SV Europeiska unionens officiella tidning C 318/88

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden”

KOM(2008) 644 slutlig – 2008/0198 (COD)

2009/C 318/17

Föredragande: Valerio SALVATORE

Medföredragande: Brendan BURNS

Den 14 november 2008 beslutade rådet att i enlighet med artikel 175.1 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden”

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 2 september 2009. Föredragande var Valerio SALVATORE. Medföredragande var Brendan BURNS.

Vid sin 456:e plenarsession den 30 september – 1 oktober 2009 (sammanträdet den 1 oktober) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 87 röster för, 7 röster emot och 8 nedlagda röster:

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén ställer sig till fullo bakom målet med kommissionens förslag till förordning, nämligen att minimera risken för att timmer och trävaror från olaglig avverkning släpps ut på EU:s marknad. Avskogningen ligger bakom omkring 20 % av de globala utsläppen av växthusgaser och orsakar förlust av biologisk mångfald samt stora ekonomiska och framför allt sociala problem. För att uppnå det uppställda målet krävs emellertid större mod och mer effektiva insatser genom obligatoriska åtgärder och minskade genomförandetider.

1.2 Förslaget till förordning utgör, tillsammans med de frivilliga partnerskapsavtalen (Flegt-partnerskapsavtal (1), en grundläggande förstärkning av utvecklingen av samarbetsprogram kopplade till certifiering och hållbart utnyttjande av skogsresurserna, av avtalen med de största timmerimportörerna, i kampen mot både olaglig skogsavverkning och handel med olagligt timmer.

1.3 Hållbarhetsaspekten fokuserar inte enbart på kapaciteten att producera timmer, utan även på sociala kriterier (arbetsförhållanden, arbetstagares rättigheter) grundade på ILO:s definitioner (2), ekonomiska kriterier (undvika snedvridning av marknaden och illojal konkurrens) och miljökriterier (avverkningens konsekvenser för miljön och den biologiska mångfalden).

1.4 I förordningsförslaget har kommissionen i systemet för tillbörlig aktsamhet funnit ett instrument som syftar till att minimera risken för att timmer och trävaror från olaglig avverkning släpps ut på EU:s marknad. De alternativ som läggs fram kräver dock vissa korrigeringar.

1.5 För det första omfattas endast de verksamhetsutövare som i första ledet släpper ut timmer och trävaror på gemenskapsmarknaden. Kommittén anser att systemet bör utvidgas med olika villkor och regler till att omfatta samtliga verksamhetsutövare i trävaruindustrin i EU. Spårbarheten bör gälla alla verksamhetsutövare, som bör ha information om produktens ursprung och särdrag (land, skog, art, ålder och leverantör). För små och medelstora företag samt små producenter bör det finnas möjlighet till flexibel och gradvis tillämpning, så att de kan anpassa sig till det nya systemet utan alltför stor belastning.

1.6 Man bör emellertid se till att undvika överlappning med redan befintliga system för spårbarhet, samtidigt som man erkänner de nationella lagstiftningarna med tillhörande kontrollinstrument, systemen för certifiering av skogsbruket och organisatoriska modeller om de ligger i linje med kriterierna för ett hållbart skogsbruk. Särskilt i de fall där man redan tillämpar principerna för tillbörlig aktsamhet är det onödigt att införa ytterligare byråkratiska hinder. EU bör fastställa standardregler och gemensamma uppförandenormer i fråga om riskhantering, som bör vara striktare i områden där risken för olaglig hantering av timmer är hög (3), genom att man i dessa fall använder oberoende certifieringsorgan med vederbörlig erfarenhet.

1.7 Överenskommelser med tredje land bör medge organisatoriskt/förvaltningsmässigt samarbete samt omfatta system för sociala incitament, mot bakgrund av att man har noterat ett omvänt förhållande mellan omfattningen av illegal skogsavverkning och inkomsten per capita i ett givet land.

1.8 En utvidgning av systemet för tillbörlig aktsamhet till samtliga verksamhetsutövare skulle enbart främja saluföring av lagligt avverkat timmer på EU:s marknad, som värdesätts mer, inte så mycket för de rent ekonomiska effekterna som för deras sociala inverkan. En långsiktig förvaltning av skogens resurser och användningen av lagliga produkter innebär faktiskt en möjlighet till hållbar utveckling för den lokalbefolkning som arbetar inom träbranschen och en garanti inför framtiden för den europeiska industrin inom branschen.

1.9 Förordningen bör också utvidgas till att omfatta timmer och trävaror som används för att producera energi från förnybara källor.

1.10 Påföljderna för dem som inte respekterar kraven vad avser handel med timmer och trävaror bör harmoniseras i de olika länderna och utmätas på grundval av ansvaret. För allvarliga överträdelser bör påföljden kunna bli näringsförbud.

1.11 Kommittén ställer sig till fullo bakom förslaget att inrätta en rådgivande grupp för timmerhandel som inkluderar samtliga berörda parter, för att bistå kommissionen när det gäller att se till att systemet fungerar på ett korrekt sätt.

1.12 Kommissionen bör två år efter det att förordningen trätt i kraft genomföra en konsekvensanalys med avseende på hur inre marknaden för trävaror fungerar. Skulle resultatet bli negativt måste man se över de svaga punkterna i förordningen.

2. Inledning

2.1 Det aktuella förslaget till förordning syftar till att bekämpa olaglig skogsavverkning och främja varor från länder med tillförlitlig skogsförvaltning. Förslaget är en av EU:s åtgärder för att bekämpa olaglig skogsavverkning, som är en orsak till avskogning. Avskogningen ligger bakom omkring 20 % av de globala utsläppen av växthusgaser och är en viktig anledning till global förlust av biologisk mångfald. Den olagliga skogsavverkningen orsakar ekonomisk, social och miljömässig dumpning, och inverkar på så vis negativt på konkurrenskraften för de företag som bedriver lagligt skogsbruk.

2.2 I fråga om social dumpning har EU flera gånger sedan 1996 försökt att få bestämmelser som skyddar arbetstagarnas grundläggande rättigheter inskrivna i Världshandelsorganisationens (WTO) avtal. Sådana förslag har mött starkt motstånd från utvecklingsländerna, som anklagar de industrialiserade länderna för att använda sådana förslag i syfte att skapa nya typer av protektionism för att skydda den egna exporten. Denna diskussion förs för övrigt i hög grad också inom EU.

2.3 Kommissionen har således utarbetat en rad möjligheter som syftar till att garantera att endast timmer och trävaror som avverkats respektive tillverkats på lagligt sätt släpps ut på EU:s marknad. En konsekvensbedömning har gjorts av dessa alternativ, och den mynnade ut i systemet för tillbörlig aktsamhet. Striktare gränskontroller är otvivelaktigt önskvärda och mycket effektiva, men skulle tyvärr strida mot gällande frihandelsbestämmelser och är därför inte genomförbara.

2.4 Lagligheten fastställs på grundval av lagstiftningen i avverkningslandet. I de länder som skrivit under Flegt-avtalen kan lagligheten fastställas på grundval av EU:s Flegt-licenser, som bygger på frivilliga partnerskapsavtal mellan Europeiska kommissionen och enskilda exportländer, eller med Cites-tillstånd som grund (4). I övriga länder får lagligheten fastställas på annat sätt. För operatörerna kan lagligheten fastställas med hjälp av system som helt uppfyller kriterierna i systemet för tillbörlig aktsamhet.

2.5 Systemet för tillbörlig aktsamhet baseras på operatörernas ansvar för att minimera risken för att släppa ut timmer från olaglig avverkning på marknaden genom ett system för spårbarhet, som grundar sig på tillgång till information om timrets ursprung och kännetecken och som uppfyller de kriterier för laglighet som fastställts i den nationella lagstiftningen. Systemet syftar dessutom till att i samband med köpet informera kunden om vikten av att inte bidra till olaglig avverkning.

2.6 För att underlätta genomförandet av förordningen kan operatörerna utnyttja system som utarbetats av övervakningsorganisationerna där sådana finns. I alla händelser bör de behöriga myndigheterna, som utsetts av medlemsstaterna, utse övervakningsorganisationerna samtidigt som de förbehåller sig rätten att genomföra regelbundna kontroller för att förvissa sig om att dessa organisationer uppfyller de fastställda kraven.

2.7 Övervakningsorganisationerna, som i ett tidigare skede fastställt reglerna för att genomföra systemet för tillbörlig aktsamhet, godkänner sedan de operatörer som uppfyller kraven i systemet. De behöriga myndigheterna utför nödvändiga kontroller och vidtar lämpliga disciplinära åtgärder mot certifierade verksamhetsutövare som inte följer systemet för tillbörlig aktsamhet.

2.8 Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om vilka påföljder som ska tillämpas för överträdelser av denna förordning, och de ska vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna genomförs. Förordningens bestämmelser, som fastställts på grundval av WTO-avtalen, ska tillämpas på samma sätt på både importerade produkter och produkter från EU.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén ställer sig till fullo bakom syftet med förordningen, nämligen att garantera att timmer på EU:s marknad kommer från lagligt och hållbart skogsbruk. Kommittén hoppas att förordningen antas så snabbt som möjligt och att detta utgör en stark indikation på EU:s åtagande att bekämpa olaglig skogsavverkning.

3.2 Kommittén välkomnar förslaget om att utvidga tillämpningen av det bilaterala tillvägagångssättet genom frivilla partnerskapsavtal (Flegt-avtal) och överenskommelser med stora timmerimportörer (USA, Ryssland, Kina och Japan), i syfte att fastställa internationella regler för att bekämpa olaglig skogsavverkning och handel med olagligt avverkat timmer. Kommittén efterlyser också samarbetsprogram med tillverkningsländerna som syftar till hållbar användning av skogsresurserna, efterlevnad av producentländernas lagstiftning och utvidgning av certifieringssystemen. Mer allmänt är det önskvärt att genomföra projekt som genom utveckling av lämpliga kontrollsystem främjar principen om ”god förvaltning” på platsen.

3.3 Systemet för tillbörlig aktsamhet uppvisar emellertid ett antal svagheter. För det första omfattas endast de verksamhetsutövare som i första ledet släpper ut timmer och trävaror på marknaden (skogsägare, avverkare och importörer). Detta får till följd att den förväntade genomslagskraften av att kontrollera risken för att olagligt avverkade produkter släpps ut på marknaden minskar när verksamhetsutövarna i produktionskedjan kommer närmare slutkonsumenten. Kommittén anser att systemet bör utvidgas med olika villkor och regler till att omfatta samtliga verksamhetsutövare i trävaruindustrin i EU.

3.3.1 Samtliga verksamhetsutövare i branschen bör säkerställa att det timmer de hanterar kommer från laglig avverkning, med hjälp av de grundläggande uppgifter de ska ha tillgång till om produktens ursprung (land, skog, leverantörer, art, ålder och volym). Detta kan åstadkommas med hjälp av ett spårbarhetssystem med olika ansvarsnivåer. Det är t.ex. helt onödigt att lägga extra administrativa bördor på små skogsägare som verkar på nationell nivå inom ramen för ett redan fungerande system med lagar och effektiva kontroller som respekterar systemet för tillbörlig aktsamhet. Stora verksamhetsutövare som köper in och saluför timmer i EU eller som importerar från tredje land ska däremot tillämpa det system som fastställs i förordningen.

3.4 Trots de föreslagna ändringarna tycks systemet för tillbörlig aktsamhet inte kunna leda till att de fastställda målsättningarna uppnås på kort sikt, vilket också beror på att frågor som rör olaglig skogsavverkning är mycket svåra och komplicerade. Man bör i synnerhet inrikta åtgärder och kontroller på de områden som timret kommer från och på de delar av kedjan där risken för olagligheter är störst, dvs. problemets kärnpunkt. I dessa fall måste skogsförvaltningen övervakas av oberoende certifieringsorgan med vederbörlig erfarenhet.

3.5 Det kan vara lämpligt att på EU-nivå fastställa en gemensam ram för normer som ska respekteras i samband med riskhanteringen. Man bör i samband med detta i möjligaste mån använda de system för kontroll och spårning av timmer som redan finns i EU, och undvika onödiga överlappningar som framför allt belastar de små och medelstora skogsföretagen, samtidigt som man eftersträvar en harmonisering av det nya systemet med de mest effektiva systemen som redan används i olika medlemsländer. Man bör alltså uppmuntra tillämpningen av alla de system som redan uppfyller kraven för tillbörlig aktsamhet på grundval av nationell lagstiftning och lämpliga kontrollsystem, såsom certifiering av skogsbruket.

3.6 Förordningen bör också utvidgas till att omfatta timmer och trävaror som används för att producera energi från förnybara källor. Alla träprodukter och biprodukter av trä, även de produkter som tycks uppvisa hållbara egenskaper, t.ex. biomassa för energiproduktion, måste ha tillverkats på lagligt sätt. Ett absolut krav för att en åtgärd ska anses vara hållbar måste vara att den håller sig inom lagens råmärken.

3.7 Systemet med påföljder måste vara tydligt och enhetligt i de olika medlemsstaterna, för att kunna bestraffa dem som bryter mot kravet att endast handel med timmer och trävaror som avverkats och framställts på laglig väg ska vara tillåten. Påföljderna måste därför vara effektiva, proportionella och avskräckande. För allvarliga överträdelser bör påföljden kunna bli näringsförbud.

4. Särskilda kommentarer

4.1 För att de fastställda målsättningarna ska kunna uppnås är det mycket viktigt att ta fram lämpliga instrument som kan användas för att kontrollera att timmer och trävaror som släpps ut på EU:s marknad kommer från lagligt skogsbruk. Utöver den nationella lagstiftningen och de instrument som föreskrivs i förordningen bör man också beakta de olika system som redan uppfyller kraven om tillbörlig aktsamhet, inbegripet system för skogscertifiering. Det krävs också system som gynnar de verksamhetsutövare som följer lagen och straffar dem som bryter mot fastställda regler när de släpper ut timmer och trävaror på marknaden. Om sådana regler inte kan fastställas på EU-nivå, bör de antas i medlemsstaterna på grundval av enhetliga kriterier.

4.2 Olaglig skogsavverkning är ett hot mot varje projekt för hållbar skogsförvaltning. Överenskommelser med tredje land bör därför medge organisatoriskt/förvaltningsmässigt samarbete samt omfatta system för sociala incitament, med hänsyn till att man har kunnat notera ett omvänt förhållande mellan omfattningen av illegal skogsavverkning och inkomsten per capita i ett givet land. De tropiska länderna med stort befolkningstryck och mest utbredd fattigdom är de områden som främst drabbas av avskogning (5). På samma sätt hör de träexporterande afrikanska länderna till världens femtio fattigaste länder och till de länder som har lägst index för mänsklig utveckling och lägst inkomst per capita (6).

4.3 Det kommer att innebära ytterligare byråkrati när systemet för tillbörlig aktsamhet utvidgas till samtliga operatörer och inte bara de verksamhetsutövare som i första ledet släpper ut timmer och trävaror. De förväntade fördelarna blir emellertid uppenbara när endast timmer som är lagligt avverkat och som kan spåras i hela produktionskedjan kommer att släppas ut på EU:s marknad. De många fördelarna är inte bara strikt ekonomiska (7) utan framför allt sociala. I detta sammanhang betraktas miljön som en del av de ekonomiska och sociala krafterna, där aktörerna inte bara drivs av ekonomiska motiv utan också av andra intressen (miljömässiga, sociala och kulturella).

4.4 De produkter som tagits fram på detta sätt kommer att vara bättre anpassade till kraven på en marknad där miljömedvetenheten ökar, och dessa produkter kommer därför att få en starkare ställning. Detta kan också leda till den icke obetydliga fördelen att andra länder följer efter. En långsiktig förvaltning av skogens resurser och användningen av produkter som har tagits fram på lagligt sätt och är av hög kvalitet är således en möjlighet till utveckling för den lokala arbetskraften och en garanti inför framtiden för industrin inom branschen.

4.5 De administrativa bördorna måste dock stå i proportion till ett företags storlek. Små och medelstora företag och små producenter måste ges större flexibilitet och eventuellt mer tid när de ska anpassa sig till det nya systemet för tillbörlig aktsamhet. I synnerhet verksamhetsutövare som köper timmer i första ledet bör minimera risken för att släppa ut olagliga produkter genom spårbarhetsdokumentation, med information om produktens ursprung (land, skog, leverantörer, art, ålder och volym). Övriga operatörer i senare led bör dokumentera vem de har köpt timret av.

4.6 När bestämmelserna i förordningen fastställs anser kommittén det vara lämpligt att ge fullt erkännande åt nationella regler och organisationsmetoder som ligger mer i linje med kriterierna för ett hållbart skogsbruk utan att införa nyheter för nyhetens egen skull. Förslaget skulle också bli bättre om man beaktar hållbarhetsaspekten ur ett bredare perspektiv och inte enbart fokuserar på kapaciteten att producera timmer, utan även på sociala kriterier (förhållanden som respekterar mänskliga rättigheter och arbetstagares rättigheter), ekonomiska kriterier (undvika snedvridning av marknaden och illojal konkurrens) och miljökriterier (avverkningens konsekvenser för den lokala biologiska mångfalden).

4.7 Vi måste skapa ett positivt klimat för de verksamhetsutövare som följer reglerna och som informerar sina kunder om att deras timmer och trävaror avverkats och tillverkats på ett lagligt sätt. Kommittén anser avslutningsvis att det vore lämpligt att genomföra en informationskampanj för att öka konsumenternas medvetenhet om vikten av att veta och kunna kontrollera, genom spårning, att timmer och trävaror avverkats och tillverkats på ett lagligt sätt.

4.8 Användningen av lagligt avverkat timmer i byggbranschen, möbelsektorn och andra branscher kan främjas genom gemensamma satsningar och spridning av informationsmaterial, i syfte att gynna timmer som härrör från hållbart förvaltade skogar, det enda råmaterial som återskapas naturligt och som kan binda koldioxid under produktens hela livscykel. Detta är något som utmärker trä i förhållande till alla andra material.

4.9 Kommittén ställer sig till fullo bakom förslaget att inrätta en rådgivande grupp för timmerhandel, som inkluderar samtliga berörda parter, för att bistå kommissionen när det gäller att se till att systemet fungerar på ett korrekt sätt.

Bryssel den 1 oktober 2009 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Mario SEPI

(1) Action Plan for Forest Law Enforcement Governance and Trade.

(2) International Labour Organisation (Internationella arbetsorganisationen).

(3) Ruhong Li, J. Buongiorno, J.A. Turner, S. Zhu, J. Prestemon. Long effects of eliminating illegal logging on the world forest industries, trade, and inventory. Forest policy and Economics. 10 (2008) s. 480-490.

(4) The Convention on International Trade in Endangered Species.

(5) Causes of forest encroachment: An analysis of Bangladesh. Iftekhar M.S., Hoque A.K.F. Geo Journal 62 (2005) 95–106.

(6) Greenpeace. Den afrikanska träindustrin. De miljömässiga, sociala och ekonomiska effekterna. (2001).

(7) Economics of sustainable forest management. Editorial. Shashi S. Kant. Forest Policy and Economics. 6 (2004), s. 197–203.