A4-0181/96

Resolution om kommissionens meddelande om valutafluktuationernas effekt på den inre marknaden (KOM(95)0503 - C4-0011/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande «Valutafluktuationernas effekt på den inre marknaden» KOM(95)0503 - C4-0011/96,

- med beaktande av kommissionens studie «The impact of exchange-rate movements on trade within the single market»,

((Nr 4 1995 - ISSN 0379-0991.))- med beaktande av den utfrågning som underutskottet för monetära frågor höll den 26 mars 1996, med representanter från den europeiska bilindustrin, om valutafluktuationer,

- med beaktande av sin resolution av den 6 maj 1994 om valutafluktuationers effekt på gemenskapens interna och externa handel (A3-0334/94),

((EGT nr C 205, 25.7.1994, s. 456-511.))- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4-0181/96), och med beaktande av följande:

A. Sedan den första krisen i växelkursmekanismen i september 1992, har åtskilliga valutor (den italienska liran, den svenska kronan, den spanska pesetan, den grekiska drakman, det brittiska pundet och den portugisiska escudon) deprecierats med 15 % eller mer mot den tyska marken.

B. Före 1992 (1987-1992) var det nominella växelkursförhållandet mellan de olika europeiska valutorna mycket stabilt (särskilt mellan de valutor som ingick i Europeiska monetära systemet, EMS), trots de tydliga skillnader som kunde iakttas i de olika ländernas ekonomiska politik och i effekterna på de grundläggande makroekonomiska jämvikterna.

C. Dessa tydliga skillnader i hur de olika ländernas ekonomier fungerade hade allvarliga effekter på de reella valutakurserna, som inte överensstämde med de nominella kurserna, och detta var den grundläggande orsaken till spekulationsrörelserna på valutamarknaderna som ledde till att ovannämnda valutor deprecierades.

D. Dessa deprecieringar har använts till att justera den nominala valutakursen till den reella, men i något fall (särskilt vad gäller Italien) blev devalveringen så omfattande att det ledde till avsevärda fördelar för Italiens export i form av ökad konkurrenskraft och lägre kostnader.

E. Trots de nya spänningar som uppstod under 1995 har utvecklingen hittills, särskilt de konvergensframsteg som några länder gjort, varit avgörande för att återställa jämvikten för de reella valutakurserna och gjort det möjligt att ge valutastabiliteten en fastare grund.

F. Utan att förbise dollarfluktuationernas effekt på den inre marknaden som analyseras i kommissionens årliga ekonomiska rapport för 1996 (KOM(96)0086 - C4-0193/96), noteras att de inomeuropeiska valutarörelserna är av särskild vikt med hänsyn till att exporten till Europeiska unionens partnerskapsländer uppgår till 62 % av EU:s totala export, den lägsta andelen är 53 % för Förenade kungariket och den högsta är 80 % för Portugal.

G. Valutafluktuationer är endast tillfälligt fördelaktiga för de länder vars valutor deprecieras, men den här fördelen är av kort varaktighet och åtföljs av inflation. Samtidigt för den med sig betydande störningar av den inre marknaden.

H. En viktig orsak till valutafluktuationer inom unionen är otillräcklig makroekonomisk samordning.

I. Globalisering av de finansiella marknaderna och den tilltagande spekulationen är tänkbara orsaker till kortsiktig växelkursinstabilitet.

J. Växelkursstabilitet är ett nödvändigt villkor för övergången till en enhetlig valuta.

K. Trots att marginaler på +/- 15 % infördes 1993, rör sig faktiskt de flesta av de i EMS ingående medlemsstaternas valutor inom betydligt smalare fluktuationsmarginaler, vilket är i närheten av de som gällde före reformen 1993.

L. Valutafluktuationer kan, på mikroekonomisk nivå, leda till kraftigt minskade vinstmarginaler för vissa företag och medföra höga kurssäkringskostnader, särskilt för exportorienterade små och medelstora företag.

M. Vissa sektorer som textil- och konfektionsindustrin, bilindustrin och vissa jordbruksprodukter är särskilt känsliga för valutafluktuationer.

N. Kommissionens årliga ekonomiska rapport för 1996 stöder slutsatserna i kommissionens meddelande.

1. Parlamentet anser att fullbordandet av den inre marknaden genom en ekonomisk och monetär union, i synnerhet införandet av den gemensamma europeiska valutan, är i det långa loppet det enda svaret på de problem som uppkommer till följd av växelkursoron inom Europeiska unionen,

2. uppmanar kommissionen att lägga fram sektorspecifika analyser och bedömningar av valutafluktuationernas effekter,

3. betonar nödvändigheten av en trovärdig stabilitetspolitik samt att framsteg görs i konvergensprocessen för att undvika valutakaos,

4. stöder den huvudsakliga slutsatsen i kommissionens dokument, nämligen att förutom valutafluktuationer, spelar också andra, exempelvis strukturella och politiska faktorer och investeringar i humankapital en avgörande roll för den inre marknadens framgång i världsekonomin,

5. uppmanar de medlemsstater som ännu inte har förbättrat sin budgetpolitiska situation att öka sina ansträngningar för att minska det offentliga underskottet och att föra en fast och stabil budgetpolitik, utan att tjänsteverksamhet av gemensamt intresse och den europeiska sociala modellen sätts i fara,

6. understryker att växelkursinstabilitet på lång sikt är skadlig, eftersom denna leder till oförutsägbara förhållanden som skadar förtroendet från näringslivets sida och motverkar investeringar,

7. anser att en effektiv samordning av budget- och valutapolitiken i alla medlemsstater är nödvändig för att detta mål skall uppnås,

8. anser att samordning och övervakning av den ekonomiska och monetära politiken på internationell nivå är nödvändigt, till vilket den ekonomiska och monetära unionen är ett viktigt bidrag,

9. anser att man så snart som möjligt för att varaktigt minimera valutafluktuationerna i EMU:s tredje etapp, förhindra devalveringar i konkurrenssyfte av medlemsstater med undantag och garantera den inre marknadens funktion, och fatta beslut som fastställer förhållandena mellan euron och valutorna i medlemsstaterna med undantag,

10. anser att det av både politiska och praktiska orsaker är klokt att det gemensamma växelkurssystem som kommer att styra relationerna mellan medlemsstaterna med undantag och medlemsstaterna utan undantag skall stödja sig på euron med en bred marginal för fluktuationer, utan att utesluta möjligheten för de medlemsstater som så önskar att fastställa en snävare marginal och införa interventionsmekanismer för neutralisering av spekulationspåtryckningarna,

11. anser det önskvärt med en uttrycklig uppmaning om att de valutor som nu flyter utanför ERM snabbt börjar delta i växelkursmekanismen,

12. uttrycker oro över att det som en reaktion på växelkursoron har övervägts så långtgående justeringar som att återinföra någon form av svarsskyddsåtgärder, och motsätter sig kraftigt sådana åtgärder, eftersom de innebär ett stort steg bakåt på vägen mot ett fullbordande av den inre marknaden,

13. anser förslaget om att kompensera drabbade regioner och sektorer med medel ur strukturfonderna olämpligt, eftersom strukturfonderna har upprättats för att underlätta en omställning för sektorer och regioner med strukturella svårigheter,

14. anser trots detta att lämpliga åtgärder bör vidtas för att bistå små och medelstora företag (i synnerhet inom tjänstesektorn) i gränsområden, vilka har påverkats av en kraftig devalvering av valutan i ett grannland,

15. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Europeiska monetära institutet och medlemsstaternas regeringar och parlament.