Yttrande av Europeiska centralbanken

av den 9 oktober 2001

på begäran av Europeiska unionens råd om ett förslag till rådets beslut om inrättandet av ett handlingsprogram för utbildning, utbyte och stöd med avseende på skydd av euron mot förfalskning (Perikles-programmet)

(CON/2001/31)

(2001/C 293/03)

1. Den 3 juli 2001 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en skrivelse från Europeiska unionens råd (nedan kallat rådet) med begäran om ett yttrande om kommissionens förslag av den 22 maj 2001 KOM(2001) 248 slutlig till rådets beslut om inrättandet av ett handlingsprogram för utbildning, utbyte och stöd med avseende på skydd av euron mot förfalskning (Perikles-programmet) (nedan kallat förslaget).

2. ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundar sig på artikel 105.4 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat fördraget). I enlighet med artikel 17.5 första meningen i arbetsordningen för ECB har detta yttrande antagits av ECB-rådet.

3. ECB välkomnar allmänt detta initiativ för att skydda euron mot förfalskning genom utbildning, utbyte och stöd till särskilda nyckelgrupper. Eftersom ECB tagit del av de framsteg och förbättringar som gjorts i rådets arbetsgrupp i samband med utarbetandet av förslaget, har hänsyn tagits härtill i detta yttrande.

4. ECB vill understryka nödvändigheten av att undvika dubbelarbete eller överlappning med andra program inom gemenskapen eller med program som upprättats i enlighet med avdelning VI i Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen (tredje pelaren). Samtidigt menar ECB att en samordning av Perikles-programmet med befintliga gemenskaps- eller EU-program liksom med projekt inom Europol eller ECB är av avgörande betydelse. Genom en informell styrgrupp som bildats mellan Europol, kommissionen och ECB har visst samarbete och samordning skett mellan dessa organ i form av åtgärder för att hindra förfalskning av euron. ECB anser därför att styrgruppen bör yttra sig över åtgärder som skall finansieras genom Perikles-programmet. Det är viktigt att Perikles-programmet fungerar effektivt, så att syftet att skydda euron mot förfalskning uppnås. I det sammanhanget noterar ECB att Europol och ECB tilldelas lämpliga uppgifter enligt förslaget. Mot bakgrund av vad som sagts ovan räknar ECB med att medverka fullt ut i förberedelserna för Perikles-programmets olika åtgärder.

5. För att uppnå Perikles-programmets mål är det nödvändigt att de verksamheter som finansieras enligt Perikles-programmet organiseras så att man höjer nivån på den tekniska och operationella sakkunskapen när det gäller att förhindra förfalskning av euron i medlemsstaterna och i tredje länder. Detta är skälet till att det är viktigt och önskvärt att ha en gemensam samordnad strategi (Europol, kommissionen och ECB) för att fastställa innehållet, målgrupperna och metoder för Perikles-programmet.

6. Innehållet i Perikles-programmet enligt förslaget förefaller vara mycket allmänt. En sådan inriktning kan brista i kontinuitet och konsekvens. Även om de olika åtgärderna kan vara lämpliga från en enskild synpunkt finns risken att de från en kollektiv synpunkt inte lyckas höja eller fastställa normerna inom gemenskapen. Detta gäller alldeles särskilt eftersom Perikles-programmet riktar sig till så många olika målgrupper och har en så begränsad budget (fyra miljoner euro över en period på fyra år). Vad avser åtgärder angående tekniskt, vetenskapligt och operationellt utbyte krävs det en hel del försiktighet innan man kan tillåta ad hoc-åtgärder på detta område.

7. Vad avser rättslig grund vill ECB framhålla att artikel 123.4 i fördraget möjligen inte räcker om Perikles-programmet skall fortsätta efter eurons inledande fas, eftersom den artikeln endast gäller det "snabba införandet" av euron. ECB tvivlar dessutom på att det kommer att bli nödvändigt att utsträcka Perikles-programmet till tiden efter införandet av euron. ECB anser därför att den bör medverka i utvärderingen av programmets betydelse, effektivitet och verkan för att kunna avge ett yttrande till rådet när rådet skall besluta om Perikles-programmet skall fortsätta eller inte.

8. ECB noterar slutligen att det i enlighet med rådets tidigare förordningar (EG) nr 1338/2001 och 1339/2001(1) kommer att tas ett parallellt beslut som utsträcker förslaget till de medlemsstater som inte infört euron som gemensam valuta. Lämpligheten härav måste bedömas av rådet.

9. Detta yttrande skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat i Frankfurt am Main den 9 oktober 2001.

Willem F. Duisenberg

ECB:s ordförande

(1) EGT L 181, 4.7.2001, s. 6 och 11.