SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.8.2004 
KOM(2004) 547 slutlig 
. 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
om inledande av samråd med Elfenbenskusten 
i enlighet med artikel 96 i Cotonouavtalet 
 
SV 2   SV 1. I det fredsavtal som undertecknades i Marcoussi s den 24 januari 2003 fastställs ett visst 
antal åtaganden som landet har gjort i syfte a tt sörja för återgång till fred och stabilitet. 
Tanken är att åtagandena sk all mynna ut i trovärdiga oc h öppna val i slutet av 2005. 
Åtagandena rör olika områden som avses i grundsatserna beträffande de mänskliga 
rättigheterna, de demokratiska  principerna och rätt sstatsprincipen i artiklarna 9 och 96 i 
Cotonouavtalet. 
Vid stats- och regeringsche fskonferensen i Paris-Kléber den 26 januari 2003 gav det 
internationella samfundet sitt stöd för Marcoussi savtalet, vilket senare formellt godkändes av 
FN:s säkerhetsråd i resolu tion 1464 av den 4 februari 2003. Kommissionens ordförande 
bekräftade vid konferensen att ko mmissionen var villig att uppbåda  de resurser som krävs för 
att Elfenbenskusten skall återfi nna sin stabilitet oc h fortsätta sin ekonomiska utveckling. Den 
uttryckliga förutsättningen för detta skulle emellertid vara att de åtaganden som gjordes i Marcoussis och högtidligt tillkännagavs vid konfer ensen i Paris-Kléber verkligen omsätts i 
praktiken, och att freden, stabiliteten och sä kerheten återupprättas varaktigt med strängt 
iakttagande av de mänskliga rättigheterna. Europeiska uni onens ordförande gjorde ett 
liknande uttalande om att Elfenbenskustens o lika närvarande styrkor måste respektera 
åtagandena från Marcoussis.  2. När det gäller de mänskliga rättigheterna har Europeiska  unionen sedan början av den 
allvarliga politiska och militära kris som rasar i Elfenbenskusten sedan den 19 september 2002 vid upprepade tillfällen ut tryckt sin oro över de krä nkningar som begåtts av båda 
parterna i konflikten, särskilt innan Marcous sisavtalet undertecknades den 24 januari 2003. 
 EU har i flera av de förklaringar som offentlig gjorts sedan konflikten började gett uttryck för 
sin oro över situationen beträffande de mäns kliga rätttigheterna i Elfenbenskusten. I sin 
förklaring av den 21 oktober 2002 uttryckte EU sin tillfredsställelse över det eldupphör som 
åstadkommits, men även sin oro beträffande den bristande respekten för de mänskliga 
rättigheterna. I sin förklaring av den 15 nove mber 2002 uppmanade EU till undertecknande av 
ett fredsavtal, men fördömde samtidigt de kr änkningar av de mänskliga rättigheterna som 
konstaterats, bl.a. mordet på doktor Benoît Dacoury-Tabley. Efter det att massgravar 
upptäckts fördömde EU den 17 december 2002 åter kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i landet.  Situationen förbättrades  därefter till dess att journalisten Jean Hélène mördades, vilket 
fördömdes i en förklaring från EU av den 27 oktober 2003, i vilken EU uppmanade till att 
myndigheterna skulle återta kontr ollen över säkerhetsstyrkorna. Efter några månaders stiltje 
beklagade EU i en förklaring av den 25 mars 2004 att våldet åter blossat upp i 
Elfenbenskusten. I en förklaring av den 8 apr il 2004 beklagade EU händelserna av den 25 
mars och uttryckte sin oro över de övriga allvarliga kränkningarna av de mänskliga 
rättigheterna under de följande dagarna och över nationella och utländska medborgares 
säkerhet. 
Slutsatserna i rapporten från FN:s sä rskilda undersökningskommission beträffande 
händelserna den 25 mars 2004, som offentli ggjordes den 13 maj 2004, är talande: det 
konstateras att det som inträffade den 25–26 mars  2004 var en massaker av  oskyldiga civila, 
under vilken det förekom massiva krä nkningar av de mänskliga rättigheterna.  Det hävdades 
också att protestmarschen var en förevändning för något som visade sig vara en in i minsta 
detalj förberedd plan som utfördes av säkerh etsstyrkorna, dvs. polisen, gendarmerna, armén 
samt specialenheter och de s.k. parallella styr korna, under de högsta st atliga myndigheternas 
 
SV 3   SV ledning och ansvar. Enligt rapporten resu lterade detta i 120 döda, 274 skadade och 20 
försvunna. 
Sedan dess har det inträffat andr a händelser som är oroväckande när det gäller de mänskliga 
rättigheterna. Den fransk-kanadensiska journa listen Guy-André Kieffers försvinnande den 16 
april 2004 följdes den 7 juni av en ”jakt på vä sterlänningar” på Abid jans gator; dussintals 
västerlänningar atta ckerades av extremistiska ”unga patr ioter” . Den 25 j uni 2004 mördades 
en fransk soldat från Opération Licorne  av en självsvåldig soldat i Elfenbenskustens armé. 
Den 28 juni 2004 påträffades Habib Dodo, ledaren för ungdomsförbundet för Parti 
Communiste Révolutionnai re de Côte d’Ivoire  (PCRCI), död i ett dike i Abidjan, i en säck och 
med ett rep om halsen. Habib Dodo, som var juri dikstuderande, hade den 23 juni kidnappats i 
Abidjan av extremistiska studenter som sade sig tillhöra Fédération Estudian tine et Scolaire 
de Côte d’Ivoire  (FESCI). 
I fråga om upprättandet av den nationella kommission för de mänskliga rättigheterna som 
föreskrivs i Marcoussisavtalet bör det nämnas  att den lag som parlamentet vid sin extra 
session i april 2004 antog i dett a avseende inte överensstä mmer med Marcoussisavtalet. 
Människorättskommissionen omfattar inte de tre Forces Nouvelles  som undertecknade 
Marcoussisavtalet, trots att det i bilaga VI.1 till avtalet anges att den skall bestå av ledamöter 
från samtliga parter. 
3. När det gäller de demokratiska  principerna, en annan grunds ats i Cotonouavtalet, måste det 
konstateras att det skett stora förseningar eller bakslag i fr åga om iakttagandet av de 
åtaganden som gjor des i Marcoussis. 
Huruvida det kommer att vara möjligt att an ordna 2005 års val under tillfredsställande 
omständigheter är en fråga som ger upphov till stor oro. På grund av förseningarna vid 
tillämpningen av Marcoussisavtalet är det inte  längre möjligt att tillämpa bestämmelserna 
beträffande fastställande av na tionalitet och röstlängder i bilagor na I och II till avtalet. Även 
behandlingen av den besvärliga frågan om krite rierna för att kunna väljas till president, som 
avses i bilaga III till avtalet, har försenats avsevärt. 
För det första är folkräkningen för fastställandet av personers nationalitet, vilken utförs av en 
koncessionshavare, bolaget SITEL, starkt försenad  då de återupptogs först i juni 2004 och 
endast i de regeringskontrollerade områdena. Commission Nationale de Supervision de 
l’Identification  (CNSI) har ännu inte ti lldelats några medel. De nna kommission upprättades i 
januari 2004, i enlighet med Marc oussisavtalet, för att övervaka Office National 
d'Identification , vilket upprättades 2001 och är det e nda organ som har behörighet att utfärda 
identitetshandlingar. Först i bör jan av juli 2004 beslut ades det om tilldel ning av medel för 
CNSI. Det är därför sannolikt redan inte längre tekniskt möjligt att basera de nya röstlängderna på folkräkningen för fastställande t av nationalitet. Uppr ättandet av röstlängder 
och fastställandet av nationalitet kommer att ske separat, utan att man i detta stadium vet på 
vilken grundval upprättandet av röstlängder, som enligt den nuvarande valkommissionen 
väntas ta två månader (från mitten av janua ri till mitten av mars 2005), kommer att kunna 
göras om förfarandet med att fastställa  personers nationalitet inte slutförs. 
Dessutom har utkastet till ändring av lagen om na tionalitet ännu inte anta gits; det lades först i 
juni 2004 fram för nationalförsamlingen. 
Slutligen finns det ett allvarligt problem me d lagen av den 3 maj 2004 om förfarandet för 
fastställande av nationalitet, vilken antogs vid de n extra sessionen i april: i artikel 3.5 i lagen 
 
SV 4   SV anges att det nationella identitetskortet ska ll visa om en person har nationaliteten sedan 
födseln eller har förvärvat den senare. Denna uppgift, vars ändamålsenlighet inte förefaller 
bevisad, kan vara orsaken bakom  många av de trakasserier som förekommer vid kontroller. 
Risken är mycket stor, vilket tragiska hä ndelser i andra länders nutidshistoria visar. 
För det andra har även ändringen av valsyste met blivit kraftigt försenad. Lagförslaget om 
ändring av sammansättningen av den oberoende  valkommissionen (CEI), vilken upprättades 
2001 och har en nyckelroll, eftersom den är ansvarig för anordnandet av val och 
folkomröstningar, fördes inte upp på na tionalförsamlingens dagordning förrän vid dess 
ordinarie session den 28 april 2004. Vid disku ssionerna ifrågasatte de ledamöter som var 
motståndare till Marcoussisavtalet den obe roende valkommissionens sammansättning. 
Regeringen hade emellertid i sin text föresl agit en sammansättning som, i enlighet med 
Marcoussisavtalet, avspeglade Elfenbenskustens hela politiska skala. Den 24 juni föredrog 
ministern för regionplanering att dra tillbaka si n text framför att få den antagen i ändrad 
lydelse, vilket varit fallet i april i samba nd med den ovan nämnda lagen om den nationella 
kommissionen för de mänskliga rättigheterna. Vad den oberoende valkommissionen beträffar 
hade Front Populaire Ivoirien  (FPI) för avsikt att sä tta upp vissa villkor för Forces Nouvelles  
inträde i centralorganet efter a vväpningen, och ville dessutom att deras deltagande skulle vara 
tidsbegränsat. 
I övrigt skulle sammansättningen av författn ingsrådet, som har en nyckelroll vid valen 
eftersom det avgör valtvister och tillkännage r valresultaten, kunna bli ett problem. FN:s 
generalsekretariat tog i sin rapport av den 6 ja nuari 2004 till säkerhetsrådet själv upp frågan 
om den tillsättning av ledamöterna i rådet so m ägt rum i augusti 2003. Rådet består av åtta 
ledamöter: förre presidenten, tre ledamö ter som utnämnts av ordföranden för 
nationalförsamlingen och tre ledamöter som utnämnts av presidenten, som också utser 
ordföranden för rådet. Tillsättningarna i augus ti 2003 gjordes utan samråd med partierna och 
stick i stäv med andan i Marcoussisavtalen som, det skall tillstås, inte nämner 
författningsrådet. Med tanke på de omständi gheter under vilka utnämningarna gjordes kan det 
inte uteslutas att rådets beslut kan vara partiska, liksom högsta domstolens beslut 2000. 
Högsta domstolen har sedermera ersatts av flera instanser, bl.a. författningsrådet. 
FN har ännu inte kunnat göra någon ingående ut värdering av valbudgete n, då organisationen 
på grund av det kvarvarande politiska motstå ndet och säkerhetsproblemen ännu inte har 
kunnat skicka någon mission i detta syfte. 
För det tredje råder fortfarande stor osäkerhet i fråga om huruvi da de åtaganden som gjordes i 
Marcoussis kommer att respekteras när det gäller den oerhört känsliga frågan om kriterierna 
för att kunna väljas till presiden t. Det kan konstateras att det förs lag till ändring av artikel 35 i 
konstitutionen, som enligt artikel 126 i konstitutionen måste godkännas i en folkomröstning, fortfarande inte har lagts fram för na tionalförsamlingen, som enligt artikel 125 i 
konstitutionen skall rösta fram texten med två tredjedelars majoritet innan det kan hållas 
folkomröstning om den. 
4. När det gäller rättsstaten, ytterligare en av grundsatserna i Cotonouavtalet, är det 
problematiskt att staten inte förefaller förf oga över tillräckliga rättsliga medel för att 
övervinna svårigheterna i samband med slutfö randet av revisionen inom kakaosektorn, som 
den nationella samlingsregeringen 2003 bad EU att finansiera. Den första fasen av revisionen slutfördes förra  hösten. Det lades fram en preliminär rapport 
den 9 oktober 2003. Rapporten kunde inte täcka alla  önskade aspekter eftersom de insamlade 
uppgifterna var ofullständi ga på grund av bristen på samarb ete och vissa organs vägran att 
 
SV 5   SV anpassa sig till revisorernas krav. I rapporten bet onas att de två institutioner som var viktigast 
för insamling av uppgifter vägrade att samarbeta i denna revision.  I den preliminära rapporten framhålls ett visst antal problem, bland annat följande: 
– De oklara institutionella förhållandena i sektorn, som beror på att de fyra organ som ersatte 
Caistab 1999 har olika rättslig status. Det finns numera fyra organ, ARCC (Agence de 
Régulation du Café et du Cacao), BCC (Bourse du Café et du Cacao), FDPCC (le Fonds de 
Développement et de Promotion des Coopérati ves de Café et de Cacao) och FRC (Fonds 
de Régulation du Cacao), som utöver flera minist erier och ett interministeriellt utskott är 
ansvariga för förvaltning och reglering av sektorn. 
– Det är omöjligt att få en översikt över de fi nansiella flödena efters om uppgifterna om de 
avgifter som uppburits av FDPCC och om inbe talningen till reserver na (som enligt den 
preliminära rapporten borde förfoga över me r än 100 miljarder CFA-franc; hur dessa 
medel har använts återstår att fastställa) va r ofullständiga eller in te var tillgängliga. 
– Överensstämmelsen mellan de influtna medlen och användningen av dem: eftersom det har 
varit svårt att få tillgång till uppgifterna har revisorerna inte kunnat svara på denna 
nyckelfråga. 
– Den höga beskattningen av sektorn: Unde r diskussionerna med bidragsgivarna 2001, 
särskilt Världsbanken och Internationella valutafonden, kom man överens om att de 
sammanlagda avgifterna inte borde överstiga 30 %, därav 20 % i skat t och 10 % i avgifter. 
I den preliminära rapporten kons tateras att de sammanlagda a vgifterna uppgår till omkring 
37 %. 
 
Efter denna preliminära rapport överlämna de bidragsgivarna i november 2003 ett 
memorandum till premiärministern, som de träffa de i januari 2004 för att åter bekräfta 
nödvändigheten av att den andra etappen av revisionen genomförs och att de 
säkerhetsåtgärder som förespråkas i den pr eliminära rapporten omedelbart vidtas. 
 Regeringen framhöll att de fyra or ganen hade ”privaträtts lig ställning”, vilket gjorde att staten 
inte kunde tvinga dem till en revision av deras finansiella flöden. Bidragsgivarna påpekade i 
sitt memorandum att - avgifterna fastställts genom ministerdekret och utgjorde frivilliga bidrag från böndernas 
sida, och - att det i varje styrelse eller liknande organ finns ett regeringsombud som har till uppgift att 
sörja för att lagstiftningen efte rlevs, ge råd till parterna oc h jämka samman deras ståndpunkter 
om de går isär.  Den andra etappen av revisionen har ännu in te kunnat inledas på grund av de berörda 
organens fortsatta vägran att bli föremål för en revision, detta trots att kommissionen i såväl 
Abidjan som i Bryssel fortsatt att förklara fö r Elfenbenskustens myndigheter hur viktigt det är 
att revisionen slutförs. I Brysse l togs frågan vid flera till fällen upp av kommissionen på hög 
nivå , särskilt vid mötena med jordbruksmini stern den 13 februari 2004, premiärministern den 
25 februari 2004 och ministern för landets försoning den 29 juni 2004. 
Det förefaller inte möjligt att vidta rättsliga åtgä rder mot organens fortsatta vägran att undergå 
revision. Rättsstatens principe r respekteras således inte. 
 
SV 6   SV  
5. På grundval av ovanstående anser kommi ssionen att det bör inledas samråd med 
Elfenbenskusten i enlighet med artiklarna 9 och 96 i Cotonouavtalet.  
Syftet med samrådet är följande: 
• Påminna om Europeiska unionens oro när de t gäller kränkningarna av de mänskliga 
rättigheterna, ta reda på hur Elfenbenskusten avser få ett slut på det klimat av laglöshet 
som främjar fortsatta kränkningar och lägga en hållbar grund för sanering av situationen, 
särskilt vad gäller lagstiftningen och rättsväsendet. 
• Betona vilken oerhörd vikt Eu ropeiska unionen fäster vid att det anordnas val 2005 under 
tillfredsställande förhållanden som inte spårar ur som år 2000 – till följd av vilket det 
inleddes samråd enligt artikel 96 i februari  2001 – och ta reda på hur Elfenbenskusten 
avser lyckas med detta inom den fastställda tidsfristen. 
• Påminna om att EU och de andra internati onella bidragsgivarna anser det oundgängligt att 
staten vidtar nödvändiga åtgärder för att utöva  sin auktoritet så att den andra etappen av 
den revision av kakaosektorn som på Elfe nbenskustens eget in itiativ inleddes 2003 
genomförs väl. 
• Avgöra om det är nödvändigt att vidta lämpliga åtgärder i enlighet med artikel 96 i 
Cotonouavtalet. 
6. Av dessa skäl föreslår kommissionen rådet att Elfenbenskusten i enlighet med den bifogade 
skrivelsen inbjuds till sa mråd enligt artiklarna 9 och 96 i Cotonouavtalet. 
 
SV 7   SV BILAGA  
Bryssel den 
 
S.E. M. Laurent Gbagbo  
Republiken Elfenbenskustens president 
Presidentens ämbetslokal 
Abidjan 
Elfenbenskusten 
UTKAST 
 
 
Herr president, 
 
Europeiska unionen har vid upprep ade tillfällen, bl.a. genom fö rklaringar från ordföranden 
och vid varje möte på hög nivå med Elfenbenskustens myndigheter inom ramen för den regelbundna politiska dialoge n med Ert land, uttryckt sin oro över situationen i 
Elfenbenskusten.  
EU:s oro gäller framför allt situationen när det gäller de mänskliga rättigheterna, de 
konsekvenser som förseningarna vid tillämpningen av Marcoussisavtalet haft när det gäller 
möjligheten att 2005 anordna öppna och trovärdig a val under tillfredsst ällande förhållanden 
samt det faktum att det sedan mer än sex måna der tillbaka är omöjligt att fullfölja den EU-
finansierade revision av kaffe- och kaka osektorn som 2003 inleddes på begäran av 
Elfenbenskustens samlingsregering.  
Med stöd av artikel 96 i Cotonouavt alet inbjuder jag därför på Europeiska gemenskapens och 
Europeiska unionens medlemsstaters vägnar Ert land till samråd i syfte att, såsom anges i 
avtalet, närmare undersöka situationen och, om möjligt, finna lösningar. 
 
Jag föreslår att detta samråd skall äga rum snarast, i Europeiska unionens råds byggnad och 
vid en tidpunkt som fast ställs i samförstånd. 
 
Högaktningsfullt 
 
 På rådets vägnar På kommissionens vägnar 
Kopior: Ordföranden i AVS-ambassadörskommittén 
 Generalsekreteraren för AVS-statsgruppen