[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 4.4.2011

KOM(2011) 152 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

EN RYMDSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN I ALLMÄNHETENS TJÄNST

SEK(2011) 381 slutlig SEK(2011) 380 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

EN RYMDSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN I ALLMÄNHETENS TJÄNST

RYMDPOLITIKEN SOM SVAR PÅ SAMHÄLLELIGA, EKONOMISKA OCH STRATEGISKA FRÅGOR

Rymdverksamhet och rymdtillämpningar är förutsättningar för den ekonomiska tillväxten och vårt samhälles utveckling. De har ofta direkta följder i människornas vardag. Därför är rymdpolitiken ett redskap i EU:s inre och yttre politik som svar på tre slags frågor:

- Samhälleliga: våra medborgares välfärd är beroende av rymdtekniken inom bl.a. miljö, kampen mot klimatförändringar, säkerhet och civilskydd, humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd, transporter och informationssamhälle.

- Ekonomiska: rymdtekniken genererar kunskaper, nya produkter och nya former av industriellt samarbete. Rymdverksamhet driver på innovationen och bidrar till konkurrenskraft, tillväxt och nya jobb.

- Strategiska: rymdtekniken stärker EU som betydelsefull aktör på världsscenen och bidrar till dess ekonomiska och politiska oberoende.

På detta sätt bidrar rymdindustrin direkt till målen för strategin Europa 2020[1] om smart, hållbar tillväxt för alla. Rymdpolitiken ingår i det industripolitiska flaggskeppsinitiativet, och enligt strategin ska kommissionen utveckla ”en effektiv rymdpolitik som ger de verktyg som behövs för att hantera några av de centrala globala utmaningarna och särskilt att åstadkomma resultat avseende Galileo och GMES”. Kommissionen antog därför i oktober 2010 ett meddelande om industripolitiken[2] där man förklarar sig villig att ”under 2011 föreslå åtgärder för att genomföra rymdpolitiska prioriteringar på grundval av artikel 189 i EUF-fördraget” och att ”fortsätta att föra en rymdindustripolitik som utformas i nära samarbete med Europeiska rymdorganisationen och medlemsstaterna”. Rådet (konkurrenskraft) stöder i sina slutsatser från december 2010 detta tillvägagångssätt. Rådet ”understryker särskilt den roll som rymdsektorn spelar för EU:s konkurrenskraft och innovation och noterar kommissionens avsikt att föreslå de rymdpolitiska åtgärder som behövs och fullfölja en politik för rymdindustrin”.

Europa har en lång rymdtradition att falla tillbaka på i form av de framgångar och det kunnande som medlemsstaterna och Europeiska rymdorganisationen (ESA[3]) samlat på sig. Den gradvisa framväxten av en rymdpolitisk behörighet för EU bygger på denna tradition.

Samarbetet med ESA ledde 2004 till att ett ramavtal ingicks, som bl.a. innebär att ett rymdråd grundades, dvs. ett gemensamt möte mellan Europeiska unionens råd (konkurrenskraft) och ESA:s ministerråd. Programmen för satellitnavigering (Egnos och Galileo) och jordövervakningsprogrammet GMES ( Global Monitoring for Environment and Security ) är uttryck för EU konkreta intresse av rymden. Sedan dess har sju möten i rymdrådet gett riktlinjer till de europeiska rymdsatsningarna. Vid sitt fjärde möte i maj 2007 välkomnande rymdrådet bl.a. kommissionens och ESA:s gemensamma satsning på användarinriktade initiativ och verksamhet för utveckling och idrifttagande av integrerade rymdtillämpningar[4].

Europaparlamentet har för sin del alltid förordat en vittsyftande europeisk rymdpolitik[5]. Det framstår alltså som om alla aktörer på högsta politiska nivå erkänner rymdpolitiken som en betydelsefull faktor för att tillgodose allmänhetens behov, i likhet med de andra stormakterna på rymdområdet.

Av den anledningen får EU i artikel 189 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) en behörighet i rymdpolitiska frågor som man delar med medlemsstaterna. EU har numera uttryckligen i uppgift att utarbeta en europeisk rymdpolitik och får i detta syfte främja gemensamma initiativ, stödja forskning och teknisk utveckling samt samordna de nödvändiga insatserna för att utforska och utnyttja rymden. För det ändamålet ska Europaparlamentet och rådet föreskriva de åtgärder som behövs, och de kan få formen av ett europeiskt rymdprogram.

Mot denna nya bakgrund har alltså den europeiska rymdpolitiken följande mål: främja tekniska och vetenskapliga framsteg, stödja innovation och industriell konkurrenskraft, se till att rymdtillämpningar kommer Europas invånare till godo och ge EU större internationell rymdpolitisk tyngd. För det syftet behöver EU bevara en oberoende väg till rymden. Nedan beskrivs de prioriterade åtgärder som ska göra det möjligt att nå de här målen.

PRIORITERADE ÅTGÄRDER I EU:S RYMDPOLITIK

De första rymdpolitiska prioriteringar som fastställdes vid rymdrådets fjärde möte är de centrala projekten Galileo och GMES. Vid det femte mötet bekräftades de projekten, samtidigt som efterföljande prioriteringar fastställdes: klimatförändring, säkerhet, konkurrenskraft och utforskning av rymden, som sedan dess konsekvent stötts. Prioriteringarna bör nu omsättas i handling.

Satellitnavigering: programmen Galileo och Egnos

Galileo är ett centralt EU-program och det första världstäckande satellitnavigeringssystemet som är avsett enbart för civila ändamål. Det tryggar EU:s oberoende på ett strategiskt område i en tid när beroendet av globala satellitnavigeringssystem ständigt ökar. Egnos är EU:s första steg på satellitnavigeringens område och ska förbättra de signaler som sänds till Europa från internationella satellitnavigeringssystem. Systemen inom programmen Galileo och Egnos är den första större rymdinfrastrukturen som enbart tillhör och förvaltas av EU.

De två programmen överensstämmer helt med Europa 2020 genom att de gör det möjligt för EU att tillskansa sig ett försprång när det gäller att utveckla innovativa satellitnavigeringstjänster, stimulera näringsverksamhet på nedströmsmarknaden, skapa nya kommersiella möjligheter, underlätta humanitärt bistånd och öka européernas välbefinnande tack vare bl.a. säkrare transporter, bättre civilskydd och nya sociala tjänster för äldre och funktionshindrade. Fördelarna för EU med de här programmen uppkommer inom alla näringsgrenar såsom transport, telekommunikation, miljö och säkerhet.

I januari 2011 antog kommissionen en halvtidsöversyn av de här programmen, där den konstaterar att marknaden för tillämpningar av positionsbestämning växer starkt och att omsättningen på den marknaden torde uppgå till omkring 240 miljarder euro i hela världen 2020. Galileo och Egnos kan också förväntas generera ekonomisk nytta och samhällsnytta på 60–90 miljarder euro under de kommande 20 åren tack vare sina fördelar jämfört med de konkurrerande systemen.

Under 2011 kommer kommissionen också att lägga fram ett lagförslag om anpassning av styrningen av Galileo och Egnos med beaktande av Europaparlamentets och rådets riktlinjer. Det är viktigt att se till att den satellitkonstellation som behövs för att driva de här programmen byggs upp inom rimlig tid och att alla förutsättningar för ett successivt idrifttagande av Galileotjänsterna kommer på plats.

Rymd för miljö, mot klimatförändring: GMES-programmet

Idrifttagande av GMES

Målet för programmet GMES är avbrottsfri tillgång till information om miljö och säkerhet genom fast, rymd- och markbaserad infrastruktur för jordobservation. GMES har stor betydelse för övervakning av miljön till sjöss, till lands och i atmosfären, och dess syfte är bättre kunskap om miljön i Europa och världen som grund för politiska insatser. Det ska göra det möjligt att förvalta resurserna på ett hållbart sätt och ge bättre information om klimatförändringar.

Programmet kan alltså understödja klimatpolitiken och säkerhetspolitiken, samtidigt som det bidrar till förebyggande och hantering av kriser, särskilt i fråga om humanitärt bistånd, utvecklingsbistånd och civilskydd.

Utöver bättre tjänster till de offentliga beslutsfattarna och allmänheten kan GMES också erbjuda den privata sektorn nya möjligheter att använda dessa informationskällor.

Europaparlamentet och rådet antog 2010 en förordning om den inledande driften av GMES 2011–2013[6]. GMES rättsliga grund är nu rent forskningspolitisk. Nu gäller det att se till att programmet genomförs snabbt och effektiv i samarbete med medlemsstaterna, medan ett helt operativt GMES-program förbereds för drift från och med 2014.

Klimatförändringar

GMES är ett av EU:s starkaste redskap mot klimatförändringar. Rymdbaserad jordobservation i kombination med annan slags observation ger information som gör det möjligt att bättre förstå hur klimatet utvecklas och utforma en politik för anpassning till dessa förändringar.

EU och dess medlemsstater kan dra fördel av permanent, systematisk tillgång till kompletterande information för anpassning av många politiska insatser, bl.a. för att effektivisera insatserna mot klimatförändringar och insatserna för att förebygga dem. EU:s ställning skulle också stärkas om man hade tillgång till tillförlitliga, oberoende källor till information om efterlevnaden av internationella klimatåtaganden. Denna övervakningskapacitet på unionsnivå tillför också ett mervärde genom att den kan komplettera eller ersätta hittillsvarande nationell eller regional kapacitet.

Därför behöver den befintliga rymdbaserade jordobservationsinfrastrukturen kompletteras, samtidigt som man tryggar tillgången på lång sikt till de delar som är nödvändiga för att genomföra och övervaka insatserna mot klimatförändringar och anpassa dem, så att klimatdelen av GMES förstärks. Det är EU i egenskap av förvaltare och användare av GMES som ansvarar för att utforma och stimulera utvecklingen av denna europeiska tjänst och den nödvändiga infrastrukturen.

En säker rymd för säkerhets- och försvarspolitiska mål

På säkerhetsområdet är rymdinfrastrukturen både redskap och objekt. Som redskap kan den utnyttjas för EU:s säkerhets- och försvarspolitik. Som objekt behöver den skyddas.

S som i säkerhet i GMES

Rymdrådet rekommenderade vid sitt sjunde möte i november 2010 att ”man inom GMES-programmet ytterligare överväger hur man kan tillgodose de särskilda behoven inom säkerhetspolitiken och de tjänster som ansvarar för övervakning till sjöss, gränskontroll och stöd till EU:s yttre åtgärder”.

Verksamheten S (säkerhet) inom GMES behöver alltså byggas ut. Man överväger för närvarande hur den nya utvecklingen av betydelse för rymdteknik kan bidra till effektiva lösningar för gränsövervakning, stöd till EU:s yttre åtgärder, övervakning till sjöss, komplicerade nödsituationer, humanitärt bistånd, civilskydd m.m.

Även om GMES är ett program för enbart civila ändamål är det viktigt att kartlägga hur befintlig observationskapacitet med dubbla användningsområden (både civila och militära) kan bidra till GMES, bl.a. för systematisk övervakning av stora geografiska områden eller mer småskalig, taktisk övervakning. Integration av olika tekniker med tillräcklig upplösning och förbättrad svarstid är en förutsättning för att tillgodose säkerhetsverksamhetens krav.

Rymdpolitik och säkerhet

Rymdrådet konstaterade vid sitt sjunde möte att man var medvetna om ”EU:s ökade engagemang i säkerhets- och försvarsfrågor genom Lissabonfördraget och inrättandet av Europeiska utrikestjänsten” och uppmanade därför Europeiska kommissionen och Europeiska unionens råd att med bistånd av Europeiska försvarsbyrån tillsammans med medlemsstaterna och ESA ”undersöka olika sätt att stödja nuvarande och framtida kapacitetsbehov när det gäller krishantering genom kostnadseffektiv tillgång till stabila, säkra och reaktiva rymdtillgångar och rymdtjänster […] och att i detta sammanhang när så är lämpligt dra full nytta av synergier genom dubbla användningsområden”. Slutligen uppmanas ”Europeiska kommissionen och Europeiska unionens råd att vid behov föreslå politiska lösningar”.

Medlemsstaterna förfogar över värdefull kapacitet. De är också medvetna om rymdverksamhetens europeiska räckvidd i fråga om säkerhet och försvar, och inledde därför projektet Musis ( Multinational Space-based Imaging System for Surveillance, Reconnaissance and Observation ). Inom den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken kan EU:s behov av säkerhet tillgodoses av nationell kapacitet som används på ett samordnat sätt eller genom att gemensam kapacitet byggs upp.

För att EU ska kunna genomföra sina säkerhetsuppdrag utan att vara beroende av utomeuropeisk infrastruktur och för att säkerställa avbrottsfrihet i medlemsstaternas verksamhet måste EU inleda diskussioner med dem om tänkbara alternativ. EU kan inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken bl.a. samordna nationell infrastruktur på villkor som ska överenskommas med ägarländerna eller kartlägga komplementära behov för att bättre tillgodose operativa krav vid krishantering och insatser utanför EU. För detta ändamål kan EU bidra till utvecklingen av ny infrastruktur. Lämpligheten av att använda kommersiell infrastruktur för säkerhetsverksamhet bör också övervägas.

I överväganden bör även hänsyn tas till EU:s och medlemsstaternas angränsande politiska insatser, t.ex. räddningstjänst och sjöfartsövervakning.

Skydd av rymdinfrastruktur

Rymdinfrastrukturen är kritisk infrastruktur. Samhällsviktiga funktioner, ekonomiskt betydelsefulla tjänster och våra medborgares säkerhet är beroende av den. Den måste därför skyddas, och dess skydd är en betydelsefull EU-politisk fråga som inte bara berör satelliternas ägare.

Infrastrukturen löper risk att skadas eller förstöras av naturliga fenomen, såsom solstrålning och asteroider, eller av andra rymdfarkoster och rymdskrot. Den hotas också av elektromagnetiska störningar, oavsett om de är avsiktliga eller inte.

Några medlemsstater har kapacitet att i viss mån bemöta dessa risker. Kapaciteten är dock otillräcklig på grund av tekniska begränsningar och avsaknaden av lämplig samordning. För att skydda sin rymdinfrastruktur är alltså EU mestadels beroende av tredjeländers kapacitet och välvilja.

Rymdrådet bekräftade vid sitt femte möte 2008 att Europa bör utveckla ”en europeisk kapacitet för kontroll och övervakning av sin rymdinfrastruktur och rymdskrot”. Dessutom gav rymdrådet sitt stöd till att EU borde spela en aktiv roll i uppbyggnaden av övervakningssystemet SSA ( Space Situational Awareness ) och dess förvaltningsorgan.

Uppbyggnaden av det systemet förutsätter att befintlig kapacitet samlas och behövlig kapacitet anskaffas, och dessutom krävs underhåll och förvaltning. Som kommissionen framhöll i meddelandet om industripolitik bör EU ”fastställa hur ett sådant system ska organiseras och styras med beaktande av dess dubbla karaktär och behovet av att säkerställa ett långsiktigt bärkraftigt utnyttjande”. SSA kan organiseras med utgångspunkt i en struktur som bestäms senare där hänsyn tas till nivån på och omfattningen av medlemsstaternas och andra involverade aktörers bidrag till SSA-övervakningen, beroende på vilka uppgifter som ska utföras och vilka villkor som måste uppfyllas.

Utforskning av rymden

Rymdrådet framhöll redan 2008 i en resolution ”behovet för Europa att utveckla en gemensam vision och en långsiktig strategisk planering när det gäller utforskning av rymden och att säkerställa nyckelpositioner för Europa, på de områden där Europa har särskild kompetens”. EU:s verksamhet på området ska skapa ett närmare samband mellan utforskning av rymden och andra samhälleliga och ekonomiska frågor, genom att de olika medlemsstaternas intressen får uttryckas och de interna resurserna används effektivare. Utforskningen av rymden har en politisk betydelse som går utöver enbart FoU.

Europa är en partner som är erkänt kompetent och tillförlitlig på detta område, men tar inte helt vara på sin potential på grund av splittrad verksamhet och otillräckligt samband mellan utforskningen och de politiska, ekonomiska och samhälleliga frågorna.

Genom ett samråd mellan EU, ESA, deras respektive medlemsstater och de internationella partnerländerna har fyra prioriteringar fastställts: kritisk teknik, den internationella rymdstationen ISS, tillgång till rymden samt inrättande av ett internationellt högnivåforum.

I konkreta termer är EU:s uppgift att kartlägga och stödja utvecklingen av väsentlig teknik för utforskning av rymden, bl.a. inom energi, hälsa och återvinning (livsuppehållande system i en isolerad miljö). Den tekniken utvecklas inte nödvändigtvis inom rymdindustrin själv, utan det behövs stöd till korsbefruktning med andra industrier för att skapa direkt nytta för allmänheten.

EU kan även granska olika alternativ för samarbetet kring ISS för att utöka deltagandet till alla EU-länder.

Egen tillgång till rymden för EU förutsätter också en utökad europeisk kapacitet för egna rymduppdrag från den europeiska rymdhamnen i Kourou.

Slutligen är det viktigt att skapa en internationell plattform på hög nivå för att bestämma vilka områden inom rymdforskning som ska stå öppna för internationellt samarbete. Det är också nödvändigt att stärka den politiska dimensionen i de internationella diskussionerna om utforskning av rymden och öka samverkansfördelarna genom samarbete med länder utanför EU, där EU kan fungera som samordnare av de europeiska satsningarna.

KONKURRENSRAFT: RYMDEN I STRATEGIN EUROPA 2020

Industripolitik på rymdområdet för ökad konkurrenskraft

Enligt artikel 189 i EUF-fördraget ska EU utarbeta en rymdpolitik för att bl.a. främja industriell konkurrenskraft. Rymdindustrins olika segment som tillverkning, uppskjutning, drift, tillämpningar och tjänster, driver på tillväxt och innovation genom att skapa högkvalificerade arbetstillfällen och marknadsmöjligheter för innovativa varor och tjänster långt bortom rymdsektorn.

Rymdindustrin har strategisk betydelse eftersom samhället blir alltmer beroende av rymdinfrastruktur och rymdtillämpningar för både civilt och militärt bruk. Branschen kännetecknas av stark koncentration och relativt få små och medelstora företag. Precis som i andra rymdländer är den europeiska rymdindustrin starkt beroende av offentliga beställningar, och står inför tilltagande konkurrens på världsmarknaden.

På denna marknad har satellitkommunikation en viktig ställning: den verksamheten sörjer för permanent efterfrågan på uppskjutningsfordon och bidrar därigenom till en oberoende väg till rymden för EU och dess medlemsstater, som ju är beroende av uppskjutningsfordon till överkomligt pris för sina program.

Kommissionen anser att det är nödvändigt att på kort sikt i nära samarbete med ESA och medlemsstaterna utforma en industripolitik för rymden som är anpassad till de olika behoven i varje delsektor. De huvudsakliga målen för en sådan politik skulle vara solid, balanserad utveckling av industribasen som helhet, även av små och medelstora företag, större konkurrensförmåga på världsmarknaden, självständighet för strategiska delsektorer såsom uppskjutningsfordon, där särskild uppmärksamhet är påkallad, samt utveckling av marknaden för rymdprodukter och rymdtjänster.

För det ändamålet bör EU, medlemsstaterna och ESA använda sina till buds stående medel på ett samordnat sätt.

I EU:s rymdprogram bör de EU-rättsliga reglerna användas bättre, bl.a. i fråga om handel och finansieringsinstrument för stöd till forskning och innovation, och dessutom bör man ange vilket upphandlingsförfarande och vilka tilldelningskriterier som är lämpligast när EU bidrar till finansieringen. Det kan övervägas att anta särskilda bestämmelser genom särrättsakter.

Stimulans av forskning och innovation

Europa behöver en solid teknisk grund för att agera självständigt och förfoga över en konkurrenskraftig rymdindustri. Europa behöver också utveckla sin kapacitet att tillgodose långfristiga behov genom att upprätthålla rymdrelaterad grundforskning. För det syftet är det av avgörande betydelse att ta fram generellt viktig teknik, som avancerade material och nanoteknik.

Satsningarna bör gå ut på att öka den europeiska forskningens kvalitet. För att råda bot på befintliga brister bör stöd ges till forskning om kritisk teknik (viktig för sektorns strategiska oberoende) och om banbrytande teknik (tydliga tekniska framsteg), vilket inkluderar forskning som gynnar utforskningen av rymden. EU:s satsningar på dessa områden kommer att ingå i förslaget till en gemensam strategisk ram för finansiering av forskning och utveckling.

En stor del av de vinster som kan förväntas av rymdrelaterade investeringar, både i och utanför rymdindustrin, beror på inverkan på innovationen. Rymdpolitiken kan lämna ett avgörande bidrag till innovationsunionen. Vid sitt sjätte möte i maj 2009 konstaterade rymdrådet att det är ”nödvändigt att utnyttja befintliga innovationsstödjande mekanismer på europeisk, nationell och regional nivå, och att diskutera nya stödinstrument”. Om dessa mekanismer utnyttjas kan man ta vara på infrastruktur under utveckling genom att stödja en marknad för tillämpningar och tjänster som bygger på programmen Galileo, Egnos och GMES liksom för telesektorn. Omvänt kommer ambitiösa rymdpolitiska mål att stimulera innovationen.

Kommunikationssatelliter i innovationens tjänst

Kommunikationssatelliter är en central del av rymdindustrin och står för dess största intäkter både i Europa och resten av världen[7].

Satelliterna erbjuder ett brett utbud av tjänster av ekonomisk och samhällelig betydelse, t.ex. bredband, TV och radio, och bidrar till förbättrade transporter, utveckling av vardagstjänster för allmän säkerhet, nödtjänster, vård och hushållsnära tjänster. Kommunikationssatelliterna har alltså stor betydelse för att nå målet för EU:s digitala agenda om grundläggande bredband till alla européer senast 2013, och kan dessutom bidra till målet om bredband på 30 Mb/s till alla européer senast 2020. Satellitkommunikation kan vara särskilt användbar för att kunna erbjuda bredband i glesbygd och otillgängliga delar av Europa. Detta sker parallellt med uppbyggnaden av GMES och Galileo.

Den avancerade teknik som tagits fram för kommunikationssatelliter kan också användas för navigering och jordobservation. Särskilt har användning av den offentliga sektorns information (PSI, public sector information ) visat sig ha stor betydelse för att driva fram nya tjänster för allmänheten. Inom säkerhet finns t.ex. det europeiska systemet eCall för automatiska nödsamtal från fordon, som bygger på exakt positionsbestämning och kommer att bidra till färre dödsfall och mindre skador i trafikolyckor. För att bevara det europeiska teknikförsprånget inom satellitkommunikation måste satsningen på detta område fortsätta på EU-nivå, särskilt om man ser till de sidoeffekter som uppstår inom andra tillämpningar. Slutligen är en lämplig tillgång till radiospektrum en förutsättning för att rymdinfrastrukturen ska fungera väl och stödja den europeiska digitala agendans och den europeiska rymdpolitikens mål. Det har stor betydelse att ta hänsyn till detta, både i de befintliga programmen och när nya europeiska rymdprogram utformas.

EU:S RYMDPOLITIK I VÄRLDEN

I rymden är internationellt samarbete en nödvändighet. Det blir i allt svårare för enskilda nationer att utföra rymdsatsningar ensamma, och i många fall är det endast möjligt med förenade tekniska och ekonomiska krafter. Det internationella samarbetet bör främja EU:s rymdteknik och rymdtjänster och på så sätt stärka denna strategiskt viktiga bransch. Det internationella rymdsamarbetet bör också stödja de europeiska värderingarna i rymdrelaterade projekt, särskilt när det gäller miljöskydd, kampen mot klimatförändringar, hållbar utveckling och humanitära insatser. Därför kommer EU att tillsammans med ESA fortsätta och trappa upp sin rymddialog med strategiska partnerländer som USA och Ryssland för ökat samarbete. Rymddialogens mål är att kartlägga på vilka områden parterna har ett ömsesidigt intresse att samarbeta. Ett brett spektrum av verksamheter berörs, bl.a. jordobservation, geovetenskap, globala satellitnavigeringssystem (GNSS), astrofysik och utforskning av rymden. EU planerar dessutom att inleda rymddialog, vars omfattning och mål fastställs i särskilda bilaterala överenskommelser, med andra befintliga och framväxande rymdmakter, särskilt Folkrepubliken Kina, med vilken EU ämnar vinnlägga sig om att finna en konstruktiv lösning för samarbete och delning av frekvenser för satellitnavigering som för närvarande inte utnyttjas.

EU bör se till att rymdpolitiken inarbetas bättre i EU:s yttre åtgärder. EU vill särskilt ställa sitt kunnande och sin infrastruktur till Afrikas förfogande och utöka det befintliga samarbetet. Uppgifter från jordobservation och andra satellitsystem har stor betydelse för Afrika, särskilt för transportsäkerhet, kartering, förvaltning av vatten och inre vattenvägar, livsmedel och råvaror, biologisk mångfald, markanvändning, avskogning och kampen mot ökenspridning. Ett aktivt samarbete kring rymdtillämpningar pågår redan i partnerskapet mellan EU och Afrika för vetenskap, informationssamhälle och rymd. Rymdrådet underströk vid sitt sjunde möte ”att besluten om att genomföra de därtill kopplade prioriteringarna för GMES och i handlingsplanen för Afrika bör antas utan dröjsmål” och uppmanade ”Europeiska kommissionen att arbeta med Afrikanska unionens kommissions kapacitetsuppbyggnad på detta område och det sätt på vilket en Egnosliknade infrastruktur kan genomföras i Afrika”. Beträffande Egnos gav det euro-afrikanska toppmötet i november 2010 sitt stöd till en handlingsplan för bl.a. personaltilldelning till förvaltningsorganet för det afrikanska GNSS-programmet, utbildning av afrikanska experter, utveckling av den första infrastrukturen samt den inledande driftsfasen.

EU kommer att fortsätta att stödja världssamfundets arbete för att öka säkerheten och uthålligheten i verksamhet i rymden utanför atmosfären, särskilt i form av EU:s förslag till etiska regler för verksamhet utanför atmosfären.

Eftersom EU fått ökad rymdpolitisk behörighet kommer EU:s verksamhet i multilaterala forum också att utökas. När det gäller jordobservation är EU starkt engagerat i det internationella initiativet GEOSS ( Global Earth Observation System of Systems ). Kommissionen kommer därför att fortsätta med det arbete som krävs för att i Europa bygga upp systemet för spridning av data från jordobservation som GEOSS-medlemmarna godkänt.

EN ÄNDAMÅLSENLIG STYRNING

EU:s ökande verksamhet inom den europeiska rymdpolitiken innebär ökade kontakter med de olika aktörerna på området. EU bör därför stärka sitt samarbete med medlemsstaterna, se över sina förbindelser med ESA och se till att programmen förvaltas på bästa sätt.

Stärkt samarbete med medlemsstaterna

EU:s delade rymdbehörighet i och med EUF-fördraget kompletteras genom ökat samarbete med medlemsstaterna i form av dialog om strategi och samordning. Detta är nödvändigt bl.a. eftersom EU:s behörighet inte utesluter att medlemsstaterna utövar sin behörighet.

Medlemsstaterna är i olika grad involverade, anslår olika mycket medel och förfogar över olika hög kapacitet. I de flesta av dem betraktas rymdverksamhet framför allt som forskning. Även om det förekommer att man satsar på komplementaritet och synergi är effekterna begränsade.

EU behöver stärka rymdverksamhetens politiska del. Med stöd av artikel 189 i fördraget har unionen behörighet och förmåga att samordna medlemsstaternas åtgärder och se till att de kompletterar varandra bättre. För det ändamålet måste samarbetet mellan EU och medlemsstaterna stärkas. Det är också viktigt att se till att alla nya åtgärder bygger på medlemsstaternas befintliga kapacitet och en gemensam kartläggning av behovet av ny kapacitet.

Den senaste tidens utveckling av institutionerna är det första konkreta tecknet på detta stärka samarbete, som torde leda till enhetligare politiska mål med beaktande av EU:s och medlemsstaternas respektive kompetens. Samarbetet kommer att stärka samverkan mellan EU:s rymdpolitik och andra politikområden där EU:s eller medlemsstaternas rymdkapacitet tas i anspråk (t.ex. transport, miljö, forskning eller innovation).

Utvecklade förbindelser mellan EU och ESA

Enligt artikel 189 i EUF-fördraget ska EU ”upprätta alla lämpliga kontakter med Europeiska rymdorganisationen”. EU:s ökande rymdverksamhet förutsätter en omprövning av dess förbindelser med ESA och en gradvis anpassning av ESA:s verksamhet, så att bägge organisationerna kan utnyttja varandras starka sidor.

Att rymdverksamheten har politisk betydelse innebär att de europeiska åtgärderna inte bara eller inte främst bör styras av tekniska och vetenskapliga överväganden. EU strävar efter att kartlägga och samla användarbehoven för att se till att rymdkapaciteten uppfyller den europeiska allmänhetens behov. Kommissionen bidrar bl.a. genom regelbundna kontakter med de berörda parterna.

Operativa organ har grundats på olika områden, såsom praktisk meteorologi (Eumetsat som sorterar under ESA), för att tillgodose användarnas behov. Kommissionen bör stärka kontakterna med dessa organ och kan delvis utnyttja deras stöd för att genomföra Galileo och GMES.

ESA genomför programmen för sina medlemsstaters och EU:s räkning, och besitter stor teknisk kompetens och förvaltningskompetens som kan tas till vara till stöd för utvecklingen av ny rymdinfrastruktur både i mellanstatliga program och EU-finansierade program.

Inom ESA pågår en översyn av dess framtid som organisation. Utan att gå händelserna i förväg vill Europeiska kommissionen framhålla att utvecklingen av de europeiska rymdaktörernas roller också bör leda till en pragmatisk förändring av ESA, under hänsynstagande till ESA:s och EU:s olika uppdrag inom forskning, finansiering och operativ kapacitet.

Kommissionen anser att ESA bör fortsätta sin utveckling mot en organisationsmodell som gör det möjligt att under samma tak samla både civila och militära program liksom mellanstatlig verksamhet och EU-verksamhet. I genomförandet av Galileo och GMES ska ESA redan nu följa EU:s bestämmelser. ESA bör fortsätta att närma sig EU och vid behov bygga upp förvaltningsstrukturer enbart för EU-programmen.

Modellen bör vara smidig så att den kan anpassas till de medel som de involverade aktörerna anslår till de olika programmen framöver. Modellen bör också vara så flexibel att den gör det möjligt för Schweiz och Norge att medverka i vissa program och samtidigt erbjuda vissa medlemsstater möjlighet till ett begränsat deltagande.

Den här utvecklingen innebär att ramavtalet mellan EU och ESA på sikt kommer att behöva ses över. Under alla omständigheten bör utvecklingen även hanteras med hänsyn till hur den påverkar den tillämpliga rättsliga ramen, särskilt EU:s internationella åtaganden.

Bättre samordning och förvaltning av rymdprogrammen

Förvaltningen av rymdprogrammen är fortfarande splittrad och det går vattentäta skott mellan de olika institutionernas satsningar. Att det finns en mängd aktörer, som medlemsstaterna genom sina rymdorgan, ESA, EUMETSAT och EU, gör inte beslutsprocessen lättare eller genomförandet effektivare.

Kommissionen tänker föreslå en bättre förvaltning av rymdprogrammen genom ökad samordning av programkommittéernas verksamhet (t.ex. för Galileo- och GMES-programmen) och mer allmänt sörja för bättre samordning av de olika aktörernas insatser för att bättre kunna tillgodose användarnas och allmänhetens behov och ombesörja en sund och effektiv förvaltning av offentliga medel.

MOT ETT EUROPEISKT RYMDPROGRAM

Genom artikel 189 i fördraget, en nyhet i och med Lissabonfördraget, får EU ökade rättsliga befogenheter att utforma ett särskilt europeiskt rymdprogram som ska komplettera de mer sektorsinriktade insatserna enligt andra artiklar i fördraget eller andra rättsakter.

Kommissionen överväger att lägga fram ett förslag till ett sådant program under 2011. Med ledning av reaktionerna på detta meddelande kommer kommissionen sedan att utforma en strategi som ska läggas fram i juni i samband med nästa fleråriga budgetram.

SLUTSATSER

Artikel 189 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt har öppnat nya möjligheter att forma en rymdstrategi för EU. I det syftet redovisar kommissionen konkreta alternativ i detta meddelande. Kommissionen lägger således fram meddelandet för yttrande till rådet, Europaparlamentet och EU:s rådgivande organ som ett nödvändigt steg i utvecklingen av en rymdstrategi och framtagandet av de åtgärder som behövs för att sätta den i verket.

[1] Europa 2020: En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla , KOM(2010) 2020.

[2] En integrerad industripolitik för en globaliserad tid – Med konkurrenskraft och hållbar utveckling i centrum , KOM(2010) 614.

[3] I texten används förkortningen ESA. ESA har 18 medlemsstater, varav Norge och Schweiz inte är med i EU. Kanada, Ungern, Polen och Rumänien medverkar i vissa samarbetsprojekt med ESA.

[4] Resultat från rådet (konkurrenskraft) den 21–22 maj 2007, resolution om den europeiska rymdpolitiken, DS 417/07.

[5] Europaparlamentets resolution från november 2008 där parlamentet stödjer den europeiska rymdpolitiken och begär att de fyra prioriteringarna klimatförändring, säkerhet, innovation och utforskning ska omsättas i konkret handling.

[6] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 911/2010 av den 22 september 2010, EUT L 276, 20.10.2010, s. 1.

[7] Kommunikationssatelliter står för mer än 60 % av rymdindustrins omsättning. Av de satelliter som skjutits upp med Ariane 4 och 5 var 90 % kommunikationssatelliter.