Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen - Energieffektivisering i Europeiska gemenskapen - inför en strategi för rationell energianvändning"

(98/C 407/27)

Den 19 maj 1998 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning som fick uppdraget att förbereda ärendet antog sitt yttrande den 22 juli 1998. Föredragande var Bernardo Hernández Bataller.

Vid sin 357:e plenarsession den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 9 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 117 röster för och 1 nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Europeiska kommissionen har tillställt Ekonomiska och sociala kommittén, rådet, Europaparlamentet och Regionkommittén meddelandet om "Energieffektivisering i Europeiska gemenskapen - inför en strategi för rationell energianvändning". Meddelandet är ett resultat av EG:s åtagande på området i vitboken om en energipolitik för EU ().

1.2. Kommissionens meddelandet utgår vidare från nödvändigheten av att uppfylla de mål som fastställdes vid konferensen i Kyoto för minskning av växthusgaser (). För EU förutskickas härvid att utsläppen skall minska med 8 % mellan 1990 och 2010. Meddelandet behandlar vidare de ytterligare fördelar som en effektiv energiförbrukning medför, såsom säkerhet i tillförsel, nya arbetstillfällen och utfasningen av andra förorenande element.

1.3 I meddelandet tar man också hänsyn till att utvecklingen i riktning mot en energiintensiv situation tenderar att bromsas i flertal medlemsstater, något som medför att man måste öka ansträngningarna om man vill föra en politik som syftar en så optimal energikonsumtion som möjligt. I övrigt medger kommissionen att meddelandet inte utgör annat än ett första steg i arbetet med att skapa en heltäckande strategi på området, något som förutsätter ett politiskt engagemang på kort och medellång sikt som måste väcka intresset hos andra aktörer inom näringsliv och samhälle. Strategin bör utföras med utgångspunkt från de målsättningar, den tidtabell och den arbetsfördelning som anges i handlingsplanen.

1.4. Avsikten med föreliggande yttrande är att redogöra för kommitténs bedömning av kommissionens meddelande och lägga fram konkreta rekommendationer, som kan användas för att förbättra meddelandet och dra upp riktlinjerna för den framtida handlingsplanen.

1.5. I det perspektivet har ESK utarbetat ett yttrande på eget initiativ om "En politik för rationell energianvändning i Europeiska unionen och i kandidatländerna inför nästa anslutning". I yttrandet återfinns ett antal rekommendationer som syftar till att främja åtgärder för en rationell energianvändning inför utsikterna av sänkta energipriser, en avreglering av sektorn och en ökadenergianvändning. Detta dokument kommer att tjäna som referensmaterial för de synpunkter som lämnas i det följande.

1.6. Kommitténs uppfattning grundar sig på såväl på föreliggande yttrande som på andra som utarbetats som svar på kommissionens olika initiativ. Bland de senaste är meddelandet om "En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling" () och meddelandet om "Koldioxidutsläpp inom transportsektorn - Utveckling av en gemenskapsstrategi" ().

2. Kommissionens meddelande

2.1. I meddelandet anges sammanfattningsvis att avsikten med denna är att betona den ekonomiska potential som föreligger idag, att redovisa resultaten som uppnåtts så att dessa kan ligga till grund för ökade insatser på medlemsstatsnivå och regional nivå parallellt med insatser på gemenskapsnivå samt att tjäna som utgångspunkt för en diskussion om utkast till handlingsplan och som förberedelse för att öka ansträngningarna att leva upp till Kyotoöverenskommelsen.

2.2. Den aktuella prisläget för energi och de hinder som föreligger för utveckling av åtgärder i riktning mot en mer effektiv energikonsumtion har lett till att utvecklingen för energiintensiteten stagnerat under de senaste åren, jämfört med situationen som rådde fram till början av 90-talet, trots kommissionens ansträngningar i form av olika program och lagstiftningsåtgärder.

2.3. Kommissionen uppskattar emellertid att dagens potential för energibesparingar motsvarar 18 % av 1995 års energiförbrukning. Potentialen fördelar sig enligt följande: 17 % för industrin, 14 % för transporterna och 22 % för hushållen och tjänstesektorn. Beräkningar utgår från kommissionens Mure-modell.

2.4. Den pågående liberaliseringen och avregleringen av energisektorn kommer att ha en påtaglig inverkan på en effektiv energianvändning. För det första kommer det att leda till lägre priser, som bättre återspeglar produktionskostnaderna och undviker korssubventioneringar, vilket kommer att inverka positivt på räntabiliteten hos projekt för en rationell energianvändning. För det andra kommer den ökade konkurrensen att leda till större effektivitet inom energisektorn som sådan.

2.5. Marknadskrafterna kommer dock inte att av egen kraft att kunna frigöra den ekonomiska potential som finns med hänsyn till energins sekundära betydelse i många sammanhang. Det är därför institutionerna måste ta fram konkreta åtgärder som tar hänsyn till de ekonomiska och sociala fördelar som en minskad energiförbrukning innebär.

2.6. Hindren för en mer effektiv energiförbrukning är av olika slag:

- Energipriserna återspeglar inte på ett fullständigt sätt miljökostnaderna eller andra externa faktorer förknippade med produktionen, transporten och förbrukningen av energi.

- Det fattas information om tillgängliga lösningar och om resultaten av de projekt som genomförts. Härtill kommer en bristande känslighet för energikostnaderna, vilket gör att effektiviteten underordnas inköpsvärdet.

- Energibesparingar har lägre profil än produktionsprojekt och, mer konkret, än projekt som avser förnybara energikällor, något som gör att energibesparingar är mindre attraktiva ur politisk synpunkt.

- Institutionella och kulturella hinder, i första hand hos energiföretagen, som föredrar centraliserade och storskaliga lösningar istället för mindre omfattande och decentraliserade lösningar.

- Tekniska hinder, som huvudsakligen beror på brist på information och utbildning hos företagen, yrkesfolk och ingenjörer vilka borde uppmuntra tekniska lösningar som leder till minskad energiförbrukning. Hindren leder till att kostnaderna för serietillverkning och standardiserat underhåll inte kan minskas.

- I meddelandet tar man slutligen upp finansiella hinder för genomförandet av dessa projekt, som normalt får sämre lånevillkor än projekt för centraliserad energiproduktion.

2.7. En viktig faktor som dämpat den förväntade framgången för uppsatta mål är den minskade betydelse som medlemsstaterna tillmäter projekt för en rationell energianvändning, trots stöd för kommissionens olika rekommendationer. När det gäller kommissionens och medlemsstaternas program ges en sammanfattning av de olika initiativen i kommissionens meddelande och i yttrandet om kraftvärmeproduktion ().

2.8. Enligt kommissionens meddelande är det viktigt att samordningen av gemenskapens och medlemsstaternas strategier förbättras, framför allt för att ge möjligheter till erfarenhetsutbyte och för att dra fördel av synergieffekter. Elektriciteten är ett intressant område, särskilt som den utgör den främsta orsaken till växthuseffekten och som den i växande utsträckning används i byggnader och inom industrin på grund av den höjda levnadsstandarden hos EU:s medborgare.

2.9. Den strategi kommissionen föreslår har följande utgångspunkter:

2.9.1. För att förbättra samarbetet inom gemenskapen föreslår kommissionen att det skall skapas en undergrupp för energieffektivisering inom gruppen för samordning av energipolitiken, som måste godkännas av rådet på initiativ av kommissionen ().

2.9.2. Energieffektivisering skall främjas i andra gemenskapsprogram på ett mer konkret sätt: Strukturfonder: genom en ökad regional integration; Transporter: bl.a. teknisk utveckling, införande av nya vanor och metoder, bränslepris som innefattar externa kostnader; FoTU: förstärkning av projekten för en rationell energianvändning inom femte ramprogrammet; Internationellt samarbete.

2.9.3. Kommissionens särskilda åtgärdsprioriteringar är följande:

2.9.3.1. Energieffektiva byggnader: dessa svarar för 40 % av energiförbrukningen och måste därför prioriteras. Förutom installerade komponenter och utrustning är formgivningen av byggnaderna viktig.

2.9.3.2. Genomgång av direktiv 93/76/EEG om begränsning av koldioxidutsläpp för att förstärka vissa artiklar och underlätta deras tillämpning i de medlemsstater som inte har prioriterat direktivets åtgärder tillräckligt.

2.9.3.3. Energieffektiva hushållsapparater och annan slutanvändarutrustning skall uppnås genom utökad märkning och överenskommelser om minsta effektivitet med tillverkarna. Dessa överenskommelser skall omfatta industriell utrustning som fortfarande saknar märkning.

2.9.3.4. En mer utbredd användning av "långsiktiga frivilliga överenskommelser", som syftar till att fastställa minimikrav för effektivitet om en stor del av tillverkarna ansluter sig till dem och om de innehåller kvantifierade åtaganden.

2.9.3.5. Ökad informationsspridning för att särskilt främja märkning, utbildning och certifiering. Kommissionen planerar också ett system med utmärkelser till de konsumenter som ger det viktigaste energibidraget.

2.9.3.6. Stöd till "finansiering genom tredje part", "resultatgaranti" och andra finansieringssystem. Kommissionen anser att dessa system inte utnyttjas tillräckligt och rekommenderar därför ett ökat deltagande från bankers sida, samtidigt som systemen skall innefatta en resultatgaranti och en oberoende utvärdering av projekten.

2.9.3.7. Energieffektivisering i elektricitets- och gassektorerna och kraftvärme. Detta skall bl.a. uppnås genom ökat utnyttjande av integrerad resursplanering, som skall lyftas fram i utkastet till direktiv om "rationell planeringsteknik". Förutom stöd till kraftvärme föreslås att överenskommelser skall ingås med energiföretagen och fortsatt stöd via SAVE-programmet.

2.9.3.8. Energieffektiv offentlig upphandling och teknikupphandling. Kommissionen skall lägga fram ett förslag till direktiv om "energihushållning" för att offentliga organ skall gå i täten och föregå med gott exempel vid sina inköp. För att följa upp detta direktiv planeras teknikupphandling genom samarbete för stora uppköp i den privata sektorn av energieffektivare utrustning, främst i byggnadssektorn.

2.9.4. De följande stegen omfattar insamling av information och reaktioner på kommissionens förslag för att förstärka de strategier, både i EU och i medlemsstaterna, som skall ligga till grund för en framtida åtgärdsplan.

3. Kommentarer om kommissionens meddelande

3.1. Kommentarerna nedan bygger på synpunkter som ESK redan framfört i olika yttranden ():

- I Kyotoöverenskommelsen fastställs minskade utsläppsnivåer inom EU som innebär åtaganden för medlemsstaterna och kräver övervakning och utvärdering av efterlevnaden.

- Avregleringen och liberaliseringen av energisektorn, som krävs för fullbordande av den inre marknaden, ökar EU-företagens konkurrenskraft på grund av minskade avgifter och avveckling av korssubventioner, men kräver ett mer kreativt nytänkande för att främja åtgärder för en rationell energianvändning.

- I enlighet med kommissionens meddelande till rådet, som presenterades vid Europeiska rådets möte i Cardiff (), är det viktigt att införliva energi- och miljödimensionen i alla beslut som berör EU.

- När det gäller att främja en effektivare energianvändning är transportsektorn och byggnadssektorn prioriterade. Transportsektorn utgör rent konkret en betydande utmaning på grund av att befolkningen måste ändra sina transportvanor och vägtransporterna har stor ekonomisk betydelse.

3.2. Om man ser till detaljerna i kommissionens förslag är dokumentet allmänt välstrukturerat och följer de grundläggande riktlinjer som krävs för att utforma en strategi för minskad energiförbrukning.

3.3. ESK har dock vissa synpunkter som kan ligga till grund för en framtida åtgärdsplan:

3.3.1. Uppskattningarna av den potentiella energibesparingen grundar sig på Mure-modellen, men upplysningarna om denna modells särdrag, beräkningsmetoder och scenarior är alltför knapphändiga, vilket gör det svårt att bedöma hur tillförlitliga dessa uppskattningar är. Om man ser till energiförbrukningens nuvarande utveckling förefaller industrins potential överskattad samtidigt som byggnadssektorns och särskilt transportsektorns potential förefaller underskattad. Kommissionen har under alla omständigheter inte motiverat siffran 18 % i tillräcklig grad.

3.3.2. Kommissionen har överskattat den positiva inverkan som den pågående liberaliseringen av energimarknaden kan få på projekt för en rationell energianvändning. Däremot kommer den säkerligen att leda till sänkta priser för konsumenten. Minskningen av korssubventioner kan dock leda till tillfälliga ökningar av vissa tariffer, som bör främja införandet av lösningar som innebär en lägre energiförbrukning.

3.3.3. Alla hinder får inte samma konsekvenser och kommissionen bör därför fastställa en särskild prioritetsordning.

3.3.4. Den betydelse som kommissionen allmänt tillmäter SAVE-programmet () överensstämmer inte med de resultat som SAVE tycks ha uppnått i fråga om minskad energiintensitet. Genomförandet av direktiven har gått för långsamt och effekterna av märkningen har varit mindre än vad som framgår i meddelandet.

3.3.5. När det gäller kommissionens föreslagna strategi välkomnar ESK de initiativ som syftar till att skapa en undergrupp inom "samordningsgruppen" och i högre grad integrera en rationell energianvändning i gemenskapens program.

3.3.6. När det gäller de särskilda åtgärdsprioriteringarna nämns inte åtgärder som utan att syfta till det ändå bidrar till en minskad energiförbrukning, som till exempel: förbättrad konfort, kontinuerlig i stället för icke-kontinuerliga processer, ökad produktivitet (), förbättrad trafiksituation i städerna osv.

3.3.7. Kommissionen nämner inte heller utnyttjandet av teknik för att minska miljöpåverkan och som kräver lite energi, eller till och med alstrar energi, till exempel oxidering av avloppsvatten, organiska cykler osv.

3.3.8. Den framtida åtgärdsplanen måste således ta hänsyn inte bara till miljövinsterna utan också till industrins ökade konkurrenskraft i allmänhet och till en tryggad energiförsörjning.

3.3.9. Kommissionen tar inte upp bland sina åtgärdsprioriteringar, trots att den skulle kunna ingå i märkningen av utrustning, att den ökade levnadsstandarden inneburit att luftkonditionering blivit allt viktigare i vissa EU-länder och att vissa fordon och hushållsapparater ökar i storlek.

3.3.10. För byggnadernas del är det inte enbart fråga om att fastställa standarder men också att se till att de efterlevs på grundval av en kontroll som utövas inte enbart under planeringsfasen utan också under byggfasen samt att informera köpare och hyresgäster om deras rättigheter och den information de har rätt till.

3.3.11. Inte heller hänvisar man till att liten hänsyn i allmänhet tas till kraven på märkning av apparater, eftersom konsumenten inte känner till kraven och säljaren gör reklam för de varor som ger honom störst marginal.

3.3.12. När det gäller ministandarderna för effektivitet och de förhandlade överenskommelserna finns det uppgifter från detaljhandlare om fabrikanternas obenägenhet att delta i sådana och att föreslå lösningar. Det gäller generellt att arbeta med positiv utgångspunkt och ersätta fabrikanter som främjar apparater som förbrukar mindre och som innehåller återvinningsbara komponenter. Detta bör bli en sporre för konkurrenterna.

3.3.13. Den reella effekten av existerande nätverk () för information måste utvärderas. Det faktum att de finns innebär inte att de är effektiva, än mindre att de är likadant utformade i medlemsstaterna och regionerna. Införandet av belöningar är positivt så till vida att de kan användas som "benchmarking" och referenser för konsumenter. Risken är emellertid att vissa av dessa belöningar utgör politiska kompromisser.

3.3.14. Man bör nämna skälen varför finansiering genom tredje man inte haft den framgång man hoppats på, trots stöd och betydande information som lämnats i ämnet. Det förefaller föga realistiskt att begära att de kommersiella bankerna skall lämna garantier till energitjänsteföretag ("Energy Services Companies").

3.3.15. Kommittén känner inte till de konkreta erfarenheterna från projekt som tillämpat systemet resultatgaranti. Dessa garantier måste dock härröra från apparatfabrikanten och i någon utsträckning från försäkringsbolagen, men i inget fall från bankerna.

3.3.16. När det gäller programmen för integrerad resursplanering tar meddelandet inte hänsyn till det faktum att den nuvarande tendensen i riktning mot avreglering och liberalisering kan inverka negativt på utvecklingen av DSM-åtgärder, eftersom de fördelar som härrör från förbättringar i belastningskurvan inte kan föras vidare till marknadsförare och distributörer. Man måste där arbeta på medellång till lång sikt när, man integrerar de externa faktorer som har anknytning till energikedjan.

3.4. Allmänt sett tar man i meddelandet inte mycket hänsyn till de resultat som uppnåtts inom de olika programmen och litar för mycket till SAVE-programmet. Det hade varit bättre att föreslå ett antal åtgärder som samordnats mellan de olika programmen, både på gemenskapsnivå och nationellt.

3.5. Det är viktigt att tillräckliga resurser avdelas för den framtida handlingsplanen som omfattar de nuvarande programmen och som är i nivå med de förväntande fördelarna.

3.6. Handlingsplanen måste uppenbarligen samordnas med programmen för internationellt samarbete samt stärka EU-företagens ställning i omvärlden.

4. Rekommendationer

4.1. Kommittén godtar på det hela taget kommissionens initiativ utan reservationer. Nedanstående förslag och rekommendationer kan tjäna som utgångspunkt för den framtida handlingsplanen som borde omfatta åtgärder på kort sikt.

4.2. Kommissionens meddelande ligger för övrigt i linje med dess meddelande till rådet () i vilket ett antal rekommendationer avges i syfte att ta hänsyn till de miljömässiga effekterna av olika gemenskapsprogram.

4.3. Även om dessa rekommendationer avser andra målsättningar, ger de ökad tyngd åt uppfattningarna som ESK uttalat i yttrandet på eget initiativ (), i vilket några förslag till specifika åtgärder läggs fram.

4.4 Vad gäller tabellen över tillgänglig ekonomisk potential bör den, förutom att den tillämpliga metodologin anges, ha samma utgångspunkt och tidshorisont (1990-2010) som Kyotoöverenskommelsen. Vidare bör man ange den potentiella minskningen av gasutsläpp till följd av möjligt energisparande.

4.5. Kommittén stöder uppfattningen att gemenskapliga och nationella program för rationell energianvändning samt de olika direktiven och annan lagstiftning behöver övervakas och att mekanismerna för sådan övervakning bör finnas med från början. För den händelse ytterligare resurser behövs för att utför konsekvensutredningar, bör dessa utföras av organisationer som är självständiga i förhållande till de organ som ansvarar för programmen samt bör innehålla möjliga förbättringar, även om dessa inte är förenliga med den ursprungliga avsikten ().

4.6. Samordningen med medlemsstaterna och deras program anses också vara av grundläggande betydelse. I det sammanhanget hade det varit mycket praktiskt med en analys av de nationella program som upptas i bilaga 2, såväl av de enskilda programmen som av alla program jämförda med varandra.

4.7. Många aktörer är, som meddelandet påpekar, engagerade. En tydlig ram för handling bör dock läggas fast, varvid man bör börja med konsumenterna och fortsätta fram till energibolagen, så att man undviker det dubbelarbete och splittrade ansträngningar som kännetecknar en del gemenskapliga och nationella program.

4.8. Det kunde vara en god idé att inom den rådgivande energikommittén inrätta ett forum. Ett sådant måste dock ges tydliga befogenheter så att man inte skapar en diskussionsklubb utan större inflytande utåt. Till att börja med måste handlingsplanen utarbetas som en grundläggande utgångspunkt.

4.9. I lagstiftningen om byggnader () bör man göra en tydlig åtskillnad mellan nya byggnader - och på samma gång mellan subventionerade allmännyttiga bostäder () och den privata sektorn - och existerande byggnader. Vad beträffar de sistnämnda bör särskilda villkor anges för renovering i gamla stadskärnor.

4.10 Även om programmen inom transportsektorn för minskning av avgaser och förbättringar i trafiken innehåller moment av rationell energianvändning bör handlingsplanen kompletteras med åtgärder för denna sektor, eftersom den inte omnämns i meddelandet.

4.11. Allmänt sett bör man lägga större vikt vid att medvetandegöra allmänheten och energianvändare så att de uppmärksammar information på energietiketter och begär att få särskild information om apparaters energikonsumtion under den användbara livstiden. Informationskampanjerna bör organiseras väl samt utvärderas. Alltför allmän information bör undvikas och man bör använda de olika kommunikationssätt som numera finns.

4.12. I detta syfte anses utbildning och information på alla nivåer från skola till universitet vara viktigt, framför allt för arkitekter och ingenjörer, eftersom deras beslut påverkar energiförbrukningen.

4.13. Kommittén vill även uppmuntra informationsspridning, som måste utgå från faktiska, uppmätta resultat. När det gäller de projekt som inte har till syfte i första hand att åstadkomma en så effektiv energiförbrukning som möjligt, bör detta senare mål klart särskiljas från de övriga fördelarna.

4.14 Den i meddelandet föreslagna handlingsplanen måste se till att avregleringen och liberaliseringen av energisektorn - som kommer att vara till fördel för konkurrensen samt sänka kostnaderna - utförs med hänsyn tagen till effekterna på konsumenterna och inte enbart i syfte att maximera vinster på kort sikt. Man bör därför ta med åtgärder som underlättar erbjudanden om energibesparing med samma mått av konkurrens som erbjudanden om energiframställning.

4.15. Kvalitativa standarder för industriprocesser bör omfatta ett avsnitt om energieffektivisering beträffande processen ifråga. Man kunde härvid t.ex. inrätta program för bästa praxis eller benchmarking som kunde användas som måttstock av andra energikonsumenter.

4.16. Handlingsplanen bör innehålla ett antal rekommendationer för vilka förfaranden som skall användas, när nationella program utarbetas och följs upp samt när sådana samordnas med detta initiativ från kommissionen och program i andra länder.

4.17. Ur rent formell synpunkt förordas att Mure-modellens huvudlinjer, premisser och algoritmer, Alteners resultatgaranti och "kooperativ teknikupphandling" tas med i en bilaga till meddelandet.

4.18. En översikt över de huvudsakliga resultat som uppnåtts inom SAVE-programmet kunde också tas med och tjäna som utgångspunkt för de prioriterade åtgärdsområden som föreslås i handlingsplanen.

Bryssel den 9 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() KOM(95) 682 slutlig.

() Härmed avses följande gaser i ordning efter förekomst i atmosfären: koldioxid (CO2), metan (CH4), kvävedioxid (N2O), vätefluorkolföreningar (HFC), perfluorkolföreningar (PFC) och svavelfluorföreningar (SF6).

() KOM(97) 514 slutlig och ESK:s yttrande , EGT C 157, 25.5.1998.

() KOM(98) 204 slutlig; ett yttrande håller på att utarbetas.

() EGT C 157, 25.5.1998.

() Detta initiativ är i linje med ESK:s förslag i yttrandet på eget initiativ "En politik för rationell energianvändning i Europeiska unionen och i kandidatländerna inför nästa anslutning", även om ESK här föreslår att den administrativa bördan skall vara minimal och att gruppen skall kommunicera via informationsnätverket.

() Det gäller bl.a. följande yttranden: "En politik för rationell energianvändning i Europeiska unionen och i kandidatländerna inför nästa anslutning"; "En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling" - EGT C 157, 25.5.1998; "Koldioxidutsläpp inom transportsektorn" (under utarbetande).

() "En strategi för att integrera miljöskyddskrav i Europeiska unionens politik" KOM(98) 333 slutlig (ej officiell titel).

() Frågan är om 45 miljoner ecu fördelade över fem år gör det möjligt att förbättra den årliga energiintensiteten med 1 %.

() Av de Thermie-projekt som presenterats av industrisektorn hade endast ca 40 % som huvudmål att minska energiförbrukningen. I alla de andra projekten var det bara en bieffekt.

() Det virtuella nätverk som ESK förordat i yttrandet på eget initiativ om en rationell energianvändning utgör en databas över de resultat som uppnåtts inom programmen.

() "En politik för en rationell energianvändning i EU och i de kandidatländer med vilka anslutningsförhandlingar inletts".

() Det finns i allmänhet ett visst "klienttänkande" i bedömningarna av de olika programmen och en viss obenägenhet att ägna sig åt nyttig självkritik.

() Man bör komma ihåg att detta är ett av nyckelområdena för femte ramprogrammet för FoTU.

() Av två skäl. dels bör man föregå med gott exempel, dels har hyresgästerna mindre pengar för att täcka kostnader som sedan uppkommer. Dessa byggnader bör omfattas av villkoren som avser offentlig upphandling och teknikupphandling, såsom framgår av meddelandet.