REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

INLEDNING

5.1 I detta kapitel redovisas revisionsrättens särskilda bedömning av verksamhetsområdet regionalpolitik, transport och energi, som innefattar politikområdena regionalpolitik, rörlighet och transport samt energi. Nyckelinformation om vilka verksamheter som granskades och om hur stora utgifterna var under 2013 finns i tabell 5.1 .

Tabell 5.1 – Regionalpolitik, transport och energi – Nyckelinformation för 2013 (miljoner euro) Politikområde Beskrivning Betalningar Regionalpolitik Europeiska regionala utvecklingsfonden och annan regional verksamhet 31 130 Sammanhållningsfonden 11 906 Föranslutningsverksamhet med anknytning till strukturpolitik 358 Administrativa utgifter 86 Solidaritetsfonden 14 43 494 Transport och rörlighet Transeuropeiska nät (TEN) 771 Inlands-, luft- och sjötransport 158 Administrativa utgifter 65 Forskning om transport 65 1 059 Energi Konventionella och förnybara energikällor 312 Kärnenergi 199 Forskning om energi 144 Administrativa utgifter 76 Transeuropeiska nät (TEN) 27 758 Totala betalningar för året 45 311 – totala administrativa utgifter (49) 227 Totala driftsutgifter 45 084 – förskott (50) (51) 2 974 + regleringar av förskott (50) 1 742 + utbetalningar till slutmottagare från finansieringstekniska instrument 1 625 Granskad population totalt 45 477 Totala åtaganden för året 46 759

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

5.2 Regionalpolitiken, som till största delen genomförs genom Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Sammanhållningsfonden (SF), står för 96 % av utgifterna inom de politikområden som behandlas i detta kapitel medan de återstående 4 % går till områdena transport och energi.

Särskilda kännetecken för verksamhetsområdet

Politikens mål

Regionalpolitik

5.3 Regionalpolitiken syftar till att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen inom Europeiska unionen genom att minska skillnaderna i utveckling mellan olika regioner, främja omstruktureringar av industriområden på tillbakagång och få till stånd diversifiering i landsbygdsområden samt främja gränsöverskridande och transnationellt samarbete.

Rörlighets-, transport- och energipolitik

5.4 Transport- och energipolitiken syftar till att förse medborgare och företag i EU med säkra, hållbara och konkurrenskraftiga system och tjänster på transport- och energiområdet och utveckla innovativa lösningar som bidrar till utformningen och genomförandet av denna politik.

Politikens instrument

Regionalpolitik

5.5 Eruf finansierar infrastrukturprojekt, skapande eller bevarande av arbetstillfällen, regionala ekonomiska utvecklingsinitiativ och åtgärder till stöd för små och medelstora företag. I medlemsstater vars bruttonationalprodukt per capita ligger under 90 % av genomsnittet i EU finansierar Sammanhållningsfonden investeringar i infrastruktur på områdena miljö och transport. Dessutom finns instrumentet för stöd inför anslutningen, som ska hjälpa kandidatländer att förbereda sig för att använda EU:s regionalpolitiska medel, och EU:s solidaritetsfond ger stöd i samband med naturkatastrofer i medlemsstaterna (se tabell 5.1 ).

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

Förvaltning och kontroll av utgifterna inom de sammanhållningspolitiska fonderna (Eruf/Sammanhållningsfonden och ESF)

5.6 Eruf, Sammanhållningsfonden och Europeiska socialfonden (ESF) bidrar till finansieringen av sammanhållningspolitiken. De styrs av gemensamma regler, om inte annat följer av undantag i de särskilda förordningarna för varje fond. De sammanhållningspolitiska fonderna genomförs via fleråriga program, och förvaltningen delas mellan kommissionen och medlemsstaterna. ESF, som behandlas i kapitel 6, tas upp i detta kapitel när frågor som är gemensamma för alla fonder diskuteras.

5.7 Till varje programperiod godkänner kommissionen utifrån medlemsstaternas förslag operativa program och vägledande finansieringsplaner som innefattar EU:s bidrag och nationella bidrag (1). Projekt väljs ut av medlemsstaternas myndigheter, finansieras via de operativa programmen och genomförs av privatpersoner, föreningar, privata eller offentliga företag eller lokala, regionala och nationella offentliga organ. Reglerna för vilka kostnader som kan ersättas från EU:s budget fastställs i förordningarna och/eller nationellt. 5.7 Antagandet av regler för stödberättigande på nationell nivå (artikel 56 i förordning (EG) nr 1083/2006) var en av de viktigaste förenklingar som infördes under programperioden 2007–2013. Syftet var att ge medlemsstaterna ökad handlingsfrihet att anpassa reglerna för stödberättigande till regioners eller programs särskilda behov, och att harmonisera dem med gällande regler för andra nationella offentliga system.

5.8 För varje projekt redovisar stödmottagarna sina kostnader för de nationella myndigheterna. Dessa enskilda redovisningar aggregeras till periodiska kostnadsredovisningar för varje operativt program som attesteras av medlemsstaternas myndigheter och lämnas in till kommissionen (2). Det totala beloppet för EU:s medfinansiering återbetalas därefter från EU:s budget till medlemsstaten i enlighet med den medfinansieringssats som fastställts på den aktuella prioriteringsnivån.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

Medlemsstaterna och den regionala nivån

5.9 Medlemsstaterna har det främsta ansvaret för att förebygga eller upptäcka och korrigera oriktiga utgifter och rapporterar om detta till kommissionen. Ansvaret för den löpande administrationen ligger hos utsedda förvaltningsmyndigheter och förmedlande organ (3). De måste se till att alla projekt berättigar till EU-finansiering och att de kostnader som redovisas uppfyller alla villkor i förordningarna och/eller de nationella reglerna. Dessa kontroller inbegriper inspektioner på plats av projekt på urvalsbasis och skrivbordskontroller innan utgifterna attesteras av förvaltningsmyndigheterna. De attesterande organen måste se till att tillfredsställande kontroller har gjorts och utföra ytterligare kontroller innan de redovisar de kostnader som ska ersättas av kommissionen. Tillsammans kallas dessa förvaltningskontroller för ”kontroller på primär nivå”.

5.10 För varje operativt program (eller grupp av operativa program) utför dessutom revisionsmyndigheter i medlemsstaterna systemrevisioner och, på urvalsbasis, efterhandsrevisioner av insatser (4). De rapporterar om dessa revisioner till kommissionen i årliga kontrollrapporter, som innehåller ett årligt revisionsuttalande om hur systemen fungerar och revisionsmyndighetens uppskattning av felprocenten (se punkterna 5.38 och 5.41) (5).

Kommissionsnivå

5.11 Kommissionen (generaldirektoratet för regional- och stadspolitik och generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering) ska förvissa sig om att medlemsstaterna har inrättat förvaltnings- och kontrollsystem som uppfyller kraven i förordningarna och att systemen fungerar effektivt (6). Om kommissionen konstaterar att en medlemsstat inte har korrigerat felaktiga utgifter som attesterats och redovisats eller att det förekommer allvarliga brister i förvaltnings- och kontrollsystemen, får kommissionen avbryta eller ställa in betalningarna (7). Om medlemsstaten inte drar tillbaka den felaktiga utgiften (som får ersättas med stödberättigande utgifter för andra projekt inom samma operativa program) och/eller inte åtgärdar de eventuella systembrister som konstaterats får kommissionen tillämpa finansiella korrigeringar (8). Ytterligare information om hur kommissionen har avbrutit/ställt in betalningar och tillämpat finansiella korrigeringar finns i punkterna 1.12–1.14 i kapitel 1.

Rörlighet och transport och energi

5.12 Målet med EU:s transportpolitik är att utveckla den inre marknaden, öka konkurrensen och innovationen och integrera transportnäten. EU:s politik går ut på att främja rörlighet, hållbar utveckling och transportsäkerhet. Målet med EU:s energipolitik är att förse medborgare och företag med energi till överkomliga och konkurrenskraftiga priser och med tekniskt avancerade energitjänster. Politiken syftar till att energin ska produceras, transporteras och konsumeras på ett hållbart sätt och till att trygga energitillgången inom EU. Programmet för det transeuropeiska transportnätet (TEN-T) och det europeiska energiprogrammet för återhämtning är de viktigaste finansiella instrumenten på dessa båda områden (se tabell 5.1 ).

Förvaltning och kontroll av utgifter för rörlighet och energi och transport

5.13 Kommissionen (generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi) verkställer utgifter för transport och energi genom två genomförandeorgan och ett gemensamt företag (9) och även genom gemensam förvaltning (t.ex. fonder för kärnkraftsavveckling eller det europeiska instrumentet för finansiering av effektivare energiutnyttjande).

5.14 I allmänhet finansierar kommissionen projekt efter inbjudningar att lämna projektförslag. Betalningar till godkända projekt görs direkt av kommissionen till stödmottagare på grundval av bidragsöverenskommelser eller kommissionsbeslut. Stödmottagarna är vanligtvis myndigheter i medlemsstaterna men även offentliga eller privata företag. EU-finansieringen tillhandahålls i delbetalningar: ett förskott eller en förfinansiering betalas ut när bidragsöverenskommelsen eller finansieringsbeslutet undertecknas och följs av mellanliggande betalningar och slutbetalningar som ersättning för de stödberättigande utgifter som stödmottagarna har redovisat.

5.15 Kommissionen utvärderar förslag i förhållande till särskilda urvals- och tilldelningskriterier, ger stödmottagarna information och anvisningar och övervakar och kontrollerar projektgenomförandet utifrån de finansiella och tekniska lägesrapporter som stödmottagarna lämnar in. Bidragsöverenskommelserna eller kommissionens beslut kan innehålla krav på att ersättningsanspråken ska attesteras av en oberoende revisor eller ett behörigt nationellt organ. Kommissionen gör dessutom efterhandsrevisioner för att upptäcka och korrigera eventuella fel som inte har förhindrats genom tidigare kontroller.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

Risk för oriktigheter

Regionalpolitik

5.16 När det gäller utgifter inom Eruf och Sammanhållningsfonden hänger de största riskerna samman med bristande efterlevnad av EU:s och/eller nationella regler för offentlig upphandling när kontrakt tilldelas och med finansiering av projekt som inte har rätt till stöd eller som inte följer EU:s regler för statligt stöd (10). En ytterligare risk är att stödmottagare redovisar kostnader som är icke stödberättigande enligt förordningarna och/eller nationella stödregler. 5.16 Kommissionen delar denna bedömning, såsom anges i detalj i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar: Analysis of errors in the Cohesion Policy for the years 2006–2009 (Analys av fel i sammanhållningspolitiken för åren 2006–2009) (SEK(2011) 1179 av den 5 oktober 2011). I detta dokument redogör kommissionen för specifika insatser i syfte att minska dessa risker (i synnerhet fler riktlinjer till och utbildning för förvaltningsmyndigheterna beträffande de identifierade riskerna, snabbt genomförande av finansiella korrigeringar, förfaranden för att ställa in och avbryta betalningar, samt att revisionerna inriktas på de områden som medför störst risk).

5.17 När medlemsstaternas myndigheter genomför de operativa programmen ställs de inför konkurrerande prioriteringar. Utgifterna måste bli föremål för lämpliga kontroller som ska garantera att de är korrekta och att den ekonomiska förvaltningen har varit sund. Samtidigt vill man att EU-medlen ska utnyttjas. Detta kan i praktiken vara oförenligt med en konsekvent tillämpning av ändamålsenliga kontroller, så att överträdelser av reglerna inte upptäcks och korrigeras och att icke stödberättigande utgifter till sist ersätts från EU:s budget. Detta kan också leda till att man finansierar projekt som är alltför dyra, inte genomförs effektivt eller sannolikt inte uppnår de planerade resultaten (11). Denna risk ökar när man närmar sig stödperiodens slut.

Rörlighet och transport och energi

5.18 Den största risken när det gäller utgifter för transport och energi är att kommissionen inte upptäcker icke stödberättigande kostnader som stödmottagare har redovisat innan de ersätts. Liksom inom Eruf och Sammanhållningsfonden finns det även risk för att reglerna för offentlig upphandling inte följs.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

Revisionens inriktning och omfattning samt revisionsmetod

5.19 Revisionsrättens övergripande revisionsmetod beskrivs i del 2 av bilaga 1.1 till kapitel 1. När det gäller revisionen av verksamhetsområdet regionalpolitik, transport och energi bör särskilt följande noteras: a) Vi granskade ett urval av 180 transaktioner (12) i enlighet med vad som anges i punkt 7 i bilaga 1.1 . Urvalet är utformat så att det ska vara representativt för alla typer av transaktioner inom verksamhetsområdet. År 2013 bestod urvalet av transaktioner från 19 medlemsstater (13). b) Vi granskade de finansieringstekniska instrumenten med avseende på utbetalningsgrad (dvs. andelen medel som använts av slutmottagarna). Detta gjordes genom en översiktlig granskning av kommissionens lägesrapportering för 2012 och av de fem finansieringstekniska instrumenten i det urval av transaktioner som granskades. c) Vid bedömningen av kontrollsystemen granskade vi följande: i) Kommissionens övervakning av nationella revisionsmyndigheter i medlemsstaterna. ii) De årliga verksamhetsrapporterna från generaldirektoratet för regional- och stadspolitik, generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

TRANSAKTIONERNAS KORREKTHET

5.20 I bilaga 5.1 sammanfattas resultatet av transaktionsgranskningen. 102 (57 %) av de 180 granskade transaktionerna innehöll fel. På grundval av de 40 fel som kvantifierades uppskattar vi den mest sannolika felprocenten till 6,9 % (14). 5.20 Gemensamt svar avseende punkterna 5.20 och 5.21: Kommissionen konstaterar att den mest sannolika felprocent som rapporterats för 2013 överensstämmer med den felprocent som revisionsrätten kommit fram till de senaste fyra åren. Detta bekräftar att felprocenten för programperioden 2007–2013 är stabil och betydligt lägre än under programperioden 2000–2006. Denna utveckling är ett resultat av de skärpta kontrollreglerna för programperioden 2007–2013 och kommissionens strikta policy, som innebär att betalningar ställs in/avbryts om brister upptäcks, vilket rapporterades i den årliga verksamhetsrapporten för 2013 från GD Regional- och stadspolitik (se avsnitt 2.111 F, s. 44–45). Kommissionen kommer att fortsätta inrikta sina insatser på de program/medlemsstater där riskerna är störst och vid behov vidta korrigerande åtgärder genom en strikt policy som innebär att betalningar ställs in eller avbryts. Inför den nya programperioden 2014–2020 förbättrades kommissionens möjligheter att vidta korrigerande åtgärder ytterligare genom att medlemsstaternas möjligheter att återanvända medel avskaffades under vissa förhållanden, vilket ledde till finansiella nettokorrigeringar. Detta kommer att fungera som ett viktigt incitament för medlemsstaterna att upptäcka och korrigera oegentligheter innan de attesterar årsredovisningen för kommissionen. I budgetförordningen (artikel 80.4) förutses dessutom användning i enlighet med sammanhållningspolitikens regler (artikel 99.2 i förordning (EG) nr 1083/2006) av schablonkorrigeringar eller extrapolerade korrigeringar, om storleken på de felaktigt använda beloppen inte exakt kan fastställas, vilket är vanligt. Detta var fallet när det gäller regionalpolitiken 2013. Kommissionen har agerat inom ramen för sina befogenheter och med full respekt för gällande bestämmelser för att skydda EU:s budget. Med hjälp av revisionsrättens metod gjordes justeringar i den mån en koppling till en enskild insats kunde fastställas. Kommissionen anser att de schablonkorrigeringar som gjordes omfattade samtliga berörda program och insatser. Se även kommissionens svar avseende punkt 1.17.

5.21 Kapitel 1 innehåller en bedömning av riktigheten och tillförlitligheten i de uppgifter om finansiella korrigeringar som presenteras i not 6 till EU:s konsoliderade räkenskaper (se punkterna 1.12–1.14). I vilken utsträckning vi tar hänsyn till finansiella korrigeringar när vi uppskattar den mest sannolika felprocenten förklaras i kapitel 1 i årsrapporten för 2012 (15).

5.22 Diagram 5.1 visar de olika feltypernas andel av den mest sannolika felprocenten enligt revisionsrättens uppskattning för 2013.

Diagram 5.1 – De olika feltypernas andel av den mest sannolika felprocenten

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

Underlåtenhet att följa reglerna för offentlig upphandling utgör mer än en tredjedel av den felprocentsats som revisionsrätten har uppskattat för dessa politikområden

5.23 Regler för offentlig upphandling är ett centralt instrument när det handlar om att använda offentliga medel på ett sparsamt och ändamålsenligt sätt och inrätta en inre marknad i EU. 5.23 Gemensamt svar avseende punkterna 5.23–5.25: Även om kommissionen och revisionsrätten kontrollerar efterlevnaden av reglerna för offentlig upphandling på samma sätt, tillämpar kommissionen sedan programperioden 2000–2006 proportionella schablonkorrigeringar, varigenom man hanterar risken för skadlig inverkan på EU-budgeten och beaktar oriktigheternas art och omfattning. Kommissionen och de flesta nationella myndigheter använder dessa schablonsatser vid finansiella korrigeringar som görs till följd av överträdelser av bestämmelserna om offentlig upphandling, samt vid uppföljning av fel som rapporterats av revisionsrätten. Kommissionen konstaterar också att den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten uppmanade kommissionen och revisionsrätten att harmonisera hur de kvantifierar fel i samband med offentliga upphandlingar (Europaparlamentets beslut av den 17 april 2013 om ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 2011). Kommissionen uppdaterade under 2013 sitt beslut om kvantifiering av fel i samband med offentliga upphandlingar inom ramen för delad förvaltning av bl.a. sammanhållningsutgifter och landsbygdsutveckling (se kommissionens beslut C(2013) 9527 final). På grundval av detta beslut uppskattar kommissionen att en kvantifiering av fel i samband med offentliga upphandlingar under 2013 skulle vara upp till 0,6 procentenheter lägre än vad revisionsrätten kommer fram till med sin egen metod.

5.24 Under 2013 granskade revisionsrätten 122 förfaranden för offentlig upphandling avseende kontrakt för bygg- och anläggningsarbeten och tjänster som låg till grund för utgifterna i de 180 granskade transaktionerna (16). Det sammanlagda kontraktsvärdet av de granskade offentliga upphandlingarna uppskattades till omkring 4,2 miljarder euro (17).

5.25 Liksom tidigare år var risken för fel särskilt hög vid förfaranden för offentlig upphandling (18). Vi konstaterade att EU:s och/eller nationella regler för offentlig upphandling inte hade följts i 60 av de 122 granskade förfarandena. Omkring en tredjedel av dessa uppvisade allvarliga brister när det gällde att följa reglerna och de klassificerades därför som kvantifierbara fel. Sådana fel står för 45 % av alla kvantifierbara fel och utgör cirka 39 % av den uppskattade felprocenten på detta verksamhetsområde (se ruta 5.1).

Ruta 5.1 – Exempel på allvarliga brister när det gällde att följa reglerna för offentlig upphandling Ruta 5.1 – Exempel på allvarliga brister när det gällde att följa reglerna för offentlig upphandling

a) Omotiverad direkt tilldelning av kompletterande arbeten (utan att något oförutsett hade inträffat): I ett TEN-T-projekt i Tyskland redovisades kontrakt för kompletterande bygg- och anläggningsarbeten avseende en passagerarterminal på en flygplats (som hade tilldelats samma entreprenör direkt) för medfinansiering. Dessa kompletterande arbeten berodde på brister i förberedelserna, planeringen och genomförandet av projektet och inte på oförutsedda händelser. I sådana fall är direkt tilldelning olaglig, och de kompletterande arbetena skulle ha upphandlats. Liknande fall konstaterades i andra projekt inom Eruf/Sammanhållningsfonden och transportprojekt i Belgien, Tjeckien, Tyskland, Spanien, Italien och Sverige.

b) Användning av olagliga tilldelningskriterier i ett anbudsförfarande: I ett Erufprojekt för renovering av en offentlig byggnad i Spanien innebar formeln i förfrågningsunderlaget för att fastställa det mest ekonomiska anbudet att utfallet av anbudsförfarandet ändrades felaktigt. Kontraktet tilldelades därför på ett oriktigt sätt.

c) Ändring av kontraktets omfattning efter anbudsförfarandet: I ett Erufprojekt för att uppgradera och renovera vattenledningsnätet i Spanien ändrades projektets omfattning betydligt efter anbudsförfarandet och kontraktstilldelningen. Det strider mot EU:s och nationella regler för offentlig upphandling, och de utgifter som redovisats för kontraktet är därför oriktiga. De arbeten som faktiskt utfördes överensstämde dessutom inte med det ändrade kontraktet. Liknande fall konstaterades i Eruf-/Sammanhållningsprojekt i Tjeckien. c) När det gäller Tjeckien understryker kommissionen att den införde en schablonkorrigering på 10 % för alla utgifter i detta program från 2007 och fram till den 31 augusti 2012 gällande fel av den typ som nämns av revisionsrätten. Korrigeringen tillämpades på alla projekt som har granskats av revisionsrätten.

5.26 Revisionsrätten konstaterade andra fel i anbudsförfarandena och kontraktstilldelningen i ytterligare en tredjedel av de 122 granskade upphandlingsförfarandena. Bland dessa fel finns fall av bristande efterlevnad av informations- och offentlighetskraven, felaktig tillämpning av urvalskriterier och brister i förfrågningsunderlaget. Dessa fel ingår inte i revisionsrättens uppskattning av felprocenten (19). 5.26 Kommissionen kommer att följa upp alla fel som har rapporterats av revisionsrätten i enlighet med kommissionens beslut C(2013) 9527 final.

I tre projekt som revisionsrätten granskade hade stödvillkoren inte uppfyllts

5.27 Revisionsrätten identifierade tre projekt där de stödvillkor som anges i förordningarna och/eller de nationella stödreglerna inte uppfylldes och felen kvantifierades. Dessa projekt svarar för 8 % av alla kvantifierbara fel och utgör cirka 22 % av den uppskattade felprocenten (se ruta 5.2). 5.27 Gemensamt svar avseende punkterna 5.27–5.29: Kommissionen strävar efter att stödmottagarna och programmens förvaltningsmyndigheter ska vara väl medvetna om reglerna för stödberättigande. Detta kan åstadkommas genom utbildning och vägledning, och för regional- och stadspolitiken bör förvaltningsmyndigheterna vidareförmedla dessa kunskaper till alla organ med ansvar för förvaltning av medlen. Om kommissionen inom regionalpolitiken konstaterar komplexa regler på programnivå i en medlemsstat, rekommenderar den medlemsstaten att förenkla dem. Kommissionen kommer att inrikta sina åtgärder på programmyndigheter där risker identifierats.

Ruta 5.2 – Exempel på icke stödberättigande projekt

a) Val av ett projekt som realistiskt sett inte kan uppnå sina mål: Ett Erufprojekt i Polen gällde renovering av en historisk byggnad med tillhörande park som skulle användas som utbildningscentrum med övernattningsmöjligheter. Projektet valdes ut av förvaltningsmyndigheten trots att projektets mål enligt projektansökan realistiskt sett inte kunde uppnås. Framför allt var antalet elever som skulle använda anläggningen alldeles för högt. Kostnader för privat användning av byggnaden, som ligger utanför tillämpningsområdet för bidragsöverenskommelsen, har dessutom redovisats.

b) Stödmottagaren uppfyllde inte de urvalskriterier som angavs i det operativa programmet: Ett Erufprojekt i Ungern gällde anskaffning av en grävmaskin av en stödmottagare som var verksam i transport- och byggsektorn. Men varken stödmottagarens projekt eller affärsverksamhet kan anses vara innovativa och de uppfyllde därför inte de kriterier som fastställts i det operativa programmet.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

Icke stödberättigande kostnader redovisades i nästan en tiondel av alla projekt som revisionsrätten granskade

5.28 När de nationella myndigheterna redovisar kostnader för kommissionen intygar de att de har uppkommit i enlighet med ett antal särskilda bestämmelser som fastställs i EU-förordningar, nationella stödregler, särskilda regler för operativa program, inbjudningar att anmäla intresse och beslut om godkännande av projekt för medfinansiering eller bidragsöverenskommelser.

5.29 Revisionsrätten konstaterade att icke stödberättigande kostnader hade redovisats i 8 % av de granskade transaktionerna. De svarar för 38 % av alla kvantifierbara fel och står för omkring 21 % av den uppskattade felprocenten inom dessa politikområden (se ruta 5.3).

Ruta 5.3 – Exempel på icke stödberättigande kostnader som redovisats

a) Personalkostnader inte styrkta: När det gällde ett Erufprojekt i Frankrike avseende en sammankoppling av elnäten i Frankrike och Spanien kunde stödmottagaren inte styrka vissa personalkostnader. De utgifter som ligger till grund för dessa personalkostnader kan därför inte komma i fråga för EU-medfinansiering. Ett liknande fall där icke stödberättigande lönekostnader hade redovisats konstaterades i ett Erufprojekt i Italien.

b) Utgifter redovisade för en organisation från ett land utanför EU: Ett TEN-T-projekt som syftade till att vidareutveckla ett gemensamt europeiskt luftrum genomfördes av organisationer i flera EU-medlemsstater och i ett land utanför EU. Kravet att endast organisationer från EU:s medlemsstater fick vara stödmottagare och därmed kunde redovisa kostnader åsidosattes av konsortiet, och kostnader som en deltagare från ett land utanför EU hade ersattes också från EU:s budget.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

Överträdelser av reglerna för statligt stöd svarar för 17 % av felprocenten

5.30 Statligt stöd anses i princip oförenligt med den inre marknaden, eftersom det kan snedvrida handeln mellan medlemsstaterna (20). Kommissionen ser direkt till att EU:s regler för statligt stöd följs. Medlemsstaterna måste anmäla alla fall av potentiellt statligt stöd till kommissionen (antingen genom ett system eller från fall till fall inom ett projekt), såvida projektet inte ligger under ett tröskelvärde eller omfattas av den allmänna gruppundantagsförordningen (21). Alla anmälda fall behandlas därefter av generaldirektoratet för konkurrens som prövar om stödet är förenligt med den inre marknaden. I det ingår en bedömning av om samma projekt skulle ha genomförts också utan sådant stöd.

5.31 Revisionsrätten identifierade i år 16 projekt i åtta medlemsstater som inte följde EU:s regler för statligt stöd. Revisionsrätten har begärt och fått en preliminär bedömning av generaldirektoratet för konkurrens om samtliga fall. Denna bedömning och Europeiska unionens domstols rättspraxis beaktades när revisionsrätten klassificerade fel. Revisionsrätten anser att fem av dessa projekt inte borde ha fått någon eller fått mindre offentlig finansiering från EU och/eller medlemsstaten enligt reglerna för statligt stöd. De kvantifierade felen utgör omkring 17 % av den uppskattade felprocenten (22) (se ruta 5.4). De elva övriga fallen av bristande efterlevnad av reglerna för statligt stöd beaktar inte revisionsrätten i sin uppskattning av felprocenten. 5.31 Kommissionen är den behöriga myndighet i Europeiska unionen som kan fatta beslut om huruvida ett stöd är oförenligt med reglerna för den inre marknaden. Den måste då skilja mellan överträdelser av formella och processuella krav när det gäller statligt stöd och ett stöds oförenlighet med reglerna för den inre marknaden, dvs. att det inte uppfyller väsentliga villkor i reglerna om statligt stöd. Ett stöd som inte uppfyller formella och processuella krav kan således ändå uppfylla materiella och väsentliga krav. Kommissionen noterar revisionsrättens iakttagelser och kommer att följa upp de ärenden som nämns av revisionsrätten.

Ruta 5.4 – Exempel på projekt som inte följde reglerna för statligt stöd

a) Stimulanseffekt kunde inte påvisas: I ett Erufprojekt i Polen för att inrätta ett gemensamt tjänstecentrum för ett multinationellt företag visar informationen från företaget att projektet var lönsamt också utan offentligt stöd och att stödet inte behövdes för att genomföra projektet. Projektet har därför inte rätt till EU-medfinansiering enligt artikel 8 i den allmänna gruppundantagsförordningen. Ett liknande fall konstaterades i ett annat Erufprojekt i Polen.

b) Otillbörlig bonus för små och medelstora företag för statligt stöd: I ett Erufprojekt i Slovenien beviljades stöd enligt en anmäld ordning till små och medelstora företag för forskning och utveckling i fordonsindustrin. Men stödmottagaren uppfyllde de facto inte kriterierna för att kunna betecknas som ett litet eller medelstort företag eftersom det var helägt av stora företag och bedrev sin forskningsverksamhet uteslutande för dem. Den lägre stödnivån för stora företag skulle ha tillämpats, och stödmottagaren hade därför inte rätt till en del av stödet. Liknande fall konstaterades i Erufprojekt i Bulgarien och Ungern.

När det gäller en tredjedel av de granskade transaktionerna kunde kontroller på medlemsstatsnivå ha förhindrat åtminstone en del av de fel som konstaterades

5.32 I 17 fall där kvantifierbara fel hade begåtts av slutliga stödmottagare hade de nationella myndigheterna tillräckligt med information (t.ex. från de slutliga stödmottagarna, deras revisorer eller från sina egna kontroller) för att förhindra, upptäcka och korrigera felen innan de redovisade utgifterna för kommissionen. Om all denna information hade använts till att korrigera fel, skulle den uppskattade mest sannolika felprocenten för detta kapitel ha varit tre procentenheter lägre. I tio av dessa fall hade redovisningen gjorts med hänsyn till den schablonmässiga korrigering som kommissionen gjort. Revisionsrätten konstaterade också att i fem fall var det de nationella myndigheterna som hade begått de fel som revisionsrätten upptäckte. Dessa fel bidrog med två procentenheter till den uppskattade mest sannolika felprocenten. 5.32 Kommissionen följer noga upp dessa fall för att se till att fel i de berörda systemen i framtiden förhindras effektivare före attestering. Kommissionen instämmer i att förvaltningskontrollerna måste hanteras säkert och i tid för att förhindra att oriktigheter överhuvudtaget uppstår eller inkluderas i betalningsansökningar som attesteras för kommissionen. Kommissionen genomför sedan 2010 riktade granskningar av förvaltningskontroller av högriskprogram om den har konstaterat att brister kan förbli oupptäckta eller inte upptäckas i tid av programrevisionsmyndigheten. Resultaten av dessa granskningar i slutet av 2013 presenteras i GD Regional- och stadspolitiks årliga verksamhetsrapport (se s. 41). Kommissionen hänvisar till de skärpta kontrollreglerna i regelverket för programperioden 2014–2020, enligt vilka förvaltningskontroller och kontroller (inbegripet kontroller på platsen) ska genomföras i tid för attesteringen av programmets årsredovisning och förvaltningsmyndigheternas överlämnande av förvaltningsförklaringarna till kommissionen. Kommissionen anser att dessa skärpta kontrollregler på ett varaktigt sätt kommer att minska felprocenten.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER

GRANSKNING AV FINANSIERINGSTEKNISKA INSTRUMENT

5.33 Finansieringstekniska instrument används till att ge stöd till företag eller stadsprojekt genom riskkapitalinvesteringar, lån eller garantier (23). De kan användas på i huvudsak tre områden: för att stödja små och medelstora företag (24), för stadsutveckling (25) och för att främja energieffektivitet.

5.34 Vid utgången av 2012 hade 940 finansieringstekniska instrument inrättats i 175 operativa program inom Eruf och ESF i alla utom två av medlemsstaterna i EU-27 (Irland och Luxemburg). Tillsammans har de ett kapital på omkring 12 558 miljoner euro (26).

De finansieringstekniska instrumenten fortsätter att uppvisa låga utbetalningsgrader

5.35 Fonder som genomför finansieringstekniska instrument får i regel ett bidrag från det operativa programmet när deras juridiska form fastställs och använder därefter dessa pengar till att stödja projekt. Sådant ekonomiskt stöd kan endast ges till projekt som faller inom det operativa programmets tillämpningsområde. De finansieringstekniska instrumenten ska vara revolverande eller, när det gäller vissa typer av garantifonder, skapa en kraftig hävstångseffekt. Medel som återförts efter investeringar eller lån, inbegripet vinster, ska användas på nytt till de aktiviteter som genomförs av det finansieringstekniska instrumentet.

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

5.36 Revisionsrättens granskning visade att det urval av finansieringstekniska instrument som granskades 2013 fortsatte att ha låga utbetalningsgrader (dvs. medel som använts av slutmottagarna) (ruta 5.5). Enligt förordningarna anses endast de utbetalningar som gjorts och de garantier som ställts till slutmottagare som stödberättigande, och kapital från de finansieringstekniska instrumenten som inte använts ska betalas tillbaka till EU:s budget vid avslutandet (27). 5.36 Gemensamt svar avseende punkt 5.36 och ruta 5.5: Kommissionen rapporterade om den låga utbetalningsgraden när det gäller finansieringstekniska instrument i slutet av 2012 till parlamentet och rådet (se Ares(2013) 3153620 av den 1 oktober 2013). Den genomsnittliga utbetalningsgraden påverkades av att nya finansieringstekniska instrument inrättades 2012. Kommissionen ska rapportera om situationen i slutet av 2013 under andra halvåret 2014. Kommissionen anser att utvärderingen även bör omfatta de resultat som uppnåtts genom de delfinansierade finansieringsinstrumenten, inbegripet revolverande effekter och hävstångseffekter. Kommissionen noterar att en närmare analys förutsätter en bedömning av de olika situationer som kan uppstå som tar särskild hänsyn till att de granskade finansieringstekniska instrumenten är i Bulgarien, Grekland, Italien och Litauen, medlemsstater som drabbats hårt av den ekonomiska och finansiella krisen.

Ruta 5.5 – Låga utbetalningsgrader för finansieringstekniska instrument Enligt kommissionen uppgick den genomsnittliga utbetalningsgraden för alla finansieringstekniska instrument i EU-27 till 37 % i slutet av 2012. Detta motsvarar en ökning på tre procentenheter jämfört med 2011. Denna utbetalningsgrad är fortfarande för låg för att man ska kunna räkna med att alla tillgängliga medel kommer att användas åtminstone en gång. Särskilda problem konstaterades för finansieringstekniska instrument i tre medlemsstater (Bulgarien, Grekland och Slovakien) där utbetalningsgraderna ligger betydligt under EU-genomsnittet för 2012. När det gäller fyra av de fem granskade finansieringstekniska instrumenten låg utbetalningsgraderna i slutet av 2013 (mellan 3 och 16 %) fortfarande klart under genomsnittet för 2012. Revisionsrätten konstaterar också att medlemsstaterna hade möjlighet att lämna ytterligare bidrag till de finansieringstekniska instrumenten från operativa program fram till slutet av 2013. Finansieringstekniska instrument som granskats i medlemsstaterna 2012 2013 Belopp i euro som rapporterades till kommissionen per den 31 december 2012 (52) Utbetalningsgrad Belopp i euro som rapporterades av de finansieringstekniska instrumenten Utbetalningsgrad Belopp som betalats till eller garanterats av holdingfonden Belopp som betalats till eller garanterats slutmottagarna Belopp som betalats till eller garanterats av holdingfonden Belopp som betalats till eller garanterats slutmottagarna Bulgarien 3 7 8 18 872 0 0 % 3 7 8 18 872 1 0 23 107 3 % Grekland 46 0 0 00 000 6 3 43 202 1 % 48 8 0 00 338 (53) 7 9 7 01 074 16 % Italien 20 2 0 00 000 0 0 % 20 2 0 00 000 1 0 5 95 207,50 5 % Italien 11 0 0 00 000 1 0 4 67 204 10 % 11 0 0 00 000 1 6 8 70 778 15 % Litauen 16 9 9 74 513 6 4 2 37 987 38 % 24 0 9 31 417(**) (53) 8 7 2 63 848 36 %

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR

GRANSKNING AV UTVALDA KONTROLLSYSTEM

Bedömning av kommissionens övervakning av revisionsmyndigheter

5.37 I bilaga 5.2 sammanfattas resultatet av revisionsrättens systemgranskning.

Kommissionen förlitar sig på revisionsmyndigheternas arbete i medlemsstaterna

5.38 Revisionsmyndigheterna ska ge kommissionen garantier för att förvaltningssystemet och internkontrollerna inom ett operativt program fungerar effektivt och för att de attesterade utgifterna är lagliga och korrekta (28). Denna information lämnar revisionsmyndigheterna i sina årliga kontrollrapporter, revisionsuttalanden och systemgranskningsrapporter (se punkt 5.10). 5.38 Revisionsmyndigheterna spelar en central roll när det gäller att bygga upp säkerheten i början av programperioden och vid införandet av systemen. Förordningen ger kommissionen möjlighet att förlita sig på en revisionsmyndighets arbete för sin säkerhet under vissa villkor (artikel 73 i förordning (EG) nr 1083/2006). Kommissionen har ett nära samarbete och en nära samordning med dem, och började redan 2009 att se över deras metoder och revisionsresultat. Detta upplägg bidrog till en kapacitetsökning eftersom revisionsmyndigheterna fick rådgivning, vägledning och rekommendationer genom att kommissionen gjorde om deras granskningsarbete. I sin årliga verksamhetsrapport för 2013 gjorde GD Regional- och stadspolitik och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering en ingående bedömning av riktigheten och tillförlitligheten i den revisionsinformation och de revisionsresultat som rapporterats av revisionsmyndigheterna i de årliga kontrollrapporterna för 2013 (se avsnitt 2.111 B, s. 33–36 i GD Regional- och stadspolitiks årliga verksamhetsrapport 2012, och s. 42–44 i GD Sysselsättning, socialpolitik och inkluderings årliga verksamhetsrapport 2013).

5.39 Generaldirektoratet för regional- och stadspolitik och generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering använder denna information när de utarbetar sina årliga verksamhetsrapporter och under året för att besluta om att eventuellt avbryta och/eller ställa in betalningar till operativa program (29). För att bedöma om de kan förlita sig på informationen kontrollerar generaldirektoraten de felprocentsatser som revisionsmyndigheterna rapporterar för varje operativt program (eller grupp av operativa program) (30). — Om kommissionen anser att felprocenten är tillförlitlig (och representativ för de attesterade utgifterna) accepterar den den felprocent som revisionsmyndigheten har rapporterat. Kommissionen kan även räkna om felprocenten för sin egen bedömning utifrån ytterligare information som den får från revisionsmyndigheten. — Om felprocentsatserna är otillförlitliga tillämpar kommissionen en schablonmässigt beräknad felprocent (mellan 2 och 25 %) som beror på resultatet av bedömningen av hur förvaltnings- och internkontrollsystemen fungerar. 5.39 År 2013 visade GD Regional- och stadspolitik och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering i sina respektive årliga verksamhetsrapporter att skälet till att betalningar ställdes in/avbröts i omkring två tredjedelar av fallen var resultaten av revisioner som revisionsmyndigheterna meddelat kommissionen (se s. 45 i GD Regional- och stadspolitiks årliga verksamhetsrapport 2012 och bilaga VII 2.1.1.1 i GD Sysselsättning, socialpolitik och inkluderings årliga verksamhetsrapport 2013). Kommissionen framhåller att förfarandena för att ställa in/avbryta betalningar under 2013 gällde 181 program finansierade av Eruf/Sammanhållningsfonden och nästan 6 miljarder euro som medlemsstaterna ansökt om, men som inte betalades ut förrän kommissionen fått ytterligare bevis för att de berörda medlemsstaterna gjort alla nödvändiga korrigeringar. Beträffande Europeiska socialfonden skickade kommissionen, såsom rapporteras på s. 49 i GD Sysselsättning, socialpolitik och inkluderings årliga verksamhetsrapport 2013, tolv varningar och nitton brev om eventuell betalningsinställelse. I tjugofem fall fattades beslut om att utbetalningarna skulle ställas in och i elva fall att de operativa programmen tillfälligt skulle stoppas. Utbetalningar till ett värde av sammanlagt 348,8 miljoner euro ställdes in.

5.40 Kommissionen beräknar även en procentsats för ”kvarstående fel” för varje operativt program som tar hänsyn till alla finansiella korrigeringar sedan programperioden inleddes. Här ingår korrigeringar som redan genomförts på EU-nivå och/eller nationell nivå liksom även pågående finansiella korrigeringar (31).

5.41 På grundval av dessa två indikatorer fastställer kommissionen sin bedömning av förvaltnings- och kontrollsystemet för det operativa programmet. Bedömningen tar också hänsyn till de systemrevisioner som revisionsmyndigheter gjort under året och kompletterande information som finns tillgänglig för kommissionen. Bedömningen rapporteras därefter i generaldirektoratets årliga verksamhetsrapport (32). 5.41 Kommissionen hänvisar till den omfattande undersökning som den gör för att granska revisionsmyndigheterna innan den fattar beslut om att formellt förlita sig på deras arbete, bl.a. genom att göra om revisionsmyndigheternas kontroller av verksamhet (se båda generaldirektoratens respektive årliga verksamhetsrapporter). Följden blev att generaldirektoraten kom fram till att 40 respektive 81 av de 113 revisionsmyndigheter som har hand om granskningen av omkring 90 % av anslagen från Eruf/Sammanhållningsfonden och 91 % av ESF-programmen i princip är tillförlitliga.

5.42 Revisionsrätten anser att kommissionen har infört ett system för att uppnå säkerhet om lagligheten och korrektheten i utgifterna inom Eruf/Sammanhållningsfonden och ESF genom de nationella revisionsmyndigheternas granskningsarbete (33). Systemets utformning är generellt sett i linje med de principer för ”samordnad granskning” (single audit) som revisionsrätten angav i sitt yttrande nr 2/2004. Revisionsrätten noterar även att kommissionen har ett nära samarbete med de nationella revisionsmyndigheterna och att förbättringar har skett när det gäller att garantera en enhetligare nivå på internkontrollen inom de operativa programmen inom Eruf/Sammanhållningsfonden och ESF i de 28 medlemsstaterna. 5.42 Kommissionen anser att medlemsstaterna och kommissionen har skärpt regelverket för internkontroller för programmen 2007–2013 jämfört med tidigare programperioder. Detta bidrar till lagliga och korrekta sammanhållningsutgifter i hela Europeiska unionen.

Kommissionen anser att felnivån i betalningarna från mer än hälften av alla operativa program inte var väsentlig

5.43 Vad beträffar 2013 anser kommissionen att den har uppnått säkerhet om att felnivån i 243 av de 440 operativa programmen (motsvarande omkring 55 % av betalningarna 2013) inte var väsentlig: revisionsmyndigheterna hade rapporterat felprocentsatser under kommissionens väsentlighetsgräns på 2 % och dessa felprocentsatser hade validerats av kommissionen. När det gällde ytterligare 140 operativa program (motsvarande 34 % av betalningarna) låg de validerade (eller omräknade) felprocentsatserna över 2 %, men den kvarstående felprocenten låg under 2 % (34). Jämfört med 2012 minskade antalet operativa program där kommissionen upptäckte allvarliga problem från 61 till 57 operativa program (35). Dessa 39 operativa program inom Eruf/Sammanhållningsfonden och 18 operativa program inom ESF där både den validerade felprocenten och den kvarstående felprocenten låg över 2 % svarar för 11 % av betalningarna 2013. Revisionsrätten är medveten om att kommissionen inte utfärdar reservationer uteslutande på grundval av felprocentsatser. Vid sin bedömning använder den också sitt professionella omdöme och beaktar all annan tillgänglig information.

5.44 Liksom tidigare år granskade revisionsrätten 2013 om kommissionen på ett ändamålsenligt sätt hade kontrollerat att de felprocentsatser som revisionsmyndigheterna rapporterat var riktiga och tillförlitliga. Det gjordes av ett urval av 194 operativa program i 19 medlemsstater (140 av de 322 operativa programmen inom Eruf/Sammanhållningsfonden och 54 av de 118 operativa programmen inom ESF) utifrån kommissionens arbetsfiler (36). Revisionsrätten begärde och fick dessutom ytterligare information direkt från revisionsmyndigheterna.

5.45 Revisionsrättens granskning visade att kommissionen på ett korrekt sätt hade validerat (eller räknat om) de felprocentsatser som revisionsmyndigheterna hade rapporterat när det gällde 155 av de 194 granskade operativa programmen (se bilaga 5.2 ).

5.46 När det gäller 39 av de 194 operativa program som granskades (32 operativa program inom Eruf/Sammanhållningsfonden och sju operativa program inom ESF) anser dock revisionsrätten att kommissionen borde ha validerat en högre felprocent (eller tillämpat en schablonmässig beräkning) (37). 5.46 När felprocenten validerades inför den årliga verksamhetsrapporten beaktade kommissionen all information som hade inkommit fram till tidpunkten för bedömningen. Kommissionen påpekar att revisionsrättens slutsatser inte påverkar de revisionsuttalanden som har avgetts eller antalet reservationer, och att de bara har en mindre inverkan på kvantifieringen av reservationer som har gjorts. Kommissionen noterar att när det gäller de 39 program som revisionsrätten hänvisar till handlar det trots allt om agerandet av 13 revisionsmyndigheter av de totalt 113 revisionsmyndigheter som har hand om Eruf, ESF och Sammanhållningsfonden. Kommissionen påpekar också att det problem som tas upp beträffande de spanska programmen gäller ett förmedlande organ som inkom med utgifter för nio regionala Erufprogram 2013. När det gäller GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering hänvisar kommissionen till sina svar avseende punkterna 6.34 och 6.35.

5.47 I fyra av dessa fall, som gällde 15 operativa program inom Eruf och ett operativt program inom ESF, anser revisionsrätten att kommissionen inte hade angett skälen till att den inte gjorde reservationer (eller till att den inte gjorde reservationer med större ekonomisk effekt) i sina interna arbetsdokument och/eller i den årliga verksamhetsrapporten för 2013 (se ruta 5.6). Vad beträffar de återstående operativa programmen hade kommissionen redan utfärdat en reservation för det operativa programmet eller så höll sig den högre felprocent som räknats om av revisionsrätten under kommissionens väsentlighetsgräns på 2 %.

Ruta 5.6 – Exempel på brister i kommissionens validering av felprocentsatser som rapporterats av revisionsmyndigheter Ruta 5.6 – Exempel på brister i kommissionens kontroller av felprocentsatser som rapporterats av revisionsmyndigheter

När det gällde en grupp av fyra operativa program inom Eruf och ESF i Förenade kungariket gjorde revisionsmyndigheten ett enda urval på 68 insatser, såsom fastställts i dess revisionsstrategi. Revisionsrätten konstaterade dock att detta urval hade gjorts från en preliminär population som i fråga om tre av de fyra operativa programmen var felaktig. Revisionsmyndigheten uppskattade och presenterade i sin årliga kontrollrapport dessutom enskilda felprocentsatser för vart och ett av de fyra operativa programmen, trots att den skulle ha rapporterat en gemensam felprocentsats enligt de tillämpliga riktlinjerna om urval. Kommissionen noterade dessa problem men validerade de felaktiga enskilda felprocentsatser som revisionsmyndigheten hade uppskattat eller beräknade alternativa felprocentsatser genom att föra samman vissa operativa program i grupper. Revisionsrätten anser att de felprocentsatser som rapporterats för samtliga fyra operativa program är otillförlitliga, och eftersom det saknas ytterligare förklaringar och upplysningar borde i princip en schablonmässigt beräknad felprocent på 5 % ha tillämpats för gruppen på fyra operativa program.

När det gällde en grupp av fyra operativa program inom Eruf i Nederländerna gjorde revisionsmyndigheten ett enda urval, såsom fastställts i dess revisionsstrategi. I den årliga kontrollrapporten rapporterades dock icke representativa felprocentsatser för vart och ett av dessa fyra operativa program. Revisionsmyndigheten använde dessutom en felaktig metod för att beräkna felprocentsatserna. Efter det att kommissionen hade förkastat den första versionen av den årliga kontrollrapporten beslutade revisionsmyndigheten sig för att omgruppera tre av de fyra operativa programmen, för vilka den därefter beräknade en felprocent på under 2 % på ett sätt som inte överensstämmer med de tillämpliga riktlinjerna om urval. För det återstående operativa programmet validerades en felprocent på 6,9 % och en reservation gjordes. Detta innebar också att den kvarstående felprocenten var för lågt angiven för de tre berörda operativa programmen. Revisionsrätten anser dock att kommissionens bedömning skulle ha gjorts för gruppen av operativa program som helhet. I oktober 2013 beviljade kommissionen alla fyra operativa program artikel 73-status (samordnad granskning [single audit]) (38). Alla fyra nederländska Erufprogram fick efter en omfattande granskning artikel 73-status den 30 oktober 2013. Kommissionen slog fast att det inte fanns några revisionsbevis som gav anledning att ifrågasätta den nederländska revisionsmyndighetens arbete.

I fråga om en grupp operativa program inom Eruf i Spanien hade revisionsmyndigheten konstaterat att en stödmottagare inte hade bevarat de nyskapade arbetstillfällena under den föreskrivna perioden (minst två år efter bidragstilldelningen), såsom krävs enligt bidragsöverenskommelsen. Men revisionsmyndigheten tog inte med denna iakttagelse i beräkningen av felprocenten eftersom de nyskapade jobben fortfarande fanns kvar när utgifterna attesterades. Revisionsmyndigheten underskattade därför felprocenten för gruppen av operativa program. Kommissionen accepterade detta tillvägagångssätt som också innebar att den kvarstående felprocenten (som beaktar alla finansiella korrigeringar som gjorts sedan 2007) angavs för lågt och därför hamnade under kommissionens väsentlighetsgräns på 2 %. Revisionsrätten anser att detta också borde ha återspeglats i kommissionens bedömning av nio av de 19 berörda operativa programmen.

När det gällde fyra operativa program i Tyskland (Niedersachsen) gick det inte att stämma av urvalspopulationen mot de utgifter som redovisats för kommissionen 2012. Ett liknande problem hade revisionsrätten redan konstaterat i fråga om den årliga kontrollrapporten för 2012. Trots detta validerade kommissionen den felprocent som revisionsmyndigheten hade rapporterat. Revisionsrätten anser att en schablonmässigt beräknad felprocent på 5 % borde ha tillämpats på två operativa program inom Eruf och en schablonmässigt beräknad felprocent på 2 % på två operativa program inom ESF. Detta borde också ha återspeglats i kommissionens bedömning av två av de fyra berörda operativa programmen.

5.48 Revisionsrätten identifierade också fall där kommissionens tillvägagångssätt för att jämföra den information som rapporterats av revisionsmyndigheter skilde sig åt mellan operativa program eller mellan de två generaldirektoraten. Sådana skillnader hindrar en harmoniserad bedömning av revisionsmyndigheternas arbete och, som ett resultat av det, av lagligheten och korrektheten i de två generaldirektoratens sammanhållningsutgifter. 5.48 Kommissionen anser att den har robusta och harmoniserade system för att analysera de årliga kontrollrapporterna om de två generaldirektorat som har hand om sammanhållningspolitiken. De årliga kontrollrapporterna analyseras emellertid från fall till fall och den slutliga bedömningen avgörs av det professionella omdömet hos ansvariga revisorer, som tar hänsyn till all tillgänglig information innan de avger sitt revisionsuttalande. Mindre variationer kan därför förekomma och godtas, förutsatt att de huvudsakliga slutsatserna inte skiljer sig åt väsentligt.

Kommissionens skrivbordsgranskningar kan inte på ett lämpligt sätt avvärja risken för att medlemsstaterna lämnar felaktig och otillförlitlig information

5.49 Jämfört med 2012 anser revisionsrätten att de båda generaldirektoraten generellt sett har förstärkt sina kontroller. I många fall bad kommissionen revisionsmyndigheterna att lämna ytterligare information, till exempel en avstämning av den granskade populationen mot de redovisade utgifterna, en omräkning av urvalsstorleken eller detaljerade uppgifter om specifika revisioner av insatser). De två generaldirektoraten gjorde också granskningar på plats i 21 medlemsstater för att kontrollera de uppgifter som revisionsmyndigheterna rapporterat. Det gjorde att kommissionen kunde göra en mer detaljerad analys av de årliga kontrollrapporterna.

5.50 Revisionsrätten konstaterar dock att tillförlitligheten i kommissionens bedömning är beroende av riktigheten och tillförlitligheten i den information som medlemsstaternas myndigheter lämnar. Revisionsrättens revisioner de senaste tre åren har framför allt visat att (39) — några revisionsmyndigheter underrapporterar problem och att de rapporterade felprocentsatserna inte alltid är helt tillförlitliga, 5.50 Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 5.41. Generaldirektoratens granskningsarbete omfattade en utförlig undersökning på plats, samt nya systemrevisioner och revisioner av insatser hos enskilda stödmottagare.

— den information om finansiella korrigeringar som medlemsstaterna rapporterar kanske inte alltid är tillförlitlig och exakt och att kommissionens beräkningsmetoder leder till att procentsatsen för kvarstående fel underskattas. — Kommissionen har utfört specifika, riskbaserade revisioner på plats för att se till att de korrigeringar som rapporterats för 68 operativa program under de senaste tre åren verkligen har genomförts och drar av, om det föreligger tvivel eller brist på bevis, de berörda beloppen från de samlade finansiella korrigeringar som beaktas vid beräkningen av procentsatsen för kvarstående fel.

5.51 Kommissionens kontroller består främst av skrivbordsgranskningar och kan endast delvis avvärja dessa risker. Revisionsrätten anser att kommissionens utrymme för att validera (och vid behov justera) de rapporterade felprocentsatserna förblir begränsat så länge som revisionsmyndigheterna inte systematiskt ombeds ge kommissionen mer specifik information om sina revisioner av insatser för kommissionens kontroll av de årliga kontrollrapporterna. Enligt internationella revisionsstandarder ska kommissionens övervakning av revisionsmyndigheterna under året även omfatta upprepningar av en del av deras revisioner av insatser (40). 5.51 Kommissionen har en grundlig kontrollprocess, som omfattar granskningar på plats, för att se till att de felprocentsatser som rapporteras av revisionsmyndigheterna är riktiga och tillförlitliga. Kommissionen använder schablonprocentsatser om felprocentsatserna inte anses vara tillförlitliga. Kommissionens bedömning ska ses i det vidare sammanhang som utgörs av dess granskning av revisionsmyndigheternas arbete och som innebär att granskningsarbetet i betydande omfattning görs om (se kommissionens svar avseende punkterna 5.41 och 5.54). Kommissionen genomför även riskbaserade revisioner för att kontrollera att rapporterade finansiella korrigeringar är korrekta (se svar avseende punkt 5.50).

Granskning av kommissionens årliga verksamhetsrapporter

5.52 Vi bedömde de årliga verksamhetsrapporterna för 2013 med tillhörande förklaringar från generaldirektoratet för regional- och stadspolitik, generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi. När det gällde korrektheten i de betalningar som godkändes 2013 gjorde vi framför allt a) en kontroll av överensstämmelsen och riktigheten i kommissionens beräkning av riskbelopp, b) en bedömning av de reservationer som gjordes 2013.

Generaldirektoratet för regional- och stadspolitik

5.53 I sin årliga verksamhetsrapport för 2013 uppskattade generaldirektoratet för regional- och stadspolitik att det fanns risk för fel i mellan 2,8 och 5,3 % av de mellanliggande betalningarna och slutbetalningarna för operativa program inom Eruf/Sammanhållningsfonden för programperioden 2007–2013 som godkänts under året. Uppskattningen bygger på felprocentsatser som rapporterats av revisionsmyndigheterna när det gäller utgifter för 2012 som validerades av kommissionen i mars 2014 (se punkterna 5.38–5.42).

5.54 Kommissionens uppskattning ligger över den väsentlighetsgräns på 2 % som den själv har fastställt. Revisionsrätten erinrar om att de årliga felprocentsatser som rapporteras av kommissionen inte är direkt jämförbara med de felprocentsatser som revisionsrätten beräknar (41). 5.54 Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 5.54 och 5.55: Kommissionen instämmer i att revisionsrättens felprocent och kommissionens felprocent inte är direkt jämförbara. Målet med processen är emellertid i grunden detsamma, dvs. att bedöma risken för EU:s budget ett visst år. Kommissionen tar i sin bedömning hänsyn till alla dessa skillnader, i synnerhet tidpunkt, skillnader i kvantifiering av fel i samband med offentliga upphandlingar och effekten av schablonmässiga korrigeringar som görs avseende program (se kommissionens svar avseende punkt 11 i revisionsrättens särskilda rapport 16/2013). Med undantag för de skillnader som nämns ovan anser kommissionen att resultatet av dess bedömning överensstämmer med de felprocentsatser som beräknats av revisionsrätten när det gäller den årliga rapporten 2013, vilket även varit fallet de senaste tre åren när det gäller GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering och de senaste två åren när det gäller GD Regional- och stadspolitik.

5.55 Generellt sett stämmer kommissionens beräkning av riskbeloppen överens med den tillgängliga informationen och är riktig. Utöver de problem som togs upp i punkterna 5.49–5.51 noterar revisionsrätten följande två aspekter (se ruta 5.7).

Ruta 5.7 – Kommentarer till kommissionens uppskattning av riskbelopp Revisionsrättens omräkning (2,9 %) bekräftar på det hela taget kommissionens uppskattning av den lägre felprocenten (2,8 % av de mellanliggande betalningarna och slutbetalningarna för operativa program inom Eruf/Sammanhållningsfonden för programperioden 2007–2013). Kommissionen har ändrat sin metod för att uppskatta felmarginalen 2013 (42). Med utgångspunkt från den metod som använts tidigare år skulle den högre felprocenten detta år ha varit 6,9 i stället för 5,3 %, såsom anges i den årliga verksamhetsrapporten för 2013. Ruta 5.7 – Kommentarer till kommissionens uppskattning av riskbelopp Kommissionen noterar revisionsrättens bedömning. GD Regional- och stadspolitik ändrade sitt sätt att beräkna den högre felprocenten för att dra bättre nytta av all tillgänglig information som rapporterats av revisionsmyndigheterna när denna anses vara tillförlitlig.

5.56 När generaldirektoratet för regional- och stadspolitik bedömer huruvida reservationer behöver göras för operativa program (eller grupper av operativa program) beaktar det även den kvarstående felprocenten för det operativa programmet (se punkterna 5.40–5.41). 5.56 Kommissionen understryker att användningen av en ”kumulativ kvarstående risk” är, såsom revisionsrätten noterar, ännu ett kriterium för att eventuellt göra ytterligare reservationer i den årliga verksamhetsrapporten efter systembedömningen och beaktandet av den kontrollerade felprocenten (se den gemensamma bilagan 4, ”Väsentlighetskriterier”, i de årliga verksamhetsrapporterna från GD Regional- och stadspolitik och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering).

5.57 När det gäller de 322 operativa programmen inom Eruf/Sammanhållningsfonden för programperioden 2007–2013 som helhet uppskattar kommissionen denna kvarstående felprocent till 1,2 % av betalningarna från EU:s budget. Antalet operativa program som generaldirektoratet för regional- och stadspolitik utfärdat en reservation för minskade från 85 operativa program 2012 till 73 operativa program (43). Samtidigt ökade den uppskattade ekonomiska inverkan av dessa reservationer från 308 miljoner euro 2012 till 423 miljoner euro 2013 (44).

5.58 Revisionsrätten noterar dock att kommissionen endast har begränsad information om huruvida de system som medlemsstaterna har infört för att besluta om finansiella korrigeringar är ändamålsenliga och huruvida den information som lämnades av de attesterande organen före utgången av mars 2013 är riktig, fullständig och tillförlitlig (45). Denna bedömning bekräftas av kommissionens tjänst för internrevision som anser att de finansiella korrigeringar som medlemsstaterna rapporterar ger mycket begränsad säkerhet på grund av hur de rapporteras till kommissionen men också för att revisionsmyndigheterna endast gör begränsade kontroller av dem. Detta medför en risk för att kommissionen underskattar den kvarstående felprocenten och, till följd av det, att kommissionens bedömning av de enskilda operativa programmen och den ekonomiska inverkan av reservationerna i den årliga verksamhetsrapporten inte är tillräckligt tillförlitliga. 5.58 Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 5.50 andra strecksatsen beträffande sitt agerande för att kontrollera att de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna är korrekta. GD Regional- och stadspolitik beslutade även att utöka sin granskning av uppgifter om indragning av stöd och krav på återbetalning av stöd som rapporterats av medlemsstaterna, samt använda alla tillgängliga revisionsresultat från revisionsmyndigheterna för att bestyrka de inrapporterade uppgifter som används för att beräkna den kumulativa kvarstående risken.

Generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi

5.59 Generaldirektoratet för transport och rörlighet och generaldirektoratet för energi — gjorde reservationer som omfattade 1,4 % (avseende transport- och rörlighetspolitiken) och 16,4 % (avseende energipolitiken) av de totala betalningar som godkändes under året (46), — uppskattade att cirka 4,1 % av de betalningar som gjordes 2013 för sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling innehöll fel, — beräknade att effekten av deras reservationer var 0,1 % (avseende transport- och rörlighetspolitiken) och 0,8 % (avseende energipolitiken) av de betalningar som gjordes 2013 på grundval av respektive kvarstående felprocentsatser för dessa områden.

5.60 Liksom tidigare år konstaterade revisionsrätten 2013 flera fel avseende bristande efterlevnad av EU:s och nationella regler för offentlig upphandling när det gällde de TEN-T-projekt och projekt inom det europeiska energiprogrammet för återhämtning som granskades (se bilaga 5.1 ). Men liksom tidigare år har ingen reservation i fråga om detta utfärdats av generaldirektoratet för transport och rörlighet för TEN-T-programmet. Revisionsrätten anser också att generaldirektoratet för energi inte skulle ha hävt sin reservation, som utfärdades första gången 2012 för det europeiska energiprogrammet för återhämtning och gällde offentlig upphandling. 5.60 Kommissionen anser att generaldirektoratet för rörlighet och transport har följt de stående instruktionerna för de årliga verksamhetsrapporterna 2013 och att det inte fanns något skäl att göra en reservation avseende TEN-T-programmet. Den fleråriga kvarstående felprocenten för slutförda efterhandskontroller avseende TEN-T-programmet 2007–2013 låg under väsentlighetsgränsen på 2 %. Under hela 2013 fortsatte myndigheten dessutom att skärpa sina förhands- och efterhandskontroller, särskilt i fråga om offentliga upphandlingar. Generaldirektoratet för energi beslutade att häva reservationen i sin årliga verksamhetsrapport 2012 på grund av — att det högre antalet efterhandskontroller beträffande det europeiska energiprogrammet för återhämtning resulterade i en beräknad kvarstående felprocent för 2013 som låg under den kvantitativa väsentlighetsgränsen på 2 %, — att ytterligare korrigerande åtgärder dessutom har vidtagits från 2013 för att minimera risken, i synnerhet i samband med offentliga upphandlingar.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

Slutsatser för 2013

5.61 När det gäller detta verksamhetsområde 5.61

— visar granskningen av transaktioner att den mest sannolika felprocenten i populationen är 6,9 %, Kommissionen konstaterar att den mest sannolika felprocent som rapporterats för 2013 överensstämmer med den felprocent som revisionsrätten kommit fram till de senaste fyra åren. Detta bekräftar att felprocenten för programperioden 2007–2013 är stabil och betydligt lägre än felprocenten under programperioden 2000–2006. Denna utveckling är ett resultat av de skärpta kontrollreglerna för programperioden 2007–2013 och kommissionens strikta policy som innebär att betalningar avbryts/ställs in om brister upptäcks, vilket rapporterades i den årliga verksamhetsrapporten för 2013 från GD Regional- och stadspolitik (se avsnitt 2.111 F, s. 44–45). Kommissionen kommer att fortsätta inrikta sina insatser på de program/medlemsstater där riskerna är störst och vid behov vidta korrigerande åtgärder genom en strikt policy med avbrott eller inställelser av betalningar. Inför programperioden 2014–2020 förbättrades kommissionens möjligheter att vidta korrigerande åtgärder ytterligare genom att medlemsstaternas möjlighet att återanvända medel avskaffades under vissa förhållanden, vilket ledde till finansiella nettokorrigeringar. Detta kommer att fungera som ett viktigt incitament för medlemsstaterna att upptäcka och korrigera oegentligheter innan de attesterar årsredovisningen för kommissionen. I budgetförordningen (artikel 80.4) förutses dessutom användning i enlighet med sammanhållningspolitikens regler (artikel 99.2 i förordning (EG) nr 1083/2006) av schablonkorrigeringar eller extrapolerade korrigeringar om storleken på de felaktigt använda beloppen inte exakt kan fastställas, vilket är vanligt. Detta var fallet när det gäller regionalpolitiken 2013. Kommissionen har agerat inom ramen för sina befogenheter och med full respekt för gällande bestämmelser för att skydda EU:s budget. Med hjälp av revisionsrättens metod gjordes justeringar i den mån en koppling till en enskild insats kunde fastställas. Kommissionen anser att de schablonkorrigeringar som gjordes omfattade samtliga berörda program och insatser. Se även kommissionens svar avseende punkt 1.17.

— bedömer vi att de granskade systemen är delvis ändamålsenliga (47).

5.62 Enligt de samlade revisionsbevisen är felnivån i de godkända utgifterna väsentlig. 5.62 Kommissionen har vidtagit särskilda åtgärder för att minska de identifierade riskerna, vilket i synnerhet innefattar förebyggande och korrigerande åtgärder, t.ex. vägledning, utbildning och förenkling samt en strikt policy med avbrutna/inställda betalningar och finansiella korrigeringar.

Rekommendationer

5.63 I bilaga 6.2 visas resultatet av revisionsrättens uppföljning av hur rekommendationer i tidigare årsrapporter har genomförts som en del av kapitel 6.

5.64 Till följd av denna uppföljning och av granskningsresultatet och slutsatserna för 2013 rekommenderar revisionsrätten följande: 5.64

— Rekommendation 1: Kommissionen bör kräva av medlemsstaterna att de i sina förvaltningsförklaringar (i enlighet med artikel 59.5 a i budgetförordningen (48)) ger en uttrycklig bekräftelse om ändamålsenligheten i de kontroller på primär nivå som utförts av förvaltningsmyndigheterna och de attesterande myndigheterna. Kommissionen godtar denna rekommendation. Enligt förordningen med gemensamma bestämmelser för programperioden 2014–2020 ska programförvaltningsmyndigheterna lämna en förvaltningsförklaring i vilken de bekräftar att informationen i redovisningen stämmer och att kontrollsystemet ger nödvändiga garantier för insatsernas och de deklarerade utgifternas laglighet och korrekthet genom att sörja för nödvändiga förvaltningskontroller på det sätt som förutses i artikel 125 i förordningen. Denna förklaring ska åtföljas av en rapport med en sammanfattning av alla kontroll- och revisionsresultat fram till attesteringen av redovisningen, en analys av typen av fel och systembrister som har upptäckts, samt korrigerande åtgärder som har vidtagits eller som planeras. Kommissionen håller på att utarbeta riktlinjer för förvaltningsmyndigheterna för utformning av förvaltningsförklaringar och årliga sammanfattningar.

— Rekommendation 2: Kommissionen bör göra en bedömning av de kontroller på primär nivå som genomfördes under programperioden 2007–2013 i enlighet med artikel 32.5 i budgetförordningen. Kommissionen bör med beaktande av de brister som identifierats analysera kostnader för och fördelar med eventuella korrigerande åtgärder och vidta (eller föreslå) lämpliga åtgärder (såsom förenkling av tillämpliga bestämmelser, förbättring av kontrollsystemen och omstrukturering av programmet eller genomförandesystemet). Kommissionen godtar en del av denna rekommendation och hänvisar till utformningen av genomförandesystemet för programperioden 2014–2020, eftersom det inte är möjligt att ändra det system som gällde under programperioden 2007–2013. De viktigaste inslagen i reformen inför perioden 2014–2020 handlar om att säkerställa bättre utgifter och bättre programstyrning för att utarbeta en mer felsäker miljö. Det handlar bl.a. om ökad resultatorientering och resultatstyrning, förhandsvillkor som ska uppfyllas före genomförandet av varje program, förenklingar (särskilt för mottagarna) och harmoniserade och enklare regler om stödberättigande. Förordningen med gemensamma bestämmelser för programperioden 2014–2020 innehåller även skärpta kontrollbestämmelser och kontrollkrav jämfört med perioden 2007–2013 som kommer att öka möjligheterna att ställa medlemsstaterna till svars och därmed rätta till fel och varje år se till att delfinansierade utgifter är lagliga och korrekta innan programräkenskaperna attesteras för kommissionen. När det gäller bedömningen av kontrollerna på primär nivå under programperioden 2007–2013 anser kommissionen att den sedan 2010 redan gör en sådan bedömning genom riktade revisioner av högriskprogram i samband med sin undersökning Bridging the assurance gap. Resultatet av dessa riskbaserade revisioner överlämnades i slutet av 2013 till Europaparlamentet i samband med ansvarsfrihetsförfarandet 2012 och redovisades i den årliga verksamhetsrapporten från GD Regional- och stadspolitik (se s. 41 och bilaga 8).

— Rekommendation 3: Kommissionen bör analysera de bakomliggande orsakerna till det stora antalet fall av bristande efterlevnad av EU:s regler för statligt stöd. Kommissionen godtar denna rekommendation och kommer att utarbeta en handlingsplan på grundval av bedömningen av rapporterade fall för att aktivt öka medvetenheten och förbättra den administrativa kapaciteten hos nationella myndigheter och därmed minska antalet fel som är en följd av bristande efterlevnad av bestämmelserna om statligt stöd. Kommissionen kommer även att se till att förvaltningsmyndigheterna tar hänsyn till gällande regler och noterar att meddelandet från samordningskommittén för fonderna om vikten av att anmäla stöd till infrastrukturinvesteringar och den nya gruppundantagsförordning som träder i kraft den 1 juli 2014 kommer att göra reglerna tydligare.

— Rekommendation 4: Kommissionen bör analysera orsakerna till de ständiga förseningarna i utbetalningen av EU-medel genom finansieringstekniska instrument och vidta korrigerande åtgärder i enlighet därmed. Kommissionen godtar denna rekommendation och kommer att fortsätta analysera uppgifterna och rapportera på årlig basis. Kommissionen kommer att uppmuntra programmyndigheterna i övervakningskommittén att undersöka och diskutera genomförandegraden när det gäller finansieringstekniska instrument, däribland orsakerna till förseningarna och eventuella korrigerande åtgärder som bör vidtas.

— Rekommendation 5: Kommissionen bör i den årliga verksamhetsrapporten från generaldirektoratet för regional- och stadspolitik bekräfta att kommissionens beräkning av den kvarstående felprocenten grundar sig på riktig, fullständig och tillförlitlig information om finansiella korrigeringar. För att kunna göra det bör kommissionen, närhelst den anser det nödvändigt, begära att revisionsmyndigheterna intygar att de uppgifter om finansiella korrigeringar som rapporterats av de attesterande organen för varje operativt program är riktiga. Kommissionen godtar denna rekommendation och samtycker till att i de årliga verksamhetsrapporterna ange fall där den p.g.a. bristfälligt bestyrkande av de inrapporterade uppgifterna om indragning av stöd och krav på återbetalning av stöd inte har inkluderat denna information i beräkningen av den kumulativa kvarstående risken. Kommissionen kommer även att fortsätta ta hänsyn till medlemsstaternas revisionsresultat på detta område och vid behov begära att revisionsmyndigheterna genomför ytterligare kontroller. Kommissionen kommer under kommande år dessutom att utvidga sina revisioner när det gäller krav på återbetalning av stöd och indragning av stöd för att i högre grad direkt kunna bestyrka att de inrapporterade uppgifterna är korrekta.