1.Inledning

Bananer är en av de viktigaste grödorna i EU:s yttersta randområden. De största bananproducenterna bland EU:s medlemsstater är Spanien (Kanarieöarna), Frankrike (Martinique och Guadeloupe) och Portugal (Madeira och Azorerna), med andelar på 64 %, 32 % respektive 3 % av EU:s totala produktion 2021. Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) stöder banansektorn med totalt 278,8 miljoner euro om året genom Posei. Dessutom kan sektorn dra nytta av program för landsbygdsutveckling inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu).

Européerna är stora banankonsumenter, och den stora efterfrågan gör EU till världens största importör av bananer. År 2021 kom omkring 11 % av det totala utbudet från inhemsk produktion, medan resten importerades från länder i Afrika, Karibien och Stillahavsområdet (AKS-länder) (cirka 15 %) och i Latinamerika (cirka 74 %).

Regelverket för bananimport till EU har ändrats flera gånger under de senaste 30 åren. På senare tid har importen av bananer från latinamerikanska länder blivit föremål för en stabiliseringsmekanism för bananer som tillämpades till och med den 31 december 2019. Stabiliseringsmekanismen infördes genom frihandelsavtalet mellan EU och Colombia och Peru (Ecuador anslöt sig 2017) och genom associeringsavtalet mellan EU och Centralamerika (omfattande Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua och Panama) som en kompletterande åtgärd till det gradvisa genomförandet av tullförmånerna. Kommissionen har regelbundet rapporterat om tillämpningen och genomförandet av avtalen, inklusive om stabiliseringsmekanismen.

Utöver dessa rapporteringsåtaganden har kommissionen efterlevt sitt uttalande i bilagan till förordningen om stabiliseringsmekanismen: ”När stabiliseringsmekanismen för bananer löpt ut den 31 december 2019 kommer kommissionen att utvärdera situationen för unionens bananmarknad och läget för unionens bananproducenter. Kommissionen kommer att avlägga en rapport om sina slutsatser till Europaparlamentet och rådet och inkludera en provisorisk utvärdering av verkningarna av det särskilda programmet för vissa regioner beroende på dessa regioners avsidesläge och ökaraktär (POSEI) för bevarandet av bananproduktionen i unionen.” Syftet med detta dokument är att uppfylla det åtagandet.

2.Världsmarknaden för bananer

Enligt FAO är bananer bland de frukter som produceras, handlas och konsumeras mest globalt. Bananer spelar en viktig roll för livsmedelstryggheten och sysselsättningen i flera av de minst utvecklade länderna och i länder med livsmedelsunderskott, där de används som basvara i de lokala hushållen och som avsalugröda.

Bananer produceras främst i Asien, Latinamerika och Afrika. Indien och Kina är de största producentländerna, men det mesta av deras produktion går till inhemsk konsumtion. Världshandeln med bananer har expanderat mer än någonsin tidigare på grund av en stor ökning av den totala importefterfrågan och ett kraftigt ökat utbud i de ledande exportländerna, i synnerhet Ecuador och Filippinerna. Under 2020 var de största importörerna EU (5,2 miljoner ton), Förenta staterna (4,2 miljoner ton), Kina (1,8 miljoner ton), Ryssland (1,5 miljoner ton), Japan (1,1 miljoner ton) och Förenade kungariket (1 miljon ton). Bananmarknaden har följaktligen en global dimension, och en rad internationella och inhemska faktorer kan påverka sektorns konkurrenskraft.

3.EU-marknaden för bananer

3.1.Importvolymer och totalt utbud

I EU har det totala utbudet, som omfattar både import och inhemsk produktion, ökat med 37 % sedan 2012, och uppgick 2021 till 5,8 miljoner ton. Samma år utgjorde EU:s produktion på 0,64 miljoner ton omkring 11 % av det totala utbudet, medan man främst importerade från latinamerikanska länder (4,3 miljoner ton, dvs. 74 % av utbudet) följt av AKS-länder (0,85 miljoner ton, dvs. 15 %).

EU:s produktion har sedan 2012 legat tämligen stabil på mellan 0,6 och 0,7 miljoner ton, om än med betydande regionala variationer. Martinique och Guadeloupe har drabbats både av klimatfarliga händelser och av växtskadegörare, och deras produktion har ännu inte helt återhämtat sig sedan den kraftiga nedgången 2017. I de spanska och portugisiska områdena har produktionen legat stabil eller ökat något, även om det har förekommit variationer från år till år. Merparten av EU:s bananer konsumeras utanför produktionsområdet. Inom detta salufördes 2021 endast 62 000 ton av de 638 000 ton som producerades. De allra flesta bananer som saluförs utanför produktionsområdet är avsedda för respektive lands fastland.

Från 2012 till 2021 har därför den ökade efterfrågan i EU främst tillgodosetts genom en ökning av importerade bananer. Uttryckt i volym minskade EU-bananernas marknadsandel från 15 % till 11 %, samtidigt som bananer från AKS-länderna ökade från 13 % till 15 % och latinamerikanska bananer från 72 % till 74 %. Utvecklingen har inte varit linjär. Exempelvis var de latinamerikanska bananernas andel 75 % 2020, men sjönk 2021 på grund av mindre import från framför allt Panama och Guatemala.

Ecuador, Colombia och Costa Rica, de tre största latinamerikanska exportörerna till EU som 2021 exporterade cirka 1,60, 1,16 respektive 1,02 miljoner ton, har sedan 2012 behållit en tämligen stabil sammanlagd marknadsandel på omkring 65 %. Av dessa tre länder har Costa Rica högst tillväxttakt och har ökat sin export till EU med 56 % på tio år.

Bland AKS-länderna är de tre största exportörerna till EU Elfenbenskusten, Dominikanska republiken och Kamerun, som exporterade 0,32, 0,26 respektive 0,17 miljoner ton 2021. Detta motsvarar cirka 13 % av marknadsandelen, jämfört med 9 % 2012. Att marknadsandelen för de tre största AKS-exportörerna har vuxit beror främst på Dominikanska republiken (vars volym nästan tredubblats) och Elfenbenskusten (med fördubblad volym). Kameruns export fluktuerade däremot under perioden och hamnade 2021 bara en aning över 2012 års nivå.

3.2.Importvolymer per medlemsstat

Bananerna från AKS-länderna importeras endast av ett fåtal medlemsstater, där de tre största importörerna under 2021 stod för 84 % av den totala importen från AKS-länderna. Frankrike har historiskt sett varit en stor importör från AKS-länderna och är fortfarande det första införselstället, främst för bananer från Elfenbenskusten. Belgien är den näst största importören och importerar främst från Kamerun och Elfenbenskusten. Nederländerna, som 2012 importerade relativt små mängder från AKS-länderna, har blivit en stor importör som nästan uteslutande importerar från Dominikanska republiken.

Latinamerikanska bananer kommer å sin sida in på EU-marknaden via ett större antal medlemsstater. Importerna är mindre koncentrerade, och de tre medlemsstater som importerar mest stod för 55 % av den totala importen 2021. Överst på listan finns Nederländerna som under den aktuella perioden avsevärt ökade sin import, främst från Costa Rica, Ecuador och Panama. Därefter följer Italien, vars import ökade i det närmaste linjärt under perioden, främst från Ecuador, Colombia och Costa Rica. Belgien kommer på tredje plats och är en av de få medlemsstater som importerade betydligt mindre 2021 än 2012. En markant ökning kan noteras för Polen, som i allt större utsträckning har börjat importera direkt i stället för genom angränsande medlemsstater (t.ex. Tyskland, som följaktligen uppvisar en nedåtgående trend sedan 2015).

3.3.Priser och marknadsvärde