Förslag till RÅDETS BESLUT i enlighet med artikel 122.2 i fördraget för införande av den gemensamma valutan i Grekland den 1 januari 2001

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Kommissionens förslag till rådets beslut i enlighet med artikel 122.2

Den 3 maj 1998 beslutade rådet att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Österrike och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999. Danmark och Förenade kungariket utnyttjade sina undantagsklausuler och bedömdes därför inte av rådet. Grekland och Sverige betraktades av rådet som medlemsstater med undantag.

I artikel 122.2 fastställs förfaranden för att upphäva undantag. Dessa förfaranden skall inledas en gång vart annat år eller på begäran av en medlemsstat med undantag. Enligt dessa förfaranden skall kommissionen och Europeiska centralbanken (ECB) rapportera till rådet i enlighet med artikel 121.1. Dessa rapporter måste förberedas eftersom det nu är två år sedan rådet 1998 beslutade vilka medlemsstater som uppfyllde villkoren för att införa den gemensamma valutan. Vidare inkom Grekland den 9 mars 2000 formellt med en begäran om att dessa rapporter skulle förberedas. Följaktligen måste kommissionen rapportera till rådet om de framsteg medlemsstaterna med undantag gjort när det gäller att fullgöra sina förpliktelser för förverkligandet av den ekonomiska och monetära unionen. Därefter skall kommissionen på grundval av sin egen rapport och ECB:s rapport överlämna till rådet ett förslag till rådsbeslut om att upphäva undantagen för de medlemsstater som uppfyller de nödvändiga villkoren.

Kommissionens antog sin konvergensrapport den 3 maj 2000 och ECB antog sin rapport den 27 april. Kommissionens och ECB:s rapporter är inriktade på de framsteg som Grekland och Sverige har uppnått och bedömer inte Danmark och Förenade kungariket eftersom de utnyttjar sina undantagsklausuler. Rapporterna omfattar en granskning av förenligheten mellan varje medlemsstats nationella lagstiftning - inklusive dess centralbanks stadgar - och artiklarna 108 och 109 i fördraget och stadgan för det Europeiska centralbankssystemet (ECBS-stadgan). I rapporterna granskas även framstegen när det gäller att uppnå en hög grad av varaktig konvergens med hänsyn till hur väl varje medlemsstat uppfyller konvergenskriterierna. Kommissionens och ECB:s rapporter beaktar även flera andra faktorer som nämns i sista stycket i artikel 121.1.

I sin konvergensrapport drar kommissionen slutsatsen att det inte finns någon anledning att förändra Sveriges ställning som medlemsstat med undantag. Kommissionen drar också slutsatsen att Grekland har uppnått en hög grad av varaktig konvergens.

På grundval av sin egen rapport och ECB:s rapport har kommissionen antagit det bifogade förslaget till rådets beslut om att upphäva undantaget för Grekland från och med den 1 januari 2001.

2000/0110 (CNS)

Kommissionens förslag till RÅDETS BESLUT i enlighet med artikel 122.2 i fördraget för införande av den gemensamma valutan i Grekland den 1 januari 2001

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 122.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av kommissionens rapport [1],

[1] KOM (....)

med beaktande av Europeiska centralbankens rapport [2],

[2] ...

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av rådets diskussion i dess sammansättning av stats- eller regeringschefer, och

av följande skäl:

(1) Den tredje etappen i Ekonomiska och monetära unionen (EMU) inleddes den 1 januari 1999. Rådsmötet i Bryssel den 3 maj 1998 i dess sammansättning av stats- eller regeringschefer beslutade att Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal och Finland uppfyllde de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan den 1 januari 1999 [3].

[3] Rådets beslut 1998/317/EG, EGT L 139, 11.5.1998.

(2) Enligt punkt 1 i protokoll 25 i fördraget anmälde Förenade kungariket att det inte avsåg att gå över till den tredje etappen i EMU den 1 januari 1999 och denna anmälan har inte ändrats. Enligt punkt 1 i protokoll 26 i fördraget och det beslut som fattades av stats- eller regeringscheferna i Edinburgh i december 1992 har Danmark meddelat rådet att det inte kommer att delta i den tredje etappen i EMU. Danmark har inte begärt att det förfarande som avses i artikel 122.2 skall inledas.

(3) Grekland och Sverige har undantag enligt artikel 122 i fördraget.

(4) Europeiska centralbanken (ECB) inrättades den 1 juli 1998. Det Europeiska monetära systemet ersattes med en växelkursmekanism som inrättades genom Europeiska rådets resolution av den 16 juni 1997 [4]. Förfaranden för en valutakursmekanism under etapp tre av Ekonomiska och monetära unionen (ERM II) fastställdes i ett avtal av den 1 september 1998 mellan ECB och de nationella centralbankerna i medlemsstaterna utanför euroområdet [5].

[4] EGT C 236, 2.8.1997.

[5] EGT C 345, 13.11.1998.

(5) I artikel 122.2 fastställs förfaranden för att upphäva de berörda medlemsstaternas undantag. Enligt denna artikel skall kommissionen och ECB rapportera till rådet i enlighet med förfarandet i artikel 121.1 åtminstone en gång vart annat år eller på begäran av en medlemsstat med undantag. Dessa rapporter skall förberedas under år 2000. Den 9 mars 2000 inkom Grekland med en begäran om att dessa rapporter skulle förberedas.

(6) Medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive de nationella centralbankernas stadgar, skall vid behov anpassas för att säkerställa förenlighet med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan. Kommissionens och ECB:s rapporter tillhandahåller en detaljerad bedömning av denna lagstiftnings förenlighet i Grekland och i Sverige med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan.

(7) Enligt artikel 1 i protokoll 21 innebär kriteriet för prisstabilitet som avses i första strecksatsen i artikel 121.1 att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationstakten i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet för prisstabilitet skall inflationen mätas med hjälp av det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) som definieras i rådets förordning (EG) nr 2494/95. För att kunna bedöma kriteriet för prisstabilitet har medlemsstatens inflation mätts som den procentuella förändringen av det aritmetiska medelvärdet av tolvmånadersindexet i förhållande till det aritmetiska medelvärdet för föregående period. Under den ettårsperiod som gick ut i mars 2000 var de tre medlemsstaterna med bäst resultat i fråga om prisstabilitet Frankrike, Österrike och Sverige med en inflationstakt på 0,9 %, 0,9 % respektive 0,8 %. I kommissionens och ECB:s rapporter beräknades referensvärdet som det enkla aritmetiska medelvärdet av inflationstakten i de tre medlemsstater med bäst resultat i fråga om prisstabilitet plus 1,5 procentenheter. På grundval av denna beräkning låg referensvärdet under en ettårsperiod som gick ut i mars 2000 på 2,4 %.

(8) Enligt artikel 2 i protokoll 21 innebär kriteriet om den offentliga sektorns finanser som avses i den andra strecksatsen i artikel 121.1 att medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något rådsbeslut enligt artikel 104.6 i fördraget om att ett alltför stort underskott föreligger.

(9) Enligt artikel 3 i protokoll 21 innebär kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemet som avses i den tredje strecksatsen i artikel 121.1 att kursrörelserna för en medlemsstats valuta skall ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att allvarliga spänningar har uppstått, under minst de senaste två åren före granskningen. Särskilt skall medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till någon annan medlemsstats valuta under denna period. Sedan den 1 januari 1999 skall bedömningen av hur väl valutakurskriteriet uppfylls ske inom ramen för ERM II. Kommissionen och ECB har i sina bedömningar av hur väl valutakurskriteriet är uppfyllt granskat en tvåårsperiod som slutar i mars 2000.

(10) Enligt artikel 4 i protokoll 21 innebär kriteriet om konvergens i räntesatserna som avses i den fjärde strecksatsen i artikel 121.1 att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet. När det gäller kriteriet om konvergens i räntesatserna användes räntan på jämförbara 10-åriga referensobligationer. För att bedöma i vilken utsträckning kriteriet om räntesatser uppfylls beräknades ett referensvärde i kommissionens och ECB:s rapporter i form av det enkla aritmetiska medelvärdet av den nominella långfristiga räntesatsen i tre av de medlemsstater som hade uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet plus två procentenheter. På grundval av detta uppgick referensvärdet under en ettårsperiod som gick ut i mars 2000 till 7,2 %.

(11) Enligt artikel 5 i protokoll 21 skall kommissionen tillhandahålla det statistiska underlag som används i den aktuella bedömningen av hur väl konvergenskriterierna uppfylls. Kommissionen tillhandahöll uppgifter för utarbetandet av detta förslag. Budgetunderlag tillhandahölls av kommissionen enligt medlemsstaternas rapporter av den 1 mars 2000 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3605/93, som ändras genom rådets förordning (EG) nr 75/2000.

(12) Greklands nationella lagstiftning, inklusive den nationella centralbankens stadgar, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ECBS-stadgan.

Grekland uppfyller konvergenskriterierna som avses i de fyra strecksatserna i artikel 122.1 i fördraget enligt följande:

-Den genomsnittliga inflationstakten i Grekland under en ettårsperiod fram till och med mars 2000 uppgick till 2,0 % vilket var lägre än referensvärdet.

-Den 17 december 1999 [6] upphävde rådet sitt tidigare beslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i Grekland och därför är Grekland inte längre föremål för ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott.

[6] EGT L 12, 18.1.2000.

-Grekland har varit medlem i ERM och därefter i ERM II under de två senaste åren och under denna period har den grekiska drakman (GRD) inte varit utsatt för allvarliga spänningar och Grekland har inte på eget initiativ devalverat drakmans bilaterala centralkurs gentemot någon annan medlemsstats valuta fram till och med 1 januari 1999 och sedan dess inte heller gentemot euron.

-Under ettårsperioden fram till och med mars 2000 uppgick den långfristiga räntesatsen i Grekland i genomsnitt till 6,4 % vilket var lägre än referensvärdet.

Grekland har uppnått en hög grad av varaktig konvergens med hänsyn till alla fyra kriterierna.

Följaktligen uppfyller Grekland de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan.

(13) Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta vilka medlemsstater med undantag som uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan och upphäva undantagen för de berörda medlemsstaterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Grekland uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa den gemensamma valutan. Greklands undantag upphävs från och med den 1 januari 2001.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Artikel 3

Detta beslut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat i

På rådets vägnar

Ordförande