Statligt stöd - Italien

Stöd C 34/2002 (ex N 759/2001) - Regionen Sardinien: åtgärder i syfte att minska energikostnaderna för små och medelstora företag

(lag av den 23 december 2000 nr 388/2000, artikel 145.9 och utkast till ministerdekret från finansministeriet och näringslivsministeriet om bestämmelser och villkor för beviljande av skatteförmåner till små och medelstora företag på Sardinien på grund av att ett gasledningsprojekt inte har genomförts)

Uppmaning att inkomma med synpunkter enligt artikel 88.2 i EG-fördraget

(2002/C 132/07)

(Text av betydelse för EES)

Genom den skrivelse, daterad den 24 april 2002, som återges på det giltiga språket på de sidor som följer på denna sammanfattning, underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende ovannämnda stöd.

Berörda parter kan inom en månad från dagen för offentliggörandet av denna sammanfattning och den därpå följande skrivelsen inkomma med sina synpunkter på det stöd avseende vilket kommissionen inleder förfarandet. Synpunkterna skall sändas till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Statligt stöd (kansliet)

B - 1049 Bryssel Fax (32-2) 296 12 42.

Synpunkterna kommer att meddelas Italien. Den tredje part som inkommer med synpunkter kan skriftligen begära konfidentiell behandling av sin identitet, med angivande av skälen för begäran.

SAMMANFATTNING

I. Förfarande

Genom en skrivelse av den 30 oktober 2001 nr 13305 (A/38616 av den 6 november 2001) anmälde de italienska myndigheterna i enlighet med artikel 88.3 i fördraget ett förslag till stödordning för små och medelstora företag på Sardinien. För att denna ordning skall kunna träda i kraft krävs ett förhandsgodkännande i enlighet med artikel 87 och följande artiklar i fördraget och därför har stödordningen förts in i registret över anmälda stöd under nummer N 759/2001.

Kommissionen begärde kompletterande upplysningar genom en skrivelse av den 30 november 2001 (D/54976). Efter att kommissionen den 24 januari 2002 (D/50262) hade sänt en påminnelse till de italienska myndigheterna svarade dessa genom en skrivelse av den 20 februari 2002 nr 2236 (A/31395 av den 22 februari 2002).

II. Beskrivning av den åtgärd avseende vilken kommissionen inleder förfarandet

Eftersom det inte finns något distributionsnät för metangas på Sardinien har företag som bedriver verksamhet på ön högre energikostnader än de företag som bedriver verksamhet i andra regioner i Italien som har tillgång till ett sådant nät.

Ordningen innebär skatteåtgärder i form av skattelättnader för små och medelstora företag i regionen Sardinien för att kompensera dem för merkostnader därför att de måste använda dyrare energislag än metangas.

Ordningens syfte är regional utveckling.

Ordningens rättsliga grund är artikel 145.9 i lag nr 388/2000 av den 23 december 2000 och utkastet till ministerdekret från finansministeriet och näringslivsministeriet om bestämmelser och villkor för beviljande av skatteförmåner till små och medelstora företag på Sardinien på grund av att ett projekt för distribution av metangas inte har genomförts.

Genom ordningen, vars budgetanslag är 10,3 miljoner euro, täcks företagens energikostnader för åren 2000 och 2001.

Mottagare är små och medelstora företag - enligt gemenskapsdefinitionen i kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 (EGT L 107, 30.4.1996, s. 4) - som är belägna på Sardinien och är verksamma inom följande branscher: livsmedel, textil, konfektion, papper, kemi, petrokemi, byggnadsmaterial, glas, keramik och verkstadsindustri.

Ordningen innebär driftstöd, det vill säga stöd avsett att minska företagens löpande kostnader för energi.

Stödet beviljas i form av skattelättnader för högst 60 procent av utgifterna för inköp av flytande bränsle (eldningsolja) och motorgas (LPG).

III. Bedömning av åtgärden

Åtgärden i fråga utgör sådant statligt stöd som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget eftersom den gynnar mottagarna med hjälp av statliga medel. Åtgärden snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. Kommissionen måste därför bedöma om undantagen i artikel 87.3 a och c är tillämpliga på ordningen.

Kommissionen erinrar om att den genom beslut av den 1 mars 2000 har godkänt den italienska regionalstödskartan för perioden 2000-2006 för stöd till regioner som är berättigade till undantag enligt artikel 87.3 a i fördraget. Enligt denna karta är Sardinien ett stödområde som omfattas av undantaget.

Enligt punkt 4.15 i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål är regionalstöd som är avsedda att minska ett företags löpande kostnader i princip förbjudna. Stöd av denna typ kan dock i undantagsfall beviljas i regioner som omfattas undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, under förutsättning att det är motiverat med hänsyn till stödets art och dess bidrag till den regionala utvecklingen och under förutsättning att dess nivå står i förhållande till de handikapp som det är avsett att kompensera för.

Dessutom skall driftstöd enligt punkt 4.17 i riktlinjerna vara begränsade i tiden och avtagande.

Även om den region som den aktuella stödordningen gäller är en region som omfattas av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, ifrågasätter kommissionen i detta skede på grundval av de uppgifter som de italienska myndigheterna har lämnat, att stödet är motiverat med hänsyn till stödets art och dess bidrag till den regionala utvecklingen och att dess nivå står i proportion till de handikapp som det är avsett att kompensera för.

För det första bör det påpekas att det stöd som planeras i ordningen kompenserar företagen för deras driftskostnader under åren 2000 och 2001. Det faktum att perioden redan har löpt ut ger upphov till allvarliga tvivel huruvida stödet behövs för att kompensera de strukturella nackdelarna och huruvida det har verkningar som incitament. Vidare har de italienska myndigheterna, med hänsyn till den tidsperiod som stödet omfattar, inte kunnat visa att åtgärden är av övergående natur.

För det andra kan kommissionen, i detta skede och på grundval av de uppgifter som de italienska myndigheterna har lämnat, att kriterierna för att välja ut stödberättigade branscher, stödets form eller dess varaktighet är lämpliga för att kompensera för de handikapp som har angivits eller att stödnivån står i proportion till handikappen, eftersom stödet inte förefaller vara begränsat till företagens reella merkostnader. I detta skede kan kommissionen inte heller dra slutsatsen att stödet är avtagande.

Vad beträffar behovet av åtgärderna för att bidra till Sardiniens socioekonomiska utveckling ifrågasätter kommissionen att de handikapp som de italienska myndigheterna har angivit (det vill säga att det inte finns något distributionsnät för naturgas) skulle utgöra en verklig negativ strukturell faktor för regionens socioekonomiska utveckling, eftersom de italienska myndigheterna inte har lämnat uppgifter som visar på en avsaknad av ekonomiskt försvarbara energislag som alternativ till naturgas.

Det faktum att det saknas ett distributionsnät för naturgas, vilket enligt de italienska myndigheterna medför att företagen måste använda dyrare energislag, skulle eventuellt kunna utgöra en faktor som kan leda till ekonomisk obalans om efterfrågan på en vara (metangas) överstiger utbudet av samma vara. Efterfrågan kommer dock att kunna tillfredsställas då den infrastruktur som krävs för distribution av metangas står färdig och är tillgänglig för de ekonomiska operatörerna, vilket planeras till slutet av 2006 genom genomförandet av en plan för att inrätta ett distributionsnät av metangas på ön (Programma di metanizzazione della Sardegna).

Följaktligen ifrågasätter kommissionen i detta skede och med hänsyn till de uppgifter som de italienska myndigheterna har lämnat att den nackdel som de italienska myndigheterna har angivit skulle vara ett sådant strukturellt handikapp som avses i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål och att det stöd som planeras i ordningen är motiverat i förhållande till bidraget till den regionala utvecklingen.

Sektorn för produktion, bearbetning och saluföring av produkter som omfattas av bilaga I till fördraget

Jordbrukssektorn

Enligt punkt 3.7 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (EGT C 28, 1.2.2000, s. 2) gäller inte riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål jordbrukssektorn.

Enligt punkt 3.7 i riktlinjerna för statligt stöd till jordbrukssektorn skall ensidiga statliga stödåtgärder som endast har till syfte att förbättra producenternas finansiella situation, men som inte på något sätt bidrar till sektorns utveckling anses utgöra driftstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden.

Den aktuella stödordningen förefaller vara av detta slag. Kommissionen ifrågasätter därför att den är förenlig med den gemensamma marknaden.

Sektorn för fiske och vattenbruk

Enligt punkt 1.5 i riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk (EGT C 19, 20.1.2001, s. 7) gäller inte riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål sektorn för fiske och vattenbruk.

Enligt punkt 1.2 fjärde stycket tredje strecksatsen i riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk är statligt stöd som beviljas utan att mottagarna åläggs en skyldighet men som gör det möjligt att förbättra företagens situation och som syftar till att förbättra likviditeten i driften att anse som driftstöd och därmed oförenliga med den gemensamma marknaden.

Den aktuella stödordningen förefaller vara av detta slag. Kommissionen ifrågasätter därför att den är förenlig med den gemensamma marknaden.

SKRIVELSEN

"Con la presente la Commissione informa l'Italia che dopo aver esaminato le informazioni fornite dalle autorità italiane sull'aiuto in oggetto, ha deciso di avviare il procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE.

I. Procedimento

1. Con lettera del 30 ottobre 2001 n. 13305 (A/38616 del 6.11.2001), le autorità italiane hanno notificato, conformemente all'articolo 88, paragrafo 3, del trattato un progetto di regime di aiuti in favore delle piccole e medie imprese (PMI) della regione Sardegna.

2. Il regime, la cui entrata in vigore è subordinata all'approvazione preliminare da parte della Commissione ai sensi dell'articolo 87 e seguenti del trattato, è stato iscritto nel registro degli aiuti notificati con il numero N 759/2001.

3. La Commissione, con lettera del 30 novembre 2001 (D/54976), ha chiesto informazioni complementari. Il 24 gennaio 2002 la Commissione ha inviato un sollecito (D/50262) alle autorità italiane che hanno risposto con lettera del 20 febbraio 2002 n. 2236 (A/31395 del 22.2.2002).

II. Descrizione

Obiettivo

4. L'assenza di una rete di distribuzione del gas metano nella regione Sardegna obbliga le imprese isolane a sostenere spese energetiche di gran lunga più elevate rispetto alle imprese di altre regioni d'Italia che possono beneficiare di tale rete.

5. Per compensare le PMI della regione Sardegna dei costi sostenuti per effetto dell'utilizzazione di fonti energetiche più costose rispetto al gas metano, il regime dispone a loro favore misure di aiuto fiscale sotto forma di crediti d'imposta.

6. Il regime risponde a obiettivi di sviluppo regionale.

Base giuridica

7. La base giuridica è la legge del 23 dicembre 2000 n. 388/2000, articolo 145, paragrafo 9 e la bozza del decreto interministeriale del ministero dell'Economia e del ministero delle Attività produttive relativo alle modalità e ai termini per la fruizione delle agevolazioni fiscali, da parte delle PMI della regione Sardegna, per la mancata attuazione del programma di metanizzazione dell'isola.

Durata e stanziamento

8. Il regime, la cui dotazione di bilancio è di 10,3 milioni di EUR, copre la spesa energetica sostenuta dalle imprese negli anni 2000 e 2001.

Beneficiari

9. I beneficiari sono le PMI conformi alla definizione comunitaria di cui alla raccomandazione della Commissione del 3 aprile 1996 (GU L 107 del 30.4.1996, pag. 4), situate nella regione Sardegna e appartenenti ai settori agroalimentare, tessile, dell'abbigliamento, cartario, chimico, petrolchimico, dei materiali da costruzione, del vetro e della ceramica, meccanico.

Oggetto del regime

10. Il regime ha per oggetto gli aiuti al funzionamento, ossia gli aiuti destinati a ridurre le spese energetiche correnti delle imprese.

Forma e intensità dell'aiuto

11. Gli aiuti sono concessi sotto forma di credito d'imposta ammontante al massimo al 60 % delle spese sostenute per l'acquisto di combustibili liquidi (oli combustibili) e GPL combustione.

III. Valutazione

III.1. Valutazione del carattere di aiuto delle misure in questione

12. Per valutare se le misure istituite dal regime costituiscono aiuti ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato occorre determinare se procurano vantaggio ai beneficiari, se tale vantaggio è di origine statale, se alterano la concorrenza e se sono atte ad incidere sugli scambi tra Stati membri.

13. Il primo elemento costitutivo dell'articolo 87, paragrafo 1, è la possibilità che la misura procuri un vantaggio ad alcuni beneficiari specifici. Si tratta pertanto di determinare, da un lato, se le imprese beneficiarie ricevano un vantaggio economico che non avrebbero ottenuto in normali condizioni di mercato oppure se evitino di sostenere costi che, di norma, avrebbero dovuto gravare sulle risorse finanziarie proprie delle imprese e, d'altro lato, se tale vantaggio sia concesso a una categoria determinata d'imprese. La concessione di crediti d'imposta alle imprese situate in una regione dell'Italia (la Sardegna) reca un vantaggio economico ai beneficiari giacché i crediti d'imposta riducono l'ammontare delle imposte che le imprese avrebbero normalmente dovuto sostenere. Inoltre queste misure avvantaggiano imprese che operano in specifiche zone del territorio italiano e le favoriscono in quanto non sono accordate alle imprese situate al di fuori di dette zone.

14. In base alla seconda condizione di applicazione dell'articolo 87, le misure prospettate sono accordate dallo Stato o mediante risorse di Stato. Nella fattispecie, l'esistenza di una risorsa di Stato assume forma negativa in quanto si tratta di un mancato gettito per i poteri pubblici: la concessione di crediti d'imposta riduce le entrate fiscali dello Stato.

15. In base alla terza e quarta condizione d'applicazione dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato l'aiuto falsa o minaccia di falsare la concorrenza oppure è atto ad incidere sugli scambi intracomunitari. Nella fattispecie, le misure in parola minacciano di falsare la concorrenza, giacché rafforzano la posizione finanziaria e le possibilità di azione delle imprese beneficiarie rispetto ai concorrenti che non ne fruiscono. Se tale effetto si produce nell'ambito degli scambi intracomunitari, questi ultimi risentono di dette misure. In particolare esse falsano la concorrenza ed incidono sugli scambi tra Stati membri qualora le imprese beneficiarie esportino una parte della loro produzione in altri Stati membri; analogamente, se le imprese in questione non sono esse stesse esportatrici, la produzione interna risulta avvantaggiata dal fatto che le possibilità delle imprese stabilite in altri Stati membri di esportare i loro prodotti nel mercato italiano ne sono diminuite(1).

16. Per le ragioni di cui sopra, le misure in causa sono in linea di principio vietate dall'articolo 87, paragrafo 1, del trattato e possono essere considerate compatibili con il mercato comune unicamente se sono ammesse a beneficiare di una delle deroghe del trattato.

III.2. Legittimità del regime

17. Poiché le misure in questione non sono ancora entrate in vigore, la Commissione constata che le autorità italiane hanno soddisfatto gli obblighi di notifica conformemente all'articolo 88, paragrafo 3, del trattato.

III.3. Valutazione della compatibilità delle misure con il mercato comune

18. Dopo aver determinato la natura di aiuto di Stato delle misure in esame ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1, del trattato, la Commissione deve esaminare se possano essere dichiarate compatibili con il mercato comune in virtù dell'articolo 87, paragrafi 2 e 3, del trattato.

19. Per quanto concerne l'applicabilità delle deroghe previste dal trattato, la Commissione considera che gli aiuti in causa non possano beneficiare delle deroghe dell'articolo 87, paragrafo 2, del trattato dato che non si tratta di aiuti a carattere sociale ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 2, lettera a), né di aiuti destinati a ovviare i danni causati dalle calamità naturali oppure da eventi eccezionali ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 2, lettera b), né di aiuti che rientrano nel disposto dell'articolo 87, paragrafo 2, lettera c). Non sono, per ovvii motivi, nemmeno applicabili le deroghe di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettere b) e d).

20. Poiché si tratta di aiuti al funzionamento, la Commissione esamina se possano beneficiare delle deroghe regionali di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettera a), del trattato.

L'ammissibilità della regione

21. La Commissione fa presente che, con decisione del 1o marzo 2000, ha approvato la carta italiana degli aiuti a finalità regionale per il periodo 2000-2006 in relazione alle regioni ammissibili alla deroga di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettera a), del trattato. In base a detta carta, la regione Sardegna è una regione ammessa al beneficio degli aiuti regionali in virtù di detta deroga.

Aiuti al funzionamento

22. Gli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale, al punto 4.15, stabiliscono che gli aiuti regionali destinati a ridurre le spese correnti dell'impresa sono di norma vietati. In via eccezionale però, possono essere concessi aiuti di questo tipo nelle regioni che beneficiano della deroga di cui all'articolo 87, paragrafo 3, lettera a), purché siano giustificati in funzione del loro contributo allo sviluppo regionale della loro natura e purché il loro livello sia proporzionale agli svantaggi che intendono compensare.

23. Inoltre, in base al punto 4.17 dei medesimi orientamenti, gli aiuti al funzionamento devono essere limitati nel tempo e decrescenti.

24. Orbene, se è vero che la regione nella quale sono concessi gli aiuti è una regione ammissibile alla deroga dell'articolo 87, paragrafo 3, lettera a), del trattato, la Commissione, in questa fase, tenuto conto delle informazioni trasmesse dalle autorità italiane, dubita che gli aiuti siano giustificati in funzione del loro contributo allo sviluppo regionale, della loro natura nonché della loro proporzionalità agli svantaggi che intendono compensare.

25. Innanzi tutto, si deve rilevare che gli aiuti disposti dal regime compensano costi di gestione già sostenuti dalle imprese negli anni 2000 e 2001(2). Il fatto che il periodo in questione si sia già concluso, suscita gravi dubbi quanto alla necessità degli aiuti per compensare svantaggi strutturali ed al loro effetto incentivante. Inoltre, sempre tenuto conto del periodo di incidenza di tali aiuti, non è dimostrata la natura transitoria della misura.

26. In secondo luogo, in base alle informazioni trasmesse dalle autorità italiane, la Commissione non è in grado di stabilire, in questa fase, che i criteri di scelta dei settori beneficiari, la forma e la durata degli aiuti sono idonei ad ovviare alla natura dello svantaggio individuato, né che il livello degli aiuti è ad esso commisurato, visto che gli aiuti non sembrano limitati ai sovraccosti effettivamente sopportati dalle imprese. In questa fase la Commissione non può nemmeno concludere che gli aiuti prospettati dal regime sono decrescenti.

27. Inoltre, nell'ambito della valutazione della necessità delle misure in questione in funzione del loro contributo allo sviluppo socioeconomico della regione Sardegna, la Commissione, tenuto conto della mancanza di informazioni sull'assenza di fonti di energia alternative al gas metano economicamente valide, non è certa che l'handicap individuato dalle autorità italiane (ossia l'assenza di una rete di metanizzazione) costituisca un vero e proprio fattore strutturale sfavorevole allo sviluppo socioeconomico della regione.

28. Orbene, l'assenza di tale rete, che obbligherebbe le imprese a utilizzare fonti energetiche più costose secondo le autorità italiane, può eventualmente costituire un fattore di squilibrio economico giacché la domanda di un bene (il gas metano) non è soddisfatto dall'offerta del medesimo. Tuttavia tale domanda potrà essere soddisfatta una volta realizzata e messa a disposizione degli operatori economici l'infrastruttura necessaria alla distribuzione del gas metano, il che è previsto, in linea di massima, per la fine del 2006, con l'attuazione del programma di metanizzazione della Sardegna.

29. Di conseguenza la Commissione, in questa fase, in base alle informazioni trasmesse dalle autorità italiane, dubita che l'handicap individuato dalle autorità italiane sia strutturale ai sensi degli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale e che gli aiuti disposti dal regime siano giustificati in funzione del loro contributo allo sviluppo regionale.

Settore della produzione, della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti di cui all'allegato I del trattato

Settore agricolo

30. In base al punto 3.7 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato al settore agricolo (GU C 28 dell'1.2.2000), gli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale non si applicano a questo settore.

31. In base al punto 3.5 di tali orientamenti, gli aiuti di Stato unilaterali intesi meramente a migliorare la situazione finanziaria dei produttori senza contribuire in alcun modo allo sviluppo del settore, sono considerati aiuti al funzionamento incompatibili con il mercato comune.

32. Gli aiuti previsti al regime in oggetto sembrano avere le caratteristiche sopra indicate. La Commissione ha, di conseguenza, dubbi sulla loro compatibilità con il mercato comune.

Settore della pesca e dell'acquacoltura

33. In base al punto 1.5 delle linee direttrici per l'esame degli aiuti nazionali nel settore della pesca e dell'acquacoltura (GU C 19 del 20.1.2001), gli orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale non si applicano a questo settore.

34. In base al punto 1.2, quarto paragrafo, secondo trattino, di tali linee direttrici, gli aiuti nazionali concessi senza imporre obblighi ai beneficiari e destinati unicamente a migliorare la situazione di tesoreria delle loro aziende sono, in quanto aiuti al funzionamento, incompatibili con il mercato comune.

35. Gli aiuti previsti al regime in oggetto sembrano avere le caratteristiche sopra indicate. La Commissione ha, di conseguenza, dubbi sulla loro compatibilità con il mercato comune.

IV. Conclusioni

36. Tenuto conto di quanto sopra la Commissione invita l'Italia, nell'ambito del procedimento di cui all'articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, a presentare le sue osservazioni e a fornire ogni informazione utile ai fini della valutazione dell'aiuto entro il termine di un mese a decorrere dalla data di ricezione della presente. Inoltre essa invita le autorità italiane a trasmettere copia della presente ai beneficiari potenziali dell'aiuto.

37. La Commissione fa presente all'Italia l'effetto sospensivo dell'articolo 88, paragrafo 3, del trattato CE e ribadisce che ai sensi dell'articolo 14 del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio ogni aiuto illegittimo può formare oggetto di recupero presso il beneficiario."

(1) Sentenza del 13 luglio 1998 nella causa 102/87 (SEB), Racc. 1988, pag. 4067.

(2) Il regime in oggetto succede ad un regime di aiuti applicato negli anni 1998 e 1999 nel rispetto della regola 'de minimis'.