P6_TA(2007)0014

Integrering av hållbarhetsperspektivet i politiken för utvecklingssamarbete

Europaparlamentets resolution om integrering av hållbarhetsperspektivet i politiken för utvecklingssamarbete (2006/2246(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artiklarna 177, 178, 179, 180 och 181 i EG-fördraget,

- med beaktande av EU:s förnyade strategi för hållbar utveckling - förnyad strategi, som antogs av Europeiska rådet i Bryssel den 15- 16 juni 2006, och med beaktande av EU:s tidigare strategi för hållbar utveckling som antogs av Europeiska rådet i Göteborg 2001, och den externa dimensionen av strategin som tillfogades av Europeiska rådet i Barcelona 2002,

- med beaktande av genomförandeplanen från Johannesburg som antogs vid världstoppmötet om hållbar utveckling 2002,

- med beaktande av Agenda 21 som antogs vid FN:s konferens om miljö och utveckling i Rio de Janeiro 1992,

- med beaktande av partnerskapsavtalet från Cotonou som undertecknades den 23 juni 2000 av å ena sidan medlemmar av gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) och å andra sidan av Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater [1], särskilt artiklarna 19, 23 och 32,

- med beaktande av millenniedeklarationen som antogs av FN:s generalförsamling 2000, millennieutvecklingsmålen i densamma och FN:s rapport från 2005 om investering i utveckling.

- med beaktande av Parisdeklarationen om biståndets effektivitet som antogs i Paris av högnivåforumet den 2 mars 2005,

- med beaktande av Monterreyöverenskommelsen från 2002 som antogs av FN:s konferens om utvecklingsfinansiering,

- med beaktande av kommissionens meddelande "EU:s bistånd - Mer, bättre och snabbare" (KOM(2006) 0087) och rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) slutsatser från den 11 april 2006, som grundades på detta meddelande,

- med beaktande av den gemensamma förklaringen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om Europeiska unionens utvecklingspolitik: Europeiskt samförstånd (Europeiskt samförstånd om utveckling) [2], som undertecknades den 20 december 2005,

- med beaktande av EU:s strategi "EU och Afrika - Mot ett strategiskt partnerskap", som antogs av Europeiska rådet i Bryssel den 15- 16 december 2005, och kommissionens meddelande "Ett partnerskap för tillväxt, stabilitet och utveckling mellan EU och Västindien" (KOM(2006)0086),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Om översyn av strategin för en hållbar utveckling - Handlingsram"(KOM(2005)0658),

- med beaktande av kommissionens meddelande "2005 års översyn av EU:s strategi för hållbar utveckling - Inledande inventering och riktlinjer för framtiden" (KOM(2005)0037) och dess bilaga (SEK(2005) 0225),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Konsekvens i utvecklingspolitiken - Om snabbare framsteg i strävan att uppnå millennieutvecklingsmålen" (KOM(2005)0134),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Förvaltning av vatten i utvecklingsländer och prioriteringar för EU:s utvecklingssamarbete" (KOM(2002)0132),

- med beaktande av Europeiska unionens vatteninitiativ som inleddes vid världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002,

- med beaktande av EU:s energiinitiativ som antogs vid världstoppmötet om hållbar utveckling och kommissionens meddelande "Den framtida utvecklingen av EU:s energiinitiativ och villkoren för inrättandet av en EU-mekanism för energiinvesteringar i AVS-staterna" (KOM(2004)0711),

- med beaktande av de ekonomiska partnerskapsavtalen mellan EU och de sex regionerna i AVS-länderna som träder i kraft 2008,

- med beaktande av arbetsprogrammet från Doha som antogs av WTO:s allmänna råd den 2 augusti 2004,

- med beaktande av rapporten om den 14:e sessionen i FN:s kommission för hållbar utveckling, som ägde rum den 22 april 2005 och den 1- 12 maj 2006,

- med beaktande av meddelandet från Joaquín Almunia till kommissionsledamöterna, "Indikatorer för hållbar utveckling för övervakning av genomförandet av EU:s strategi för hållbar utveckling" (SEK (2005)0161),

- med beaktande av kommissionens meddelande "EU:s strategi för Afrika - En pakt mellan EU och Afrika för att påskynda Afrikas utveckling" (KOM(2005)0489),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Om snabbare framsteg i strävan att nå millennieutvecklingsmålen - Utvecklingsfinansiering och effektivitet i biståndet" (KOM(2005)0133),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Om snabbare framsteg i strävan att nå millennieutvecklingsmålen - Europeiska unionens bidrag -" (KOM(2005)0132),

- med beaktande av UNCTAD:s publikation "Ekonomisk utveckling i Afrika - Omprövning av de utländska direktinvesteringarnas roll", 2005,

- med beaktande av den ekonomiska rapporten om Afrika, "Frigörande av Afrikas handelspotential" av FN:s ekonomiska kommission för Afrika, 2004,

- med beaktande av OECD:s (Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling) rapport "Riktlinjer från kommittén för utvecklingsbistånd - Strategier för hållbar utveckling", 2001,

- med beaktande av yttrandet från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén "Utvärdering av EU:s strategi för hållbar utveckling", den 28 april 2004,

- med beaktande av kommissionens meddelande "Klimatförändringar inom ramen för utvecklingssamarbetet" (KOM(2003)0085),

- med beaktande av kommissionens arbetsdokument "Integrering av miljöhänsyn i andra politikområden - en inventering av Cardiffprocessen" (KOM(2004)0394),

- med beaktande av kommissionens meddelande "Fattigdomsbekämpning på landsbygden - Europeiska gemenskapens politik och strategi i fråga om landsbygdsutveckling och hållbar förvaltning av naturresurser i utvecklingsländerna" (KOM(2002)0429),

- med beaktande av den sammanfattande rapporten om "Utvärdering av miljö- och skogsförordningarna nr 2493/2000 och nr 2494/2000", från den 20 november 2004 som beställts av utvärderingsenheten gemensam för Byrån för samarbete, Europeaid, generaldirektoratet för bistånd och generaldirektoratet för yttre förbindelser,

- med beaktande av kommissionens förslag till rådets förordning om upprättandet av ett frivilligt system med FLEGT-licenser för importer till Europeiska gemenskapen (KOM(2004)0515),

- med beaktande av kommissionens arbetsdokument "Integration av miljön i gemenskapens samarbete inom ekonomi och utveckling" (SEK(2001)0609),

- med beaktande av "OECD:s riktlinjer för multinationella företag", 2000,

- med beaktande av sin resolution av den 15 januari 1999 om EU-normer för europeiska företag som är verksamma i utvecklingsländer: mot en europeisk uppförandekod [3],

- med beaktande av sin resolution av den 1 juni 2006 om små och medelstora företag i utvecklingsländerna [4],

- med beaktande av sin resolution av den 6 april 2006 om biståndets effektivitet och korruptionen i utvecklingsländerna [5],

- med beaktande av sina resolutioner av den 18 januari 2006 om miljöaspekter på hållbar utveckling [6] och av den 15 juni 2006 om den reviderade strategin för en hållbar utveckling [7],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling (A6-0474/2006), och av följande skäl:

A. Hållbar utveckling enligt Brundtlandrapporten, som lades fram av Världskommissionen för miljö och utveckling 1987, innebär att den nuvarande generationens behov bör mötas utan att man äventyrar framtida generationers förmåga att uppfylla sina behov. Man måste i synnerhet skydda jordens förmåga att uppehålla livet i all sin mångfald, ta hänsyn till planetens begränsningar avseende naturresurser och främja hållbar produktion och konsumtion för att bryta kopplingen mellan ekonomisk tillväxt och miljöförsämring.

B. Begreppet hållbar utveckling har varit ett grundläggande mål för EU sedan 1997 när det införlivades som en övergripande princip i EG-fördraget, och som sådant bör det stödja all politik och verksamhet i EU.

C. Begreppet hållbar utveckling omfattar inte tanken att sociala, miljömässiga och ekonomiska frågor står i strid med varandra utan att de i stället är ömsesidigt beroende av varandra och ömsesidigt stärkande.

D. Ett av de viktigaste målen med EU:s ovannämnda förnyade strategi för hållbar utveckling är att aktivt stödja hållbar utveckling över hela världen.

E. EU:s utvecklingssamarbete syftar till att främja den hållbara ekonomiska, miljömässiga och sociala utvecklingen i utvecklingsländerna, en friktionsfri och gradvis integrering av utvecklingsländerna i världsekonomin och till att bidra till kampanjen för minskad fattigdom i utvecklingsländerna.

F. Obrutna ohållbara tendenser i både industri- och utvecklingsländer inom många områden, som t.ex. markresurser, transporter, klimatförändringar, fiskeri, minskad biologisk mångfald eller resursförbrukning, får framför allt negativa konsekvenser för de fattiga i utvecklingsländerna.

G. Över en miljard människor, främst i de minst utvecklade länderna, lever i extrem fattigdom med mindre än en US-dollar per dag och mellan 1,5 och tre miljarder människor lever under fattigdomsgränsen på två US-dollar per dag.

H. Två av tre av världens fattiga lever i landsbygdsområden och är beroende av naturresurser för sitt uppehälle [8], 90 procent av de över 1 miljard människor som lever i extrem fattigdom behöver skogar för sitt uppehälle [9] och över 1 miljard människor i hela världen, särskilt i fattiga samhällen, är beroende av fisk för minst 30 procent av sitt behov av animaliska proteiner [10].

I. Det offentliga utvecklingsbiståndet (ODA) till Afrika är fortfarande betydligt lägre än den högsta nivån 1990 och man bedömer att underskottet uppgår till 20-25 miljarder US-dollar årligen.

J. EU:s medlemsstater har åtagit sig att uppnå ODA-målet på 0,7 procent av bruttonationalinkomsten (BNI) senast 2015 och de nya medlemsstaterna att öka sina respektive ODA/BNI till 0,33 procent senast 2015.

K. Fattigdomsminskningen kan bara leda till hållbara konsumtions- och resursförvaltningsmönster i utvecklingsländerna om den sker i samband med insatser som syftar till att nå högre nivåer när det gäller utbildning, hälsa och institutionell förmåga. Fattigdomsbekämpningen kommer bara att ge positiva resultat om miljö- och naturresurserna förvaltas på ett hållbart sätt.

L. Efterlevnad av demokratiska normer och inrättandet och stärkandet av öppna och effektiva statliga institutioner och i synnerhet förvaltningsförmåga är en nödvändighet för att effektivt kunna ta itu med de ekonomiska, sociala och miljömässiga utmaningarna i utvecklingsländerna.

M. Korruptionen undergräver biståndets effektivitet, vilket leder till att EU:s utvecklingspolitik undergrävs. Korruptionen utgör sålunda ett allvarligt hinder för utvecklingen i EU:s partnerländer.

N. Det behövs nya metoder för att få marknaderna att uppnå hållbar utveckling, och den privata sektorn bör arbeta för att skapa rättvisa och hållbara samhällen.

O. Frånvaron av effektiva rättssystem och av ekonomiska och immateriella rättigheter utgör ett allvarligt hinder för att kunna upprätta ett investeringsklimat som kan skapa en sund ekonomisk utveckling och därmed utveckling i många av de fattigaste utvecklingsländerna.

P. Det är viktigt med en sund utvecklingspolitik och ett betydande utvecklingsbistånd, men de kommer inte att föra med sig några förändringar avseende hållbar utveckling om de inte effektivt översätts till sammanhållna utvecklingsåtgärder i mottagarländerna, som måste erkänna och på ett hållbart sätt behandla möjligheter och hot avseende miljön.

Q. Den ovannämnda publikationen, "Ekonomisk utveckling i Afrika - Omprövning av de utländska direktinvesteringarnas roll", visar att en koppling av bistånd till miljöskydd på ett effektivt sätt kan minska fattigdomen.

R. Olaglig avverkning orsakar miljöskador, kostar utvecklingsländernas regeringar miljarder US-dollar i förlorade intäkter, främjar korruption, undergräver rättsstatsprincipen och god förvaltning samt finansierar väpnade konflikter.

S. 2,6 miljarder människor, eller över 40 procent av världens befolkning, har inte tillgång till grundläggande sanitär utrustning och 1 miljard människor använder osäkra dricksvattenkällor.

T. De fortsatta föroreningarna samt försämringen och uttömningen av naturresurserna skulle kunna leda till konfliktsituationer i många utvecklingsländer.

U. Utvecklingsländernas ekonomier försvagas genom variationer i energipriserna och lider brist på energidiversifiering i och med att sådana länder ofta använder en betydande del av sina handelsöverskott på energiimport, vilket får skadliga effekter på den stabila utvecklingen av ekonomierna i dessa länder.

V. Stark befolkningstillväxt är en av utmaningarna för den hållbara utvecklingen på grund av felanvändning av naturresurser som leder till allvarliga miljöförsämringar.

1. Europaparlamentet välkomnar det faktum att man i EU:s ovannämnda förnyade strategi för hållbar utveckling upprepar främjandet av en global hållbar utveckling som ett av de viktigaste målen.

2. Europaparlamentet välkomnar att man genom det ovannämnda europeiska samförståndet om utveckling anger ett primärt och övergripande mål för EU:s utvecklingssamarbete att utrota fattigdomen inom ramen för hållbar utveckling.

3. Europaparlamentet finner att främjandet av en hållbar ekonomisk tillväxt och utrotandet av fattigdomen, samtidigt som man säkrar miljöskyddet, är några av de viktigaste utmaningarna för EU:s politik för utvecklingssamarbete och att dessa inte kan mötas utan fastställandet av sociala mål och miljömål, som inbegriper miljöskydd och rättvis tillgång till och fördelning av nyttan med naturresurserna.

4. Europaparlamentet betonar att en ändrad inriktning, mot en mer rättvis tillgång till och fördelning av natur-/energiresurserna, är en förutsättning för hållbar utveckling och en del av den mänskliga värdigheten.

5. Europaparlamentet välkomnar att man i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/ 2006 av den 18 december 2006 om upprättandet av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete [11] tar med ett tematiskt program för miljömässig och hållbar förvaltning av naturresurser, inbegripet energi.

6. Europaparlamentet betonar behovet av att se till att de tre delar som ingår i hållbar utveckling, dvs. miljöskydd, social rättvisa samt sammanhållning och ekonomiskt välstånd, integreras och genomförs på ett korrekt sätt i all politik för utvecklingssamarbete. Parlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet se över denna process.

7. Europaparlamentet kräver starkare mekanismer för övervakning av utvecklingen mot ett uppfyllande av målen i den ovannämnda genomförandeplanen från Johannesburg och millennieutvecklingsmålen, t.ex. genom starkare åtaganden för en hållbar utveckling, där man inbegriper de ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekterna av hållbar utveckling samt främjar rättsstatsprincipen och bl.a. offentliga institutioner.

8. Europaparlamentet påminner om att hållbar utveckling är en övergripande fråga som kräver ett stärkande av den politiska sammanhållningen inom alla områden för att man skall kunna garantera att verksamheten fungerar på ett smidigt sätt.

9. Europaparlamentet betonar att fler insatser behövs för att bekämpa den rådande ohållbara utvecklingen, särskilt när det gäller utsläpp av växthusgaser, försämring av fiskebestånden och förlorad biologisk mångfald. Parlamentet uppmanar beträffande de sistnämnda alla berörda parter att vidta lämpliga åtgärder för att i praktiken uppfylla målet att vända på utvecklingen avseende den förlorade biologiska mångfalden senast 2010.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att öka sina insatser för att integrera miljöfrågor som t.ex. naturresursförvaltning i viktiga områden i utvecklingspolitiken.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anpassa sitt stöd till de nationella strategierna för hållbar utveckling i de länder där stödet ges.

12. Europaparlamentet uppmanar EU att ge råd till utvecklingsländerna om hur de kan utveckla sin förmåga att utvärdera miljökonsekvenserna av sina naturresurser och resursförvaltningspolitik, som sedan skulle kunna införlivas som en del av samarbetsprogrammen med dessa länder.

13. Europaparlamentet upprepar den stora betydelsen av att övervaka vilka effekter EU:s politik har på världens ekologi, eftersom det visar EU:s engagemang för att främja en hållbar utveckling i världen.

14. Europaparlamentet betonar betydelsen av att skydda den biologiska mångfalden och föreslår att detta antingen tillfogas som en nyckelfråga inom strategin för en hållbar utveckling eller åtminstone särskilt betonas inom ramen för naturresursförvaltningen.

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att samarbeta med AVS-länderna för att förhindra att lokala aktörer eller internationella aktörer som har sitt ursprung i och som är verksamma i EU illegalt dumpar giftigt avfall.

16. Europaparlamentet betonar att det är brådskande att hjälpa utvecklingsländerna att anpassa sig till klimatförändringens utmaningar och vidta nödvändiga åtgärder för ett ökat stöd för investeringar i ren och effektiv teknik i utvecklingsländerna. Parlamentet medger också att det är brådskande för EU att uppfylla och gå längre än sina mål om minskning av utsläppen för att bidra till att begränsa farliga klimatförändringar som skulle drabba utvecklingsländerna och de fattigaste allra värst.

17. Europaparlamentet begär att EU skall ta de initiativ som behövs för att hjälpa våra partner i utvecklingsländerna att uppfylla sina åtaganden, vilka ingicks vid de internationella förhandlingarna nyligen om strategin för hållbar utveckling och särskilt kampen mot klimatförändringar, vars offer i första hand är befolkningarna (Kyoto, Monterrey, Doha och Johannesburg).

18. Europaparlamentet stöder utvecklingen och spridningen av alternativ energiteknik och betonar att det är brådskande att avsevärt öka den globala andelen av förnybara energikällor.

19. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inleda projekt tillsammans med europeiska företag som är specialiserade på förnybar energi som underlättar och stöder överföringen och användningen miljövänliga energikällor för hushåll och företag i utvecklingsländerna.

20. Europaparlamentet betonar att infrastrukturer kan vara en nödvändig del av den hållbara utvecklingen om de uppfyller miljömässiga och sociala riktlinjer samt begär att kommissionen ser till att strategiska miljöbedömningar och miljökonsekvensbeskrivningar genomförs och blir offentliggjorda för alla program och projekt som får EU-stöd, särskilt partnerskapet för infrastruktur mellan EU och Afrika, genom vilket man kommer att tillhandahålla ekonomiskt stöd för gränsöverskridande, som föreslagits av kommissionen i meddelandet till rådet och Europaparlamentet (KOM(2006)0376) infrastrukturprojekt och bidra till att avsluta regionala infrastrukturprojekt, och detta bör i enlighet med den det ovannämnda europeiska samförståndet ge alla medlemsstater möjlighet att oavsett direkta bidrag lägga fram lämpliga förslag till projekt.

21. Europaparlamentet noterar att den ekonomiska hållbarheten för varje enskilt infrastrukturprojekt, vid behov tillsammans med reformer av avgiftspolitiken, bör garanteras och att den ekologiska hållbarheten inte får äventyras.

22. Europaparlamentet medger förekomsten av många gränsöverskridande och delade vattenresurser i Afrika, vattenresursernas känslighet för klimatförändringar, överuttag och föroreningar. Kommissionen uppmanas att främja en integrerad förvaltning av vattenresurserna inom ramen för partnerskapet för infrastruktur mellan EU och Afrika i syfte att garantera vattenförsörjning för mänsklig välfärd och ekologisk hållbarhet.

23. Europaparlamentet medger att stora infrastrukturprojekt kan ha allvarliga miljömässiga och sociala konsekvenser. Parlamentet föreslår att de kriterier fastställts av Världskommissionen om dammar, som inbegriper alternativanalyser och allmänhetens deltagande, skall utgöra grunden för beslutsfattande för stora dammprojekt.

24. Europaparlamentet uppmanar till en ökning av utvecklingsbiståndet för projekt som handlar om att öka kunskapen om miljö- och hälsofrågor.

25. Europaparlamentet beklagar att den externa dimensionen i EU:s strategi för hållbar utveckling inte är närmare kopplad till folkhälsofrågor som t.ex. hiv/aids och tuberkulos. Parlamentet betonar att man måste ta itu med dessa frågor inom EU och globalt.

26. Europaparlamentet betonar att ett deltagande av det civila samhället, icke-statliga organisationer och särskilt kvinnor i diskussionen om och beslutsprocessen för hållbar utveckling är nödvändig för att öka allmänhetens medvetenhet om frågan. Parlamentet understryker utbildningens betydelse för främjande av miljömässigt hållbara val, särskilt bland fattigare befolkningsgrupper.

27. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att främja kapacitetsuppbyggnad och deltagande av lokalsamhällen och ursprungsbefolkningar i utvecklingsländerna i tillgången till och kontrollen och förvaltningen av naturresurserna.

28. Europaparlamentet betonar att det för ett utökat deltagande krävs insyn i tillhandahållandet av relevant information och förbättrad tillgång till EU-handlingar.

29. Europaparlamentet uppmanar till ett fastställande av indikatorer för hållbar utveckling som skall tilllämpas för EU:s politik för utvecklingssamarbete och för förbättrade rapporterings- och spårningsmekanismer för biologisk mångfald och miljömässig hållbarhet.

30. Europaparlamentet uppmanar till ett betydligt starkare engagemang hos de nya och gamla medlemsstaterna att uppnå målen att bidra med 0,7 procent av ODA/BNI till utvecklingssamarbete.

31. Europaparlamentet betonar betydelsen av att skapa förenlighet mellan multilaterala miljöavtal, som t.ex. Kyotoprotokollet och WTO-ramen, särskilt när det gäller tillämpningen av artikel XX i Allmänna tulloch handelsavtalet (GATT) om områden där allmänna undantag görs avseende åtgärder som t.ex.: b) [är] ... nödvändiga för att skydda människors, djurs eller växters liv eller hälsa, och g) ... har anknytning till bevarandet av naturtillgångar om sådana åtgärder vidtas i samband med begränsningar av inhemsk produktion eller konsumtion. Parlamentet bekräftar i detta sammanhang åter konsekvensbedömningarnas roll när det gäller miljömässig hållbarhet i samband med handelsförslag.

32. Europaparlamentet uppmanar Förenta staterna, Kina och Indien att ratificera Kyotoprotokollet och tillsammans med EU ta ansvaret för hållbar utveckling i hela världen.

33. Europaparlamentet betonar att EU bör ompröva exportsubventionernas skadliga effekter för utvecklingsländerna, och i synnerhet de minst utvecklade länderna, och arbeta mer för att avskaffa dem genom internationella handelsförhandlingar.

34. Europaparlamentet bekräftar åter skuldlättnadernas betydelse för de minst utvecklade länderna, vars regeringar respekterar principerna för de mänskliga rättigheterna och god förvaltning.

35. Europaparlamentet menar att det europeiska nätverket för hållbar utveckling kan tjäna som en plats där medlemsstaterna kan utbyta erfarenheter och bästa metoder genom, t.ex., inbördes utvärdering.

36. Europaparlamentet anser att inrättandet av ett ständigt rådgivande och övervakande organ för hållbar utveckling, som skulle inbegripa medlemsstaterna och företrädare för civilsamhället och granska integrationen av begreppet i EU:s politik och program, med särskild inriktning på utvecklingssamarbete, skulle vara av allmän betydelse och oundgängligt för att främja kommissionens interna arbetsgrupp om integrering av miljöaspekter i utvecklingssamarbete.

37. Europaparlamentet betonar att industriländerna bör leda främjandet av begreppet hållbar utveckling.

38. Europaparlamentet betonar att hållbar utveckling går hand i hand med hållbara institutioner, därav behovet av begränsande åtgärder som t.ex. att koppla skuldlättnad till respekt för mänskliga rättigheter och god förvaltning. Parlamentet anser att detta kan ge upphov till en lika för lika-dynamik och utgöra ett utvecklingssamarbete som grundas på principerna för jämlikhet, partnerskap och ägarskap.

39. Europaparlamentet betonar betydelsen av att stärka små och medelstora företag (SMF) som ett nyckelverktyg för att främja miljömässig, social och ekonomisk utveckling i utvecklingsländerna. Parlamentet uppmanar därför till ökade insatser tillsammans med partnerländernas myndigheter för att utforma politik, program och projekt som stöder utvecklingen av SMF som drivs i enlighet med principerna för hållbar utveckling. Parlamentet upprepar sitt förslag att stödja och finansiera regionala institutioner som främjar SMF.

40. Europaparlamentet uppmanar OECD:s medlemsstater att hjälpa utvecklingsländerna genom att öka tillgången till nödvändiga investeringsflöden och marknader och genom effektivare program för utvecklingssamarbete.

41. Europaparlamentet stöder en inriktning på BNP så att bedömningen av samhällsutvecklingen balanseras genom ett lika stort intresse för tillväxtens kvalitativa aspekter, eftersom detta är en förutsättning för hållbar utveckling.

42. Europaparlamentet betonar behovet av kompletterande åtgärder som t.ex. hållbara skatteåtgärder och offentliga upphandlingar och minskningen och det gradvisa avskaffandet av subventioner som både snedvrider handeln och skadar miljön.

43. Europaparlamentet uppmanar den privata sektorn i utvecklings- och industriländerna att anpassa och åta sig att respektera uppförandekoder för företag, varigenom de offentligt uttrycker sitt engagemang för att uppnå målet för hållbar utveckling.

44. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet övervaka hur effektiv uppförandekoden är för europeiska företag som bedriver verksamhet i utvecklingsländer, särskilt när det gäller genomförandet av krav avseende hållbar utveckling.

45. Europaparlamentet välkomnar kommissionens metod att främja frågor som har att göra med företagens sociala ansvar på internationell nivå. Parlamentet uppmanar emellertid kommissionen att utveckla frågan om företagens sociala ansvar genom att utarbeta fler tvingande bestämmelser för europeiska företag som bedriver verksamhet i utvecklingsländer, särskilt när det gäller Internationella arbetsorganisationens (ILO) grundläggande arbetsstandarder och miljöskydd.

46. Europaparlamentet påminner kommissionen om behovet av att grunda sina utvecklingsprogram på öppenhet och ansvarighet eftersom korruptionen i utvecklingsländerna ofta förstärker ohållbara tendenser, t.ex. inom områden som olaglig avverkning. Parlamentet betonar behovet att stödja inrättandet av oberoende övervakare av korruption i utvecklingsländerna genom att tilldela tillräckliga resurser till sådana projekt.

47. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att samarbeta med medlemsstaterna för att identifiera och ställa de personer inför rätta som importerar trä och träprodukter av illegalt ursprung samt att stödja AVS-medlemsstaternas åtgärder för att sätta stopp för handeln och saluföringen av sådana produkter.

48. Europaparlamentet upprepar betydelsen av utländska direktinvesteringar för utvecklingsländerna och uppmuntrar kommissionen och medlemsstaterna att utforma sin utvecklingspolitik på ett sätt som förbättrar det rådande läget i de ekonomiska institutionerna och investeringsklimatet i utvecklingsländerna.

49. Europaparlamentet anser att utvecklingsländernas lokala myndigheter inte alltid kan tillhandahålla de finansieringsbelopp som behövs för stora investeringar för att bygga och underhålla infrastrukturnät, såsom vattentillförsel eller rening, och följaktligen att de finansieringsbelopp som behövs endast kan erhållas med hjälp av kompletterande privat kapital genom partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn.

50. Europaparlamentet upprepar sin uppmaning till kommissionen att i hög grad stödja tillståndsprogrammet inom skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (FLEGT) samt de frivilliga partnerskapsavtalen. Man bör särskilt se till att övertyga partnerländerna att underteckna de frivilliga partnerskapsavtalen och gå med i tillståndsprogrammet, samtidigt som man undviker möjligheten att partnerländerna undandrar sig programmet genom att exportera till tredjeländer som inte omfattas av några tillståndsprogram.

51. Europaparlamentet betonar betydelsen av att stärka den sociala dialogen med lokala företag i utvecklingsländerna för att främja samarbete och gemensamt ansvar för att uppnå hållbar konsumtion och produktion samt att stödja lärande mellan syd-syd och nord-syd i detta sammanhang.

52. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att under förhandlingarna om de ekonomiska partnerskapsavtalen lägga särskild vikt vid strategier som främjar en större diversifiering av exporter från AVSländerna och stödja miljömässigt hållbara och socialt rättvisa modeller för tillväxt och utveckling.

53. Europaparlamentet bekräftar åter att tillgång till energikällor för utvecklingsländerna är en nyckelfråga. Parlamentet uppmanar i detta sammanhang till att man skall främja energitillgången genom EU:s energiinitiativ och genom att modernisera profilen för energieffektivitet i utvecklingsprogrammen.

54. Europaparlamentet betonar att, i en situation med okontrollerad tillväxt i städerna, utgör frågan om vatten och rening i stadsmiljö en nyckelfråga för utvecklingen eftersom man i samband med lokala offentliga tjänster kan utveckla god praxis när det gäller lokalt demokratiskt styre.

55. Europaparlamentet ber utvecklingsländerna att, i syfte att värna om ett hållbart utnyttjande av vattenresurserna, decentralisera vattenförvaltningen till lokal nivå för att se till att användarna och beslutsfattarna tillsammans fastställer vattenpolitiken, som i så hög grad som möjligt skall respektera medborgarnas behov.

56. Europaparlamentet begär att de lokala myndigheterna i EU skall uppmuntras att använda en del av sina intäkter från användarna för tillhandahållande av vatten- och reningstjänster till decentraliserade samarbetsåtgärder för att finansiera projekt som syftar till att förbättra tillgången till vatten i utvecklingsländerna.

57. Europaparlamentet begär att EU skall bidra till att utveckla strategier för att främja en modell för ekonomisk och jordbruksrelaterad utveckling som syftar till att bevara eller återinrätta en hög vattenkvalitet, från grundvattnet till det vatten som tillhandahålls slutkonsumenten.

58. Europaparlamentet finner att det är nödvändigt att integrera begreppet hållbar utveckling i forsknings- och innovationsprocessen.

59. Europaparlamentet uppmanar alla parter att fastställa kort- och långfristiga mål för en hållbar utveckling och att övervaka de framsteg som görs gällande uppfyllandet av dessa mål.

60. Europaparlamentet anser att medlemsstaterna, inom ramen för en konsekvent utvecklingspolitik och avseende invandringen, bör nå en gemensam överenskommelse för att möta de utmaningar som invandringen skapar. Parlamentet påminner i detta sammanhang om att särskild uppmärksamhet bör ges till penningöverföringar och en möjlig ändring av den politik som orsakar begåvningsflykt till processer som lockar begåvningar. Parlamentet betonar att EU:s politik inte bör leda till långvarig begåvningsflykt från utvecklingsländerna.

61. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas och kandidatländernas regeringar.

[1] EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

[2] EUT C 46, 24.2.2006, s. 1.

[3] EGT C 104, 14.4.1999, s. 180.

[4] EUT C 298 E, 8.12.2006, s. 171.

[5] EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 316.

[6] EUT C 287 E, 24.11.2006, s. 185.

[7] Antagna texter, P6_TA(2006)0272.

[8] WWF (2004) EU-stöd: Fattigdomsminskning genom hållbar miljö: Varför bör EU-stöd noggrant beakta kopplingen mellan fattigdom och miljö?.

[9] Världsbanken: (2002) En reviderad skogsstrategi för Världsbanksgruppen, 31.10.2002.

[10] Livsmedels- och jordbruksorganisation FAO (2002): Läget avseende fiskeri och vattenbruk i världen. FAO, Rom, Italien.

[11] EUT L 378, 27.12.2006, s. 41.

--------------------------------------------------