MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om Rådets gemensamma ståndpunkt om det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET om

Rådets gemensamma ståndpunkt om det ändrade förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke

I. BAKGRUND

Förslaget (KOM (96) 0603 - C4 - 0157/97 - 96/0312 (SYN)) lämnades till rådet den 19 mars 1997 och till Europaparlamentet den 8 april 1997 (i enlighet med samarbetsförfarandet enligt artikel 175 (1) (ex artikel 130s.1) i fördraget).

Europaparlamentet avgav sitt yttrande vid första behandlingen den 13 maj 1998, och Ekonomiska och sociala kommitténs sektion för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor antog sitt yttrande den 10 juli 1997. Regionkommittén erhöll förslaget den 13 juli 1997 men beslöt att inte avge något yttrande.

Efter Europaparlamentets yttrande och i enlighet med artikel 250 (2) (ex artikel 189a.2) i fördraget, antog kommissionen det ändrade förslaget (KOM (1999) 21 slutlig, EGT C 64, 6.3.1999) och lämnade detta förslag till rådet den 18 januari 1999.

Den 11 november 1999 godtog medlemsstaterna i rådet enhälligt den gemensamma ståndpunkten.

II. MEDDELANDE SYFTE

Syftet med förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke är att klargöra typen av gemenskapsprogrammet, principerna programmet bygger på och dess metodologi. Särskild vikt läggs vid att programmets genomförande skall förbättras och effektiveras.

III. KOMMISSIONENS KOMMENTARER

1. Allmänna kommentarer

Kommissionen godkände helt, delvis eller i princip sju av de fyrtiotvå ändringarna som Europaparlamentet föreslagit vid första behandlingen. Dessa infördes i det ändrade förslaget KOM (1999) 21 slutlig av den 18 januari 1999.

Alla dessa ändringsförslag har införts helt, delvis eller i princip i den gemensamma ståndpunkten. I den gemensamma ståndpunkten ingår de flesta av de ändringsförslag som lagts fram av Europaparlamentet och som inte hade behållits i kommissionens ändrade förslag. Dessa ändringsförslag omfattar t.ex. följande viktiga bestämmelser:

- Utvidgning av räckvidden för gemenskapens miljömärke till att omfatta tjänster.

- Införande av två rutor (logo och en informationsruta) för beskrivningen av miljömärket (i stället för ett graderat märke, vilket ursprungligen planerades av kommissionen).

- Inrättandet av Europeiska unionens miljömärkningsnämnd (EUMN), bestående av behöriga organ och ett rådgivande forum, i stället för en oberoende organisation (Europeiska miljömärkningsorganisationen, EMO), vilket ursprungligen föreslogs av kommissionen.

Vid utarbetandet av ett nytt utkast har kommissionen i vissa fall behållit ändringsförslagens andemening men ändrat deras exakta ordalydelse i den gemensamma ståndpunkten.

Den gemensamma ståndpunkten skiljer sig mycket från kommissionens förslag från 1996. Kommissionen anser dock att den ursprungliga andemeningen vad gäller att förbättra programmets effektivitet har bibehållits och t.o.m. förstärkts.

2. Närmare kommentarer

2.1. (a) Ändringsförslag från parlamentet som kommissionen godkänt i det ändrade förslaget och som helt eller delvis har införts i den gemensamma ståndpunkten

Hänvisningar till skäl och artiklar avser numreringen i den gemensamma ståndpunkten.

- Skäl 5 omfattar en hänvisning till icke-statliga miljöorganisationers och konsumentorganisationers roll när det gäller att fastställa och utarbeta kriterier för tilldelningen av gemenskapens miljömärke (ändringsförslag 2).

- Enligt skäl 11 bör en hög miljöskyddsnivå eftersträvas i de olika etapperna av miljömärkets införande (ändringsförslag 4).

- Enligt skäl 12 är det nödvändigt att på märket tillhandahålla mer information om varför produkten tilldelats detta för att hjälpa kunderna att förstå betydelsen av märket (ändringsförslag 10).

- Artikel 1.1 omfattar en hänvisning till en hög miljöskyddsnivå (ändringsförslag 10).

- Enligt artikel 2.5 omfattar förordningen inte längre medicinsk utrustning (ändringsförslag 15). För att förtydliga räckvidden för denna bestämmelse fastställs att förordningen inte skall omfatta medicinsk utrustning, enligt definitionen i rådets direktiv 93/42/EEG, som endast är avsedd för yrkesmässig användning eller som skrivs ut eller övervakas av läkarkåren.

- Artikel 4.1 behandlar miljömärkningskriterier och bedömnings- och kontrollkrav och omfattar en hänvisning till kraven på produktens lämplighet när det gäller att uppfylla konsumenternas behov. Genom artikeln beaktas den synpunkt som lades fram av Europaparlamentet i dess ändringsförslag 13 enligt vilket den tekniska pålitlighetsgraden i förhållande till produktens kvalitet bör omfattas av förordningen.

- Enligt artikel 7 måste de behöriga organen informeras om betydande ändringar av produkternas egenskaper som inte påverkar uppfyllandet av kriterierna. Enligt ändringsförslag 18 bör de behöriga organen informeras om alla ändringar av produkternas egenskaper som inte påverkar uppfyllandet av kriterierna.

2.2. (b) Ändringsförslag från parlamentet som har godkänts av kommissionen helt eller delvis i det ändrade förslaget men som inte har tagits med i den gemensamma ståndpunkten

Alla ändringsförslag från parlamentet som har godkänts av kommissionen helt eller delvis i det ändrade förslaget har tagits med i den gemensamma ståndpunkten.

2.3. (c) Ändringar som rådet gjort i det ändrade förslaget

Skäl

I skäl 3 nämns planeringen av förordningen som en viktig del som skall förbättras.

I skäl 5 ger man erkännande åt enskilda miljöorganisationers och konsumentorganisationers viktiga roll i utarbetandet och fastställandet av kriterier för gemenskapens miljömärken.

Skäl 7 hänvisar till att produkter även bör innefatta tjänster, i linje med den gemensamma ståndpunkten, enligt vilken gemenskapens miljömärke skall omfatta även tjänster (enligt Europaparlamentets ändringsförslag 3 och 14).

Genom skäl 11 införs begreppet en effektiv resursanvändning i de olika stadierna av tilldelningen av ett miljömärke.

Skäl 12 utelämnar hänvisningen till det graderade miljömärket.

Skäl 13 återspeglar det politiska önskemålet om att miljömärkningsprogrammet på lång sikt bör bli i stort sett självfinansierande utan en ökning av bidragen från medlemsstaterna.

Skäl 14 återspeglar sammansättningen av Europeiska unionens miljömärkningsnämnd (EUMN), inbegripet både de behöriga organen och den rådgivande gruppen.

Skäl 17 behandlar situationen att nationella miljömärkningsprogram kan finnas även i framtiden. I skälet betonas vikten av en samordning av de nationella miljömärkningsprogrammen med gemenskapens miljömärke för att främja de allmänna målen för en hållbar konsumtion, i linje med den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 1 - Mål och principer

Artikel 1 har ändrats för att beakta både varor och tjänster som "produkter". Kommissionen noterar att både Europaparlamentet (ändringsförslag 3 och 14) och rådet enhälligt kommit överens om nödvändigheten av att miljömärkesförordningen skall omfatta även tjänster. Av nämnda anledning har bestämmelserna grundligt omarbetats i den gemensamma ståndpunkten för att garantera en korrekt utvidgning av räckvidden för EU:s miljömärke till att omfatta tjänster. Bedömningsschemat i bilaga I har också ändrats för att omfatta tjänster. Dessutom är det klarlagt att inget tekniskt hinder föreligger för att livscykelsbeaktandena skall kunna omfatta även tjänster i enlighet med internationella standarder. Sålunda har kommissionen inga ytterligare reservationer när det gäller förslaget att låta miljömärkningsprogrammet omfatta tjänster och medger att denna utvidgning skulle kunna medföra en intressant utveckling för EU:s miljömärkningsprogram.

Enligt artikel 1.1 i den gemensamma ståndpunkten kommer målet för gemenskapens program för tilldelning av miljömärke att fullföljas genom att ge konsumenterna, inklusive professionella köpare av sådana produkter, vägledning och korrekt, icke-vilseledande och vetenskapligt grundad information. Den uttryckliga hänvisningen till professionella köpare är godtagbar, eftersom den utgör ett sätt att framhäva den roll som de kan ha när det gäller spridningen av produkter med minskade miljöeffekter på marknaden.

Enligt artikel 1.4. skall genomförandet av programmet följa bestämmelserna i fördraget, inklusive försiktighetsprincipen, de rättsakter som antagits enligt fördraget samt gemenskapens miljöpolitik enligt Femte miljöhandlingsprogrammet. Denna bestämmelse, som i viss grad klargör miljömärkningsprogrammet mål, samt dess plats inom den allmänna ramen för gemenskapens miljöpolitik kan också godtas av kommissionen.

Artikel 2 - Räckvidd

Artikel 2 i den gemensamma ståndpunkten grundas på det som tidigare var artikel 4 i kommissionens förslag.

En definition av en produktgrupp har infogats, för att omfatta alla varor och tjänster som tjänar liknande syften och är likvärdiga i fråga om användning och om hur konsumenterna uppfattar produkten. Kommissionen godtar att en sådan definition helt ligger i linje med förslaget om att låta miljömärkningsprogrammet omfatta tjänster.

De villkor som en produktgrupp måste uppfylla för att inbegripas i miljömärkningsprogrammet bibehålls. Den enda viktiga ändringen, för att produkten skall inbegripas i detta program, är att en betydande del av dess försäljningsvolym skall säljas till konsumenter eller slutanvändare. Denna smärre ändring från kommissionens ursprungliga förslag (enligt vilket en betydande del av dess försäljningsvolym skall säljas till slutkonsumenten) kan godtas.

Enligt artikel 2.4 i den gemensamma ståndpunkten får inte miljömärken tilldelas produkter som tillverkas genom processer som kan förväntas avsevärt skada människor och/eller miljön, eller som vid normal tillämpning kan vara skadlig för konsumenterna. I praktiken beaktas denna fråga kontinuerligt när det gäller EU:s miljömärke. Gällande miljömärkningskriterier omfattar redan denna fråga genom att de mest lämpliga metoderna används och att kriterierna är inriktade på de främsta ämnesklasserna, t.ex. cancerframkallande eller potentiellt sensibiliserande färgämnen i textilier och madrasser. Kommissionen kan således godta ändringsförslaget.

Artikel 3 - Miljömässiga krav

Artikel 3 i den gemensamma ståndpunkten grundas på det som tidigare var artikel 2 i kommissionens förslag. Innehållet i artikeln förblir detsamma, även om texten omstrukturerats.

Den enda väsentliga ändringen i artikeln avser det faktum att i stycket om utvärderingen av de relativa förbättringarna av produkterna har en hänvisning till hälso- och säkerhetsaspekter infogats. Kommissionen kan godta detta ändringsförslag, eftersom det formaliserar gällande praxis vid fastställandet av miljömärkningskriterier för produkter.

Artikel 4 - miljömärkningskriterier samt bedömnings- och kontrollkrav

Artikel 4 (tidigare artikel 3 i kommissionens förslag) har genomgått smärre ändringar som tjänar till att klargöra och förbättra förfarandet vad gäller bedömnings- och kontrollkraven. Hänvisningen till marknadspenetration har flyttats till artikel 5 i den gemensamma ståndpunkten vid hänvisningen till arbetsplanen.

Artikel 5 - Arbetsplan

Artikel 6 - Förfaranden för fastställande av miljömärkningskriterier

Artikel 5 i den gemensamma ståndpunkten är ursprungligen ett förslag från rådet. Artikel 6 var tidigare artikel 5 i kommissionens förslag.

Rådet ansåg det nödvändigt att garantera en större insyn i hur systemet fungerar och en tydligare definition av målen för programmet. Således kom man överens om en ny åtgärd, dvs. arbetsplanen. Arbetsplanen skall innehålla en strategi för utvecklingen av programmet, som bör fastställa målen för miljöförbättring och marknadspenetration för de tre följande åren. Planen bör fastställa en icke uttömmande förteckning över de produktgrupper som skall prioriteras i fråga om gemenskapens åtgärder och planer för samordning och samarbete mellan gemenskapens program och andra miljömärkningsprogram i medlemsstaterna. Arbetsplanen skall också ange åtgärder för att genomföra strategin och även innehålla en planerad finansiering av programmet. Den skall också ge en beskrivning av de tjänster som programmet inte omfattar, med beaktande av förordningen om gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning. Arbetsplanen skall antas i enlighet med kommittéförfarandet.

Arbetsplanen är således ett nyckelinstrument för utvecklingen av programmet. Den är ett sätt att garantera att entydiga mål fastställs på EU-nivå. Dessutom utgör den ett medel för samarbete och utveckling av samverkan mellan gemenskapens och nationella miljömärkningsprogram. En arbetsplan är avgörande för den framtida utvecklingen av programmet och kan således godtas av kommissionen.

Artikel 6 har också omarbetats. Medan arbetsplanen skall fastställa programmets mål, skall ett grundläggande förfarande fastställas genom artikel 6. Kommissionen skall inleda förfarandet på eget initiativ eller på EUMN:s begäran. Den skall ge EUMN i uppdrag att upprätta och med jämna mellanrum se över miljömärkningskriterierna liksom de därtill hörande bedömnings- och kontrollkraven. EUMN skall göra ett utkast till miljömärkningskriterier och informera kommissionen om detta. Kommissionen skall besluta om uppdraget har fullgjorts och om utkastet till kriterier kan överlämnas till kommittén, eller inte har fullgjorts och om EUMN i så fall skall fortsätta sitt arbete med utkastet till kriterier. Efter antagandet av miljömärkningskriterierna samt uppdateringar av dessa skall de offentliggöras i Europeiska gemenskapernas tidning, serie L (enligt ändringsförslag 46 i Europaparlamentets förslag).

Även om riktlinjerna för förfarandet fortfarande liknar de som planerades i kommissionens förslag är det klart att vissa ändringar har gjorts. Dessa ändringar beror på det faktum att varken rådet eller Europaparlamentet (ändringsförslag 6, 7, 9, 16, 17, 19-22 och 25) understödde ett inrättande av en europeisk miljömärkningsorganisation som en juridisk enhet, vilket föreslogs av kommissionen. Kommissionen kommer därför att fortsätta bära det politiska ansvaret för fastställandet av miljömärkningskriterier såsom den hittills gjort.

Artikel 7 - Tilldelning av miljömärket

Artikel 7 grundas på artikel 6 i kommissionens förslag.

Ansökan om att erhålla miljömärket kan lämnas in av tillverkare, importörer, tjänsteleverantörer och handelsidkare. Kommissionen kan godta utvidgningen av räckvidden för gemenskapsprogrammet för tilldelning av miljömärke, eftersom det inbegriper tjänsteleverantörer (i linje med utvidgningen av programmet till att omfatta tjänster) och handelsidkare (en kategori som omfattar mer än detaljhandlare och kan inbegripa andra aktörer som t.ex. grossister).

Andra smärre ändringar har gjorts i den gemensamma ståndpunkten för att klargöra hur ansökan skall överlämnas till det behöriga organet. Det är viktigt att betona att enligt det nya utkastet till artikel 7.4 måste, i de fall när miljömärkningskriterierna kräver att produktionsanläggningarna skall uppfylla vissa krav, alla anläggningar där produkten tillverkas uppfylla dessa krav. Detta ändringsförslag kan godtas av kommissionen, eftersom det kommer att garantera en bättre insyn i programmet och en effektivare tillämpning av de ekologiska kraven, genom att de behöriga organen gör en mer ingående kontroll av anläggningarna där produkterna tillverkas.

Artikel 8 - Miljömärket

Artikel 8 var tidigare artikel 7 i kommissionens förslag.

Enligt den gemensamma ståndpunkten finns ingen ytterligare hänvisning till antagandet av ett graderat märke. Kommission är medveten om det faktum att varken rådet eller Europaparlamentet (ändringsförslag 5, 12 och 26) stödde denna förnyelse av logon och kan således godta den alternativa lösning som föreslogs av dessa två institutioner enligt bilaga III. Kompromisslösningen garanterar att en viss mängd information ges åt konsumenten.

Artikel 9 - Användningsvillkor

Artikel 9 grundas på artikel 8.1 i kommissionens förslag. Artikel 8.3 i kommissionens ursprungliga förslag har återinförts i artikel 12 i den gemensamma ståndpunkten.

Ett avtal mellan den sökande och det behöriga organet skall ange att deltagande i programmet inte skall påverka miljökrav eller andra krav i gemenskapslagstiftningen eller i den nationella lagstiftningen som är tillämpliga på varornas olika livscykelstadier eller, i förekommande fall, på en tjänst. Kommissionen kan godta denna bestämmelse, eftersom den överensstämmer med hänvisningen i artikel 1 till att kraven enligt gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning skall uppfyllas, samt eftersom den överensstämmer med bestämmelserna om den inre marknaden.

En hänvisning till antagandet av ett standardavtal (som skall antas i enlighet med kommittéförfarandet) har införts. Detta ändringsförslag kan godtas av kommissionen, eftersom det är ett sätt att garantera en effektivare utveckling av programmet.

Artikel 10 - Främjande av miljömärket

Denna artikel har delats in i två stycken. Enligt det första stycket skall inte endast medlemsstaterna utan även kommissionen och EUMN:s medlemmar främja utvecklingen av gemenskapens miljömärkning genom medvetandehöjande åtgärder och informationskampanjer riktade till konsumenter, producenter, detaljhandlare och allmänhet. Denna bestämmelse, som verkar garantera att den ekonomiska bördan för utvecklingen av programmet delas, kan godtas av kommissionen, som för närvarande fullgör marknadsföringsuppgifter.

I det andra stycket i artikeln anges att kommissionen och andra institutioner inom Europeiska gemenskapen, liksom statliga myndigheter på nationell nivå, för att uppmuntra användningen av miljömärkta produkter, bör föregå med gott exempel när de fastställer sina produktkrav utan att det påverkar tillämpningen gemenskapslagstiftningen. En sådan bestämmelse överensstämmer med Europaparlamentets ändringsförslag 11 och garanterar full överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen. Den nuvarande ordalydelsen är ett "moraliskt åtagande", en önskan om att nationella och gemenskapens institutioner skall föregå med gott exempel, i enlighet med krav och riktlinjer för offentlig upphandling, när de fastställer sina produktkrav.

Artikel 11 - Andra miljömärkningsprogram i medlemsstaterna

Enligt den gemensamma ståndpunkten får miljömärkningsprogram i medlemsstaterna fortleva tillsammans med gemenskapens miljömärkningsprogram. Samarbets- och samordningsåtgärder skall upprättas enligt kommittéförfarandet, bl.a. de som planeras i arbetsplanen.

Ordförandeskapets text är resultatet av en kompromiss mellan länder som har nationella miljömärkningsprogram och länder som inte har sådana program. Texten anger klart ett behov av en gemensam europeisk strategi inom miljömärkningsområdet. Inom denna struktur kommer EU:s miljömärke att spela en grundläggande, pådrivande roll inom ramen för en integrerad produktpolicy. Målet med strategin för samarbetet med nationella program kommer att vara det omfattande främjandet av begreppet hållbar konsumtion bland europeiska konsumenter. Kommissionen kommer att bära det politiska och driftsmässiga ansvaret för programmet. Av denna anledning och så länge entydiga mekanismer för samarbete och samordning upprättas kan kommissionen godta det nya utkastet till artikel 11.

Artikel 12 - Kostnader och avgifter

Artikel 12 grundas på artikel 8.3 i kommissionens ursprungliga förslag. Den kommitté som skall inrättas i enlighet med artikel 17 skall ingripa för att fastställa avgiftsnivåerna. Detta var det enda sättet för att uppnå en kompromiss mellan medlemsstaternas olika ställningstaganden angående avgifterna.

Artikel 13 - Europeiska unionens miljömärkningsnämnd (EUMN)

Artikel 14 - Behöriga organ

Artikel 15 - Samrådsforum

Artikel 14 grundas på artikel 9 i kommissionens förslag medan artikel 13 bygger på ordalydelsen i artikel 5, och artikel 15 i bilaga IV.

Genom dessa bestämmelser klargörs rollerna för Europeiska unionens miljömärkningsnämnd (EUMN), de behöriga organen och det rådgivande forumet. EUMN skall bestå av de behöriga organen och det rådgivande forumet. Inrättandet av EUMN ligger helt i linje med de ändringsförslag som lagts fram av Europaparlamentet där det hänvisas till Tekniska miljömärkningskommittén (TMK). EUMN skall inte vara en juridisk enhet. Kommissionen konstaterar det omgående avslaget från både rådet och Europaparlamentet (ändringsförslag 6, 7, 9, 16, 17, 19-22 och 25) vad gäller inrättandet av en oberoende europeisk miljömärkningsorganisation, och kan stödja förslaget att inrätta det nya organet i enlighet med den gemensamma ståndpunkten. Kommissionen kommer att fastställa EUMN:s arbetsordning i enlighet med kommittéförfarandet, så att ett effektivt förfarande kan utarbetas.

Artikel 15 innehåller en uttrycklig hänvisning till det rådgivande forumet, enligt ändringsförslag 27 och 45 i Europaparlamentets förslag. För att garantera ett välavvägt deltagande av alla relevanta parter utvidgas det rådgivande forumet till att omfatta sådana sektorer som t.ex. tjänstesektorn eller hantverkssektorn och dess organisationer. Den nya ordalydelsen i artikel 15 kan godtas av kommissionen som ett sätt att garantera ett fullt deltagande och full insyn i programmet.

Artikel 16 - Anpassning till tekniska framsteg

Artikel 16 utgör utan ändringar artikel 12 i kommissionens ursprungliga förslag.

Artikel 17 - Kommitté

Artikel 17 var artikel 13 i kommissionens förslag.

Kommittéförfarandet har ändrats till typ III i motsats till den rådgivande kommittén i kommissionens ursprungliga förslag. Alla medlemsstater godtog, med tanke på den huvudroll som kommittén kommer att ha vid utvecklingen av programmet, enhälligt denna ändring i kommittéförfarandet. Typ III-kommittén, enligt den senaste ändringen, kommer att garantera ett mer omfattande deltagande av medlemsstaterna i ledningen av EU:s miljömärkningsprogram samt ett deltagande av Europaparlamentet enligt fastställda regler.

Artikel 18 - Överträdelser

En överträdelseklausul har införts för att se till att medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder om bestämmelserna i förordningen har åsidosatts. Kommissionen är positivt inställd till en sådan ordalydelse.

Artikel 19 - Övergångsbestämmelser

Artikel 19 var artikel 14 i kommissionens ursprungliga förslag.

Beslut som grundar sig på förordning (EEG) nr 880/92 skall fortsätta att gälla tills de revideras eller löper ut. Kommissionen välkomnar detta påpekande, eftersom det säkerställer att programmet kommer att fortsätta löpa med hänsyn till tidigare beslut om produktgrupper och garanterar en lämplig övergång till det nya systemet.

Artikel 20 - Omprövning

Artikel 20 är den oändrade artikeln 15 i kommissionens ursprungliga förslag.

Artikel 21 - Slutbestämmelser

Artikel 21 var tidigare artikel 16.

Hänvisningen till den europeiska miljömärkningsorganisationen har utgått, vilket ligger i linje med ovannämnda ändringar.

Bilaga I - Bedömningsschema

Bilaga I har anpassats så att bedömningsschemat nu utökats till att omfatta tjänster. För tjänster är schemat indelat i tre delar. Den första delen 'inköp av varor för utförande av tjänst', avser både inköp av varor och tjänster, när de behövs för utförandet av en tjänst. Denna del liknar delen 'förproduktionsledet/råvaror' under 'varor' i schemat. Den andra delen 'utförd tjänst' omfattar alla åtgärder för tillhandahållandet av tjänsten. Denna del motsvarar summan av 'produktion', 'distribution' och 'användning' i livscykeln för varor. Slutligen omfattar den tredje delen 'avfallshantering' alla åtgärder för en minskning av den miljöpåverkan som uppkommer från avfall. Detta ändringsförslag ligger i linje med en utvidgning av programmets räckvidd och kan således godtas av kommissionen.

Andra smärre ändringar för att uppnå större klarhet, som den uttryckliga hänvisningen till råvaror (i linje med internationella standarder) och användningen av ordet "biologisk mångfald" i stället för "skydd av ekosystem", har även införts.

Bilaga II - Metodkrav för fastställande av miljömärkningskriterier

Bilaga II har omarbetats. En hänvisning görs till livscykelbeaktanden (i stället för livscykelanalys) vilket ligger i linje med ordalydelsen i internationella standarder för att garantera överensstämmelse med utvidgningen av programmet till att omfatta tjänster. Identifikationen och valet av de centrala miljöaspekterna kommer att omfatta en genomförbarhetsstudie samt ett förslag till kriterier i slutskedet. De principer som anges i standarderna ISO 14040 och ISO 14024 kommer att beaktas. Kommission kan godta dessa ändringsförslag, som försöker förtydliga metodkraven för fastställande av miljömärkningskriterier.

Bilaga III - Beskrivning av miljömärket

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag (ändringsförslag 5, 12 och 26) skall EU:s miljömärke bestå av följande två delar: EU-logon och en ruta med information om varför miljömärket tilldelats med hänsyn till särskilda typer av miljöpåverkan. Kommissionen konstaterar att dess förslag till införande av ett graderat märke varken erhållit något stöd från rådet eller Europaparlamentet och godtar den gemensamma ståndpunkten som ett sätt att garantera en bättre beskrivning av EU:s miljömärkningsprogram.

Kommissionen kan även godta de ändringar som avser den nya ordalydelsen i logon ("EUROPEISKA UNIONENS MILJÖMÄRKE - Tilldelas varor eller tjänster som uppfyller miljökraven i EU:s miljömärkningsprogram.") och till infogandet av licensnumret i märkningen (som ett sätt att undvika missbruk av logon).

Bilaga IV - Förfarande för upprättande av miljömärkningskriterier

Smärre ändringar, som tjänar till att förtydliga texten, har gjorts i bilaga IV. Hänvisningen till den europeiska miljömärkningsorganisationen och dess tillämpning av beslutsförfaranden i enlighet med rutinerna i de europeiska standardiseringsorganen utgår. Detta är en logisk följd av EUMN:s interna karaktär och av det faktum att EUMN inte är en juridisk enhet. Ett öppet samråd om innehållet i rapporten skall genomföras innan kriterierna lämnas över till kommittén i enlighet med det kommittéförfarande som fastställts för upprättandet av miljömärkningskriterier.

Bilaga V - Avgifter

Såsom konstateras i den gemensamma ståndpunkten skall ansökan och årsavgifterna fastställas i enlighet med kommittéförfarandet. När det gäller små och medelstora företag samt produkttillverkare och tjänsteleverantörer i utvecklingsländerna bör årsavgiften sänkas. De högsta avgiftsnivåer och det minimibelopp som tidigare föreslagits nämns inte längre.

De specifika beloppen skall således fastställas genom ett ytterligare beslut, enligt kommittéförfarandet. Detta är för närvarande praxis för avgifternas fastställande, eftersom det medför en tillräcklig flexibilitet när det gäller att tillgodose de nationella delegationernas olika metoder och intressen. Det uttryckliga beaktandet av små och medelstora företag och utvecklingsländer bibehålls (enligt Europaparlamentets ändringsförslag 34). Av denna anledning kan kommissionen godta bilaga V med dess nuvarande innehåll.

3. Slutsats

Den gemensamma ståndpunkten tar med många av Europaparlamentets ändringsförslag, som noggrant övervägts. De ändringsförslag som införts i texten påverkar inte andemeningen i kommissionens ursprungliga förslag, dvs. en förbättring av programmets effektivitet. Denna huvudmålsättning bibehålls och förstärks dessutom. Vad gäller konsumenter och ekonomiska aktörer kommer dessa att få mer insyn i programmet.

Kommissionen är även nöjd med att den gemensamma ståndpunkten erhöll enhälligt stöd av alla medlemsstater.