Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus"

(2001/C 193/16)

Den 11 december 2000 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om det ovannämnda förslag.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 6 april 2001. Föredragande var Vítor Melícias.

Vid sin 381:a plenarsession den 25-26 april 2001 (sammanträdet den 26 april 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén med 98 röster för och två nedlagda röster följande yttrande.

1. Inledning

1.1. ESK skall yttra sig om förslaget till rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus(1).

1.2. Kommittén är övertygad om att det rör sig om ett nödvändigt steg i rätt riktning för "en gemensam asylpolitik, som omfattar ett gemensamt europeiskt asylsystem" och "är en del av Europeiska unionens mål att gradvis inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som är öppet för alla som av olika omständigheter tvingas söka skydd inom gemenskapen på laglig väg" (punkt 1 i ingressen).

1.3. Det föreliggande förslaget till direktiv följer slutsatserna från Tammerfors, där det "fastställs att ett gemensamt europeiskt asylsystem på kort sikt bör omfatta gemensamma normer för rättvisa och effektiva asylförfaranden i medlemsstaterna" (punkt 3 i ingressen).

1.4. I förslaget fastställs även följande: "Miniminormerna i detta direktiv bör därför ge medlemsstaterna möjlighet att använda ett enkelt och snabbt system för att snabbt och korrekt handlägga asylansökningar i överensstämmelse med medlemsstaternas konstitutioner och internationella skyldigheter." (Punkt 6 i ingressen.)

2. Allmänna kommentarer

2.1. ESK vill särskilt kommentera följande punkter:

2.1.1. Direktivförslagets direkta hänvisning till konventionen från 1951 om flyktingars rättsliga ställning (Genèvekonventionen) och New York-protokollet från 1967 för att definiera flykting (artikel 2 b i förslaget) betonar den humanitära betydelsen av detta internationella rättsliga instrument. ESK anser att en enhetlig tillämpning av den gemensamma asylpolitiken i Europa förutsätter en harmoniserad tolkning av Genèvekonventionen.

2.1.1.1. Man får inte glömma att Genèvekonventionen är ett instrument för mänskliga rättigheter. Hänvisningarna i dess ingress till den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna från 1948 förstärker tanken om att skyddet av flyktingar måste betraktas som en integrerad del av skyddet av de mänskliga rättigheterna, eftersom det i grunden rör sig om att försvara alla människors värdighet och grundläggande rättigheter.

2.1.2. Förutom hänvisningen till Genèvekonventionen menar ESK att man även skall referera till andra internationella konventioner som har betydelse för denna fråga: Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, FN:s internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, FN:s internationella konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, FN:s barnkonvention samt den internationella konventionen om förbud mot alla former av diskriminering av kvinnor.

2.1.3. I förslaget till direktiv hänvisas också till FN:s flyktingkommissariat (UNHCR). Hänvisningarna finns i artiklarna 13 b, 7 c, 15.4, 17 a och 17 b. Detta ger ökad vikt åt flyktingkommissariatets tillsyn enligt artikel 35 i Genèvekonventionen, som ger kommissariatet möjlighet att göra framställningar till vilken behörig myndighet som helst i fråga om enskilda asylansökningar i alla skeden av förfarandet (artikel 17 c).

2.2. Utan att inkräkta på de särskilda insatserna från UNHCR och andra specialiserade organisationer vill ESK bli en dynamisk aktör som deltar mer aktivt i dessa frågor i medborgarsamhället, eftersom kommittén är ett rådgivande organ som företräder många av medborgarsamhällets organisationer och i allt högre grad får en övergripande roll som "det civila samhällets röst i EU" eller som "en viktig bro mellan EU och det civila samhället".

2.3. Enligt artikel 13 b bör de beslutande myndigheterna ha tillgång till "exakt och aktuell information från olika källor, däribland information från flyktingkommissariatet, angående den rådande situationen i asylsökandes ursprungsländer och i transitländer". Med detta i åtanke anser ESK att information från den asylsökandes ursprungsland och berörda transitländer även skall förmedlas av erkänt representativa organisationer i det civila samhället som är verksamma i de medlemsstater där ansökan om flyktingstatus behandlas. Organisationer som kan komma i fråga är exempelvis Amnesty International, Assistência Médica Internacional (AMI), Röda korset och Läkare utan gränser samt andra humanitära organisationer som i varje medlemsstat kan förmedla denna information.

3. Särskilda kommentarer

3.1. ESK vill också kommentera följande punkter i artikel 2:

- 2.i: Enligt artikel 1.A i Genèvekonventionen är flyktingstatus något som erkänns av staterna, inte något som beviljas. Här kan hänvisas till "Handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställandet av flyktingars rättsliga ställning", UNHCR, Genève, 1992, paragraf 28.

- 2.l: Artikel 33.2 i Genèvekonventionen, som anges som grund i denna artikel, handlar inte om "återkallelse av flyktingstatus" utan om ett undantag från förbudet att utvisa eller avvisa.

3.2. Vi anser att följande synpunkter bör beaktas i förslagstexten.

3.2.1. Artikel 4.1 utgör en mycket viktig garanti i och med att den ger villkorslöst tillträde till asylförfarandet. Även om man i punkt 6 i ingressen skriver att "miniminormerna i detta [förslag till] direktiv bör ... ge medlemsstaterna möjlighet att använda ett enkelt och snabbt system", bör systemet vara rättvist. Det innebär just att alla asylsökande skall ha tillträde till förfarandet oavsett tillfället eller tidsfristen och om formaliteterna före inlämnandet av en asylansökan har fullgjorts eller inte.

3.2.2. Asylrättens själva innebörd och humanitära syfte gör att fritt och obegränsat tillträde till territoriet och asylförfarandet är grundläggande garantier som medlemsstaterna måste anstränga sig för att hålla fast vid.

3.2.3. För att befästa detta som en rättighet i gemenskapen vore det lämpligt att artikel 2 b också hänvisar till artikel 3 i protokoll 4 till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

3.2.3.1. Vi vill också framhålla grundantagandet i slutet av artikel 2 b. Detta antagande är viktigt, eftersom det ger asylrätten företräde utan att för den skull inskränka andra kompletterande skyddsmöjligheter. Man har kunnat observera att vissa medlemsstater tagit för vana att flytta över asylansökningar till mekanismerna för kompletterande skydd.

3.2.3.2. Samma sak gäller artikel 3.3 och punkt 17 i ingressen. Detta innebär att medlemsstaterna måste definiera vilka olika fall som omfattas av det kompletterande skyddet.

3.2.3.3. Det är verkligen viktigt att i texten klargöra att "varje uttalande som antyder att en person söker skydd undan förföljelse, eller varje handling eller annat uttryck som tyder på att personen är rädd för att återsändas till hemlandet, bör ... behandlas som en asylansökan." (Kommentarer till de enskilda artiklarna, artikel 4, s. 11 i förslaget till direktiv.)

3.2.4. Artikel 7 b: tillgång till tolk

3.2.4.1. Möjligheten för de behöriga myndigheterna och de asylsökande att få hjälp av en tolk bör utgöra en av garantierna i asylförfarandet, oavsett hur det är utformat eller vilken fas det rör sig om. Tolken bör vara behörig, kvalificerad och opartisk. Trots att vissa medlemsstater menar att det skulle vara mycket kostsamt föreslår vi att tolkningen alltid skall betalas med allmänna medel om den har begärts av de behöriga myndigheterna eller av den asylsökande. Det är nämligen inte lämpligt att myndigheterna ensamma har rätten att besluta om tolkning behövs. För att finansiera tolkningen i varje medlemsstat föreslås att medel hämtas från Europeiska flyktingfonden som instiftats för att stödja mottagande och integrering av asylsökande i medlemsstaterna.

3.2.4.2. Detta är nödvändigt för att uppnå förslagets syfte (att fastställa minimigarantier för förfarandet). Avsaknad av lämplig tolkning kan påverka den asylsökandes möjligheter att lägga fram sin ansökan på bästa sätt, en grundläggande omständighet för att myndigheterna skall kunna sätta sig in i fallet och därmed även för garantin i samband med asylsökande.

3.2.4.3. ESK stöder därför också artiklarna 10.3 b (om underåriga utan medföljande vuxen), 19 (om en annan medlemsstat skall ta ansvar för att pröva en asylansökan) samt 8.7.

3.2.4.4. Angående artikel 7 c menar ESK att texten i förslaget bör gå ännu längre. Den asylsökande skall inte bara ges rätt att under förfarandets alla stadier meddela sig med Förenta nationernas flyktingkommissariat eller med andra organisationer som arbetar på flyktingkommissariatets vägnar, utan skall även ges rätt att meddela sig med erkända icke-statliga organisationer som arbetar med att försvara och främja asylrätten.

3.2.5. Artikel 8.2 (personlig intervju)

3.2.5.1. Angående slutet av denna artikel: På vilket sätt bör tjänstemannen be om sökandens godkännande? Vi föreslår att denna sista del återtas eller omformuleras enligt följande: "skall tjänstemannen läsa upp en utskrift av protokollet för sökanden, så att denne får kännedom om dess innehåll, och upplysa sökanden om att det kommer att finnas tillgängligt även i framtiden". Dessutom bör förslaget innefatta möjligheten att lämna en kopia av protokollet till sökanden som i vederbörlig ordning bekräftar mottagandet genom ett förfarande som mottagarlandet fastställer (t.ex. att sökanden signerar varje sida av protokollet).

3.2.5.2. Faktum är att artikel 8.2 kompletteras av artikel 8.6, som under det ordinarie förfarandet ger alla asylsökande tillfälle att inom skälig tid ta del av utskriften av protokollet från en personlig intervju om bakgrunden till ansökan och att kommentera den.

3.2.5.3. Angående just artikel 8.6 anser ESK att det även under det påskyndade förfarandet skall finnas möjlighet att ta del av utskriften av protokollet från en intervju och att kommentera den. Den skäliga tiden blir då naturligtvis kortare.

3.2.5.4. Angående artikel 8.7 skulle ESK vilja ha ett klargörande: I artikeln står det att medlemsstaterna skall säkerställa att en tjänsteman och en tolk av det kön som den asylsökande bestämmer närvarar vid den personliga intervjun om det finns skäl att anta att personen i fråga annars inte kommer att tala fritt. Innebär detta att sökanden endast skall ha rätt att välja tolkens kön? Den lösningen är inte den lämpligaste om man vill skapa det förtroende som krävs under intervjun för att den asylsökande skall känna sig fri att berätta allt. Med tanke på den målsättningen bör sökanden kunna välja kön på båda de yrkespersoner som utför intervjun, såväl tjänstemannen som tolken.

3.2.5.5. Vi vill i detta sammanhang också betona vad som står i artikel 10.2 i förslaget till direktiv och som gäller personliga intervjuer med underåriga utan medföljande. Där föreslås att medlemsstaterna skall se till att intervjun utförs av en kvalificerad handläggare "som har den utbildning som krävs" med hänsyn till denna utsatta grupps behov i enlighet med artikel 14.1 c i direktivförslaget. Följaktligen föreslår vi med tanke på de principer som ligger till grund för deklarationen om god praxis (utarbetad inom ramen för programmet för ensamma flyktingbarn i Europa, ett samarbete mellan den internationella Rädda Barnen-alliansen och FN:s flyktingkommissariat för att få fram ett tydligt ställningstagande om vilken politik och praxis som krävs för att tillämpa och skydda rättigheterna för ensamma flyktingbarn i Europa) att ensamma flyktingbarn som intervjuas eller behöver assistans skall erbjudas tolkning till det språk de själva väljer.

3.2.5.6. För att säkerställa öppenhet och noggrannhet i förfarandet anser ESK att den asylsökande även bör få tillgång till den befintliga information som legat till grund för beslutet om ansökan, särskilt information som avser hans eller hennes ursprungsland.

3.2.5.7. ESK föreslår också att den tjänsteman som avses i artikel 8.1 i förslaget helst skall tjänstgöra vid den beslutsfattande myndigheten.

3.2.6. Artikel 9 (juridisk rådgivning)

3.2.6.1. ESK anser att man bör arbeta för att den juridiska rådgivningen skall vara gratis under alla stadier av förfarandet (prövning, ordinarie eller påskyndat förfarande), inte bara efter ett beslut av en beslutande myndighet som går den sökande emot, som artikel 9.4 föreskriver. Asylsökande är sårbara personer som inte känner till det rättsliga förfarandet och därför behöver ett juridiskt ombud.

3.2.6.2. Därför anser ESK att den möjlighet att närvara vid den personliga intervjun som sökandens juridiska ombud ges vid det ordinarie förfarandet genom artikel 9.3 även bör ges vid det påskyndade förfarandet.

3.2.6.3. Med tanke på det som föreskrivs i artiklarna 23.3 och 29.3 (dvs. myndighetens möjlighet att fatta beslut utan att göra en personlig intervju med sökanden vid ordinarie respektive påskyndat förfarande) anser ESK att det uttryckligen skall garanteras att den beslutande myndigheten alltid skall göra en personlig intervju. Syftet är att säkerställa att asylansökan utreds så väl som möjligt för att ge möjlighet till ett rättvist beslut.

3.2.6.4. Tolkningen av artikel 9.2 får inte leda till att den asylsökande blir berövad allt bistånd. Det kanske inte finns advokater med asylrätt som specialinriktning att tillgå i alla situationer och skeden i förfarandet. De asylsökande bör ha rätt till kompletterande stöd av t.ex. personal från icke-statliga organisationer som har kompetens på området.

3.2.7. Artikel 10 (underåriga utan medföljande vuxen)

3.2.7.1. ESK föreslår att formuleringen "så fort som möjligt" stryks i artikel 10.1 a. Faktum är att med utgångspunkt i principen om att barnets bästa alltid skall komma i första rummet (artikel 3 i FN:s konvention om barnens rättigheter) bör medlemsstaterna se till att en förmyndare eller ett biträde skall utses så fort som möjligt för att bistå och företräda underåriga vid prövningen av ansökan. Denna person bör utses före den personliga intervjun så att artikel 10.1 b tillämpas i praktiken.

3.2.7.2. Med tanke på de principer som ligger till grund för deklarationen om god praxis som nämnts i punkt 3.2.5.5 ovan föreslår ESK att tillträdet till asylförfarandet för underåriga utan medföljande vuxen inte skall hindras, och när det väl har inletts skall det följa det ordinarie förfarandet. Något som särskilt bör garanteras är att principen om att hellre fria än fälla respekteras.

3.2.7.3. ESK föreslår också att man tar hänsyn till att de underåriga utan medföljande vuxen är särskilt sårbara, särskilt under den personliga intervjun.

3.2.7.4. I samband med detta måste ESK också påpeka att det inte finns några hänvisningar till andra särskilt känsliga fall, som äldre och isolerade människor och, framför allt, kvinnor som utsatts för övergrepp.

3.2.7.4.1. Just denna situation avses i artikel 28 i kapitel V (Ytterligare garantier för omyndiga utan medföljande vårdnadshavare och för kvinnor) i rådets resolution från 1995 om minimigarantier vid handläggning av asylärenden.

3.2.7.4.2. Kvinnor är liksom barn och ungdomar särskilt utsatta just när det gäller sexuellt våld.

3.2.7.4.3. Även UNHCR:s verkställande kommittés (EXCOM) slutsats 39, som fortfarande är lika aktuell, slår fast att man måste ta särskilda hänsyn i dessa fall.

3.2.7.4.4. Vi förslår därför att man i direktivet inför en artikel med bred räckvidd, som erkänner att en särskilt situation råder i de fall då den asylsökande utsatts för traumatiska upplevelser som tortyr, våldtäkt eller andra fysiska och/eller sexuella övergrepp, och att dessa fall kräver särskild uppmärksamhet och uppföljning, till exempel psykologiskt och/eller psykiatriskt specialiststöd samt särskilt stor hänsyn till principen om att hellre fria än fälla.

3.2.7.4.5. Med tanke på de särskilda omständigheterna och de sökandes sårbarhet i dessa fall vore det lämpligare att dessa fall inte prövas enligt det påskyndade förfarandet när det rör sig om den första asylansökan i en medlemsstat.

3.2.8. Artikel 13 b (beslutande myndigheters tillgång till exakt och aktuell information angående den rådande situationen i asylsökandes ursprungsländer och i transitländer)

3.2.8.1. I enlighet med det som sagts ovan anser ESK att man här inte bara skall hänvisa till flyktingkommissariatet utan även till organisationer som Amnesty International, Assistência Médica Internacional (AMI), Röda korset och Läkare utan gränser samt andra erkänt representativa humanitära organisationer i det civila samhället som i varje medlemsstat kan förmedla denna information. Syftet är att besluten om asylansökningar skall vara noggrant underbyggda med ingående, objektiv och oavhängig information samt präglas av medmänsklighet.

3.2.8.2. Eftersom förföljelse på grund av religion blir en allt vanligare anledning till asylansökan, och dessa ansökningar är av en särskild art, anser kommittén att artikel 13 c borde utvidgas till att också omfatta möjligheten till ett yttrande från respektive trossamfund.

3.2.9. ESK ser mycket positivt på att förslaget till direktiv fäster sådan vikt vid att den personal som är ansvarig för genomförandet av skyldigheterna i direktivet har lämplig specialiserad utbildning (artiklarna 13 och 14) och att detta även gäller gränspersonal.

3.2.9.1. Inom ramen för den regelbundna utbildning på europeisk nivå som skall förverkligas på medellång sikt föreslår ESK att man uttryckligen nämner ett mer aktivt deltagande från organ som flyktingkommissariatet och ECRE (European Council on Refugees and Exiles) liksom från icke-statliga organisationer som har som allmänt erkänd målsättning att försvara och främja asylrätten.

3.2.9.2. För att finansiera den ovannämnda regelbundna utbildningen i varje medlemsstat föreslår ESK att medel hämtas från Europeiska flyktingfonden samt Odysseus-programmet.

3.2.10. ESK anser också att det är viktigt att förslaget omfattar och respekterar följande två principer:

- Principen om "non-refoulement" (artikel 5). Enligt denna princip skall ingen skickas tillbaka till ett land där personens liv eller frihet hotas. Denna princip bör alltid tillämpas om en flykting befinner sig vid gränsen till eller inom ett lands territorium, oavsett om personen i fråga har erkänts som flykting (artikel 33 i Genèvekonventionen, artikel 3 i protokoll 4 till Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt EXCOM slutsats 6) eller ej.

- Principen om att information om enskilda asylansökningar beläggs med sekretess (artikel 15).

3.2.11. ESK fäster också vikt vid garantin om att inte kvarhålla asylsökande bara för att de är asylsökande. I de fall då en asylsökande kvarhålls i förvar, i överensstämmelse med ett förfarande i nationell lagstiftning och endast så länge det är nödvändigt, skall det finnas möjlighet till regelbundna omprövningar av beslutet om att kvarhålla den asylsökande i förvar (artikel 11).

3.2.11.1. ESK anser att inte endast förvaltningsmyndigheter och politiska instanser skall ha möjlighet till regelbundna omprövningar av beslutet.

3.2.11.2. Kommittén vill särskilt betona att i den händelse en asylsökande blir kvarhållen skall detta ske under sådana förhållanden som respekterar den icke-brottsliga status som gäller i dessa fall. Kvarhållna skall såsom alla andra asylsökande ha tillgång till kostnadsfri, oberoende och kvalificerad juridisk rådgivning. De lokaler där den asylsökande kvarhålls skall kunna besökas av FN:s flyktingkommissariat, icke-statliga organisationer med specialkompetens på området samt juridiska ombud.

3.2.11.3. Kommittén skulle också vilja få klargjord nyttan av artikel 11 c eftersom vad som uttrycks där enligt vår uppfattning redan står i artikelns föregående punkt.

3.2.12. Artiklarna 21 och 22 (säkert tredje land)

3.2.12.1. En avvägning mellan bilaga I (de materiella kraven för fastställande) och medlemsstaternas egna förteckningar. ESK anser att garantin för förfarandet skulle förbättras om man kunde få till stånd en överenskommelse mellan medlemsstaterna för att begränsa detta begrepp till kraven i bilaga I. Detta förslag syftar dels till att undvika att begreppet "säkert tredje land" används för att begränsa tillträdet till asylförfarandet, dels till att garantera skydd för dem som begär att inte skickas tillbaka till ett land där de kan bli utsatta för förföljelse.

3.2.12.2. Direktivet bör också garantera att kriterierna i denna artikel analyseras från fall till fall, oberoende av återtagandeavtal. Det räcker inte att garantera att den asylsökande kommer att tas emot av det tredje landet. Där bör också erbjudas ett verkligt skydd, det vill säga tillträde till asylförfarandet i denna stat.

3.2.12.3. Begreppet "säkert tredje land" (så som det definieras i bilaga I) kan inte i något fall utgöra en motivering för att avslå en ansökan: alla de skäl som den asylsökande framför skall granskas, och om ansökan avslås skall den asylsökande ha verkliga möjligheter att överklaga till en opartisk och oberoende myndighet eller domstol.

3.2.12.4. ESK föreslår att begreppet "generellt", som förekommer i bilaga I första stycket, ersätts med ett uttryck som är bättre definierat och mindre vagt. Vi föreslår "på ett allmänt och konsekvent sätt", som tar hänsyn just till undantagssituationer, lokala förhållanden och andra förhållanden som kan bidra till att man inte kan följa de vanliga normerna och principerna.

3.2.13. När det gäller tidsfristerna i artikel 23 (upptagande till sakprövning), artikel 24 (det ordinarie förfarandet) och 29 (det påskyndade förfarandet), liksom tidsfristerna för överklagande, anser ESK att de är både rimliga och realistiska.

3.2.13.1. ESK anser det också vara en viktig garanti att sökanden under det ordinarie förfarandet har rätt att begära ett beslut från överprövningsinstansen om den beslutande myndigheten inte har fattat ett beslut inom den föreskrivna tidsfristen (artikel 24). Om tidsfristerna för upptagande till sakprövning eller för det påskyndade förfarandet inte iakttas skall asylansökan behandlas enligt det ordinarie förfarandet (artikel 23 respektive artikel 29).

3.2.14. Artikel 25 (bestämmelser om utredning av asylansökningar)

3.2.14.1. Den föreslagna texten som syftar till att garantera ett rättvist förfarande följer anvisningarna i "Handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställandet av flyktingars rättsliga ställning", UNHCR, Genève, januari 1992. Man fäster stor vikt vid principen om att hellre fria än fälla (nr 4), och detta har ESK:s fulla stöd.

3.2.14.2. Om ett rättvist förfarande skall garanteras anser ESK inte att eventuella felaktiga uppgifter från sökanden i sig skall kunna vara skäl till att ärendet avvisas, eftersom det kan finnas legitima orsaker till att lämna felaktiga uppgifter. Inte heller bör uppvisandet av falska handlingar ligga sökanden till last om en sammanhängande förklaring till detta kan ges (e contrario-tolkning av artikel 28.1 a).

3.2.14.3. Bland de relevanta sakförhållanden som räknas upp i artikel 25.2 återfinns resvägar. ESK anser att resvägarna, även om de är ett viktigt element, inte är en avgörande faktor för att fastställa flyktingstatus.

3.2.14.4. Artikel 25 saknar helt hänvisningar till bevisbördan. I denna fråga föreslår ESK att man gör en hänvisning till paragraf 196 i UNHCR:s "Handbok om förfarandet och kriterierna vid fastställandet av flyktingars rättsliga ställning".

3.2.15. Artikel 28 (uppenbart ogrundade asylansökningar)

3.2.15.1. ESK föreslår att man i denna artikel lägger till "endast enligt artikel 28" för att garantera att medlemsstaterna inte godtyckligt kan godkänna andra skäl än dem som anges i artikeln.

3.2.15.2. ESK skulle också gärna se att förslaget till direktiv uttryckligen föreskriver att de grundläggande principer för ett rättvist asylförfarande som beskrivs i avsnitt I skall tillämpas på alla asylansökningar, även de "uppenbart ogrundade". Faktum är att samtliga förfaranden, även det påskyndade, skall respektera de miniminormer som direktivet föreskriver.

3.2.16. ESK vill särskilt framhålla och uttrycka sin uppskattning för artikel 28.2 a: Tillflykt i en del av ursprungslandet kan inte beaktas som skäl för att avslå asylansökan.

3.2.17. Artiklarna 30 och 31 (säkra ursprungsländer)

3.2.17.1. Avvägning mellan bilaga II (de materiella kraven för fastställande) och medlemsstaternas egna förteckningar. ESK anser att garantin för förfarandet skulle förbättras om man kunde få till stånd en överenskommelse mellan medlemsstaterna som begränsar detta begrepp till kraven i bilaga II. Detta förslag syftar till att undvika att begreppet "säkert ursprungsland" används för att begränsa tillträdet till asylförfarandet, något som till och med skulle kunna leda till sådan diskriminering som artikel 41 skall förhindra.

3.2.17.2. Kommittén är medveten om att det rör sig om ett svårdefinierat begrepp, eftersom ett land kan vara "säkert" i allmänhet men farligt för enskilda individer eller en viss grupp människor. I och med att situationen i ett land kan förändras mycket snabbt kommer man att behöva vara mycket uppmärksam på den internationella situationen, och de ovannämnda listorna bör vara flexibla och hållas uppdaterade.

3.2.17.2.1. Det är viktigt att betona att asylrätten utgör en rättighet för den sökande, som det land eller den fristad i vilken asyl har sökts måste beakta, och inte ett alternativ som är beroende av det ifrågavarande landets goda vilja eller slumpartade beslut. Detta bör klart framgå av direktivet

3.2.17.3. Vad beträffar kraven i bilaga II, är kommittén av den uppfattningen att ett land som skall kunna anses vara säkert ursprungsland till fullo måste uppfylla de krav som nämns i stycke A och C i punkt 1 i bilagan. De resurser som nämns i stycke D i samma punkt måste tillika vara verkningskraftiga.

3.2.18. Artikel 32 (överklagande)

Det är mycket positivt att detta direktiv omfattar sökandenas rätt att överklaga "ett beslut som fattas om deras asylansökans upptagande till prövning eller innehåll".

3.2.19. Artikel 33 (överklagande)

Allmän regel: Överklagande medför uppskov med verkställigheten, såväl vid det ordinarie som det påskyndade förfarandet. Garantin för förfarandet skulle förbättras om man för att undvika "refoulement" kunde få till stånd en överenskommelse mellan medlemsstaterna om att begränsa undantagen från denna regel till dem som avses i artikel 33.2.

3.2.20. Artikel 41 (bestämmelse om icke-diskriminering)

ESK uppskattar att förslaget till direktiv omfattar denna bestämmelse, eftersom det därmed tar hänsyn till medlemsstaternas internationella skyldighet att skydda flyktingar från diskriminering.

3.2.21. Artikel 43 (rapport från kommissionen)

Med tanke på att ESK utgör en dynamisk kraft som kanaliserar det civila samhällets engagemang när det gäller asylrätt samt målsättningen att upprätthålla den europeiska traditionen med skydd av mänskliga rättigheter, vilket direkt anknyter till det behandlade ämnet, anser vi att kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet om hur detta direktiv tillämpas av medlemsstaterna även skall presenteras för Ekonomiska och sociala kommittén.

4. Slutsatser

4.1. Kommittén ställer sig positiv till ett antagande av direktivet om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus, och menar att direktivet är ett positivt och nödvändigt steg för att kunna uppnå en gemensam europeisk asylpolitik.

4.2. Kommittén har i detta yttrande föreslagit ändringar som vi anser att man särskilt bör fästa uppmärksamheten på i syfte att

- förtydliga och stärka asylsökandes och flyktingars rättigheter,

- tillförsäkra asylsökande och flyktingar rättvisa förfaranden, som i så stor utsträckning som möjligt bör vara harmoniserade,

- i enlighet med direktivet öka de asylsökandes medvetenhet om sina rättigheter,

- öka såväl medlemsländernas som det civila samhällets känsla av ansvar och ömsesidigt engagemang i fråga om asylsökandes rättigheter.

Kommittén är av den uppfattningen att de minimibestämmelser som skall utgöra grunden för en gemensam asylrätt kommer att fastställas i direktivet genom de föreslagna rekommendationerna. Dessa minimibestämmelser bör uppfattas som ett första steg på vägen mot en uppsättning gemensamma bestämmelser som är en förutsättning för att uppnå den harmonisering av reglerna som i framtiden kan leda till nödvändigt skydd och fri rörlighet inom EU för personer med flyktingstatus.

4.3. Därför rekommenderar ESK rådet och parlamentet att beakta de ändringsförslag som ges i yttrandet och att göra allt för att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, samt att föra in ändringsförslagen i förslaget till direktiv så fort som möjligt.

Bryssel den 26 april 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) KOM(2000) 578 slutlig.