EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 11.05.1999 
KOM(1999) 134 slutlig 
MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN 
ATT SKAPA EN INRE MARKNAD FÖR 
KOMPLETTERANDE PENSIONSSKYDD 
Resultaten av samrådet om grönboken om kompletterande 
pensionsskydd på den inre marknaden 
Innehåll 
SAMMANFATTNING 
Försiktighetsregler för pensionsfonder 
Att avlägsna hindren för den fria rörligheten för arbetstagare 
Samordning av medlemsstaternas skattesystem 
1. INLEDNING 
1.1 Behovet av en inre marknad för kompletterande pensionsskydd 
1.2 Samrådet om grönboken om kompletterande pensionsskydd 
2. FÖRSIKTIGHETSREGLER FÖR PENSIONSFONDERNA SOM ÄR FÖRENLIGA MED DEN 
INRE MARKNADEN OCH EURON 
2.1 Kompletterande pensionsskydd inom euroområdet 
2.1.1 Effektivare investeringsportföljer 
2.1.2 Mer högpr ester ande investeringsportföljer 
2.1.2 En kvalitativ inriktning på tillsynen 
2.2 Förslag till ett direktiv om försiktighetsregler för pensionsfonderna 
2.2.1 Fördelarna med ett direktiv? 
2.2.2 Tillämpningsområde och innehåll 
2.2.3 Försäkring mot risken för att pensionsprogrammet avvecklas 
2.2.4 Medel för att säkerställa likabehandling av leverantörerna 
2.2.5 Nya förutsättningar 
3. ATT UNDERLÄTTA DEN FRIA RÖRLIGHETEN FÖR ARBETSTAGARE 
3.1 Allmänna synpunkter 
3.2 Resultaten av samrådet om grönboken 
3.2 Möjliga åtgärder 
4. EN FÖRBÄTTRAD SAMORDNING MELLAN DE NATIONELLA SKATTESYSTEMEN 
4.1 Resultaten av samrådet om grönboken 
4.2 Möjliga åtgärder 
SAMMANFATTNING 
Att upprätthålla en hög social trygghetsnivå är ett mål som delas av alla Europeiska 
unionens medlemsstater. En ständig utmaning är kontrollen av kostnaderna för detta 
skydd, som måste fortsätta att garantera den sociala sammanhållningen och samtidigt 
påverka den ekonomiska tillväxten positivt. 
Pensionsförmånerna är ett väsentligt inslag i de sociala trygghetssystemen i EU-länderna. 
Utgifterna inom de offentliga pensionssystemen står för nästan hälften av de samlade 
utgifterna för socialskyddet. De motsvarar mellan 9 och 15 % av bruttonationalinkomsten 
(BNI) i medlemsstaterna1. Denna andel riskerar att öka kraftigt till följd av den ökande 
genomsnittsåldern hos befolkningen i EU. 1995 var 23% av befolkningen 65 år eller 
äldre. Denna andel kommer att öka till 40 % år 20252. 
Att möta denna utveckling är i allt väsentligt ett ansvar för medlemsstaterna som har 
behörigheten då det gäller organisationen av sina pensionssystem. Dessa system är i 
allmänhet organiserade kring följande tre "pelare": 
- Första pelaren: systemen inom det sociala trygghetssystemet. 
- Andra pelaren: tjänstepensionerna. 
- Tredje pelaren: pensionsprogram som tecknas individuellt. 
Systemen inom andra och tredje pelaren utgör det kompletterande pensionsskyddet och 
har således till uppgift att komplettera de offentliga systemen. 
Det är dessa senare system som analyseras i detta meddelande, och särskilt tjänste­
pensionssystemen inom den andra pelaren för vilka det för närvarande saknas verkliga 
rättsliga gemenskapsramar. Kommissionen skall beakta subsidiaritetsprincipen men 
samtidigt föreslå reformer som gör det möjligt för dessa system att utnyttja den inre 
marknaden och de möjligheter som skapas genom euron så att de kan förbättra sin 
säkerhet och sin effektivitet och medverka till de europeiska kapitalmarknadernas 
expansion. 
Detta påpekas i den handlingsram för finansiella tjänster som kommissionen lade fram 
den 28 oktober 19983. I denna handlingsram, som utarbetats i samarbete med branschen 
och medlemsstaterna, redovisas förslag som syftar till att fullborda integreringen av de 
finansmarknaderna inom unionen. Öppnare finansmarknader som kan utnyttjas av 
privatkunder skulle ge de framtida pensionärerna större valmöjligheter och flexibilitet. 
Effektivare kapitalmarknader gör det lättare för pensionsfonderna att öka avkastningen på 
sina placeringar, vilket gör det möjligt att minska den indirekta arbetskostnaden och 
1 Se European Economy, "The Welfare State in Europé. Challenges and reforms" (nr 4, 1997). 
2 Se European Economy, "Ageing and Pension Expenditure prospects in the Western World" (nr 3, 
1996). 
3 Finansiella tjänster: Att skapa en handlingsram (KOM(1998) 625). 
2 
skapa nya arbetstillfällen. Detta skulle kunna bidra till att stärka de ekonomiska 
fundamenta för det sociala trygghetssystemet. 
För att detta skall förverkligas är det önskvärt att de kompletterande pensionssystemen 
själva anpassar sig till den inre marknaden och euron. Investeringsbestämmelserna bör 
inte skapa onödiga hinder för pensionsfondernas placeringsstrategier. Fonderna bör 
kunna utnyttja varje förvaltare som är auktoriserad inom unionen för förvaltningen av 
sina tillgångar. De institut som tillhandahåller kompletterande pensionsskydd bör alla 
kunna erbjuda sina tjänster i alla medlemsstater. 
Samtidigt måste det vara skyddet av de försäkrade som ligger till grund för regleringen 
och övervakningen av pensionsinstituten. Alla åtgärder måste, för att kunna övervägas, 
garantera att de framtida pensionärernas förmåner kommer att betalas ut enligt avtalen. 
Dessa åtgärder får dock inte gå utöver vad som är nödvändigt för ett tillfredsställande 
skydd av de försäkrade. 
Denna analys delades av en stor majoritet av de medlemsstater och representativa 
organisationer som deltog i det samråd om grönboken om kompletterande pensionsskydd 
på den inre marknaden4 som kommissionen inledde i juni 1997. Även om det fortfarande 
finns åsiktsskillnader på vissa punkter, t.ex. i fråga om placeringsregler, har det utvecklat 
sig en bred enighet kring gemenskapsramar som skulle kunna utformas kring tre 
huvudfrågor: försiktighetsmässiga regler för pensionsfonderna, avlägsnande av hindren 
för den fria rörligheten för arbetstagare och samordning av medlemsstaternas 
skattesystem. 
Försiktighetsregler för pensionsfonder 
Det finns i dagsläget — när värdet på tillgångarna hos de pensionsfonder5 inom andra 
pelaren som är etablerade i unionen motsvarar ungefär 23 % av dennas BNP — inte 
någon specifik gemenskapsbestämmelse som garanterar att principerna om fri rörlighet 
för kapital och friheten att tillhandahålla tjänster tillämpas på denna bransch. 
Detta är så mycket mer beklagligt som införandet av en gemensam valuta ger 
investerarna tillgång till en större och mer likvid kapitalmarknad, där kursrisken är 
eliminerad. I några medlemsstater är lagstiftningen tillräckligt flexibel för att pensions­
fonderna skall kunna utveckla sin placeringspolitik under goda säkerhetsförhållanden och 
anpassa sig till de nya förutsättningarna. De kan därigenom bättre diversifiera sin 
investeringsportfölj och, i arbetsgivarnas och de försäkrades intresse, uppnå en bättre 
balans mellan risk och avkastning på sina placeringar. Det är i högsta grad önskvärt, om 
finansieringsmöjligheterna för pensionerna skall underlättas, att denna möjlighet ges till 
alla pensionsfonder som är etablerade inom Europeiska unionen. 
KOM(1997) 283. Svaren på denna grönbok sammanfattas i ett arbetsdokument (CAB/62/98) som 
finns tillgängligt på GD XV:s Internetplats (http://europa.eu.int/comm/dgl5). 
Med pensionsfond avses här institut för kompletterande pension som är knuten till en anställning. 
Källa: European Federation for Retirement Pro.vision (EFRP). Procentsatsen är 20 % om man undantar 
tillgångar i form av bokföringsmässiga avsättningar och tillgångar i gruppförsäkringar. 
Erfarenheten har visat att alltför snäva restriktioner för investeringarna i betydande grad 
är till skada för pensionsfondernas avkastning. Detta kommer till uttryck antingen i 
mindre förmåner eller i högre avgifter som påverkar arbetskostnaden negativt utan att 
påverka fondernas säkerhet. Eftersom dessa restriktioner främst avser placeringar i aktier, 
begränsar de dessutom också den privata sektorns finansieringsmöjligheter och hindrar 
öppnandet och integreringen av kapitalmarknaderna i unionen. Effektivare kapital­
marknader, där marknaderna för aktier och företagsobligationer är likvida och 
välutvecklade kan nämligen bidra till att stärka den. ekonomiska tillväxten och öka 
sysselsättningen inom unionen och därigenom indirekt underlätta finansieringen av det 
sociala skyddet under de kommande decennierna. 
För att verka i denna riktning förefaller det lämpligt att anta ett direktiv. Detta direktiv 
bör, enligt en stor majoritet av de parter som konsulterats under samrådet om grönboken 
och utarbetandet av handlingsramen för finansiella tjänster, ha följande fyra mål: 
i) Att säkerställa bästa möjliga skydd för de försäkrade. Detta innebär att placerings-
och förvaltningsfriheten skall omfattas av en övergripande försiktighetsmässig 
ram. 
ii) Att göra det möjligt för pensionsfonderna att fullt ut utnyttja den inre marknaden 
och euron. Pensionsfonderna bör inte ha några andra begränsningar för sina 
placeringsstrategier än sådana som motiveras av försiktighetsskäl. De måste även 
kunna utnyttja tjänster som erbjuds av varje kapitalförvaltare och varje 
förvaringsinstitut som har vederbörlig auktorisation inom unionen. 
iii) Att garantera likabehandling av institut som erbjuder kompletterande pensions­
skydd kopplat till en anställning. Pensionsfonderna har specifika egenskaper som 
motiverar att man upprättar särskilda rättsliga ramar. Samtidigt måste man dock 
undvika att införa snedvridningar av konkurrensen i förhållande till andra 
leverantörer som t.ex. livförsäkringsbolagen7. Detta innebär att verkliga 
försiktighetsmässiga ramar måste inrättas, så som redan har gjorts för 
livförsäkringsbolagen. Det kan även innebära att liknande regler bör fastställas för 
väl definierade produkter. 
iv) Att möjliggöra ömsesidigt erkännande av försiktighetsordningar. För närvarande 
kan en pensionsfond inte ha anslutna i flera av unionens medlemsstater. På grund 
av den specifika karaktären hos de kompletterande pensionssystemen och deras 
koppling till de offentliga systemen bör endast ett begränsat antal anslutnings­
former tas i betraktande (t.ex. inom samma företag). Dessutom kan en anslutning 
över nationsgränserna bara vara ett långsiktigt mål, eftersom flera villkor måste 
uppfyllas samtidigt — särskilt måste medlemsstaternas skattesystem samordnas 
bättre. Man måste också uppnå ett ömsesidigt erkännande av de försiktighets­
ordningar som gäller i medlemsstaterna. Om ett direktivförslag kan möjliggöra ett 
sådant ömsesidigt erkännande, skulle det innebära ett första steg mot anslutning 
över nationsgränserna. Detta skulle innebära flera fördelar: för migrerande arbets­
tagare, som inte längre skulle riskera att förlora sina rättigheter till 
7 Dessa är närvarande på marknaden för kompletterande pensionsskydd kopplat till en anställning via 
gruppförsäkringar. I vissa medlemsstater erbjuder även företag för kollektiva investeringar i värde­
papper pensionsprodukter av detta slag. 
kompletterande pension, och också för arbetsgivarna och för pensionsfonderna 
själva. Fonderna skulle kunna uppnå skalfördelar i fråga om den administrativa 
och finansiella förvaltningen och därigenom minska arbetskostnaden. 
De resultat som hittills nåtts i undersökningen tyder på att ett direktiv skulle kunna 
innehålla följande tre grupper av regler: 
i) Grundläggande försiktighetsregler. Det rör sig bl.a. om auktorisation av pensions­
fonderna genom en behörig myndighet, om nödvändigheten av att för en sådan 
auktorisation kräva att strikta kriterier uppfylls i fråga om förvaltarnas ansvar, 
kompetens och vandel, om fastställande av befogenheter att ingripa för tillsyns­
myndigheten och om inrättande av mekanismer för periodiska redovisningar till 
de anslutna och till tillsynsmyndigheterna. 
ii) Regler för placeringen av de insatta premierna. Det är inte- önskvärt att ge 
pensionsfonderna fullständig investeringsfrihet. Placeringarna måste vara 
anpassade till arten och varaktigheten av de tecknade åtagandena och 
vederbörligen diversifierade (i valutor, geografiska områden och ekonomiska 
sektorer). De ramar som skapas genom reglerna måste vara fullt förenliga med 
den fria rörligheten för kapital. Lämpligheten av ett krav på valutamatchning bör 
diskuteras. I vilket fall som helst måste regelverket vara fullt förenligt med den 
fria rörligheten för kapital. Det skall understrykas att dessa aspekter generellt sett 
bör bli föremål för ett utvecklat samråd med medlemsstaterna och branschen. 
iii) Regler för passivsidan i pensionsfondernas balansräkningar och för förhållandet 
mellan tillgångar och skulder8. Placeringarna måste bygga på en exakt värdering 
av fondens pensionsåtagande. En sådan värdering skall ske genom en beräkning 
av de tekniska avsättningarna med en försiktig och erkänd försäkringsmatematisk 
metod. I detta syfte bör man överväga att kräva att en oberoende aktuarie skall 
godkänna fondens räkenskaper genom sin namnteckning. Det förefaller även 
nödvändigt med en miniminivå för finansieringen i syfte att säkerställa att de 
förvärvade pensionsrättigheterna är fullständigt täckta. 
I dessa frågor bör man söka uppnå en minimiharmonisering. På grund av de stora 
olikheterna mellan de pensionsfonder som är verksamma inom unionen kan målet inte 
vara annat än att fastställa allmänna ramar med föreskrifter om vilka principer som skall 
iakttas för att säkerställa skyddet för de försäkrade och ekonomisk effektivitet. Samarbete 
mellan tillsynsmyndigheterna för pensionsfonderna förefaller också nödvändigt. Ett 
forum som samlar de behöriga myndigheterna kan vara till nytta när direktivet antagits. 
Att avlägsna hindren för den fria rörligheten för arbetstagare 
Den fria rörligheten för arbetstagare är en grundläggande princip för den inre marknaden 
och får ännu större betydelse när den ekonomiska och monetära unionen (EMU) införs. 
Det är EMU:s trovärdighet inför medborgarna som står på spel. Det finns redan regler i 
Europa som på ett effektivt sätt samordnar pensionssystemen inom den första pelaren för 
migrerande arbetstagare. Att ett sådant regelsystem saknas för det kompletterande 
pensionsskyddet är dock ett verkligt hinder för den fria rörligheten för arbetstagare som 
Detta gäller främst pensionssystem med i förväg fastställda förmåner. 
5 
omfattas av sådana system. Detta hinder kommer att påverka allt fler personer och 
begränsa arbetskraftens möjligheter att flytta inom gemenskapen, om medlemsstaterna 
väljer att i ökad utsträckning förlita sig på de kompletterande systemen. 
För att göra detta möjligt måste arbetet således inriktas på följande aspekter: 
i) Villkoren för att förvärva kompletterande pensionsrättigheter. Om dessa villkor är 
alltför komplicerade eller om alltför långa intjänandeperioder krävs, kan detta 
utgöra ett inte obetydligt hinder för den fria rörligheten för personer. Det är av 
största vikt att arbetet intensifieras på detta område tillsammans med medlems­
staterna och arbetsmarknadens parter. 
ii) Möjligheterna till överföring av rättigheter. Det är ett faktum att bristen på en 
gemensam försäkringsmatematisk norm för överföringar av kapital missgynnar 
migrerande arbetstagare i förhållande till arbetstagare som stannar inom samma 
medlemsstat. Kommissionen kommer, med stöd av tekniska undersökningar som 
skall genomföras tillsammans med alla berörda parter, att överväga möjligheten 
av ett lagstiftningsförslag inom detta område. 
iii) Villkoren för anslutning till pensionsfonder över nationsgränserna. För att en 
sådan anslutning skall bli möjlig krävs det ett ömsesidigt erkännande av tillsyns­
ordningarna och en bättre samordning av skattesystemen. På det nationella planet 
omfattas de kompletterande pensionssystemen med koppling till en anställning 
dessutom av specifika socialpolitiska regler, bl.a. i samband med utbetalningen av 
förmånerna (behandlingen av heltids- resp. deltidsanställda, formerna för 
utanordning av förmånerna osv.). En teknisk undersökning framstår som 
nödvändig för att man skall kunna avgöra hur dessa regler bör behandlas då det 
gäller anslutning över nationsgränserna. 
iv) Inrättandet av ett pensionsforum. Ett pensionsforum kan visa sig lämpligt för 
diskussionen av problemen i samband med arbetstagarnas fria rörlighet inom 
unionen. Ett sådant forum skulle kunna underlätta genomförandet av de tekniska 
undersökningar som krävs inom detta område. Forumet, som skulle bestå av 
företrädare för medlemsstaterna, pensionsfonderna och arbetsmarknadens parter, 
skulle också kunna svara för en uppföljning av befintlig och kommande 
gemenskapslagstiftning. 
Samordning av medlemsstaternas skattesystem 
Olikheterna mellan de enskilda medlemsstaternas skattemässiga behandling av 
livförsäkringar och pensioner och dessa tjänsters komplexa och specifika karaktär är ett 
betydande hinder för den fria rörligheten för arbetstagare och för friheten att tillhanda­
hålla tjänster inom unionen. Det förefaller nödvändigt att — utan att i detta skede 
överväga någon hypotetisk harmonisering och med omsorg om att bevara medlems­
staternas skatteintäkter — söka avskaffa nationell skattemässig diskriminering av 
produkter som erbjuds av institut (försäkringsbolag, pensionsfonder) som är etablerade i 
andra medlemsstater. 
Med denna flexibla inriktning på samordningen har kommissionen och medlemsstaterna 
påbörjat ett samarbete i syfte att undersöka hur man skall kunna undanröja de största 
hindren inom detta område. Ett prioriterat och brådskande problem som gäller åtskilliga 
migrerande arbetstagare och deras arbetsgivare är den skattemässiga behandlingen av 
avgifter och premier som betalas till institutioner som är etablerade i en annan medlems­
stat än den där den anslutne eller den försäkrade är bosatt. 
Frågan behandlas inom Skattepolitiska gruppen, som är en instans på hög nivå för dialog 
mellan kommissionen och medlemsstaterna inom det skattepolitiska området. Arbetet 
kommer att fortsätta under de närmaste månaderna. Det finns bred enighet om att det är 
nödvändigt att fortsätta detta arbete. Det faktum att problemen är mångskiftande och 
komplicerade gör att en uppdelning av arbetet i etapper allmänt ses som det lämpligaste 
alternativet. Med stöd av resultaten skulle man kunna överväga ett lagstiftningsinitiativ 
avseende den skattemässiga behandlingen av pensionspremier som migrerande arbets­
tagare betalar till fonder för kompletterande pensionsskydd i en annan medlemsstat. 
Slutsats 
Dessa möjliga initiativ, som sammanfattas i bilaga 1, skulle i viss utsträckning genom­
föras var för sig. De skulle inte desto mindre vara mycket beroende av varandra. För att 
göra det möjligt att ansluta sig över nationsgränserna skulle det t.ex. krävas både ett 
ömsesidigt erkännande av försiktighetsordningar, en samordning av skattesystemen och 
en anpassning av reglerna på det socialpolitiska området. 
Initiativen bidrar även utan undantag till en bättre integrering av de finansiella tjänsterna 
inom unionen. Man måste därför söka uppnå ett dubbelt syfte: att bidra till integreringen 
aV de finansiella tjänsterna till förmån för tillväxt och sysselsättning och att förbättra 
kvaliteten på de tjänster som erbjuds de framtida pensionärerna. 
1. INLEDNING 
1.1 Behovet av en inre marknad för kompletterande pensionsskydd 
1. Pensionssystemen är ett centralt element i den sociala tryggheten i medlemsstaterna. Det 
faktum att befolkningarna åldras och de budgetmässiga konsekvenserna av detta har dock 
lett till att man i alla medlemsstater ställer sig frågan om den finansiella bärkraften hos 
dessa system. Det är generellt så att staten är den viktigaste pensionsutbetalaren via 
system inom första pelaren som vanligen fungerar enligt fördelningsprincipen. De 
demografiska utsikterna kan därför leda till en betydande ökning av de offentliga 
pensionsutgifterna. Medlemsstaterna, som ansvarar för utformningen av systemet för 
pensionsutbetalningar, har påbörjat ett aktivt reformarbete, men det kommer fortfarande 
att krävas fortlöpande insatser av skilda slag för att säkerställa hållbar finansiell stabilitet 
inom systemen (se faktaruta 2). Kommissionen har vid flera tillfällen framhållit att ökad 
sysselsättning och produktivitet är av avgörande betydelse i detta avseende (se faktaruta 
2). Kommissionen har också påpekat att man måste undersöka frågan om hur de många 
förtidspensioneringarna, som är en betydande påfrestning på de offentliga systemen, skall 
behandlas9. Behovet av att öka möjligheterna till anställning för äldre som inte uppnått 
den lagstadgade pensionsåldern bekräftades för övrigt av rådet i riktlinjerna för 
sysselsättning10. En del av lösningen, som kan lätta den offentliga utgiftsbördan, kan 
också vara att man i större utsträckning utnyttjar kompletterande fonderade pensions­
system som är förenade med en anställning. Därför är det av avgörande betydelse att det 
på de finansiella och sociala områdena inrättas en gemenskapsram som gynnar sådana 
systems utveckling. 
0 Se meddelandet "Modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen" 
(KOM(1997) 102 slutlig) och förslaget till meddelande "Mot ett Europa för alla åldrar", som f.n. 
behandlas för antagande. 
10 Rådets resolution av den 9 februari 1999 om riktlinjer för sysselsättning (5530/99). 
Faktaruta 1 : 
Olika slag av pensionssystem 
Man brukar av tradition tala om tre "pelare" kring vilka pensionssystemen grupperar sig: den 
första pelaren omfattar de offentliga systemen inom socialförsäkringssystemet, medan de andra 
och tredje pelarna omfattar de kompletterande systemen. 
Första pelaren:- Den grundläggande pensionsförsäkringen med i allmänhet obligatoriskt 
deltagande. Pensionssystem av detta slag finansieras i det stora flertalet fall enligt fördelnings­
principen. Detta innebär att de förvärvsarbetandes avgifter används för att finansiera pensions­
utbetalningarna. Pensionsförmånerna är garanterade av staten och systemet förvaltas av en 
offentlig institution. På gemenskapsnivå samordnas dessa system genom förordning nr 1408/71. 
Andra pelaren: Systemen inom andra pelaren kännetecknas av att de är kopplade till en 
anställning eller utövandet av ett yrke. Man talar därför om tjänstepensionssystem. Ofta bygger 
dessa system på fondering: arbetsgivaren och de anställda bygger upp ett sparande som 
investeras och används till att finansiera de kommande pensionerna. Dessutom ger sådana system 
ofta skydd mot biologiska statistiska risker (dödsfall, invaliditet, hög livslängd). De fonderade 
tjänstepensionssystemen kan vara uppbyggda på flera olika sätt: 
Inrättande av, eller deltagande i, en pensionsfond som är skild från arbetsgivaren. 
Fonden inkasserar avgifterna, investerar dem och betalar ut pensionsförmånerna. 
Fonderna kan vara "öppna" (företag inom olika branscher kan delta) eller "slutna" 
(förbehållna ett enda företag eller en viss bransch). Systemen kan vara organiserade för 
att ge fastställda pensionsförmåner (arbetsgivaren garanterar att ett visst belopp kommer 
att utbetalas) eller med fastställda avgifter (pensionsförmånerna är beroende av fondens 
avkastning). 
Tecknande av ett grupplivförsäkringsavtal: avgifterna betalas till ett livförsäkrings­
företag, som investerar dem och betalar ut förmånerna. I allmänhet garanterar 
livförsäkringsföretaget utbetalningen av pensionerna. Försäkringsföretagen omfattas 
redan av gemenskapslagstiftning". 
Inköp av andelar i ett fondföretag: avgifterna används till inköp av överlåtbara värde­
papper via ett fondföretag. Pensionsförmånerna är beroende av avkastningen på värde­
papperen. Fondföretagen omfattas redan av gemenskapslagstiftning12. 
En mekanism för bokföringsmässiga avsättningar: arbetsgivaren förbinder sig att betala 
ut en förmån till de anställda och gör avsättningar för åtagandena på passivsidan i sin 
balansräkning. 
Tredje pelaren: Denna pelare omfattar individuellt tecknade avtal med tjänsteleveråntörer, i 
allmänhet livförsäkringsföretag eller fondföretag. 
11 Se direktiven 79/267, 90/619, 92/96. 
12 Se direktiven 85/611,85/612, 88/220. 
9 
Analysen i detta meddelande gäller i huvudsak följande områden: 
Kapitel 2 behandlar försiktighetsmässiga regler för pensionsfonder som är fristående från arbets­
givaren samt medel för att säkerställa likabehandling mellan sådana fonder och andra viktiga 
tillhandahållare av tjänstepensioner. 
I kapitel 3 granskas de hinder för den fria rörligheten för arbetstagare som följer av social­
lagstiftningen om pensionsfonder och mekanismer för bokföringsmässiga avsättningar. 
Kapitel 4 tar upp beskattningen av kompletterande pensionsskydd i vidare mening: 
tjänstepensioner och livförsäkringsavtal. I kapitlet övervägs möjligheten till ett första lag­
stiftningsinitiativ i fråga om tjänstepensionssystemen. 
2. Fonderade kompletterande system är dock inte någon universallösning på problemet med 
åldrande befolkningar. Oavsett finansieringssystem (fördelning eller fondering) ingår 
alltid pensionerna i bruttonationalprodukten under den tid då de betalas ut. Följaktligen 
finansierar alltid de förvärvsverksamma pensionsförmånerna till de personer som är 
pensionerade vid samma tidpunkt. Kompletterande system kan dock ge mer omfattande 
ramar för produktiva investeringar, inom och utom gemenskapen. Fördelningssystemen 
erbjuder bara ett nationellt utrymme. Därför ger de kompletterande systemen, utan 
restriktioner för placeringar över nationsgränserna, större flexibilitet än fördelnings­
systemen då det gäller att bemöta den demografiska krisen för pensionssystemen. 
3. Fördelarna med pensionssparandet skall alltså inte underskattas. Om detta sparande 
investeras på ett produktivt sätt, så att det ökar nationalinkomsten, kan det bidra till 
finansieringen av pensionerna. Därvid spelar intäkterna av de placeringar som görs 
utanför unionen en nyckelroll. 
4. Med hänsyn till de höga sparkvoterna i flera medlemsstater skulle en tillväxt av pensions­
fonderna enbart komma att innebära ett byte av sparformer. Det skulle dock också i vissa 
länder kunna vara till nytta för att förhindra ett plötsligt fall för inlåningsräntorna. 
Pensionsfonderna har vidare den fördelen att sparandet i dem är mycket långsiktigt och 
på ett stabilt sätt bidrar till finansieringen av ekonomin. 
10 
Faktaruta 2: 
De demografiska utsikterna, deras finansiella följder och tänkbara motåtgärder 
Att lösa de problem för pensionssystemen som sammanhänger med att befolkningen åldras är en 
av de största utmaningarna för alla medlemsstater i Europeiska unionen. Situationens allvar kan 
variera från en medlemsstat till en annan beroende på den rådande demografiska strukturen. 
Generellt sett står dock medlemsstaterna inför viktiga politiska val. 
Det finns i dag fyra förvärvsverksamma för varje pensionär. År 2040 kommer förhållandet att 
vara två till ett. Utan reformer skulle utgiftsnivåerna för de offentliga pensionssystemen i vissa 
medlemsstater kunna komma upp till 15—20 % av BNI (1997: cirka 10 %). Omfattningen av de 
möjliga skattemässiga följderna måste understrykas: i vissa medlemsstater skulle de ofonderade 
pensionsåtagandena kunna stiga till 200 % av BNI. 
De grundläggande offentliga programmen har en helt central roll i medlemsstaternas sociala 
trygghetssystem och det är deras uppgift att fortsätta att bidra med en mycket betydande del av 
pensionsförmånerna. För att dessa program skall kunna fylla denna funktion utan att äventyra 
solida offentliga finanser måste dock medlemsstaterna anpassa finansieringen av sina pensions­
system till utvecklingen av de demografiska förutsättningarna. De har möjlighet att utveckla 
kompletterande system eller att fortsätta att i huvudsak förlita sig på de offentliga systemen och i 
så fall överväga t.ex. en ökning av intjänandeperioden och/eller sänkta förmåner. Ett effektivt 
svar på den pågående utvecklingen skulle också vara en ökad sysselsättningsgrad och bättre 
anställningsmöjligheter för äldre personer. 
5. Kommissionens grönbok Kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden13 från 
juni 1997 gav en ny start åt debatten inom ett område, där EU hittills inte har lyckats 
utnyttja de potentiella fördelar som den inre marknaden kan erbjuda. Om ingenting görs, 
kommer också eurons potential inte att kunna utnyttjas. Bristen på adekvata gemenskaps­
ramar inom området kompletterande pensionsskydd är till allvarliga skada både för de 
blivande pensionärerna och för pensionsfondsbranschen. De blivande pensionärerna vill 
kunna se fram emot en hög och säker pension, och branschen har redan tillgångar 
motsvarande 23 % av EU:s BNI14 som behöver investeras. Denna procentandel stiger 
kontinuerligt till följd av de reformer som införts i medlemsstaterna och som ofta, som i 
Italien sedan 1995, syftar till att utveckla pensionsfonderna. Liknande projekt diskuteras 
för närvarande i Frankrike. Det är av avgörande betydelse att det finns lämpliga 
gemenskapsramar för en sådan utveckling. 
6. Avsikten med grönboken var att stimulera till en så bred debatt som möjligt om de bästa 
metoderna för att angripa de demografiska och ekonomiska utmaningar som väntar samt 
att fastställa hur den inre marknaden och euron kan öka effektiviteten i de kompletterande 
pensionssystemen.Exakt vilken roll pensionsfonderna skall spela skall medlemsstaterna 
13 KOM (1997) 283 slutlig. 
14 Källa : European Federation for Retirement Provision (EFRP). 
11 
själva avgöra. Medlemsstaternas beslut måste dock fattas inom en sammanhängande 
gemenskapsram och respektera friheterna på den inre marknaden, dvs. 
• friheten att tillhandahålla tjänster, 
• den fria rörligheten för arbetstagare, och 
• investeringsfriheten som inte får underkastas andra begränsningar än lämpliga 
försiktighetsmässiga restriktioner. 
8. Kommissionen måste dessutom beakta artikel 2 i EG-fördraget, där som ett av gemen­
skapens mål anges en bevarad hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd. Detta 
måste uppnås med iakttagande av subsidiaritetsprincipen, enligt vilken det är medlems­
staterna som ansvarar för sina pensionsordningar. 
1.2 Samrådet om grönboken om kompletterande pensionsskydd på den inre 
marknaden 
9. Kommissionen har mottagit cirka 100 svar på grönboken från medlemsstaterna, Europa­
parlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, konsumentorganisationer, fack­
föreningar, branschen och från företrädare för alla slag av finansiella tjänster. En 
sammanfattning av svaren15 har utarbetats och använts som diskussionsunderlag för en 
hearing den 21 april 1998, till vilken alla berörda parter hade inbjudits. 
10. Kommissionen är mycket tillfredsställd med det mycket stora intresse som visades under 
denna samrådsfas och med det starka stödet från nästan alla parter för gemenskaps­
åtgärder inom detta område. 
11. På två viktiga övergripande punkter riktades dock kritik mot grönboken. Vissa berörda 
parter ansåg att kommissionen borde ha lagt större tonvikt på pensionsfondernas sociala 
aspekter och att allt för stor betydelse hade fästs vid pensionsfondernas roll som 
katalysator i skapandet av europeiska kapitalmarknader. Det är uppenbart så att de 
europeiska kapitalmarknaderna skall tjäna pensionärerna, inte tvärtom. Därför kommer 
skyddet av de försäkrades rättigheter och skapandet av förutsättningar för att de skall 
kunna åtnjuta en hög förmånsnivå att stå i centrum för den politik som kommissionen 
föreslår i detta meddelande. Man skall dock inte bortse från den roll som kapital­
marknaderna kan spela för att främja tillväxt och sysselsättning: effektiva och öppna 
kapitalmarknader kan underlätta tillgången till kapital och öka investeringarnas 
produktivitet. 
12. Den andra frågan, som togs upp av vissa berörda parter, var behovet av att mer specifikt 
behandla pensionernas säkerhet. I vissa svar betonades t.ex. behovet av att säkerställa att 
tjänstepensionsprogrammen backas upp av en försäkringsmekanism som garanterar 
förmånstagarnas förvärvade rättigheter vid en konkurs för det betalande företaget och om 
tillgångarna i fonden inte är tillräckliga för att täcka åtagandena. Det är uppenbart att de 
framtida pensionärerna önskar största möjliga säkerhet då det gäller deras pensioner. 
Pensionernas säkerhet är en kritisk fråga som kommissionen bör beakta ytterligare i sitt 
15 Dokument CAB/62/98. Dokumentet finns tillgängligt på DG XV :s Internetadress 
http://europa.eu.int/comm/dgl5. 
12 
kommande arbete genom att föreslå verkliga försiktighetsmässiga ramar för pensions­
fonderna. 
13. Trots denna kritik stödde en mycket klar majoritet av dem som medverkade i samrådet 
kommissionens analys i grönboken. De övriga frågor som togs upp under samrådet 
redovisas i de följande kapitlen i detta meddelande. 
14. I meddelandet beskrivs även de politiska slutsatser som kan dras av samrådet för en 
kartläggning av de nödvändiga etapperna i en utveckling i riktning mot en inre marknad 
för kompletterande pensionsskydd. 
2. FÖRSIKTIGHETSREGLER FOR PENSIONSFONDERNA SOM AR 
FÖRENLIGA MED DEN INRE MARKNADEN OCH EURON 
15. I detta kapitel förklaras hur och i vilken omfattning euron och den inre marknaden kan 
förbättra pensionsfondernas säkerhet och resultat. Därefter följer förslag som gäller ett 
direktiv om försiktighetsregler för pensionsfonder som är skilda från företagen och som 
arbetar enligt fonderingsmodellen. 
2.1 Kompletterande pensionsskydd inom euroområdet 
2.1.1 Säkrare investeringsportföljer 
16. Det som i första hand motiverar försiktighetsregler är skyddet av konsumenterna, i detta 
fall de som är anslutna till pensionssystemen. Euron bidrar i sig till en förbättrad säkerhet 
genom att den avlägsnar kursriskerna och därmed kraven på valutamatchning inom 
euroområdet. Därigenom får såväl pensionsfonderna som försäkringsbolagen tillgång till 
en större kapitalmarknad där de kan diversifiera sina investeringar och på så sätt sprida 
riskerna bättre. Detta är dock inte tillräckligt: för att effektivt säkerställa skyddet av de 
försäkrade måste man bygga diversifieringen av tillgångarna på en noggrann utvärdering 
av åtagandenas varaktighet och kostnad. Pensionsfonderna måste utifrån detta se till att 
alltid ha tillräckligt likvida tillgångar som är denominerade i de valutor som gäller för 
åtagandena, så att de kan betala de förmåner som förfaller till betalning. Dessutom måste 
pensionsfondernas verksamhet ske inom övergripande försiktighetsmässiga ramar: 
fonderna måste bl.a. vara vederbörligen auktoriserade och stå under tillsyn av en ansvarig 
myndighet. De anslutna måste på bästa sätt få information om hur fonden förvaltas. 
2.1.2 Mer högpresterande investeringsportföljer 
17. Om medlemsstaterna väljer att utveckla system som kompletterar de grundläggande 
offentliga pensionerna, och om dessa system är fonderade, kan euron och en samman­
hängande europeisk kapitalmarknad förbättra kapitaluppbyggnaden i dessa fonder genom 
att avkastningen på placeringarna ökar. Detta kan leda till högre pensioner och därigenom 
bidra till fortsatt bärkraft i de grundläggande offentliga systemen, minskade sociala 
avgifter för en given pensionsförmån och, till följd av detta, positiva effekter på 
sysselsättningssituationen. Det är dock som alltid de enskilda medlemsstaterna som har 
att besluta om avvägningen mellan de olika pensionssystemen. 
13 
18. Euron bidrar till att göra förvaltningen av investeringsportföljerna effektivare. 
Investerarna kan dra full nytta av djupare och mer likvida kapitalmarknader tack vare att 
kursrisken eliminerats, transaktionskostnaderna minskar och konkurrensen mellan 
marknadsaktörerna ökar. De flesta parter som besvarat grönboken anser att en EU-
omfattande kapitalmarknad kommer att få mycket större kapacitet än de nationella 
marknaderna att absorbera den sannolika ökningen av pensionsfondernas tillgångar. 
Aktie- och företagsobligationsmarknaderna inom EU är fortfarande inte särskilt 
utvecklade, och uppvisar en mycket betydande utvecklingspotential. Detta gäller särskilt 
företagsobligationerna, där räntespridningen kommer att bli mycket stor, medan ränte­
skillnaderna mellan statsobligationerna kommer att minskas. Placeringar i företags­
obligationer kommer därför att bli en viktig inkomstkälla för pensionerna. 
19. Pensionsfonderna bör också spela en viktig roll i skapandet av alleuropeiska riskkapital­
marknader, eftersom små och medelstora företag på nyckelområden inom teknik och 
näringsliv, t.ex. telekommunikation, bioteknik, hälso- och sjukvård, finansiella tjänster 
och energi, ständigt efterfrågar kapital via emissioner. De kan ge ett värdefullt bidrag till 
finansieringen av de transeuropeiska näten, som syftar till ökad rörlighet inom hela EU 
och som kan ta emot riskvilligt kapital16. På grund av nödvändigheten av att alltid hålla 
investeringsportföljen väl diversifierad kommer pensionsfonderna bara att investera en 
begränsad del av de inbetalda premierna på riskkapitalmarknader. Effekterna på 
tillväxten i de små och medelstora företagen skulle dock förmodligen bli mycket 
påtagliga17, även om de europeiska pensionsfonderna tillsammans endast placerade 2 % 
av sina tillgångar i riskkapitalbolag. 
Beslut nr 1692/96, 23.7.1996. 
17 Kommissionens förslag på pensionsfondsområdet skall därför ses i samband med de arbeten som 
inletts på riskkapitalområdet. Se "Riskkapital: en nyckel för skapandet av sysselsättning i unionen 
(SEK 1998(552)). 
14 
Faktaruta 3 
Positiva effekter på ekonomi och sysselsättning till följd av en inre marknad för 
kompletterande pensionsskydd 
En inre marknad för kompletterande pensionsskydd skulle inte endast få positiva effekter för 
pensionärerna och pensionsgivarna. Mer allmänt skulle den kunna resultera i följande 
fördelar: 
— Att pensionsfonderna kan investera inom hela EU och till större del i aktier är ägnat att 
öka deras avkastning. Detta kan bidra till att sänka den indirekta arbetskostnaden, som ofta är 
en broms för skapandet av sysselsättning. 
— Att göra det möjligt för pensionsfonderna att investera en större del i aktier skulle öka 
utbudet av kapital till de europeiska företagen. Detta skulle närma investerarna till 
mottagarna, vilket skulle gynna den process genom vilken bankernas förmedlande funktion 
minskar. Om företagen befrias från bl.a. bankavgifterna minskar deras finansierings­
kostnader. 
— Pensionsfonderna har en nyckelroll att spela för de små och medelstora företagens 
utveckling, särskilt för innovativa företag inom ny teknik. Mellan 1991 och 1995 ökade 
sysselsättningen med 15 % i företag inom unionen som kunnat utnyttja riskkapital­
finansiering. 
— Om pensionsfonderna kan driva program i flera medlemsstater inom unionen, kan de 
uppnå skalekonomier i fråga om den administrativa och finansiella förvaltningen, som sedan 
skulle få effekter på den indirekta arbetskostnaden. För ett företag eller en koncern skulle en 
unionsomfattande fond med fördel kunna ersätta 15 skilda tjänstepensionsprogram. 
2.1.3 En kvalitativ inriktning på tillsynen 
20. Genom euron skapas en betydande mängd kapital som är denominerat i en gemensam 
valuta. Marknadens storlek ökar och dess likviditet förbättras, vilket leder till att de 
europeiska företagen kan minska sina kapitalkostnader och ta upp lån på förmånligare 
villkor. Samtidigt kommer medlemsstaternas fortlöpande ansträngningar inom stabilitets-
och tillväxtpakten för att hålla budgetunderskotten på en låg nivå och minska stats­
skulden att få till effekt att kapital dirigeras till den privata sektorn. 
21. Detta kan ge vinster för de framtida pensionärerna och för unionens ekonomi i stort. Det 
finns dock hinder för förverkligandet av ett sådant "gyllene scenario" med dess 
betydande stimulans till investeringar som ger positiva effekter på skapandet av nya 
arbetstillfällen och på tillväxten. 
22. Vissa av dessa hinder hänger samman med investeringsreglerna. De stela, kvantitativa 
regler som tillämpas i några medlemsstater kommer att skapa svårigheter för pensions­
fonderna när dessa söker vara aktiva på unionens kapitalmarknad i dess helhet. Bl.a. kan 
strikta begränsningar för andelen aktier i pensionsfondernas investeringsportfölj minska 
deras avkastning (se faktaruta 4) utan att förbättra säkerheten i placeringarna. I själva 
verket kan denna säkerhet rent utav hotas av alltför strikta kvantitativa restriktioner. 
Sådana restriktioner kan nämligen hindra investerarna från att dra nytta av euroområdet 
för att på bästa sätt sprida riskerna. Dessutom visar erfarenheterna att placeringar i aktier 
15 
ger mindre volatilitet, och alltså mindre risk, än statsobligationer under den tid ett 
pensionsåtagande varar (se bilaga 4). Endast en kvalitativ inriktning på tillsynen kan ge 
pensionsfonderna den flexibilitet som krävs för att de skall kunna nå bästa möjliga 
avvägning mellan risk och avkastning inför den kommande demografiska utvecklingen 
och de möjligheter som skapas av finansmarknaderna inom unionen. Samtidigt måste, 
som tidigare påpekats, alla åtgärder vidtas för att på bästa sätt skydda de försäkrades 
rättigheter. Därför måste placeringsfriheten ständigt vara underkastad ett krav på 
diversifiering av tillgångarna. Av samma skäl måste placeringsfriheten också utövas 
inom övergripande försiktighetsmässiga ramar. 
23. Genom en sådan flexibel inriktning kan pensionsfonderna också engagera sig i risk­
kapitalbolagens utveckling. Det skall i detta sammanhang erinras om att det är ett erkänt 
faktum att avvecklingen av investeringsbegränsningarna för pensionsfonderna i slutet av 
70-talet i USA var en av huvudorsakerna till den snabba utvecklingen av innovativa små 
och medelstora teknikföretag, som dessutom skapade mycket hög avkastning för 
investerarna (se bilaga 5). Om man' fortsätter att finansiera pensionerna genom en ökad 
statsskuld, leder detta däremot till att näringslivet, och särskilt de små och medelstora 
företagen, går miste om de privata investeringar som de behöver för att kunna bidra till 
tillväxt och sysselsättning. 
Faktaruta 4: 
Hur kan man förbättra pensionsfondernas säkerhet och resultat? 
I de länder där pensionsfonder har stor spridning och ger goda resultat finns det inga kvantitativa 
restriktioner för investeringsportföljernas sammansättning (kvantitet noterade och onoterade 
aktier, obligationer, fastigheter, lån osv.). I bilaga 2 visas de bästa avkastningarna i pensions­
fonder som inte omfattas av restriktioner för investeringarna. Dessa bästa avkastningar har bl.a. 
uppnåtts eftersom andelen aktier i investeringsportföljen kan vara mycket större än i de länder 
där det finns föreskrifter om kvantitativa begränsningar. Dessa fonder har därför dragit fördel av 
den högre avkastning som aktier generellt sett har givit under de senaste decennierna i 
förhållande till statsobligationer (se bilaga 4). 
Några medlemsstater föreskriver således strikta kvantitativa begränsningar för vissa slag av 
tillgångar — särskilt aktier — som pensionsfonderna kan inneha. Förutom att detta i allmänhet 
leder till lägre avkastning, anses det dessutom försiktigare att lägga en betydande del av 
portföljen i aktier, eftersom dessa bättre motsvarar den långsiktiga karaktären hos pensions­
åtagandena. Det är viktigt att lägga märke till att aktier på så lång sikt, vilket framgår av bilaga 4, 
är mindre volatila än statsobligationer. Detta förklaras bl.a. av att produktiviteten och den reala 
ekonomin i ett långt perspektiv visar kontinuerlig tillväxt, vilket avspeglas i företagens 
aktiekurser. Statsobligationerna är visserligen mer stabila på kort sikt men påverkas av 
variationer i inflations- och räntesatser. Dessutom är aktieplaceringar ett effektivt instrument för 
att begränsa de effekter som inflationen kan få på de framtida pensionsförmånerna. 
Om de kvantitativa restriktionerna minskas inom lämpliga försiktighetsmässiga ramar, får 
portföljförvaltarna således tillräcklig flexibilitet för att kunna öka aktieplaceringarna, om de 
anser det lämpligt, och på så sätt öka fondernas avkastning med bevarad säkerhet. 
16 
2.2 Försiktighetsmässiga regler för pensionsfonderna 
2.2.1 Fördelarna med ett direktiv 
24. Samrådet kring grönboken om kompletterande pensionsskydd har visat att flera 
medlemsstater, åtskilliga av parterna på arbetsmarknaden och praktiskt taget hela finans­
sektorn anser att bristen på rambestämmelser för pensionsfonderna är en av de största 
luckorna i gemenskapslagstiftningen om finansiella tjänster18. Denna åsikt delas av 
Ekonomiska och sociala kommittén, som i sitt yttrande av den 10 december 199719 
påpekade att det vore lämpligt att anta ett direktiv om de grundläggande principerna. 
Åsikten delas även av Europaparlamentet som i sin resolution av den 3 december 1998 
om grönboken uppmanade kommissionen att anta ett förslag till direktiv som bl.a. kan 
"säkerställa investeringsfrihet för pensionsfonderna, fastställa ramar och begränsningar 
för deras verksamhet då det gäller investeringar inom och utom gemenskapen" och som 
gör det möjligt "för operatörerna att fritt utöva sina förvaltningstjänster om de är 
auktoriserade att göra det i någon av medlemsstaterna"20. 
25. Euron bidrar i sig till att vidga placeringsmöjligheterna för pensionsfonderna. Eventuella 
fördragsstridiga restriktioner skulle kunna undanröjas genom förfaranden om fördrags­
brott. Det framgår dock av samrådet att en kombination av dessa båda möjligheter inte, 
enligt de berörda aktörerna (såväl arbetsmarknadsparter som finansiella aktörer), skulle 
ge samma fördelar som klara rättsliga ramar som harmoniserar de grundläggande 
försiktighetsmässiga principerna. 
26. Ett direktiv förefaller vidare krävas för att möjliggöra ett ömsesidigt erkännande av 
tillsynssystemen, vilket krävs för att man skall kunna ansluta sig till en pensionsfond 
över nationsgränserna. I flera kommentarer betonas nödvändigheten av att införa klart 
definierade former för anslutning, bl.a. inom samma företag eller koncern, även om det 
inte kan vara fråga om att helt öppna marknaden för tjänstepensioner, som står i ett 
mycket nära samband med de offentliga grundläggande systemen. Å ena sidan skulle 
möjligheter till anslutning över nationsgränserna underlätta den fria rörligheten för 
arbetstagare inom unionens territorium. Samrådet har klart visat på att ett betydande 
hinder för en sådan rörlighet låg i att det var helt omöjligt att på detta sätt ansluta sig över 
nationsgränserna. Å andra sidan skulle en sådan anslutning ge pensionsfonderna 
möjligheter till skalekonomier i fråga om den administrativa och finansiella 
förvaltningen. 
27. Avsaknaden av ett ömsesidigt erkännande av försiktighetsmässiga ordningar är självfallet 
inte det enda hindret för anslutning över nationsgränserna. Andra hinder är t.ex. av 
skattemässig natur och bör behandlas inom Skattepolitiska gruppen21. De hinder som är 
ii 
20 
21 Det skall i detta sammanhang erinras om att de tillgångar som pensionsfonderna i de 15 medlems­
staterna innehar motsvarar ungefär 21 % av unionens BNI. Som jämförelse kan nämnas att 
försäkringsföretagens tillgångar motsvarar ungefär 35 % av EU :s BNI och att det för dessa finns en 
verklig inre marknad som bygger på ett trettiotal rättsakter. 
ESK 1403/97. 
Punkt 3 i resolution A4-0400/98. 
Se avsnitt 4 nedan. 
17 
inneboende i den lagstiftning eller det särskilda regelverk som gäller i vissa medlems­
stater (t.ex. krav på obligatoriska bidrag till ett nationellt tjänstepensionssystem) bör 
också behandlas i samarbete med de berörda medlemsstaterna. Det direktiv som avses här 
kommer således endast att vara ett första steg i avlägsnandet av de olika hinder som i dag 
hindrar anslutning till ett pensionssystem över nationsgränserna22. 
2.2.2 Tillämpningsområde och innehall 
28. Ett enhetligt tillämpningsområde skulle kunna säkerställas genom att ett direktiv omfattar 
institut som utgör självständiga enheter, inte ingår i socialförsäkringssystemet och drivs 
enligt fonderingsprincipen23. Valet av ett direktiv som endast gäller pensionsfonderna och 
inte samtliga produkter inom området kompletterande pensionsskydd som är kopplat till 
en anställning skulle vara förenligt med den gemenskapslagstiftning om finansiella 
tjänster som hittills antagits. De produkter som erbjuds av livförsäkringsföretag och 
fondföretag skulle inte beröras, eftersom de redan täcks av gemenskapslagstiftning. 
29. För att de mål som redovisats ovan skall kunna förverkligas och för att ge bästa möjliga 
skydd åt de blivande pensionärerna skulle ett förslag till direktiv kunna inriktas på 
följande områden: 
• Grundläggande försiktighetskrav 
- Åtskillnad mellan pensionsfondens tillgångar och det uppdragsgivande 
företaget. 
- Auktorisation av pensionsfonderna genom en ansvarig myndighet och tillgång 
till ett sanktionssystem. 
- Behov av att ställa strikta villkor i fråga om förvaltarnas ansvar, kompetens och 
vandel för en sådan auktorisation. 
- Fastställande av tillsynsmyndighetens befogenheter att ingripa. 
- Inrättande av system för periodiska redovisningar till de anslutna. Denna 
öppenhet är helt nödvändig för skyddet av de försäkrade. De måste kontinuerligt 
kunna få kännedom om fondens finansiella situation. Detta gäller särskilt system 
med fastställda avgifter, där det i allmänhet är arbetstagarna som står för 
investeringsrisken. 
Det är önskvärt att politiska åtgärder inom detta område, om sådana beslutas, bygger på statistik som 
återger de ekonomiska realiteterna inom branschen. Därför har Eurostat tagit initiativ till 
genomförandet av en gemensam ram för insamling, sammanställning, leverans och utvärdering av 
gemenskapsstatistik rörande struktur, verksamhet, konkurrenskraft och effektivitet då det gäller de 
pensionsfonder som är etablerade inom unionen. 
Direktivet kommer således inte att omfatta institut som fungerar enligt fördelningsprincipen och 
mekanismer för avsättningar i balansräkningen ("bokförda reserver"), som inte kräver att det upprättas 
ett pensionsinstitut som är fristående från företaget. Det skulle knappast vara meningsfullt att t.ex. 
fastställa placeringsregler för mekanismer som bl.a. har till uppgift att utgöra en källa till 
egenfinansiering för det uppdragsgivande företaget. Dessutom kommer sannolikt en förteckning över 
de socialförsäkringsinstitut som inte skall omfattas av direktivet att behöva upprättas. 
18 
- Införande av periodiska redovisningar till tillsynsmyndigheterna. Dessa 
redovisningar skulle vid regelbundet återkommande tillfållen kunna 
kompletteras med redogörelser för den övergripande investeringsstrategin med 
hänsyn till de avtalade åtagandena. 
• Investeringsregler 
30. Den s.k. "prudent person"-principen (se faktaruta 5) fick ett mycket-brett stöd under 
samrådet. Den leder till den form av reglering som är bäst anpassad till den fria 
rörligheten för kapital. Förvaltarna ges möjlighet att på bästa sätt disponera tillgångarna 
utifrån åtagandenas art och varaktighet. Metoden är anpassad till pensionsåtagandenas 
normala profil: de utbetalningar som förvaltaren skall ombesörja sträcker sig under flera 
decennier. Det är därför av avgörande betydelse att han kan utnyttja varierande, mer eller 
mindre likvida, tillgångsslag. Varje kvantitativ restriktion för ett tillgångsslag måste vara 
vederbörligen motiverad och detta uteslutande av försiktighetsskäl. Om några medlems­
stater så skulle önska, kan man överväga att behålla kvantitativa restriktioner, förutsatt att 
de inte på ett oskäligt sätt begränsar investeringsfriheten (t.ex. ett tak på 70 % för aktie-
placeringar) och hindrar pensionsfonderna från att tillämpa ALM (asset-liability 
management) på ett adekvat sätt. Man bör dock undvika ett lagstadgat tvång att investera 
i vissa bestämda tillgångsslag och även att införa ett flertal kvantitativa investeringstak, 
vilket resulterar i kraftiga begränsningar för investeringsfriheten. Så t.ex. kan man inte 
inom euroområdet motivera någon förmånligare behandling av inhemska tillgångar 
jämfört med motsvarande tillgångar från andra medlemsstater utifrån försiktighetsskäl. 
Placeringar i enskilda emitterande företag och i det uppdragsgivande företaget bör 
begränsas till en försiktig nivå (t.ex. 5 eller 10 %). 
19 
Faktaruta 5: 
"Prudentperson"-principen för investeringar och moderna asset-liability management­
tekniker —praktisk tillämpning 
"Prudent person "-principen för investeringar 
"Prudent person"-reglerna är allmänna riktlinjer för dem som ansvarar för förvaltning av 
pensionsfonder och investeringsverksamhet (t.ex. befullmäktigade ombud, administrations 
personal och kapitalförvaltare). Reglerna är av kvalitativ karaktär. Syftet är att de ansvariga skall 
bete sig som samvetsgranna yrkesmän när de fattar investeringsbeslut men samtidigt vara 
medvetna om behovet av att åstadkomma tillräcklig avkastning på investeringarna. Enligt 
"prudent person"-principen får fonden inte ta på sig onödiga risker och den skall sträva efter att 
minska riskerna genom diversifiering. 
"Prudent person"-principen är inte en abstraktion utan fungerar i konkreta sammanhang. Flera 
medlemsstater har tillämpat den med framgång under lång tid. Den har visat sig ge lika tillfreds­
ställande säkerhet som andra slag av investeringsprinciper samtidigt som den lett till högre 
avkastning. Om alltför stort avseende fästs vid säkerheten, kan detta leda till att avkastningen på 
investeringsportföljen minskas i omotiverat hög grad. Ett ohämmat utnyttjande av friheten att 
investera skulle dock strida mot "prudent person"-principen. Båda dessa inställningar leder till 
mindre än optimala resultat och måste undvikas. 
Moderna tekniker för asset-liability management (ALM) 
Asset-liability management är ett redskap för förvaltning av investeringar och för att garantera att 
tillgångarna placeras på ett sätt som motsvarar arten och varaktigheten hos de motsvarande 
åtagandena. "Prudent person"-principen för investeringar kan därför ses som en nödvändig del 
av de moderna ALM-teknikerna och teknikerna för de finansiella institutens finansiella risk 
förvaltning. Dessa tekniker ger information om riskerna för volatilitet på finansmarknaderna och 
dessas effekter på tillgångar och skulder. 
En väl fungerande ALM är särskilt effektiv när förvaringsinstitut och förvaltare inte måste iaktta 
några kvantitativa restriktioner för diversifieringen av portföljen och riskspridningen. 
Riskspridningen syftar till att förbättra förhållandet avkastning/risk i placeringsportföljen. Under 
samrådet om grönboken gav de professionella branschföreträdarna starkt stöd åt tanken att den 
diversifiering av investeringarna som är möjlig med en ALM-metod skulle ge ökat skydd åt 
investerarna genom att den minimerar deras exponering för problem som kan uppstå i enskilda 
länder eller inom vissa slag av investeringar, snarare än att den skulle öka riskerna. 
För närvarande används modeller som bygger på ALM endast i stora institutioner på grund av de 
kostnader de medför. Små och medelstora institut använder mer konventionella metoder för sin 
likviditetsplanering. Tjänster inom området riskmätning och -förvaltning är dock en marknad 
som tenderar att öka. 
Mogna pensionsfonder måste alltid kunna garantera tillräcklig likviditet. Till skillnad från ännu 
unga pensionsfonder med långsiktiga åtaganden och ett större kassainflöde från avgifterna än 
utflödet i form av pensionsutbetalningar har de mogna pensionsfonderna åtaganden som skall 
infrias inom en kortare tidshorisont och måste därför hantera riskerna på ett mer försiktigt sätt. 
Därför måste andelen kontanta och likvida medel vara större i en portfölj som skall täcka 
kortfristiga åtaganden än i unga pensionsprogram. Strikta kvantitativa tak kan därför visa sig vara 
lämpliga för vissa pensionsprogram men inte för alla. Det är endast genom en kvalitativ 
inriktning på försiktighetstillsynen som man kan ta hänsyn till de skiftande strukturerna hos 
pensionsprogrammens åtaganden. 
20 
Faktaruta 6: 
Adekvat tillsyn 
Erfarenheterna i de medlemsstater som tillämpar "prudent person"-principen och moderna ALM 
tekniker visar att det krävs strikta ramar för tillsynen. Det räcker inte att enbart tillämpa "prudent 
person"-pricipen. Denna måste vara en del av övergripande försiktighetsmässiga ramar, som 
innefattar intern och extern kontroll via 
programmets aktuarie och förvaltaren/förvaringsinstitutet - intern kontroll, 
den oberoende revisorn, och 
den ansvariga tillsynsmyndigheten. 
Programmets aktuarie ochförvaltaren/förvaringsinstitutet ~ intern kontroll 
Programmets aktuarie skall försäkra sig om att omfattningen av åtagandena beräknas på ett 
försiktigt sätt. Han skall säkerställa att tillgångarna har en struktur som motsvarar åtagandenas art 
och varaktighet. Den struktur som fastställs av aktuarien är den första garantin för säkerheten i 
pensionerna. Aktuarien upprättar en ram, inom vilken förvaltaren skall tillämpa en så effektiv 
strategi som möjligt. 
Internkontrollen omfattar i allmänhet 
strukturella åtgärder (åtskillnad mellan "front-office"- och "back-office"-funktionerna, 
värdepappershandel resp. administration och redovisning, med regelbundna kontroller), 
och 
bedömning och hantering av placeringsrisker och informationssystemet. 
Den oberoende revisorn 
Den oberoende revisorn skall kontrollera att de internkontroller som fonden har upprättat 
fungerar effektivt och syftar till en hög grad av säkerhet för de försäkrade. Han skall därvid 
kontrollera att de interna kontrollförfaranden som förvaltningsbolaget har infört är tillräckligt 
strikta och om kapitalförvaltarna på ett effektivt sätt följer de föreskrivna förfarandena. 
Den ansvariga tillsynsmyndigheten 
Pensionsfondernas rapport om strukturen på deras åtaganden och om investeringsplaneringen 
ingår i allmänhet i årsberättelserna, som kan granskas av den myndighet som ansvarar för 
tillsynen. Den kan därigenom bedöma om förfarandena för riskspridning och de interna 
kontrollstrukturerna är adekvata. Myndigheten kan, om den finner det nödvändigt, lämna 
föreläggande om sanering eller utdöma sanktioner. På grund av den nyckelroll kapitalförvaltare 
och aktuarier spelar i tillämpningen av "prudent person"-principen omfattas de i regel av 
specifika kompetens- och vandelskriterier. 
De flesta berörda parter som besvarade grönboken anser att en ökad användning av "prudent 
person"-principen och moderna ALM-tekniker medför en betydande förändring och en utmaning 
för de tillsynsorgan som för närvarande tillämpar strikta kvantitativa begränsningar. En övergång 
från en kvantitativ metod till en tillsyn med kvalitativ inriktning kan bli tidskrävande. Fördelarm 
med en sådan ändring är dock betydligt större än nackdelarna. 
21 
• Kravet på valutamatchning 
31. Förhandlingarna om 1991 års direktivförslag misslyckades huvudsakligen till följd av 
åsiktsskillnaderna i fråga om valutamatchning. Euron begränsar dock betydligt 
omfattningen av dessa svårigheter, eftersom kraven på valutamatchning inom euro-
området inte längre är aktuella. Frågan om de länder som inte deltar i EMU från start kan 
lösas på samma sätt som på försäkringsområdet: icke-deltagande medlemmar får 
möjlighet att betrakta tillgångar denominerade i euro som matchande åtaganden som är 
denominerade i nationell valuta24. Det återstår dock att avgöra om något matchningskrav 
skall tillämpas då det gäller tillgångar som är denominerade i valutan i ett tredje land. 
Enligt gemenskapslagstiftningen åläggs försäkringsbolagen ett matchningskrav på 80 %. 
Vissa medlemsstater anser att detta krav också skall tillämpas på pensionsfondernas 
produkter. Andra medlemsstater anser däremot att den mycket långsiktiga karaktären i de 
åtaganden pensionsfonderna tecknar gör att dessa kan fästa mindre avseende vid 
fluktuationer i växelkurserna. Man kan dessutom hävda att intäkterna från placeringar 
som görs utanför EU, i länder som har behov av kapital och där andelen yrkesverksamma 
är större än inom unionen, skulle kunna bidra positivt till finansieringen av pensions­
förmånerna i unionsländerna under de kommande decennierna. Denna fråga bör bli 
föremål för ytterligare samråd mellan kommissionen och medlemsstaterna. 
• Frihet i valet av förvaltare 
32. Direktivet bör föreskriva rätt för förvaltare av pensionsfonder att anlita varje leverantör 
av förvaltningstjänster — förvaringsinstitut, kapitalförvaltare — inom unionen som är 
vederbörligen auktoriserad. 
• Förhållandet tillgångar/skulder25 
33. Skyddet av de försäkrade kräver att placeringsfriheten tillämpas utifrån en noggrann 
bedömning av omfattningen av de åtaganden som fonden tecknat (se faktaruta 7). Denna 
bedömning sker bl.a. genom en beräkning av de tekniska avsättningarna enligt en 
försiktig och erkänd försäkringsmatematisk metod. En korrekt beräkning av de tekniska 
avsättningarna är det första inslaget i skyddet av de försäkrade, och man skulle kunna 
överväga att förstärka detta skydd genom att kräva att en oberoende aktuarie skall 
underteckna pensionsfondens räkenskaper. Ytterligare säkerhet skulle kunna skapas om 
man ålade pensionsfonderna en miniminivå på finansieringen som skulle säkerställa att 
de förvärvade pensionsrättigheterna är helt täckta. Ett tredje inslag i skyddet skapas 
slutligen genom en försiktig värdering av de tillgångar som motsvarar de tekniska 
avsättningarna. Dessutom skulle innehav av tillgångar utöver nivån på de tekniska 
avsättningarna kunna skydda de försäkrade mot risken för en plötslig värdeminskning på 
Se punkt 5 i bilaga 1 till direktiv 92/96/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet). Man bör för övrigt 
lägga märke till följande inkonsekvens: försäkringsbolag som är etablerade i stater som deltar i 
EMU har för sin del inte någon möjlighet att betrakta tillgångar som är denominerade i ett icke­
deltagande lands valuta som matchande deras åtaganden i euro. 
Dessa kommentarer gäller främst program med fastställda förmåner. I program med fastställda 
avgifter bygger nämligen de förmåner som den anställde har rätt till på de ackumulerade inbetalda 
avgifterna och intäkterna av placeringen av dessa avgifter. I detta fall står den anställde för hela 
investeringsrisken. 
22 
tillgångarna. Sådana överskjutande tillgångar måste dock vara måttliga (t.ex. cirka 5 %) 
för att förlusten av skatteintäkter skall begränsas, 
Faktaruta 7: 
Pensionsåtagandets art 
Den första förutsättningen för att säkra de framtida pensionerna är att man beräknar den framtida 
skulden med tillräcklig försiktighet. Tillräckliga skuldavsättningar är en nödvändig första etapp 
när man tillämpar ALM, och detta kan ses som kärnpunkten i pensionernas säkerhet. Därefter 
måste placeringarna väljas på lämpligt sätt så att tillgångarna motsvarar pensionsåtagandena. 
I fråga om de olika befintliga pensionsprodukter, som för närvarande erbjuds på marknaden, kan 
man gö*ra en allmän distinktion mellan program med fasta förmånsåtaganden (DB (defined 
benefit)-program) och program där åtagandet är beroende av fondens resultat (DC (defined 
contribution)-program). 
Inom DB-program fastställs de förmåner som den anställde är berättigad till genom en formel där 
den årliga pensionen normalt är kopplad till det antal år den anställde tjänstgjort och til 
löneutvecklingen under denna tid. Dessa program kan vara okapitaliserade (det finns ingen 
separat pensionsfond), underkapitaliserade (fondvärdet är mindre än nuvärdet av de utlovade 
förmånerna), överkapitaliserade (fondvärdet är större än nuvärdet av de utlovade förmånerna) 
eller endast kapital i serade (fondvärdet är lika med nuvärdet av de utlovade förmånerna). Det är 
arbetsgivaren som står för investeringsrisken och som garanterar att täcka eventuella underskott. 
Inom DC-program baseras de förmåner den anställde har rätt till på de ackumulerade avgifter 
som betalats in för den anställdes räkning plus de investeringsvinster som gjorts på dessa 
insättningar. Det mest utmärkande för ett DC-program är att förmånstagaren står för hela 
investeringsrisken och att pensionskontot per definition alltid är helt fonderat. 
Försiktighetsramar för kompletterande pensionsskydd måste utformas med hänsyn till de olika 
konsekvenserna för DB- och DC-program. Vilka garantier som ges till den anställde och frågan 
om vem som står för investeringsrisken är två nyckelfrågor i detta avseende. Man måste också ta 
hänsyn till att det finns s.k. hybridprogram för pensioner som kombinerar inslag hos både DB 
och DC-program. 
2.2.3 Försäkring mot risken för att pensionsprogrammet avvecklas (se faktaruta 8) 
34. En ytterligare säkerhetsåtgärd kan vara att teckna en försäkring mot risken för att 
pensionsprogrammet avvecklas. I ett program med fastställda förmåner syftar en sådan 
försäkring, som kan ges under olika former (garanti från tredje man, garantifond, statlig 
garanti osv.), till att avhjälpa situationen om det betalande företaget går i konkurs och 
tillgångarna i fonden inte är tillräckliga för att uppfylla de tecknade åtagandena. En sådan 
försäkring kan också användas, oavsett om programmet bygger på fastställda avgifter 
eller på fastställda förmåner, för att åtgärda eventuella oegentligheter från förvaltarnas 
sida. Ett sådant system måste dock undvika faran för moraliska risker. I vetskap om att de 
förvärvade rättigheterna i vilket fall som helst kommer att tillvaratas kan några förvaltare 
låta sig frestas att föra en riskabel strategi. Detta förefaller kunna undvikas helt och 
hållet, om man begränsar skyddet till att gälla olagliga verksamheter (t.ex. bedrägeri, för­
skingring och stöld). 
23 
35. Det är önskvärt att medlemsstaterna överväger vilka fördelar ett sådant system kan ha, 
särskilt för att avhjälpa problem som orsakas av bedrägliga transaktioner. Det är av 
avgörande betydelse att de som står i begrepp att ansluta sig får tillfredsställande 
information om huruvida det finns någon sådan försäkring, särskilt när det blir möjligt att 
ansluta sig över nationsgränserna. 
Faktaruta 8: 
Nationella erfarenheter av system vid avveckling av pensionsprogram 
Tyskland: År 1996 byggdes cirka 57 % av tjänstepensionerna i Tyskland upp genom boksluts­
avsättningar. Enligt denna metod skall företagen göra bokföringsmässiga avsättningar som 
motsvarar de anställdas pensionsrättigheter i samma takt som dessa förvärvas. Det finns ingen 
juridisk åtskillnad mellan de tillgångar som täcker pensionsåtagandena och företagets övriga 
tillgångar. För att skydda de framtida pensionsförmånerna i det fall arbetsgivaren går i konkurs 
kompletteras systemet med bokslutsavsättningar av en obligatorisk insolvensförsäkring. Denna 
försäkring ges av "Pensions-Sicherungs-Verein auf Gegenseitigkeit" (PSVäG), ett ömsesidigt 
försäkringsbolag. Utöver de intäkter som PSVaG får på placeringen av sina tillgångar föreskrivs 
det i lagen att arbetsgivarna skall bidra med tillräckliga avgifter — enligt fördelningssystemet — 
för att finansiera insolvensförsäkringen. 
Förenade kungariket: Genom "Minimum Funding Requirement" (MFR) fastställs en 
lagstadgad miniminivå för finansieringen, som flertalet tjänstepensionsprogram med fastställda 
förmåner inom den privata sektorn måste iaktta. MFR fungerar som ett slags alarmsignal: så 
länge som miniminivån iakttas är det säkerställt att programmet vid varje tillfälle förfogar över 
tillräckliga medel för att infria sina åtaganden till de anslutna, vilket garanterar skyddet vid 
arbetsgivarens insolvens. Vid sidan av MFR är de brittiska pensionsprogrammen i regel anslutna 
till "Pensions Compensation Scheme", en ersättningsfond som kan ge ersättning till de anslutna 
programmen då dessas tillgångar inte räcker till för att betala ut förmånerna, om vissa villkor 
samtidigt är uppfyllda (man skall samtidigt kunna konstatera arbetsgivarens insolvens, en brist i 
finansieringen av åtagandena på över 10% och förluster av tillgångar till följd av stöld eller 
bedrägeri). Ersättningen finansieras genom avgifter som tas ut av alla anslutna program. 
Förenta staterna: Genom "Pension Benefit Guaranty Corporation" (PBGC) garanteras de 
pensioner som betalas ut av program med fastställda förmåner. I allmänhet är de amerikanska 
programmen med fastställda förmåner skyldiga att teckna en försäkring hos PBGC, som i sin tur 
är skyldigt att ge skydd åt dem som är anslutna till dessa program. PBGC finansieras genom 
avgifter från de program som är försäkrade hos denna institution, intäkter på placeringarna av 
dess tillgångar, tillgångar som innehas av avslutade pensionsprogram och belopp som återvunnits 
från arbetsgivare som avbrutit underkapitaliserade pensionsprogram. 
2.2.4 Medel för att säkerställa likabehandling av leverantörerna 
• Allmänna kommentarer 
36. Samrådet om grönboken utmynnade i tanken att likartade pensionsprodukter borde 
omfattas av likvärdig försiktighetsmässig behandling, oavsett vilka institut som erbjuder 
produkterna (t.ex. livförsäkringsbolag, pensionsfonder eller fondföretag). Inom andra 
pelaren är det för närvarande framför allt pensionsfonder, öppna eller slutna (se faktaruta 
9), och livförsäkringsföretag som är verksamma på området. I bilaga 3 ges som 
24 
orientering en schematisk sammanställning av ett antal skillnader som förekommer 
mellan sådana institut och mellan de produkter som de erbjuder. 
37. Kommissionens allmänna synpunkt är att man bör fastställa specifika försiktighets-
mässiga ramar för pensionsfonderna. Det framstår inte som önskvärt att tillämpa regler 
som är identiska med dem som gäller inom livförsäkringsområdet på grund av de många 
skillnader som finns i fråga om institutionell uppbyggnad och funktionssätt. Det är dock 
av helt avgörande betydelse att alla åtgärder vidtas för att säkerställa största möjliga 
säkerhet för dem som är anslutna till pensionsfonder. Därvid måste man ta hänsyn till 
skillnaderna mellan de olika slag av pensionsfonder som är etablerade inom unionen och 
fastställa strikta och exakta regler som — liksom tidigare har skett för försäkrings­
företagen —samtidigt avser tillgångs- och skuldsidan i pensionsfondernas balans­
räkningar. Detta skulle ge de försiktighetsmässiga förutsättningarna för likabehandling. 
• Likabehandling på institutionell nivå 
38. På institutionell nivå får ett livförsäkringsföretags konkurs och en avveckling av ett 
program inom en pensionsfond mycket olika konsekvenser för de försäkrade. Om en 
pensionsfond upphör med sin verksamhet, vilket t.ex. kan bli följden av en konkurs i det 
garanterande företaget, anses de anslutna vara ägare till fondens tillgångar. Om däremot 
ett livförsäkringsföretag går i konkurs, förekommer det ofta att de som har tecknat för­
säkringar hos företaget är en grupp fordringsägare som inte kan hävda sina rättigheter 
innan flera andra fordringsägare (konkursförvaltaren, företagets anställda, skattemyndig­
heterna, socialförsäkringsinstitutioner osv.) fått sina krav tillgodosedda. Detta skulle 
kunna motivera att de båda slagen av institutioner inte behandlas på ett exakt 
motsvarande sätt i försiktighetsavseende. 
39. Det bör — fortfarande då det gäller den institutionella nivån — påpekas att flertalet 
pensionsfonder som är verksamma inom unionen är slutna fonder, som erbjuder sina 
tjänster till ett enda företag eller en enda koncern inom en och samma bransch26. Det är 
särskilt sådana institut som dominerar i Förenade kungariket och Nederländerna, de två 
medlemsstater i unionen där pensionsfonderna har störst spridning. Sådana institut har 
inte till uppgift att erbjuda sina produkter till andra företag, vilket skiljer dem från 
livförsäkringsföretagen. Konkurrensproblem kan dock uppstå, särskilt innan ett tjänste­
pensionsprogram har upprättats. På det stadiet måste nämligen företaget, företagen eller 
arbetsmarknadsparterna besluta om de skall anlita ett livförsäkringsföretags tjänster, bilda 
en sluten fond, delta i en öppen fond eller utnyttja andra mekanismer. 
• Likabehandling på produktnivå 
40. På produktnivå skall det understrykas att pensionsfonderna själva i det stora flertalet fall 
inte ställer egna garantier för utbetalningen av pensionerna. I program med fastställda 
förmåner är det i allmänhet arbetsgivaren som garanterar betalningarna. I program med 
fastställda avgifter är det den försäkrade som står för investeringsrisken. Livförsäkrings­
bolagen åtar sig däremot alltid att lämna en fast garanterad ränta, utom då det gäller avtal 
som är knutna till en investeringsfond, för vilka de kan utnyttja stora lättnader i den 
försiktighetsmässiga behandlingen, om de inte åtar sig någon placeringsrisk (en solvens-
Se faktaruta 6 och bilaga 2. 
25 
marginal på 1 % av premiereserven i stället för 4 %)27. Även detta förefaller tala för 
skillnader i den försiktighetsmässiga behandlingen. 
41. En risk för snedvridning av konkurrensen kan dock föreligga om en pensionsfond, i 
likhet med försäkringsföretagen, själv garanterar utbetalningen av pensionerna. I detta 
särskilda fall bör man överväga att tillämpa en solvensmarginal, som skulle kunna uppgå 
till 4 % av premiereserven som inom försäkringsbranschen. Det är för övrigt på detta sätt 
som regleringen är utformad i flera av unionens medlemsstater, t.ex. Tyskland och 
Spanien. 
• Likabehandling och placeringsregler 
42. Man skulle även kunna tala om en ojämlik behandling i fråga om investeringsreglerna. 
Detta skulle t.ex. kunna vara fallet om de investeringsregler som föreslås i ett framtida 
direktiv skulle vara mindre tvingande än de som förekommer i de författningar som vissa 
medlemsstater har infört för att införliva tredje livförsäkringsdirektivet. En sådan 
svårighet skulle kunna behandlas på två sätt: antingen ensidigt av de berörda medlems­
staterna, som skulle kunna införa lättnader i sina investeringsregler utan att avvika från 
tredje livförsäkringsdirektivet eller eventuellt multilateralt genom att överväga att 
utarbeta särskilda investeringsregler för täckningen av de tekniska avsättningarna i 
samband med gruppavtal som tecknas hos livförsäkringsföretag. 
Se artikel 19 e i första livförsäkringsdirektivet (79/267/EEG). 
26 
Faktaruta 9: 
Frågor som måste beaktas för att säkerställa likabehandling mellan leverantörer av tjänste­
pensioner 
Problemet med likabehandling kan inte lösas utan en fullständig genomgång av de pensions­
verksamheter som drivs av de olika kategorierna av leverantörer. Följande förhållanden måste 
beaktas: 
- Vilket slag av förmåner som erbjuds: Man skall skilja mellan pensionsprogram med fasta 
åtaganden (vanligen inom program med fastställda förmåner) och pensionsprogram där 
åtagandena ar beroende av resultaten (vanligen program med fastställda avgifter). 
Programmet eller systemet kan finansieras med olika instrument: pensionsfonder, 
försäkringsprogram osv. 
- Vilket slag av garantier som erbjuds: Man skall skilja mellan pensionsfonder som upprättas 
av företag (arbetsgivaren eller arbetsmarknadsparterna är i allmänhet ansvariga i sista hand 
för utbetalningen av pensionsförmånerna) och öppna eller självständiga pensionsfonder 
(antingen garanterar fonderna själva den slutliga utbetalningen av förmånerna eller också är 
det den försäkrade själv som står för riskerna). 
- Slag av risker: Man skall skilja mellan tekniska risker (risker i samband med att pensions­
åtagandena fastställs, bl.a. försäkringsmatematiska kalkyler och underliggande prognoser) 
och finansiella risker (risker som gäller de tillgångar som täcker pensionsåtagandena, särskilt 
i samband med placeringar och till följd av ränte- och inflationsutvecklingen). 
- Hur förvaltas pensionsfondens tillgångar?: Man skall skilja mellan egenförvaltning (när 
institutet i fråga självt sköter förvaltningen av tillgångarna och administrerar åtagandena 
inom pensionsprogrammet) och ren finansförvaltning28 eller finansförvaltning som är förenad 
med en försäkring29; 
De försäkrades rättigheter vid insolvens: Man skall skilja mellan pensionsfonder, som endast 
har de framtida pensionärerna som fordringsägare, och livförsäkringsföretag, i förhållande 
till vilka de framtida pensionärerna endast är fordringsägare bland flera andra och den 
inbördes prioriteringen av dessa avgörs genom den nationella lagstiftningen. 
Verksamhet som försäkringsföretag utövar enligt artikel 1.2 c i direktiv 79/267/EEG. 
Verksamhet som försäkringsföretag utövar enligt artikel 1.2d i direktiv 79/267/EEG. 
27 
2.2.5 Nya förutsättningar 
43. Det faktum att kommissionens direktivförslag från 1991, som ändrades 199330, drogs 
tillbaka och problemen i samband med meddelandet från år 19943' visar på svårigheten 
att sammanjämka medlemsstaternas synpunkter på anpassningen till principerna för den 
inre marknaden av den försiktighetsmässiga tillsynen över pensionsfonderna. 
Kommissionen finner dock med stöd av svaren på grönboken och av de samråd som 
ledde till handlingsramen för finansiella tjänster att det är önskvärt att på nytt verka i 
denna riktning. 
44. Detta nya initiativ avviker inte från de centrala målen placerings- och förvaltningsfrihet 
men bör skilja sig på flera punkter från de tidigare förslagen. Till följd av lärdomarna 
från samrådet bör det nya förslaget starkare betona fondernas säkerhet och iakttagandet 
av grundläggande försiktighetsmässiga krav. Tonvikten kommer därför inte uteslutande 
att läggas på placeringen av tillgångarna och större hänsyn kommer att tas till de krav 
som sammanhänger med skuldsidan i pensionsfondernas balansräkningar samt till 
nödvändigheten av att undvika att införa snedvridningar av konkurrensen mellan de 
huvudsakliga leverantörer som är verksamma på området kompletterande pensionsskydd 
inom andra pelaren. Förslaget bör slutligen att ha ett mer ambitiöst syfte och utgöra ett 
första steg mot skapandet av de nödvändiga förutsättningarna för anslutning över nations­
gränserna. Det faktum att det troligen på längre sikt kommer att växa fram tränsnationella 
produkter kräver att samarbetet utvecklas mellan de nationella tillsynsmyndigheterna för 
pensionsfonderna inom unionen. Det vore lämpligt att inom en snar framtid undersöka 
vilka konkreta former ett sådant samarbete kan ges. 
45. Förhållandena när ett nytt direktivförslag kan komma att läggas fram skiljer sig även 
mycket från vad som var fallet 1991. Förutom euron, som skapar ökad säkerhet och 
större placeringsmöjligheter för pensionsfonderna, råder det i dag mycket större 
samstämmighet om nödvändigheten av att reformera pensionssystemen för att kunna 
möta de budgetmässiga och demografiska utsikter som sammanfattas i första kapitlet i 
grönboken. Dessa framtidsutsikter tvingar samtliga offentliga myndigheter att inom sina 
respektive ansvarsområden vidta alla åtgärder för att på ett hållbart sätt säkerställa den 
finansiella bärkraften i pensionssystemen. Att göra det möjligt för de kompletterande 
systemen att utnyttja den inre marknaden och euron är en del av denna strävan. 
30 91/C 312/04 
31 94/C 360/08 
28 
3. ATT UNDERLÄTTA FRI RÖRLIGHET FÖR ARBETSTAGARE 
46. Detta kapitel tar upp de problem som de kompletterande system som är knutna till 
en anställning medför för den fria rörligheten för arbetstagare inom unionen. 
47. Den fria rörligheten för arbetstagare är en grundläggande princip för den inre marknaden 
och kan komma att bli ännu viktigare när den ekonomiska och monetära unionen har 
genomförts. Det finns redan i Europa gemenskapsregler som på ett effektivt sätt 
samordnar pensionssystemen inom den första pelaren för migrerande arbetstagare. Dessa 
regler har gjort det möjligt för miljoner europeiska arbetstagare att flytta inom unionen 
för att tillbringa hela eller en del av sitt förvärvsverksamma liv i en annan medlemsstat i 
medvetande om att de kommer att få del av pensionsförmåner som baseras på deras 
ackumulerade inkomstår inom unionen. Att däremot ett sådant samordningssystem 
saknas för det kompletterande pensionsskyddet är ett verkligt hinder för den fria 
rörligheten för arbetstagare som omfattas av sådana system. Detta hinder kommer att 
påverka allt fler människor och kommer att begränsa arbetskraftens möjligheter att 
förflytta sig, om medlemsstaterna väljer att i ökad utsträckning förlita sig på 
kompletterande system. 
48. Europeiska rådet har vid flera tillfällen framhållit den stora betydelsen av att det i 
medlemsstaterna skapas gynnsamma förutsättningar för en god anpassningskapacitet hos 
arbetskraften och för flexibilitet på arbetsmarknaden -så att ekonomiska förändringar kan 
bemötas. Vissa problem i samband med det kompletterande pensionsskyddet utgör dock 
verkliga hinder för den fria rörligheten för arbetstagare och för dessas anpassnings­
möjligheter. Detta kräver aktiva ingripanden från medlemsstaternas och unionens sida, 
om målen för den europeiska sysselsättningsstrategin skall nås. 
3.1 Allmänna synpunkter 
49. Enligt EG-fördragets artikel 42 skall rådet på förslag från kommissionen enhälligt besluta 
om sådana åtgärder inom den sociala trygghetens område som är nödvändiga för den fria 
rörligheten för arbetstagare. 
50. På denna grund har gemenskapen antagit lagstiftning (förordningarna (EEG) nr 1408/71 
och 574/7232) som syftar till att avlägsna hindren för arbetstagarnas rörlighet inom 
området för de obligatoriska offentliga systemen. Denna lagstiftning påverkar inte 
medlemsstaternas frihet att besluta om organisationen av sina offentliga pensionssystem. 
Den syftar till att säkerställa att möjligheterna att flytta inom unionen inte begränsas för 
arbetstagarna genom att pensioner (och andra rättigheter på det sociala trygghetsområdet) 
påverkas om man flyttar från en medlemsstat till en annan. 
51. Dessa gemenskapsförordningar är dock inte tillämpliga på kompletterande pensions­
program. 
Konsoliderade versioner av dessa förordningar har offentliggjorts i EGT L 28, 30,1.1997. Sedan 
räckvidden utvidgats till att även gälla egenföretagare gäller som kompletterande rättslig grund artikel 
308 i fördraget. 
29 
52. På detta område har kommissionen, redan i sitt meddelande till rådet från juli 1991, inlett 
arbetet med dessa frågor och fastställt riktlinjer som skall ligga till grund för kommande 
åtgärder i sammanhanget. I meddelandet betonas den positiva roll som de kompletterande 
systemen spelar för det sociala skyddet av arbetstagarna. Samtidigt pekas det dock också 
på flera hinder för den fria rörligheten för arbetstagare, och därmed för fullbordandet av 
den inre marknaden. 
53. I fördraget krävs att all diskriminering på grund av nationalitet skall avskaffas, och också 
att alla nationella åtgärder som kan hindra arbetstagarna, eller försvåra för dem, att utöva 
de grundläggande friheter som säkerställs genom fördraget och som därefter har tolkats i 
flera av EG-domstolens domar" Det krävs därför åtgärder för att avlägsna dessa hinder 
och underlätta den fria rörlighet över nationsgränserna för arbetstagarna. Detta måste ske 
med hänsyn till de särskilda egenskaperna hos systemen för kompletterande pensions­
skydd. 
54. I grönboken om kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden ställer kom­
missionen ett antal frågor till alla berörda parter (bl.a. regeringar, arbetsmarknadsparter 
och företrädare för de kompletterande systemen) i syfte att fördjupa analysen av de 
problem som ännu förekommer i fråga om den fria rörligheten. Detta gäller bl.a. långa 
intjänandeperioder, svårigheter att överföra förvärvade rättigheter och skattemässiga 
problem då rättigheter förvärvas i mer än en medlemsstat. 
3.2 Resultaten av samrådet om grönboken 
55. Inom området för social trygghet har förordning nr 1408/71 möjliggjort en samordning 
av pensionssystemen för löntagare, egenföretagare och medlemmar av deras familjer. 
Olikheterna mellan de nationella systemen är sådana att det endast kunde röra sig om en 
samordning, inte om en harmonisering. En sådan inriktning på samordning och inte 
harmonisering skulle också vara lämplig för de kompletterande systemen. 
56. Av reaktionerna på grönboken framgår det att det finns ett brett samförstånd om det 
förfarande kommissionen har föreslagit för att avlägsna hindren för den fria rörligheten 
inom området för kompletterande pensioner. Detta avlägsnande bör ske gradvis och 
direktiv 98/49/EG, som antogs den 29 juni 1998, bör därför vara grunden för alla 
ytterligare åtgärder. Direktivet utgör ett första steg mot avskaffandet av hindren för den 
fria rörligheten för arbetstagare. Tack vare det har utsända arbetstagare numera möjlighet 
att fortsätta att göra inbetalningar till det pensionsprogram som de är anslutna till i sin 
ursprungsmedlemsstat. 
57. En majoritet av medlemsstaterna anser att det i detta skede ännu är för tidigt att besluta 
om ny lagstiftning. De flesta övriga aktörer (parter på arbetsmarknaden och pensions­
fonder) instämmer dock i att de problem som redovisas av kommissionen i dess med­
delande från 1991 och i grönboken om det kompletterande pensionsskyddet är reella och 
hindrar den fria rörligheten för personer inom Europeiska unionen. Även Europa­
parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén erkänner betydelsen av de problem 
som arbetstagarna möter när de flyttar inom Europeiska unionen, och de anser att gemen-
33 Se mål C-279/93, Finanzamt Köln-Altstadt mot Schumacher, dom av den 14 februari 1995, REG I-
225, mål C-19/92, Kraus, dom av den 31 mars 1993, Rec. 1-1663, mål C-80/94, Wielockx, dom av den 
11 augusti 1995, REG 1-2493 och mål C-107/94, Asscher, dom av den 27 juni 1996, REG 1-3089. 
30 
skapen bör vidta nya åtgärder för att undanröja dessa hinder som strider mot principen för 
den inre marknaden. 
58. Det har också påpekats att kommissionen, innan den vidtar några åtgärder i denna 
riktning, noggrant måste överväga på vilket sätt man bör angripa vissa frågor, t.ex. 
möjligheten att överföra pensionsrättigheter, längden på intjänandeperioderna och 
problemen med dubbelbeskattning. 
59. Åtminstone för vissa kategorier av migrerande arbetstagare, som för en kortare tid flyttar 
från en medlemsstat till en annan, skulle anslutning över nationsgränserna kunna vara till 
nytta för att undvika övergångar från ett system till ett annat och förluster av pensions­
rättigheter. Det kommer dock i praktiken att bli mycket svårt att införa möjligheter för 
arbetstagare att ansluta sig över nationsgränserna. Förutom den harmonisering av de 
försiktighetsmässiga reglerna som behandlades i det föregående kapitlet skulle det även 
krävas ett ömsesidigt erkännande av de relevanta nationella skattebestämmelserna och ett 
antal ändringar av medlemsstaternas arbetsmarknadslagstiftning. Anslutning över 
nationsgränserna skulle dock kraftigt underlätta arbetstagarnas rörlighet inom unionen 
och anses önskvärd av företrädarna för företagen. Det bör därför vara ett mål på medel­
lång eller lång sikt för Europeiska unionen. 
60. Förslaget från högnivågruppen för den fria rörligheten för personer om att inrätta ett 
pensionsforum har allmänt mottagits väl av arbetsmarknadens parter men däremot inte av 
de nationella regeringsföreträdarna, som skulle föredra att kommissionen utnyttjade 
befintliga gemenskapsorgan, t.ex. Rådgivande kommittén för migrerande arbetares 
sociala trygghet. Detta är också Ekonomiska och sociala kommitténs åsikt. 
Europaparlamentet ser för sin del positivt på inrättandet av ett forum. 
3.3 Möjliga åtgärder 
61. Svaren på grönboken tyder på att det finns flera områden där åtgärder skulle kunna 
företas under de kommande åren. 
• Villkor som måste uppfyllas för att förvärva kompletterande pensions­
rättigheter 
62. Reaktionerna på grönboken visar med all önskvärd tydlighet att det inte finns någon 
åsiktsgemenskap mellan medlemsstaterna i denna fråga. I nuvarande skede förefaller det 
förhastat att söka införa lagstiftning. Det kan dock inte förnekas att villkoren för förvärv 
av rättigheter generellt sett kan utgöra ett hinder för arbetskraftens rörlighet. 
63. Att inför nästa århundrade utveckla en kompetent europeisk arbetskraft med god förmåga 
till anpassning är ett centralt inslag i den europeiska strategin för sysselsättning och har 
därmed en nyckelroll bland unionens politiska mål. Långa intjänandeperioder inom de 
kompletterande systemen tenderar att försämra arbetstagarnas möjligheter att reagera på 
arbetsmarknadens utveckling genom att flytta, och betydelsen av detta kan komma att 
öka på morgondagens arbetsmarknad. 
64. Man skulle också kunna hävda att alltför långa intjänandeperioder är en indirekt 
diskriminering av kvinnliga arbetstagare, eftersom det kan vara så att de oftare byter 
anställning eller gör avbrott i yrkeskarriären. Detta betonades vid flera tillfällen av arbets­
marknadsparterna och Europaparlamentet. 
31 
65. Kommissionen skulle vilja framföra åsikten att det vore lämpligt att inleda en debatt på 
Europanivå med arbetsmarknadens parter för att undersöka möjligheterna att övervinna 
detta hinder för den fria rörligheten. 
66. Kommissionen skall särskilt övervaka att olika former av könsdiskriminering undanröjs 
inom området för kompletterande pensionsskydd. 
• Anslutning över nationsgränserna för andra arbetstagare än utsända som för 
kortare perioder flyttar inom Europeiska unionen. 
67. Direktiv 98/49/EG av den 29 juni 1998 gör det möjligt för anställda som av sin arbets­
givare sänts till en annan medlemsstat att fortsätta att vara anslutna till det 
kompletterande pensionssystemet i den medlemsstat där de arbetade innan de sändes ut. 
Andra arbetstagare som flyttar inom unionen för kortare tid har inte denna möjlighet. De 
önskar, liksom de utsända anställda, att deras pensionsrättigheter skall kunna fortsätta att 
öka normalt, utan avbrott, fram till dess att de återvänder till ursprungsstaten. Det skulle 
därför vara till fördel för dem om de kunde fortsätta att betala avgifter till det 
kompletterande pensionssystem de är anslutna till i den staten. 
68. Alla de synpunkter kommissionen inhämtat pekar på att en sådan anslutning över 
nationsgränserna skulle vara ett viktigt steg i arbetet med att avlägsna hindren för arbets­
kraftens fria rörlighet inom Europeiska unionen, men att den inte skulle vara lätt att 
genomföra i praktiken. För detta måste man avlägsna flera hinder för arbetstagarens 
fortsatta anslutning till det ursprungliga pensionssystemet. Det är inte alltid lätt att nå 
fram till ett avtal mellan arbetsgivaren i ursprungsstaten, arbetsgivaren i yärdstaten, 
arbetstagaren och, i förekommande fall, det kompletterande pensionssystem som berörs. 
69. Kommissionen kommer att inleda en undersökning för att ingående granska möjlig­
heterna att övervinna hindren för att sådana arbetstagare är anslutna till ett pensions­
system i en annan medlemsstat. Mot bakgrund av resultaten av denna undersökning 
kommer kommissionen att vidta de åtgärder som krävs. 
• Överföring av pensionsrättigheter 
70. Behovet av åtgärder inom detta område har särskilt betonats av fackföreningarna och 
företrädarna för pensionsfonderna. Det kan inte förnekas att beräkningen av de överförda 
värdena, som är ofördelaktig för dem som lämnar ett system, och det otillfredsställande 
skyddet av "vilande" rättigheter är betydande hinder för arbetstagarnas fria rörlighet. 
71. De stora variationer som finns mellan finansieringsmetoderna för de kompletterande 
pensionerna, mellan de försäkringsmatematiska metoderna för att beräkna det värde som 
skall överföras och i den skattemässiga behandlingen komplicerar överföringar av 
rättigheter från en medlemsstat till en annan. Tekniskt sett är det möjligt i alla medlems­
stater att acceptera överföringar från andra medlemsstater, men denna möjlighet är 
övervägande teoretisk eller omöjlig att omsätta i praktiken då det gäller vissa system som 
t.ex. bokföringsmässiga avsättningar eller fördelningssystem, där det inte finns några 
finansiella tillgångar som motsvarar pensionsåtagandena. Överförbarhet skulle därför 
endast vara möjlig i fråga om fonderade system, eftersom dessa till sin natur är anpassade 
till ett sådant förfarande. 
32 
72. Inom en och samma medlemsstat finns det i allmänhet gemensamma försäkrings­
matematiska normer för beräkningen av värdena vid överföring av rättigheter mellan två 
system av samma kategori. Eftersom det däremot inte finns någon gemensam metod för 
behandlingen av överföringar mellan kompletterande system i olika medlemsstater, 
missgynnas en arbetstagare som flyttar över unionens inre gränser i förhållande till 
arbetstagare som byter från en pensionsfond till en annan utan att lämna sin medlemsstat. 
73. Ett bidrag till en dellösning av detta problem skulle kunna vara att fastställa en gemen­
sam miniminorm för beräkningen av det kapital som skall överföras och för omräkningen 
av detta kapital till kommande förmånsutbetalningar. 
74. I de fall då kapitalöverföringar inte är möjliga skulle skydd av de förvärvade rättigheterna 
vara den enda möjliga lösningen. Innehavaren av dessa "vilande" rättigheter skulle då 
kunna utnyttja en garanti för att han skall få den del han är berättigad till av de förmåner 
som tillhandahålls av det kompletterande pensionssystemet. Det är uppenbart att det 
kommer att kräva lång tid att förverkliga alla dessa mål. 
75. Kommissionen kommer med bistånd av alla berörda parter (regeringsföreträdare, arbets­
marknadsparter och organ för kompletterande pension) att öka sina ansträngningar för att 
lösa vissa tekniska problem i samband med överföring av pensionsrättigheter, som t.ex. 
överföring av rättigheter uteslutande mellan godkända system, harmonisering av 
försäkringsmatematiska normer och värderingen av överföringarna. 
76. Detta arbete kommer att ge material för diskussionerna om lämpligheten av att utarbeta 
en ramlagstiftning om överföring av pensionsrättigheter. 
77. Kommissionen kommer även att fortsätta sitt arbete inom området kompletterande 
pensionsskydd genom att vartannat år offentliggöra en rapport om situationen i medlems­
staterna. Rapporten kommer att utarbetas i samarbete med ett nätverk av experter på hög 
nivå med inriktning på dessa frågor. 
• Pensionsforum 
78. Högnivågruppen för den fria rörligheten har föreslagit att ett "pensionsforum" skall 
inrättas. Ett sådant forum skulle kunna vara en kontaktpunkt för företrädare för berörda 
parter (regeringar, arbetsmarknadsparter och pensionsfonder) där de skulle kunna 
undersöka hur de hinder för arbetstagarnas fria rörlighet över nationsgränserna, som 
hänger samman med de kompletterande pensionerna, skulle kunna angripas. Detta forum 
skulle kunna bistå kommissionen med att finna lösningar på andra påvisade problem och 
stå för uppföljningen av den gällande gemenskapslagstiftningen. 
79. Kommissionen stöder denna tanke och har därför beslutat att sammankalla ett pensions­
forum som skall samlas två gånger per år och bestå av företrädare för regeringarna, 
arbetsmarknadens parter, pensionsfonderna och, då så är lämpligt, andra institutioner som 
är verksamma inom detta område. 
33 
4. EN FÖRBÄTTRAD SAMORDNING MELLAN DE NATIONELLA 
SKATTESYSTEMEN 
80. Grönboken om kompletterande pensionsskydd tog samtidigt upp system inom 
andra och tredje pelaren. De grundläggande skattemässiga problem som är aktuella 
i dessa sammanhang är för övrigt identiska. Av praktiska skäl skulle dock den 
första etappen av en gemenskapsåtgärd endast omfatta den skattemässiga behand­
lingen av avgifter som betalas över nationsgränserna av migrerande arbetstagare 
till system inom andra pelaren. 
4.1 Resultaten av samrådet om grönboken 
81. Mångfalden, komplexiteten och den specifika karaktären hos de olika nationella skatte­
mässiga regelverk som inrättats under årens lopp har betecknats som allvarliga hinder för 
den fria rörligheten för personer och det fria tillhandahållandet av tjänster inom områdena 
kompletterande pensionsskydd och livförsäkring. Problemen sammanhänger i huvudsak 
med den allmänna frågan om hur man skall behandla betalningar över nationsgränserna 
till pensionsfonder eller livförsäkringsföretag samt med det förhållandet att migrerande 
arbetstagare ställs inför två eller flera pensions- och skattesystem som inte nödvändigtvis 
låter sig förenas. 
34 
Faktaruta 11: 
Sammanfattning av de problem som följer av skillnader mellan skattesystemen 
I flera medlemsstater är den skattemässiga behandlingen av pensions- och livförsäkringsavtal 
som ingåtts med institut som inte är etablerade i medlemsstaten mindre förmånlig än för avtal 
med leverantörer i hemlandet. I allmänhet finns det inte något ömsesidigt erkännande. Det är 
därför sällsynt att ett pensionssystem som är auktoriserat i en medlemsstat uppfyller de 
skattemässiga kraven på systemen i en värdstat. Detta får till följd att personer som önskar 
komplettera sin pension och få skattelättnader i praktiken är tvungna att endast köpa 
produkter som erbjuds av inhemska leverantörer. För att kunna konkurrera med dessa på den 
nationella marknaden måste utländska leverantörer av kompletterande pensioner och 
livförsäkringsprodukter etablera sig i den medlemsstaten. Detta hindrar det fria tillhanda­
hållandet av tjänster och begränsar konsumenternas valmöjligheter. 
En arbetstagare som flyttar inom Europeiska unionen ställs ofta inför omöjligheten att 
behålla ett avtal som ingåtts i hans ursprungsstat, eftersom värdstaten inte godkänner att han 
gör avdrag för premierna eller också tar ut skatt på arbetsgivarens inbetalningar, medan 
värdstaten inte skulle ha tagit ut någon skatt om arbetsgivaren hade gjort betalningarna till ett 
inhemskt institut. 
Det allvarligaste problemet har angetts vara det fall då en person lämnar en medlemsstat som 
tillämpar ett system med skattebefriade avgifter, skattebefriad värdetillväxt och beskattade 
förmåner (EET — Exempt, Exempt, Taxed) och flyttar till en medlemsstat som tillämpar ett 
system med beskattade avgifter, skattebefriad värdetillväxt och skattebefriade förmåner 
(TEE) eller vice versa. Denna avsaknad av överensstämmelse mellan systemen kan leda till 
fall av dubbel skattebefrielse (avdrag för inbetalningarna och skattebefrielse för förmånerna) 
eller dubbel beskattning (både inbetalningar och förmåner beskattas). 
Under samrådet har flera personer uttryckt åsikten att EET-systemet är det lämpligaste och 
att det på sikt borde tillämpas allmänt. Fördelen är att det inte tas ut någon skatt på 
kommande, osäkra, förmåner, eftersom förmånerna inte kan ärvas och den försäkrade kan 
avlida före pensionsåldern (i ett TEE-system skulle i detta fall den försäkrade ha betalat skatt 
i samband med sina inbetalningar för förmåner som han aldrig kommit att åtnjuta). 
Pensionsfonder och livförsäkringsföretag kan också stöta på skattemässiga hinder, bl.a. när 
de investerar Över nationsgränserna. Vissa hinder uppstår på grund av att pensionsfonderna 
ofta är befriade från skatt. Ett av de exempel som anförts i svaren på grönboken gällde 
beskattningen i en given medlemsstat av det mervärde i kapital som ej inhemska institut 
uppnått på tillgångar som förvärvats eller handlats med i denna medlemsstat, medan de 
inhemska pensionsfonderna är befriade från denna beskattning. Detta resulterar i en 
snedvridning av placeringen av tillgångarna på den inre marknaden. Vad gäller 
sammanläggning av pensionsförmåner beviljas ibland skattelättnader endast för inhemska 
placeringar. 
Dessa problem förvärras naturligtvis i de fall då mer än två länder är inblandade. Detta kan 
t.ex. förekomma om en migrerande arbetstagare arbetar för ett företag som är etablerat i en 
annan medlemsstat och betalar avgifter till en fond för kompletterande pension som är 
etablerad i en tredje medlemsstat. Därför har några av dem som besvarat grönboken 
understrukit behovet av att finna lösningar på Europanivå, t.ex. genom att fastställa ett 
pensionsprogram som skulle kunna utnyttja samma skattelättnader i samtliga medlemsstater. 
Detta skulle enligt deras åsikt kunna leda till skapandet av verkligt alleuropeiska pensions­
fonder, som kan verka utan skattemässiga hinder på Europanivå och därigenom utnyttja de 
skalekonomier detta ger. 
35 
82. Samrådet har också gällt möjligheterna att lösa dessa problem. Vissa anser att kom­
missionen borde utarbeta riktlinjer som bygger på de principer och den praxis som gäller 
för vissa befintliga bilaterala avtal. Under diskussionerna har det betonats att det 
förmodligen är lättare att komma överens om icke tvingande åtgärder, men att den 
praktiska nyttan av sådana skulle kunna visa sig begränsad. En fördel med bilaterala 
dubbelbeskattningsavtal är att de kan "skräddarsys" utifrån egenskaperna hos pensions­
systemen i de berörda länderna. Om däremot medlemsstaterna skulle omförhandla kanske 
105 avtal34, skulle det medföra en ytterst komplicerad och långvarig process, utan att 
detta skulle kunna garantera likabehandling och icke-diskriminering. Den praktiska 
nyttan av de riktlinjer som avses skulle därför kunna bli liten, eftersom det skulle krävas 
decennier för att införliva dem med de gällande bilaterala avtalen. 
83. Andra berörda parter anser att en gemenskapsrättsakt skulle vara den rimligaste 
lösningen. Som inslag i ett eventuellt lagstiftningsinitiativ har föreslagits ömsesidigt 
erkännande av pensionssystem, åtgärder i syfte att undvika dubbelbeskattning samt 
effektiva system för utbyte av information och för ömsesidigt bistånd vid skatteuttag. De 
berörda parterna underströk att rättsligt tvingande åtgärder, t.ex. ett multilateralt avtal 
eller ett direktiv, skulle garantera rättssäkerheten och leda till införandet av konkurrens­
villkor som är lika för alla. 
4.2 Möjliga åtgärder 
84. Detta berör särskilt arbetstagare som flyttar från en medlemsstat till en annan, och som 
riskerar att förlora förmånerna för rättigheter som de förvärvat i den stat där de redan 
slutit ett pensionsavtal. För närvarande finns det ingen gemenskapslagstiftning som 
reglerar vem som skall ha befogenhet att beskatta pensionsförmåner eller vilken den 
skattemässiga behandlingen skall vara av värdet av överföringar som motsvarar 
pensionsrättigheter som förvärvats inom ett tidigare pensionssystem. Medlemsstaterna 
skall dock, i enlighet med fördragets artiklar 39 och 43 och förordning nr 1612/6835, 
försäkra sig om att arbetstagare som utnyttjar sin rätt till fri rörlighet inte blir föremål för 
begränsningar eller oskälig diskriminering. 
85. Samtidigt som det är viktigt att en arbetstagare eller pensionär som flyttar inom unionen 
inte helt kan undvika beskattning, måste medlemsstaterna också se till att migrerande 
arbetstagare inte beskattas två gånger. För närvarande innehåller de flesta dubbel­
beskattningsavtalen bestämmelser med detta syfte, ofta inspirerade. av artikel 18 i 
OECD:s standardavtal om beskattning av inkomster av tjänst och av kapital, där 
beskattningsbefogenheten tilldelas bosättningslandet. Om det inte finns något bilateralt 
avtal, är det den nationella lagstiftningen i de berörda medlemsstaterna som avgör hur 
dubbelbeskattning skall undvikas. 
Inom unionen uppgår de möjliga bilaterala relationerna mellan medlemsstater till 105, varav 98 
för närvarande omfattas av bilaterala eller multilaterala dubbelbeskattningsavtal, varav ett 
begränsat antal redan innehåller uttömmande bestämmelser om kompletterande pensionsskydd. 1 
en union med 20 medlemmar skulle antalet möjliga bilaterala relationer öka till 190. 
Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet 
inom gemenskapen, EGT L 257, 19.10.1968, s. 2-12. 
36 
86. I en förklaring som fogats till protokollet från Ekofinrådet den 1 december 1997 har 
kommissionen åtagit sig att undersöka problemen vid beskattning av livförsäkringsavtal 
och kompletterande pension i samarbete med Skattepolitiska gruppen i syfte att 
eventuellt utarbeta ett förslag till direktiv. Det yttersta syftet med detta arbete är att i 
praktiken garantera den fria rörligheten för arbetstagare och egenföretagare (artiklarna 39 
och 43 i EG-fördraget) och friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 49 i EG-fördraget), 
så som även föreskrivs i tredje livförsäkringsdirektivet 94/96/EG. Detta arbete är redan 
inlett. 
• Principer för samordnade insatser 
87. Kommissionen anser att grönboken om kompletterande pensionsskydd, de reaktioner 
som följde på dess offentliggörande och de hearings som sedan har genomförts visar på 
att det allmänt sett finns bred enighet om behovet av samordnade insatser som bör ske 
etappvis. Efter sin genomgång av resultaten av samrådet finner kommissionen att sådana 
insatser bör bygga på följande principer: 
Målet är inte att harmonisera de nationella systemen för beskattning av 
livförsäkring och kompletterande pensioner. De samordnade insatserna bör 
anpassas till den mångfald som präglar de gällande regelverken i medlemsstaterna. 
Denna metod har följts med framgång på området för social trygghet i och med 
förordning nr 1408/71. 
Det fria tillhandahållandet av tjänster och den fria rörligheten för personer får inte 
hindras av en oskälig skattemässig behandling av gränsöverskridande avtal om 
kompletterande pension och livförsäkring. 
Varje samordnad åtgärd bör göra det möjligt för medlemsstaterna, och hjälpa dem, 
att bevara de skatteintäkter som de har rätt att inkassera enligt den nationella 
skattelagstiftningen. Resultatet skall bli ett system som inte möter tillämpnings­
svårigheter och som är ägnat att övertyga skattebetalarna om att de skall iaktta sina 
skattemässiga skyldigheter och att de inte kan undandra sig dessa, oavsett var de är 
bosatta eller var de placerar sina tillgångar. 
• Effekter av EG-domstolens praxis 
88. Enligt EG-domstolens praxis strider begränsningar till följd av omotiverade skillnader i 
den skattemässiga behandlingen av pensioner och livförsäkringsprodukter som tecknas 
över nationsgränserna mot EG-fördraget och särskilt dess artiklar 48, 52, 59 och 73b. I 
domen i målet Safir36 fann domstolen att bestämmelser som medför en åtskillnad i den 
skattemässiga behandlingen av utländska försäkringar som kan innebära att enskilda 
personer avhåller sig från att teckna försäkringsavtal hos bolag som är etablerade i andra 
medlemsstater i princip strider mot artikel 59 i fördraget. Domstolen avvisade dessutom 
med kraft de argument som förts fram för att motivera en sådan begränsning, särskilt 
Mål C-118/96 {1998} REG 1-1897. 
37 
argumentet om skattemässig kongruens och kontinuitet. Det skall påpekas att domstolen 
sedan Bachmanndomen37 godtagit denna motivering på skatteområdet. 
• Situationen inom Skattepolitiska gruppen 
89. Vid sammanträdet den 3 juli 1998 uppmanades ledamöterna i Skattepolitiska gruppen att 
lämna sina åsikter om de viktigaste aspekterna av en samordnad inriktning på 
beskattningen av kompletterande pensioner och livförsäkringar. Deltagarna erkände 
enhälligt behovet av att fortsätta övervägandena, och flertalet ställde sig positiva till en 
samordnad inriktning. De principer som redovisats tidigare — ingen harmonisering, 
ingen diskriminering, ingen förlust av skatteintäkter — väckte brett gillande. Behovet av 
att skyndsamt behandla problemen för migrerande arbetstagare bekräftades. Man uttalade 
sig för att möjligheterna att förbättra informationsutbytet skulle undersökas. Några 
ledamöter är positiva till att tvingande rättsliga åtgärder vidtas — majoriteten föredrog ett 
multilateralt avtal — medan andra motsätter sig detta bestämt och endast kan acceptera 
riktlinjer. Vidare insisterade vissa ledamöter på att man även skulle undersöka de sociala 
och juridiska problemen och inte uteslutande de skattemässiga aspekterna. 
90. Vid Skattepolitiska gruppens sammanträde den 8 mars 1998 nåddes enighet om att det 
var att föredra att behandla de svåra och mångskiftande problemen i sammanhanget 
etappvis. Ledamöterna i gruppen instämde även i att den första etappen om möjligt borde 
gälla den skattemässiga behandlingen av de inbetalningar som migrerande arbetstagare 
gör till institut inom andra pelaren. System med bokföringsmässiga avsättningar skulle 
dock inte beröras, eftersom sådana system inte bygger på avgifter från de anställda utan 
endast på ett åtagande från arbetsgivaren. 
• Kommande arbete som bör övervägas 
91. Kommissionen anser att Skattepolitiska gruppen är lämpligast som forum för samrådet 
med medlemsstaterna om hur behandlingen av området skall fördjupas. På grund av 
frågans komplicerade karaktär har det beslutats att inrätta ett tekniskt utskott som skall 
bistå Skattepolitiska gruppen. 
92. Kommissionens förhoppning är att det med stöd av arbetena i Skattepolitiska gruppen 
och dess utskott skall bli möjligt att utarbeta ett lämpligt lagstiftningsinitiativ under 1999 
eller 2000. Det följer av vad som sagts tidigare att ett sådant initiativ endast skulle vara 
en första etapp på vägen mot mer långtsyftande åtgärder på detta område. Den första 
etappen skulle lämpligen omfatta den skattemässiga behandlingen av de inbetalningar 
som migrerande arbetstagare gör över nationsgränserna till fonder för kompletterande 
pensionsskydd. 
Mål C-204/90 {1992} Rec. 1-249. Domstolen fann att Belgiens vägran att godkänna avdrag för 
pensions- och livförsäkringspremier utgjorde diskriminering enligt artiklarna 39 och 49. Den fann 
dock också att en sådan diskriminering med hänsyn till det belgiska skattesystemets särskilda 
egenskaper var motiverat på grund av behovet av bevarad kontinuitet i beskattningen. Det skall 
erinras om att det belgiska skattesystemet innebär att skatteinbetalningen skjuts upp för pensions­
åtaganden som tecknats utanför Belgien, inte att de befrias från skatt. I en sådan situation uppvägs 
vägran att medge avdrag för premier som betalats till icke-belgiska försäkringsföretag av att ingen 
skatt skulle ha tagits ut på förmånerna av en sådan försäkring, till skillnad från om försäkringen 
tecknats i Belgien. Domstolens resonemang om kontinuitet i beskattningen utvecklas ytterligare i 
domen i målet Wielockx C-80/94 {1995} REG 2493. 
38 
BILAGA 1 
Åtgärder som bör övervägas med anledning av samrådet om grönboken om 
kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden 
Åtgärder 
Förslag till direktiv 
om försiktighets-
mässiga regler för 
pensionsfonder 
Samordning av 
medlemsstaternas 
skattesystem inom 
området kom­
pletterande 
pensioner och 
livförsäkring 
Samråd om 
villkoren för 
förvärv av rättig­
heter till 
kompletterande 
pension 
Genomförbarhets-
studie om 
anslutning över 
nationsgränserna 
Inrättande av ett 
pensionsforum Syfte 
Skydd av de 
försäkrade, 
placerings- och 
förvaltningsfrihet 
samt underlättande 
av gränsöver­
skridande anslutning 
Underlätta utövandet 
av rätten till fri 
rörlighet för arbets­
tagare och till att fritt 
tillhandahålla tjänster 
inom kompletterande 
pension och 
livförsäkring 
Fastställa medel för 
att underlätta den fria 
rörligheten för 
arbetstagare 
Detaljerad 
granskning av 
hindren för anslut­
ning över nations­
gränserna. Fast­
ställande av medel 
för att avlägsna dessa 
hinder 
Inrättande av ett 
specifikt forum för 
dialog om pensioner 
och fri rörlighet för 
arbetstagare Berörda institutioner 
eller instanser 
Kommissionen och 
berörda parter, 
därefter: rådet, parla­
mentet och Eko­
nomiska och sociala 
kommittén 
Medlemsstaterna och 
kommissionen inom 
Skattepolitiska 
gruppen. Rådet, 
parlamentet och eko­
nomiska och sociala 
kommittén om 
kommissionen 
lämnar ett förslag till 
direktiv. 
Kommissionen och 
arbetsmarknadens 
parter 
Kommissionen 
Kommissionen Möjlig tidsplan 
Antagande av 
kommissionen i 
slutet av 1999/början 
av 2000. Förhand­
lingar i rådet och 
parlamentet fr.o.m. 
2000 
Fortsatt samråd 
under 1999. 
Möjlighet till ett 
förslag till direktiv i 
slutet av 1999 eller 
början av år 2000. 
Under 1999/2000 
Under 1999/2000 
Under 1999 eller 
2000 
39 
Tekniska under­
sökningar av 
möjligheterna att 
överföra 
kompletterande 
pensionsrättigheter Att undersöka under 
vilka villkor ett 
lagstiftningsförslag 
kan vara möjligt Kommissionen i 
samarbete med 
medlemsstaterna, 
pensionsfonds­
branschen och 
arbetsm arknaden s 
parter Under 1999/2000. 
Möjligheter till ett 
lagstiftningsförslag 
under år 2000. 
40 
BILAGA 2 
Avkastning på pensionsfondernas investeringsportföljer 1984-1996 
(genomsnitt i procent av den reella avkastningen i nationell valuta) 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Irland 
Japan 
Nederländerna 
Spanien 
Sverige 
Schweiz 
Förenade kungariket 
USA 
Utan kvantitativa be­
gränsningar 
Med kvantitativa be­
gränsningar 1984-1993 
8,8 
6,3 
7,2 
10,3 
6,5 
7,7 
7,0 
8,1 
4,4 
10,2 
9,7 
9,5 
6,9 1984-1996 
9,0 
6,0 
7,0 
11,0 
0,0 
8,0 
-
-
4,0 
10,0 
9,0 
9,5 
5,2 
Källor: EFRP Report juni 1996, Pragma Consulting och OECD Staff Calculations 
41 
BILAGA 3 
Schematisk jämförelse mellan livförsäkringsföretag (i deras gruppförsäkrings-
verksamhet), öppna pensionsfonder och slutna pensionsfonder 
Verksam­
hetens art 
Förhållande 
till andra 
finansiella 
operatörer 
Förhållande 
vid avveckling 
av pensions­
systemet 
Garanti för 
betalningen av 
de kom­
pletterande 
tjänste­
pensions-
förmånerna 
Relation till 
dem som är 
anslutna till 
tjänste­
pensions-
system Livförsäkringsföretag 
Kommersiell 
verksamhet som bygger 
på ett flertal produkter 
Tillhandahållare av 
tjänster 
De försäkrade är i 
allmänhet fordrings­
ägare bland flera 
andra38. Samtliga 
fordringsägare hävdar 
sina rättigheter i en 
bestämd prioriterings­
ordning. 
Lämnas av försäkrings­
företaget, utom vid 
avtal som är förenade 
med en investerings­
fond, om stadgarna 
anger att företaget inte 
påtar sig placerings­
risken. 
Indirekt via 
arbetsgivaren Öppna pensions­
fonder 
Kommersiell 
verksamhet som 
bygger på en enda 
tjänst 
Kunder och tillhanda­
hållare av tjänster 
De anslutna betraktas 
som ägare av 
pensionsfondens 
tillgångar. 
Lämnas i allmänhet av 
pensionsfonden i 
system med fastställda 
förmåner, eller också 
står de anställda för 
investeringsrisken i 
system med fastställda 
avgifter. 
Indirekt via 
arbetsgivaren Slutna pensions­
fonder 
I allmänhet icke­
kommersiell verk­
samhet som bygger 
på en enda tjänst 
Kunder och 
tillhandahållare av 
tjänster 
De anslutna 
betraktas som ägare 
av pensionsfondens 
tillgångar. 
Lämnas i allmänhet 
av arbetsgivaren i 
system med fast­
ställda förmåner, 
eller också står de 
anställda för 
investeringsrisken i 
system med fast­
ställda avgifter. 
De anställda deltar 
ofta i förvaltningen 
av systemet. 
Jfr i detta avseende kommissionens förslag till direktiv om likvidation av försäkringsföretag 
(89/C253/04, EGT, 6.10.1989). 
42 
BILAGA 4 
IT) o> 
O) 
o 
00 
v. 
« o "C 
a 
2 
00 •c a> c c 
03 
•iC 
O 
v-
« 
C 3 
O) 
C 
w 
03 
S 
</> 
"C 
a> 
•o c ro 
•ro 
J? J9d BUH1)SV!!)M! |B3J 3l|))IUSU10U3Q a. 
3 
Denna bilaga visar att under en tioårsperiod hade en portfölj bestående till 100 % av 
aktier varit i det närmaste lika volatil (med andra ord lika "säker") som en portfölj som 
till 100 % består av obligationer, men aktierna skulle ha gett en avkastning på cirka 7 % 
mot 3-4 % för obligationerna. En skillnad på 3 % per år under ett helt yrkesaktivt liv är 
betydande. Minimirisken visar den minsta möjliga volatilitet som skulle ha uppnåtts med 
en optimal kombination av aktier och obligationer. 
43 
BILAGA 5 
USA: total årlig avkastning per tillgångs-slag (1926-1995) 
Amerikanska skattkammarväxlar 
Medellånga statsobligationer 
Långa statsobligationer 
Långa företagsobligationer 
Aktier i småföretag 
Aktier i storföretag 
Källa: Morgan Stanley Dean Witter 10 15 
% 
44 
BILAGA 6 
Jämförelse mellan aktie- och obligationsmarknaderna 
Skillnad mellan avkastning på aktier och obligationer 
Nationell valuta 
Årsuppgifter 
Belgien 
Frankrike 
Italien 
Nederländerna 
Schweiz 
Storbritannien 
Sverige 
Tyskland 
USA 15-årsperioden 
1984—1998 
9,09 % 
3,12% 
0,95 % 
7,18% 
9,88 % 
3,67 % 
4,32 % 
4,36 % 
5,29 % 1 O-årsperioden 
1989—1998 
1,98% 
0,17% 
- 3,47 % 
7,95 % 
12,08 % 
1,40% 
2,94 % 
3,71 % 
7,08 % 
Källa: Pragma Consulting NV/SA 
45 
BILAGA 7 
Fördelning av placeringarna 
Land 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Nederländerna 
Norge 
Portugal 
Schweiz 
Spanien 
Storbritannien 
Sverige 
Tyskland Nationella 
aktier 
% 
18 
17 
9 
8 
24 
2 
5 
13 
14 
10 
9 
53 
20 
6 Nationella 
obligationer 
% 
31 
65 
69 
75 
26 
56 
47 
60 
722 
25 
65 
9 
64 
71 Utländska 
aktier 
% 
24 
7 
1 
5 
33 
-
19 
6 
4 
5 
2 
22 
8 
3 Utländska 
obligationer 
% 
12 
1 
1 
10 
4 
-
10 
6 
1 
7 
1 
6 
-
4 Fastigheter 
% 
5 
8 
7 
-
6 
40 
7 
7 
2 ' 
16 
-
2 
8 
13 Likviditet/ 
övrigt 
% 
10 
2 
13' 
2 
7 
2 
2 
8 
7 
373 
23 
8 
-
3 
1 Valutamarknadsinstrument. 
2 50/50 % obligationer med fast och rörlig ränta. 
3 Häri ingår lån till arbetsgivare, hypotekslån och andra korta lån. 
Källa: European Pension Fund Managers Guide, Volume I - The Marketplace, 1998 ; 
William M. Mercer 
46 
BILAGA 8 
Befolkning och pensionstillgångar 
Land 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Nederländerna 
Norge 
Portugal 
Schweiz 
Spanien 
Storbritannien 
Sverige 
Tyskland Befolkning 
(miljoner) 
10,2 
5,3 
5,1 
58,6 
3,6 
57,4 
15,6 
4,4 
9,9 
7,1 
39,3 
59,0 
8,9 
82,0 Beroende­
grad1 
24,2 
22,4 
20,9 
22,7 
19,0 
23,2 
18,8 
25,0 
22,4 
22,4 
23,5 
24,6 
28,6 
21,7 Pensions­
tillgångarnas 
värde 
(mdr $) 
25 
148 
40 
95 
29 
91 
502 
35 
10 
288 
22 
1015 
142 
310 Pensions­
tillgångar i 
% av BNI 
11 
84 
35 
7 
42 
7 
127 
23 
9 
117 
4 
77 
66 
14 Pensions­
tillgångar 
per invånare 
(1 000 $) 
2,5 
27,9 
7,9 
1,6 
8,0 
1,6 
32,2 
7,9 
1,0 
40,6 
0,6 
17,2 
16,0 
3,8 
Åldersgruppen 65 år och äldre som andel av åldersgruppen 15—64 år. 
Källa: Population Concern, 30 juni 1997, European Pension Fund Managers Guide, 
Volume I - The Marketplace, 1998 ; William M. Mercer 
47 
FÖRKLARINGAR AV TERMER SOM AVSER FÖRVALTNING AV 
PENSIONSFONDER 
Kapitalplacering: fördelning av tillgångarna i en fond på olika slag av tillgångar 
och/eller marknader. 
Valutamatchning: krav på att de tillgångar som täcker åtagandena skall investeras i den 
valuta som åtagandena anges i. 
Fastställda avgifter (system med): ett system där endast avgiftsnivåerna är fastställda. 
Förmånerna varierar beroende på avgiftsnivån och avkastningen på tillgångarna. I 
allmänhet står den anställde för investeringsrisken. 
Förvaringsinstitut: juridisk person, i allmänhet kreditinstitut, som anförtros förvaringen 
av fondens tillgångar och värdepapper som representerar dessa tillgångar. 
Uppdragsgivande ("sponsrande") företag: företag eller koncern som utnyttjar en fonds 
tjänster för att kunna erbjuda sina anställda pensionsförmåner. 
Försäkringsmatematisk utvärdering: beräkning som utförs av en aktuarie i syfte att 
fastställa om ett pensionsprogram har tillräckliga tillgångar för att täcka sina åtaganden 
(sin skuld). Aktuarien skall även förvissa sig om att de tekniska avsättningarna har 
beräknats korrekt. 
Finansieringskrav: krav på att de tillgångar i en fond som är avsedda att täcka 
åtagandena inte får vara av lägre värde än värdet på de tecknade åtagandena. 
Asset liability management (ALM): en metod som syftar till att så långt möjligt minska 
riskerna genom att den gör det möjligt att utarbeta,, hålla sig till och kontrollera en god 
balans mellan en fonds åtaganden, finansiering, likviditet och placeringspolitik. 
Kapitalförvaltare: person som kan ha fått i uppdrag av pensionsfonden att förvalta dess 
tillgångar. Det kan vara ett kreditinstitut, ett försäkringsföretag eller ett fondföretag. 
Vissa fonder förvaltar dock själva sina tillgångar. 
Fondförvaltare: personer som anförtrotts att leda fondens övergripande politik i dess 
finansiella (beslut.om placering av tillgångarna) och administrativa aspekter. Förvaltarna 
är i allmänhet representanter för de anslutna och för arbetsgivaren. Förvaltningen kan 
även överlåtas genom fullmakt och anförtros förvaltare som åtar sig att förvalta fonden 
efter bästa förmåga. 
Fastställda förmåner (system med): system där förmånsnivåerna är fastställda i förväg 
(t.ex. i procent av slutlönen) oberoende av avgiftssatserna och avkastningen på till­
gångarna. Det är i allmänhet arbetsgivaren som garanterar utbetalningen av pensionerna. 
Tekniska avsättningar (reserver): bokföringspost på skuldsidan i pensionsfondens 
balansräkning som motsvarar de åtaganden fonden har tecknat. De tekniska avsätt­
ningarna skall motsvaras av tillgångar med egenskaper i fråga om likviditet, säkerhet 
(spridning) och avkastning som är anpassade till åtagandena. / 
48 
ISSN 1024-4506 
KOM(1999) 134 slutlig 
DOKUMENTS 
SV 10 05 06 01 
Katalognummer: CB-CO-99-242-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg