KOMMISSIONENS YTTRANDE enligt artikel 251.2 tredje strecksatsen c i EG-fördraget om Europaparlamentets ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om ändring av rådets direktiv 92/65/EEG MED ÄNDRING AV KOMMISSIONENS FÖRSLAG enligt artikel 250.2 i EG-fördraget

2000/0221 (COD)

KOMMISSIONENS YTTRANDE enligt artikel 251.2 tredje strecksatsen c i EG-fördraget om Europaparlamentets ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till Europaparlamentets och rådets FÖRORDNING om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte och om ändring av rådets direktiv 92/65/EEG

1. Inledning

I artikel 251.2 tredje strecksatsen c i EG-fördraget föreskrivs att kommissionen skall avge ett yttrande om Europaparlamentets ändringar vid den andra behandlingen. Kommissionen avger härmed sitt yttrande om de 15 ändringsförslag som har lagts fram av Europaparlamentet.

2. Bakgrund

- kommissionens förslag antaget den 18 september 2000 [1],

[1] KOM(2000)529 slutlig - 2000/0221(COD), 18.9.2000 (EGT C 29, 30.1.2001).

- yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén den 29 november 2000 [2],

[2] EGT C 116, 20.4.2001, s. 54.

- Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen den 3 maj 2001 [3],

[3] EGT C 27 E, 31.1.2002, s. 55.

- det ändrade förslaget antaget den 21 juni 2001 [4],

[4] KOM(2001)349 slutlig (EGT C 270, 25.9.2001).

- den gemensamma ståndpunkten antagen den 27 juni 2002 [5],

[5] EGT C 275 E, 12.11.2002, s. 33.

- parlamentets rekommendation om en andra behandling den 22 oktober 2002.

3. Förslagets syfte:

Avsikten med det ursprungliga förslaget är att fastställa gemenskapsbestämmmelser för transport av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte mellan medlemsstaterna och med ursprung i tredjeländer.

4. Kommissionens yttrande avseende Europaparlamentets ändrings-förslag

4.1. Ändringar som kommissionen godtar

* Ändringarna 2 (artikel 4.2a och 4.2b) och 13 (artikel 23.2) om erkännande av elektronisk identifiering som den enda giltiga metoden efter en period på åtta år, eftersom kommissionens förvaltningar uppskattar att denna metod går att tillämpa och anser att de åtta åren är en tillräcklig övergångsperiod.

* Ändring 5 (artikel 6.3), med vilken avses att införa ett medbeslutandeförfarande om en eventuell förlängning av den särskilda ställning som Förenade kungariket, Irland och Sverige har när det gäller övergångsperioden på fem år, är godtagbar med hänsyn till artikel 23 första stycket i den gemensamma ståndpunkten.

4.2. Ändringar som kommissionen förkastar

4.2.1. Tekniska ändringar

* Ändring 1 (skäl 11) utesluter möjligheten att fastställa antalet djur för att göra skillnad mellan kommersiellt och icke-kommersiellt utbyte, med argumentet att antalet djur inte är en relevant faktor vid hantering av hälsorisker. Ändringens relevans är bara skenbar. De veterinärmedicinska bestämmelserna är desamma oavsett vad slags transport det handlar om (kommersiell eller icke-kommersiell). Men de bestämmelser som gäller kontrollerna är inte desamma (transport från ett tredjeland kan t.ex. endast göras via en gränskontroll). Det är därför nödvändigt att fastställa det antal som man anser utgör en icke-kommersiell transport så att sådana beslut inte tas helt godtyckligt.

* Ändringarna 3 och 4 (artikel 5.2) utesluter undantag från rabiesvaccinering på vissa villkor för djur som är yngre än tre månader (för unga för att vaccineras) och förbjuder därmed den fria rörligheten för dess djur mellan andra medlemsstater än Förenade kungariket, Irland och Sverige för vilka särskilda bestämmelser anges i artikel 6.2. Den risk som representeras av fri rörlighet för unga ovaccinerade djur mellan de "kontinentala" medlemsstaterna ansågs vid diskussionerna i rådet vara försumbar, och kommissionen anslöt sig till den uppfattningen.

* I ändring 6 (artikel 7) tillämpas samma logik som i ändring 1 för andra arter än hundar, katter och frett. Det finns anledning att bevara ett förfarande som ger möjlighet att upprätthålla gränsen mellan vad som är kommersiellt utbyte och vad som är enskildas förflyttning åtföljda av sina djur genom att fastställa ett högsta antal djur för att exakt ange vad som är icke-kommersiellt utbyte.

* Ändringarna 8 och 9 (artikel 10 e) har som syfte att grunda indelningen av tredjeländer på det enda kriteriet rabiesfrihet i den mening som anges i den internationella smittskyddskoden från Internationella byrån för epizootier (IOE). EU:s lagstiftning grundas inte på detta synsätt utan på minsta godtagbara risk. Varken Tyskland (fall i Hessen och Bayern och längs polska gränsen), Österrike (fall vid gränsen mot Slovenien) eller Frankrike (ett nyligen inträffat fall infört från Marocko) är rabiesfria i smittskyddskodens mening. Det skulle inte vara berättigat att inta en annan hållning för tredjeländer.

Det kan vidare noteras att det föreligger en motsättning mellan att anta ändringarna 8 och 9 och förkasta ändring 7, som förutsatte smittskyddskoden som allmän princip för indelningen av tredjeländer (där ändringarna 8 och 9 avvisar de villkor som ett land bör uppfylla för att erkännas som rabiesfritt).

4.2.2. Institutionella ändringar

* Ändringarna 10 (artikel 17.1) och 11 (artikel 20) inför termen "teknisk" i definitionen av kommissionens exekutiva behörighet, vilket, utöver att det begränsar kommissionens initiativrätt, kommer att leda till juridiska konflikter när det gäller tolkningen och till att försvåra en effektivt genomdriven efterlevnad av förordningen och dess bestämmelser.

* Ändring 12 (artikel 21) berövar kommissionen en möjlighet som vanligtvis finns i gemenskapens rättsregler och som ger kommissionen rätten att föreslå åtgärder för att snabbt och effektivt bemästra tillfälliga problem, vilket praktiken visat vara oundgängligt, särskilt inom djurhälsoområdet.

* Ändringarna 14 och 15 (artikel 24.2.1 och 24.3.1) går, när det gäller kommittésystemet, längre än den interinstitutionella överenskommelsen. I den gemensamma ståndpunkten betonades i avsnittet om kommittésystemet den dubbla rättsliga grunden, genom att där tydligt angavs vilka olika förfaranden som skulle följas beroende på åtgärdernas karaktär. Genom att utesluta explicit omnämnande av åtgärder som direkt syftar till att främja folkhälsan underlåter parlamentet att säkerställa denna överensstämmelse.

5. Slutsats

Enligt artikel 250.2 i EG-fördraget ändrar kommissionen sitt förslag enligt ovan.