RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET,EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN - Lika möjligheter för kvinnor och män i Europeiska unionen - 1999

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

SAMMANFATTNING

AVSNITT 1: INTEGRERING AV JÄMSTÄLLDHETSPERSPEKTIVET OCH SÄRSKILDA ÅTGÄRDER

AVSNITT 2: JÄMSTÄLLDHET INOM DEN EUROPEISKA SYSSELSÄTTNINGSSTRATEGIN

AVSNITT 3: FRÄMJA JÄMVIKT MELLAN KÖNEN INOM BESLUTSFATTANDE

AVSNITT 4: JÄMSTÄLLDHETSLAGSTIFTNING

AVSNITT 5: GENUSPERSPEKTIVET I EUROPEISKA UNIONENS YTTRE FÖRBINDELSER

SAMMANFATTNING

Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande den 1 maj stärktes åtagandet för jämställdhet mellan kvinnor och män under 1999. Principen om jämställdhet finns nu befäst i artikel 2, i vilken unionens målsättningar slås fast. Europeiska gemenskapen har fått nya uppgifter, lagstiftningsmakt, ansvar och möjligheter på området för lika möjligheter.

I denna fjärde årsrapport om lika möjligheter för kvinnor och män i Europeiska gemenskapen ges en översikt över den viktigaste utvecklingen och vad som åstadkommits när det gäller jämställdhet mellan könen på europeisk [1] och nationell nivå under 1999 och anger utsikterna inför år 2000.

[1] Mot bakgrund av samarbetet inom ramen för avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet har viss information om Norge, Island och Liechtenstein lagts till där det bedömts lämpligt.

Att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden samt särskilda åtgärder - Europeiska sysselsättningsstrategin

Gemenskapsstrategin att jämställdhetsperspektivet skall integreras inom alla områden av Europeiska unionens politik och program och att särskilda åtgärder skall vidtas till förmån för kvinnor, bibehölls under 1999.

I årsrapporten pekas på de centrala politikområden inom vilka framsteg gjorts under 1999, såsom strukturpolitik, forskning, utbildning, utvecklingssamarbete, kampen mot våld och sysselsättningspolitiken.

Enligt vad som redan angivits i årsrapporten för 1998, är europeiska sysselsättningsstrategin ett mycket bra exempel på de positiva följderna av att låta jämställdheten, inom ramen för en samordnad ekonomisk process i stor skala, omfattas av alla områden.

När medlemsstaterna utarbetade sina nationella handlingsplaner för sysselsättning för 1999, togs jämställdhetsfrågan upp på ett mer dynamiskt sätt än året dessförinnan, men även om framsteg gjorts för att främja jämställdhet mellan könen, återstår mycket att göra inom vissa områden. Ansträngningarna i denna riktning måste stärkas under kommande år. Kvinnor har lägre lön än män. Färska uppgifter från Eurostats undersökning om inkomststrukturer visar att löneskillnaderna mellan könen fortfarande är stor. Inom den privata sektorn tjänar kvinnor i genomsnitt 28 procent mindre än män. Kvinnor är fortfarande arbetslösa mer och längre än män. De är också mindre integrerade på arbetsmarknaden. De nya förordningarna för strukturfonderna och i synnerhet Europeiska socialfonden är utformade för att förbättra denna situation.

Ett deltagande i beslutsfattandet med jämvikt mellan könen

Europeiska gemenskapen har varit en av de främsta förespråkarna för att ge kvinnorna en annan status i samhället, inte bara genom lagstiftning, utan även genom åtgärder som främjar reell jämställdhet. Fortfarande finns emellertid olikheter kvar, särskilt i fråga om kvinnors deltagande på beslutsfattande nivå. Rapporten visar att om inte fler kvinnor från alla olika samhällsskikt får delta mer i beslutsfattandet kommer de inte att kunna utöva riktigt inflytande, och politikens utformning och de politiska besluten kan inte återspegla hela samhällets sociala, ekonomiska och kulturella värden.

Den överenskommelse som nåtts med rådet om att utveckla ett gemensamt mätsystem för jämställdhetsframgångar inom politiskt beslutsfattande är ett steg på vägen mot att åtgärda denna bristande jämvikt.

Jämställdhetslagstiftning

Det nya Amsterdamfördraget och den stadiga utvecklingen av europeisk rättspraxis har försett Europeiska unionen med en omfattande rättslig ram på jämställdhetsområdet.

Under 1999 har Europeiska gemenskapernas domstol, enligt vad som visas i denna rapport, avkunnat ett stort antal domar som kompletterar lagstiftningsarbetet till förmån för lika möjligheter. Den rättsliga ordning som garanterar lika tillträde till sysselsättning för kvinnor och män håller på att fullbordas, även om det fortfarande finns saker att förbättra. Att främja lika möjligheter är nu en skyldighet för samtliga institutioner på alla nivåer och måste tas med i beräkningen.

Europeiska unionens yttre förbindelser och jämställdhetsperspektivet

Kvinnors situation ger i många delar av världen anledning till oro. Under utvidgningprocessen och när det gäller politik som rör mänskliga rättigheter och utvecklingssamarbete har Europeiska unionen, inom ramen för de yttre förbindelserna, en roll att spela för att främja lika möjligheter i de länder där jämställdhet inte erkänns. EU stödjer kandidatländerna i deras ansträngningar rörande att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Europeiska gemenskapen arbetar tillsammans med medlemsstaterna för att genomföra det handlingsprogram som antogs 1995 och har agerat till stöd för processen med översyn efter Beijing+5.

Eftersom femårsjubileet för FN:s världskonferens om kvinnor i Beijing infaller under år 2000, kommer en fullständig och kritisk utvärdering av Europeiska unionens bidrag att presenteras vid specialsessionen i FN:s generalförsamling i New York i juni 2000.

Framtidsutsikter inom lika möjligheter

År 2000 kommer att bli ett år då gemenskapspolitiken för jämställdhet mellan könen stärks. Kommissionen kommer att före sommaren 2000 lägga fram ett förslag till ett "jämställdhetspaket", som består av ett flertal initiativ: ett nytt handlingsprogram för gemenskapen för jämställdhet mellan könen (2001-2005), ett förslag till ett nytt direktiv samt ett beslut av kommissionen om att dess kommittéer och expertgrupper skall ha en sammansättning med större jämvikt mellan könen.

Programmet kommer att vara mer omfattande än de tidigare och det kommer att låta all gemenskapspolitik omfattas av ansträngningarna för att uppnå jämställdhet mellan könen samt byggas kring klara kriterier för bedömning, övervakning, jämförelser och utvärdering.

Grunden för detta nya angreppssätt från kommissionens sida är Europaparlamentets och rådets starka politiska stöd och de nya möjligheter som erbjuds genom det nya fördraget, i synnerhet artiklarna 141 och 3 (jämställdhetsaspekter inom all verksamhet).

Det nya direktivet ändrar direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor, genom att inkludera nya bestämmelser om viktiga frågor, såsom sexuella trakasserier på arbetsplatsen, samt genom att förtydliga några av de befintliga bestämmelserna.

AVSNITT 1: INTEGRERING AV JÄMSTÄLLDHETSPERSPEKTIVET OCH SÄRSKILDA ÅTGÄRDER

Gemenskapsstrategin, där jämställdhetsperspektivet integreras i all politik och alla program inom Europeiska gemenskapen och särskilda åtgärder vidtas till förmån för kvinnor bibehölls under 1999. Strategin som sådan uttrycks nu även i Amsterdamfördraget.

Strax efter utnämningen av den nya kommissionen hösten 1999, inrättade ordförande Romano Prodi en ny kommissionärsgrupp för lika möjligheter mellan kvinnor och män. Fyra kommissionsledamöter skulle vara ständiga medlemmar av gruppen, men den skulle också stå öppen för alla de övriga. Gruppen, under ordförandeskap av ordföranden och med kommissionären med ansvar för sysselsättning och socialpolitik, Anna Diamantopoulou, som vice ordförande, skall garantera att kommissionens åtgärder på området för lika möjligheter inom och utanför kommissionen blir sammanhållna. Det praktiska genomförandet av strategin för att integrera jämställdhetsaspekter inom alla relevanta områden av gemenskapens åtgärder omfattade även fortsättningsvis samarbete mellan avdelningar, utveckling av lämpliga instrument, personalutbildning och övervakning i ett flertal av kommissionens avdelningar som täcker olika politikområden.

Under 1999 pekade man på att framsteg hade uppnåtts på vissa centrala politikområden: sysselsättning, utbildning, forskning, strukturfonder samt kampen mot våld. Övrig gemenskapspolitik har förblivit relativt oförändrad eller gått framåt i långsammare takt. Hur jämställdheten skall slå igenom inom transporter och miljö utpekades som områden där nya jämställdhetsinitiativ skall göras.

Ekonomiska och sociala kommittén vidtog åtgärder för att integrera jämställdhetsaspekten i sitt arbete. [2] Regionkommittén stödjer kommissionens betoning av att integrera jämställdhetsaspekter och föreskriver att dess yttranden skall inbegripa lika möjligheter som en utgångspunkt. Europaparlamentet ansåg integrering av jämställdhetsaspekter vara tillräckligt viktigt för att hålla en offentlig utfrågning i ämnet. [3]

[2] ESK 286/99 av den 22-23 oktober 1999.

[3] Europaparlamentet, utskottet för kvinnors rättigheter, offentlig utfrågning om integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden, 20.4.1999.

Kommissionens jämställdhetsplanering för 2000+

Det krävs betydande resurser i form av tid, personal och expertkunnande för att undanröja hinder mot att ett jämställdhetsperspektiv utvecklas inom alla områden och all verksamhet. Det visade sig att det politiska stödet var starkt för ett nytt gemenskapshandlingsprogram för lika möjligheter för kvinnor och män, när nu dagens handlingsprogram för gemenskapen på medellång sikt för lika möjligheter för män och kvinnor (1996-2000) löper ut. Ett sådant program fick också stöd i en resolution av Europaparlamentet [4] och av rådet (arbetsmarknads- och socialministrarna) i dess slutsatser från oktober. Ett sådant program skulle sammanföra ett brett spektrum av särskilda och allmänna politiska områden inom en enda, heltäckande ram. I fråga om allt från våld i hemmet till kvinnors rättigheter i andra länder skulle en mer ambitiös samordning av jämställdhetsinsatserna göra att synligheten och genomslaget blir större och dessutom leda till en koncentration av övervakningen av framstegen med att skapa jämställdhet mellan könen.

[4] Europaparlamentets resolution av den 4 maj 1999 på grundval av dokument nr A4-0194/99 - slutlig.

Utveckling av instrument för att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden i medlemsstaterna

I medlemsstaterna kunde man notera ett antal intressanta instrument syftande till att genomföra det dubbla angreppssättet med integrering på alla områden och aktiva åtgärder. Bland strategierna återfanns allmänna planer (Portugal, Sverige), strategisk politik (Nederländerna), inriktning på nya områden (Österrike, Förenade kungariket) och granskning av lagstiftning (Grekland). Kvinnligt företagande blev till en viktig del av industriprogram i Italien och Grekland.

Kvinnors underrepresentation inom beslutsfattande i Frankrike togs upp inom lagstiftningen, genom att en ny rättslig ordning antogs den 8 juli 1999 med syfte att uppnå balans mellan kvinnor och män inom det politiska livet. Den nyvalda regeringen i Finland har slagit fast att integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden av den statliga förvaltningen utgör ett av dess jämställdhetsmål. [5] I Förenade kungariket (Nordirland) har jämställdhetskommissionen tagit över efter de organ som arbetar med kön, ras, handikapp och rättvis sysselsättning på religiösa grunder. En jämställdhetsinfrastruktur som i stora drag liknar denna inrättades i Irland, för att undanröja diskriminering på elva grunder, bland annat kön.

[5] Finland prioriterade även det kritiska området - Våld mot kvinnor.

Lika möjligheter inom de nya strukturfonderna och de nya gemenskapsinitiativen

Strukturpolitiken utgör det främsta gemenskapsinstrumentet för att främja sammanhållning, förbättra sysselsättning och integration samt uppnå en hållbar utveckling. Omkring 195 miljarder euro kommer att tillföras de nya strukturfonderna under åren 2000-2006, vilket utgör ett betydande framsteg för strukturfondernas möjligheter att främja lika möjligheter mellan kvinnor och män.

De allmänna bestämmelserna för strukturfonderna (2000-2006), vilka godkändes av parlamentet [6] och även formellt av rådet [7], införde en skyldighet att integrera jämställdhetsaspekter. I förordningen sägs att "För att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen strävar gemenskapen även efter att främja (...) jämställdhet mellan kvinnor och män". Det föreskrivs även att strukturfonderna skall "bidra till att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män". Av de 56 artiklarna i de allmänna bestämmelserna rör tio lika möjligheter, vilket blev ett genomgående tema som ingår i samtliga program och åtgärder.

[6] Parlamentets beslut, 6959/1/99 Rev. 1, C4-0215/99.

[7] Förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21.6.1999. EGT L 161, 26.6.1999.

Under den kommande perioden skall förhandsbedömningen av nationella planer omfatta lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män (artikel 41 i förordningen). När så är möjligt, skall indikatorer delas upp efter kön (artikel 36). Inom ramen för övervakningskommittéerna (artikel 35) skall "[parterna] främja en balanserad fördelning mellan kvinnor och män". När medlemsstaterna utser partner på nationell, regional eller lokal nivå (artikel 8) skall de även "[beakta] behovet av att främja jämställdhet mellan kvinnor och män". Samma bestämmelser förs in i bestämmelserna för enskilda fonder - för Europeiska socialfonden (ESF), där man inriktar sig på "människor", men även för fonderna för jordbruk, fiskeri och regional utveckling.

Den nya ESF har anpassats till sysselsättningsriktlinjernas fyra pelare. Målsättningarna för ESF omfattar fem centrala politikområden, bland annat lika möjligheter för kvinnor och män som en del av satsningen för att uppnå jämställdhet. ERUF [8] skall stödja "jämställdhet mellan kvinnor och män". EUGFJ [9] skall stödja verksamhet för landsbygdens utveckling som handlar om att "undanröja ojämlikheter och främja lika rättigheter för män och, i synnerhet genom att stödja projekt som initieras och genomförs av kvinnor". En ny bestämmelse i FFU [10]skall främja möjligheter till en jämställd sysselsättning mellan kvinnor och män som arbetar inom fiskerinäringen.

[8] Europeiska regionala utvecklingsfonden.

[9] Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.

[10] Fonden för fiskets utveckling.

Det nya är inte att jämställdheten erkänns, utan den starkare ställning den har fått vid omformningen av den rättsliga ramen för strukturfonderna för den kommande sjuårsperioden. Man förväntar sig att de nya bestämmelserna om övervakning och utvärdering kommer att vara viktiga för att främja lika möjligheter för kvinnor och män. Nya möjligheter för kvinnor (Now) inom initiativet Sysselsättning har utgjort en viktig källa för bra metoder inom jämställdhet under de gångna tio åren och den erfarenhet som vunnits skall utnyttjas vid integreringen på alla områden. En jämställdhetsdimension har införts i samtliga de förslag till gemenskapsinitiativ som kommissionen i slutet av 1999 föreslog för perioden 2000-2006.

Gemenskapsinitiativet Equal [11], som bygger på erfarenheterna från initiativen Sysselsättning och Adapt och som har en budget på 2 847 miljarder euro, syftar särskilt till att bekämpa alla former av diskriminering på arbetsmarknaden som grundas på kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. De huvudsakliga områden som skall prioriteras i initiativet när det gäller jämställdhet är framförallt att utveckla nya former av arbetsorganisation för att förena familje- och yrkesliv och minska jämställdhetsklyftorna samt stödja desegration i arbetet.

[11] KOM(1999) 476 slutlig, 13.10.1999.

I initiativet Leader [12] betraktas unga kvinnor och män som hävstänger för utvecklingen av landsbygdsområden. Kommissionen anger i sitt förslag att den i första hand vill stödja strategier som syftar till att förbättra jobben och/eller verksamheten för dessa målgrupper. Låga löner och löneskillnader mellan kvinnor och män försämrar levnadsvillkoren för kvinnor inom jordbruket.

[12] KOM(1999) 475 slutlig, 13.10.1999.

Kommissionen anger i sitt förslag till initiativet Interreg, [13] att programplaneringen måste ta de allmänna riktlinjerna för strukturfonderna i beaktande och bidra till att lika möjligheter för kvinnor och män främjas. Beträffande initiativet Urban, [14] anger kommissionen att strategierna måste respektera principen om lika möjligheter för kvinnor och män.

[13] KOM(1999) 479 slutlig, 13.10.1999.

[14] KOM(1999) 477 slutlig, 13.10.1999.

Forsknings- och utbildningspolitik - mot jämställdhet mellan könen

Forskning

Det nya femte ramprogrammet för forskning omfattade integrering av jämställdhetsaspekter så som det presenterades i meddelandet om kvinnor och vetenskap som antogs av kommissionen i februari [15]. I detta meddelande presenterar kommissionen en åtgärdsplan med de två målen att föra en politisk dialog mellan medlemsstaterna om åtgärder som genomförts för att främja kvinnors deltagande i forskning samt utveckla ett övervakningssystem "Kvinnor och vetenskap" inom Femte ramprogrammet på tre nivåer: genom forskning av, för och om kvinnor. En av de konkreta åtgärder som kommissionen meddelar är att sträva efter minst 40 % kvinnligt deltagande i olika församlingar och expertgrupper som skall hjälpa kommissionen att genomföra det femte ramprogrammet. Genuskonsekvensstudier kommer att göras under hela femte ramprogrammet för att analysera om genusfrågor har tagits i beaktande inom forskningen. Inom den "socio-ekonomiska nyckelåtgärden" tas också genusdimensionen med när så är lämpligt. Rådet antog en resolution om kvinnor och vetenskap i maj 1999 [16]. Denna resolution stödjer kommissionens synsätt och stärker behovet av samtidig mobilisering både på medlemsstatsnivå och på EU-nivå. En grupp för "Kvinnor och vetenskap" med företrädare för medlemsstaterna och de stater som är anslutna till genomförandet av det femte ramprogrammet har inrättats på initiativ av kommissionen för att föra den politiska dialogen och mobiliseringen på alla nivåer.

[15] KOM(1999) 76 slutlig, 17.2.1999.

[16] Rådets resolution av den 20 maj 1999 om kvinnor och vetenskap, EGT C 201, 16.7.1999. Femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2000), EGT L 26, 1.2.1999.

Utbildnings- och ungdomsprogram

I den andra etappen av Leonardo da Vinci-programmet (2000-2006) för yrkesutbildning fastställs att man vid genomförande av programmets allmänna mål skall ge särskild uppmärksamhet åt förslag som syftar till underlätta tillträde till utbildning för människor som är missgynnade på arbetsmarknaden, däribland människor med funktionshinder, och lika möjligheter för kvinnor och män, med syfte att bekämpa diskriminering i utbildningen [17]. Den andra etappen av gemenskapens åtgärdsprogram för utbildning Sokrates (2000-2006), integrerar främjandet av lika möjligheter mellan kvinnor och män och mellan flickor och pojkar i målet att förstärka det europeiska dimensionen av livslångt lärande [18]. Genusdimensionen är en av kriterierna för att välja ut verksamhet inom programmet och måste inbegripas i resultatrapporteringen och utvärderingen. Kommissionens förslag till ett nytt Ungdomsprogram, som inbegriper ungdomsutbyten, ungdomsinitiativ och volontärtjänst betonar också främjandet av lika möjligheter i de mål som ingår i programmet [19].

[17] Rådets beslut av den 26.4.1999. EGT L 146, 11.6.1999.

[18] Europaparlamentets och rådets beslut av den 24.1.2000. EGT L 28, 3.2.2000.

[19] Gemensam ståndpunkt (EG) nr 22/1999 antagen av rådet den 28 juni 1999. EGT C 210, 22.7.1999.

En resolution riktad till medlemsstaternas regeringar uppmanade till att främja en strategi som syftar till lika möjligheter för män och kvinnor vid användningen av informationssamhällets verktyg i skolor och på alla utbildningsnivåer [20].

[20] Rådet (arbetsmarknads- och socialministrarna), resolution av den 29.11.1999.

I kommissionens förslag till programmet Media Plus (2001-2005) för stöd till den europeiska audiovisuella industrin garanteras att man tar hänsyn till lika möjligheter när programmet genomförs [21].

[21] KOM(1999) 658 slutlig, 14.12.1999.

I Helsingforsrapporten om idrott [22] påminner kommissionen om de viktiga värderingar, särskilt lika möjligheter, som idrott och sport står för. På samma sätt uppmanades deltagarna från EU:s möte om idrott i maj 1999 i slutsatserna från mötet att inse att alla aspekter av idrott måste innefatta lika möjligheter. I undersökningen "Idrott och sysselsättning i Europa" [23] från september 1999 lades också särskild vikt vid genusdimensionen.

[22] KOM(1999) 644 slutlig, 10.12.1999.

[23] Undersökning utförd för Europeiska kommissionen av det europeiska nätverket av idrottsvetenskapliga institutioner - Europeiska observationsorganet för sysselsättning inom idrotten.

Genusdimensionen inom politik för utveckling och samarbete

Sedan rådets förordning om genusfrågornas integrering i utvecklingssamarbetet [24] kan man inom denna politik notera stadiga framsteg för jämlikhetsfrågorna - senast då rådet upprepade deras betydelse vid översynen av gemenskapens utvecklingsinstrument och utvecklingsprogram [25]. Under 1999 inleddes processen med att uppdatera 13 genuslandprofiler som utvecklats under 1995. Europeiska kommissionen har tillsammans med medlemsstaterna diskuterat ett format för gemensam rapportering om framstegen när det gäller att genomföra rådets resolution från december 1995 om att integrera jämställdhetsfrågorna i utvecklingssamarbetet. En åtgärdsplan för integrering av ett jämställhetsperspektiv utarbetades under 1999 och kommer att utvecklas vidare i början av 2000. En särskild budgetpost för integrering av genusfrågor användes för att stödja projekt i Medelhavsområdet, Latinamerika och i AVS-länderna. Dessutom var det möjligt att genom ett ramkontrakt för AVS-länderna främja tekniskt stöd, utbildning i jämställdhet och utvärdering av gamla och nya projekt där genusfrågorna integrerats i utvecklingssamarbetet.

[24] EGT L 354, 30.12.1998.

[25] Rådet (biståndsfrågor), Bryssel, 21.5.1999

Integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden i fråga om humanitärt bistånd inkluderades i de strategiska riktlinjerna för 1999 för Europeiska gemenskapens kontor för humanitärt bistånd. I januari 1999 hölls ett diskussionforum mellan kommissionen, icke-statliga organisationer, akademiska institutioner och forskare om framsteg på området kön och mänskliga rättigheter inom program och politik för sexuell och reproduktiv hälsa [26].

[26] Europeisk rundabordsdiskussion, Bryssel, 21-22 janauri 1999.

Slutligen fick medlemsstaterna och kommissionen tillfälle att göra en övergripande bedömning av framstegen med att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden. Bakgrunden var förberedelserna för översyn av utvecklingen under de fem år som följt sedan handlingsprogrammet och Beijing-deklarationen antogs vid FN:s fjärde världskonferens för kvinnor 1995 och förberedelserna inför specialsessionen i FN:s generalförsamling där man skulle se över 1995 års toppmöte om social utveckling.

Kvinnor och våld - ett år av medvetandegörande

Att utveckla och främja åtgärder särskilt inriktade på kvinnor, parallellt med en strategi för att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden, utgör en integrerad del av det dubbla angreppssättet i fråga om jämställdhet mellan könen. Politik, program och rättsliga instrument för att bekämpa våld mot kvinnor illustrerar värdet av en samlad strategi.

Kampen mot våld mot kvinnor av alla de slag har lyckats samla ett brett spektrum av insatser, åtgärder, rättsliga instrument och kampanjer inom alla sektorer, i alla medlemsstater och inom olika ministerier och avdelningar.

Kommissionens förslag till rådets direktiv om rätt till familjeåterförening [27] ägnar särskild uppmärksamhet åt situationen för kvinnor i tredje land som är offer för våld i hemmet. De skall skyddas från att automatiskt skickas tillbaka om de tvingas lämna sitt hem.

[27] KOM(1999) 638 slutlig, 1.12.1999.

Den första informationskampanjen över hela Europa för att medvetandegöra allmänheten om våld mot kvinnor, med en budget på 2,5 miljoner euro, inleddes med ett uttalande av kommissionen inför Europaparlamentet den 8 mars 1999. Den ursprungliga idén till kampanjen kom från Europaparlamentets utskott för kvinnors rättigheter och hade stått högt på dagordningen för icke-statliga kvinnoorganisationer. Den årslånga kampanjen fick starkt stöd av kommissionen och kommer att avslutas i Lissabon i maj 2000.

Med stöd från kommissionen anordnade det tyska ordförandeskapet för Europeiska unionen i mars 1999 en konferens om våld mot kvinnor. [28] Vid ett informellt möte mellan jämställdhetsministrarna i Berlin den 14-15 juni, förklarade kommissionen att mycket återstod att göra på området för våld mot kvinnor och gav som exempel stöd till kvinnor i Kosovo, insatsåtgärder riktade till män, stöd för icke-statliga organisationer som arbetar med misshandlade kvinnor och deras barn samt stöd för unga flickor och kvinnor som utsatts för våld. Det finska ordförandeskapet för Europeiska unionen fortsatte med ansträngningar på hög nivå för att rikta uppmärksamheten på problemet med våld mot kvinnor, genom att sammankalla en expertkonferens kring ämnet. [29]

[28] Konferens anordnad av tyska ordförandeskapet om våld mot kvinnor, Köln, Tyskland, 29-30 mars 1999.

[29] Expertmöte om våld mot kvinnor, Jyväskylä, Finland, 9.11.1999.

Kampen mot våld mot funktionshindrade var ämnet för en konferens på europeiska handikappdagen, den 3 december 1999. Man underströk särskilt ämnets vikt med avseende på funktionshindrade kvinnor.

Eurobarometer publicerade forskningsresultat kring inställningar i Europa om våld mot kvinnor - en av de största tvärnationella undersökningarna i sitt slag. [30] I undersökningen fann man att få européer säger sig känna någon som är utsatt för våld, men att de flesta tror att de som är utsatta för våld löper större risk från okända än från personer de redan känner.

[30] Eurobarometer 51.0: Attityder gentemot våld mot kvinnor, Generaldirektoratet för utbildning och kultur, 1999.

Daphne-programmet antogs i december 1999 för perioden 2000-2003. [31] Programmet ligger i främsta stridslinjen för att garantera jämställdhet, eftersom dess syfte är att skydda kvinnliga offer, både kvinnor och flickor, från att utsättas för våld. Programmet skall fortsätta stödja åtgärder som hittills fått stöd enligt Daphne-initiativet [32]. Dessutom skall det ge stöd till ansökningar både från myndigheter och från organisationer inom den privata sektorn. Det kommer också att vara öppet för kandidatländerna, EES-länderna och Efta-länderna och skall ge stöd till fleråriga insatser.

[31] Europaparlamentets och rådet beslut nr 293/2000/EG, EGT L 34, 9.2.2000.

[32] KOM(1999) 82, EGT C 89, 30.3.1999.

Att bekämpa kvinnohandel och sexuellt utnyttjande fortsatte under 1999 att stå högt upp på den politiska dagordningen. Politiken på detta område utmärks av att offren för handeln sätts i fokus och av behovet att involvera alla ansvariga personer (tvärvetenskapligt synsätt) för att kämpa mot denna form av kränkning av de mänskliga rättigheterna och den mänskliga värdigheten. Stop-programmet (1996-2000) [33] fortsatte under 1999 att stödja utbildning, projekt, seminarier och undersökningar som berörde åtgärder för att bekämpa kvinnohandel och sexuellt utnyttjande av barn, och inbegrep därvid i stor utsträckning också partner från kandidatländerna. Slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors [34] betonade kampen mot människohandel. Kommissionen har meddelat [35] att lagstiftningsförslag kommer att läggas fram om allmänna definitioner, anklagelser och sanktioner, inbegripet frågan om tillfälliga uppehållstillstånd för offer för människohandel som är beredda att vittna. Det har också meddelats att ett förslag till ett förnyat femårigt Stop-program, som skulle vara öppet för kandidatländerna, kommer att läggas fram.

[33] Gemensam åtgärd 96/700/RIF, EGT L 322, 12.12.1996.

[34] 15-16 oktober 1999.

[35] KOM(1999) 349 slutlig, 14.7.1999.

Enligt Odysseus-programmet [36]om utbildnings-, utbytes- och samarbetsprogram inom politikområdet asyl, invandring och passage av medlemsstaternas yttre gränser gav kommissionen stöd till projekt som gynnar kvinnliga flyktingar och asylsökande.

[36] Gemensam åtgärd 98/244/RIF, EGT L 99, 31.3.1998.

Kommissionen har deltagit i det arbete som utförts sedan 1999 av OSSE när det gäller kvinnohandel. Frågan togs särskilt upp vid det extra möte om den mänskliga dimensionen och jämställdhetsfrågor i september 1999 och vid toppmötet i Istanbul i november 1999, där en handlingsplan för åtgärder för att bekämpa människohandel fördes fram.

Engagemanget från rese- och turistnäringen för att bekämpa sexturism tog ett steg framåt, då kommissionen antog ett meddelande om genomförandet av åtgärderna för att motverka barnsexturism under perioden 1997-1998. [37] En omedelbar uppföljning utgjordes av bildandet av en grupp kommunikationsexperter på gemenskapsnivå, som skall offentliggöra åtgärder mot sexturism. [38] Det finns nu en uttrycklig vilja från turistnäringens sida att ta upp frågan och att stödja kommissionen i dess engagemang för dessa ansträngningar. [39]

[37] KOM(1999) 262 slutlig, 26.5.1999.

[38] EGT S 101, 27.5.1999.

[39] Undersökning genomförd av Europakommissionen, GD Företagspolitik, samordnad av Strat and Com, Bryssel och gjord vid International Tourism-Börse, Berlin, mars 1999.

AVSNITT 2: JÄMSTÄLLDHET INOM DEN EUROPEISKA SYSSELSÄTTNINGSSTRATEGIN

Viktiga framsteg

Under den tvåårsperiod som förflutit sedan den europeiska sysselsättningsprocessen startades i Luxemburg 1997, har jämställdhet mellan kvinnor och män integrerats i dagordningen för sysselsättningspolitiken. Man accepterar att Europa behöver kunnande, erfarenheter och aktivt engagemang från kvinnor från alla olika samhällsskikt i arbetskraften, och detta för att kunna stärka tillväxt och sammanhållning. Ursprungligen infördes lika möjligheter som en av fyra pelare i 1998 års riktlinjer för sysselsättningen, tillsammans med anställbarhet, företagaranda och anpassningsförmåga. Behovet av att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden inom riktlinjernas samtliga pelare accepterades av rådet och en ny riktlinje om integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden infördes i riktlinjerna för sysselsättning för 1999 [40]. Detta avspeglade en väsentlig förstärkning av Europeiska unionens politiska åtagande för lika möjligheter. I slutsatserna från Europeiska rådet i Helsingfors, [41] togs lika möjligheter för kvinnor och män upp som ett område som skall uppmärksammas särskilt vid arbetsmarknadsreformer.

[40] Riktlinje 20: Rådets resolution av den 22.2.1999.

[41] Ordförandeskapets slutsatser, Europeiska rådet i Helsingfors den 10-11 december 1999.

De nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1999

Kommissionen genomförde under 1999 en grundlig utvärdering av de nationella handlingsplanerna för sysselsättning för att bedöma hur medlemsstaterna hade uppfyllt de mål som gemensamt ställts upp i riktlinjerna för sysselsättning. Även om hänsyn togs till principen om jämställdhet mellan könen i de nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1999, var det inte alla medlemsstater som till fullo tillämpade principen att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden.

I den gemensamma sysselsättningsrapport som antogs av rådet i december 1999 görs en översyn av sysselsättningsläget i hela Europeiska unionen och i dess enskilda medlemsstater samt analyseras de nationella handlingsplanerna för sysselsättning. [42] Kommissionen utvecklade utifrån denna analys rekommendationer för var och en av medlemsstaterna och rekommendationerna behandlades därefter av rådet. Kommissionen noterade i sina rekommendationer, att ytterligare åtgärder krävdes för att överbrygga könsklyftorna i fråga om sysselsättning, arbetslöshet och lön, för att komma till rätta med hur olika kvinnor och män finns företrädda inom olika branscher och verksamheter samt för att förbättra omsorgen för barn och andra underhållsberättigade. [43] Det stora antalet rekommendationer om jämställdhetsfrågor pekar på vilken vikt kommissionen lägger vid lika möjligheter. Frågor som särskilt togs upp var

[42] Tillstyrkt av rådet (gemensamt Ekofin-, arbetsmarknads- och socialministrarna) den 29.11.1999 och godkänt av Europeiska rådet i Helsingfors den 10.12.1999.

[43] Kommissionens rekommendation till rådets rekommendation om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik KOM(1999) 445 slutlig, 8.9.1999.

- behovet av att skatte- och förmånssystemen granskas för att ta itu med höga nivåer på arbetslöshet och overksamhet,

- vikten av att utnyttja möjligheterna till arbete inom tjänstesektorn,

- ett behov av att utveckla särskilda åtgärder inriktade på att höja graden av deltagande från äldre arbetstagare.

Pelaren jämställdhet mellan könen

- Att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden

Att främja angreppssättet med att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden utgjorde en central ny faktor i riktlinjerna för sysselsättning för 1999. I de nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1999 antingen tillämpar medlemsstaterna integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden eller sade sig planera att göra det. Många medlemsstater befinner sig fortfarande i ett förberedande eller inledande skede i processen. I de flesta fall visar sig integreringen av jämställdhetsaspekter på alla områden genom utveckling av nya forsknings-, mätnings- och analysmetoder och genom forskning kring konsekvenserna av ett jämställdhetsperspektiv för sysselsättningsåtgärder. Vad pelare 1 (anställbarhet) beträffar, kan man bland medlemsstaternas strategier nämna, att ge lagstadgad rätt till aktiva arbetsmarknadsåtgärder eller åtgärder som innebär positiv särbehandling för att säkerställa lika tillgång. Vad pelare 2 (företagaranda) beträffar, införde huvuddelen av medlemsstaterna särskilda åtgärder för att uppmuntra kvinnor att bli företagare. Inom pelare 3 (anpassningsförmåga), nämnde vissa medlemsstater arbetsmarknadens parters roll och bidrag i fråga om att integrera jämställdhetsaspekter på alla områden.

- Att desegregera arbetsmarknaden

Några medlemsstater koncentrerade sig på att minska könsklyftorna i fråga om arbetslöshet och på att höja sysselsättningsgraden för kvinnor. Medlemsstaterna arbetar med att desegregera arbetsmarknaden genom åtgärder inriktade på de i skolorna som senare skall ta steget ut på arbetsmarknaden och på kvinnor som i dag är ute på arbetsmarknaden.

Desegregering av arbetsmarknaden har blivit ett politiskt huvudmål inom riktlinje 20. Tre länder med en mycket hög segregering - Finland, Sverige och Danmark - har vidtagit åtgärder för att förbättra situationen. Man har använt såväl diversifiering av utbildnings-, yrkesutbildnings- och yrkesval som stöd för positiv särbehandling som undanröjande av flaskhalsar för kvinnors sysselsättning för att få förändringar till stånd.

- Att underlätta återinträde på arbetsmarknaden

I de nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1999 är de åtgärder som rapporteras av medlemsstaterna under denna riktlinje på det stora hela begränsade till frågor som rör att förena yrkes- och familjeliv, en aktiv arbetsmarknadspolitik och stärkta insatser inom yrkesutbildning. Riktlinjen är oförändrad för 2000, även om skatte- och förmånssystem som kan hålla kvinnor - och män - som överväger att återgå till yrkeslivet tillbaka särskilt nämns.

- Att förena yrkesliv och familjeliv

Engagemanget för att främja en familjeanpassad sysselsättningspolitik varierar mycket mellan medlemsstaterna. I Sverige har anställda med små barn rätt att arbeta deltid. Planer för detta finns i Tyskland och Nederländerna. Stora ansträngningar har gjorts eller planeras i länder där brister finns i tillhandahållandet av barnomsorg (Tyskland, Grekland, Irland, Nederländerna, Österrike, Portugal och Förenade kungariket). I Sverige planerar man att skära ner på kostnaderna för barnomsorg. I Förenade kungariket lades stor tonvikt vid förskolebarnen. Endast ett fåtal medlemsstater nämnde ordningar för äldreomsorg, och konkreta initiativ i fråga om omsorg för andra omsorgsberoende saknades i samtliga nationella handlingsplaner.

Kommissionen har, genom en rad nationella seminarier som under 1999 anordnats av det europeiska nätverket Familj och arbete, uppmuntrat till debatt och diskussion om att förena yrkesliv och familjeliv. Införandet av föräldraledighet (se avsnitt 4) är inte bara knutet till jämställdhet mellan könen, utan även till en rad andra överväganden, såsom att bevara familjelivet, läget på arbetsmarknaden, sjunkande födelsetal och barnens intresse. I Österrike går t.ex. 60 procent av mödrarna inte tillbaka till arbetet efter den sista perioden av ledighet på 18 månader. I Nederländerna, där föräldraledigheten är betald för anställda inom den offentliga sektorn, har män reagerat anmärkningsvärt väl på föräldraledighet. I Norge, Irland och Österrike har det förekommit bredare debatter om ersättning för omsorgsarbete, beträffande aspekten om jämlikhet mellan föräldrar som arbetar utanför hemmet och sådana som inte gör det.

- Frågor om social trygghet och beskattning

Även om jämställdhetslagstiftningen inom gemenskapen har fått ett betydande genomslag när det gäller att minska diskrimineringen mellan kvinnor och män i fråga om socialförsäkringar, bygger de sociala trygghetssystemen fortfarande ofta på antaganden om manliga och kvinnliga arbetsmönster och familjeroller som kanske inte återspeglar dagens verklighet. Detta kan i hög grad påverka hur jämlika kvinnors och mäns möjligheter är att på ett effektivt sätt i praktiken åtnjuta socialt skydd, även när likabehandling garanteras i systemet [44]. I juli 1999 föreslogs i kommissionens meddelande "En samordnad strategi för att modernisera social trygghet" en ny samordningsprocess mellan medlemsstater och kommissionen, som syftar till att förbättra och modernisera de sociala skyddssystemen i Europeiska unionen. [45] I meddelandet sägs att genusfrågor utgör en viktig fråga beträffande denna uppgift, som går tvärs över alla områden. I rådets slutsatser av den 17 december 1999 [46] fick en grupp tjänstemän på hög nivå till uppgift att inleda arbete på grundval av dessa förslag, varvid framhölls att jämställdhet mellan kvinnor och män måste vara integrerat på alla områden av dess verksamhet.

[44] Social trygghet i Europa 1999.

[45] KOM(1999) 347 slutlig, 14.7.1999.

[46] Rådet (fiske), Bryssel, 16-17 december 1999.

I sysselsättningsriktlinjerna 1999 underströks behoven att åtgärda skatte- och bidragsförhållanden som avhöll kvinnor från att delta i sysselsättningen. I sin rekommendation till medlemsstaterna om sysselsättningspolitiken, den 8 september 1999, pekade kommissionen på medlemsstaternas brist på initiativ i frågan.

Ministerkonferenser till stöd för jämställdhet inom sysselsättning

För att fortsätta de framsteg som gjorts på nivå, hölls en ministerkonferens inom Europeiska unionen om jämställdhet och sysselsättning i Helsingfors, kort efter att kommissionens nya "sysselsättningspaket hösten 1999" [47] tillkännagavs. Konferensen anordnades med anledning av det finska ordförandeskapet i rådet och upprätthöll kontinuiteten från de informella rådsmötena i Belfast (1998), Innsbruck (1998) och Berlin (1999). Ledamöter i Europaparlamentet och representanter för europeiska arbetsmarknadsparter deltog, vilket gjorde tilldragelsen än mer betydelsefull. Diskussionerna om integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden och om skatte- och socialförsäkringsfrågor inom den övergripande sysselsättningsstrategin fick stöd av ett detaljerat diskussionsmaterial.

[47] Jämställdhet och sysselsättningspolitik, Helsingfors, 30 september och 1 oktober 1999.

Den stora och bestående skillnaden i lön mellan könen var föremål för en särskild ministerkonferens kring frågan om lika lön och ekonomiskt oberoende som grundval för jämställdhet [48].Man framhäll behovet av nya initiativ på EU-nivå och nationell nivå, både vad gäller öppenhet i fråga om löneskillnader mellan kvinnor och män och genomförandet av befintlig lagstiftning.

[48] Konferens anordnad av Sveriges statsminister och jämställdhetsministrarna, 2-4 november 1999.

Riktlinjer för sysselsättning för 2000

Förslagen till riktlinjer för sysselsättning för 2000 [49] tar hänsyn till erfarenheterna från 1999 års analys av de nationella handlingsplanerna för sysselsättning. För att insatserna skall bli konsekventa och kontinuerliga och för att säkerställa att medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter till fullo lever upp till sina åtaganden inom ramen för Luxemburgprocessen, hölls förändringarna så små som möjligt. Inom pelaren lika möjligheter gjordes en mindre förändring för att klargöra riktlinje 22 om att underlätta återintegreringen på arbetsmarknaden. Riktlinjerna för sysselsättning för 2000 fick positivt stöd vid Europeiska rådet i Helsingfors den 10 december 1999, liksom den gemensamma sysselsättningsrapporten, som antogs. [50] Den fortsatt breda klyftan mellan könen i fråga om sysselsättningsgrad pekar på att det finns betydande utrymme för att höja kvinnors sysselsättningsgrad i huvuddelen av medlemsstaterna. Erfarenheter från senare år bekräftar att en politik för att främja kvinnors sysselsättning är nyckeln till att stärka sysselsättningsgraden inom hela Europeiska unionen.

[49] KOM(1999) 442 slutlig, 8.9.1999.

[50] Ordförandeskapets slutsatser, Europeiska rådet i Helsingfors den 10-11 december 1999.

Jämställdhet mellan könen inom den offentliga sektorn

Inom den offentliga sektorn i EU, inbegripet landsting, regioner och kommuner, finns ett stort antal kvinnor anställda: 44 procent av de kvinnor som har arbete finns inom den offentliga sektorn, jämfört med 22 procent av männen. Den offentliga sektorn har därför en betydelsefull roll att spela för att främja lika möjligheter. Under 1999 undertecknade rådet för Europas kommuners och regioners arbetsgivarplattform och europeiska sammanslutningen för offentliganställda en gemensam förklaring [51] i vilken de uttalar att "lika möjligheter är en, med hänsyn till arbetskraftens sammansättning och myndigheternas arbetsgivarroll, central fråga för den sektor som omfattar lokala och regionala styren". I förklaringen framhölls behovet av att bekämpa sexuella trakasserier, genomföra principen om lika lön för lika arbete och att lika möjligheter skall ställas i centrum för de åtgärder som vidtas inom ramen för den offentliga sektorns moderniseringsprocess.

[51] Konferens om lika möjligheter inom den offentliga sektorn, Bryssel, 8.3.1999.

Arbetsmarknadsparternas roll i sysselsättningsprocessen

Arbetsmarknadens parter har på gemenskapsnivå varit inblandade i att genomföra och utvärdera framstegen inom ramen för riktlinjerna för sysselsättning. Arbetsmarknadsparternas deltagande i utarbetandet av de nationella handlingsplanerna har, även om det tagit sig olika former, stärkt den roll de spelar vid utformning och genomförande av arbetsmarknadspolitiken på nationell nivå. Kommissionen har emellertid i sin gemensamma sysselsättningsrapport framhållit att ytterligare utveckling krävs.

Den ramöverenskommelse som ingåtts mellan arbetsmarknadens parter rörande visstidskontrakt, visar på vilken viktig roll de har att spela inom sysselsättningsstrategin. [52]

[52] Rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 om ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP. EGT L 175, 10.7.1999.

Vid sammanträdet med Ständiga kommittén för sysselsättningen den 11 november 1999, angav företrädare för arbetstagare att integreringen av principen om jämställdhet mellan kvinnor och män måste bli mer djupgående. [53]

[53] Sammanträde med Ständiga kommittén för sysselsättningen, 11.11.1999. Ordförandeskapets slutsatser, 12640/99.

Framsteg har gjorts i vissa branschkommittéer, såsom post och textil. I den branschvisa dialogkommittén för postala tjänster nåddes en överenskommelse om att man i sitt arbetsprogram för 2000 skulle offentliggöra en uppsättning bra metoder på området för lika möjligheter. Inom textil- och konfektionsbranschen genomförs en studie för att identifiera bra metoder och främja genomförandet av dem. Företrädare för elektricitetssektorn har också inbegripit en särskild åtgärd i samband med inverkan på den inre elektricitetsmarknaden och dess betydelse för kvinnor.

Sysselsättningstendenser under perioden 1994-1998

Europeiska unionen ligger fortfarande långt efter USA och Japan, som har sysselsättningsgrader på 75 procent. Den samlade sysselsättningsgraden i Europeiska unionen steg något mellan 1997 och 1998 (från 60 till 61 procent), men är fortfarande lägre än 1990 års sysselsättningsgrad (63 procent). Denna marginella årliga ökning betyder att ytterligare 1,8 miljoner människor hade arbete, vilket innebär den största årliga ökningen sedan 1990 eller dubbelt så mycket som 1997. Uppgiften framöver blir att höja den samlade sysselsättningsgraden i Europeiska unionen över 61 procent, till det överenskomna målet på 70 procent. För närvarande är det bara fyra medlemsstater, Danmark, Förenade kungariket, Sverige och Österrike som har sysselsättningsgrader på 70 procent.

Trots den starka tonvikten på sysselsättningspolitik under femårsperioden 1994-1998, steg sysselsättningsgraden i hela Europeiska unionen med bara en procentenhet. Denna period ligger före den europeiska sysselsättningsstrategin i tiden och större delen kan förklaras med en ökning av sysselsättningen för kvinnor. Skillnaderna mellan medlemsstater är mycket tydlig. Den höga sysselsättningsgraden i exempelvis Danmark steg mellan 1994 och 1998, när både kvinnors och mäns sysselsättningsgrader steg. I Tyskland däremot sjönk sysselsättningsgraden under samma period, varvid även där kvinnor och män påverkades lika mycket. Även i Sverige föll sysselsättningsgraden, men i det fallet föll kvinnors sysselsättning mycket mer än mäns.

Tabell 1

>Hänvisning till >

Sysselsättningsgraden för kvinnor steg mest markant under de fyra åren mellan 1994 och 1998 i Belgien, Danmark, Grekland, Spanien, Irland, Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket (se Tabell 1). Ett antal av de medlemsstater som noterade en kraftig ökningstakt för kvinnors sysselsättning återfinns bland de där nivån på kvinnors sysselsättning traditionellt har varit låg. Bara i två medlemsstater, Italien och Spanien, har kvinnors sysselsättningsgrad 1998 legat under 40 %.

AVSNITT 3: FRÄMJA JÄMVIKT MELLAN KÖNEN INOM BESLUTSFATTANDE

Stärka EU:s åtaganden

Den nya kommissionen gjorde en ny ansträngning för att ta itu med de bestående skillnaderna mellan könen inom politiskt beslutsfattande. Sedan tillträdet i september 1999 har den nya kommissionen betonat sin bestämda avsikt att spela en aktiv roll för att främja ett mer jämlikt deltagande för kvinnor inom alla relevanta organ, kommittéer och expertgrupper där beslut fattas och den avser lägga fram ett förslag till beslut om att dess kommittéer och expertgrupper skall ha en mer balanserad sammansättning.

Fem av 20 nya kommissionärer är kvinnor och de innehar de viktiga portföljerna som kommissionens vice ordförande och förbindelser med parlamentet, sysselsättning och socialpolitik, transport och energi, utbildning och kultur, budget samt miljö. Fyrtio procent kvinnor har utnämnts till tjänster i kabinetten. Som en del av en första etapp i en strategi för intern reform, tillkännagav kommissionen i december 1999 uttryckliga bestämmelser för att öka andelen kvinnor som utnämns till högre tjänster. För första gången i historien utnämndes en kvinna som en av 15 domare i Europeiska gemenskapernas domstol. Även till revisionsrätten utnämndes en kvinna, vilket betyder att den nu har två kvinnor av totalt 15 medlemmar.

Medlemsstaterna, jämte Island, Norge och Liechtenstein, rapporterade under 1999 om genomförandet av rådets rekommendation 96/694/EG av den 2 december 1996 om en balanserad fördelning mellan kvinnor och män i beslutsprocessen. Enligt rekommendationen krävs en integrerad strategi för att främja en balanserad fördelning av kvinnor och män, bland annat genom att de viktigaste aktörerna mobiliseras, att data om och exempel på bra metoder samlas in samt att en jämn könsfördelning främjas på alla nivåer inom statliga organ och kommittéer.

Av kommissionens rapport om genomförandet framgår att kvinnors underrepresentation på den politiska arenan, inom offentlig förvaltning och i synnerhet inom den privata sektorn är ett bestående fenomen och att detta kräver långsiktiga åtaganden och mångfasetterade strategier. Rapporten kommer att läggas fram till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén i början av våren 2000.

En avgörande händelse för Europeiska unionen i fråga om kvinnor inom beslutsfattande var konferensen "Kvinnor och män vid makten" i Paris 1999. Som värd stod den franska regeringen och konferensen samlade företrädare för europeiska institutioner, nationella och regionala parlament och myndigheter, affärslivet, arbetsmarknadens parter och icke-statliga organisationer. Mötet i Paris utmynnade i ett kraftfullt och framåtblickande uttalande. Ministrar i Europeiska unionens medlemsstater, både kvinnor och män, la sin politiska tyngd bakom detta manifest för ett engagerat samhälle, en dynamisk ekonomi och en vision för Europa. [54] Ytterligare ett positivt resultat var ministrarnas överenskommelse om att senare under året anta nio gemensamma indikatorer för mätningar inom politiskt beslutsfattande. [55]

[54] Parisdeklarationen, 17 april 1999.

[55] Rådets slutsatser av den 22.10.1999.

Kvinnor i Europaparlamentet - 1999 års val

Kvinnorepresentationen i Europaparlamentet har ökat stadigt i varje val sedan 1984. Efter valen 1994 utgjordes 25,7 % av det totala antalet ledamöter i parlamentet av kvinnor. Tendensen fortsatte vid valen i juni 1999 (se Tabell 2). Med sina 30,2 procent är kvinnorna dock fortfarande underrepresenterade i Europaparlamentet under 1999.

Variationen mellan medlemsstaterna är slående. För tre länder - Frankrike, Finland och Sverige - ligger andelen kvinnliga ledamöter av Europaparlamentet nu över 40 procent. Grekland och Italien har fortfarande en mycket låg kvinnorepresentation i Europaparlamentet.

Tabell 2

>Hänvisning till >

Inför 1999 års val gjordes ansträngningar på ett antal plan för att främja jämvikt mellan kvinnor och män i Europaparlamentet. På grundval av erfarenheterna från den framgångsrika informationskampanjen Rösta för jämvikt i Europaparlamentet 1994, utarbetade kommissionen en broschyr för massdistribution under 1999 års valkampanj samt dessutom ett "kampanjset" som spreds gratis till alla berörda organ.

Typen av valsystem i medlemsstaterna påverkar andelen valda kvinnor och kvinnorepresentationen inom beslutsfattande [56]. Ett nytt system med proportionell representation med flermansvalkretsar i Förenade kungariket och olika system med varvade valsedlar i franska och tyska partier hade 1999 en positiv inverkan på kvinnorepresentationen.

[56] Se Valsystem i Europa: en konsekvensanalys ur ett jämställdhetsperspektiv, Europakommissionens generaldirektorat Sysselsättning och socialpolitik, enhet D/5.

En kvinna valdes till ordförande för presidiet för den första hälften av mandatperioden (1999-2001) men det finns fortfarande bara en kvinna bland de 14 vice ordförandena. Av fem kvestorer i parlamentet valdes två kvinnor. Parlamentet ändrade antalet och sammansättningen av de permanenta utskotten. Av de 17 nybildade utskotten har numera fem kvinnliga ordförande. [57]

[57] Europaparlamentets direktorat för press- och audiovisuella tjänster.

Könsfördelningen i parlamenten inom Europeiska unionen

Med 54 val på nationell och regional nivå i nio medlemsstater, plus valen till Europaparlamentet var 1999 ett år med ökande medvetenhet om bristen på jämvikt mellan könen inom politiskt beslutsfattande. Nationella val ägde rum med jämna mellanrum under 1999 i fem av medlemsstaterna. Regionala val förändrade den politiska kartan i närmare hälften av medlemsstaterna - Belgien, Förenade kungariket, Italien, Nederländerna, Spanien, Tyskland och Österrike. Ändå var framstegen för en förbättrad kvinnorepresentation minimala (se Tabell 3).

Den genomsnittliga nivån för kvinnors representation i nationella parlament i hela Europeiska unionen låg under 1999 på 18,6 %. Använder man jämförbara metoder för insamling av data, var den årliga förändringen för kvinnodeltagandet liten, men stabil. Det steg med 0,6 procentenhet under 1997-1998 och med strax över en procentenhet under 1998-1999.

Tabell 3

>Hänvisning till >

Källa: FrauenComputerZentrum, Berlin, och Deuce. Uppgifterna för 1998 uppdaterade till juni 1998; uppgifterna för D och S uppdaterade till september 1998.

Uppgifterna för 1999 uppdaterade till juni. Uppgifterna för E, F, IRL, P och A uppdaterade till november.

Anmärkning: DK: Uppgifterna för andra kammaren tar inte med 4 ledamöter som valdes på Grönland och Färöarna. Förenade kungariket (uppgifter för 1999): ett mandat obesatt.

Nationella parlamentsval ägde rum i Finland, Belgien, Luxemburg, Portugal, Österrike och Island. I Finland, Belgien och Portugal noterades överallt ökningar av kvinnors representation i de nationella parlamentariska församlingarna och i fallen Portugal och Island noterades betydande ökningar. I medlemsstater där inga val ägde rum, noterades mellan 1998 och 1999 små förändringar - både uppåt och neråt - för kvinnodeltagandet i nationella församlingar. För sju länder var förändringen uppåtriktad. I Tyskland, Frankrike och Italien minskade graden av kvinnodeltagande något. Trots den minimala ökningen av kvinnodeltagandet i underhusen, fortsätter klyftan mellan könen att vara betydande i överhusen, med en kvinnorepresentation under 1999 på bara 11,3 procent.

Kvinnors deltagande i nationella regeringar

Ökningen av antalet kvinnor som har poster i nationella regeringar är något större och illustrerar effekten av det nya politiska tänkandet när det gäller jämlikhet. Andelen kvinnliga regeringsmedlemmar (ministrar och biträdande ministrar) steg från 21,9 till 24,1 procent (1998-1999). I Belgien, Finland och Island avspeglades det ökade kvinnodeltagandet i parlamenten av betydande ökningar av andelen kvinnor i regeringarna. I Portugal sjönk graden av deltagande för kvinnor något. I Sverige var kvinnorna i majoritet (52,6 procent) i den nationella regeringen. Den balanserade fördelningen av män och kvinnor i den svenska regeringen kan till del förklaras genom tvärpolitiska grupperingar, kvoteringar och varvade valsedlar.

På den regionala nivån för politiskt beslutsfattande, tycks de snabba framstegen under det senaste decenniet ha befästs, även om de totala tillväxttalen tenderar att vara små. Graden av kvinnodeltagande i regionala parlament har stigit med 1,1 procentenhet, från 27,8 till 28,9 procent (1998-1999) och i regionala regeringar låg den kvar på samma, med 24,5 procent. En närmare titt visar på stora skillnader mellan medlemsstaterna, med minskningar (tyska delstater) och ökningar (belgiska regioner).

Kvinnor i fackföreningsorganisationer

Europafacket offentliggjorde utfallet av en betydande och detaljerad forskning kring kvinnor och beslutsfattande i de fackliga organisationer som är anslutna till organisationen [58]. I undersökningen fann man att kvinnors deltagande i beslutsfattande organ i fackförbund i hela Europa förbättrats märkbart under femårsperioden 1993-1998, från 23 till 28 procent. Förändringar noterades i fråga om medlemskap och deltagande i delegationer till kongresser, i verkställande utskott, styrande utskott/presidier och i fråga om avdelningschefer. Mot bakgrund av rapporten utarbetade EFS en plan för främjande av jämställdhet inom EFS och till den anslutna organisationer, vilken har tre huvudsyften: se till att kvinnor är vederbörligen representerade i organ för förhandlingar om kollektivavtal och beslutsfattande, integrera jämställdhetsaspekter på alla fackföreningspolitiska områden samt att uppnå lika lön.

[58] EFS och Leuvens katolska universitet: "Det andra könet och europeisk facklig verksamhet" ("The Second Sex of European Trade Unionism"), Bryssel 1999.

AVSNITT 4: JÄMSTÄLLDHETSLAGSTIFTNING

Amsterdamfördraget

Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande den 1 maj 1999, har jämställdhet integrerats bland grundvalarna och målen för gemenskapens rättsordning.

Utöver artikel 2, ålägger artikel 3 gemenskapen en skyldighet att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och att främja jämställdhet mellan dem i all verksamhet. I artikel 13 ges en rättslig grund för att "vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering" på grund av bland annat "kön...eller sexuell läggning". [59] Enligt den nya artikel 137 ges rådet möjlighet att besluta med kvalificerad majoritet, genom användning av medbeslutandeförfarandet med parlamentet, och godkänna åtgärder som rör jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden och lika behandling av kvinnor och män på arbetsplatsen. I artikel 141 (f.d. artikel 119) befästs den tidigare praxisen i domstolen i fråga om lika lön, genom att en referens till likvärdigt arbete läggs till. Samtidigt fastställs i artikel 141.3 om en ny rättslig grund för att utveckla lagstiftning på området lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män i frågor som rör anställning och yrke.

[59] Övriga behörighetsområden är ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder och ålder.

Direktivet om föräldraledighet: genomföranderapporten

Rådets direktiv 96/34/EG [60] om föräldraledighet antogs den 3 juni 1996 och i det fastställs minst tre månaders ledighet för både manliga och kvinnliga anställda vid barns födelse eller adoption av barn. I direktivet inbegrips ett ramavtal om föräldraledighet som ingicks mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Medlemsstaterna hade till den 3 juni 1998 på sig att genomföra direktivet, varvid Irland och Österrike beviljades en ytterligare tid på sex månader respektive ett år. Direktivet, vilket antogs på grundval av protokollet om socialpolitik, utsträcktes senare till att omfatta Förenade kungariket, vilket fick till den 15 december 1999 på sig för att genomföra det. [61] Kommissionen granskade genomförandet av direktivet i medlemsstaterna och kommer att offentliggöra en rapport i början av 2000.

[60] EGT L 145, 19.6.1996.

[61] Rådets direktiv 97/75/EG. EGT L 10, 16.1.1998.

Kommissionen inledde överträdelseförfaranden mot tre medlemsstater, för att dessa inte meddelat genomförandeåtgärder för direktivet. Kommissionen har inlett särskilda förfaranden mot nio medlemsstater för oriktigt genomförande.

Direktivet om mammaledighet: genomföranderapporten

En rapport om genomförandet av rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar antogs under 1999 av kommissionen. [62] Sista dag för att genomföra direktivet var den 19 oktober 1994.

[62] KOM(1999) 100 slutlig, 15.3.1999.

På grundval av svaren från medlemsstaterna kom kommissionen till slutsatsen att de i stor utsträckning överlag respekterar direktivets bestämmelser. Det finns emellertid skillnader mellan medlemsstaterna, exempelvis klara skillnader i mammaledighetens längd, vilken sträcker sig mellan 14 och 28 veckor, [63] hur stor del av mammaledigheten som är obligatorisk och i vilken utsträckning den är betald. Överträdelseförfaranden har inletts mot flera medlemsstater rörande problem som ledighet av hälso- och säkerhetsskäl, de två veckornas obligatoriska mammaledighet och bruket av informationslistor vid riskbedömningar.

[63] Enligt artikel 8 i direktivet är 14 veckor den kortaste möjliga tiden för föräldraledighet.

Begäran om förhandsavgörande från medlemsstater till Europeiska gemenskapernas domstol

Som svar på begäran om förhandsavgörande från nationella domstolar avgav Europeiska gemenskapernas domstol under 1999 sju avgöranden i ärenden om lika lön och likabehandling för kvinnor och män. Jämställdhetsklausulen i artikel 141 i EG-fördraget fortsätter att ge upphov till praxis kring begreppet diskriminering på grund av kön i fråga om lika lön, samt den materiella omfattningen av principen om lika lön i fråga om val av jämförelseexempel och hur skillnader i lön kan berättigas.

Lika lön (rådets direktiv 75/117/EEG)

I februari 1999 avgavs ett viktigt avgörande i fråga om tolkningen av begreppet indirekt diskriminering, avseende en begäran om förhandsavgörande från Förenade kungariket i fallet Seymour-Smith [64]. En rad frågor ställdes till domstolen beträffande bland annat beviset för indirekt diskriminering och objektiv motivering. Domstolen upprepade domen i sitt föregående mål att det är den nationella domstolen som skall avgöra om de statistiska data som finns tillgängliga visar att en avsevärt lägre andel kvinnor än män kan uppfylla kravet i fråga. Indirekt diskriminering kunde också påvisas genom en mindre men relativt konstant skillnad över en längre tidsperiod. Medlemsstaterna har ett brett manöverutrymme inom vilket de kan uppfylla socialpolitiken mål, men detta får inte hindra genomförandet av en grundläggande princip inom gemenskapsrätten som den om lika lön för kvinnor och män.

[64] Mål C-167/97, Regina v Secretary of State for Employment, ex-parte Nicole Seymour-Smith and Laura Pérez, [1999] REG 1-0623.

Oberlandesgericht i Wien (högre regional domstol) begärde förhandsbesked i ett antal frågor till domstolen rörande tillämpningen av principen om lika lön i artikel 141 i EG-fördraget och i rådets direktiv 75/117/EEG, i fallet Angestellten-betriebsrat der Wiener Gebietskrankenkasse och Wiener Gebietskrankenkasse. [65] Frågan var om två grupper av anställda (psykologer och läkare anställda som psykoterapeuter) som utförde till synes identiska arbetsuppgifter, men med olika utbildning och/eller yrkeskvalifikationer, var anställda för samma arbete. Domstolen slog fast, att även om de två grupperna utförde till synes identiska uppgifter, så utgick de från olika kunskaper och färdigheter, varför den avgjorde att de inte kan anses befinna sig i jämförbara situationer i den mening som avses i artikel 141.

[65] Mål C-309/97, Angestelltenbetriebsrat der Wiener Gebietskrankenkasse and Wiener Gebietskrankenkasse. avgörande av den 11 maj 1999.

En annan begäran om förhandsavgörande från Österrike var fallet Gruber mot Silhouette International [66]. Gabriele Gruber tvingades avsluta sin anställning för att ta hand om sina barn på grund av bristen på barnomsorg. Hon fick ett lägre avgångsvederlag än anställda som säger upp sig på grund av skäl som hänger samman med deras anställning eller agerande från arbetsgivarens sida. Frågan var om detta utgjorde indirekt diskriminering. Europeiska gemenskapernas domstol ansåg inte att så var fallet, eftersom man inte kunde jämföra arbetstagare som säger upp sig i förtid för att ta hand om sina barn på grund av att det saknas barnomsorg, även om detta vederlag är lägre än det vederlag som arbetstagare som säger upp sig av särskilda skäl.

[66] Mål C-249/97 Gabriele Gruber mot Silhouette International Schmied Gmb & Co. KG, avgörande av den 14 september 1999.

Ett förhandsavgörande begärt av Conseil de Prud'hommes i Le Havre (branschdomstol) avgavs i fallet Oumar Dabo mot Abdoulaye m. fl. mot Régie Nationale des Usines Renault SA. [67] Ett antal manliga anställda bestred den mödravårdsersättning som betalades ut till kvinnliga anställda, genom att föra talan om diskriminering på grund av kön mot sin arbetsgivare, Renault. Domstolen slog fast att mödravårdsersättning faller inom tillämpningsområdet för artikel 141 och att inget i denna artikel utesluter särskilda ersättningar till kvinnor i syfte att ge kompensation för de yrkesmässiga nackdelar som frånvaron från arbetet medför för dessa arbetstagare.

[67] Mål C-218/98 Oumar Dabo mot Abdoulaye m. fl. mot Régie Nationale des Usines Renault SA, avgörande av den 16 September 1998.

Ett avgörande som är värt att notera avgavs i ett förhandsavgörande begärt av Arbeitsgericht i München (arbetsdomstolen) i fallet Andrea Krüger mot Kreiskrankenhaus Ebersberg. [68] Domstolen bekräftade att en bonus vid årets slut som betalas ut av arbetsgivare till anställda enligt lag eller kollektivavtal erhålls med anledning av den anställdes anställning och därmed utgör "lön" i den betydelse detta har enligt artikel 141. Domstolens praxis visar att artikel 141 omfattar direkt och indirekt diskriminering. Även om det tyska avtalet undantog personer med "anställning av ringa omfattning" från tillämpningsområdet, kan inte detta göra att tvingande karaktären i artikel 141 i EG-fördragets ändras. Domstolens avgörande i fallet Susanne Lewen mot Lothar Denda [69] var att en vägran att betala ut julbonus till en kvinna som varit mammaledig under en del av året utgör lönediskriminering, om bonusen kan anses utgöra ersättning för tidigare utfört arbete.

[68] C-281/97 Andrea Krüger mot Kreiskrankenhaus Ebersberg, avgörande av den 9 september 1999.

[69] Mål C-333/97, Susanne Lewen mot Lothar Delda, avgörande av den 21 oktober 1999.

Principen om likabehandling

I direktivet om likabehandling (rådets direktiv 76/207/EEG) [70] medges i artikel 2 ett antal uttalade undantag. Medlemsstaterna begär förhandsavgöranden av domstolen, i fall där man bestrider att det skulle stå i överensstämmelse med dessa undantag att utesluta kvinnor från tjänst vid krigsmakten, såsom i fallet Angela Maria Sirdar mot the Army Board and Secretary of State for Defence. [71] Angela Sirdar var anställd som kock i brittiska armén, men gjordes övertalig 1994. Domstolen slog fast att undantaget på grund av allmän säkerhet inte kunde tillämpas allmänt på andra områden av fördraget och att anställning inom krigsmakten omfattas av likabehandlingsprincipen. Den slog emellertid fast att det inte strider mot denna princip att undanta kvinnor från tjänst i särskilda stridsförband.

[70] EGT L 39, 14.2.1976.

[71] Mål C-273/97, Angela Maria Sirdar v the Army Board and Secretary of State for Defence, avgörande av den 26 oktober 1999.

I fallet Kreil [72] framhöll domstolen att det fullständiga uteslutandet enligt tysk lag av kvinnor från alla militära befattningar som inbegriper vapentjänst inte var förenligt med direktiv 76/207/EEG. Vägran att anställa Tanja Kreil i arméns underhållsavdelning för elektronik var därför olaglig.

[72] Mål C-285/98, Tanja Kreil v Bundesrepublik Deutschland, avgörande av den 11 januari 2000.

I direktivet om likabehandling i fråga om social trygghet (rådets direktiv 79/7/EEG [73]) ges medlemsstaterna möjlighet att behålla undantag som rör skillnader i pensionsålder. Detta undantag skall emellertid tolkas strikt och i fallet The Queen mot Secretary of State for Social Security ex parte Taylor, [74] slog domstolen fast att man i lagstiftningen i Förenade kungariket inte kan göra undantag från principen om likabehandling för kvinnor och män i fråga om bidrag till pensionärer för uppvärmning på vintern.

[73] EGT L 6, 10.1.1979.

[74] Mål C-382/98, The Queen v Secretary of State for Social Security ex parte John Henry Taylor, avgörande av den 16 december 1999.

Andra överträdelseförfaranden

Förutom de överträdelseförfaranden som inletts på grund av oriktigt genomförande av direktiven 92/85/EEG om arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar eller 96/34/EEG om föräldraledighet, är det värt att nämna att kommissionen beslutat att yrka på att Frankrike åläggs att böta på grund av dess underlåtenhet att genomföra ett avgörande av domstolen från den 13 mars 1997. Domstolen hade funnit att Frankrike bröt mot principen om lika behandling för kvinnor och män, genom att i sin lagstiftning behålla ett förbud mot nattarbete för kvinnor men inte för män.

AVSNITT 5: GENUSPERSPEKTIVET I EUROPEISKA UNIONENS YTTRE FÖRBINDELSER

Viktiga steg togs under 1999 för att främja jämställdhet mellan kvinnor och män inom området för yttre förbindelser. Unionen har inom ramen för utvidgningsprocessen, liksom inom politiken för mänskliga rättigheter och utvecklingssamarbete, i allt högre grad riktat uppmärksamheten mot könsperspektivet i sina yttre förbindelser. Under samma tid gjorde uppföljningen av Förenta Nationernas fjärde världskonferens om kvinnor som hölls i Beijing 1995 och handlingsprogrammet från denna, att medlemsstaterna i Europeiska unionen koncentrerade sig på en översyn efter fem år, känd som Beijing+5.

I detta avsnitt behandlas framstegen inom utvidgningsprocessen, kvinnors mänskliga rättigheter i hela världen och uppföljningen av Beijing. Information om politiken för utvecklingssamarbete återfinns i avsnitt 1 (Integrering av jämställdhetsperspektivet och särskilda åtgärder) i denna rapport.

Jämställdhet mellan könen inom ramen för utvidgningsprocessen

Jämställdhet mellan könen utgör en integrerad del av utvidgningsprocessen. Det finns i dag 13 länder som omfattas av samma ram för anslutningsprocessen till Europeiska unionen [75]. Utöver Cypern och Malta jämte Turkiet, kommer tio kandidatländer från Central- och Östeuropa: Bulgarien, Estland, Lettland, Litauen, Polen, Republiken Tjeckien, Rumänien, Slovakien, Slovenien och Ungern. Kandidatländerna måste anta, genomföra och tillämpa all befintlig gemenskapslagstiftning på alla områden, inklusive de nio direktiven om lika möjligheter.

[75] Ordförandeskapets slutsatser, Europeiska rådet i Helsingfors den 10-11 december 1999.

Kommissionen har under hela utvidgningsprocessen framhållit att inget medlemskap kan komma ifråga utan att lika rättigheter för kvinnor och män och mekanismerna för att säkerställa dessa rättigheter garanteras. Möten för att gå igenom bestämmelser (screening), bilaterala diskussioner och deltagande från kandidatländerna på europeiska konferenser och seminarier [76] har bidragit till att öka medvetenheten i frågan.

[76] Se konferensen om 'lika lön och ekonomiskt oberoende', 2-4 november 1999, Stockholm; Seminarium om 'lika möjligheter inom sysselsättning', 18-21 oktober 1999, Europeiska stiftelsen för att förbättra livs- och arbetsvillkoren, Dublin; Europakonferensen om uppföljningen av handlingsprogrammet från Beijing, Bryssel, 3-4.2.2000.

Tjeckien, Slovenien, Ungern, Litauen och Rumänien deltar särskilt i gemenskapens handlingsprogram på medellång sikt för lika möjligheter för män och kvinnor (1996-2000), vilket står öppet för samtliga kandidatländer. Ungern har genomfört projekt som rör utbildning för personer med juridiska arbetsuppgifter och att sprida publikationer om europeisk lagstiftning på ungerska. I en rapport från Eurostat betonade man processen med att utveckla en jämförbar och harmoniserad rapportering om kvinnors och mäns situation i kandidatländerna. [77] I rapporten påvisas att arbetslöshetstalen för kvinnor var högre än för män i de flesta av de 10 länderna i Central- och Östeuropa. Ungern, Estland Bulgarien, Slovakien och Lettland utgjorde undantag från denna tendens.

[77] Eurostat, Översikt över sysselsättning och arbetsmarknad i de Centraleuropeiska länderna, Nr 1, juli 1999.

Screening ur jämställdhetssynpunkt av framstegen i kandidatländerna

Screeningen av det sociala kapitlet, av vilket lika möjligheter utgör en del, fortsatte under 1999. De flesta länder håller på att införa lagstiftning och anger att den kommer att antas i tid inför medlemskapet. Screeningen har visat att samtliga länder garanterar jämställdhet i sina författningar. Emellertid kvarstår problem i fråga om att garantera lika lön för lika arbete och lika tillgång till arbete, till exempel könsinriktad reklam, föräldraledighet för pappor och bevisbörda. Kommissionen övervakar utvecklingen noga och kommer att fortsätta att betona vikten av att tillämpa de rättsliga principerna.

Kandidatländernas framsteg med att anta gemenskapens regelverk [78] beträffande ekonomisk och social sammanhållning, och i synnerhet jämställdhet mellan kvinnor och män, mättes över perioden 1998-1999. [79] Utfallet varierade, men framstegen var under 1999 betydande i samtliga länder. Principen om likabehandling finns befäst i Bulgariens författning och särskild lagstiftning planeras. I Cypern utarbetades ett nytt förslag till lag om jämställdhet. Ungern uppvisade stora framsteg med sitt genomförande av jämställdhetslagstiftning och behandlade under 1998 tre fall av påstådd diskriminering på grund av kön. Malta behöver införa bestämmelser om bevisbörda, oberoende yrkesutövare, mammaledighet och garantier för att pappor och mammor skall ha rätt att gå tillbaka till samma arbete efter ledighet. I Rumänien låg tonvikten främst på åtgärder för att genomföra och förbättra kunskaperna om lika rättigheter, familjerättigheter och skydd mot våld i hemmet. I Republiken Slovakien inrättades en ny avdelning för lika möjligheter inom arbetsmarknadsministeriet. Medan Lettland fortfarande behövde anta lagstiftning på alla jämställdhetsområden, antogs i Litauen en lag om likabehandling och utvidgad föräldraledighet för pappor. Det polska parlamentet förkastade en lag om likabehandling. Regeringen i Slovenien utarbetade en detaljerad lag om anställningsförhållanden, med bestämmelser om indirekt diskriminering.

[78] Existerande gemenskapslagstiftning och -domstolspraxis.

[79] Ordinarie rapport från kommissionen om respektive kandidatlands framsteg inför anslutning, sammansatt papper. KOM(1999) 500 slutlig, 13.10.1999.

Att främja kvinnornas mänskliga rättigheter i hela världen

I april 1999 antog rådet två förordningar om mänskliga rättigheter, (EG) nr 975/99 och (EG) nr 976/99 [80]. Dessa ger den övergripande ramen för EU:s verksamhet när det gäller mänskliga rättigheter. Förordningarna hänvisar i artikel 2 till lika möjligheter, icke-diskriminering och främjande av kvinnors rättigheter. Förordningarna ger den rättsliga grunden till det europeiska initiativet för mänskliga rättigheter och demokrati som sammanför budgetposterna om mänskliga rättigheter till ett budgetkapitel. Alla dessa hänvisar uttryckligen till kvinnor som målgrupp och ett flertal åtgärder finansierades under 1999 för att främja kvinnors rättigheter.

[80] EGT L 120, 8.5.1999.

Inom ramen för dialogen om mänskliga rättigheter mellan EU och Kina anordnades ett seminarium gemensamt av det finska ordförandeskapet och Europeiska kommissionen i Rovaniemi (Finland) den 7-8 september 1999 med titeln "Perspektiv på mänskliga rättigheter särskilt vad beträffar kvinnor". Seminariet var en efterföljare till det första kinesiska-europeiska seminariet som anordnades i Beijing 1998 och var nyskapande på så sätt att ett jämställhetsperspektiv integrerades genomgående i alla de frågor som diskuterades (ekonomiska och sociala rättigheter, rättigheter för minoriteter) och förde samman experter på jämställdhet och mänskliga rättigheter.

Jämställdhet och handelsfrågor

Inom ramen för förberedandet av en eventuell påbörjan av en ny runda av multilaterala handelsöverläggningar efter Världhandelsorganisationens (WTO) ministerkonferens i Seattle 1999 och i enlighet med det allmänna målet hållbar utveckling som ett central kvalitetsmärke för denna runda, håller kommissionen på att utföra en hållbarhetsbedömning (SIA) [81]. I denna bedömning används en central uppsättning hållbarhetsindikatorer och mäter vilken effekt EU:s förslag kan ha på olika kriterier, inbegripet jämställdhet. Allteftersom SIA fortsätter kommer kopplingen mellan handel och kön att bli en viktig aspekt när det gäller bedömningen av vissa områden. Omfattande allmänt samråd som särskilt innefattar icke-statliga organisationer verksamma inom utvecklingsområdet och organisationer som arbetar med handel och jämställdhet kommer att äga rum under hela den tid hållbarhetsbedömningen pågår.

[81] Kommissionen har tagit som sin definition för hållbar utveckling den som finns i FN:s utvecklingsdagordning (1997).

Översynen av Beijingplattformen

Förenta Nationernas fjärde världskonferens om kvinnor hölls i Beijing i september 1995. Konferensen sammankallades för att bedöma genomförandet av framåtsyftande strategier för att främja kvinnor fram till år 2000 från 1985. Beijingkonferensen gav ett kraftfull incitament åt en förnyad ansträngning för att få till stånd verklig jämställdhet mellan kvinnor och män. Europeiska unionen uttalade sig vid konferensen tydligt och enhälligt och dessutom agerade man medlare på några svåra och känsliga områden. Konferensen bekräftade åter kvinnornas rättigheter som mänskliga rättigheter och den arbetade särskilt för att konceptet integrering av jämställdhetsaspekter på alla områden skulle inbegripas i det handlingsprogram ("Platform for Action") man enades om vid konferensen. Detta skulle utgöra ett centralt instrument för att uppnå jämställdhet. Ministerrådet förband sig efter konferensen att årligen se över genomförandet i Europeiska unionen av handlingsprogrammet. Kommissionen har utarbetat rapporter om uppföljningen på gemenskapsnivå till de årliga mötena med FN:s kommission för kvinnors ställning.

På inbjudan av kommissionen samlades i Bryssel företrädare för medlemsstaterna, EU och EES, kandidatländerna, EU-institutionerna, internationella organisationer, jämställdhetsorganisationer, arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer samt oberoende experter och akademiker i februari 2000 för att diskutera uppföljningen av Beijing. Konferensen fungerade som en ytterligare samordning av EU:s position inför specialsessionen i FN:s generalförsamling med titeln Kvinnor 2000: jämställdhet, utveckling och fred för tjugoförsta århundradet. Översynsprocessen kallas allmänt: "Beijing+5" (5-9 juni 2000) [82].

[82] Kommissionen ämnar utarbeta en publikation före juni 2000 som en uppföljning av Beijingplattformen på EU-nivå. Publikationen kommer att innefatta ett avsnitt om resultaten av denna konferens.

Genomförande av handlingsprogrammet i Europeiska unionen

Handlingsprogrammet omfattar en uppdragsbeskrivning, en beskrivning av den globala ramen, 12 särskilt kritiska områden samt en analys av institutionella frågor och av finansiella frågor. FN skickade i oktober 1998 ut ett frågeformulär om genomförandet till sina medlemsstater. De upplysningar som under 1999 lämnades som svar på frågeformuläret utgör en central del av översynsprocessen för Beijing.

En överblick över de nationella rapporterna från Europeiska unionens medlemsstater visar att:

- Utbudet av jämställdhetsinitiativ varierar starkt - samtliga medlemsstater kan bland annat visa på ny lagstiftning, nya eller förbättrade institutionella ordningar, ökad finansiering, forskning, konferenser, publikationer, stöd för icke-statliga organisationers verksamhet och reklamkampanjer.

- De flesta om än inte alla medlemsstater har tagit vara på det här tillfället för att vara anmärkningsvärt öppna i sina beskrivningar av områden där man inte uppnått sina mål och av vilka hinder som reses genom särskilda förhållanden i deras egna länder.

- Samtliga medlemsstater framhåller statlig medfinansiering enligt handlingsprogrammet för gemenskapen på medellång sikt för lika möjligheter för män och kvinnor (1996-2000).

- Samtliga medlemsstater har tagit fram nyttig statistik, men svaren från medlemsstaterna är emellertid inte harmoniserade, vilket gör det något svårt att göra jämförelser mellan dem.

EU-kommissionens eget svar på FN:s frågeformulär [83] omfattar samtliga kritiska områden och visar hur gemenskapen har genomfört sina åtaganden i enlighet med handlingsprogrammet. Den noterar betydelsen av att Amsterdamfördraget trätt i kraft, med det stärkande av lika möjligheter inom gemenskapen som detta innebär.

[83] Frågeformuläret beräknas skickas tillbaka under våren 2000.

En analys av medlemsstaternas svar på FN:s frågeformulär pekar på ett antal viktiga frågor. Man tillstår att det är en utdragen process att ändra inställningar och strukturer i riktning mot en jämställdhetskultur. Många medlemsstater pekar på svårigheterna med att skilja klart mellan finansiering av kvinnofrågor och den allmänna budgeten för hälso- och sjukvård eller utbildning. Omfattningen av samarbetet med kvinnors icke-statliga organisationer varierar betydligt.

Vad beträffar de kritiska områdena i handlingsprogrammet från Beijing, gav samtliga medlemsstater omfattande och ingående upplysningar om kvinnor och ekonomi. På andra plats kom antingen utbildning för kvinnor eller våld mot kvinnor. Överlag fick ämnena flickor, kvinnor och miljö och kvinnor och väpnade konflikter minst uppmärksamhet. Att miljöfrågor behandlades i så begränsad utsträckning är förvånande, eftersom debatten och diskussionen om miljöfrågor är omfattande i unionen. Många nya strukturer, institutioner och planer påverkades av handlingsprogrammet från Beijing. Exempel återfinns i Nederländernas tioåriga plan för emancipation, Finlands undersökning Genusbarometern eller Danmarks omfattande översyn av jämställdhetsarbetet.

Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna har under dessa fem år spelat en framträdande roll för att utveckla jämställdhetsarbetet. Den har också givit ett betydelsefullt bidrag till Förenta nationernas arbete, direkt och i partnerskap med andra internationella institutioner. En heltäckande och kritisk bedömning av detta bidrag kommer att framkomma vid den slutliga översynen i New York i juni 2000.