och västindiska ombudsmän.

b) Lokala organisationer (nationella, regionala eller internationella, bland annat icke-statliga organisationer) som är särskilt inriktade på att medverka i olika forum för dialog mellan det civila samhället och regeringarna, särskilt i länder där det finns ett nationellt program för mänskliga rättigheter.

c) Regionala och subregionala organisationer och institutioner specialiserade på rättsliga frågor.

2. Understödjandet av demokratiska politiska system, särskilt genom åtgärder som bidrar till att befästa och modernisera rättsstaten, bland annat understödjande av medierna och pressfriheten.

3. Främjande och skydd av ekonomiska och sociala rättigheter, framför allt genom stöd till organisationer och organ med ansvar för att försvara de anställdas rättigheter i företag och de sårbara befolkningsgruppernas sociala och ekonomiska rättigheter.

På denna grundval och med beaktande av de positiva erfarenheter som vunnits i Centralamerika [6] föreslår kommissionen ett debattforum för EU och Latinamerika respektive Västindien för främjande och skydd av mänskliga rättigheter.

[6] Möten i kommittén med oberoende experter enligt det nuvarande fleråriga människorättsprogrammet i Centralamerika som inrättades inom ramen för San José-dialogen.

Huvuduppgifterna för detta debattforum blir

1. att inleda en allmän debatt inom de tre områden som anges ovan för att mera konkret fastställa regionens specifika svårigheter och möjliga lösningar,

2. att uppmuntra till erfarenhetsutbyte mellan berörda länder och organ när det gäller de effektivaste strategierna för de tre berörda områdena,

3. att, vid behov, söka nya strategier för den långsiktiga utvecklingen av metoder för samarbetet mellan EU och Latinamerika respektive Västindien som är bättre avpassade till regionens behov,

4. att lägga fram en rapport med slutsatser och förslag till åtgärder för toppmötet 2002.

Forumet kommer att bestå av företrädare för de berörda partnerländerna i Latinamerika respektive Västindien och för medlemsstaterna. Internationella, regionala och lokala organisationer och utvecklingsorgan som är verksamma i regionen, inbegripet Interamerikanska utvecklingsbanken och Världsbanken, kommer också att inbjudas att delta.

Inrättandet av en särskild expertgrupp föreslås också vars befogenheter kommer att fastställas av en särskild grupp av högt uppsatta tjänstemän som därefter kommer att godkänna resultaten av arbetet [7]. Detta uppdrag bör genomföras under 2001 och avslutas med framläggandet av slutsatser och förslag till åtgärder vilka skall godkännas av toppmötet 2002.

[7] Gruppens sammansättning och dess befogenheter bör fastställas under det andra halvåret 2000.

Samarbetsprogram skulle därefter kunna utformas och programplaneras på grundval av slutsatser som antas på toppmötet 2002.

5.2 På det ekonomiska området föreslår kommissionen en särskild åtgärd för att främja informationssamhället.

Runt om i världen inser man nu de nya möjligheter och utmaningar som informations- och kommunikationstekniken för med sig, och nödvändigheten av att inrikta insatserna på de därmed följande snabba förändringarna av de ekonomiska och sociala strukturerna i detta nya informationssamhälle har blivit en politisk prioritering. Behovet av nya strategier och regler för att leda denna utveckling, så att den blir till fördel för ekonomiska aktörer och det civila samhället, gör sig gällande i både utvecklingsländer, länder med tillväxtekonomier och industriländer, om än i olika former och med olika mål. Att behovet av samordnade och kompatibla internationella strategier när det gäller dessa frågor ökar alltmer erkändes vid toppmötet mellan EU och Latinamerika i Rio, vid det latinamerikanska toppmötet i Brasilia nyligen och vid Europeiska rådets möten i Lissabon och Feira, där man antog eEurope-initiativet och särskilt framförde att detta behov måste diskuteras i internationella sammanhang.

Det offentliga kommer att spela en central roll genom utformningen av lämpliga regelramar för att utveckla kommunikationsinfrastruktur, högkvalitativa kommunikationstjänster och -tillämpningar samt för att underlätta e-handeln. Den privata sektorn kommer att spela en roll på två olika plan: den kommer att stå för den största delen av investeringarna i och utvecklingen av dessa infrastrukturer och tjänster och den kommer att spela en allt större roll när det gäller att, i samarbete med regeringarna, utveckla gemensamma regler. Utöver sin politiska roll har staten en viktig roll att spela när det gäller utvecklingen av sociala tjänster, utbildning, hälsa m.m., bekämpning av fattigdom och urbanisering samt förbättring av de lokala samfundens ekonomiska situation; på alla dessa områden kan omfattande fördelar dras av användningen av informations- och kommunikationsteknik.

Det kommer att vara viktigt att regeringarna försäkrar sig om att deras länder deltar till fullo i den nya världsekonomin och i den dialog och det utbyte som följer av detta. EU har därför mycket att vinna på ett fullständigt partnerskap med Latinamerika på ekonomisk, kulturell, social och politisk nivå i angelägenheter som rör informationssamhället.

Ökningen när det gäller teleinfrastrukturen i Latinamerika respektive Västindien är slående. Antalet telefonlinjer per invånare ökar i genomsnitt med 15-20 % per år överallt på kontinenten. Antalet internetservrar ökade 1999 med 140 %. Lokala myndigheter genomför ambitiösa program för att ansluta skolorna till Internet. Demonstrationsprojekt skulle lämpligen kunna genomföras mot den bakgrunden.

Europeiska kommissionen stödjer redan dialogen, framför allt genom de möten om informationssamhället som ägt rum i São Paulo mellan EU och Latinamerika och som det hänvisas till i Rio-förklaringen. Kommissionen har också bidragit till undersökningar genomförda av informations- och telekommunikationsföretag och har genom stödåtgärder bidragit till FoTU-program för teknik inom informationssamhället.

Mot denna bakgrund föreslår kommissionen att det upprättas ett program kallat Alis [8] vars syfte skall vara att, på grundval av specifika fall, visa fördelarna med att använda den teknik som informationssamhället bygger på.

[8] Allians för informationssamhället.

Programmets syften är följande:

- Att föreslå åtgärder för att anpassa regelramarna och anknytande strategier i syfte att öka investeringarna i kommunikationsinfrastruktur och utbudet av tjänster inom denna sektor för att därmed kunna erbjuda bättre tillgång till de möjligheter som informationssamhället erbjuder. Åtgärda behoven av lagstiftningskapacitet och kapacitet i fråga om politikutformning på nationell nivå och i samband med det delregionala samarbetet och integrationsprocessen i Latinamerika.

- Att stödja utbildningen av människor och kapacitetsuppbyggnaden i fråga om användning och förvaltning av informations- och kommunikationsteknik, särskilt inom utbildning, hälsa, transportinfrastruktur och offentliga tjänster.

- Att ge stöd till demonstrationsprojekt inom prioriterade områden, exempelvis teleutbildning, hälsa, lokala transportnät, e-handel samt utveckling av små- och medelstora företag.

- Att öka överföringskapaciteten mellan latinamerikanska, västindiska och europeiska utbildnings- och forskningssamfund.

Arrangemangen för genomförandet av denna prioritering anges i bilaga 3.

5.3 På samarbetsområdet är stöd till de mest utsatta grupperna i samhället en av de 11 prioriteringarna från Tuusula. Kommissionen har också gjort fattigdomsbekämpningen till en nyckelprioritering i sitt utvecklingssamarbete. [9]

[9] Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik - KOM (2000)212 slutlig.

Tidigare var kommissionens finansiella och tekniska samarbete med Latinamerika och Västindien inriktat på traditionella projekt med sociala syften, som landsbygdsutveckling, stöd till flyktingar och utbildning. Sedan det utarbetats nya samarbetsstrategier för länderna i regionen (strategidokument för enskilda länder) prioriterades under 1990-talet i högre grad fattigdomsbekämpningen. Betoningen lades nu på stödet till den sociala sektorn, särskilt i form av verksamhet inom utbildnings- och hälsoområdena, och till institutionell uppbyggnad. Nyligen engagerade sig kommissionen, tillsammans med andra stora givare, i fattigdomsbekämpningen genom att delta i programmet för de djupt skuldtyngda fattiga länderna (HIPC). I Latinamerika omfattas Honduras, Nicaragua och Bolivia av detta initiativ, eftersom de åtagit sig att anta omfattande strategier för fattigdomsbekämpning (strategidokument för fattigdomsbekämpning). Andra länder i regionen skulle kunna anta samma tillvägagångssätt, även om de inte omfattas av skuldlättnadsprogrammen.

Kommissionen har för avsikt att i samband med uppföljningen av toppmötet i Rio förstärka denna nya omfattande strategi för fattigdomsbekämpning.

Trots de latinamerikanska och västindiska ländernas ansträngningar och det internationella samfundets stöd till fattigdomsbekämpningen i regionen råder fortfarande stora sociala obalanser i de flesta av länderna. Även om många av länderna uppvisat hög tillväxttakt och har lyckats återupprätta en viss grad av makroekonomisk balans till följd av den anpassningspolitik som genomförts under senare år, och trots finansiella kriser, är Latinamerika och Västindien fortfarande den region som har den ojämnaste inkomstfördelningen.

Mot denna bakgrund föreslår kommissionen följande:

Att man slår in på en ny väg för utvecklingssamarbetet och inrättar ett "socialt initiativ" för samarbetet mellan EU och Latinamerika respektive Västindien i syfte att utbyta erfarenheter och bästa tillvägagångssätt för att minska den sociala obalansen och stödja de mest utsatta grupperna.

De viktigaste åtgärderna inom ramen för detta initiativ blir följande:

a) Att inleda en allmän diskussion om de olika aspekterna av att minska den sociala obalansen i syfte att ta itu med de problem som är specifika för regionen och utforma eventuella lösningar.

b) Att uppmuntra till utbyte av erfarenheter mellan berörda länder och organ beträffande de effektivaste tillvägagångssätten för att rätta till den sociala obalansen.

c) Att, vid behov, söka nya strategier för den långsiktiga utvecklingen av metoder för samarbetet mellan EU och Latinamerika respektive Västindien, vilka är bättre avpassade till regionens behov (t.ex. förstärkning av ekonomiska och sociala rättigheter).

d) Att till toppmötet 2002 lägga fram en rapport med slutsatser och förslag till åtgärder.

Inom ramen för initiativet kommer en rad möten att äga rum, vid vilka företrädare för olika sociala grupper: företagsledare [10], ämbetsmän, akademiker och företrädare för fackföreningar och icke-statliga organisationer kommer att sammanföras. Deltagarna kommer att komma från de berörda partnerländerna i Latinamerika och i Västindien och från medlemsstaterna. Utvecklingsorgan som är verksamma i regionen, inbegripet Interamerikanska utvecklingsbanken och Världsbanken, kommer också att inbjudas att delta.

[10] Det affärstoppmöte mellan EU och länderna i Centralamerika och Västindien som skall äga rum i Madrid i november 2002 kan, om det blir framgångsrikt, användas som en första erfarenhet på detta område.

Detta initiativ bör genomföras under år 2001 och kulminera med framläggandet av slutsatser och förslag till åtgärder för godkännande av toppmötet 2002

Samarbetsprogram kommer senare att kunna utformas och programplaneras på grundval av slutsatserna från toppmötet 2002.

6. Åtgärder på regional nivå

Kommissionen föreslår särskilda regionala prioriteringar för vilka det skulle kunna utarbetas specifika åtgärder inom ramen för befintliga institutionella avtal.

När det gäller området Mercosur - Chile

Den viktigaste prioriteringen är ingåendet av associeringsavtalet, vilket kommer att täcka de tre aspekter som det strategiska partnerskapet omfattar. I överensstämmelse med prioriteringarna från toppmötet i Rio avser kommissionen också att

- införa mekanismer för ökat samarbete i internationella forum när det gäller strategiska frågor och andra frågor av gemensamt intresse,

- upprätta en strukturerad dialog och ett ökat samarbete på det makroekonomiska området i syfte att bidra till ekonomisk stabilitet i regionen och främja regional integration på de ekonomiska och monetära områdena,

- främja dialog och samarbete med det civila samhället och med ekonomiska aktörer genom handel och olika forum inom näringslivet, till exempel affärsforumet Europa-Mercosur, vid sidan av liknande verksamhet på regional nivå, dock på ett sådant sätt att man undviker dubbelarbete på området.

När det gäller Andinska gemenskapen

De viktigaste prioriteringarna kommer att vara de som redan avtalats med våra partner inom ramen för vår politiska dialog med denna region:

- På politisk nivå: att förstärka de demokratiska institutionerna och rättsstaten, särskilt i de länder för vilka EU nyligen uttryckt oro. Det politiska stöd som EU givit uttryckt för när det gäller fredsprocessen i Colombia måste också omsättas i handling.

- På handelsnivå: att följa upp de beslut som fattades i Vilamoura. För detta är det nödvändigt att göra en undersökning av läget när det gäller handeln mellan EU och Andinska gemenskapen och framtidsutsikterna för denna med tanke på en möjlig handelsordning som skall efterträda det allmänna preferenssystemet.

- När det gäller samarbetet: de huvudfrågor som skall tas upp är narkotikabekämpning och förhindrande av naturkatastrofer.

När det gäller Centralamerika

Den viktigaste prioriteringen när det gäller Mexiko är genomförandet av Europeiska unionens övergripande avtal med detta land. De prioriteringar som fastställdes i Tuusula och som man kommer att lägga särskild vikt vid i samarbetet parterna emellan är: reformering av den internationella finansstrukturen och främjande av de finansiella systemens stabilitet liksom främjande av handel och investeringar. När det gäller övriga länder i regionen bör de nuvarande prioriteringarna (rättsstaten, mänskliga rättigheter, stöd på det sociala området och stöd till integration med världsekonomin) bibehållas på medellång sikt, så att man undviker överlappning med regionalt planerade åtgärder. Två av de prioriteringar som fastställdes i Tuusula bör dessutom få särskild vikt i samarbetet, nämligen miljön och förhindrande respektive hantering av naturkatastrofer samt befästande av den regionala integrationsprocessen. Båda kvarstår som viktiga utmaningar för den ekonomiska och politiska utvecklingen i regionen.

När det gäller Västindien

På politisk nivå kommer kommissionen att låta de västindiska länderna till fullo delta i dialogen i de institutioner som inrättas genom det nya AVS-EU-partnerskapet, i synnerhet när det gäller inriktningen på särskilda problem rörande mänskliga rättigheter, demokratisering och gott styre. De årliga mötena mellan Cariforum och kommissionen kommer också att fortsätta. De frågor som för närvarande huvudsakligen diskuteras vid detta möte rör samarbetet. Kommissionen kommer att överväga att även låta politiska frågor, såsom narkotikabekämpning, säkerhet och konfliktförebyggande omfattas av diskussionerna.

När det gäller samarbetet inom handel och ekonomi kommer kommissionens första prioritering i Västindien att vara den regionala ekonomiska integrationen. Det slutliga målet är ett partnerskapsavtal som skulle kunna omfatta ett frihandelsområde liknande det som föreskrivs i det nya AVS-EU-avtalet. Detta mål hör dock en ganska avlägsen framtid till (förhandlingarna inleds 2003). Till dess önskar kommissionens bistå med förberedelserna, vilket kan innebära stöd inom följande områden:

- Kapacitetsuppbyggnad i fråga om handelspolitiska och handelsrelaterade frågor.

- Stöd till utarbetande av en skattereform.

- Tillfälligt budgetstöd.

- Institutionell uppbyggnad av regionala organisationer.

- Program för stöd till omstrukturering av den privata sektorn.

När det gäller utvecklingssamarbetet skall programplaneringen när det gäller stöd inom ramen för det nya avtalet ingås för alla länder i Västindien före utgången av juni månad 2001. Programplaneringen kommer att ske i form av nationella vägledande program och ett vägledande program för regionen som helhet. Det är i det regionala programmet, som naturligt nog behandlar frågor av gemensamt intresse, som prioriteringarna från Rio kommer att avspeglas mest, särskilt genom institutionellt stöd till Caricom, program för ekonomisk utveckling och regional konkurrenskraft och program på området rättsliga och inrikes frågor.

Främjande och skydd av mänskliga rättigheter, främjande av jämlikhet mellan könen och en proaktiv hållning till konfliktförebyggande kommer att vara områdesövergripande frågor i samband med den dialog som förs med regionen och i allt samarbete. Det grundläggande målet kommer att vara fattigdomsbekämpning.

7. Förvaltning av uppföljningsarbetet

För närvarande är det i huvudsak den biregionala arbetsgruppen av högre tjänstemän som ansvarar för den övergripande förvaltningen och samordningen av uppföljningsarbetet. Denna grupp har mötts två gånger sedan Rio med de resultat som beskrivs ovan. Det har inte bestämts i förväg hur ofta gruppen skall sammanträda, men mötena skulle kunna äga rum oftare allteftersom det andra toppmötet närmar sig.

På ministernivå skulle särskilda sektorsarrangemang också kunna införas i vilka tjänstemän på hög nivå och specialiserade arbetsgrupper skulle ingå. Det första steget i den riktningen har tagits när det gäller samarbetet inom forskning och vetenskap. Andra kommer snart att följa. Nya åtgärder som föreslås av kommissionen kommer i stor utsträckning att baseras på dessa sektorsspecifika mekanismer.

I detta sammanhang bör i synnerhet nämnas den ministerkonferens mellan Europa, Latinamerika och Västindien om samarbete inom den högre utbildningen som organiserats på initiativ av gemenskapens ordförandeland Frankrike med stöd av kommissionen. [11] Kommissionens bidrag till konferensen kommer att bli betydande och inriktas på förbättringar av det befintliga programmet för utbildningssamarbete (ALFA), särskilt vad gäller fortbildning med inriktning på livslångt lärande. Detta är ett exempel på ett område där olika insatser i hög grad kan bidra till de tre prioriteringar som anges i detta meddelande. Fortbildning under hela livet är ett avgörande stöd för de mänskliga rättigheterna (demokratin), informationssamhället (ny teknik är högt prioriterad i denna typ av utbildning) och minskning av social obalans.

[11] Konferensen hålls i Paris (november 2000).

I allmänhet har man avsiktligt valt lätta och flexibla strukturer, en strategi som berättigats av processens informella natur, att det funnits flera forum för dialog på bilateral och regional nivå, en önskan om att se partnerna ta över ansvaret för initiativ som de själva föreslagit och begränsade administrativa resurser i de flesta av de berörda länderna och institutionerna, däribland hos kommissionen.

När det gäller samordningen har kommissionen för avsikt att ge sitt bidrag inom de strukturer som inrättades genom toppmötet i Rio. Framgången för de tre nya föreslagna åtgärderna är i stor utsträckning beroende av ett aktivt och omfattande deltagande från partnerländernas sida och således av en effektiv samordning. För en effektiv samordning krävs att den biregionala arbetsgruppen deltar och att olika grupper med specialutbildade högre tjänstemän och särskilda experter inrättas. Kommissionen kommer att spela en aktiv roll i dessa grupper på grundval av dess planerade medverkan i de tre berörda prioriteringsområdena.

Den biregionala arbetsgruppen har fortfarande till uppgift att utarbeta en omfattande översikt över de befintliga och nya initiativ som EU:s medlemsstater och partnerländerna tagit och tar till stöd för de i Tuusula fastställda prioriteringarna. Det är också nödvändigt att klargöra villkoren för genomförande av dessa initiativ och samordningsmekanismerna för dessa.

Kommissionen kommer att se till att den biregionala arbetsgruppen tar itu med dessa frågor och kommer att sträva efter att betydande framsteg görs inom detta område.

8. Slutsatser

Inför det kommande toppmötet 2002 inriktar sig kommissionen på tre av de prioriteringar som fastställdes vid mötet i Tuusula, nämligen främjande och skydd av mänskliga rättigheter, främjande av informationssamhället och minskning av den sociala obalansen.

Alla övriga prioriteringar från Rio kommer att integreras med kommissionens strategier för enskilda länder och regioner och med programplaneringen för samarbetet med hänsyn tagen till kommissionens egna begränsningar och mål.

Hur denna strategi lyckas kommer att kunna avläsas av de konkreta resultat som samtliga partner uppnår från och med nu och fram till toppmötet 2002. Kommande erfarenheter kan också visa att anpassningar måste göras allteftersom arbetet fortskrider. Syftet med det strategiska partnerskapet kommer emellertid inte att ändras, nämligen att stärka förbindelserna mellan de båda regionerna, vilkas ökande beroende av varandra kräver att man söker gemensamma lösningar på de globala utmaningarna.

BILAGA 1

Verksamhet som skall genomföras inom ramen för "de i Rio fastställda åtgärdsprioriteringarna"

De 11 mest prioriterade områden som valdes ut i Tuusula för omedelbara åtgärder

Prioritering nr 1: Fördjupa och utöka det nuvarande samarbetet och de nuvarande samråden i internationella forum och utvidga dem till att omfatta alla frågor av gemensamt intresse.

Prioritering nr 2: Främja och skydda mänskliga rättigheter, särskilt när det gäller de mest utsatta grupperna i samhället, samt förhindra och bekämpa främlingsfientlighet, yttringar av rasism och andra former av intolerans.

Prioritering nr 3: Kvinnofrågor - anta program och projekt med anknytning till de prioriterade områden som angavs i Beijing-förklaringen.

Prioritering nr 4: Utöka samarbetsprogrammen när det gäller miljö och naturkatastrofer.

Prioritering nr 5: Narkotikafrågor - genomföra den övergripande handlingsplanen från Panama, bland annat åtgärder mot olaglig vapenhandel.

Prioritering nr 6: Utforma förslag till biregionalt samarbete i syfte att inrätta mekanismer för främjande av ett stabilt och dynamiskt globalt ekonomiskt och finansiellt system, stärka de nationella finansiella systemen och inrätta särskilda program för att hjälpa de ekonomiskt sett mindre utvecklade länderna.

Prioritering nr 7: Främja handel, inbegripet små och medelstora företag och näringslivsforum.

Prioritering nr 8: Ge stöd till biregionalt samarbete när det gäller utbildning och universitetsstudier samt forskning och ny teknik.

Prioritering nr 9: Kulturarvet - ett kulturellt forum för EU och Latinamerika respektive Västindien.

Prioritering nr 10: Genomförande av ett gemensamt initiativ när det gäller särskilda aspekter av informationssamhället.

Prioritering nr 11: Stödaktiviteter med anknytning till forskning, forskarstudier och forskarutbildning inom området integrationsprocesser.

BILAGA 2.1

EG:S FINANSIELLA ÅTAGANDEN FÖR PERIODEN 1995-1999 [12]

[12] I euro.

(Latinamerika)

>Plats för tabell>

BILAGA 2.2

EG:S FINANSIELLA ÅTAGANDEN FÖR PERIODEN 1995-1999 [13] (VÄSTINDIEN)

[13] I euro.

>Plats för tabell>

BILAGA 3

Åtgärd - Informationssamhället

Genomförandeförfaranden

1. Programbeskrivning

Alis kommer att omfatta en rad verksamheter som syftar till att skapa förutsättningar för ett långsiktigt partnerskap mellan de båda regionerna och som kommer att inriktas på följande prioriteringar: utveckling av infrastruktur, utbildning av mänskliga resurser och främjande av informationstekniskt innehåll och tillämpningar, däribland åtgärder för införande av ny teknik.

Stödet och bidragen kommer att vara utformade på ett sådant sätt att de

- främjar dialogen om lagstiftning, särskilt på teleområdet och när det gäller skydd av privatlivet, upphovsrätt och andra frågor med anknytning till elektronisk handel. I samband med vissa projekt kommer tekniska lösningar och nya standarder som rör dessa lagstiftningsområden säkert att införas. Om dessa följs upp kommer man att få material till en dialog om dessa frågor, vilka är av stor betydelse när det gäller internationella institutioner, och preliminära samråd mellan européer, latinamerikaner och västindier i enlighet med den princip som föreslogs vid mötet i Vilamoura 2000 kommer att uppmuntras,

- stödjer utbytet genom att ett biregionalt forum för beslutsfattare på hög nivå från den privata och den offentliga sektorn och företrädare för det civila samhället sammankallas varje år. Tack vare detta forum kommer Europeiska kommissionen att kunna organisera omfattande samråd rörande de allmänna riktlinjerna för Alis och de initiativ som tas inom ramen för detta och ge större spridning åt de konkreta resultaten av genomförda projekt och de erfarenheter som de givit,

- ökar överföringskapaciteten mellan de forskningssamfund i Europa, Latinamerika och Västindien som i samband med sin gemensamma forskning är de största dagliga användarna av Internet på båda sidor av Atlanten. Genom att denna överföringskapacitet förstärks kommer dessa forskningssamfund genom Alis kunna bidra till pilotprojekt som kan ge en föreställning om den framtida användningen av nätverken,

- främjar utbildningen av mänskliga resurser på området teknik för informationssamhället, särskilt genom nätverk mellan universiteten i EU och Latinamerika,

- gör det möjligt att införa pilotprojekt eller projekt för införande av ny teknik inom tillämpningssektorerna och därmed komplettera den rad av åtgärder som genomförts inom ramen för andra program och i linje med regionala prioriteringar, värdet av vilka nyligen framhållits i samband med flera internationella konferenser rörande informationssamhället i Latinamerika och Västindien (Internationella teleunionen, Interamerikanska utvecklingsbanken, etc.). Följande områden kan komma i fråga:

* Utbildningssektorn i samverkan med nationella initiativ (se punkt 5.1).

* Hälsoområdet, med omfattande medverkan av lokala offentliga myndigheter och i kombination med ekonomiskt samarbete och utvecklingsbistånd.

* Det lokala transportväsendet där behovet av förbättring är uppenbart.

* Offentliga myndigheter, särskilt lokala myndigheter som tillhandahåller människorna i regionen dagliga tjänster, och för tillämpningar som syftar till att öppna upp landsbygdsområden, vilket torde förhindra att digitala klyftor uppstår i de olika tillväxtekonomierna i regionen.

* Verksamhet som ger ekonomiskt mervärde som exempelvis elektronisk handel och kulturturism.

Europeiska kommissionen kommer när den inrättar sådana projekt att utnyttja nätverk (där sådana finns) upprättade inom ramen för gemenskapsprogram. Så t.ex. bör medel från Alfa kunna tas till projekt inom utbildningssektorn, medan projekt för lokala transporter och lokal förvaltning bör få medel från Urbal, om inte annat följer av eventuella justeringar av detta program. Särskilda mekanismer för genomförande av demonstrationsprojekt inom andra områden bör undersökas.

2. Faser och tidtabell

- Finansieringsförslag: årsskiftet 2000 - 2001

- Offentliggörande av förslagsinfordran: andra halvåret 2001

- Sista dag för inlämning av förslag från informationssamhällets aktörer: början av 2002

- Igångsättning av projektens genomförande: mitten av 2002

- Projektens varaktighet: 1 till 3 år

- Översyn efter halva tiden: årsskiftet 2003 - 2004

3. Samordning

- Med medlemsstaterna: genom ALA- och EDF-kommittéerna och särskilda grupper i rådet.

- Med alla partner: genom den biregionala arbetsgruppen med högt uppsatta tjänstemän. Kommissionen kommer också att föreslå att särskilda expertgrupper inrättas för övervakning och samordning av verksamhet med anknytning till den prioriterade sektor som informationssamhället är.