1.Inledning

Mer än tio år efter antagandet av förordning nr 1606/2002 (”IAS-förordningen”) och efter en första översyn av dess tillämpning under 2008 beslutade kommissionen att bedöma om den uppnådde sina syften som en del av programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit). Parallellt ska kommissionen enligt förordning nr 258/2014 rapportera både om resultaten av utvärderingen, inklusive, om det är lämpligt, förslag till ändringar och relevanta organs styrformer.

Målet med att införa International Financial Reporting Standards (IFRS) som ges ut av International Accounting Standards Board (IASB) för användning i EU var att göra kapitalmarknaderna i EU och den inre marknaden mer effektiva.

Enligt förordningen har koncernredovisning för börsnoterade företag i EU sedan 2005 utarbetats i enlighet med IFRS. Medlemsstaterna får utvidga tillämpningen av IFRS till enskilda årsredovisningar och företag som inte är noterade. I ”öppenhetsdirektivet” föreskrivs också att alla emittenter (även utanför EU), vars värdepapper är noterade på en reglerad marknad som är belägen eller bedriver verksamhet i EU, måste använda IFRS.

Denna rapport innehåller en sammanfattning av kommissionens utvärdering och kartlägger eventuella förbättringar. Det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionen innehåller fler detaljerade uppgifter till underlag för denna rapport.

2.Metod

Kommissionens utvärdering inbegrep inhämtning av synpunkter från berörda parter genom ett offentligt samråd (augusti–november 2014, 200 bidrag), en informell expertgrupp (18 offentliga och privata organisationer, 3 möten under 2014) och den föreskrivande kommittén för redovisningsfrågor (the Accounting Regulatory Committee (ARC)) som består av företrädare för alla medlemsstater. Kommissionen genomförde en litteraturgenomgång om effekterna av det obligatoriska införandet av IFRS i EU och om resultatet av IFRS under krisen. Den använde också intern erfarenhet inom relevanta internationella och europeiska organ. I utvärderingen beaktades Philippe Maystadts rekommendationer om att stärka EU:s roll på området för internationella redovisningsstandarder.

Utvärderingen syftade till att jämföra situationen enligt IAS-förordningen med vad som skulle ha varit fallet om IFRS inte hade antagits. Det fanns dock inget tydligt riktmärke att jämföra IFRS med, eftersom det inte finns något alternativ i EU och eftersom nationella eller amerikanska Generally Accepted Accounting Principles (GAAP) utarbetades under den period som granskades.

Utvärderingen gjordes generellt ur ett EU-perspektiv som helhet, utan någon systematisk analys av samspelet mellan förordningen och nationell lagstiftning. Utvärderingen omfattade inte någon teknisk översyn av IFRS-standarderna och inte heller analyserades enskilda standarder mot bakgrund av den administrativa börda som de kan medföra. Inte heller övervägdes möjliga alternativa redovisningssystem för företag inom EU som inte är noterade.

Effekterna av antagandet av IFRS under den period som granskades var svåra att isolera, eftersom det förekom andra betydande förändringar av regelverket. Effekterna varierade också beroende på de nationella redovisningsregler (GAAP) som användes innan IFRS. Det var också svårt att få kvantitativa uppgifter om företag som tillämpar IFRS och om kostnader och fördelar. Befintliga undersökningar har främst inriktats på större företag. Slutligen var deltagarna i det offentliga samrådet självvalda och utgjorde inte nödvändigtvis ett representativt urval.

I utvärderingen tas inte revision upp. Det är allmänt accepterat att högkvalitativa revisioner är nödvändiga för att säkerställa tillförlitlig redovisning. Under den period som granskades har EU stärkt sitt regelverk för lagstadgad revision, inbegripet oberoende tillsyn av revisorer och revisionsföretag.

3.Iakttagelser

3.1.Utvärderingskriterier

3.1.1.Ändamålsenlighet

Syftet med IAS-förordningen var att harmonisera redovisningen för börsnoterade bolag genom att säkerställa en hög grad av insyn och jämförbarhet i deras redovisningar för att främja effektivt fungerande kapitalmarknader inom EU och en effektiv inre marknad. Genom förordningen lades vikt vid att IFRS blir globalt accepterade, så att EU:s företag kan konkurrera på lika villkor om ekonomiska resurser på de globala kapitalmarknaderna.

Insyn och jämförbarhet

Kommissionen konstaterade att IAS-förordningen har ökat insynen i redovisningarna genom förbättrad redovisningskvalitet, redovisningskrav och större värderelevans i redovisningen, vilket leder till mer korrekta marknadsförväntningar, inklusive analysprognoser. Det har också lett till större jämförbarhet mellan redovisningar inom och mellan olika branscher och länder, även om vissa skillnader kvarstår.

Information som samlats in tyder på att kvaliteten på den redovisning som utarbetats enligt IFRS är god, vilket indikerar att standarderna är av god kvalitet. Kritik förekom dock på grund av deras komplexitet. Undersökningen visar att merparten av komplexiteten är oundviklig, eftersom den härrör från verksamhetens underliggande komplexitet. Även om standarderna inte är branschspecifika, ansågs de tillräckligt flexibla för att passa de flesta affärsmodeller, men det förekom vissa betänkligheter om deras lämplighet för långsiktiga investerare och mängden av redovisningskrav.

I IAS-förordningen fastslås att redovisning av hög kvalitet beror på korrekt utformning och strikt verkställande. Enligt öppenhetsdirektivet åligger det de enskilda medlemsstaterna att genomföra redovisningsstandarderna. Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) samordnar deras verksamhet för att förstärka enhetlighet i tillsynen och säkerställa en konsekvent tillämpning av IFRS i EU.