SV    SV SV 
 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 17.9.2008 
SEK(2008) 2437 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer  
 
förslaget till 
 
RÅDETS FÖRORDNING om ändring av fö rordning (EG) nr 1290/2005 om 
finansieringen av den gemensamma jordbr ukspolitiken och förordning (EG) nr 
1234/2007 om upprättande av en gemensam organ isation av jordbruksmarknaderna och 
om särskilda bestämmelser fö r vissa jordbruksprodukter (e nda förordningen om de 
gemensamma organisationerna av marknaden) när det gäller utdelning av livsmedel till 
de sämst ställda i gemenskapen 
 
Sammanfattning av konsekvensbedömning  
 
 
{KOM(2008) 563 slutlig} 
{SEK(2008) 2436}  
 
SV 2   SV 1. INLEDNING 
EU:s ”program för livsmedelsutdelning till de sämst ställda i gemenskapen” (nedan kallat 
livsmedelsutdelningsprogrammet) har funnits sedan december 1987, då rådet antog bestämmelser för uttag av jor dbruksprodukter från de allmänna interventionslagren för de 
medlemsstater som ville använda dessa för livsmed elsstöd till de sämst ställda i gemenskapen. 
För att skapa kontinuitet i tillgången ändrades livsmedelsutdelningsprogrammet i mitten av 
1990-talet för att göra det möjligt att komple ttera interventionslagren med uppköp på 
marknaden. Detta var inte avse tt som en långsiktig lösning utan som en åtgärd som kunde 
vidtas när tillgången på vissa produkter var otillräcklig. Prog rammet byggde fortfarande på 
intervention ” tills lagren minskat till normal storlek ”. 
Genom den pågående reformen av den gemens amma jordbrukspolitiken  har intervention 
successivt återfått rollen som ett säkerhet snät. Under 2008 utgör uppköp på marknaden 90 
procent av det livsmedel som de las ut. Interventionslagren är små och det är inte särskilt 
sannolikt att de – med tanke på reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och situationen på världsmarknaden – komm er att byggas upp på nytt med överskott. 
Följaktligen måste en ny grund för livsmedelsutd elningsprogrammet inrätta s. I detta syfte har 
en konsekvensbedömning genomförts, där företrädare för medlemsstaterna och 
välgörenhetsorganisationerna har tillfrågats och ett frågeformulä r på nätet gett möjlighet till 
en återkoppling från den breda allmänheten. 
• Hur programmet fungerar 
Livsmedelsutdelningsprogrammet finansieras ge nom Europeiska garantifonden för jordbruket 
(EGFJ). Dess budget har ökat från lite mindre än 100 miljoner euro under 1987 till mer än 
305 miljoner euro under 2008. Att delta i progra mmet är frivilligt och under 2008 deltar 19 
medlemsstater. 
Varje år anmäler de medlemsstater som vill delta sina behov till kommissionen och anger de 
kvantiteter av produkter som finns att tillgå i interventionslagren. På grundval av detta och 
uppgifter från Eurostat om fattigdomsnivån fa stställer kommissionen ett budgettak för varje 
deltagande medlemsstat och en fö rteckning över de produkter som sk a tas ut från de allmänna 
lagren eller köpas upp på marknade n för de budgetmedel som anslås. 
Då interventionslagren utnyttjas  för leveranser inleds ett anbudsförfarande för omvandling 
eller ersättning av råvarorna (t.ex. vete) till be arbetade produkter i samma ”familj” (t.ex. mjöl 
eller pasta). Dessa produkter delas ut som livsmed elsstöd till de sämst ställda, antingen i form 
av matkorgar eller som måltider i de centra so m drivs av välgörenhetsorganisationerna och 
andra behöriga organ som utsetts av medlem sstaterna. Under 2006 fick mer än 13 miljoner 
personer i 15 medlemsstater del av livsmedels utdelningsprogrammet för de sämst ställda. 
• De som får hjälp genom programmet 
Genom livsmedelsutdelningsprogrammet ges stöd til l enskilda personer eller särskilt utsatta 
familjer som befinner sig i svårigheter. Unde r 2006 riskerade cirka 43 miljoner människor i 
EU-25 brist på livsmedel. Procentandelen vari erade från mellan cirka 2 procent i Danmark 
 
SV 3   SV och cirka 37 procent i Slovakien. I fem av tio nya medlemsstater var indikatorn över 20 
procent. 
Barn i fattiga familjer är särskilt utsatta, eftersom deras mathållning är avgörande för framtida 
hälsorelaterade problem, inklusive sämre utv eckling av hjärnan och inlärningskapaciteten. 
Äldre rapporteras ofta lida av undernäring på  grund av fattigdom eller funktionsnedsättning, 
och olämplig eller otillräcklig nä ring är vanligt förekommande. 
Hemlösa är en klar riskgrupp liksom asylsöka nde och illegalt invandrad arbetskraft som i 
allmänhet inte ingår i den offici ella statistiken. Deras situation kan hindra dem från att få hjälp 
från de sociala myndigheterna och de utgör en  stor andel av dem som utnyttjar soppköken. 
• Grunden för gemenskapsåtgärden 
Svält, eftersatthet, fattigdom och social utslagning är alla europeiska problem som 
förekommer i samtliga medlemsstater. I livsmed elsutdelningsprogrammet tas dessa problem 
direkt upp i fördragets anda, där de t anges att unionens syfte är att ” främja medborgarnas 
livskvalitet ” och ” främja [...] solidaritet  mellan medlemsstaterna ”. 
Mer specifikt bidrar programmet till a tt uppfylla målen för den gemensamma 
jordbrukspolitiken, nämligen att stabilisera mar knaderna och tillförsäkra konsumenterna 
tillgång till varor till skäliga priser. Även om den gemensamma jordbrukspolitiken tidigare 
inriktades på åtgärder på tillgångssidan har dess syfte också alltid varit att se till att 
efterfrågan kan tillgodoses. 
Det sociala stöd som medlemsstaternas myndigheter ger är sällan inriktat  på att säkra tillgång 
till livsmedel. Livsmedelsinitiativ som är riktad e till socialt utslagna och marginaliserade 
grupper brukar drivas av välgörenhetsor ganisationer med hjälp av frivilliga. 
Livsmedelsutdelningsprogrammet för de sämst st ällda ska ses som ett bidrag till att få igång 
åtgärder från medlemsstaternas sida och hj älpa välgörenhetsorga nisationer och andra 
frivilligorganisationer i det civila samhället att utveckla egna initiativ som tillförsäkrar alla 
EU-medborgare rätten till li vsmedel. Ett EU-ramverk kan säkerställa att programmet 
genomförs i enlighet med EU:s normer för god samhällsstyrning, samtidigt som det är 
anpassat till medlemsstaternas befintliga program. 
2. MÅL 
Målet för livsmedelsutdelningsprogrammet är att minska otryggheten när det gäller 
livsmedelsförsörjningen och att på så sätt bidra till att garantera rätten till livsmedel inom EU. Revideringen av programmet bör syfta till att 
• tillförsäkra målgrupperna en säker tillgång till livsmedel, 
• öka samhällsstyrningen, och 
• förbättra inriktningen på de mest behövande. 
 
SV 4   SV 3. OLIKA ALTERNATIVA ÅTGÄRDER  
Alternativ 1 – Enbart int ervention (”status quo”) 
Om uppköp på marknaden inte varaktigt kan gö ras kommer livsmedelsutdelningsprogrammet 
att vara beroende av tillgängliga interventions lager som den enda källan till utdelning av 
livsmedel till de sämst ställda. Det åligger då medlemsstaterna att ansvara för att dessa byts ut mot mer användbara produkter inom samma ”fam ilj”. Precis som nu kommer livsmedlen då 
att delas ut av de organisationer som utses. 
För att förenkla förfarandena kommer varje medlemsstat att ha direkt tillgång till 
interventionslagren inom det egna territorie t och transportkostnader na kommer att ingå i 
upphandlingen. Tillgängliga lager kan överföras mellan medlemsstaterna, om inte annat följer av särskilda överenskommelser mellan de berö rda staterna. Information om de lager som 
utnyttjas kommer att kunna göras tillgänglig genom ko mmissionens elektroniska 
informations- och kommunikationssystem. 
Alternativ 2 – Interventionslager, ko mpletterat med uppköp på marknaden 
Programmet kommer även fortsättningsvis att bygga  på uttag från interventionslagren, om 
sådana finns att tillgå, komp letterat med uppköp på marknaden. Om produkterna i de lager 
som finns att tillgå inte är lämpliga (t.ex. inte håller den kvalitet som krävs för livsmedel) eller 
om lagren är belägna så at t det skulle medföra orimligt höga transportkostnader, är 
medlemsstaterna inte skyldiga att utnyttja dem för de sämst ställda. 
Om interventionslagren utnyttjas kommer förfara ndet att förenklas, precis som för alternativ 
1. De produkter som får köpas upp kommer inte längre att vara begränsade till de nuvarande 
”familjerna” och någon preliminär tilldelning ef ter typ av produkter kommer inte att vara 
nödvändig. Medlemsstaten kan besluta om vilka produkter som ska köpas upp. 
För att öka insynen kommer medlemsstaterna att vara skyldiga att offentliggöra information 
på nätet om upphandlingarna. 
Alternativ 3 – Enbart  uppköp på marknaden 
Kopplingen till interventionslagr en försvinner och programmet kommer enbart att bygga på 
en överföring av budgetmedel för uppköp på marknaden. Medlemsstaterna kommer 
oinskränkt att kunna besluta om vilka pr odukter som ska köpas upp för de medel som 
gemenskapen tilldelar. 
Liksom alternativ 2 kommer detta alternativ att innebära en ökad flexibilitet, ge en bättre 
näringsbalans än för närvarande och en effe ktivare ledning av programmet. Spridningen av 
information om upphandlingarna kommer att betonas precis som för alternativ 2. 
Alternativ 4 – Avveckling av livsmedelsutdelningsprogrammet 
Eftersom interventionslager finns att tillgå i allt mindre omfattning har programmet 
åtminstone delvis förlorat sin mening oc h bör avslutas efter 2009 eller fasas ut. 
 
SV 5   SV 4. ALLMÄNNA  FRÅGOR 
• Införlivande i ett bredare socialpolitiskt sammanhang 
EU samordnar för närvarande medlemsstaternas åtgärder när det gäller att bekämpa fattigdom 
och social utslagning genom utbyt e av goda exempel och andra form er av ömsesidigt lärande. 
Denna aspekt skulle kunna stärkas inom ra men för ett nytt livsmedelsutdelningsprogram. 
• Berörda stödmottagare 
Frågorna gäller inriktningen av  livsmedelsstödet på specifika be folkningsgrupper, kriterierna 
och den bästa nivån när det gäller  att definiera denna inriktning. 
• Minskning av livsmedelsslöseriet 
Välgörenhetsorganisationerna  förhandlar redan nu i e tt antal medlemsstater med 
stormarknader och andra marknader med färskmat  om att ta hand om osålt men fortfarande 
tjänligt livsmedel och dela ut det till de behövande. Krav skulle kunna ställas på de 
medlemsstater som deltar i livsmedelsutdelningsprogrammet att de inbegriper åtgärder för att omhänderta oönskad och bortslösad mat. 
• Administrativ ledning 
För att förbättra insynen i och överensstämmels en med målen för programmet skulle man i de 
fleråriga nationella programmen kunna ange de nationella priori teringarna, de stödmottagare 
som de riktar sig till, typer av produkter el ler måltider som levereras etc. Detaljerade 
förfaranden kommer att kunna säkers tälla insynen i anbudsförfarandet. 
• Budget och finansiering 
Ett flerårigt ramverk skulle kunna skapa kontinuitet i medlemsstaternas och 
välgörenhetsorganisationernas planering på medellång sikt. De kriterier som tillämpas för uppdelningen av budgeten bör gås igenom på nytt och medlemsstaternas samfinansiering 
övervägas. 
• Matkuponger 
Möjligheten att bygga livsmedelsutdelningsprogrammet på ett system med matkuponger har 
förkastats på grund av risken för bedrägerie r. Kontrollförfarandena skulle kunna bli 
besvärliga, effektiviteten ringa  och driftskostnaderna höga. 
5. A
NALYS AV KONSEKVENSERNA  
Det har inte ansetts möjligt att beräkna de makroekonomiska konsekvenserna eller 
miljökonsekvenserna  av alternativen. Det har inte  bedömts finnas någon inverkan  
internationellt sett . Importerade produkter kommer att berättiga till stöd vid uppköp på 
marknaden. Alternativen har i första hand bedömts på grundval av deras inverkan på 
medlemsstaternas socialpolitik,  välgörenhetsorganisationerna  och programmets 
stödmottagare . 
 
SV 6   SV Eftersom tillgången till interventionslagren sannolikt kommer att bli sporadisk kommer 
konsekvenserna av alternativ 1  endast att bli obetydligt mindr e extrema än de som följer av 
alternativ 4: det förra alternativet leder till en dr astisk nedskärning av programmet, det 
senare till att det helt läggs ner. 
Följden av att enbart lita till interventionslagren ( alternativ 1)  innebär en kraftig nedskärning 
av det livsmedel som delas ut. Programmet för de sämst ställda sku lle inte längre kunna 
fungera i sin nuvarande omfattning och skulle ge dem föga stöd. 
På grundval av 2008 års budget kommer förluste n för de välgörenhetsorganisationer som 
sköter utdelningen av livsmedel att uppgå ti ll 305 miljoner euro om det inte finns några 
produkter från interventionslagren. Dessa or ganisationer och de sociala myndigheterna 
kommer antingen att bli tvungna att skära ner sina  program eller söka ytterligare bidrag från 
privata givare och medlemsstaten eller de lokala myndigheterna. 
Att lägga ner programmet ( alternativ 4 ) eller att förlita sig enbart på interventionslagren 
(alternativ 1 ) skulle direkt kunna påverka mer än 13 miljoner människor (2006 års siffror – 
15 deltagande medlemsstater). 
Det är sannolikt att utdelningen av livsmedel t ill de sämst ställda i de nya medlemsstaterna 
helt kommer att upphöra. I de ”gamla” medl emsstaterna kommer minskningen av den 
kvantitet livsmedelstöd som delas ut att va ra proportionell till den procentandel som EU 
bidrar med. 
Medan man i de ”gamla” medlemsstaterna ha r utvecklat välfärdssystem som även i 
fortsättningen når familjer med låga inkomster , kommer stödet (som oftast inte omfattar 
utdelning av livsmedel) i allmänhet inte att nå de  socialt utslagna som blir de mest lidande om 
programmet läggs ner. 
Stigande livsmedels- och energipriser inne bär att konsekvenserna kommer att bli ännu 
allvarligare för den befolkning inom EU som sannolikt löper den största risken att bli utan 
livsmedel – särskilt barnen. 
Alternativ 2 och 3 kommer att ha likartad effekt, eftersom båda alternativen möjliggör en 
fortsättning av programmet. Båda har fördelen a tt de innebär en flexibilitet när det gäller den 
typ av livsmedel som delas ut. Den begrän sning som nu finns och som innebär att uppköpen 
måste gälla samma ”familjer” av produkter som i ngår i interventionslagren  kan tas bort, vilket 
gör det möjligt för välgörenhetsorganisationerna att öka variationen och näringskvaliteten på det livsmedel som delas ut. 
De nya medlemsstater som deltar i gemenska psprogrammet anser att det är av central 
betydelse. Genom programmet har en mycket högre nivå på stödet till de sämst ställda 
möjliggjorts. Programmet bidrar till att tillgodose  ett tydligt behov i dessa länder och har även 
bidragit till att öka effektivitet en och professionalismen hos de icke-statliga organisationerna. 
Dessutom innebär utdelningen av livsmedelsstöd en första kontakt mellan 
välgörenhetsorganisationerna och de behövande. Ytterligare stöd kan sedan lämnas av dessa 
organisationer eller genom de behöriga sociala myndigheterna och underlä tta integreringen av 
de utslagna. 
 
SV 7   SV • Social integration i ett bred are socialpolitiskt sammanhang 
Programmet för de sämst ställda skulle i ä nnu högre grad kunna bidra till att främja social 
integration genom valet av mål, vilka grupper oc h produkter som det riktar sig till, hur det är 
organiserat och hur utdelningen av livsmedel går till, samt vilka intressenter som är 
involverade i ekonomiska och andra frågor när det gäller programmet. Eftersom vissa icke-
statliga organisationer i stort sett är beroende av  frivilligarbete kan de dock ha svårigheter att 
ta på sig nya administrativa uppgifter. 
Inriktning 
Medlemsstaterna bör fortsätta att inrikta sig på de befolkningsgrupper som de anser kan bli 
mest effektivt hjälpta med hänsyn till den speciella situationen och behoven i landet. 
Slöseri med livsmedel 
Inom EU finns olika initiativ för att återvinna och dela ut livsmedel till de behövande, men 
mer kan göras, t.ex. logistiskt stöd och inform ationsutbyte. Att undvika slöseri med livsmedel 
har konsekvenser för miljön och kan också vara ett sätt att öka välgören hetsorganisationernas 
livsmedelsbudget. 
Budgetkonsekvenser 
• EU:s budget 
Alternativ 1:  Programmet kommer enbart att bygga på de interventionslager som sporadiskt 
finns att tillgå. Med utgångspunkt från de nuvarande lagren för 2008 års program kommer 
utgifterna att ligga på mellan noll och 25 miljo ner euro, en besparing på 275 till 305 miljoner 
euro i den nuvarande budgeten. 
Alternativ 4: En nedläggning av programmet för de sä mst ställda kommer att helt spara in 
budgetmedel, eftersom det inte finns några kompl etterande åtgärd er som leder til l ytterligare 
kostnader. 
Alternativ 2 och 3 har en liknande effekt på budgeten. Äv en om omfattningen av programmet 
inte har diskuterats, står det klart att syft et med programmet bör fortsätta att vara att 
delfinansiera medlemsstaternas behov av livsmedelsstöd. 
Mot bakgrund av referenspopulationen i samtliga 27 medlemsstater kommer man för att 
kunna bibehålla budgeten för programmet på samma nivå som under 2003 att i reella tal behöva öka den med närmare 500 miljoner euro under 2008. 
En fördubbling av budgetmedlen kommer då lätt att kunna absorberas av 
välgörenhetsorganisationerna, särskilt med ta nke på de höga livsmedelspriserna. Under de 
senaste åren har de budgetmedel som avsatts ti ll programmet hela tiden varit lägre än de 
önskemål som lämnats in av medlemsstaterna. 
• Programplanering 
En planering på flera års sikt har den fördelen  att den ger medlemsstater na ett perspektiv på 
medellång sikt, säkrar tillgången på livsmede l från år till år och ökar flexibiliteten i 
genomförandet av programmet. 
 
SV 8   SV En årlig kontroll kommer att göra det möjligt att göra justeringar vid behov. Outnyttjade 
medel kan då flyttas fram. 
• Metoder för tilldelning av budgetmedel 
Den nuvarande uppdelningen av budgeten bygger på  de behov som medlemsstaterna anmält 
och en ”bästa möjliga bedömning” av antalet sä mst ställda i varje medlemsstat. För att bättre 
återspegla sammanhållningsmålen har nya berä kningsmetoder för uppdelningen av budgeten 
undersökts och hänsyn tagits till en kombination av olika indikatorer. 
• Samfinansiering 
Samfinansieringen kommer att innebära att de  nationella myndighetern a blir mer delaktiga 
och öka omfattningen av programmet för de sämst ställda. Samfinansieringens belopp  skulle 
kunna variera mellan de medlemsstater som deltar och de som inte deltar i 
Sammanhållningsprogrammet. 
Administrativa kostnad er och förenklingar 
Användningen av interventionslage r (alternativ 1 och 2) medför ytterlig are kostnader och 
administrativa åtgärder vilka inne bär att en del av värdet av de anslagna budgetmedlen kan gå 
förlorat, medan uppköp av livsmedel på marknaden (alternativ 2 och 3) kan leda till stordriftsfördelar. 
Genom alternativ 2 kommer medlemsstatens tillgång till interventionslagren att kunna 
förenklas, utan att göra det mindre effektiv t än i alternativ 3 som endast medger 
budgetöverföringar. Användningen av interventions lager har den fördelen att den reducerar 
lagringstiden och medför lägre admini strativa och finansiella kostnader. 
Synen på god samhällsstyrning 
Att minska eller lägga ner stödet skulle uppfattas som mycket negativt både av 
stödmottagarna och av allmänheten. Alterna tiv 2 och 3 innebär att den nuvarande positiva 
bilden av programmet består. Användningen av interventionslager inom ramen för 
programmet (alternativ 1 och 2), särskilt om de  skulle nå höga nivåer, kommer att bli väl 
mottagen och ses som god samhä llsstyrning från EU:s sida. 
6. KONTROLL,
 UTVÄRDERING  OCH  RAPPORTERING 
Regelbundet registrerade indikatorer kommer  att kunna göra det möjligt att fortlöpande 
bedöma om programmet för de sämst ställda är i överensstämmelse med målen och att 
programmet hela tiden förbättras. 
Ansvaret för kontrollförfarandena kommer att ligga kvar hos medlemsstatens myndigheter, 
men kommissionen kommer att genomföra regelbundna granskningar. 
Deltagande medlemsstater kommer att lämna in fleråriga program där de anger vilka grupper 
av befolkningen som dessa riktar sig till, va let av de organisationer som ska genomföra 
utdelningen, vilka produkter som ska delas ut etc. samt årliga rapporter om genomförandet. 
 
SV 9   SV 7. S LUTSATS  
Syftet med EU:s program för livsm edelsutdelning till de sämst ställda är inte att lösa bristen 
på livsmedel i medlemsstaterna. Det är ti ll för att öka eller få igång åtgärder i 
medlemsstaterna och att bidra till att stödja välgörenhetsorganisationer och det civila 
samhället när det gäller att utveckla egna init iativ som tillförsäkrar alla EU-medborgare rätten 
till livsmedel. 
Alternativ 2 och 3 uppfyller båda målen för ett nytt livsmedelsutdelningsprogram för de sämst 
ställda. Programmet skulle både genom admini strativa förenklingar och en förbättrad ledning 
kunna leda till en ny syn på slöseriet med livsmedel och sättas in i ett bredare socialt sammanhang.