Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och kandidatländerna i Central- och Östeuropa om miljöstrategier inför anslutningen: Utmaningen inför utvidgningen med kandidatländerna i Central- och Östeuropa"

(1999/C 40/07)

Den 28 maj 1998 beslutade kommissionen att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för externa relationer, som varit ansvarig för det förberedande arbetet i detta ärende, antog sitt yttrande den 17 november 1998. Föredragande var José Ignacio Gafo Fernández.

Vid sin 359:e plenarsession den 2 3 december 1998 (sammanträdet den 2 december 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 97 röster för, 1 emot och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I kommissionsdokumentet försöker man att definiera de viktigaste miljömässiga utmaningarna när det gäller de central- och östeuropeiska ländernas anslutning till EU samt att utveckla en strategi för att möta dessa utmaningar.

1.2. I dokumentet framhålls två viktiga övergripande utmaningar - juridiska och institutionella aspekter - och fem utmaningar i de enskilda sektorerna luft, avfall, vatten, bekämpning av föroreningar från industrin och riskhantering samt kärnsäkerhet. Slutligen framhåller man i dokumentet de enorma investeringar som dessa utmaningar kräver.

1.2.1. Förändringar i lagstiftningen hämmas av att man inte lyckas utveckla en lämplig global strategi för en systematisk och jämförande analys av lagstiftningen, samt av att det saknas juridiska experter inom området.

1.2.2. Samtidigt behöver kandidatländerna förbättra och finslipa sina administrativa strukturer så att de kan utforma och införa nödvändig lagstiftning, och därefter kontrollera att den tillämpas på riktigt sätt. Detta kompliceras ytterligare av att olika regeringsdepartement måste engageras och att de miljömässiga uppgifter som delegerats till lokala och regionala myndigheter måste beaktas.

1.2.3. När det gäller luftföroreningar och övervakning av dessa ligger utmaningarna dels i att ta itu med utsläpp från storskaliga anläggningar och dels i att övervaka utsläppsnivåerna i städerna.

1.2.4. Som en förberedelse inför anslutningen verkar kandidatländerna ha ökat sina ansträngningar i fråga om avfallshantering, men det finns fortfarande stora problem inom olika områden, till exempel när det gäller förvaltning och hantering av kommunalt och industriellt avfall.

1.2.5. De viktigaste utmaningarna när det gäller vattenföroreningar hänför sig till nitrater som släpps ut genom de gödningsmedel som används inom jordbruket. Man har dock noterat betydande framsteg när det gäller förbättring av kvaliteten på dricksvattnet.

1.2.6. I fråga om bekämpning av industriella föroreningar och genomförande av Seveso-direktivet har man uppnått relativt små framgångar. En av orsakerna till detta är att det i alla kandidatländer finns särskilda geografiska områden till vilka industrin är koncentrerad och där föroreningarna är mycket stora. Därför är det mycket viktigt att dessa länder genomför direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar.

1.2.7. Inom området för kärnsäkerhet och strålskydd har man antagit grundläggande lagstiftning. Det är dock nödvändigt att inrätta mekanismer, i synnerhet när det gäller administration och personal, för att säkerställa och övervaka att denna lagstiftning genomförs.

1.3. Kommissionens meddelande föreslår att man skall ta sig an utmaningarna genom att vidta följande särskilda åtgärder:

- Identifiera prioriterade områden.

- Sätta upp mål som skall uppnås före anslutningen.

- Upprätta tidsplaner för hur normerna skall uppfyllas.

- Säkerställa att alla nyinvesteringar överensstämmer med bestämmelserna i gemenskapens regelverk.

1.4. De prioriterade områdena skall identifieras på grundval av en särskild analys för varje land som skall beakta både de juridiska kraven och den administrativa kapacitet som man måste ha för att uppfylla dessa. År 1997 genomförde kommissionen en preliminär granskning av de nationella lagstiftningarna. Dessutom undersökte man i vilken utsträckning de har anpassats till gemenskapens regelverk. Denna granskning kommer att kompletteras av 1) en utvärdering av varje enskilt fall när det gäller de ekonomiska effekterna av att tillämpa gemenskapens lagstiftning och 2) en ökad integration av miljömässiga hänsynstaganden i kandidatländernas framtida politik.

1.5. För att öka den ekonomiska effektiviteten rekommenderar kommissionen dessutom att den aktuella gemenskapslagstiftningen skall tillämpas på alla nyinvesteringar i kandidatländerna. Kommissionen rekommenderar också att oberoende nationella tillsyningsmyndigheter inom kärnsäkerhetsområdet skall inrättas och förses med erkänd teknisk kompetens.

1.6. Alla sådana åtgärder borde få till följd att det inrättas nationella program för antagande av gemenskapens regelverk när det gäller miljön. Dessa program måste klart definiera prioriterade åtgärder och tidsgränser för när målen skall vara uppfyllda.

1.7. Gemenskapsstöd har hittills beviljats genom följande kanaler ():

- Phare-programmet och i synnerhet genom det nya investeringsinstrumentet för stora infrastrukturprojekt (LSIF).

- Kandidatländernas deltagande i gemenskapsprogram som Life, Altener, Save och Femte ramprogrammet för FoTU eller genom ekonomiskt stöd inför anslutningen.

- Lån från Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD).

1.8. Målsättningen i framtiden är att förbättra dessa instrument genom att utnyttja det nya investeringsinstrumentet för stora infrastrukturprojekt (LSIF) för åren 1998 och 1999, instrumentet för strukturpolitik inför anslutningen (ISPA) och andra gemenskapsinitiativ, till exempel Interreg, samt genom att främja deltagande i det femte ramprogrammets program för miljövänlig utveckling.

1.9. Dessutom är syftet att förstärka den administrativa kapaciteten att förbereda och tillämpa lagstiftning genom Byrån för tekniskt stöd och informationsutbyte (Taiex) och Europeiska unionens nätverk för genomförande och kontroll av efterlevnad av gemenskapens miljölagstiftning (Impel) samt genom ökat samarbete med Europeiska miljöbyrån.

2. Allmänna kommentarer

2.1. ESK välkomnar kommissionens förslag om en särskild strategi för varje enskilt land när det gäller antagande av gemenskapens regelverk. Detta förslag grundar sig på utmärkt analysarbete och noggranna förberedelser från kommissionens sida.

2.2. Dessa individuella anslutningsstrategier borde göra det möjligt att utforma prioriteringar för varje land med hänsyn till dess särskilda situation, samtidigt som man säkerställer lämpliga resurser - i synnerhet ekonomiska - och förberedelser inom det tekniska området.

2.3. Följande faktorer är viktiga när det gäller dessa nationella miljöstrategier inför anslutningen:

- Gemenskapens regelverk skall inom en lämplig tidsram omvandlas till nationell lagstiftning, vilket kan ske snabbare inom olika områden beroende på hur fort regelverket skall börja gälla (se punkt 2.6 när det gäller övergångsperioderna).

- För att säkerställa att bestämmelserna genomförs och tillämpas korrekt skall tjänstemän utbildas på nationell, men också på regional och lokal, nivå inom sina särskilda ansvarsområden.

- Ett system för att mäta och samla in data om miljöföroreningar både när det gäller utsläpp och utsläppsnivåer skall inrättas. Detta är i många fall ett prioriterat mål med tanke på att ekonomiskt stöd skall anslås från gemenskapen.

- Dessa mätsystem skall utvecklas och integreras i ett nationellt nätverk så att informationen kan vidarebefordras på ett enhetligt sätt till kommissionen i Bryssel och till Europeiska miljöbyrån. I och med att informationen är enhetlig kommer det att bli möjligt att kontrollera att länderna uppfyller sina skyldigheter.

- Industrin, de lokala myndigheterna, jordbrukarna och generellt de som skall vidta åtgärderna, sluta avtalen och se till att tidsgränserna hålls skall få ökade kunskaper genom särskilda kampanjer.

- Utbildningsplaner skall i synnerhet inrättas för ingenjörer och arbetare i de olika ekonomiska sektorerna och inom de lokala myndigheterna. Dessa planer skall behandla effekterna av gemenskapens miljöpolitik och effektiv förvaltning av denna politik i de aktuella företagen eller institutionerna.

- Direkt gemenskapsstöd och lån från EIB och EBRD skall beviljas i enlighet med de prioriteringar som satts upp och miljöbestämmelserna för nyinvesteringar inom industrin och när det gäller infrastrukturer (se vidare punkt 2.8).

2.4. Inom ESK är man medveten om att gemenskapens regelverk inte är fast och oföränderligt över tiden - det utvecklas ständigt både inom aktuella områden och mot bakgrund av direktiv och förordningar. Ett exempel på dessa framsteg är ILO:s konvention nr 174 som rör förebyggande av allvarliga olyckor och som fortfarande väntar på att antas av en stor del av medlemsstaterna. Förmodligen skulle denna konvention, i enlighet med kommitténs stöd till sådana konventioner (), kunna omvandlas till en del av regelverket vid kandidatländernas anslutning.

2.5. ESK anser dock att kandidatländernas individuella anslutningsstrategier i möjligaste mån borde omfatta gemensamma kriterier, till exempel när det gäller övergångsperioderna för full tillämpning av gemenskapens regelverk, eftersom det är det enda sättet att undvika snedvridningar av konkurrensen mellan kandidatländerna.

2.6. Därför anser ESK att man måste fastställa övergångsperioder för kandidatländerna vid anslutningsförhandlingarna. Dessa övergångsperioder skall grunda sig på följande faktorer:

- De skall vara så korta som de tekniska och ekonomiska villkoren medger, men anpassade så att kandidatländerna lugnt kan inrätta sig efter gemenskapens regelverk utan förödande effekter.

- Det bör eftersträvas att de skall vara enhetliga för alla kandidatländer, utom i de fall där det är motiverat med särskild behandling.

- De måste dessutom vara enhetliga för alla länder när det gäller alla direktiv och särskilda förordningar, och måste dessutom överensstämma inom varje sektor (till exempel när det gäller luftföroreningar och avfall etc.) för att undvika att föroreningarna tillfälligt flyttas från en sektor till en annan.

- De skulle kunna vara något längre i de fall där den fria konkurrensen på den inre marknaden inte påverkas direkt, till exempel när det gäller anläggningar för avfallshantering i städerna. Följaktligen måste tidsgränserna vara undantag och minimala i de fall där konkurrensen påverkas, både när det rör sig om konkurrens mellan gemenskapsföretag och konkurrens mellan nationella företag i kandidatländerna.

2.7. Kandidatländerna informeras redan regelbundet om kommissionens förslag och rådets förhandlingar om införande av ny miljölagstiftning. Kandidatländerna bör vidarebefordra denna information omedelbart till företagen, lokala och regionala organisationer och till allmänheten så att de kan vidta lämpliga förberedande åtgärder.

2.8. För att öka effektiviteten anser ESK att nyinvesteringar inom produktionen i kandidatländerna skall vara förenliga med den aktuella miljölagstiftningen, både vid förnyelse av föråldrade industrianläggningar, utbyggnad av befintliga anläggningar och uppförande av nya, även om man ännu inte kan kräva det i kandidatländerna. Det skall emellertid ske i form av frivilliga rekommendationer. Dessa rekommendationer kan bli tvingande när det gäller investeringar som helt eller delvis finansieras av gemenskapen eller indirekt tvingande genom att ingen övergångsperiod tillämpas när det gäller investeringar för att renovera, bygga ut eller bygga nytt efter ett fastställt datum.

2.9. ESK anser att tillämpningen av miljölagstiftningen kan öka välståndet och skapa arbetstillfällen i kandidatländerna under förutsättning att den lokala industrin kan engageras och utnyttjas, där det är möjligt, för att producera och installera nödvändig utrustning. Av den anledningen uppmanar ESK kommissionen att genomföra en särskild studie för att utvärdera de tekniska resurserna, produktionskapaciteten och utbildningsnivån i kandidatländerna när det gäller ingenjörer och arbetare inom detta område. På grundval av denna studie och som en del av anslutningsstrategin skulle man kunna finansiera projekt på regional nivå (som omfattar produktion av utrustning i varje kandidatland för andra kandidatländer och till och med för EU) som kan underlätta när det gäller att uppväga kostnaderna för att anta miljölagstiftning i dessa länder.

2.10. Dessutom anser kommittén att erfarenheterna från miljöskydd i dessa länder under vissa omständigheter kan vara värdefulla för EU och resten av kandidatländerna, och uppmanar därför kommissionen att framhålla dessa erfarenheter.

2.11. Slutligen påpekar ESK att de förberedande regionala åtgärderna mellan kandidatländerna måste förstärkas inom sådana områden som förvaltning av flodsystem, kontroll av gränsöverskridande luftföroreningar, riskövervakning i industriområden nära nationsgränser samt när det gäller utbildningsplaner och kunskapslyft för företagare, arbetstagare och allmänhet.

Bryssel den 2 december 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförandeBeatrice RANGONI MACHIAVELLI

() Se ESK:s yttrande om "Förslag till rådets förordning (EG) om ett instrument för strukturpolitiska åtgärder inför anslutningen (ISPA); EGT C 407, 28.12.1998.

() EGT C 102, 24.4.1995.