För det femte behöver man tidigarelägga tillämpningen av vissa av de kapitalförmåner som anges i kapitalkravsförordningen men som ännu inte är tillämpliga, dvs. behandlingen av vissa programvarutillgångar, vissa lån med pensioner eller löner som säkerhet, den reviderade stödfaktorn för små och medelstora företag och den nya stödfaktorn för infrastrukturfinansiering. Att tidigarelägga tillämpningsdatumet för de två stödfaktorerna och förmånsbehandlingen av vissa programvarutillgångar och av vissa lån med pensioner eller löner som säkerhet skulle frigöra en del av institutens kapitalbas, så att de kan utöka den så välbehövliga utlåningen under covid-19-pandemin och dess efterdyningar.

Utöver att fullt ut utnyttja den flexibilitet som tillåts inom den befintliga ramen krävs vissa begränsade ändringar av vissa aspekter av kapitalkravsförordningen för att maximera kreditinstitutens kapacitet att bevilja krediter och absorbera förluster i samband med covid-19-pandemin, samtidigt som deras fortsatta motståndskraft säkerställs. På internationell nivå har dessutom Baselkommittén enats om att med ett år förlänga tidsfristen för att genomföra de sista delarna av Basel III-regelverket, av vilka vissa delar redan hade införlivats i kapitalkravsförordningen, samt om en större flexibilitet när det gäller att fasa in IFRS 9:s inverkan på kapitalet. Dessa ändringar måste återspeglas i de befintliga reglerna.

Kapitalkravsförordningen har därefter ändrats för att ta itu med kvarstående brister i tillsynsregelverket och för att genomföra vissa kvarstående delar av den globala reform av finansiella tjänster som krävs för att säkerställa institutens motståndskraft. Bland de olika efterföljande ändringarna införde förordning (EU) 2017/2395 övergångsarrangemang i kapitalkravsförordningen för att mildra inverkan på kapitalbasen av införandet av den nya redovisningsstandarden, International Financial Reporting Standard 9 – Finansiella instrument (IFRS 9). Förordning (EU) 2019/630 införde i kapitalkravsförordningen ett krav på minsta förlusttäckning för nödlidande exponeringar (den så kallade säkerhetsmekanismen). Vidare lade förordning (EU) 2019/876 (CRR II) till i kapitalkravsförordningen vissa av de sista delarna av de internationella reformerna (det slutliga Basel III-regelverket), som bland annat innefattar en ny definition av bruttosoliditetsgrad och en bruttosoliditetsbuffert, vilket kommer att hindra instituten från att minska sin bruttosoliditet i alltför hög grad. Den sistnämnda förordningen införde också i kapitalkravsförordningen mer förmånliga tillsynskrav för vissa programvarutillgångar, vissa lån med pensioner och löner som säkerhet samt lån till små och medelstora företag och infrastrukturprojekt.

•Rättslig grund

Förslaget grundar sig på artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), dvs. samma rättsliga grund som för de lagstiftningsakter som ändras.

•Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)

De mål som eftersträvas med de planerade ändringarna, nämligen att maximera kreditinstitutens kapacitet att låna ut och absorbera förluster i samband med covid-19-pandemin samtidigt som deras fortsatta motståndskraft säkerställs, kan uppnås bättre på unionsnivå snarare än genom olika nationella initiativ, eftersom ändringarna avser unionsreglernas tillämpningsdatum eller utgör justeringar av befintliga unionsregler som svar på covid-19-pandemin. Problemen och de bakomliggande orsakerna är desamma i alla medlemsstater. Om unionen inte vidtar några åtgärder skulle det befintliga regelverket vara mindre ändamålsenligt när det gäller att stödja de olika åtgärder som vidtas av offentliga myndigheter på både unionsnivå och nationell nivå och ge en sämre respons på exceptionella utmaningar på marknaden.

Medlemsstaternas möjlighet att anta nationella åtgärder är begränsad, eftersom kapitalkravsförordningen redan reglerar dessa frågor, och förändringar på nationell nivå skulle strida mot gällande unionsrätt. Om unionen upphörde med att reglera dessa aspekter skulle den inre marknaden för banktjänster bli föremål för olika regelverk, vilket skulle leda till fragmentering och undergräva det nyligen inrättade enhetliga regelverket på detta område.

•Proportionalitetsprincipen

Denna unionsåtgärd är nödvändig för att uppnå målet att maximera kreditinstitutens kapacitet att låna ut och absorbera förluster i samband med covid-19-pandemin, samtidigt som enhetligheten i tillsynsregelverket bibehålls. De föreslagna ändringarna gäller bara sådana utvalda bestämmelser i unionens tillsynsregelverk för kreditinstitut som uteslutande inriktar sig på åtgärder för att säkerställa återhämtning från den nuvarande covid-19-pandemin. De föreslagna ändringarna är dessutom begränsade till frågor som inte kan behandlas inom ramen för det befintliga handlingsutrymmet enligt de nuvarande reglerna.

3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

Detta förslag åtföljs inte av någon separat konsekvensbedömning, eftersom förslaget inte ändrar de grundläggande aspekterna av kapitalkravsförordningen och inte medför några nya skyldigheter för de berörda parterna. Effekterna av de bestämmelser som ändras genom detta förslag har dessutom analyserats i de konsekvensbedömningar som gjorts för förordning (EU) 2017/2395, förordning (EU) 2019/876 och förordning (EU) 2019/630, vilka ändrar de aspekter i kapitalkravsförordningen som omfattas av detta förslag. Förslaget syftar i första hand till att, av exceptionella skäl i samband med den nuvarande covid-19-pandemin, senarelägga tillämpningen av vissa bestämmelser i kapitalkravsförordningen eller tidigarelägga tillämpningen av bestämmelser som skulle befria bankerna från vissa kapitalkrav, eller till att specificera tillsynsbehandlingen av vissa exponeringar mot bakgrund av de exceptionella omständigheter som orsakas av covid-19-pandemin. De föreslagna ändringarna skulle få en begränsad inverkan på bankernas administrativa börda och kostnader för att anpassa sin interna verksamhet, där kostnaderna väntas uppvägas av fördelar i form av kapitaltillgång. De föreslagna ändringarna gäller bestämmelser som gör det möjligt för banker att använda förmånligare behandling, men tvingar dem inte till det.

•Grundläggande rättigheter

EU har åtagit sig att iaktta höga standarder i fråga om skydd av grundläggande rättigheter, och har undertecknat en bred uppsättning konventioner om de mänskliga rättigheterna. Förslaget kommer sannolikt inte att inverka direkt på dessa rättigheter, vilka anges i de huvudsakliga FN-konventionerna om de mänskliga rättigheterna, EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna, som införlivats med EU-fördragen, och Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna.

4.BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget har inga budgetkonsekvenser för unionens institutioner.

5.ÖVRIGA INSLAG

•Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

Övergångsarrangemang för att mildra inverkan av avsättningar enligt IFRS 9 på det lagstadgade kapitalet

Artikel 473a i kapitalkravsförordningen innehåller övergångsarrangemang som gör det möjligt för institut att till sitt kärnprimärkapital återföra en del av de ökade avsättningar som beror på införandet av redovisning av förväntade kreditförluster enligt IFRS 9. Övergångsarrangemangen består av två delar: en statisk och en dynamisk del. Den statiska delen gör det möjligt för kreditinstituten att delvis neutralisera den inverkan ”dag 1” på kärnprimärkapitalet som följer av de ökade redovisade avsättningarna till följd av införandet av IFRS 9. Den dynamiska delen ger bankerna möjlighet att delvis neutralisera inverkan av de ytterligare (dvs. efter dag 1) ökade avsättningarna för finansiella tillgångar som inte är kreditförsämrade. De befintliga övergångsarrangemangen omfattar perioden 2018–2022.

Tillämpningen av IFRS 9 under den ekonomiska nedgång som orsakas av covid-19-pandemin kan leda till en plötslig och betydande ökning av avsättningarna för förväntade kreditförluster, eftersom det kan bli nödvändigt att räkna om förväntade förluster under livstiden för många exponeringar. För att mildra den potentiella inverkan som en plötslig ökning av avsättningarna för förväntade kreditförluster kan ha på institutens kapacitet att låna ut till kunder vid en tidpunkt då det är som mest nödvändigt, bör övergångsarrangemangen förlängas. Detta skulle ytterligare mildra inverkan av covid-19-pandemin på institutens potentiellt ökade behov av avsättningar i enlighet med IFRS 9, samtidigt som övergångsarrangemangen för de förväntade kreditförluster som fastställts före covid-19-pandemin bibehålls. Dessa ändringar skulle därför göra det möjligt att skjuta fram den övergångsperiod på fem år som inleddes 2018. Den nya övergångsperioden kommer således att göra det möjligt för finansinstituten att justera kalibreringen av arrangemangen för att återföra avsättningar till kärnprimärkapitalet under perioden 2020–2024.

I samband med covid-19-pandemin förlängs övergångsarrangemangen endast för den dynamiska delen i enlighet med de riktade revideringarna av internationellt överenskomna tillsynsstandarder (artikel 1.2 i förslaget), för att ta itu med den potentiella ökningen av avsättningarna för förväntade kreditförluster till följd av covid-19-pandemin. För att säkerställa att den ytterligare lättnaden åsyftar förväntade kreditförluster till följd av de exceptionella omständigheterna kring covid-19-pandemin utan att införa onödig komplexitet, flyttas referensdagen för potentiellt ökade avsättningar som skulle omfattas av de förlängda övergångsarrangemangen fram från den 1 januari 2018 till den 1 januari 2020, eftersom institutens ytterligare förluster från och med detta datum sannolikt är relaterade till covid-19-pandemin.