Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner /* COM/2012/0631 final - 2012/0298 (APP) */





MOTIVERING 1. INLEDNING Den 28 september 2011 antog kommissionen ett förslag[1] till rådets direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner och om ändring av direktiv 2008/7/EG[2]. Det rättsliga grunden för det föreslagna rådsdirektivet var artikel 113 i EUF-fördraget, eftersom kommissionen föreslog bestämmelser för att harmonisera lagstiftningen om beskattning av finansiella transaktioner i den utsträckning som krävs för att säkerställa att den inre marknaden för transaktioner i finansiella instrument fungerar väl och undvika snedvridning av konkurrensen. Denna rättsliga grund kräver enhälligt beslut i rådet i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, efter samråd med Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén. Syftet med förslaget är följande: – Att harmonisera lagstiftning om indirekt skatt på finansiella transaktioner, vilket krävs för att säkerställa att den inre marknaden för transaktioner i finansiella instrument fungerar väl och undvika snedvridning av konkurrensen mellan finansiella instrument, aktörer och marknadsplatser inom Europeiska unionen, och samtidigt – se till att finansinstituten i rimlig och väsentlig utsträckning bidrar till att täcka kostnaderna för den aktuella krisen och skapa likvärdiga konkurrensvillkor i beskattningshänseende[3] jämfört med andra sektorer, och – på lämpligt sätt avskräcka från transaktioner som inte förbättrar finansmarknadernas effektivitet och på så sätt komplettera de regleringsåtgärder som syftar till att undvika framtida kriser. Redan innan den finansiella och ekonomiska krisen bröt ut hade en del medlemsstater infört en skatt på vissa finansiella transaktioner, samtidigt som flera andra hade beslutat eller tillkännagivit avsikten att antingen införa en sådan skatt, bredda tillämpningsområdet för sin befintliga skatt på finansiella transaktioner och/eller höja skattesatserna, för att säkerställa att finansiella institut i rimlig och väsentlig utsträckning bidrar till att täcka kostnaderna för den aktuella krisen och för att konsolidera offentliga budgetar. För att den inre marknaden (för i huvudsak finansiella tjänster) ska kunna fungera effektivt krävdes mot denna bakgrund åtgärder för att undvika snedvridning av konkurrensen över gränserna och mellan produkter och aktörer. Sådana gynnsamma effekter, liksom skatteneutralitetshänsyn krävde en harmonisering på bred nivå, bland annat för att även täcka in mycket mobila produkter som exempelvis derivat, mobila aktörer och marknadsplatser. Kommissionen lade därför 2011 fram ovan nämnda förslag till direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner. I det förslaget fastställdes de väsentliga dragen i ett sådant gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner med ett brett tillämpningsområde i EU som syftar till att uppnå dessa mål. Det utformades med tanke på att minimera risken för utlokalisering. Europaparlamentet yttrade sig positivt om förslaget den 23 maj 2012[4], vilket även Ekonomiska och sociala kommittén gjorde den 29 mars 2012[5]. Vidare antog även Regionkommittén ett positivt yttrande den 15 februari 2012[6]. Förslaget och varianter av det diskuterades ingående på mötena i rådet, inledningsvis under det polska ordförandeskapet[7] och därefter mer intensivt under det danska ordförandeskapet, men den nödvändiga enhälligheten uppnåddes inte på grund av grundläggande och oöverstigliga meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna. Vid rådets möten den 22 juni och 10 juli 2012 konstaterades att det fortfarande förelåg väsentliga åsiktsskillnader när det gäller behovet att upprätta ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå och att principen om harmoniserad skatt på finansiella transaktioner inte skulle kunna få enhälligt stöd i rådet under överskådlig framtid. Av det ovanstående följer att målen för ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner, som det diskuterats i rådet utifrån kommissionens ursprungliga förslag, inte kan uppnås inom en rimlig tidsperiod av unionen som helhet. I detta sammanhang gjorde [elva] medlemsstater (Belgien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Slovenien, och Slovakien) formella framställningar till kommissionen i skrivelser som mottogs mellan den 28 september och den 23 oktober 2012, i vilka de angav att de önskade upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan när det gäller att skapa ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner och att kommissionen borde lägga fram ett förslag till rådet i detta syfte. De specificerade att tillämpningsområdet och målen borde baseras på kommissionens förslag från september 2011 till rådets direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner. Det hänvisades också särskilt till behovet att undvika skatteundandragande, snedvridningar och överföringar till andra jurisdiktioner. Detta förslag till rådets beslut om bemyndigande av fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner utgör kommissionens svar på dessa framställningar om fördjupat samarbete. 2. RÄTTSLIG GRUND FÖR FÖRDJUPAT SAMARBETE Fördjupat samarbete regleras av artikel 20 i fördraget om Europeiska unionen och artiklarna 326-334 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Detta förslag från kommissionen till rådets beslut om bemyndigande av fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner baseras på artikel 329.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 3. PLANERADE ÅTGÄRDER MED SIKTE PÅ ATT GENOMFÖRA ETT FÖRDJUPAT SAMARBETE Det aktuella förslaget till rådets beslut gäller bemyndigandet av fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner. Ett förslag till specifika åtgärder för att genomföra ett sådant fördjupat samarbete – dvs. i sak, för ett direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner – kommer att läggas fram inom kort. Detta förslag kommer till stor del att grundas på kommissionens ursprungliga förslag, vad beträffar tillämpningsområde och mål. 4. BEDÖMNING AV DE RÄTTSLIGA VILLKOREN FÖR FÖRDJUPAT SAMARBETE 4.1. Område som omfattas av fördraget I artikel 329.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt fastställs att fördjupat samarbete kan upprättas "på något av de områden som avses i fördragen". Detta krav är uppfyllt. För det första omfattas ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner i linje med kommissionens förslag och de diskussioner som förts i rådet av fördragen, som ett exempel på en harmonisering av lagstiftningen om indirekta skatter i den mening som avses i artikel 113 i EUF-fördraget. Enligt denna bestämmelse får rådet anta bestämmelser som, i likhet med det gemensamma system som nu föreslås och diskuteras, är nödvändiga för att säkerställa att den inre marknaden fungerar och för att undvika en snedvridning av konkurrensen. För det andra är ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner i likhet med det föreslagna tillräckligt brett för att betraktas som ett ”område” som täcks av fördraget, på vilket ett fördjupat samarbete får upprättas. Den grundläggande ramen skulle harmonisera skattens struktur och föreskriva minimiskattesatser. Den skulle också fördela beskattningsrättigheter mellan medlemsstaterna, bland annat för att undvika dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning, harmonisera utkrävbarhet och ange vilka som ska vara skyldiga att betala skatten. Den skulle slutligen innehålla olika inslag som avser att säkerställa att skatten verkligen tas ut i alla medlemsskatter. I artikel 20.1 i fördraget om Europeiska unionen fastställs att fördjupat samarbete endast kan upprättas "inom ramen för unionens icke-exklusiva befogenheter". Den befogenhet som beviljas i kraft av artikel 113 i EUF-fördraget rör upprättandet av den inre marknaden och dess korrekta funktion, vilket är en delad befogenhet, dvs. en icke-exklusiv befogenhet (artiklarna 3 och 4.2 i EUF-fördraget). 4.2. Beslut om bemyndigande som en sista utväg och med deltagande av minst nio medlemsstater I artikel 20.2 i fördraget om Europeiska unionen fastställs att ett beslut om bemyndigande av ett fördjupat samarbete ska antas av rådet som en sista utväg, om det fastställer att de mål som eftersträvas genom samarbetet inte kan uppnås inom rimlig tid av hela unionen och förutsatt att minst nio medlemsstater deltar i samarbetet. Redan första gången frågan behandlades i Ekofinrådet på dess möte den 8 november 2011 uttalade vissa medlemsstater att de motsatte sig ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå såvida inte en skatt på finansiella transaktioner av motsvarande slag infördes globalt. På det stadiet föreslog en medlemsstat omröstning om förslaget för att slippa eventuella diskussioner i framtiden om en harmoniserad skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå. Under de sju mötena i rådets arbetsgrupp för skattefrågor – indirekt beskattning (skatt på finansiella transaktioner), först under det polska ordförandeskapet och senare under det danska ordförandeskapet, på vilka även en rad alternativa utformningar av en skatt på finansiella transaktioner baserade på kommissionens förslag presenterades, undersöktes och diskuterades, bekräftades att det inte var möjligt att uppnå enhälligt stöd från samtliga medlemsstater för ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner, oberoende av om det var i linje med kommissionens förslag eller i linje med någon annan variant av det. Vid rådets möte den 22 juni 2012 upprepade de medlemsstater som hade uppgivit att de motsatte sig ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner redan på tidigare stadier sin ståndpunkt. Under de omständigheterna uttalade flera av de övriga medlemsstaterna sin avsikt att begära ett bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete i enlighet med artikel 20 i EU-fördraget och artikel 329 i EUF-fördraget. Vissa av motståndarna till ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner (av alla slag) uppgav att de inte skulle motsätta sig ett förfarande för fördjupat samarbete på detta område förutsatt att alla nödvändiga krav hade uppfyllts. Med beaktande av de åsikter som uttryckts, drog det danska ordförandeskapet vid samma möte slutsatsen att stödet för en skatt på finansiella transaktioner såsom kommissionen hade föreslagit inte var enhälligt. Ordförandeskapet konstaterade också att det fanns stöd från ett betydande antal delegationer för att överväga ett fördjupat samarbete. Europeiska rådet, för sin del, meddelade vid sitt möte den 28 juni 2012 följande: ”Som rådet konstaterade vid sitt möte den 22 juni 2012 kommer förslaget till skatt på finansiella transaktioner inte antas av rådet inom rimlig tid. Flera medlemsstater kommer därför att framföra en begäran om ett fördjupat samarbete på detta område i syfte att kunna anta förslaget senast i december 2012.” Vid rådets möte den 10 juli 2012 hänvisade (det cypriotiska) ordförandeskapet till de diskussioner som förts på rådsmötet den 22 juni 2012 och till Europeiska rådets ovan nämnda slutsatser. Det noterade bristen på enhälligt stöd för det förslag till skatt på finansiella transaktioner som diskuterades under det danska ordförandeskapet. Ordförandeskapet konstaterade att det fortfarande förelåg väsentliga åsiktsskillnader när det gäller behovet att upprätta ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå och att principen om harmoniserad skatt på finansiella transaktioner inte kommer att få enhälligt stöd i rådet under överskådlig framtid. Det noterade slutligen att det finns stöd från ett betydande antal medlemsstater för att överväga ett fördjupat samarbete, vilket skulle göra det möjligt för ett begränsat antal medlemsstater att först gå vidare själva. Av det ovanstående följer att målen för ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner, som det föreslagits av kommissionen och diskuterats i rådet, inte kan uppnås inom en rimlig tidsperiod av unionen som helhet. Därför skulle en sista möjlighet att nå framsteg med denna fråga inom fördragsramverket bli en process av fördjupat samarbete i enlighet med artikel 20 i EU-fördraget och artikel 329 i EUF-fördraget. I detta läge har elva medlemsstater (Belgien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Slovenien och Slovakien) riktat en formell begäran till kommissionen där de säger att de vill upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan för att skapa ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner och att kommissionen ombes överlämna ett förslag till rådet om detta. 4.3. Att främja unionens mål, skydda dess intressen och stärka dess integrationsprocess Upprättandet av en inre marknad utgör ett av de grundläggande målen för unionen enligt artikel 3.3 i EU-fördraget. Detta mål skulle ytterligare stärkas genom ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner eftersom kapitalmarknader nu kännetecknas av en viktig internationell dimension, och betydande skillnader i beskattning på det här området antas ge upphov till en påtaglig snedvridning av konkurrensen och utgöra ett hinder för upprättandet av en verklig inre marknad för de produkter som omfattas. Harmoniseringen av lagstiftningen om olika former av indirekt beskattning i enlighet med artikel 113 i EUF-fördraget syftar till att ”säkerställa att den inre marknaden upprättas och fungerar” och ”undvika snedvridning av konkurrensen”. De olika nationella former av skatt på finansiella transaktioner som samtidigt nu tillämpas eller troligen kommer att tillämpas i framtiden i en rad medlemsstater innebär en uppsplittring av den inre marknaden. Detta leder i sin tur till snedvridning av konkurrensen till följd av skattearbitrage, omläggning av handel, både mellan produkter och mellan geografiska områden, incitament för aktörer att undvika beskattning med hjälp av transaktioner med litet ekonomiskt värde liksom extrakostnader som de drabbas av på grund av den inbyggda komplexiteten i en sådan situation. Detta scenario framträder redan nu tydligt och kommer ytterligare förstärkas om ingen harmonisering sker. Det strider mot unionens mål om en väl fungerande inre marknad, alldeles bortsett från dess negativa effekter på skatteinkomsterna. Detta är särskilt relevant inom den finansiella sektorn där skattebaserna är högst rörliga till sin natur och valet av handlingsalternativ ofta beror på transaktionskostnadsnivån (som inbegriper skatter) och där risken för kostnadsdriven omlokalisering är mycket hög. Kommissionens ursprungliga förslag baserat på artikel 113 i EUF-fördraget syftade till att hantera dessa frågor. En sådan målsättning om att upprätta en verklig inre marknad och få den att fungera bättre är till sin natur lika relevant inom ramen för det begärda fördjupade samarbetet, dvs. mellan ett mindre antal länder. Inledningsvis kommer de omedelbara positiva effekterna av det fördjupade samarbetet för den inre marknaden med nödvändighet endast tillfalla det geografiska område som omfattas av ett sådant samarbete, eftersom inte alla medlemsstater deltar. Eftersom ”samtliga medlemsstater […] när som helst [ska] kunna delta” i ett sådant samarbete (artikel 20.1 andra stycket andra meningen i EUF-fördraget) kommer den geografiska omfattningen emellertid att utsträckas i motsvarande mån om och när andra medlemsstater ansluter sig till det. Fördelarna för den inre marknaden i termer av att minska kostnader för att hantera komplexitet kommer även att tillfalla institut i medlemsstater som inledningsvis inte deltar i samarbetet. Deras finansiella transaktioner som täcks av det fördjupade samarbetet kommer att underställas ett enda gemensamt system och inte en uppsjö av olika nationella bestämmelser. Det begärda fördjupade samarbetet förväntas sammanfattningsvis främja unionens mål, skydda dess intressen och stärka dess integrationsprocess. 4.4. Överensstämmelse med fördragen och unionsrätten Enligt artikel 326.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt måste ett fördjupat samarbete överensstämma med fördragen och unionsrätten. Upprättandet av ett gemensamt harmoniserat system för skatt på finansiella transaktioner måste således följa gemenskapens befintliga regelverk på detta område. Det finns för närvarande bara en unionsrättsakt som rör beskattning av finansiella transaktioner, nämligen rådets direktiv 2008/7/EG[8]. I detta direktiv, närmare bestämt i dess artikel 5.2, utesluts varje som helst form av indirekt skatt på emission av vissa värdepapper (transaktioner på primärmarknaden i dessa värdepapper). Å andra sidan, trots detta undantag från beskattning, föreskrivs i direktivets artikel 6.1 a en möjlighet för medlemsstaterna att beskatta överlåtelsen av värdepapper (transaktioner på andrahandsmarknaden). Av detta följer att medan en skatt får tas ut på överlåtelser av värdepapper, får ingen skatt tas ut på emissionen av och en förstahandsinnehavares förvärv av finansiella instrument som omfattas av artikel 5.2 i direktiv 2008/7/EG[9]. Varje möjligt rådsdirektiv som genomför ett fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner måste följa bestämmelserna i rådets direktiv 2008/7/EG för att undvika varje möjlig konflikt mellan de båda direktiven. 4.5. Ingen negativ inverkan på den inre marknaden eller den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen; inget hinder för eller diskriminering i handeln mellan medlemsstaterna; ingen snedvridning av konkurrensen 4.5.1. Ett fördjupat samarbete får inte negativt påverka den inre marknaden eller den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen Enligt artikel 326.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt får ett fördjupat samarbete inte negativt påverka den inre marknaden eller den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen. Det fördjupade samarbetet i det aktuella sammanhanget skulle inte strida mot kravet att ett sådant samarbete inte får undergräva den inre marknaden. Harmoniseringen av skatt på finansiella transaktioner inom en grupp medlemsstaters territorium (behörighetsområdet för skatten på finansiella transaktioner) skulle bidra till en bättre fungerande inre marknad, även om de fördelarna inte omedelbart och fullt ut kommer samtliga 27 medlemsstater[10] till godo. Riskerna för en fragmentering av den inre marknaden och för en snedvridning av konkurrensen kommer för det första att minskas och/eller undvikas inom det behörighetsområde för skatt på finansiella transaktioner som omfattas av det fördjupade samarbetet. Jämfört med en situation utan ett sådant samarbete skulle den inre marknadens funktion, på nivån för de 27 medlemsstaterna, förbättras snarare än undergrävas. Vidare kommer även finansiella aktörer som är etablerade utanför behörighetsområdet för skatten på finansiella transaktioner att dra nytta av den förenkling som den harmoniserade ordningen som är tillämplig i alla deltagande medlemsstater medför, till skillnad från ett scenario med skiljaktiga icke-harmoniserade ordningar för skatt på finansiella transaktioner. Av liknande skäl skulle den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen inte påverkas negativt av det sökta fördjupade samarbetet. Det finns inga indikationer på att det fördjupade samarbetet med sikte på att anta harmoniserade bestämmelser beträffande skatt på finansiella transaktioner skulle leda till märkbara skillnader i den ekonomiska eller sociala utvecklingen mellan deltagande och icke-deltagande medlemsstater. Det skulle särskilt inte heller på något sätt inverka negativt på den ekonomiska och sociala utvecklingen i de ekonomiskt svagare eller geografiskt mer avlägset belägna regionerna. I detta hänseende är det också värt att notera att medlemsstater som efterfrågar ett fördjupat samarbete uppvisar betydande skillnader, både med avseende på deras ekonomiska utveckling och deras geografiska belägenhet i unionen. 4.5.2. Fördjupat samarbete får inte innebära något hinder eller någon diskriminering i handeln mellan medlemsstaterna eller leda till snedvridning av konkurrensen dem emellan Enligt artikel 326 andra stycket i EUF-fördraget får inte heller ett fördjupat samarbete innebära något hinder eller någon diskriminering i handeln mellan medlemsstaterna eller leda till snedvridning av konkurrensen dem emellan. Kommissionen anser av nedanstående skäl att detta krav är uppfyllt. Villkoren för varje harmoniserad ordning för skatt på finansiella transaktioner som drivs inom ramen för ett fördjupat samarbete skulle tillämpas konsekvent på alla berörda finansiella institut och transaktioner, i enlighet med objektiva kriterier och, i synnerhet, de geografiska anknytningsfaktorerna. Vidare kan inte enbart samexistensen av å ena sidan ett rättsligt system med harmoniserad skatt på finansiella transaktioner, tillämpligt inom de deltagande medlemsstaterna, och, å andra sidan, de icke-deltagande medlemsstaternas nationella rättsliga system, i sig anses utgöra ett konkurrenshinder, en diskriminering eller snedvridning av konkurrensen. I avsaknad av ett fördjupat samarbete skulle till och med ännu fler rättsliga system samexistera. Ur detta perspektiv minskar snarare det sökta fördjupade samarbetet risken för en snedvridning av konkurrensen, särskilt när det gäller snedvridning till följd av utebliven beskattning eller dubbelbeskattning. 4.6. Respekt för de icke deltagande medlemsstaternas befogenheter, rättigheter och skyldigheter Enligt artikel 327 i EUF-fördraget krävs att fördjupat samarbete ska respektera de icke deltagande medlemsstaternas befogenheter, rättigheter och skyldigheter. Fördjupat samarbete på området för ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner skulle också vara förenligt med detta krav. Särskilt skulle ett sådant system inte på något sätt påverka möjligheten för icke-deltagande medlemsstater att bibehålla eller införa en skatt på finansiella transaktioner på grundval av icke-harmoniserade nationella regler, förutsatt enbart att de är förenliga med skyldigheter enligt unionslagstiftningen som i vilket fall som är tillämpliga. Ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner skulle vidare tilldela de deltagande medlemsstaterna beskattningsrättigheter enbart på grundval av relevanta anknytningsfaktorer. 5. Övergripande slutsatser På grundval av det ovanstående drar kommissionen slutsatsen att alla rättsliga villkor enligt fördragen för ett fördjupat samarbete är uppfyllda, förutsatt att den akt som genomför det aktuella fördjupade samarbetet helt och fullt följer de relevanta bestämmelserna i rådets direktiv 2008/7/EG. Kommissionen anser också att det är lämpligt och i rätt tid att bemyndiga ett fördjupat samarbete. Den senaste tidens globala ekonomiska och finansiella kris har allvarligt påverkat ekonomierna och de offentliga finanserna i EU. Finanssektorn har väsentligen bidragit till att orsaka den ekonomiska krisen, medan staterna och den europeiska allmänheten har burit kostnaderna. Den finansiella sektorn har haft hög lönsamhet under de gångna två decennierna vilket delvis kan antas vara resultatet av ett (underförstått eller klart uttalat) säkerhetsnät som staterna tillhandahållit, i förening med bankreglering och undantag från mervärdesskatt. Under dessa omständigheter började vissa medlemsstater att införa kompletterande former av beskattning av den finansiella sektorn, medan andra medlemsstater redan hade infört särskilda skatteordningar för finansiella transaktioner. Den nuvarande situationen medför följande oönskade effekter: - En fragmentering av den skattemässiga behandlingen på den inre marknaden för finansiella tjänster – med tanke på det ökande antalet osamordnade nationella skatteåtgärder som håller på att införas - med medföljande risker för snedvridning av konkurrensen mellan finansiella instrument, aktörer och marknadsplatser över hela Europeiska unionen samt för dubbelbeskattning eller dubbelt utebliven beskattning. - Finansinstituten bidrar inte i rimlig och väsentlig utsträckning till att täcka kostnaderna för den aktuella krisen och det säkerställs inte likvärdiga konkurrensvillkor i beskattningshänseende jämfört med andra sektorer. - Skattepolitiken bidrar inte till att avskräcka från transaktioner som inte främjar de finansiella marknadernas effektivitet eller kompletterar regleringsåtgärder för att undvika framtida kriser, men som kanske enbart avleder räntor från den icke-finansiella sektorn av ekonomin till finansiella institut och därigenom utlöser överinvesteringar i aktiviteter som inte skapar ökad välfärd. Genomförandet av ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner bland ett tillräckligt stort antal medlemsstater skulle kunna innebära omedelbara påtagliga fördelar på samtliga tre ovan nämnda punkter, med avseende på finansiella transaktioner som omfattas av ett fördjupat samarbete. I förening med dessa punkter skulle de deltagande medlemsstaternas ställning förbättras vad beträffar omlokaliseringsrisker, skatteintäkter, de finansiella marknadernas effektivitet och undvikande av dubbelbeskattning eller utebliven beskattning. Övriga medlemsstaters lagstiftning och politik på området skulle inte påverkas, samtidigt som aktörer från sådana övriga medlemsstater också kan tänkas dra fördel av den minskade fragmenteringen av den inre marknaden (se ovan). Genom en ordning enligt linjerna i det ursprungliga kommissionsförslaget skulle det vara möjligt att hantera skatteundandragande, snedvridningar och överföringar till andra jurisdiktioner. 2012/0298 (APP) Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande att inleda ett fördjupat samarbete på området för skatt på finansiella transaktioner EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 329.1, med beaktande av de framställningar som lämnats av Belgien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Slovenien och Slovakien, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets godkännande[11], och av följande skäl: (1) Unionen ska i enlighet med artikel 3.3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) upprätta en inre marknad. (2) I enlighet med artikel 113 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska rådet anta bestämmelser om harmonisering av lagstiftningen om omsättningsskatter, punktskatter och andra indirekta skatter eller avgifter, i den mån en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerställa att den inre marknaden upprättas och fungerar och för att undvika snedvridning av konkurrensen. (3) År 2011 noterade kommissionen att det pågår en debatt på alla nivåer om ytterligare beskattning av finanssektorn. Denna debatt härrör från en önskan att se till att finanssektorn i rimlig och väsentlig utsträckning bidrar till att betala kostnaderna för krisen och att den i framtiden beskattas på ett rättvist sätt jämfört med andra sektorer, att avskräcka finansinstitut från att bedriva alltför riskfylld verksamhet, att komplettera regleringsåtgärder som syftar till att undvika framtida kriser och att generera ytterligare intäkter till de allmänna budgetarna eller för särskilda politikområden. (4) Mot denna bakgrund antog kommissionen ett förslag till rådets direktiv om ett gemensamt system för en skatt på finansiella transaktioner och om ändring av direktiv 2008/7/EG[12]. Huvudsyftet med det förslaget var att se till att den inre marknaden fungerar väl och att undvika snedvridning av konkurrensen. (5) Vid rådets möte den 22 juni 2012 konstaterades att det inte fanns något enhälligt stöd för ett sådant gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner som föreslagits av kommissionen. Europeiska rådet konstaterade den 29 juni 2012 att det föreslagna direktivet inte skulle komma att antas av rådet inom en rimlig tidsrymd. Vid rådets möte den 10 juli 2012 hänvisades till bestående och väsentliga meningsskiljaktigheter i fråga om behovet av att inrätta ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner på unionsnivå och det bekräftades att principen om en harmoniserad skatt på finansiella transaktioner inte kommer att erhålla något enhälligt stöd inom rådet under en överskådlig framtid. (6) Under dessa omständigheter har elva medlemsstater, nämligen Belgien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Slovenien och Slovakien, gjort framställningar till kommissionen genom skrivelser som mottagits mellan den 28 september och den 22 oktober 2012 i vilka de anger att de önskar upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan på området för skatt på finansiella transaktioner. Dessa medlemsstater begärde att tillämpningsområdet och målen för det fördjupade samarbetet skulle bygga på det förslag till direktiv som kommissionen lade fram den 28 september 2011. Man hänvisade också särskilt till behovet av att undvika skatteundandragande, snedvridningar och överföringar till andra jurisdiktioner. (7) Det fördjupade samarbetet bör tillhandahålla den rättsliga ram som behövs för att inrätta ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner i de deltagande medlemsstaterna och säkerställa att de grundläggande inslagen i skatten harmoniseras. Därigenom bör man i största möjliga utsträckning kunna undvika incitament till skattearbitrage och snedvridningar av resursallokeringen mellan finansmarknaderna samt riskerna för dubbelbeskattning, utebliven beskattning eller skatteundandragande. (8) Villkoren i artikel 20 i EU-fördraget och artiklarna 326 och 329 i EUF-fördraget är uppfyllda. (9) Det noterades vid rådets möte den 29 juni 2012 och bekräftades den 10 juli 2012 att målet att anta ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner inte kan uppnås inom rimlig tid av hela unionen. Kravet i artikel 20.2 i EU-fördraget om att ett beslut om bemyndigande av ett fördjupat samarbete endast kan antas som en sista utväg är därmed uppfyllt. (10) Sakområdet för det fördjupade samarbetet, nämligen inrättandet av ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner inom unionen, är ett område som omfattas av artikel 113 i EUF-fördraget och är därmed ett område som avses i fördragen. (11) Det fördjupade samarbetet på området för inrättandet av ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner syftar till att se till att den inre marknaden fungerar väl. Genom detta samarbete undviks parallella nationella ordningar som skiljer sig åt sinsemellan och därmed en onödig fragmentering av marknaden, liksom problem som detta medför i form av snedvridning av konkurrensen, omläggning av handeln, både mellan produkter, aktörer och geografiska områden, samt incitament för aktörer att undvika att betala skatt genom transaktioner med ett lågt ekonomiskt värde. Sådana frågor är särskilt viktiga på det berörda området, som kännetecknas av mycket rörliga beskattningsunderlag. Det främjar därför unionens mål, skyddar dess intressen och stärker dess integrationsprocess, i enlighet med vad som anges i artikel 20.1 i EU-fördraget. (12) Inrättandet av ett gemensamt harmoniserat system för skatt på finansiella transaktioner ingår inte i förteckningen över unionens exklusiva befogenheter i artikel 3.1 i EUF-fördraget. Eftersom det främjar den inre marknadens funktion, i enlighet med artikel 113 i EUF-fördraget, faller detta område under unionens delade befogenheter i den mening som avses i artikel 4 i det fördraget och därmed under unionens icke-exklusiva befogenheter. (13) Fördjupat samarbete på det berörda området respekterar fördragen och unionsrätten, i enlighet med vad som anges i artikel 326 första stycket i EUF-fördraget. I linje med artikel 326 andra stycket i det fördraget kommer det fördjupade samarbetet inte att negativt påverka den inre marknaden eller den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen och det kommer inte heller att innebära något hinder eller någon diskriminering i handeln mellan medlemsstaterna eller leda till snedvridning av konkurrensen dem emellan. (14) Fördjupat samarbete på det berörda området respekterar de icke deltagande medlemsstaternas befogenheter, rättigheter och skyldigheter, i enlighet med vad som anges i artikel 327 i EUF-fördraget. Det berörda systemet skulle inte påverka de icke deltagande medlemsstaternas möjlighet att behålla eller införa en skatt på finansiella transaktioner på grundval av icke-harmoniserade, nationella regler. Det gemensamma systemet för skatt på finansiella transaktioner skulle ge de deltagande medlemsstaterna beskattningsrätt endast på grundval av relevanta anknytningskriterier. (15) Förutsatt att eventuella villkor för deltagande som fastställs genom detta beslut är uppfyllda är det fördjupade samarbetet på det område som detta beslut avser vid varje tillfälle öppet för samtliga medlemsstater som tar hänsyn till de akter som redan har antagits inom denna ram, i enlighet med artikel 328 i EUF-fördraget. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Belgien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike, Portugal, Slovenien och Slovakien bemyndigas härmed att upprätta ett fördjupat samarbete sinsemellan när det gäller att skapa ett gemensamt system för skatt på finansiella transaktioner, med tillämpning av de relevanta bestämmelserna i fördragen. Artikel 2 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] KOM(2011) 594. [2] Rådets direktiv 2008/7/EG av den 12 februari 2008 om indirekta skatter på kapitalanskaffning. [3] Finansiella institut gynnades, antingen direkt eller indirekt, i stor utsträckning av de räddnings- och garantitransaktioner som (förhands)finansierades av de europeiska skattebetalarna under perioden 2008–2012. Dessa transaktioner har, i kombination med den sviktande ekonomiska aktiviteten till följd av den ökande osäkerheten kring hela det ekonomiska och finansiella systemets stabilitet medfört en försämring av de offentliga finanserna över hela Europa. Dessutom är flertalet finans- och försäkringstjänster undantagna från mervärdesskatteplikt. [4] P7_TA(2012)0217. [5] ECO/321 – CESE 818/2012 (EUT C 181, 21.6.2012, s. 55). [6] CDR 332/2011 (EUT C 113, 18.4.2012, s. 7). [7] En skatt på finansiella transaktioner togs först upp på dagordningen för Ekofinrådets möte den 8 november 2011 och därefter på tre påföljande möten i mars, juni och juli 2012. Under perioden december 2011 till juni 2012 ägnades sju möten i rådets arbetsgrupp för skattefrågor – indirekt beskattning åt detta ämne. [8] Rådets direktiv 2008/7/EG om indirekta skatter på kapitalanskaffning (EUT L 46, 21.2.2008, s. 11). [9] Se domstolens dom av den 1 oktober 2009, mål C-569/07, punkterna 32-35, åberopande mål C-415/02 (EUT C 282, 21.11.2009, s. 6). [10] Se avsnitt 4.3 ovan. [11] EUT C , , s. . [12] KOM(2011) 594 slutlig av den 28 september 2011.