Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kaseiner och kaseinater avsedda som livsmedel och om upphävande av rådets direktiv 83/417/EEG /* COM/2014/0174 final - 2014/0096 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Motiv och syfte Genom rådets direktiv 83/417/EEG tillnärmas medlemsstaternas lagstiftning om vissa mjölkproteiner (kaseiner och kaseinater) avsedda som livsmedel. Det direktivet bör upphävas och ersättas med en ny text för att (1) anpassa kommissionens befogenheter till den nya distinktion som införs genom fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget), (2) beakta annan lagstiftning som antagits sedan dess, särskilt om livsmedel, och (3) anpassa kraven på de berörda produkternas sammansättning till motsvarande internationella standard enligt Codex Alimentarius. (1) EUF-fördraget skiljer mellan, å ena sidan, de befogenheter som delegeras till kommissionen att anta akter med allmän räckvidd, som inte är lagstiftningsakter och som kompletterar eller ändrar vissa icke väsentliga delar av en lagstiftningsakt i enlighet med artikel 290 (delegerade akter), och, å andra sidan, de befogenheter som tilldelas kommissionen att anta genomförandeakter om enhetliga villkor krävs i enlighet med artikel 291 (genomförandeakter). En granskning av bestämmelserna i direktiv 83/417/EEG med hänsyn till den nya distinktionen mellan delegerade akter och genomförandeakter har visat att kommissionen måste ges befogenhet att anta delegerade akter för att, vid behov, ändra tekniska definitioner och standarder som fastställts i bilagorna för ätliga kaseiner och kaseinater så att utvecklingen när det gäller motsvarande internationella standarder och tekniska framsteg beaktas. En sådan befogenhet ingår i detta förslag. (2) I föreliggande förslag beaktas utvecklingen av parallell lagstiftning, särskilt livsmedelslagstiftningen. Detta gäller i synnerhet uppdateringarna av direktiv 2000/13/EG[1], förordning (EG) nr 178/2002[2], förordning (EG) nr 882/2004[3], förordning (EG) nr 1332/2008[4] och förordning (EG) nr 1333/2008[5]. (3) En internationell standard har antagits genom Codex Alimentarius för ätbara kaseinprodukter[6]. Genom denna standard fastställs bl.a. väsentliga faktorer för kaseinprodukters sammansättning och kvalitet. För att livsmedelsföretagare ska kunna driva sin verksamhet på lika konkurrensvillkor på världsmarknaden anpassas genom detta förslag kraven på sammansättning i bilagorna för kasein och kaseinater för livsmedelsändamål till gällande krav enligt standarden i Codexen. Denna anpassning innebär två förändringar. Den högsta vattenhalten för ätligt kasein höjs från 10 % till 12 % och den högsta mjölkfetthalten för ätligt syrakasein minskar från 2,25 % till 2 %. Genom denna ändring stämmer de krav på sammansättning som fastställs i förslaget helt överens med den internationella standarden. Förslaget påverkar inte unionens budget. Allmän bakgrund I artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget görs åtskillnad mellan två olika typer av kommissionens akter. Genom artikel 290 i EUF-fördraget kan lagstiftaren till kommissionen ”delegera befogenhet att anta akter med allmän räckvidd som inte är lagstiftningsakter och som kompletterar eller ändrar vissa icke väsentliga delar av lagstiftningsakten”. Rättsakter som antas av kommissionen på detta sätt kallas enligt terminologin i fördraget ”delegerade akter” (artikel 290.3). Enligt artikel 291 i EUF-fördraget ska medlemsstaterna ”vidta alla nationella lagstiftningsåtgärder som är nödvändiga för att genomföra unionens rättsligt bindande akter”. Kommissionen ska tilldelas genomförandebefogenheter när det krävs enhetliga villkor för genomförandet av sådana akter. Rättsakter som antas av kommissionen på detta sätt kallas enligt terminologin i fördraget ”genomförandeakter” (artikel 291.4). En rad rättsakter har antagits på livsmedelsområdet sedan det ursprungliga direktivet antogs 1983. De måste beaktas. Fram till 2006 gällde ett internt subventionssystem inom unionen för framställningen av kasein och kaseinater av mjölk. Detta subventionssystem har inte tillämpats sedan dess och upphävdes slutgiltigt genom den politiska överenskommelsen 2013 om den reformerade gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter. Särskilda bestämmelser som avviker från de internationella standarderna är därför inte längre motiverade. Genom förslaget anpassas därför kraven på kaseinprodukters sammansättning till motsvarande standard enligt Codexen. Gällande bestämmelser Artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Direktiv 2000/13/EG, förordning (EG) nr 178/2002, förordning (EG) nr 882/2004, förordning (EG) nr 1332/2008 och förordning (EG) nr 1333/2008. Codex Stan 290-1995. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslaget är förenligt med den nya indelningen av kommissionens befogenheter enligt EUF-fördraget, med relevanta rättsakter inom livsmedelslagstiftningen och med den internationella standarden för kaseinprodukter enligt Codex Alimentarius. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Samråd med berörda parter Det finns inget behov av samråd med berörda parter eftersom förslaget huvudsakligen rör interinstitutionella frågor och inte ändrar innehållet i direktiv 83/417/EEG, som har fungerat väl i årtionden. Genom förslaget kan reglerna om kaseiner och kaseinater integreras bättre i det större regelverket på livsmedelsområdet, vilket är till fördel i form av ökad tydlighet och förenkling. Bestämmelserna om information som ska lämnas företagen emellan har också anpassats. Anpassningen till den internationella standarden har diskuterats med industrin som är mycket nöjd med den föreslagna ändringen. Extern experthjälp Av samma skäl behövde inte heller någon extern expertis anlitas. Konsekvensbedömning Inte heller någon konsekvensbedömning har behövts. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Förslaget (1) visar att delegerade befogenheter behöver tilldelas kommissionen för antagande av ändringar av bilagorna I och II och fastställer motsvarande förfarande för antagande av dessa akter inom den nya rättsliga ram som läggs fast genom ikraftträdandet av artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget, (2) anpassar gällande bestämmelser till utvecklingen inom lagstiftningen, särskilt på livsmedelsområdet, (3) anpassar, där så är lämpligt, kraven på sammansättning för ätliga kaseiner till motsvarande standard enligt Codexen. Rättslig grund Artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Subsidiaritetsprincipen Förslaget faller inom ramen för delad befogenhet mellan EU och medlemsstaterna och är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen. Val av regleringsform Formen för den ursprungliga rättsakten (ett direktiv) ändras inte. Förslaget syftar till att precisera kommissionens befogenhet i den nya rättsliga ram som skapats genom Lissabonfördraget. Det beaktar också utvecklingen inom lagstiftningen under de senaste åren samt gällande uppdaterade internationella standarder. Dessutom beaktas i förslaget att medlemsstaterna måste ha viss marginal för att kunna anpassa genomförandet till sina nationella rättsliga och administrativa förutsättningar, särskilt om man ska anta nationella åtgärder på områden som inte specifikt harmoniseras genom förslaget. 2014/0096 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kaseiner och kaseinater avsedda som livsmedel och om upphävande av rådets direktiv 83/417/EEG EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[7], i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Genom rådets direktiv 83/417/EEG[8] tillnärmas medlemsstaternas lagstiftning om vissa mjölkproteiner (kaseiner och kaseinater) avsedda som livsmedel. Sedan direktivet trädde i kraft har en rad förändringar skett. I synnerhet har ett omfattande regelverk utvecklats på livsmedelsområdet och en internationell standard har antagits i Codex Alimentarius[9] för ätbara kaseinprodukter som måste beaktas. (2) Genom direktiv 83/417/EEG ges kommissionen befogenheter att genomföra vissa bestämmelser i direktivet. Som en följd av ikraftträdandet av Lissabonfördraget måste de befogenheterna anpassas till artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat fördraget). (3) För tydlighetens skull bör direktiv 83/417/EEG därför upphävas och ersättas med ett nytt direktiv. (4) Eftersom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004[10] innehåller allmänna, övergripande och enhetliga unionsbestämmelser om metoder för provtagning och analys av livsmedel är motsvarande bestämmelser i direktiv 83/417/EEG inte längre nödvändiga. (5) Eftersom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002[11] innehåller allmänna, övergripande och enhetliga unionsbestämmelser om nödåtgärder för livsmedel och foder är motsvarande bestämmelser i direktiv 83/417/EEG inte längre nödvändiga. (6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG[12] gäller inte förbindelser mellan företag. Eftersom de produkter som omfattas av detta direktiv inte är avsedda att säljas till slutkonsumenten utan bara mellan företag för beredning av livsmedel, bör de bestämmelser som redan finns i direktiv 83/417/EEG behållas, förenklas och anpassas till gällande regelverk. Dessa bestämmelser föreskriver vilken produktinformation som ska lämnas dels för att livsmedelsföretagarna ska få den information de behöver för att märka slutprodukten, t.ex. när det gäller allergener, dels för att undvika att produkterna kan förväxlas med liknande produkter som inte är avsedda som livsmedel. (7) I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008[13] definieras ”processhjälpmedel” som betecknas som ”tekniska tillsatser” i direktiv 83/417/EEG. I det här direktivet bör därför termen ”processhjälpmedel” användas i stället för ”tekniska tillsatser”. (8) Andra termer och hänvisningar som används i bilagorna till direktiv 83/417/EEG bör anpassas för att ta hänsyn till dem som används i Europaparlamentet och rådets förordningar (EG) nr 1333/2008 och (EG) nr 1332/2008[14]. (9) I bilaga I till direktiv 83/417/EEG fastställs den högsta vattenhalten för ätliga kaseiner till 10 % och den högsta mjölkfetthalten för ätligt syrakasein till 2,25 %. Eftersom den internationella standarden 290-1995 enligt Codex Alimentarius fastställer dessa parametrar till 12 % respektive 2 %, bör motsvarande parametrar fastställas i enlighet med den internationella standarden för att undvika snedvridningar av handeln. (10) För att de tekniska delarna i bilagorna snabbt ska kunna anpassas och uppdateras med hänsyn till utvecklingen när det gäller de berörda internationella standarderna och tekniska framsteg bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 fördraget delegeras till kommissionen för de standarder som är tillämpliga på ätliga kaseiner och ätliga kaseinater enligt bilagorna I och II. (11) Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker i rätt tid och på lämpligt sätt. (12) Medlemsstaterna bör ha en viss marginal för att anta nationella åtgärder på områden som inte specifikt harmoniseras genom detta direktiv och anpassa genomförandet till sina nationella regelverk och administrativa förutsättningar. I sådana fall bör medlemsstaterna anmäla sina nationella åtgärder till kommissionen i enlighet med förfarandet i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG[15]. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Detta direktiv ska tillämpas på kaseiner och kaseinater som är avsedda som livsmedel samt på blandningar av sådana kaseiner och kaseinater. Artikel 2 I detta direktiv avses med (a) kaseiner: mjölkproteinets huvudsakliga beståndsdel som är tvättad och torkad och olöslig i vatten och som genom utfällning har utvunnits ur skummjölk i) genom tillsats av syra, ii) genom mikrobiell syrning, iii) med hjälp av löpe, eller iv) med hjälp av andra mjölkkoagulerande enzymer och som behandlats med värme så att fosfatasen inaktiveras, oavsett om utvinningen föregåtts av att man använt jonbytes- och koncentrationsmetoder, (b) kaseinater: varor som framställts genom torkning av kaseiner som behandlats med neutraliserande ämnen, och med värme så att fosfatasen inaktiveras. (c) skummjölk: mjölk utan några tillsatser, där endast fetthalten har reducerats, (d) ätligt syrakasein: kasein som är avsett som livsmedel och som framställts genom utfällning med användning av de processhjälpmedel och bakteriekulturer som anges i avsnitt I d i bilaga I och som uppfyller den standard som fastställts i avsnitt I i den bilagan, (e) ätligt löpekasein: kasein som är avsett som livsmedel och som framställts genom utfällning med användning av de processhjälpmedel som anges i avsnitt II d i bilaga I och som uppfyller den standard som fastställts i avsnitt I i den bilagan, (f) ätliga kaseinater: kaseinater som framställts av ätliga kaseiner med användning av sådana neutraliserande ämnen av livsmedelskvalitet som anges i led d i bilaga II och som uppfyller den standard som anges i den bilagan. Artikel 3 Medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa (a) att de varor som anges i artikel 2 marknadsförs endast om de stämmer överens med de regler och standarder som fastställts i detta direktiv och bilagorna I och II till direktivet, och (b) att de varor som inte uppfyller standarderna i bilagorna I och II inte används för beredning av livsmedel och betecknas och märks på ett sådant sätt att köparen inte vilseleds om deras egenskaper, kvalitet eller användning. Artikel 4 Beteckningarna i artikel 2 d, e och f ska förbehållas de varor som anges där, och de ska användas i handeln som beteckning på dessa varor. Artikel 5 1. Följande uppgifter ska finnas på förpackningar, behållare eller etiketter på de varor som anges i artikel 2 och ska vara väl synliga, klart läsbara och beständiga: (a) Den beteckning som har förbehållits dessa varor enligt artikel 4 och, när det gäller kaseinater, uppgift om katjon eller katjoner. (b) För varor som marknadsförs som blandningar i) orden ”blandning av” … följda av beteckningarna på de olika varor som ingår i blandningen i fallande storleksordning efter vikt, ii) i fråga om kaseinat eller kaseinater, uppgift om katjon eller katjoner, iii) i fråga om blandningar som innehåller kaseinater, uppgift om proteinhalten. (c) Nettomängd uttryckt i kilogram eller gram. (d) Namn eller firmanamn och adress för den företagare i vars namn eller firmanamn livsmedlet saluförs eller, om denna företagare inte är etablerad i unionen, den som importerar livsmedlet till unionsmarknaden. (e) Ursprungslandets namn, i fråga om varor som importerats från tredjeländer. (f) Partiets identifieringsuppgifter eller tillverkningsdatum. 2. Medlemsstaterna ska förbjuda marknadsföring av varor som definieras i artikel 2 d, e och f inom sina territorier, om de uppgifter som avses i punkt 1 inte lämnas på ett språk som är lätt att förstå för köparna i den medlemsstat där dessa varor marknadsförs, såvida inte sådan information lämnas på annat sätt; detta utesluter inte att uppgifterna lämnas på flera språk. 3. De uppgifter som avses i punkt 1 b iii och punkt 1 c, d och e behöver endast lämnas på en medföljande handling. Artikel 6 1. Medlemsstaterna får anta nationella åtgärder på de områden som inte specifikt harmoniseras genom detta direktiv, såvida de inte förbjuder, hindrar eller begränsar den fria rörligheten för varor som är förenliga med detta direktiv. 2. Medlemsstaterna ska omedelbart underrätta kommissionen om alla sådana nationella åtgärder i enlighet med det förfarande som fastställs i direktiv 98/34/EG. Artikel 7 Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 8 för ändringar av bilagorna II och II i syfte att ta hänsyn till utvecklingen av relevanta internationella standarder och tekniska framsteg. Artikel 8 1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel. 2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 7 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den (…). (Publications Office is to fill in the date of entry into force of this Act). 3. Den delegering av befogenhet som avses i artikel 7 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Direktivet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i direktivet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av de delegerade akter som redan har trätt i kraft. 4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna. 5. En delegerad akt som antas enligt artikel 7 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ. Artikel 9 1. Medlemsstaterna ska senast den 31 mars 2015 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. 2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artikel 10 Direktiv 83/417/EEG ska upphöra att gälla. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III. Artikel 11 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Artikel 12 Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar Ordförande Ordförande [1] Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel. [2] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet. [3] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. [4] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1332/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelsenzymer och om ändring av rådets direktiv 83/417/EEG, rådets förordning (EG) nr 1493/1999, direktiv 2000/13/EG, rådets direktiv 2001/112/EG samt förordning (EG) nr 258/97. [5] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelstillsatser. [6] Codex Stan 290-1995 [7] EUT C , , p. . [8] Rådets direktiv 83/417/EEG av den 25 juli 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa mjölkproteiner (kaseiner och kaseinater) avsedda som livsmedel (EGT L 237, 26.8.1983, s. 25). [9] Standard 290-1995 http://www.codexalimentarius.org/standards/en/ [10] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (EUT L 165, 30.4.2004, s. 1). [11] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 av den 28 januari 2002 om allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, om inrättande av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet och om förfaranden i frågor som gäller livsmedelssäkerhet (EGT L 31, 1.2.2002, s. 1). [12] Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel (EGT L 109, 6.5.2000, s. 29). [13] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelstillsatser (EUT L 354, 31.12.2008, s. 16). [14] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1332/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelsenzymer och om ändring av rådets direktiv 83/417/EEG, rådets förordning (EG) nr 1493/1999, direktiv 2000/13/EG, rådets direktiv 2001/112/EG samt förordning (EG) nr 258/97 (EUT L 354, 31.12.2008, s. 7). [15] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 204, 21.7.1998, s. 37). BILAGA I ÄTLIGA KASEINER I. STANDARD FÖR ÄTLIGT SYRAKASEIN (a) Väsentliga faktorer i sammansättningen 1. Högsta vattenhalt 12,0 viktprocent 2. Lägsta mjölkproteinhalt beräknad på det torkade extraktet 90 viktprocent varav lägsta kaseinhalt 95 viktprocent 3. Högsta mjölkfetthalt beräknad på det torkade extraktet 2,0 viktprocent 4. Högsta titrerbara surhet uttryckt i ml/g 0,1 N natriumhydroxidlösning 0,27 5. Högsta askhalt (inklusive P2O5) 2,5 viktprocent 6. Högsta vattenfria laktoshalt 1 viktprocent 7. Högsta sedimenthalt (brända partiklar) 22,5 mg/25 g (b) Främmande ämnen Högsta blyhalt 1 mg/kg (c) Föroreningar Främmande partiklar (t.ex. trä- eller metallpartiklar, hår eller insektsfragment) får inte förekomma i 25 g (d) Processhjälpmedel och bakteriekulturer i) – mjölksyra – saltsyra – svavelsyra – citronsyra – ättiksyra – ortofosforsyra ii) – vassle –bakteriekulturer som producerar mjölksyra (e) Organoleptiska egenskaper 1. Lukt: Inga främmande lukter. 2. Utseende: Vit till gräddvit färg; varan får inte innehålla klumpar som inte går sönder vid lätt tryck. II. STANDARD FÖR ÄTLIGT LÖPEKASEIN (a) Väsentliga faktorer i sammansättningen 1. Högsta vattenhalt 12 viktprocent 2. Lägsta mjölkproteinhalt beräknad 84 viktprocent på det torkade extraktet varav lägsta kaseinhalt 95 viktprocent 3. Högsta mjölkfetthalt beräknad på det torkade extraktet 2 viktprocent 4. Lägsta askhalt (inklusive P2O5) 7,50 viktprocent 5. Högsta vattenfria laktoshalt 1 viktprocent 6. Högsta sedimenthalt (brända partiklar) 22,5 mg/25 g (b) Främmande ämnen Högsta blyhalt 1 mg/kg (c) Föroreningar Främmande partiklar (t.ex. trä- eller metallpartiklar, hår eller insektsfragment) får inte förekomma i 25 g (d) Processhjälpmedel – löpe som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 1332/2008, – andra mjölkkoagulerande enzymer som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 1332/2008. (e) Organoleptiska egenskaper 1. Lukt: Inga främmande lukter. 2. Utseende: Vit till gräddvit färg; varan får inte innehålla klumpar som inte går sönder vid lätt tryck. BILAGA II ÄTLIGA KASEINATER STANDARD FÖR ÄTLIGA KASEINATER (a) Väsentliga faktorer i sammansättningen 1. Högsta vattenhalt 8 viktprocent 2. Lägsta kaseinhalt i mjölkproteinet beräknad på det torkade extraktet 88 viktprocent 3. Högsta mjölkfetthalt beräknad på det torkade extraktet 2,0 viktprocent 4. Högsta vattenfria laktoshalt 1,0 viktprocent 5. pH-värde 6,0–8,0 6. Högsta sedimenthalt (brända partiklar) 22,5 mg/25 g (b) Främmande ämnen Högsta blyhalt 1 mg/kg (c) Föroreningar Främmande partiklar (t.ex. trä- eller metallpartiklar, hår eller insektsfragment) får inte förekomma i 25 g (d) Processhjälpmedel (valfria ämnen för neutralisering och buffring) hydroxyder natrium karbonater kalium av kalcium fosfater ammonium citrater magnesium (e) Egenskaper 1 Lukt: Mycket svag främmande smak och lukt. 2. Utseende: Vit till gräddvit färg; varan får inte innehålla klumpar som inte går sönder vid lätt tryck. 3. Löslighet Nästa fullständigt lösliga i destillerat vatten, med undantag för kalciumkaseinat. BILAGA III Jämförelsetabell Rådets förordning nr 83/417/EEG || Detta direktiv Artikel 1 || Artiklarna 1 och 2 Artikel 2 || Artikel 3 Artikel 3 || Artikel 4 Artikel 4.1 || Artikel 5.1 Artikel 4.2 första stycket || Artikel 5.2 Artikel 4.2 andra stycket || Artikel 5.3 Artikel 5 || Artikel 2 a och b - || Artikel 6.1 Artikel 6.1 || Artikel 6.2 Artikel 6.2 || Artikel 6.3 Artikel 7 || - Artikel 8 || - Artikel 9 || - Artikel 10 || - Artikel 11 || - - || Artikel 7 - || Artikel 8 Artikel 12 || Artikel 9 - || Artikel 10 - || Artikel 11 Artikel 13 || Artikel 12 Bilaga I.I || Artikel 2 d och e Bilaga I.II || Bilaga I.I Bilaga I.III || Bilaga I.II Bilaga II.I || Artikel 2 f Bilaga II.II || Bilaga II - || Bilaga III