SV Europeiska unionens officiella tidning C 242/24

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Situationen efter avskaffandet av systemet med mjölkkvoter 2015

(yttrande på eget initiativ)

(2015/C 242/04)

Föredragande: Padraig WALSHE

Den 10 juli 2014 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett initiativyttrande om

Situationen efter avskaffandet av systemet med mjölkkvoter 2015 (yttrande på eget initiativ).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 8 januari 2015.

Vid sin 504:e plenarsession den 21 och 22 januari 2015 (sammanträdet den 21 januari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 219 röster för, 1 röst emot och 14 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK betraktar avskaffandet av systemet med mjölkkvoter från och med den 31 mars 2015, som man beslutade om 2008, som en grundläggande förändring. Sedan denna omfattande produktionsstyrning infördes den 1 april 1984 har det under årens lopp blivit allt tydligare att mjölkpriserna och jordbrukarnas inkomster inte har kunnat understödjas och stabiliseras på ett tillräckligt effektivt sätt, och att mjölkproduktionen i EU har minskat samtidigt som mjölkproduktionen i världen ökat kraftigt.

1.2 EESK anser att EU:s politik för mejeriprodukter efter avskaffandet av systemet med mjölkkvoter, dvs. efter 2015, inte bara måste möjliggöra tillväxt och expansion utan att det också måste finnas en skyldighet se till att mejerinäringen upprätthålls och att småbrukare får stöd – särskilt i missgynnade områden och bergsområden. Mejeripolitiken måste ge EU:s lantbrukare och i slutändan EU-ekonomin möjlighet att dra nytta av den växande globala mejerimarknaden samtidigt som man erkänner och främjar det lika värdefulla ekonomiska och sociala bidraget från småskaliga missgynnade mjölkproducerande gårdar i många europeiska regioner.

1.3 Kommittén är övertygad om att man bör göra detta genom att till fullo utnyttja andra pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken 2014–2020 och ”mjölkbestämmelserna”, så att man ser till att familjer med mjölkgårdar kan få stöd inom hela EU. Medlemskap i producentorganisationer som kan hjälpa jordbrukare att förbättra sin ställning i försörjningskedjan måste uppmuntras, liksom åtgärder för kunskapsöverföring som syftar till att hjälpa jordbrukare att förbättra den tekniska och ekonomiska effektiviteten.

1.4 Enligt EESK:s uppfattning är det emellertid uppenbart att varken budgetar och åtgärder inom andra pelaren eller de åtgärder i mjölkbestämmelserna som nu ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken 2014–2020 kommer att räcka för att skydda sårbara mjölkproducenter, oavsett om de befinner sig inom eller utanför missgynnade områden eller bergsområden. Ytterligare åtgärder kan krävas för att säkerställa att dessa jordbrukare får hållbara inkomster och en skälig andel av marknadsavkastningen. De bör även kunna dra nytta av rådgivningstjänster om produktionseffektivitet, diversifiering och omställning för att fatta de beslut som bäst passar deras och deras efterträdares framtid, med tanke på de begränsningar som de missgynnade företagen har när det handlar om att kunna generera inkomster.

1.5 Lika viktigt är det, enligt EESK:s åsikt, att se till att kommersiella och konkurrenskraftiga mjölkproducenter i alla områden, inbegripet sådana som är bättre lämpade för hållbar och konkurrenskraftig produktion av mjölk för export, tillåts låta sina företag växa så att de kan reagera på snabba ökningar i den globala efterfrågan och därigenom generera ökad sysselsättning och inkomster för ekonomin i EU:s landsbygdsområden. Men den huvudsakliga utmaningen för dessa jordbrukare kommer att vara de stora inkomstfluktuationerna kopplade till volatiliteten i mejeriråvarupriserna (och därmed mjölkpriserna) och kostnaderna för insatsvaror. Det är mycket viktigt att EU främjar utvecklingen i medlemsstaterna och industrin av beskattningslösningar och enkla säkringsinstrument, t.ex. avtal med fasta marginaler, som är lättillgängliga för jordbrukarna.

1.6 EESK kräver eftertryckligen att den alltför låga nivån på de ”skyddsnätsmekanismer” som införts i den nya gemensamma jordbrukspolitiken ses över och kontrolleras fortlöpande så att det uppstår en tydligare koppling till de verkliga produktionskostnaderna.

1.6.1 Främjandet av mejeriprodukter både på den inhemska EU-marknaden och för export måste också stärkas. EU måste stödja identifieringen och utvecklingen av nya marknader och se till att internationella handelsavtal är väl avvägda och ger EU:s exportörer rättvist tillträde.

1.6.2 På den inhemska marknaden måste EU stödja främjandet av hälsofördelarna med konsumtion av mjölkprodukter, som har bekräftats i vetenskaplig forskning från senare tid.

1.6.3 EU måste också stärka sin reglering av slutkundsmarknaden för att förhindra spekulation från detaljhandlarnas sida, och förbättra jordbrukarnas möjligheter att få sina kostnader täckta.

1.7 Slutligen måste man erkänna och främja den viktiga roll som kooperativen spelar inom mejerisektorn. Kooperativ spelar en ledande roll i den globala mejeriindustrin: Av de tio största mejerierna i världen är fyra kooperativ enligt Rabobanks undersökning från juli 2014 (1). Kooperativ kan spela en mycket större roll när det gäller att stödja mjölkproducenter som drabbas av marknadens volatilitet än vad privata uppköpare/förädlare kan, eftersom kooperativens mjölkleverantörer till största delen också är delägare. De erbjuder också mycket mer hållbara långsiktiga åtaganden när det gäller att köpa mjölk från jordbrukarmedlemmar till rimliga mjölkpriser.

2. Bakgrund – lärdomar från tidigare erfarenheter

2.1 Genomsnittspriset för mjölk var 37,47 eurocent/kg i september 2014 (källa: LTO milk review) (2), vilket är 8,2 % lägre än priset i februari 2014 enligt samma källa.

2.2 Fram till slutet av våren innebar den kraftiga globala efterfrågan att priserna låg kvar på samma nivå. En korrigering av priserna har dock inletts eftersom produktionstillväxten hos de största exportörerna (+ 4,3 % per år för perioden januari till september 2014) är större än den i och för sig sunda ökningen av efterfrågan (+ 2–2,5 % per år), främst på de framväxande marknaderna. Kinas tillfälliga utträde från marknaden nyligen, en följd av alltför stora inköp under de föregående månaderna, och det ryska importförbudet mot EU:s mjölkprodukter – Ryssland tog emot 33 % av EU:s export av mjölkprodukter – påverkade råvarupriserna, och därmed producentpriserna, ytterligare under andra halvåret 2014.

2.2.1 Eftersom mjölkpriserna sjönk snabbt i slutet av 2014, är EU:s mjölkproducenter begripligt nog oroade för sina utkomstmöjligheter under de följande månaderna, då EU ska avveckla kvotsystemet, och produktionen i andra regioner i världen fortsätter att öka – åtminstone på kort sikt. De undrar också, med goda skäl, vilken beredskap och förmåga EU har att hjälpa dem att hantera de låga mjölkpriser/inkomster som kommer att bli den oundvikliga följden av framtida kriser.

2.3 Utsikterna på medellång och lång sikt för mjölk- och mejeriprodukter är fortfarande mycket positiva på såväl världsmarknaden som den inhemska marknaden. Den globala efterfrågan är fortfarande dynamisk, särskilt i tillväxtekonomierna, och har god täckning i de demografiska trenderna. Traditionella, hantverksmässiga produkter av hög kvalitet, av vilka många är tillverkade i missgynnade områden av mjölk som producerats på utsatta jordbruksföretag och mycket uppskattade av konsumenterna, upplever ökad efterfrågan till och med på mogna europeiska hemmamarknader. Innovativa mejeriprodukter, för användning inom idrott, medicin och för spädbarn, baserade på vassle och andra beståndsdelar från mejerisektorn, är allt populärare högvärdiga produktkategorier på både inhemska och internationella marknader.

2.4 Produktionen förväntas öka efter avskaffandet av kvoterna, särskilt i de medlemsstater som för närvarande begränsas av kvoterna, t.ex. Irland, Tyskland, Nederländerna, Danmark, Österrike, Polen och Frankrike.

2.5 Det finns dock fortfarande vissa tvivel om huruvida EU:s rättsliga ram har tillräcklig kapacitet att hantera perioder av extrem marknadsvolatilitet, eller en krissituation, särskilt när det gäller att hjälpa jordbrukare att hantera volatila marginaler och inkomster, och garantera en balanserad utveckling av mjölkproduktionen i hela Europeiska unionen.

2.6 Det ryska importstoppet och dess följdverkningar för alla mejeriproduktmarknader var det första testet för EU:s nya krishanteringssystem, och det faktum att åtgärderna, dvs. återupptagande av stödet till privat lagring av ost (innan det plötsligt togs bort) och av stödet till privat lagring av smör och skummjölkspulver plus utvidgade interventionsköp under perioden och ökade utgifter för främjande, endast hade begränsad effekt på marknaderna visar att tvivlen är välgrundade. Ytterligare åtgärder måste utvecklas för att hantera marknadskriser, men framför allt måste EU vara berett att vidta dem snabbt och beslutsamt.

2.6.1 EU:s erfarenheter av att hantera efterfråge- och priskollapsen i fråga om mjölkprodukter i samband med den finansiella kraschen 2008–2009 var lärorika. Senfärdiga insatser av kommissionen vid den tidpunkten innebar att det år 2009 tog sex månader av interventionsköp av smör och åtta månaders interventionsköp av skummjölkspulver innan marknadspriserna motsvarade interventionsuppköpspriserna. Inköp av smör för privat lagring pågick under största delen av året (mars–december) och fortsatte in på 2010, för att avslutas först i augusti 2010. Under 2009 anslogs totalt 370 miljoner euro till alla åtgärder till stöd för marknaden, varav 181 miljoner euro i exportbidrag. Under 2010 anslogs totalt 529 miljoner euro till alla åtgärder till stöd för marknaden, varav 186 miljoner euro i exportbidrag. Under 2010 tjänade kommissionen 31 miljoner euro på försäljning av skummjölkspulver och smör från interventionslager, och försäljningen av skummjölkspulver under 2011 gav ytterligare 73 miljoner euro. Betydande kvantiteter av produkterna i lager användes också inom ramen för ordningen för utdelning av livsmedel till de sämst ställda i unionen, som annars skulle ha behövt ekonomiska bidrag från EU:s budget (3).

2.6.2 År 2009 och 2010 röstade också Europaparlamentet för direktutbetalningar till EU:s mjölkproducenter på 300 miljoner euro. Dessa uppgick till strax under 600 euro/producent (på grundval av fördelningen i Irland), och betalades ut i början av 2010 med stora förseningar, vid en tidpunkt då priserna redan hade börjat återhämta sig. Det är oklart hur mycket denna åtgärd kostade att administrera. Vi måste dra lärdom av denna erfarenhet: Dessa direktstöd bidrar inte till att marknaderna vänder, och ett litet anslag per producent kostar i slutändan stora belopp.

2.6.3 Vid tiden för 2009 års kris var produktionskostnaderna avsevärt lägre än de är i dag. På Irland var tillverkningskostnaderna 19 c/l under det året, och de hade stigit till 25,6 c/l 2014. ”Interventionsskyddsnätet”, där interventionspriset för uppköp av skummjölkspulver och smör motsvarar ett producentpris på ungefär 20 c/l, har därför helt förlorat all koppling till jordbrukarnas produktionskostnader.

2.7 Idéer har lagts fram om hur man ska ge EU möjlighet att bevara en livskraftig mejeriproduktion i krissituationer och bättre hantera skadliga konsekvenser för mjölkproduktionen i mindre gynnade regioner. Det är viktigt att de åtgärder som föreslås är ändamålsenliga och förenliga med en europeisk marknad för mejeriprodukter där mjölkpriserna, även i länder som inte exporterar, nu i hög grad påverkas av globala trender. Ingen form av ensidig förvaltning av mjölkproduktionen från EU:s sida, inte ens en frivillig sådan, kan ändra på detta.

3. Utsikterna för mejerimarknaderna för perioden efter 2015

3.1 FN:s prognos för de globala demografiska och samhällsekonomiska trenderna visar att världens befolkning kommer att öka från 7 miljarder i dag till 8,4 miljarder människor 2030 och till 9,6 miljarder 2050 (4). Det mesta av denna ökning (kanske hela ökningen) beräknas äga rum i tillväxtländer, och kommer att åtföljas av en motsvarande ökning av ”medelklassen”. I ett dokument från 2012 drar analytiker från HSBC Global (5) slutsatsen att den del av befolkningen som har åtminstone medelinkomster senast 2050 kommer att uppgå till 2,6 miljarder – mer än en tredjedel av världens befolkning i dag. Denna grupp blir inte bara större, utan också mer välbärgad och kräsen i sina konsumtionsvanor. De kommer i allt högre grad att eftersträva proteinintag från djur, snarare än i vegetabilisk form.

3.2 I det sammanhanget är mjölkprodukter särskilt viktiga eftersom de av både regeringar och människor allmänt betraktas som ett hälsosamt bidrag till kosthållningen, ett önskvärt inslag som ofta som stöds av offentlig politik (t.ex. skolmjölksprogrammet i Kina).

3.3 OECD och FAO förutser i sin senaste rapport om framtiden för jordbrukssektorn (6)att den globala efterfrågan på mejeriprodukter kommer att öka med cirka 2 % per år till 2023, särskilt för skummjölkspulver, vassle och ost, medan efterfrågan på smör kommer att öka något mindre (ca 1 %). I sitt 7:e mjölkproduktindex, som offentliggjordes i oktober 2014, förutspår det internationella förpackningsföretaget Tetra Pak att den årliga efterfrågetillväxten under perioden kommer att uppgå till så mycket som 3,6 %. Dessa och andra sakkunniga, t.ex. GIRA, IFCN och CNIEL (7), har uppgivit att produktionstillväxten i huvudsak kommer att ligga efter efterfrågetillväxten på lång sikt, eftersom det är relativt få regioner som är mycket lämpliga för ekologiskt hållbar och ekonomiskt konkurrenskraftig produktion. Några av dem ligger i EU, särskilt i den norra och västra delen.

4. Volatiliteten i fråga om marginalerna – den största utmaningen för mjölkproducenter

4.1 Medan utsikterna i huvudsak är mycket positiva, kommer sporadisk obalans mellan utbud och efterfrågan, t.ex. av den typ vi nu upplever, att orsaka tillfällig prispress, och därmed lägre jordbruksinkomster. Liknande instabila globala trender gäller för spannmål och andra foderingredienser, vilket kommer att accentuera utvecklingen. Dessa nedgångar kommer troligtvis att vara kortlivade mot bakgrund av den underliggande demografiska utvecklingen, men de kan vara mycket störande om man inte finner nya överlevnadsstrategier.

4.2 Volatiliteten i mjölkpriserna och därmed i inkomsterna är en relativt ny erfarenhet för alla europeiska mjölkproducenter och är ett resultat av det viktiga steget att avlägsna marknadsstödet och minska importtullarna 2005–2007, i inledningsskedet av den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

4.3 Övergången från marknadsstöd till direktstöd till jordbrukarna kommer att spela en viss roll när det gäller att hjälpa dem att hantera inkomstvolatiliteten, men nivån på omfördelningen av utbetalningarna och de extrema variationerna i de marknadsbaserade inkomsterna kommer att kräva ytterligare strategier.

5. Produktionsstyrning – en ineffektiv strategi

5.1 Genom avtalet i Uruguayrundan inom ramen för Gatt (nu WTO), som gällde från 1986 till 1994, infördes jordbruket i internationella handelsavtal för första gången. Det resulterade i djupgående förändringar av inriktningen i EU:s politik. Importmöjligheterna ökades genom en allmän sänkning av tariffer och tillhandahållande av tullfria importkvoter. Det nya Gattavtalet innebar också början på en förskjutning av stöden, bort från marknadsstöd mot direkta utbetalningar till jordbrukarna, och stöden blev senare alltmer frikopplade från produktionen. EU-systemet med mjölkkvoter, som införts bara två år tidigare, påverkades inte, och har förlängts flera gånger.

5.2 I samband med halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003 kom EU:s medlemsstater överens om att avveckla kvotsystemet från och med den 31 mars 2015. Efter det beslutet antog man ytterligare ”mjuklandningsåtgärder” 2008 för att underlätta övergången från kvotsystemet. Denna ändring i inriktningen, som klart avviker från produktionsbegränsningar eller produktionsstyrning, kommer vid en tidpunkt när de globala marknaderna växer snabbt. Därför bör man göra det möjligt för de europeiska mjölkproducenterna och den europeiska mejeriindustrin – och i slutändan EU:s ekonomi – att leverera till dessa marknader, och återhämta en del av den massiva förlusten av marknadsandelar som stagnationen under 30 år med kvoter gett upphov till.

5.3 Den nya prisvolatilitet som följde på genomförandet av den tidigare gemensamma jordbrukspolitiken orsakade emellertid en stor inkomstkris inom mejerisektorn 2009, och fördelarna med att begränsa produktionen har diskuterats igen. Under de senaste åren har en rad olika förslag om produktionsstyrning diskuterats i olika kretsar i Bryssel.

5.4 Ett exempel är ”Dantin-förslaget”, som antogs av Europaparlamentet under förhandlingarna om den gemensamma jordbrukspolitiken för perioden 2014–2020 sommaren 2013. Enligt detta förslag skulle producenterna i fall av marknadsstörningar kunna ges incitament att minska sin produktion frivilligt (”buy out”), medan de som ökar produktionen skulle kunna straffas. Förslaget analyserades av Michael Keane and Declan O’Connor, på uppdrag av European Dairy Association (EDA) (8).

5.5 En expertpanel från Ernst and Young granskade också för kommissionens räkning framtida alternativ för mejerisektorn under rubrikerna ”Market balance and competitiveness” (”Marknadsbalans och konkurrenskraft”) och ”Sustainable milk production including its territorial dimension” (”Hållbar mjölkproduktion, inbegripet den territoriella dimensionen) (9).

5.6 Båda studierna visade att produktionsstyrning/kvoter inte längre är effektivt när det gäller att stödja och stabilisera mjölkpriser och inkomster. Båda studierna visar också att det föreslagna ”buy out-alternativet” och andra liknande produktionsstyrningsåtgärder skulle vara svåra att genomföra över hela EU, eftersom den prisnivå som kan orsaka en inkomstkris varierar enormt från land till land. Det skulle också vara ineffektivt eftersom det skulle ta så lång tid att genomföra, och det skulle vara dyrt eftersom ersättningen till producenterna måste vara så hög att den stimulerar dem att minska produktionen frivilligt. Keane och O’Connor betonar dessutom att systemet skulle få en mängd negativa effekter, både förutsägbara och oavsiktliga, på mejerimarknadernas normala funktion om det genomförs, och det skulle nästintill omöjliggöra investeringar i och planering inom jordbruks- och bearbetningsföretag.

5.7 Framför allt betonar dock Keane och O’Connor med eftertryck att de föreslagna åtgärderna endast kan vara effektiva om de tillämpas i en sluten ekonomi, eller om politiken införs av alla större internationella leverantörer tillsammans i en öppen ekonomi. Om de införs ensidigt enligt förslaget skulle de verkliga vinnarna på denna politik vara våra internationella konkurrenter, medan EU:s mjölkproducenter skulle förlora sin konkurrenskraft, men tvingas ta konsekvenserna av att priset på deras mjölk skulle bestämmas genom produktionsbeslut som fattas av våra konkurrenter i Förenta staterna och Nya Zeeland.

5.8 Samtidigt som EU har hämmats av kvoterna har världsproduktionen av mjölk ökat exponentiellt – med 22 % bara under de senaste tio åren. Under samma period har våra konkurrenter, framför allt Nya Zeeland och Förenta staterna, som båda har en stark export, ökat produktionen mycket kraftigt medan EU:s produktion har minskat – och begränsningarna i form av kvoter skyddade inte EU:s mjölkbönder från de stora prischockerna 2007–2009.

5.9 Med utgångspunkt i mycket väl kända investeringsplaner i Nya Zeeland och särskilt Förenta staterna är det också rimligt att anta att dessa länders exporttillväxtstrategier kommer att drivas vidare efter 2015. Om inte EU vidtar åtgärder kommer vi att trängas ut från viktiga globala exportmöjligheter, till betydande kostnader för EU:s mjölkbönder, och mer generellt till nackdel vad gäller sysselsättning och inkomster för EU:s landsbygdsekonomi.

6. Riskhanteringsverktyg och ett bättre ”skyddsnät”

6.1 I Ernst and Young-studien rekommenderas också att man stärker skyddsnätet för marknadskriser. Där betonas vikten av att hjälpa mjölkbönderna hantera den nya inkomstvolatiliteten som orsakas av mycket varierande mjölkpriser och kostnader för insatsvaror, och man hänvisar till verktyg för riskhantering, t.ex. risksäkring, terminsmarknader osv.

6.2 EU måste göra det möjligt för medlemsstaterna att tillhandahålla skattebaserade lösningar som hjälper jordbrukare att under goda år sätta undan medel som endast återförs till verksamheten och beskattas under sämre år, och som också kan utnyttjas för att möjliggöra investeringar under mellantiden för dem som avser att expandera.

6.3 EU måste också uppmuntra, främja och eventuellt också reglera branschens tillhandahållande av risksäkringsalternativ för priser och vinstmarginaler som gör det möjligt för jordbrukare att på enklast möjliga sätt använda möjligheterna att välja fasta mjölkpriser eller marginaler mot en procentandel av mjölkproduktionen och under en viss tid, utan att behöva hantera komplexa terminsmarknadsaffärer. Jordbrukare i Förenta staterna har redan nu tillgång till denna typ av instrument genom sina mejerikooperativ, och några mjölkuppköpare (Glanbia på Irland och Fonterra på Nya Zeeland) har lösningar som ger fast pris/fasta marginaler, vilket är värdefullt för jordbrukare. Bättre tillgång till sådana alternativ i hela Europa kommer att vara avgörande.

6.3.1 Glanbias system med indexkopplade fasta mjölkpriser gör det möjligt för jordbrukare att frivilligt avsätta en del av sin mjölk till ett fast pris under tre år. Priset korrigeras för en viss inflation avseende kostnaderna för insatsvaror varje år, så att jordbrukarna också kan låsa en stor del av sin vinstmarginal. Det har funnits fyra sådana treåriga program sedan 2010, och alla har varit övertecknade, eftersom de erbjuder jordbrukarna en hög grad av säkerhet i fråga om vilken inkomst de får för en del av sin mjölk. Uppskattningsvis köps 22 % av all den mjölk som köps av Glanbia enligt detta system, och de flesta av de jordbrukare som deltog i systemet från början har fortsatt med det.

6.4 Ur ekonomisk synvinkel är det också viktigt att EU ser över grunden för sina ”skyddsnätsmekanismer”. Interventionspriserna för mjölk är oförändrade sedan mitten av 2008, och motsvarar en stödnivå på runt 19 c/l exklusive bearbetningskostnader, ett pris som inte längre har något samband med vare sig det nu mycket större intervall inom vilket priserna varierar på mjölkprodukter i EU och globalt eller de avsevärt ökade kostnaderna för primärproduktion. EU måste revidera skyddsnätsnivåerna genom att höja interventionspriset för skummjölkspulver och smör åtminstone i linje med ökade produktionskostnader, och fortlöpande kontrollera att skyddsnäten är relevanta i förhållande till produktionskostnaderna.

6.5 Sektorn måste undersöka om ytterligare ett krisinstrument kan införas, i synnerhet vid kraftiga prisfluktuationer som äventyrar lantbrukarnas försörjningsmöjligheter.

6.6 Ur jordbrukarnas synvinkel är kooperativ den mest framgångsrika rättsliga formen för mejeriverksamhet. Kooperativ prioriterar avkastning till delägarna (jordbrukarna), antingen genom utdelning eller via mjölkpriser. Medlemmarnas välfärd och affärsintresse ligger till grund för deras verksamhet.

6.7 Kooperativ har en unik möjlighet att fungera som kanaler för att ge lantbrukarna tillgång till alternativ när det gäller att hantera volatiliteten, t.ex. avtal om fasta priser eller möjligheter att ”låsa” mjölkpriser och/eller marginaler under en viss tid.

6.8 All framtida mjölkpolitik måste vederbörligen beakta den avgörande betydelsen av kooperativ, och får inte orsaka några svårigheter för dem, eftersom de är en idealisk struktur ur jordbrukarnas synvinkel.

6.9 Jordbrukarnas svårigheter att få täckning för sina kostnader från detaljhandelsledet måste också hanteras. Konsumenterna får knappast någon fördel av extrema råvaruprissänkningar på mejeriprodukter, men återförsäljarna strävar alltid efter att säkra största möjliga nytta genom att utöva tryck på leverantörerna när de globala mjölkpriserna sjunker – vilket är fallet för närvarande. Lägre grossistpriser som erhålls genom tryck från återförsäljarna – varav en del är åtminstone moraliskt tvivelaktigt, om än inte olagligt – ökar återförsäljarnas marginaler och vinsthunger på bekostnad av resten av kedjan och konsumenterna. Jordbrukarna befinner sig i slutet av kedjan, och kan inte skydda sina vinstmarginaler tillräckligt för att upprätthålla familjens inkomster. Snabbare marknadsinsatser från kommissionens sida skulle bidra till att man kom tillrätta med marknadskriser snabbare, och till att minimera det tryck från återförsäljarna som tas upp ovan.

7. Hållbar mjölkproduktion i mindre gynnade områden

7.1 Mjölkproduktion utgör ett viktigt socioekonomiskt och miljömässigt bidrag i alla regioner i EU. Att erkänna och stödja detta bidrag, som i många regioner är beroende av små sårbara jordbruksföretag, har länge varit en del av den gemensamma jordbrukspolitikens syfte. Den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare omfattar många åtgärder som är relevanta i detta sammanhang, och det gör också de nya bestämmelserna, som nu ingår i GJP/GOM som först infördes som ”mjölkbestämmelserna”.

7.1.1 En avveckling av kvoterna skulle kunna påskynda förskjutningen av mjölkproduktionen inom EU till de norra och västra områdena, där produktionen skulle vara mest effektiv. Därmed skulle produktionen eventuellt minskas eller överges i de områden i Europa där kostnaderna är högre (och som är fattigare), vilket skulle fördjupa den ekonomiska klyftan mellan dessa regioner.

7.1.2 De allra flesta gårdar i EU:s medlemsstater har ett mycket litet antal kor: 75 % av jordbruksföretagen har färre än nio kor (10). Många producerar förstås mjölk för familjens eget bruk, men den ekonomiska sårbarheten för dessa jordbruksföretag är uppenbar, i all synnerhet som många är belägna i bergsområden eller på andra sätt missgynnade områden.

7.1.3 Kommissionen måste inleda ett nytt, enhetligt projekt för utveckling av landsbygden och mjölksektorn i bergsområden, missgynnade mjölkproducerande områden, och medlemsstater vars mjölkproduktion är beroende av mycket små djurbesättningar.

7.1.4 Utöver kunskapsöverföringsprogrammen, eller eventuellt som en del av dem, är det mycket viktigt att dessa företag får tillgång till rådgivning och utbildning som kan hjälpa dem att fatta välgrundade affärsbeslut som berör deras egen och deras efterföljares framtid. De kan få råd om hur man går till väga för att diversifiera och bli mer effektiv, öka företagets storlek om det är ekonomiskt möjligt, och – i förekommande fall – få rådgivning om vilka alternativa sysselsättningar som den befintliga jordbrukaren eller efterföljaren kan överväga (omskolning).

7.2 I områden där jordbruk riskerar att läggas ned, där betestrycket är för lågt eller där annan negativ miljöpåverkan finns, skulle den andra pelarens miljöersättningar kunna riktas till mjölkbönder, på grundval av vissa villkor.

7.3 Utsatta mjölkproducenter i alla regioner måste uppmuntras att engagera sig i producentorganisationer och branschorganisationer för att främja produktion av hög kvalitet och öka deras tyngd och inflytande i leveranskedjan.

7.4 Stödet till unga jordbrukare kan också användas för att uppmuntra till generationsskifte i landsbygdsområden där den begränsade inkomstgenererande kapaciteten innebär att flykten från landsbygden är ett problem. För sådana jordbrukare kan investeringar uppmuntras genom förmånliga lån eller andra liknande system.

Bryssel den 21 januari 2015. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Henri MALOSSE

(1) https://www.rabobank.com/en/press/search/2014/dairy_top20.html

(2) http://www.milkprices.nl/

(3) Kommissionen rapporter om interventionsåtgärder inom mjölksektorn 2008, 2009, 2010 och 2011 (EU MMO).

(4) World Population Prospects: the 2012 Revision, FN, juni 2013.

(5) Consumer in 2050 – The Rise of the Emerging Market Middle Class – HSBC Global, oktober 2012.

(6) http://www.oecd.org/fr/sites/perspectivesagricolesdelocdeetdelafao/produits-laitiers.htm

(7) GIRA Food Consultancy, International Farm Comparison Network och det franska Centre National Interprofessionnel de l’Industrie Laitiere.

(8) Analysis of the Crisis Dairy Supply Management Proposal in the Report of the Committee on Agriculture and Rural Development (COMAGRI) on CAP Reform 2012/2013 (final version) – september 2013, av Michael Keane PhD, Cork, Irland och Declan O’Connor PhD, Cork Institute of Technology, Irland.

(9) AGRI-2012-4-04 – Analysis on future developments in the milk sector, prepared for the European Commission – GD Jordbruk och landsbygdsutveckling, slutrapport den 19 september 2013, Ernst and Young.

(10) Källa: Eurostat, 1 januari 2011.