[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.5.2008

KOM(2008) 306 slutlig

2008/0103 (CNS)

2008/0104 (CNS)

2008/0105 (CNS)

2008/0106 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av den gemensamma jordbrukspolitiken genom ändring av förordningarna (EG) nr 320/2006, (EG) nr 1234/2007, (EG) nr 3/2008 och (EG) nr […]/2008

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 1698/2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om ändring av beslut 2006/144/EG om gemenskapens strategiska riktlinjer för landsbygdsutvecklingen (programperiod 2007–2013)

(framlagt av kommissionen) {SEK(2008) 1885}{SEK(2008) 1886}

MOTIVERING

MOTIV OCH SYFTE

I kommissionens meddelande ”Förberedelser inför hälsokontrollen av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” av den 20 november 2007 anges det att huvudsyftena är att utvärdera genomförandet av 2003 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken och anpassa reformen för att ytterligare förenkla politiken, utnyttja nya marknadsmöjligheter och reagera på nya utmaningar, såsom klimatförändringar, vattenförvaltning och bioenergi.

Under de senaste månaderna har ett av syftena, det som handlar om att utnyttja nya marknadsmöjligheter, fått en ny dimension i och med att priserna på många jordbruksprodukter har nått exceptionella nivåer. Den stadiga prisökningen under 2006 och första halvåret av 2007 bekräftar de slutsatser som dras i meddelandet från november att all kvarvarande reglering av utbudet inom den gemensamma jordbrukspolitiken (mjölkkvoter och arealuttag) bör avskaffas. Den kombination av faktorer som har lett till denna utveckling och hur EU lämpligast reagerar på detta kommer att behandlas i ett särskilt meddelande från kommissionen.

De huvudsakliga slutsatserna i det meddelande om hälsokontrollen som lades fram i november och bedömde de senaste reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken gäller fortfarande. Reformerna utgjorde en ny fas i förändringsprocessen genom att den största delen av direktstöden frikopplades via systemet med samlat gårdsstöd. Detta skedde 2003 inom sektorerna för jordbruksgrödor, nötkött, fårkött och mejeriprodukter och 2004 inom sektorerna för olivolja, bomull och tobak. Som ett led i reformen 2003 stärktes också landsbygdsutvecklingspolitiken genom större budget och reformen av styrmedlen 2005. Reformprocessen fortsatte med reformer av sektorerna för socker (2006) och för frukt och grönsaker samt vin (2007).

Reformerna avspeglar den markanta kursomläggning som den gemensamma jordbrukspolitiken har genomgått och som har gjort den bättre rustad att nå sina grundläggande mål.

- Producentstödet är i stor utsträckning (90 %) frikopplat från produktionsbesluten, vilket ger EU:s jordbrukare möjlighet att fatta beslut utifrån marknadssignaler och att utgå från sin driftspotential och sina preferenser när de anpassar sig till ändrade ekonomiska förutsättningar. Detta är det effektivaste sättet att ge inkomststöd på.

- Omläggningen från produktstöd – som i allmänhet betraktas som orsaken till tidigare års överskottsproblem – och minskningen av EU:s stödpriser gjorde att EU:s jordbruk närmade sig världsmarknaderna, förbättrade marknadsbalansen och minskade budgetutgifterna för interventionslager och avsättning av överskott.

- Reformprocessen ledde till ökad konkurrenskraft för EU:s jordbruk, vilket gjorde unionen till den största exportören av jordbruksprodukter, huvudsakligen av högvärdiga produkter, trots att EU:s andel av råvarumarknaderna i de flesta fall har minskat. Samtidigt är EU fortsatt världens största importör av jordbruksprodukter och den överlägset största marknaden för utvecklingsländerna.

- Eftersom jordbrukarna för att få produktionsstöd nu måste följa normer för miljö, livsmedelssäkerhet, livsmedelskvalitet och djurskydd genom tvärvillkoren, bidrar den gemensamma jordbrukspolitiken i allt högre grad till att motverka riskerna för miljöförstöring och till att leverera många av de kollektiva nyttigheter som vårt samhälle efterfrågar.

- Den starkare politiken för landsbygdsutveckling stöder skyddet av miljö och landskap och leder till tillväxt, arbetstillfällen och innovation på landsbygden, särskilt i avlägsna områden, avfolkningsbygder och områden som är mycket beroende av jordbruket.

Denna utveckling visar tydligt att den gemensamma jordbrukspolitiken ser helt annorlunda ut idag jämfört med tidigare. I meddelandet ”Förberedelser inför hälsokontrollen av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” hävdas följande: ”För att den gemensamma jordbrukspolitiken ska kunna fungera både idag och i framtiden, måste det vara möjligt att bedöma dess styrmedel, pröva om de fungerar som de ska, fastställa vilka anpassningar som krävs för att de uppsatta målen ska nås, och anpassa politiken till nya utmaningar”.

I linje med meddelandet har kommissionen utarbetat lagförslag åtföljda av en konsekvensanalys av hälsokontrollen. Detta har skett utifrån ett brett samråd med berörda parter och bidrag från andra europeiska institutioner.

Lagförslagen avser tre grundförordningar:

- Rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare.

- Rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden).

- Rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling.

Dessa förslag utgör inte någon grundläggande reform, utan är att betrakta som ett bidrag till den gemensamma jordbrukspolitikens framtida utveckling som är förenligt med kommissionens allmänna mål och kraven i fördragen på att gynna en hållbar och marknadsorienterad jordbrukssektor.

SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD OCH SYSTEMET FÖR ENHETLIG AREALERSÄTTNING

Förenkling

Bättre lagstiftning och förenkling är en politisk prioritet för kommissionen under perioden 2004–2009. De viktigaste stegen mot en förenkling av den gemensamma jordbrukspolitiken togs i och med reformen 2003, då huvuddelen av direktstöden till jordbrukarna ersattes av systemet med samlat gårdsstöd, och i och med antagandet av den samlade gemensamma marknadsordningen 2007.

Erfarenheterna visar att systemet med samlat gårdsstöd har bidragit till att minska den administrativa bördan, undvika onödiga offentliga utgifter, förbättra allmänhetens inställning till den gemensamma jordbrukspolitiken och öka jordbrukets konkurrenskraft. Trots detta finns det utrymme för ytterligare förenklingar, särskilt när det gäller tvärvillkor och det befintliga delvis kopplade stödet.

Tvärvillkor

I och med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003 infördes kravet på tvärvillkor i systemet med samlat gårdsstöd. Det innebär att stödet betalas ut under förutsättning att lagstiftningen på områdena miljö, livsmedelssäkerhet och djurskydd efterlevs och att jordbruks- och miljöförhållandena på jordbruksföretagen är goda.

Medlemsstaterna har påtalat praktiska problem som uppkommer vid genomförandet av tvärvillkoren och kommissionen blev själv uppmärksam på problemen vid revisionen i samband med avslutandet av räkenskaperna. Detta har föranlett kommissionen att undersöka tvärvillkorens användningsområde för att förenkla och förbättra deras målinriktning. Framför allt avser förslagen stryka vissa bindande krav som inte anses relevanta eller som ligger inom jordbrukarnas ansvarsområde och lägga till andra krav i definitionen av god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden för att bevara miljöfördelarna med arealuttag och lösa problem avseende vattenförvaltning.

Delvis kopplat stöd

Vid reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003 ansåg några medlemsstater att en fullständig frikoppling bl.a. skulle kunna leda till risker för produktionsnedläggning, otillräcklig råvaruförsörjning till bearbetningsindustrin och sociala och miljömässiga problem i områden med få ekonomiska alternativ. Detta var orsaken till att man beslutade att i viss mån behålla det kopplade stödet inom vissa sektorer.

Erfarenheterna visar att frikoppling i allmänhet inte har lett till några dramatiska förändringar i produktionsstrukturen i EU som helhet och att den har fått jordbrukarna att på ett mer hållbart sätt producera det som marknaden efterfrågar. Det bör också poängteras att två parallella system (kopplat och frikopplat stöd) inte heller bidrar till att förenkla arbetet för medlemsstaternas nationella och regionala myndigheter.

Därför föreslås det nu att det resterande kopplade stödet avskaffas och överförs till systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med principerna för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003. Undantag föreslås dock för bidrag för dikor, får och getkött. Medlemsstaterna föreslås i dessa fall få behålla det kopplade stödet (i sin nuvarande form) för att understödja näringsverksamheten i regioner där andra alternativ är få eller helt saknas.

Annan förenkling

I förslaget ingår också andra åtgärder som är inriktade på att förenkla systemet med samlat gårdsstöd ytterligare. Framför allt har användningen av den nationella reserven gjorts mer flexibel, liksom överföringen av stödrättigheter, och möjligheterna har ökat för att ändra stödrättigheter och betalningsdatum. Det föreslås också att arealuttagsrättigheterna ska avskaffas.

Stegvis införande av ett schablonmässigt frikopplat stöd

Vid reformen 2003 gjordes det frikopplade jordbruksstödet till huvudbeståndsdel i den gemensamma jordbrukspolitiken. Huvudsyftet var att skapa ett system med direktstöd som gav jordbrukarna möjlighet att bli marknadsorienterade och som var så enkelt som möjligt att administrera och förenligt med WTO. Medlemsstaterna fick välja mellan två modeller för genomförandet av systemet: den historiska och den regionala.

- Historisk modell: stödrättigheterna baseras på enskilda jordbrukares historiska referensbelopp.

- Regional modell: schablonmässiga stödrättigheter baseras på de belopp som jordbrukarna i en region har tagit emot under referensperioden.

Enligt nuvarande regler får medlemsstaterna inte ändra sig, när de väl har beslutat vilken modell de ska använda vid genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd. Erfarenheterna visar dock att det är nödvändigt eller önskvärt att göra vissa anpassningar i de nuvarande stödsystemen. Till exempel kommer det i framtiden att bli svårt att rättfärdiga skillnaderna i stödnivåer i samband med genomförandet av den historiska modellen ju längre bakåt i tiden referensperioderna för betalningarna ligger.

Med den regionala modellen får däremot jordbrukarna ett mer rättvist stöd, även om stöden i början måste omfördelas.

Därför har kommissionen föreslagit att medlemsstaterna ska få möjlighet att anpassa sin modell för systemet med samlat gårdsstöd genom att stegvis gå över till mer schablonmässiga stödsatser per stödrättighet och på så sätt göra systemet med samlat gårdsstöd effektivare, ändamålsenligare och enklare. Parallellt med detta innehåller förslagen också en rad åtgärder för förenkling av genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd.

Förlängning av systemet för enhetlig arealersättning

Systemet för enhetlig arealersättning infördes som en föregångare till systemet för samlat gårdsstöd i de medlemsstater som gick med i EU den 1 maj 2004. Syftet var att underlätta deras anpassning till EU på grund av den särskilda jordbrukssituationen i dessa länder. Systemet för enhetlig arealersättning utarbetades för att underlätta integrationen av EU-10 och EU-2, eftersom deras ekonomiska nivå, generellt och på landsbygden, var mycket olik ekonomin i EU-15.

De medlemsstater som nu tillämpar systemet för enhetlig arealersättning ska 2011 (2012 för Bulgarien och Rumänien) gå över till systemet med samlat gårdsstöd. De bör få möjlighet förlänga systemet för enhetlig arealersättning till 2013. Detta är förenligt med det beslut som fattades för EU-15, eftersom de har möjlighet att ändra genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd och kan välja att gå över till en mer schablonmässig modell.

Ändring av artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003

Medlemsstater som tillämpar systemet med samlat gårdsstöd får kvarhålla upp till 10 % av sina nationella budgettak för direktstöd i den berörda sektorn för åtgärder i samband med skydd eller förbättring av miljön eller för kvalitetsförbättring och saluföring av jordbruksprodukter; detta sker på grundval av artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003 rörande system för direktstöd till jordbrukare.

För att ge medlemsstaterna mer flexibilitet vid hanteringen av de behov som uppkommer till följd av den gemensamma jordbrukspolitikens inriktning, föreslås det att artikel 69 breddas på följande sätt:

- Linjära minskningar som tas från en viss sektor behöver inte längre stanna inom den sektorn.

- Åtgärder som ska avhjälpa nackdelar för jordbrukare i vissa regioner som är specialiserade inom sektorerna mejeri, nötkött och får- och getkött kommer att ingå.

- Det blir möjligt att använda de kvarhållna beloppen för att komplettera rättigheter i områden som omfattas av omstrukturerings- och utvecklingsprogram.

- På vissa villkor ges stöd för riskhanteringsåtgärder, bland annat till system för skördeförsäkringsprogram mot naturkatastrofer och till gemensamma fonder mot djursjukdomar.

- Åtgärder som inte med säkerhet uppfyller villkoren i WTO:s gröna box bör begränsas till 2,5 % av taken.

- Medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning får också rätt att tillämpa denna bestämmelse.

Modulering

Modulering är en sorts budgetöverföring, som innebär att en procentuell minskning görs av direktstöden (pelare I) och att de frigjorda budgetmedlen därefter överförs till åtgärder för landsbygdsutveckling (pelare II).

I samband med reformen 2003 blev det bestämt att obligatorisk modulering skulle införas för alla medlemsstater i EU-15 från och med 2005, då den skulle uppgå till 3 %, varefter den skulle öka till 4 % för 2006 och 5 % för 2007 och därefter. Ett fribelopp på 5 000 euro infördes också. Under detta fribelopp minskas inte direktstödet.

I meddelandet ”Förberedelser inför hälsokontrollen av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken” uppmärksammas ett antal nya och alltid aktuella utmaningar för den gemensamma jordbrukspolitiken, såsom klimatförändringar, riskhantering, bioenergi, vattenförvaltning och biologisk mångfald, och politiken för landsbygdsutveckling utpekas som en möjlighet för att hantera dessa förändringar.

De åtgärder som är tillgängliga inom ramen för politiken för landsbygdsutveckling erbjuder redan idag olika alternativ för att ta itu med dessa utmaningar och medlemsstaterna har införlivat motsvarande åtgärder i sina landsbygdsutvecklingsprogram för perioden 2007–2013. De första erfarenheterna av utnyttjandet av medlen för landsbygdsutveckling 2007 tyder emellertid på att medlemsstaterna behöver mer medel än de har tillgång till.

För att ge medlemsstaterna möjlighet att tillgodose allt större behov av att klara nya utmaningar med hjälp av landsbygdsutvecklingsåtgärderna, föreslås det att den obligatoriska moduleringen ska öka med 8 % och att en extra progressiv del ska införas som ett led i ett nytt system, som utgår från följande principer:

- Alla nya intäkter från moduleringen stannar i den medlemsstat som genererar dem.

- I EU-15 ökar grundmoduleringen – som omfattar alla stöd på mer än 5 000 euro – från och med 2009 med 2 % om året tills den 2012 når ytterligare 8 % (utöver nuvarande 5 %).

- En progressiv del införs, där stödet minskar stegvis med 3 % och ett nytt system föreslås för den ekonomiska förvaltningen av direktstödet med totala nettotak för varje medlemsstat.

- Tabellen nedan visar den totala modulering i procent som ska tillämpas (befintlig respektive ytterligare).

Tröskelvärden | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |

1–5 000 | 0 | 0 | 0 | 0 |

5 000–99 999 | 5 % + 2 % | 5 % + 4 % | 5 % + 6 % | 5 % + 8 % |

100 000–199 999 | 5 % + 5 % | 5 % + 7 % | 5 % + 9 % | 5 % + 11 % |

200 000–299 999 | 5 % + 8 % | 5 % + 10 % | 5 % + 12 % | 5 % + 14 % |

mer än 300 000 | 5 % + 11 % | 5 % + 13 % | 5 % + 15 % | 5 % + 17 % |

- Även EU-10 kommer från och med 2012 ifråga för modulering, och utgår då från 3 % (istället för 13 %). Bulgarien och Rumänien är undantagna med hänsyn till infasningen av direktstöd.

Stödgränser

46,6 % av mottagarna av direktstöd i EU-25 tar emot mindre än 500 euro. Bland dessa ingår huvudsakligen små jordbruk. I vissa medlemsstater understiger mottagarnas stöd administrationskostnaden för stödet.

Av förenklingsskäl och för att minska kostnaden för administrationen av direktstöden föreslås det att medlemsstaterna fastställer antingen ett minimibelopp för stödet på 250 euro eller en stödberättigad minimiareal per jordbruksföretag på 1 hektar, eller båda. Särskilda bestämmelser antas emellertid för de medlemsstater vars jordbrukssektor huvudsakligen består av mycket små jordbruksföretag.

DEN SAMLADE GEMENSAMMA MARKNADSORDNINGEN

Mekanismer för marknadsintervention

Efter analyser har kommissionen kommit fram till att kontrollen av utbudet på marknaden inte bör bromsa EU-jordbrukarnas förmåga att reagera på marknadssignaler, utan istället bör göras om till ett säkerhetsnät. Därför föreslås det att gällande bestämmelser om offentlig intervention bör förenklas och harmoniseras genom ett utvidgat anbudsförfarande.

Inom spannmålssektorn föreslås det att intervention införs för brödvete, medan samma modell som för majs (minskning av det kvantitativa taket till noll) kommer att tillämpas för foderspannmål. För durumvete föreslås det med hänsyn till aktuella och förväntade marknadsförhållanden att interventionen avskaffas. Av samma anledningar föreslås det också att interventionen för ris och griskött avskaffas. Anbudsförfaranden kommer också att tillämpas för smör och skummjölkspulver.

Avskaffade arealuttag

Mot bakgrund av marknadsutsikterna och genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd föreslås det att arealuttag inte längre ska användas för att reglera utbudet. Genom förslagen om tvärvillkor och landsbygdsutveckling ges medlemsstaterna emellertid lämpliga redskap för att säkerställa att de miljöfördelar som nu är kopplade till arealuttag kan bevaras.

Övergång till helt upphävda mjölkkvoter

1984 infördes kvoter till följd av överproduktionen. Den nuvarande marknadsutvecklingen pekar på att de villkor som låg till grund för att mjölkkvoterna infördes 1984 inte längre råder. Eftersom mjölkkvoterna löper ut 2015, bör sektorn med hjälp av gradvisa övergångsåtgärder förberedas på en marknad utan kvoter. För att möjliggöra en mjuklandning för mjölksektorn när kvoterna upphävs, föreslås en stegvis årlig ökning.

I allmänhet väntas det att utfasningen av mjölkkvoterna kommer att leda till produktionsökningar, prissänkningar och ökad konkurrenskraft för sektorn. Vissa regioner, framför allt (men inte uteslutande) bergsområden, väntas emellertid få svårigheter att upprätthålla en minsta produktionsnivå. De problemen kan hanteras med hjälp av särskilda åtgärder i enlighet med artikel 68 i förordningen om system för direktstöd.

Särskilt stöd till mejerisektorn

Det föreslås att stödet ska avskaffas för dels privat lagring av ost, dels avsättning av smör som används i konditorivaror och glass och för direkt konsumtion. Dessa stöd är inte längre nödvändiga för att stödja marknaden och bör därför slopas.

För stödåtgärder för andra produkter – såsom stöd för privat lagring av smör, skummjölkspulver avsett som foder och kaseinproduktion, för vilka ett obligatoriskt stöd föreskrivs i nu gällande bestämmelser – föreslås det att kommissionen ska få befogenhet att avgöra när marknadssituationen kräver att stödåtgärder vidtas.

Andra stödsystem

Det föreslås att en rad små stödsystem ska frikopplas och införlivas i systemet med samlat gårdsstöd för att öka konkurrenskraften och förenkla reglerna. För hampa, proteingrödor och nötter kan övergången till systemet med samlat gårdsstöd ske utan övergångsperiod. För ris, torkat foder, stärkelsepotatis och långa linfibrer föreslås en övergångsperiod innan stöden frikopplas helt, för att jordbrukarna och bearbetningsindustrin ska få hjälp att gradvis anpassa sig till det nya stödsystemet. Mot bakgrund av den nuvarande mycket stora efterfrågan på bioenergi föreslås det också att stödsystemet för energigrödor avskaffas.

NYA UTMANINGAR OCH POLITIKEN FÖR LANDSBYGDSUTVECKLING

Eftersom taket för den gemensamma jordbrukspolitikens totala budget ligger fast till och med 2013, kan ytterligare medel för landsbygdsutveckling endast tillgängliggöras genom ökad obligatorisk modulering.

De ytterligare medlen behövs till ökade insatser inom ramen för EU:s prioriteringar på områdena klimatförändringar, förnybar energi, vattenförvaltning och biologisk mångfald.

- Klimat och energi har kommit högst upp på dagordningen nu när EU går i spetsen för att bygga upp en global ekonomi med låga koldioxidutsläpp. I mars 2007 godkände EU:s stats- och regeringschefer kommissionens förslag om att minska koldioxidutsläppen med minst 20 % till 2020 (30 % om man kan enas om globala mål) och att fastställa ett bindande mål på 20 % för användandet av förnybara energikällor, varav 10 % av förbrukningen av bensin och diesel ska täckas av biobränsle. Jordbruk och skogsbruk kan spela en viktig roll som leverantörer av råvaror till produktionen av bioenergi, för kolupptagning och för ytterligare minskning av utsläppen av växthusgaser.

- EU:s mål på vattenområdet fastställs i ramdirektivet för vatten, som kommer att genomföras fullt ut under perioden 2010–2012. Jordbruket och skogsbruket spelar i egenskap av storförbrukare av vatten och vattenresurser en viktig roll i arbetet med att uppnå en hållbar vattenförvaltning både kvantitativt och kvalitativt. Vattenförvaltning kommer att utgöra en allt större del av anpassningsstrategin för att hantera redan oundvikliga klimatförändringar.

- Medlemsstaterna har åtagit sig att få minskningen av den biologiska mångfalden att avstanna till 2010, men det blir allt mindre troligt att detta mål kommer att nås. En stor del av den biologiska mångfalden i Europa är beroende av jordbruket och skogsbruket och insatserna för att skydda den biologiska mångfalden måste intensifieras, särskilt mot bakgrund av klimatförändringarnas negativa effekter och den ökande efterfrågan på vatten.

Medlemsstaterna uppmuntras att utnyttja de extra medel som står till förfogande under perioden 2010–2013 och att anpassa sina strategier och program därefter. Framför allt kan investeringsstödet under axel 1 inriktas på maskiner och utrustning som kräver mindre energi, vatten och andra insatsvaror och på produktion av (råvaror till) förnybar energi som ska användas på eller utanför jordbruksanläggningen. Under axel 2 kan miljövänliga jordbruksåtgärder och skogsbruksåtgärder särskilt användas för att bevara den biologiska mångfalden, förvalta vattenresurser och mildra klimatförändringar. Under axlarna 3 och 4 kan stöd beviljas lokala projekt för förnybar energi.

I detta sammanhang kommer sjunde ramprogrammet att bidra till att hantera de nya utmaningarna, stödja innovationer inom jordbruket och bidra till en målinriktad politik.

BUDGETKONSEKVENSER

Sedan reformen 2003 har den gemensamma jordbrukspolitiken en inbyggd mekanism för finansiell disciplin, som tillämpas från och med budgetåret 2007 och som hindrar att de förväntade utgifterna överstiger det finansiella taket för marknadsutgifter och direktstöd. Förslaget ändrar inte de principer som fastställdes i och med reformen 2003 om tillämpningen av denna mekanism, ändrade vid anslutningen av EU-12. Den största delen av stöden inom den gemensamma jordbrukspolitiken omfattar nu fasta stöd och marknadsutsikterna har förbättrats avsevärt sedan 2003. Därför är nu risken för att finansiell disciplin kommer att tillgripas (dvs. en minskning av direktstödet) mindre än väntat.

Förslagen om modulering i samband med systemet med samlat gårdsstöd och landsbygdsutveckling har per definition ingen påverkan på EU:s budget, eftersom det rör sig om en enkel obligatorisk överföring från första till andra pelaren inom den gemensamma jordbrukspolitiken. För medlemsstaternas budget kan ökad modulering leda till ökade utgifter till följd av den medfinansiering som krävs i samband med stöd till landsbygdsutveckling. Det betyder att några medlemsstater har möjlighet att gå tillbaka till de (högre) nationella utgifter som var planerade innan beslut fattades om budgetramen 2007–2013. När vissa åtgärder förs över till systemet med samlat gårdsstöd kan det få måttliga finansiella konsekvenser för EU:s budget, men de flesta av överföringarna är budgetneutrala.

Den senaste tidens ökade världsmarknadspriser har lett till en klar förbättring av marknadsutsikterna i förhållande till de förväntningar som rådde när man fattade beslut om 2003 års reform. Reformen av interventionsordningen för majs har sedan dess löst en del av de problem som tidigare väntades på spannmålsmarknaden, och genom de förslag som nu lagts fram om intervention för spannmål har situationen förbättrats ytterligare. Några extrautgifter väntas mot slutet av den nuvarande bugetplanen, men de är relativt små. Inom mejerisektorn beror följderna snarare på när utgifterna uppkommer (före eller efter 2013).

När mjölkkvoterna löper ut kommer pressen på smör att öka oavsett vilket alternativ som väljs. Det föreliggande förslaget är, på grund av den gradvisa avvecklingen av kvoterna, generellt sett mer fördelaktigt, inte bara för sektorn utan också för den gemensamma jordbrukspolitikens utveckling på lång sikt. Det kan dock inte uteslutas att behov uppkommer för vissa begränsade extrautgifter för export av smör. Om så blir fallet beror på ännu okända faktorer (avtalet om utvecklingsagendan från Doha, utvecklingen på världsmarknaden). Därför innehåller detta förslag en klausul om översyn 2012, så att utvecklingen på marknaderna för mejeriprodukter kan utvärderas för att fastställa om ytterligare åtgärder krävs för att undvika att budgeten ökar. Vissa besparingar väntas till följd av att några befintliga åtgärder avskaffas. Den mest betydande konsekvens som mjuklandningen av mjölkkvoterna har på budgeten är dock inkomstförlusten till följd av den väntade sänkningen av mjölkavgiften.

2008/0103 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36, 37 och 299.2,

med beaktande av anslutningsakten för Grekland, särskilt punkt 6 i protokoll nr 4 om bomull[1],

med beaktande av kommissionens förslag[2],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[4],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[5], och

av följande skäl:

1. Genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2019/93, (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001, (EG) nr 1454/2001, (EG) nr 1868/94, (EG) nr 1251/1999, (EG) nr 1254/1999, (EG) nr 1673/2000, (EEG) nr 2358/71 och (EG) nr 2529/2001[6] har gjort det tydligt att vissa delar av stödmekanismen behöver anpassas. Framför allt bör frikopplingen av direktstödet utvidgas och systemet med samlat gårdsstöd förenklas. Det bör också noteras att förordning (EG) nr 1782/2003 har genomgått genomgripande ändringar sedan den trädde i kraft. Mot bakgrund av denna utveckling och av tydlighetsskäl bör den upphävas och ersättas med en ny förordning.

2. I förordning (EG) nr 1782/2003 fastställs det att jordbrukare som inte uppfyller vissa krav på områdena folkhälsa, djurhälsa och växtskydd, miljö och djurskydd ska omfattas av minskningar eller uteslutningar från direktstöd. Dessa tvärvillkor utgör en integrerad del av gemenskapens direktstöd och bör därför bibehållas. Erfarenheten visar emellertid att ett antal av de krav som ingår i tvärvillkoren inte är tillräckligt relevanta för jordbruksverksamheten eller jordbruksmarken, eller snarare rör de nationella myndigheterna än jordbrukarna. Tvärvillkorens tillämpningsområde bör därför anpassas.

3. För att undvika att jordbruksmark läggs ned och för att säkerställa att den hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, fastställs i förordning (EG) nr 1782/2003 en gemenskapsram inom vilken medlemsstaterna ska anta normer med hänsyn till de berörda arealernas särskilda kännetecken, däribland markförhållanden, klimatförhållanden, nuvarande brukningssystem (markanvändning, växtföljd, brukningsmetoder) och jordbrukets struktur. Avskaffandet av obligatoriska arealuttag inom systemet med samlat gårdsstöd kan i vissa fall ha negativa konsekvenser för miljön, särskilt för vissa inslag i landskapet. Därför bör de befintliga gemenskapsbestämmelser förstärkas som syftar till att i tillämpliga fall skydda angivna inslag i landskapet.

4. Vattenskydd och vattenförvaltning i samband med jordbruksverksamhet har blivit ett allt större problem i vissa områden. Därför bör också befintliga gemenskapsramar för goda jordbruks- och miljövillkor förstärkas i syfte att skydda vattnet mot föroreningar och avrinning och förvalta vattenförbrukningen.

5. Eftersom permanent betesmark har positiva miljöeffekter bör åtgärder vidtas för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och undvika en storskalig omvandling till åkermark.

6. För att uppnå en bättre balans mellan de politiska verktyg som avser att främja ett hållbart jordbruk och de som avser att främja landsbygdsutveckling införs genom förordning (EG) nr 1782/2003 ett system för obligatorisk progressiv minskning av direktstöden ( modulering ). Detta system bör bibehållas men inte tillämpas på stöd på upp till 5 000 euro.

7. Besparingarna som görs genom den moduleringsmekanism som införs genom förordning (EG) nr 1782/2003 används för att finansiera åtgärder för landsbygdsutveckling. Sedan den förordningen antogs har jordbrukssektorn ställts inför ett antal nya och krävande utmaningar, såsom klimatförändringarna, bioenergins ökande betydelse, behovet av bättre vattenförvaltning och effektivare skydd av den biologiska mångfalden. Europeiska gemenskapen har i egenskap av part i Kyotoprotokollet[7] ålagts att anpassa sin politik av klimathänsyn. Till följd av allvarliga problem med vattenbrist och torka, bör vattenförvaltningsfrågor dessutom behandlas ytterligare[8]. Det är en stor utmaning att skydda den biologiska mångfalden. Visserligen har betydande framsteg gjorts, men ytterligare ansträngningar krävs om Europeiska gemenskapens mål för den biologiska mångfalden 2010 ska nås[9]. Gemenskapen bekräftar att dessa nya utmaningar bör hanteras inom ramen för dess politikområden. Ett lämpligt redskap på jordbruksområdet är de program för landsbygdsutveckling som har antagits i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)[10]. För att ge medlemsstaterna möjlighet att se över sina program för landsbygdsutveckling i enlighet härmed, utan att behöva inskränka sin pågående verksamhet på andra landsbygdsutvecklingsområden, bör ytterligare medel tillgängliggöras. Budgetplanen för 2007–2013 tillhandahåller emellertid inte de finansiella medel som är nödvändiga för att förstärka gemenskapens landsbygdsutvecklingspolitik i den utsträckning krävs. Under dessa omständigheter bör en stor del av de medel som krävs tillhandahållas genom en gradvis ökad minskning av direktstöden genom modulering.

8. Fördelningen av det direkta inkomststödet mellan jordbrukarna kännetecknas av att en stor del av stödet tilldelas ett ganska begränsat antal större mottagare. Det är tydligt att större stödmottagare inte behöver få lika stort stöd per enhet för att syftet med inkomststödet ska uppnås. Förmågan att anpassa sig gör det dessutom lättare för större stödmottagare att vara verksamma med lägre stöd per enhet. Det förefaller därför rimligt att jordbrukare som tar emot stora stödbelopp ger ett särskilt bidrag till finansieringen av de landsbygdsutvecklingsåtgärder som ska hantera de nya utmaningarna. Därför bör en mekanism införas som innebär en större minskning av de högsta bidragen och där behållningen används för att klara de nya utmaningarna inom ramen för landsbygdsutveckling. För att säkerställa att denna mekanism är proportionell bör de ytterligare minskningarna öka progressivt med de berörda stödbeloppen.

9. De yttersta randområdenas särskilda geografiska läge liksom deras ökaraktär, ringa storlek och besvärliga terräng- och klimatförhållanden gör situationen extra besvärlig för jordbrukssektorn där. För att mildra dessa svårigheter och begränsningar bör jordbrukarna i de yttersta randområdena beviljas undantag från kravet att tillämpa moduleringsminskningen.

10. De medlemsstater som valde att tillämpa frivillig modulering måste beakta de ökade andelarna obligatorisk modulering. Rådets förordning (EG) nr 378/2007 av den 27 mars 2007 om fastställande av bestämmelser för frivillig modulering av direktstöd enligt förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare[11] bör ändras i enlighet med detta.

11. De belopp som uppkommer vid tillämpning av de 5 procentenheter som motsvarar moduleringsminskningarna enligt förordning (EG) nr 1782/2003 bör fördelas mellan medlemsstaterna i enlighet med objektiva kriterier. Det är emellertid lämpligt att slå fast att en viss procentandel av beloppen bör stanna kvar i de medlemsstater där de har genererats. Inför de strukturanpassningar som följer av att råginterventionen avskaffas är det lämpligt att föreskriva särskilda åtgärder för vissa rågproducerande regioner, finansierade med en del av de belopp som genereras genom modulering. De belopp som frigörs vid varje eventuell ytterligare moduleringsminskning bör göras tillängliga för de medlemsstater där de genererades.

12. För att underlätta moduleringen, framför allt när det gäller förfarandena för att bevilja direktstöd till jordbrukare, och överföringarna till programmen för landsbygdsutveckling, bör det för varje medlemsstat fastställas nettotak som begränsar de stöd som utgår till jordbrukarna efter moduleringen. Rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken[12] bör därför ändras i enlighet med detta.

13. Jordbrukarna i de nya medlemsstaterna får direktstöd i enlighet med en infasningsmekanism. För att uppnå den rätta balansen mellan verktyg som är utformade för att främja ett hållbart jordbruk och de som har utformats för att främja landsbygdsutveckling, bör moduleringssystemet inte omfatta jordbrukare i de nya medlemsstaterna förrän nivån på de direktstöd som tillämpas i de medlemsstaterna är lika hög som den nivå som gäller i övriga medlemsstater.

14. Moduleringen bör inte minska det nettobelopp som utbetalas till en jordbrukare i en ny medlemsstat så mycket att det understiger det belopp som utbetalas till motsvarande jordbrukare i de övriga medlemsstaterna. När sedan moduleringen omfattar jordbrukarna i de nya medlemsstaterna bör minskningssatsen därför begränsas till skillnaden mellan nivån under infasningen och nivån i övriga medlemsstater efter moduleringen. Jordbrukarna i de nya medlemsstaterna som omfattas av modulering bör inte längre erhålla kompletterande nationellt direktstöd så att det kan undvikas att deras stödnivå överstiger nivån i de andra medlemsstaterna.

15. För att garantera att de belopp som finansierar den gemensamma jordbrukspolitiken inte överstiger de årliga tak som fastställs i budgetplanen är det lämpligt att tillhandahålla en finansiell mekanism för att, om så behövs, justera direktstöden. En justering av direktstöden bör fastställas när prognoserna pekar på att underrubrik 2, med en säkerhetsmarginal på 300 miljoner euro, kommer att överskridas under ett visst budgetår. Med hänsyn till de nivåer som direktstödet för jordbrukarna i de nya medlemsstaterna kommer att ligga på till följd av infasningen, bör – inom ramen för tillämpningen av infasningsmekanismen på alla direktstöd som beviljas i de nya medlemsstaterna – instrumentet för finansiell disciplin inte tillämpas i de länderna förrän nivån för direktstöd där är minst lika hög som i övriga medlemsstater.

16. För att hjälpa jordbrukare att uppfylla de normer som gäller för ett modernt, högkvalitativt jordbruk, är det nödvändigt att medlemsstaterna använder ett omfattande system för rådgivning till kommersiella jordbruksföretag. Systemet för jordbruksrådgivning bör hjälpa jordbrukare att bli mer medvetna om sådana materialflöden och processer på gården som berör normer för miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och djurskydd utan att på något sätt påverka deras skyldighet och ansvar att följa dessa normer.

17. Medlemsstaterna måste, i enlighet med artikel 9 i förordning (EG) nr 1290/2005, vidta nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att de insatser som finansieras genom Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) verkligen bedrivs och genomförs korrekt, samt för att förhindra och ingripa mot oegentligheter. Därför ska de använda sig av ett integrerat system för administration och kontroll av direktstöd. För att göra gemenskapsstödet effektivare och för att förbättra kontrollen av det bör medlemsstaterna få tillstånd att använda det integrerade systemet även när gemenskapssystemen inte omfattas av denna förordning.

18. Huvudbeståndsdelarna i det integrerade systemet för administration och kontroll bör fastställas, framför allt bestämmelserna om en elektronisk databas, ett identifieringssystem för jordbruksskiften, stödansökningar från jordbrukare, ett samordnat kontrollsystem samt, inom systemet med samlat gårdsstöd, ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter.

19. Hantering av små belopp är en betungande uppgift för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. För att undvika onödiga administrativa bördor bör medlemsstaterna inte bevilja direktstöd när stödet skulle bli lägre än gemenskapens genomsnittliga stöd per hektar eller när de stödberättigande arealerna på ett jordbruksföretag omfattar mindre än en hektar. Särskilda bestämmelser bör antas för de medlemsstater vars jordbruksstruktur skiljer sig avsevärt från genomsnittet i gemenskapen. Medlemsstaterna bör ges frihet att välja att genomföra ett av de två kriterierna för att ta hänsyn till särdragen i sina jordbruksekonomiers strukturer. Eftersom särskilda stödrättigheter tilldelades jordbrukare med så kallade jordbruksföretag utan mark är den hektarbaserade tröskeln inte tillämplig. Jordbrukarna bör därför beviljas ett minimibelopp beräknat på grundval av det genomsnittliga stödet.

20. Erfarenheterna av tillämpningen av systemet med samlat gårdsstöd visar att frikopplat inkomststöd i flera fall har beviljats andra stödmottagare än fysiska personer vars yrkesmässiga verksamhet inte eller endast marginellt utgörs av jordbruksverksamhet. För att förhindra att inkomststöd inom jordbruket tilldelas sådana bolag och säkerställa att gemenskapsstödet uteslutande används för att tillförsäkra jordbruksbefolkningarna en skälig levnadsstandard, bör medlemsstaterna ges befogenhet att inte bevilja sådana bolag direktstöd i enlighet med denna förordning.

21. De behöriga nationella myndigheterna bör betala ut allt stöd enligt gemenskapens stödsystem i dess helhet till stödmottagarna, efter eventuella minskningar som föreskrivs i denna förordning och inom föreskrivna tidsperioder. För att göra förvaltningen av direktstöd mer flexibel bör medlemsstaterna få rätt att dela upp stödet i två utbetalningar per år.

22. I stödsystemen inom den gemensamma jordbrukspolitiken ingår ett direkt inkomststöd i första hand för att upprätthålla en rimlig levnadsstandard bland jordbruksbefolkningen. Detta syfte är nära förknippat med syftet att bevara landsbygdsområdena. För att undvika felaktig användning av gemenskapens medel bör inga stödutbetalningar göras till jordbrukare som på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådant stöd.

23. För att nå den gemensamma jordbrukspolitikens mål måste gemensamma stödsystem kunna anpassas till ändrade omständigheter, om nödvändigt inom korta tidsfrister. Stödmottagare kan därför inte förlita sig på att stödvillkoren förblir oförändrade, och de bör vara förberedda på en eventuell översyn av systemen, framför allt mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen eller budgetläget.

24. Genom förordning (EG) nr 1782/2003 upprättas ett system med samlat gårdsstöd som för samman de olika befintliga stödmekanismerna i ett enda system med frikopplat direktstöd. Erfarenheterna av tillämpningen av systemet med samlat gårdsstöd visar att vissa delar kan förenklas till fördel för både jordbrukare och administration. Eftersom systemet med samlat gårdsstöd nu har genomförts av alla medlemsstater som ålades att göra det, har ett antal bestämmelser som var knutna till dess ursprungliga genomförande blivit föråldrade och de bör därför anpassas. Mot bakgrund av detta har en betydande underanvändning av stödrättigheter upptäckts i vissa fall. För att undvika en sådan situation och för att ta hänsyn till att jordbrukarna redan känner till hur systemet med samlat gårdsstöd fungerar, bör den period som ursprungligen fastställdes för oanvända betalningsrättigheter att återgå till den nationella reserven kortas ned till två år.

25. Huvuddelarna av systemet med samlat gårdsstöd bör bibehållas. Framför allt bör fastställandet av nationella tak säkerställa att den totala nivån stöd och stödrättigheter inte överskrider rådande budgetmässiga begränsningar. Medlemsstaterna bör också ha en nationell reserv som används för att underlätta för nya jordbrukare att delta i systemet eller för att ta hänsyn till särskilda behov i vissa regioner. Bestämmelser om överföring och användning av stödrättigheter bör fastställas för att undvika spekulativa överföringar och ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal.

26. Den stegvisa integreringen av nya sektorer i systemet med samlat gårdsstöd gör det nödvändigt att se över definitionen av mark som berättigar till stöd från systemet eller som berättigar till aktivering av stödrättigheter. Bestämmelser bör fastställas för att utesluta stöd för arealer där frukt och grönsaker odlas när medlemsstater har valt att skjuta upp integreringen av denna sektor i systemet med samlat gårdsstöd. Dessutom bör särskilda åtgärder fastställas för hampa för att förhindra att stöd beviljas för olagliga grödor.

27. Obligatoriska uttag av jordbruksmark infördes för att reglera utbudet. Marknadsutvecklingen inom sektorn för jordbruksgrödor tillsammans med införandet av frikopplat stöd gör att detta instrument inte längre är berättigat och det bör därför avskaffas. Arealuttagsrättigheter i enlighet med artiklarna 53 och 63.2 i förordning (EG) nr 1782/2003 ska därför aktiveras för hektar på samma stödvillkor som gäller för alla andra stödrättigheter.

28. Efter integreringen av det tidigare kopplade marknadsstödet i systemet med samlat gårdsstöd baseras värdet på stödrättigheterna i de medlemsstater som valde en historisk genomförandemodell på den individuella nivån tidigare stöd. Allt eftersom åren går sedan införandet av systemet med samlat gårdsstöd och efter en successiv integrering av ytterligare sektorer i det systemet, blir det allt svårare att motivera avsevärda skillnader i stödnivå endast utifrån tidigare stöd. Av denna anledning bör de medlemsstater som valde en historisk genomförandemodell under vissa villkor tillåtas se över de stödrättigheter de tilldelats i syfte att gå över till schablonberäkning av enhetsvärdet, samtidigt som de måste se till att de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen och målen med den gemensamma jordbrukspolitiken efterlevs. I detta sammanhang får medlemsstaterna ta hänsyn till de geografiska områdenas särdrag när de fastställer enhetligare värden. Anpassningen av stödrättigheterna bör äga rum under en lämplig övergångsperiod och antalet minskningar bör begränsas för att jordbrukarna ska få möjlighet att så långt möjligt anpassa sig till de ändrade stödnivåerna.

29. Vid reformen 2003 fick medlemsstaterna möjlighet att tillämpa systemet med samlat gårdsstöd genom historiskt eller regionalt genomförande. Sedan dess har medlemsstaterna haft möjlighet att bedöma både de ekonomiska och administrativa konsekvenserna av sina val. Medlemsstaterna bör därför få möjlighet att se över sina ursprungliga val mot bakgrund av sina erfarenheter. Av denna anledning bör de medlemsstater som valde den historiska modellen utöver att utjämna värdet på stödrättigheterna också tillåtas att byta till den regionala modellen. Dessutom bör de medlemsstater som valde den regionala modellen ges möjlighet att se över sina beslut på vissa villkor i syfte att schablonberäkna värdet på stödrättigheterna på ett i förväg fastställt sätt, samtidigt som de allmänna principerna för gemenskapslagstiftningen och målen med den gemensamma jordbrukspolitiken efterlevs. Sådana ändringar bör äga rum under en lämplig övergångsperiod och inom ett begränsat intervall minskningar för att jordbrukarna ska få möjlighet att så långt möjligt anpassa sig till de ändrade stödnivåerna.

30. Genom förordning (EG) nr 1782/2003 införs ett frikopplat system med samlat gårdsstöd och medlemsstaterna ges möjlighet att utesluta vissa stöd från det systemet. Samtidigt föreskrivs det i artikel 64.3 i den förordningen att alternativen i avdelning III kapitel 5 avsnitten 2 och 3 skulle ses över mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den strukturella utvecklingen. Vid en analys av erfarenheten på området visar det sig att frikoppling ger producenterna flexibilitet när de gör sina val och gör det möjligt för dem att fatta produktionsbeslut utifrån lönsamhet och marknadens reaktioner. Detta gäller särskilt sektorerna för jordbruksgrödor, humle och utsäde samt i viss mån också nötköttssektorn. Därför bör de delvis kopplade stöden inom dessa sektorer integreras i systemet med samlat gårdsstöd. För att gradvis anpassa jordbrukarna i nötköttssektorn till de nya stödordningarna bör en infasning ske av integreringen av det särskilda bidraget för handjur och av slaktbidraget. Eftersom de delvis kopplade stöden inom frukt- och grönsakssektorerna infördes alldeles nyligen och endast som övergångsåtgärder är det inte nödvändigt att se över dem.

31. För jordbruksekonomierna i vissa regioner är det emellertid nödvändigt att behålla en miniminivå jordbruksproduktion inom sektorerna för am- och dikor och för får- och getkött. Framför allt gäller detta regioner där jordbrukarna saknar andra ekonomiska alternativ. Därför bör medlemsstaterna ha möjlighet att behålla det kopplade stödet på nuvarande nivå eller, för am- och dikor, på en lägre nivå. I detta fall bör särskilda bestämmelser fastställas för efterlevnaden av identifierings- och registreringskraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000[13] och rådets förordning (EG) nr 21/2004[14], framför allt i syfte att säkerställa djurens spårbarhet.

32. Medlemsstaterna bör tillåtas använda upp till 10 % av sina tak för att bevilja särskilt stöd i klart definierade fall. Detta stöd bör göra det möjligt för medlemsstaterna att hantera miljöfrågor och förbättra jordbruksprodukternas kvalitet och saluföringen av dem. Särskilt stöd bör också vara tillgängligt för att mildra konsekvenserna av utfasningen av mjölkkvoterna och frikopplingen av stöd inom särskilt känsliga sektorer. Eftersom det blir allt viktigare med en effektiv riskhantering bör medlemsstaterna ges möjlighet att bidra ekonomiskt till de premier jordbrukarna betalar för skördeförsäkring och till finansiering av ekonomisk kompensation för vissa ekonomiska förluster i samband med djur- eller växtsjukdomar. För att följa gemenskapens internationella åtaganden bör de medel som skulle kunna användas för kopplade stödåtgärder begränsas till en lämplig nivå. De villkor som ska gälla för ekonomiska bidrag till skördeförsäkringar och kompensation i samband med djur- eller växtsjukdomar bör fastställas i enlighet därmed.

33. Direktstöden inom systemet för samlat gårdsstöd baserades på referensbelopp för de direktstöd som tidigare mottogs eller på regionaliserat stöd per hektar. Jordbrukare i de nya medlemsstaterna erhöll inget direktstöd från gemenskapen och hade inga historiska referenser för kalenderåren 2000, 2001 och 2002. Därför fastställs det i förordning (EG) nr 1782/2003 att systemet med samlat gårdsstöd i de nya medlemsstaterna ska baseras på regionaliserade belopp per hektar. Nu när de nya medlemsstaterna har varit med i gemenskapen i ett antal år, skulle referensperioder kunna användas för dem som ännu inte har gått över till systemet med samlat gårdsstöd. I syfte att underlätta övergången till systemet med samlat gårdsstöd och framför allt för att undvika spekulationer, bör de nya medlemsstaterna vid beräkningen av stödrättigheter inom systemet med samlat gårdsstöd ha rätt att beakta de arealer för vilka historiskt stöd har beviljats inom systemet för enhetlig arealersättning.

34. Enligt alternativet med regionalisering av systemet med samlat gårdsstöd bör de nya medlemsstaterna ha möjlighet att anpassa värdet av stödrättigheterna per hektar utifrån objektiva kriterier för att kunna säkerställa likabehandling av jordbrukarna och undvika snedvridningar av marknaden.

35. De nya medlemsstaterna bör ha samma möjligheter som andra att delvis genomföra systemet med samlat gårdsstöd.

36. Frikopplingen av direktstödet och införandet av systemet med samlat gårdsstöd var viktiga delar av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. 2003 fanns det dock flera anledningar att behålla det särskilda stödet för ett antal grödor. Erfarenheterna av genomförandet av förordning (EG) nr 1782/2003 tyder tillsammans med marknadsutvecklingen på att stödordningar som 2003 hölls utanför systemet med samlat gårdsstöd nu kan integreras i det systemet för att främja ett mer marknadsorienterat och hållbart jordbruk. Detta gäller framför allt olivoljesektorn, där endast begränsad koppling tillämpades. Det gäller också de kopplade stöden för durumvete, proteingrödor, ris, potatisstärkelse och nötter som har blivit allt mindre effektiva, vilket talar för alternativet med frikopplade stöd. När det gäller lin är det också lämpligt att avskaffa stödet för beredning och att integrera de berörda beloppen i systemet med samlat gårdsstöd. När det gäller ris, torkat foder, potatisstärkelse och lin bör en övergångsperiod tillhandahållas för att övergången till frikopplat stöd ska gå så smidigt som möjligt. Medlemsstaterna bör även fortsättningsvis tillåtas att koppla den nationella delen av stödet för nötter för att dämpa effekterna av frikopplingen.

37. Till följd av integreringen av nya ordningar i systemet med samlat gårdsstöd, bör det fastställas hur den nya nivån individuellt inkomststöd ska beräknas inom det systemet. När det gäller nötter, potatisstärkelse, lin och torkat foder bör ökningen utgå från det stöd jordbrukarna har tagit emot under senare år. Vid integrering av stöd som hittills varit delvis uteslutna från systemet med samlat gårdsstöd bör medlemsstaterna emellertid få möjlighet att använda de ursprungliga referensperioderna.

38. Genom förordning (EG) nr 1782/2003 införs särskilt stöd för energigrödor för att stödja utvecklingen av denna sektor. Det finns inte längre tillräckliga anledningar att bevilja särskilt stöd för energigrödor på grund av den senaste tidens utveckling inom sektorn för bioenergi, och framför allt den stora efterfrågan på sådana produkter på de internationella marknaderna och införandet av bindande mål bioenergins andel av den totala bränsleförbrukningen år 2022.

39. När bomullssektorn integrerades i systemet med samlat gårdsstöd ansågs det nödvändigt att fortsätta att ha en del av stödet knutet till bomullsodlingen i form av ett grödspecifikt stöd per stödberättigande hektar för att undvika risken för produktionsavbrott i regioner med bomullsproduktion. Detta bör bibehållas i enlighet med målen i protokoll nr 4 om bomull, som åtföljer anslutningsakten för Grekland.

40. För att mildra effekterna av omstruktureringen i medlemsstater som har beviljats det omstruktureringsstöd som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 320/2006 av den 20 februari om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen[15], bör producenter av sockerbetor och sockerrör beviljas stöd under högst fem på varandra följande år.

41. Jordbrukarna i de nya medlemsstaterna kommer att få direktstöd via en infasningsmekanism; det föreskrivs i anslutningsakten för Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien, samt i anslutningsakten för Bulgarien och Rumänien.

42. Dessutom införs genom dessa anslutningsakter en förenklad arealbaserad stödmekanism av övergångskaraktär för beviljande av direktstöd i de nya medlemsstaterna. Huvuddelarna av den mekanismen bör fastställas. Systemet för enhetlig arealersättning har visat sig vara ett effektivt och enkelt system för att bevilja jordbrukarna inkomststöd. För enkelhetens skull är det lämpligt att låta de nya medlemsstaterna fortsätta att tillämpa systemet till och med 2013.

43. Efter reformen av sektorerna för socker och frukt och grönsaker samt integreringen av dessa i systemet med samlat gårdsstöd bör de medlemsstater som valde att tillämpa systemet för enhetlig arealersättning nu ges möjlighet att bevilja inkomststöd till odlare av sockerbetor, sockerrör och cikoriarot och till producenter av viss frukt och vissa grönsaker i form av separata stöd. På samma sätt bör dessa medlemsstater tillåtas utbetala separat särskilt stöd på villkor som motsvarar de som gäller för övriga medlemsstater.

44. Till följd av infasningen av direktstöden i de nya medlemsstaterna införs genom anslutningsakterna en ram för att möjliggöra för nya medlemsstater att betala ut kompletterande nationella direktstöd. Villkoren för beviljandet av sådant stöd bör fastställas.

45. Vid medlemsstaternas första fördelning av stödrättigheterna ledde vissa fel till särskilt höga stöd för jordbrukarna. Denna överträdelse måste normalt sett följas upp med ekonomisk korrigering tills överträdelsen har åtgärdats. Eftersom det var ett bra tag sedan den första fördelningen av stödrättigheterna gjordes skulle den nödvändiga korrigeringen leda till oproportionerliga rättsliga och administrativa begränsningar. För att skapa ett entydigt rättsläge vore det därför lämpligt att anpassa fördelningen av de stöden till gällande bestämmelser.

46. I enlighet med artikel 70.1 i förordning (EG) nr 1782/2003 har Spanien, Frankrike och Portugal beslutat att utesluta vissa direktstöd från systemet med samlat gårdsstöd, nämligen direktstöden i de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna och Madeira och Kanarieöarna, och bevilja dem på de villkor som fastställs i avdelning IV i den förordningen. En del av de stöd som föreskrivs i den avdelningen har integrerats fullständigt i systemet för samlat gårdsstöd. Av förenklingsskäl och för att ta hänsyn till de särskilda omständigheter som råder i de yttersta randområdena, förefaller det lämpligt att förvalta sådant stöd inom de stödprogram som upprättas genom förordning (EG) nr 247/2006. Därför bör dessa medel överföras från de nationella taken för direktstöd till det belopp som avses i artikel 23.2 i den förordningen. Förordning (EG) nr 247/2006 bör därför ändras i enlighet med detta.

47. De bestämmelser i denna förordning som skulle kunna föranleda medlemsstaterna att vidta åtgärder som kan jämställas med statligt stöd, bör, såvida inget annat föreskrivs, uteslutas från tillämpningen av bestämmelserna om statligt stöd. Detta gäller under förutsättning att bestämmelserna i fråga innehåller lämpliga villkor för stödbeviljande eller föreskriver att kommissionen ska fastställa sådana villkor, i syfte att förhindra konkurrensstörningar.

48. De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG[16] av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter.

49. Förordning (EG) nr 1782/2003 bör upphävas.

50. Medlemsstaterna bör ges tillräckligt med tid att genomföra bestämmelserna om ytterligare frikoppling av direktstöd och bestämmelserna om översyn av de beslut som antogs inom ramen för 2003 års reform. Därför bör bestämmelserna i fråga tillämpas från och med 2010. Förordning (EG) nr 1782/2003 bör därför tillämpas under 2009 på de stödordningar som kommer att integreras i systemet med samlat gårdsstöd först från och med 2010.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1 Tillämpningsområde

I denna förordning fastställs

a) gemensamma bestämmelser om direktstöd,

b) ett inkomststöd för jordbrukare (nedan kallat systemet med samlat gårdsstöd ),

c) ett förenklat inkomststödsystem av övergångskaraktär för jordbrukare i de nya medlemsstaterna (nedan kallat systemet för enhetlig arealersättning ),

d) stödsystem för jordbrukare som producerar ris, stärkelsepotatis, bomull, socker, frukt och grönsaker, får- och getkött samt nöt- och kalvkött,

e) ett ramverk som möjliggör för de nya medlemsstaterna att komplettera direktstöden.

Artikel 2 Definitioner

I denna förordning avses med

a) jordbrukare : en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, oavsett gruppens eller dess medlemmars juridiska ställning enligt nationell lagstiftning, vars jordbruksföretag ligger inom gemenskapens territorium, enligt artikel 299 i fördraget, och som bedriver jordbruksverksamhet,

b) jordbruksföretag : samtliga produktionsenheter som drivs av en jordbrukare och som är belägna i en och samma medlemsstat,

c) jordbruksverksamhet : produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter, inbegripet skörd, mjölkning, djuruppfödning och djurhållning för animalieproduktion, och verksamhet för att bevara god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden i enlighet med artikel 6 i denna förordning,

d) direktstöd : ett stöd som beviljas direkt till jordbrukare enligt ett stödsystem som förtecknas i bilaga I till denna förordning,

e) stöd under ett visst kalenderår eller stöd under den representativa perioden : stöd som har beviljats eller kommer att beviljas för berörda år, inbegripet alla stöd avseende perioder som inleds under det eller de kalenderåren,

f) jordbruksprodukter : produkter förtecknade i bilaga I till fördraget, inbegripet bomull, men med undantag av fiskeriprodukter,

g) nya medlemsstater : Bulgarien, Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien,

h) jordbruksareal : den totala areal som upptas av åkermark, permanent betesmark eller permanenta grödor.

Artikel 3 (f.d. 32) Finansiering av direktstöd

De stödsystem som förtecknas i bilaga I till denna förordning ska finansieras i enlighet med artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 1290/2005.

AVDELNING II ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM DIREKTSTÖD

KAPITEL 1 TVÄRVILLKOR

Artikel 4 Grundläggande krav

1. En jordbrukare som får direktstöd ska iaktta de föreskrivna verksamhetskrav som förtecknas i bilaga II samt god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som fastställs i enlighet med artikel 6

2. Den behöriga nationella myndigheten ska förse jordbrukaren med en förteckning över föreskrivna verksamhetskrav och över god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som ska iakttas.

Artikel 5 Föreskrivna verksamhetskrav

1. De föreskrivna verksamhetskrav som förtecknas i bilaga II ska fastställas genom gemenskapslagstiftning på områdena

a) folkhälsa, djurhälsa och växtskydd,

b) miljö,

c) djurskydd.

2. De rättsakter som avses i bilaga II ska tillämpas inom ramen för denna förordning i deras ändrade lydelse och, i fråga om direktiv på det sätt som de genomförts av medlemsstaterna.

Artikel 6 God jordbrukshävd och goda miljöförhållanden

1. Medlemsstaterna ska sörja för att all jordbruksmark, i synnerhet mark som inte längre används för produktion, hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden. Medlemsstaterna ska på nationell och regional nivå fastställa minimikrav för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden utifrån den ram som anges i bilaga III, med hänsyn till särskilda förhållanden i de områden som berörs, däribland jordmån, klimatförhållanden och befintliga jordbrukssystem, markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder och företagsstrukturer.

2. Alla medlemsstater utom de nya medlemsstaterna ska se till att mark som var permanent betesmark vid tidpunkten för ansökan om arealstöd för 2003 bibehålls som permanent betesmark. De nya medlemsstaterna ska se till att mark som var permanent betesmark den 1 maj 2004 bibehålls som permanent betesmark. Bulgarien och Rumänien ska emellertid se till att mark som var permanent betesmark den 1 januari 2007 bibehålls som permanent betesmark.

I välgrundade fall får emellertid en medlemsstat avvika från bestämmelserna i första stycket under förutsättning att den vidtar åtgärder för att förhindra en betydande minskning av den totala permanenta betesmarksarealen.

Första stycket ska inte gälla permanent betesmark som ska beskogas, om sådan beskogning är förenlig med miljön, dock med undantag av planteringar av julgranar och snabbväxande arter som odlas på kort sikt.

KAPITEL 2 MODULERING OCH FINANSIELL DISCIPLIN

Artikel 7 Modulering

1. Allt direktstöd som under ett visst kalenderår kommer att beviljas en jordbrukare och som överskrider 5 000 euro ska varje år fram till 2012 minskas med följande procentsatser:

a) 2009: 7 %,

b) 2010: 9 %,

c) 2011: 11 %,

d) 2012: 13 %.

2. Minskningarna i punkt 1 ska öka

a) med 3 procentenheter för belopp mellan 100 000 och 199 999 euro,

b) med 6 procentenheter för belopp mellan 200 000 och 299 999 euro,

c) med 9 procentenheter för belopp på 300 000 euro och därutöver.

3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla direktstöd som beviljas jordbrukare i de franska utomeuropeiska departementen, på Azorerna och Madeira, på Kanarieöarna och de Egeiska öarna.

Artikel 8 Nettotak

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11 ska de totala nettobelopp direktstöd som får beviljas i en medlemsstat för ett kalenderår – efter tillämpning av artiklarna 7 och 10 i denna förordning och artikel 1 i förordning (EG) nr 378/2007 – inte överstiga de tak som fastställs i bilaga IV till denna förordning. Vid behov ska medlemsstaterna göra en linjär minskning av direktstöden så att de tak som fastställs i bilaga IV inte överskrids.

2. Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 se över de tak som fastställs i bilaga IV för att ta hänsyn till

a) ändringar av de maximibelopp som får beviljas inom ramen för direktstöden,

b) ändringar av den frivilliga modulering som avses i förordning (EG) nr 378/2007,

c) strukturella förändringar i jordbruksföretagen.

Artikel 9 Belopp som frigörs till följd av modulering

1. Belopp som frigörs genom tillämpning av minskningarna i artikel 7, i alla medlemsstater utom de nya medlemsstaterna, ska utifrån kriterierna i följande stycken göras tillgängliga som ytterligare gemenskapsstöd för åtgärder inom ramen för de landsbygdsutvecklingsprogram som i enlighet med förordning (EG) nr 1698/2005 finansieras inom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU).

2. De belopp som motsvarar minskningen med 5 procentenheter ska tilldelas de berörda medlemsstaterna i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 på grundval av följande kriterier:

a) Jordbruksareal.

b) Sysselsättning inom jordbruket.

c) Bruttonationalprodukt (BNP) per capita i köpkraft.

Alla berörda medlemsstater ska emellertid erhålla minst 80 % av de totala belopp som moduleringen har genererat i respektive medlemsstat.

3. Om andelen råg i genomsnitt översteg 5 % av den totala spannmålsproduktionen i en medlemsstat under perioden 2000–2002 och denna medlemsstats andel av gemenskapens totala rågproduktion översteg 50 % under samma period ska, trots vad som föreskrivs i punkt 2 andra stycket, åtminstone 90 % av de belopp som moduleringen genererar i den berörda medlemsstaten tilldelas den medlemsstaten till och med 2013.

Utan att den möjlighet som föreskrivs i artikel 58 åsidosätts, ska i sådana fall åtminstone 10 % av det belopp som tilldelas den berörda medlemsstaten vara tillgängliga för de åtgärder som avses i punkt 2 i denna artikel i rågproducerande regioner.

I denna punkt avses med spannmål de produkter som förtecknas i punkt I i bilaga V.

4. Det återstående beloppet från tillämpningen av artikel 7.1 och de belopp som frigörs vid tillämpningen av artikel 7.2 ska tilldelas de medlemsstater där motsvarande belopp har genererats, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2. De ska användas i enlighet med artikel 69.5 a i förordning (EG) nr 1698/2005.

Artikel 10 Särskilda bestämmelser för modulering i de nya medlemsstaterna

1. Artikel 7 ska endast omfatta jordbrukare i en ny medlemsstat under ett visst kalenderår om nivån direktstöd i den medlemsstaten under det året i enlighet med artikel 110 inte underskrider nivån i andra medlemsstater än de nya medlemsstaterna, med beaktande av eventuella minskningar i enlighet med artikel 7.1.

2. Om artikel 7 omfattar jordbrukare i en ny medlemsstat ska den procentsats som är tillämplig i enlighet med artikel 7.1 begränsas till skillnaden mellan nivån på de direktstöd som tillämpas i enlighet med artikel 110 och nivån i andra medlemsstater än de nya medlemsstaterna, med beaktande av eventuella minskningar i enlighet med artikel 7.1.

3. När minskningarna i artikel 7 omfattar jordbrukare i en ny medlemsstat ska inget kompletterande nationellt direktstöd i enlighet med artikel 120 beviljas jordbrukaren i fråga.

4. Om något belopp återstår efter tillämpningen av artikel 7.1 och 7.2 ska det tilldelas den nya medlemsstat där motsvarande belopp har genererats, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2. Det ska användas i enlighet med artikel 69.5 a i förordning (EG) nr 1698/2005.

Artikel 11 Finansiell disciplin

1. En anpassning av direktstöden ska göras när prognoserna för finansieringen av åtgärderna under rubrik 2 i bilaga I till det interinstitutionella avtalet[17] om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning för ett visst budgetår, ökade med de belopp som anges i artiklarna 122 och 123 i denna förordning och före tillämpningen av moduleringen i artiklarna 7 och 10 i denna förordning och artikel 1.1 i förordning (EG) nr 387/2007, tyder på att det årliga taket – med beaktande av en marginal på 300 miljoner euro under det taket – kommer att överskridas.

2. Rådet ska fastställa de anpassningar som avses i punkt 1 senast den 30 juni det kalenderår under vilket anpassningarna ska gälla, på grundval av ett förslag från kommissionen som ska läggas fram senast den 31 mars samma år.

3. Vid tillämpningen av den tabell för höjningar som fastställs i artikel 110 på allt direktstöd som beviljas i de nya medlemsstaterna ska punkt 1 inte tillämpas på de nya medlemsstaterna förrän från och med det kalenderår för vilket den nivå på direktstödet som gäller i de nya medlemsstaterna är minst lika hög som den nivå som då gäller i andra medlemsstater.

KAPITEL 3 JORDBRUKSRÅDGIVNING

Artikel 12 Jordbruksrådgivning

1. Medlemsstaterna ska tillämpa ett system för rådgivning till jordbrukare angående markskötsel och jordbruksdrift (nedan kallat jordbruksrådgivning ), som ska handhas av en eller flera utsedda myndigheter eller av privata organ.

2. Jordbruksrådgivningen ska omfatta åtminstone föreskrivna verksamhetskrav samt god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden enligt kapitel 1.

Artikel 13 Villkor

1. Jordbrukare får delta i jordbruksrådgivningen på frivillig basis.

2. Medlemsstaterna ska ge företräde åt de jordbrukare som får mer än 15 000 euro i direktstöd per år.

Artikel 14 Skyldigheter för godkända privata organ och utsedda myndigheter

Om inte annat föreskrivs i den nationella lagstiftningen om allmänhetens tillgång till handlingar ska medlemsstaterna se till att de privata organ och utsedda myndigheter som avses i artikel 12 inte avslöjar de personuppgifter eller uppgifter om enskilda som de tar del av i samband med rådgivningen och avseende andra personer än den jordbrukare som driver det berörda jordbruksföretaget, med undantag av oegentligheter och överträdelser, särskilt brottslig verksamhet, som upptäcks under verksamheten och som omfattas av en skyldighet i gemenskapslagstiftningen eller i den nationella lagstiftningen att informera en offentlig myndighet.

Artikel 15 Översyn

Senast den 31 december 2010 ska kommissionen lägga fram en rapport om tillämpningen av jordbruksrådgivningen, vilken vid behov ska åtföljas av lämpliga förslag om att göra rådgivningen obligatorisk.

KAPITEL 4 DET INTEGRERADE SYSTEMET

Artikel 16 Tillämpningsområde

Alla medlemsstater ska inrätta och använda sig av ett integrerat administrations- och kontrollsystem, nedan kallat det integrerade systemet .

Det integrerade systemet ska omfatta de stödsystem som förtecknas i bilaga I.

I den utsträckning som krävs ska det även gälla administration och kontroll av de bestämmelser som fastställs i kapitlen 1 och 2.

Artikel 17 Det integrerade systemets beståndsdelar

1. Det integrerade systemet ska omfatta

a) en elektronisk databas,

b) ett identifieringssystem för jordbruksskiften,

c) ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter i enlighet med artikel 20,

d) stödansökningar,

e) ett integrerat kontrollsystem,

f) ett enhetligt system för att registrera varje jordbrukare som lämnar in en stödansökan.

2. När artiklarna 55 och 56 i denna förordning tillämpas, ska det integrerade systemet innefatta ett system för identifiering och registrering av djur, upprättat i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 och rådets förordning (EG) nr 21/2004.

3. I tillämpliga fall får identifieringssystemet för jordbruksskiften omfatta ett geografiskt informationssystem för olivodlingar.

Artikel 18 Elektronisk databas

1. I den elektroniska databasen ska för varje jordbruksföretag de uppgifter registreras som erhållits från stödansökningarna.

Denna databas ska framför allt göra det möjligt att direkt och omedelbart, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för kalenderåren och/eller regleringsåren från och med år 2000.

2. Medlemsstaterna får inrätta decentraliserade databaser under förutsättning att dessa, och de administrativa förfarandena för att registrera och få tillgång till uppgifter, utformas på ett enhetligt sätt inom medlemsstatens hela territorium och är kompatibla med varandra så att det går att samköra uppgifterna.

Artikel 19 Identifieringssystem för jordbruksskiften

Identifieringssystemet för jordbruksskiften ska upprättas på grundval av kartor, dokument ur fastighetsregister eller annat kartografiskt referensmaterial. Datoriserade geografiska informationssystem ska användas, helst inklusive ortofoto från flyg- eller satellitfoto, med en enhetlig standard som garanterar en noggrannhet som åtminstone är likvärdig med kartor i skala 1:10000.

Artikel 20 System för identifiering och registrering av stödrättigheter

1. Systemet för identifiering och registrering av stödrättigheter ska utformas på ett sådant sätt att det är möjligt att kontrollera stödrättigheter och samköra uppgifter med stödansökningarna och identifieringssystemet för jordbruksskiften.

2. Detta system ska göra det möjligt att direkt och omedelbart, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för åtminstone de tre närmast föregående kalenderåren och/eller regleringsåren.

Artikel 21 Stödansökningar

1. Varje år ska jordbrukaren lämna in en ansökan om direktstöd som i tillämpliga fall innehåller uppgifter om

a) jordbruksföretagets alla jordbruksskiften och, om medlemsstaten tillämpar artikel 17.3, antalet olivträd och deras läge på skiftet,

b) antalet stödrättigheter som har anmälts för aktivering och det belopp de uppgår till,

c) all övrig information som fastställs genom denna förordning eller av den berörda medlemsstaten.

2. Medlemsstaterna får besluta att en stödansökan endast behöver innehålla ändringar i förhållande till den stödansökan som lämnades in föregående år. Medlemsstaterna ska distribuera förtryckta formulär som grundas på de arealer som fastställts föregående år, och de ska tillhandahålla grafiskt material som anger läget för dessa arealer samt, i tillämpliga fall, olivträdens läge.

3. En medlemsstat får besluta att en samlad stödansökan ska omfatta flera av eller alla de stödsystem som förtecknas i bilaga I eller andra stödsystem.

Artikel 22 Kontroll av stödvillkor

1. Medlemsstaterna ska utföra administrativa kontroller av stödansökningarna för att kontrollera att stödvillkoren uppfylls.

2. De administrativa kontrollerna ska kompletteras med kontroller på plats av stödvillkoren. För detta ändamål ska medlemsstaterna upprätta en urvalsplan för jordbruksföretag.

Medlemsstaterna får använda fjärranalys och det globala systemet för satellitnavigering (GNSS) som hjälpmedel för kontroller på plats av jordbruksskiften.

3. Varje medlemsstat ska utse en myndighet som ansvarar för samordningen av de kontroller som föreskrivs i detta kapitel.

Om medlemsstaten delegerar vissa delar av det arbete som ska utföras enligt detta kapitel till specialiserade organ eller företag, ska den utsedda myndigheten behålla kontrollen över och ansvaret för detta arbete.

Artikel 23 Minskning och uteslutning vid överträdelse av stödvillkoren

1. Om det konstateras att jordbrukaren inte uppfyller de stödvillkor som fastställs i denna förordning, ska hela eller en del av det stöd som har beviljats eller kommer att beviljas, och för vilket stödvillkoren har uppfyllts, omfattas av minskningar och uteslutningar som ska fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2; detta ska dock inte påverka tillämpningen av minskningar och uteslutningar enligt artikel 25.

2. Procentsatserna för minskning ska avpassas med hänsyn till hur allvarlig eller omfattande överträdelserna har varit, deras varaktighet och hur ofta de förekommit och kan gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem under ett eller flera kalenderår.

Artikel 24 Kontroller av tvärvillkor

1. Medlemsstaterna ska utföra kontroller på plats för att kontrollera om jordbrukarna uppfyller de skyldigheter som anges i kapitel 1.

2. Medlemsstaterna får använda sina befintliga administrations- och kontrollsystem för att se till att de föreskrivna verksamhetskraven, liksom kraven på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden i enlighet med kapitel I, iakttas.

Dessa system, framför allt systemet för identifiering och registrering av djur som är upprättat i enlighet med förordning (EG) nr 1760/2000 och förordning (EG) nr 21/2004, ska vara förenliga med det integrerade system som föreskrivs i artikel 28.1 i den här förordningen.

Artikel 25 Minskning eller uteslutning vid överträdelse av bestämmelserna om tvärvillkor

1. Om föreskrivna verksamhetskrav eller god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden inte iakttas vid någon tidpunkt under ett givet kalenderår (nedan kallat kalenderåret i fråga) och det beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den jordbrukare som lämnade in stödansökan avseende kalenderåret i fråga, ska det sammanlagda beloppet av direktstöd som beviljas den jordbrukaren, efter tillämpning av artiklarna 7, 10 och 11, minskas eller dras in i enlighet med de närmare föreskrifter som anges i artikel 26.

Första stycket ska också tillämpas när överträdelsen beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den person som antingen överlät jordbruksmarken eller som den överläts till.

I detta stycke avses med överläts varje typ av transaktion där jordbruksmark upphör att stå till den överlåtande partens förfogande.

2. Minskningar eller uteslutningar enligt punkt 1 ska tillämpas endast om överträdelsen avser

a) en jordbruksverksamhet, eller

b) jordbruksarealen på jordbruksföretaget.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 och i enlighet med villkoren i de närmare föreskrifter som avses i artikel 26.1 får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa en minskning eller uteslutning på 100 euro eller mindre per jordbrukare och kalenderår, och som omfattar en minskning eller uteslutning som tillämpas på stöd i enlighet med artikel 51.1 i förordning (EG) nr 1698/2005.

Om en medlemsstat beslutar att använda den möjlighet som ges i första stycket ska den behöriga myndigheten nästkommande år vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att jordbrukaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Jordbrukaren ska underrättas om de överträdelser som konstaterats och om vilka åtgärder som ska vidtas.

Artikel 26 Närmare föreskrifter för minskning och uteslutning vid överträdelser av bestämmelserna om tvärvillkor

1. Närmare föreskrifter för minskningar och uteslutningar enligt artikel 25 ska fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2. I detta sammanhang ska hänsyn tas till hur allvarliga eller omfattande överträdelserna har varit, deras varaktighet och hur ofta de förekommit samt de kriterier som anges i punkterna 2, 3 och 4 i den här artikeln.

2. Vid försummelse ska procentsatsen för minskning inte vara högre än 5 % eller, vid upprepade överträdelser, 15 %.

I vederbörligen motiverade fall får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa någon minskning när en överträdelse betraktas som mindre mot bakgrund av dess allvar, omfattning och varaktighet. Överträdelser som utgör en direkt folk- eller djurhälsorisk ska emellertid inte betraktas som mindre.

Om jordbrukaren inte vidtar omedelbara åtgärder för att hejda den konstaterade överträdelsen, ska den behöriga myndigheten göra vad som krävs, i tillämpliga fall begränsat till en administrativ kontroll, för att säkerställa att jordbrukaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Jordbrukaren ska underrättas om de mindre överträdelser som konstaterats och om vilka åtgärder som ska vidtas.

3. Vid avsiktliga överträdelser ska procentsatsen för minskning i princip inte vara lägre än 20 %, och får gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem under ett eller flera kalenderår.

4. Det sammanlagda beloppet minskningar eller uteslutningar under ett kalenderår ska inte i något fall överskrida det sammanlagda belopp som avses i artikel 25.1.

Artikel 27 Belopp som frigörs till följd av överträdelser av tvärvillkor

De belopp som frigörs genom tillämpning av minskningar och uteslutningar vid överträdelser i förhållande till kapitel 1 ska krediteras Europeiska garantifonden för jordbruket. Medlemsstaterna får behålla 25 % av dessa belopp.

Artikel 28 Förenlighet med det integrerade systemet

1. Vid tillämpning av de stödsystem som förtecknas i bilaga VI ska medlemsstaterna se till att de administrations- och kontrollförfaranden som används för dessa system är förenliga med det integrerade systemet avseende

a) den elektroniska databasen,

b) systemen för identifiering av jordbruksskiften,

c) administrativa kontroller.

Därför ska dessa system utformas så att de fungerar tillsammans utan problem eller konflikter och så att uppgifter kan utbytas mellan dem.

2. Medlemsstaterna får, för tillämpning av gemenskapens eller egna stödsystem utöver dem som förtecknas i bilaga VI, införliva en eller flera beståndsdelar av det integrerade systemet i sina administrations- och kontrollförfaranden.

Artikel 29 Information och kontroll

1. Kommissionen ska regelbundet informeras om tillämpningen av det integrerade systemet.

Den ska möjliggöra utbyte av synpunkter med medlemsstaterna med avseende på detta.

2. I enlighet med artikel 37 i förordning (EG) nr 1290/2005 och efter att i tid ha informerat de berörda behöriga myndigheterna, får godkända företrädare utsedda av kommissionen utföra

a) undersökningar och kontroller av de åtgärder som har vidtagits för att upprätta och genomföra det integrerade systemet,

b) kontroller hos de specialiserade organ och företag som avses i artikel 22.3.

3. Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för genomförandet och tillämpningen av det integrerade systemet, får kommissionen anlita specialiserade organ eller personer för att underlätta upprättandet, övervakningen och användningen av det integrerade systemet, särskilt för att kunna ge teknisk rådgivning till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna om dessa begär det.

KAPITEL 5 ANDRA ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 30 Minimikrav för att direktstöd

1. Medlemsstaterna ska inte bevilja direktstöd till en jordbrukare i följande fall:

a) När totalbeloppet för de direktstöd som ansökts om eller som kommer att beviljas under ett visst kalenderår inte överstiger 250 euro.

b) När jordbruksföretagets stödberättigande areal, för vilken direktstöd ansöks om eller kommer att beviljas, inte överstiger en hektar. Minsta stödberättigande arealen får emellertid fastställas till 0,3 hektar på Cypern och 0,1 hektar på Malta.

Jordbrukare med särskilda rättigheter i enlighet med artikel 45.1 ska emellertid omfattas av villkoret i punkt a.

2. Medlemsstaterna får på objektiva och icke-diskriminerande kriterier besluta att inte bevilja direktstöd till bolag, enligt betydelsen i artikel 48 andra stycket i fördraget, vars huvudsakliga verksamhet inte är att utöva jordbruksverksamhet.

Artikel 31 Utbetalning

1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning ska utbetalningar från stödsystem som förtecknas i bilaga I göras i sin helhet till stödmottagarna.

2. Utbetalningarna ska göras upp till två gånger per år under perioden 1 december–30 juni följande kalenderår.

3. Inga utbetalningar ska göras från de stödsystem som förtecknas i bilaga I förrän medlemsstaterna har avslutat kontrollerna av om stödvillkoren uppfylls i enlighet med artikel 22.

4. Genom avvikelse från punkt 2 i denna artikel och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2, får kommissionen

a) tillhandahålla förskott,

b) ge medlemsstaterna tillstånd, beroende på budgetläget, att före den 1 december betala ut förskott i regioner där jordbrukare på grund av extrema förhållanden står inför allvarliga ekonomiska svårigheter

i) på upp till 50 % av stödet,

eller

ii) på upp till 80 % av stödet om förskott redan har tillhandahållits.

Artikel 32 Bestämmelse om kringgående

Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i individuella stödsystem får inga utbetalningar göras till stödmottagare för vilka det har fastställts att de på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådant stöd i syfte att erhålla en förmån i strid med målen för stödsystemet.

Artikel 33 Översyn

Stödsystemen som förtecknas i bilaga I ska tillämpas utan att det påverkar en eventuell översyn som vid något tillfälle kan göras mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen och budgetläget.

AVDELNING III SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD

KAPITEL 1 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 34 Stödrättigheter

1. Jordbrukarna ska få stöd inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd om de

a) innehar stödrättigheter som de har erhållit i enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003,

b) inom ramen för den här förordningen erhåller stödrättigheter

i) genom överlåtelse,

ii) från den nationella reserven,

iii) i enlighet med bilaga VII,

iv) i enlighet med artikel 68.4 c och tredje stycket i artikel 65.2.

2. I denna avdelning avses med jordbrukare som innehar stödrättigheter de jordbrukare som tilldelats stödrättigheter eller definitivt överlåtits stödrättigheter.

Artikel 35 Aktivering av stödrättigheter per stödberättigande hektar

1. Inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd ska jordbrukare beviljas stöd vid aktivering av en stödrättighet per stödberättigande hektar. Aktiverade stödrättigheter ska ge rätt till utbetalning av de belopp som anges i dem.

2. Med stödberättigande hektar avses följande:

a) Alla jordbruksföretagets jordbruksarealer, inklusive arealer planterade med skottskog med kort omloppstid (KN-nummer ex 0602 90 41), som används för jordbruksverksamhet eller, när arealer även används för annan verksamhet än jordbruksverksamhet, som huvudsakligen används för jordbruksverksamhet. Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 i denna förordning fastställa tillämpningsföreskrifter för vilken annan verksamhet än jordbruksverksamhet som ska tillåtas på stödberättigande hektar.

b) Alla arealer som var stödberättigande 2007 och

i) som inte längre är förenliga med definitionen på stödberättigande till följd av genomförandet av rådets direktiv 79/409/EEG[18] och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG[19], eller

ii) som under det aktuella stödsystemets varaktighet beskogas i enlighet med artikel 31 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 eller artikel 43 i förordning (EG) nr 1698/2005.

De stödberättigande hektaren ska uppfylla stödvillkoren under hela kalenderåret.

Artikel 36 Anmälan av stödberättigande hektar

1. Jordbrukaren ska uppge vilka skiften som motsvarar den bidragsberättigande hektar som åtföljer varje stödrättighet. Utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter ska jordbrukaren förfoga över dessa skiften vid ett datum som fastställs av medlemsstaten, dock senast det datum som fastställts i medlemsstaten för ändring av stödansökan.

Fall av force majeure eller exceptionella omständigheter ska erkännas av den behöriga myndigheten t.ex. när

a) jordbrukaren avlider,

b) jordbrukaren blir arbetsoförmögen under en längre tid,

c) en allvarlig naturkatastrof inträffar som i väsentlig grad påverkar jordbruksföretagets jordbruksmark,

d) en oavsiktlig förstörelse av byggnaderna för djur på jordbruksföretaget,

e) en epizooti drabbar hela jordbrukarens djurbesättning eller en del av denna.

2. Medlemsstaterna får i välgrundade fall tillåta jordbrukaren att ändra sina uppgifter förutsatt att denne beaktar det antal hektar som motsvarar stödrättigheterna och villkoren för att bevilja samlat gårdsstöd för den berörda arealen.

Artikel 37 Ändring av stödrättigheter

Stödrättigheterna per hektar ska inte ändras, utom när så föreskrivs.

Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 i denna förordning fastställa närmare föreskrifter för ändring av stödrättigheter, särskilt vid delrättigheter.

Artikel 38 Flera ansökningar

Den areal som motsvarar antalet stödberättigande hektar och för vilken en ansökan om samlat gårdsstöd lämnas in, får omfattas av en ansökan om alla andra former av direktstöd samt allt annat stöd som inte omfattas av denna förordning, såvida inte annat föreskrivs.

Artikel 39 Markanvändning vid uppskjuten integrering av sektorn för frukt och grönsaker

När en medlemsstat har utnyttjat den möjlighet som ges i artikel 51 andra stycket i förordning (EG) nr 1782/2003 (nedan kallad uppskjuten integrering av sektorn för frukt och grönsaker i systemet med samlat gårdsstöd ) ska skiften i regioner som berörs av beslutet, fram till och med den 31 december 2010, inte vara stödberättigande om de används för

a) produktion av frukt och grönsaker,

b) produktion av matpotatis och/eller

c) plantskolor.

Vid den uppskjutna integrering som avses i första stycket får medlemsstaterna emellertid besluta att sekundärgrödor får odlas på de stödberättigande hektaren under en period av högst tre månader från och med den 15 augusti varje år. På begäran av en medlemsstat får dock detta datum ändras i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 för regioner där spannmål normalt skördas tidigare av klimatskäl.

Artikel 40 Markanvändning för produktion av hampa

1. Arealer som används för produktion av hampa ska endast vara stödberättigande om de sorter som används har en tetrahydrokannabinolhalt som inte överstiger 0,2 %. Medlemsstaterna ska inrätta ett system för att kontrollera halten av tetrahydrokannabinol i grödan på minst 30 % av de med hampa odlade arealerna. Om en medlemsstat inför ett system med förhandsgodkännande av sådan odling ska dock den minsta kontrollerade arealen uppgå till 20 %.

2. I enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2, ska stöd beviljas på villkor att certifierat utsäde av vissa sorter används.

Artikel 41 Tak

1. Summan av stödrättigheterna för varje medlemsstat får inte vara högre än det nationella tak som anges i bilaga VIII.

När stödrättigheter tilldelas vinodlare ska kommissionen ta hänsyn till de senaste uppgifter som meddelats av medlemsstaterna i enlighet med [artikel 4a och 92.6] i förordning (EG) nr [ vinförordningen ] och anpassa de nationella tak som anges i bilaga VIII till denna förordning i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2 i denna förordning. Senast den 1 december under det år som föregår det år då de nationella taken anpassas ska varje medlemsstat meddela kommissionen det regionala genomsnittliga värdet av de stödrättigheter som avses i punkt B i bilaga VII till denna förordning.

2. Vid behov ska medlemsstaten göra en linjär procentuell minskning av stödrättigheterna så att taket inte överskrids.

Artikel 42 Nationell reserv

1. Varje medlemsstat ska ha en nationell reserv som ska innehålla mellanskillnaden mellan det tak som anges i bilaga VIII och det sammanlagda värdet av de tilldelade stödrättigheterna.

2. Medlemsstaterna får använda de nationella reserverna för att, utifrån prioritetskriterier och på objektiva villkor, bevilja stödrättigheter till jordbrukare som etablerar sin jordbruksverksamhet: vid beviljandet ska det säkras att jordbrukarna behandlas lika och att det inte förekommer några störningar på marknaden eller någon snedvridning av konkurrensen.

3. De medlemsstater som inte tillämpar artikel 68.1 c får använda de nationella reserverna för att, enligt objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och störningar på marknaden och snedvridning av konkurrensen undviks, fastställa stödrättigheter för jordbrukare i de områden som omfattas av omstrukturerings- och/eller utvecklingsprogram som rör någon av formerna för offentlig intervention i syfte att undvika nedläggning av jordbruksmark och/eller i syfte att uppväga specifika nackdelar för jordbrukare i de områdena.

4. Med tillämpning av denna artikel får medlemsstaterna öka enhetsvärdet på stödrättigheterna och/eller det antal stödrättigheter som tilldelas jordbrukarna.

Artikel 43 Outnyttjade stödrättigheter

Varje stödrättighet som inte har utnyttjats under en tvåårsperiod ska överföras till den nationella reserven, utom i fall av force majeure och exceptionella omständigheter enligt artikel 36.1.

Artikel 44 Överföring av stödrättigheter

1. Stödrättigheter får endast överföras till en annan jordbrukare som är etablerad i samma medlemsstat med undantag för överföring genom faktiskt eller förtida arv.

Även vid faktiskt eller förtida arv får emellertid stödrättigheter endast användas i den medlemsstat där stödrättigheterna fastställdes.

En medlemsstat får besluta att stödrättigheter endast får överföras eller användas inom en och samma region.

2. Stödrättigheter kan överföras genom försäljning eller genom varje annan slutgiltig överföring med eller utan mark. Däremot får arrende eller liknande typer av transaktioner tillåtas endast om de överförda stödrättigheterna åtföljs av en överföring av ett lika stort antal stödberättigande hektar.

3. Vid försäljning av stödrättigheter med eller utan mark får medlemsstaterna, med beaktande av de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att en del av de stödrättigheter som säljs ska återgå till den nationella reserven eller att deras enhetsvärde ska minskas till förmån för den nationella reserven enligt kriterier som ska fastställas av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 128.2.

Artikel 45 Villkor för särskilda rättigheter

1. Om inget annat anges ska de stödrättigheter som avses i avdelning III kapitel 3 avsnitt 2 och i artikel 71 m i förordning (EG) nr 1782/2003, nedan kallade särskilda rättigheter, omfattas av de villkor som anges i punkterna 2 och 3 i denna artikel .

2. Genom undantag från artikel 35.1 ska en jordbrukare som har särskilda rättigheter få tillstånd av medlemsstaten att avvika från skyldigheten att aktivera stödrättigheterna genom att ta i bruk motsvarande antal stödberättigande hektar, under förutsättning att jordbrukaren behåller minst 50 % av den jordbruksverksamhet som jordbrukaren utövade under kalenderåren 2000. 2001 och 2002, uttryckt i djurenheter.

Villkoret i första stycket ska inte gälla för Malta.

De särskilda rättigheterna ska inte ändras.

3. Vid överföring av särskilda rättigheter får den övertagande parten inte utnyttja undantaget i punkt 2, utom om det är fråga om faktiskt eller förtida arv.

Artikel 46 Ändring av stödrättigheter

I välmotiverade fall får medlemsstaterna, senast den 1 augusti 2009 och i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att från och med 2010 gå över till schablonberäkning av värdet av de stödrättigheter som fastställs i avdelning III kapitel I–IV i förordning (EG) nr 1782/2003. Medlemsstaterna kan därför besluta att stegvis ändra stödrättigheterna i enlighet med minst tre förutfastställda årliga etapper och i enlighet med icke-diskriminerande kriterier.

En eventuell sänkning av en stödrättighets värde i samband med en av de årliga etapperna ska inte avse mer än 50 % av skillnaden mellan utgångsvärdet och det värde som gäller vid genomförandet av den sista av de årliga etapperna.

Medlemsstaterna får besluta att tillämpa föregående stycken på lämplig geografisk nivå, vilken ska fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier som institutionell struktur, administrativ struktur eller regional jordbrukspotential.

KAPITEL 2 REGIONALT OCH PARTIELLT GENOMFÖRANDE

AVSNITT 1 REGIONALT GENOMFÖRANDE

Artikel 47 Regional fördelning av det tak som anges i artikel 41

1. En medlemsstat som har infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 1–4 i förordning (EG) nr 1782/2003 får senast den 1 augusti 2009 besluta att från och med 2010 tillämpa systemet på regional nivå i enlighet med de villkor som anges i detta avsnitt.

2. Medlemsstaterna ska definiera regionerna på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som institutionell struktur, administrativ struktur eller regional jordbrukspotential.

Medlemsstater med mindre än tre miljoner stödberättigande hektar får betraktas som en enda region.

3. Medlemsstaterna ska fördela det tak som anges i artikel 41 mellan regionerna i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier.

Artikel 48 Regionalisering av systemet med samlat gårdsstöd

1. Medlemsstaterna får i välmotiverade fall besluta att inte dela upp mer än 50 % av det regionala tak som avses i artikel 47 mellan samtliga jordbrukare vars jordbruksföretag är belägna i den berörda regionen, inklusive de som inte har några stödrättigheter.

2. Jordbrukarna ska tilldelas stödrättigheter vilkas enhetsvärde ska beräknas genom att man dividerar motsvarande del av det regionala tak som fastställs enligt artikel 48 med antalet stödberättigande hektar enligt artikel 35.2 som har fastställts på regional nivå.

Stödrättigheternas värde ska ökas i de fall då en jordbrukare per den 15 maj 2010 innehar stödrättigheter som omfattas av avdelning III kapitel 1–4 i förordning (EG) nr 1782/2003. Det regionala enhetsvärdet för var och en av jordbrukarens stödrättigheter ska ökas med ett belopp som ska beräknas på grundval av det sammanlagda värdet av de stödrättigheter som jordbrukaren innehade den 15 maj 2010. Ökningen får inte vara större än vad som återstår av det regionala taket efter tillämpning av punkt 1 i denna artikel.

3. Antalet stödrättigheter per jordbrukare ska vara lika stort som det antal hektar som jordbrukaren deklarerar 2010 i enlighet med artikel 35.2, utom i fall av force majeure och exceptionella omständigheter i den mening som avses i artikel 36.1.

4. De stödberättigheter som jordbrukarna innehar innan uppdelningen enligt punkterna 1 och 2 görs ska utgå och ersättas med nya stödrättigheter enligt punkt 3.

Artikel 49 Ändring av stödrättigheter

1. I välmotiverade fall får de medlemsstater som tillämpar artikel 48 i denna förordning, senast den 1 augusti 2009 och i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att från och med 2011 gå över till schablonberäkning av värdet av de stödrättigheter som fastställs i detta avsnitt eller i avsnitt 1 i kapitel 5 i avdelning III i förordning (EG) nr 1782/2003. Medlemsstaterna kan i sådana fall besluta att stegvis ändra stödrättigheterna i enlighet med minst två förutfastställda årliga etapper och i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier.

2. I välmotiverade fall får de medlemsstater som har infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 5 avsnitt 1 i förordning (EG) nr 1782/2003, senast den 1 augusti 2009 och i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att från och med 2010 gå över till schablonberäkning av värdet av de stödrättigheter som fastställs i det avsnittet och till att stegvis ändra stödrättigheterna i enlighet med minst tre förutfastställda årliga etapper och i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier.

Punkt 1 ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av de beslut som medlemsstaterna fattar med tillämpning av artikel 63.3 i förordning (EG) nr 1782/2003.

3. En eventuell sänkning av en stödrättighets värde i samband med en av de årliga etapperna enligt punkterna 1 och 2 får inte avse mer än 50 % av skillnaden mellan utgångsvärdet och det värde som gäller vid genomförandet av den sista av de årliga etapperna.

4. Medlemsstaterna får besluta att tillämpa punkterna 1, 2 och 3 på lämplig geografisk nivå, vilken ska fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier som institutionell struktur, administrativ struktur eller regional jordbrukspotential.

Artikel 50 Markanvändning

I de fall då en medlemsstat som tillämpar uppskjuten integration av sektorn för frukt och grönsaker har utnyttjat det undantag som föreskrivs i artikel 60 i förordning (EG) nr 1782/2003 får jordbrukarna i enlighet med samma artikel använda de skiften som har anmälts i enlighet med artikel 36 i denna förordning för produktion av frukt och grönsaker och matpotatis.

Artikel 51 Gräsmark

Vid tillämpning av artikel 48 får medlemsstaterna, på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier och inom det regionala taket eller en del av detta, fastställa olika enhe