EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 01.07.1998 
KOM(l 998) 401 slutlig 
KOMMISSIONENS ANDRA RAPPORT 
till EUROPAPARLAMENTET och RÅDET 
om genomförandet av penningtvättsdirektivet 

SAMMANFATTNING 
Detta är kommissionens andra rapport till rådet och Europaparlamentet om 
genomförandet av penningtvättsdirektivet från 1991. Avsikten med rapporten är att 
bemöta de frågor och framställningar som uppstod till följd av rådets och 
Europaparlamentets granskning av kommissionens första rapport som överlämnades 
1995. 
Med penningtvättproblemets globala natur som bakgrund vill kommissionen i denna 
andra rapport börja med att placera Europeiska unionens ansträngningar att bekämpa 
penningtvätt i ett större internationellt sammanhang. I rapporten beskrivs därför de 
ansträngningar som har gjorts för att sprida budskapet till tredje länder och 
kommissionen redogör även för de beaktansvärda framsteg som har gjorts genom 
ratifikationen av två viktiga internationella penningtvättskonventioner. 
Den grundläggande situationen vad gäller genomförandet av direktivet är mycket 
tillfredsställande. Alla medlemsstater har införlivat direktivet i sin nationella lagstiftning 
och för närvarande pågår endast ett överträdelseförfarande. 
I rapporten noterar kommissionen de utmärkta framsteg som alla medlemsstater har gjort 
genom att kriminalisera tvätt av vinning frän ett allt större antal grova brott. 
I rapporten granskar kommissionen de ansträngningar att bekämpa penningtvätt som görs 
via valutaväxlingsföretag och andra, eventuellt oreglerade finansiella verksamheter. 
Kommissionen noterar också framstegen i fråga om antalet icke-finansiella verksamheter 
som omfattas av medlemsstaternas lagstiftning om penningtvätt, och begrundar frågan 
om åtgärder för att bekämpa penningtvätt inom vissa icke-finansiella yrken, i synnerhet 
de juridiska yrkena. 
Inom ovannämnda och ett' antal andra områden tar rapporten upp aspekter med 
anknytning till den detaljerade handlingsplan för bekämpande av den organiserade 
brottsligheten som nyligen antogs av Europeiska rådet i Amsterdam. 
I rapporten behandlas även det arbete som pågår i olika forum för att förbättra samarbetet 
och informationsutbytet mellan de olika myndigheter som berörs av penningtvätt. 
För att bemöta Europaparlamentets framställningar tar kommissionen i sin rapport även 
upp den senaste utvecklingen vad gäller de tekniker som används för penningtvätt och 
det arbete som lör närvarande utförs i andra forum gällande de makrockonomiska 
effekterna av penningtvätt. 
Syftet med rapporten är också att ge en del inledande uppgifter om resultaten från 
ansträngningarna att bekämpa penningtvätt. Av uppgifterna framgår att misstänkta 
transaktioner rapporteras i alla medlemsstater. Antalet rapporterade åtal och domar är 
mycket lägre. Det förefaller också som om de penningsummor som konfiskeras är små. 
I rapporten konstateras slutligen att det nu skulle vara lämpligt att uppdatera och utvidga 
direktivet i enlighet med Europaparlamentets önskemål och rekommendendationerna i 
handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten. 
I. INLEDNING 
Rådets direktiv 91/308/EEG om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet 
används för tvättning av pengar antogs den 10 juni 1991 '. 
I artikel 17 i direktivet föreskrivs att reguljära rapporter om genomförandet av direktivet 
skall överlämnas till Europaparlamentet och rådet minst vart tredje år. 
Kommissionens första rapport (KOM(95) 54 slutlig) presenterades i mars 1995. Denna 
rapport omfattade tolv medlemsstater i och med att den även behandlade de tre länder 
som vid den tidpunkten nyss hade anslutit sig till Europeiska unionen. Island och Norge 
behandlades i en parallell rapport som EFTA-staternas ständiga kommitté hade utarbetat 
om de EFTA-länder som hör till Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). 
Denna andra rapport omfattar de 15 medlemsstaterna. EFTA-myndigheterna har utarbetat 
en parallell rapport för de övriga EES-länderna, dvs. Island, Liechtenstein och Norge. 
I den första rapporten beskrevs detaljerat hur direktivets viktigaste bestämmelser hade 
genomförts i medlemsstaterna. Kommissionen pekade ut de största svårigheterna i 
samband med genomförandet och beskrev både positiva inslag och svaga punkter i de 
europeiska ansträngningarna att förhindra penningtvätt. 
Rapporten granskades av rådet i mars 1995. Rådets slutsatser finns i bilaga 1 till denna 
rapport. 
I rådets slutsatser lades särskild vikt vid en mer samordnad tillämpning av direktivet, 
inklusive frågan om vilka brott som omfattas av lagstiftningen mot penningtvätt och 
vilka yrken och typer av verksamheter utanför den konventionella finansiella sektorn som 
berörs av direktivets bestämmelser. 
Rådet var också helt överens med kommissionen om att förstärkningen av systemen för 
bekämpning av penningtvätt är beroende av ett närmare samarbete mellan de olika 
myndigheter som deltar i kampen mot denna företeelse. 
Rådet uppmanade slutligen kommissionen att fortsätta sin analys av de olika frågor som 
tagits^ upp och att inom 18 månader överlämna en rapport om sina åsikter i dessa frågor. 
Europaparlamentet hade en bred diskussion om penningtvätt. Det granskade 
kommissionens rapport i ett antal utskott och ordnade en utfrågning. Parlamentets 
betänkande och resolution antogs i juni 19962. Parlamentets resolution innehåller 21 
punkter och finns i bilaga 2 till denna rapport. 
1 KGTnrL 166, 28-6-1 991, s. 77. 
2 Dokument A4-0I87/96 och IÎGT nr C 198, 8-7-1996, s. 245. 
2 
Parlamentet efterlyste mer information om de praktiska resultaten av kampen mot 
penningtvätt, om de nya tekniker som används för att tvätta pengar och om de 
makroekonomiska effekterna av denna verksamhet. Parlamentet ansåg att 
kriminaliseringen av tvätt av pengar skall utvidgas till att omfatta vinningen från all 
organiserad brottslighet och ville att direktivet direkt skall omfatta alla de yrkesgrupper 
och företagskategorier som är involverade eller sannolikt blir involverade i penningtvätt. 
Parlamentet uppmanade kommissionen att överlämna en rapport inom två år och lägga 
fram ett förslag till nytt direktiv som täpper till de luckor som parlamentet har upptäckt i 
Europeiska unionens försvar mot penningtvätt. 
Avsikten med denna rapport är att i ett och samma dokument bemöta rådets och 
Europaparlamentets farhågor och att i så stor utsträckning som möjligt tillhandahålla den 
kompletterande information som parlamentet har begärt. 
Kommissionen har i denna rapport granskat problemet ur en vid synvinkel i enlighet med 
framställningarna från Europaparlamentet och uppdraget från rådet. 1 rapporten granskas 
unionens ansträngningar att bekämpa penningtvätt på ett övergripande sätt och 
granskningen begränsas inte nödvändigtvis till den lagstiftning med vilken direktivet 
genomförs eller till frågor som enbart faller under den första pelaren. I rapporten strävar 
kommissionen också efter att placera Europeiska unionens ansträngningar i ett 
internationellt sammanhang. 
ill denna rapport finns följande bilagor : 
Bilaga 1 Rådets slutsatser om kommissionens första rapport. 
Bilaga 2 Europaparlamentets resolution som svar på den första rapporten. 
Bilaga 3 Undertecknande, ratifikation och genomförande av Wien- och 
Strasbourgkonventionen. 
Bilaga 4 Tabell över straffbara handlingar som omfattas av medlemsstaternas 
lagstiftning mot penningtvätt. 
Bilaga 5 Åtgärdspunkt 26 i rapporten om organiserad brottslighet överlämnad till 
och godkänd av Europeiska rådet i Amsterdam. 
Bilaga 6 Icke-finansiella verksamheter som omfattas av medlemsstaternas 
lagstiftning mot penningtvätt. 
Bilaga 7 Slutsatser frän Egmontgruppen beträffande möjligheterna till samarbete 
mellan medlemsstaternas finansiella underrättelseenheter. 
Bilaga 8 l Ippgifter om rapporter över misstänkta transaktioner. 
Bilaga 9 Resultat frän rapporteringssystemet, åtal och domar. 
II EUROPEISKA UNIONENS ANSTRÄNGNINGAR att BEKÄMPA 
PENNINGTVÄTT i ett GLOBALT SAMMANHANG 
1. Allmänt 
Narkotikahandeln och den organiserade brottsligheten har en mycket internationell 
karaktär och tar ingen hänsyn till gränser. Likaså är tvätt av vinningen från grov 
brottslighet i ökande grad ett internationellt fenomen, där tvättarna är beredda att utnyttja 
möjligheter och svagheter i ländernas försvar överallt i världen. Kampen mot 
penningtvätt måste ses i ett globalt sammanhang. Europeiska unionens länder kan införa 
hur sofistikerade och långt utvecklade system som helst men dessa kan enkelt 
undermineras av andra länders obefintliga eller bristande försvar. Det är därför absolut 
nödvändigt att budskapet om kampen mot penningtvätt förs vidare och uppmärksammas i 
alla världens länder. 
Den internationella kampen mot penningtvätt leds av den internationella finansiella 
aktionsgruppen (Financial Action Task Force, FATF). Detta organ skapades av G7-
toppmötet 1989 och har för närvarande 28 medlemmar - 26 länder som representerar 
huvuddelen av världens finansmarknader samt Europeiska kommissionen och Gulfens 
samarbetsråd (GCC). Alla de 15 EU-medlemsstaterna är medlemmar i FATF. 
FATF antog sina 40 rekommendationer 1990 och uppdaterade dem 1996. 
Rekommendationerna är de åtgärder som FATF-medlemmarna har kommit överens om 
att genomföra och som alla länder har uppmanats att anta. De områden som omfattas av 
åtgärderna är straffrätt, säkerställandet av att lagarna efterlevs, det finansiella systemet 
och dess reglering och internationellt samarbete. 
FAFT har nu beslutat att dess arbete måste fortsätta efter det att dess nuvarande mandat 
löper ut i mitten av 1999. En av FATF:s huvuduppgifter under de närmaste åren kommer 
att vara att skapa ett världsomfattande nätverk för att sprida budskapet om kampen mot 
penningtvätt till alla delar av världen. FATF:s redogörelse för dess framtida arbete och 
uppdrag godkändes av FATF-ministrarna och kommissionsledamoten Mario Monti den 
28 april 1998 och av G7/8-toppmötet den 15-17 maj 1998. 
FN:s system spelar också en viktig roll i kampen mot penningtvätt. I oktober 1996 
lanserade FN:s internationella narkotikakontrollprogram (United Nations International 
Drugs Control Programme, UNDCP) ett globalt program mot penningtvätt avsett att 
genomföras i samarbete med avdelningen för förebyggande av brott och straffrätt (Crime 
Prevention and Criminal Justice Division, CPCJD). Pä detta sätt utvidgar FN sitt arbete 
sä att det sträcker sig längre än till att bekämpa endast sådan penningtvätt som berör 
vinningen frän narkotikahandeln. UNDCP kommer nu att höra till FN:s kontor för 
luukotikakontroll och förebyggande av brott (United Nations Office of Drug Control and 
Crime Prevention, UNODCCP). Kampen mot penningtvätt kommer att bli en av de 
viktigaste punkterna pä dagordningen vid det särskilda sammanträde om narkotika som 
FN:s generalförsamling skall hålla i New York i juni 1998. 
2. Gemenskapsdirektivets roll 
Gemenskapens penningtvättsdirektiv från 1991 var en milstolpe i den internationella 
kampen mot penningtvätt genom att direktivet gav en del av de 40 FATF-
rekommendationerna avsedda att förebygga missbruk av det finansiella systemet laga 
kraft inom EU, och följaktligen även i huvuddelen av FATF-medlemsländerna. 
I direktivet erkände man samtidigt på ett klart sätt problemets globala karaktär och 
hänvisade till de två viktigaste internationella konventionerna om penningtvätt. Den 
första är FN:s konvention mot olaglig handel med narkotika och psykotropa preparat, 
Wien 1988, från vilken direktivets definition av penningtvätt har hämtats. Den andra är 
Europarådets konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av 
vinning av brott, Strasbourg, 1990. Ett av huvudsyftena med denna konvention är att 
underlätta och främja internationellt samarbete. 
Två av FATF.s 40 rekommendationer behandlar undertecknande och ratifikation av dessa 
två internationella konventioner. 
3. Genomförandet av Wien- och Strasbourgkonventionen i medlemsstaterna 
Genom en till direktivet bifogad deklaration från ett möte mellan medlemsstaternas 
regeringsrepresentanter i rådet åtog sig medlemsstaten^ att anta strafflagstiftning som 
gör att de kan uppfylla sina skyldigheter enligt Wien- och Strasbourgkonventionen. 
Alla medlemsstater har nu undertecknat och ratificerat Wienkonventionen och 
genomförandet av de relevanta artiklarna gällande kampen mot penningtvätt har nu 
fullbordats. 
Betydande framsteg har gjorts även i fråga om Strasbourgkonventionen. Den exakta 
situationen i fråga om undertecknande, ratifikation och genomförande av denna 
konvention beskrivs i bilaga 3. Alla medlemsstater har nu undertecknat konventionen och 
elva medlemsstater har även ratificerat den. Handlingsplanen, för bekämpande av den 
organiserade brottsligheten3 överlämnades till och godkändes av Europeiska rådet i 
Amsterdam. Planen binder medlemsstaterna till att fullständigt 'ratificera detta (och 
andra) internationella instrument fram till slutet av 1998 eller att varje halvår överlämna 
en skriftlig rapport om de svårigheter som man stött på i samband med genomförandet. 
4. Genomförandet av direktivet eller motsvarande normer i icke-medlemsländer 
4.1. Länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet 
I enlighet med EES-avtalet gäller direktivet i Island, Liechtenstein och Norge. EFTA:s 
övervakningsmyndighet har utarbetat en parallell rapport om genomförandet i dessa 
länder. 
U(iTnrC25l, 15-8-1997, s. I 
4.2. De central- och östeuropeiska länderna 
Penningtvättsdirektivet är en väsentlig del av gemenskapens regelverk och alla 
ansökarländer måste genomföra det. Ansträngningarna att stödja dem i denna process 
utgör en del av strategin för att förbereda anslutningen av ansökarländerna. 
Alla anslutningsavtal innehåller en artikel som förpliktar undertecknarna att bekämpa 
penningtvätt enligt gemenskapens normer och andra internationella normer, särskilt 
FATF-normerna. 
Genom ett Phare-program för att bekämpa narkotika som omfattar flera länder ger 
kommissionen tekniskt bistånd till åtgärder för att bekämpa penningtvätt i 13 länder i 
Central- och Östeuropa. 
Här bör även hänvisas till ätgärdspunkt 3 i handlingsplanen för bekämpande av den 
organiserade brottsligheten som "uppmanar rådet och kommissionen att tillsammans med 
kandidatländerna i Central- och Östeuropa, inbegripet de baltiska staterna, fastställa en 
före anslutningen-pakt om samarbete mot brottsligheten". 
4.3. De nya oberoende staterna 
Partnerskaps- och samarbetsavtalen mellan EU och länderna i före detta Sovjetunionen 
fastställer att ömsesidigt samarbete skall etableras inom ett antal områden relaterade till 
rättsliga och inrikes frågor, bland annat penningtvätt. Som en följd av rådets beslut att 
öppna Tac i s-program m et för sådana åtgärder är det sannolikt att tekniska biståndsprojekt 
inom detta område snart kommer att inledas i de centralasiatiska länderna. 
4.4. De länder som hör till Europarådet men inte till FATF 
Kommissionen ger ekonomiskt stöd till Europarådets gemensamma utvärderingsprojekt 
som är avsett att främja spridningen av de 40 FATF-rekommendationerna samt FATF-
lörlärandena för självbedömning och gemensam utvärdering till de 21 europeiska länder 
som inte tillhör FATF. Kommissionens bidrag skall hjälpa till att finansiera 
utvärderingen av Phare-länderna. 
4.5. Västindien 
1 Västindien har kommissionen i samarbete med USA inlett ett betydande regionalt 
projekt för kontroll av penningtvätt. Projektet genomförs via den västindiska finansiella 
aktionsgruppen (Caribbean Financial Action Task Force, CFATF). 
4.6 Andinska gemenskapen 
I februari 1998 undertecknade de lem medlemsstaterna i Andinska gemenskapen 
(Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru och Venezuela) och kommissionen ett 
finansieringsavtal om inrättandet av ett regionalt program för kampen mot narkotika, 
vilket ocksä skulle omfatta bekämpande av penningtvätt. 
4.7 Asien 
I samband med uppföljningen av det första ASEM-toppmötet i mars 1996 kom de 
asiatiska och europeiska finansministrarna vid ett möte i Bangkok i september 1997 
överens om att vidta konkreta åtgärder för att stärka samarbetet mellan EU och Asien i 
kampen mot penningtvätt. Förslag om hur denna överenskommelse skall genomföras 
lades fram för ASEM Il-toppmötet, som hölls i London i april 1998, och toppmötet 
erkände att kampen mot penningtvätt påverkar insynen i de finansiella systemen och att 
ASEM-länderna måste samarbeta. I detta sammanhang pågår för närvarande inledande 
diskussioner med sekretariatet för Asien-Stillahavs-gruppen mot penningtvätt. 
4.8. Andra icke-medlemsländer 
Kommissionen strävar fortsättningsvis efter att få in en klausul mot penningtvätt i alla 
avtal, oavsett typ, som kommissionen sluter med icke-medlemsländer. Standardklausulen 
tar upp ansträngningar och samarbete för att förhindra penningtvätt och lör att införa 
lämpliga normer for bekämpning av penningtvätt motsvarande de normer som har 
antagits i EU och i internationella forum såsom FATF. 
III. DIREKTIVETS GENOMFORANDE i MEDLEMSSTATERNA 
1. Den allmänna situationen 
Alla medlemsstater har nu genomfört penningtvättsdirektivet och officiellt anmält sin 
genomförandelagstiftning till kommissionen. Arbetet med att granska delar av den 
genomförandelagstiftning eller kompletterande lagstiftning som nyligen har mottagits 
pågår fortfarande. 
För närvarande pågår endast ett överträdelseförfarande enligt artikel 169 i EG-tordraget 
för Underlätelse att uppfylla direktivet. Ärendet gäller Österrike och berör särskilt den 
fortsatta förekomsten av anonyma sparkonton i landet. Kommissionen beslutade i 
oktober 1997 att föra ärendet vidare till EG-domstolen. 
2. Förbudet mot penningtvätt 
I artikel 2 i direktivet föreskrivs att tvättning av pengar skall vara förbjuden i alla 
medlemsstater. 
Såsom Iramgär av redogörelsen i kommissionens första rapport kunde rädet inte komma 
överens om att i direktivet kräva kriminalisering av penningtvätt. Ett sådant åtagande 
gjordes dock i den deklaration som bifogades direktivet (om än utanför direktivets ram) 
och alla medlemsstater har i praktiken kriminaliserat penningtvätt. 
I direktivet krävs endast förbud mot tvätt av vinning från narkotikabrott, enligt kravet i 
Wienkonventionen, men medlemsstaterna uppmanas samtidigt att tillämpa 
Strasbourgkonventionens synsätt, dvs. att bekämpa tvätt av vinning också från andra 
typer av brott (ofta kallade förbrott). FATF skärpte 1996 sina rekommendationer i frågan 
och fastslog att varje land bör utvidga kriminaliseringen av tvätt av vinning från 
narkotikabrott till att omfatta tvätt av vinning från grova brott. Detta skulle vara ett svar 
pä dagens utveckling med en dramatisk ökning av organiserad brottslighet på andra 
områden än narkotika. Det skulle också vara ett tecken på att man insett att det skulle 
förbättra rapporteringen av misstänkta transaktioner och underlätta det internationella 
samarbetet mellan rättsliga och polisiära myndigheter i olika länder om definitionen av 
förbrott omfattade så mänga brott som möjligt. 
Denna trend har varit mycket tydlig i EU-medlemsstaterna. I bilaga 4 ges en aktuell bild 
av de förbrott som omfattas av medlemsstaternas lagstiftning mot penningtvätt. Alla 
medlemsstater har utvidgat eller håller på (Luxemburg) att utvidga sin lagstiftning genom 
att kriminalisera tvätt av vinningen frän mänga typer av grova brott. Europaparlamentets 
uppmaning till medlemsstaterna i punkt 5 i dess resolution har alltså redan lätt respons. 
Det här betyder ocksä att kravet i ätgärdspunkt 26 e i handlingsplanen för bekämpande av 
den organiserade brottsligheten, ett krav som går ut på att "rapporteringsplikten i artikel 6 
i penningtvättsdirektivet bör utvidgas till samtliga brott som har samband med grov 
brottslighet", i hög grad redan har uppfyllts. 
I detta sammanhang bör även konventionen om skydd av Europeiska gemenskapens 
finansiella intressen och de två protokollen till denna nämnas. Medlemsstaterna har åtagit 
sig att kriminalisera tvätt av vinning från bedrägerier och bestickning i den bemärkelse 
som avses i konventionen. Ett viktigt komplement till detta åtagande är att 
identifikations- och rapporteringsskyldigheten utvidgas även till denna verksamhet. 
Medlemsstaterna har visserligen gjort framsteg i fråga om tillämpningsområdet för 
lagstiftningen mot penningtvätt, men frågan är ändå om det är godtagbart att direktivet, 
som är en av de grundläggande internationella texterna på detta område, så dåligt speglar 
dagens verklighet. 
3. Direktivets räckvidd vad gäller den finansiella sektorns verksamhet 
Direktivet omfattar kreditinstitut och finansiella institut i den mest omfattande 
bemärkelsen. Det betyder att praktiskt taget alla intermediärer inom den finansiella 
sektorn omfattas av direktivet. 
3.1. Valutaväxlingsforetag 
Man har läst stor uppmärksamhet vid valutaväxlingsföretagens deltagande i 
penningtvättsprocessen. Dessa företag faller klart inom direktivets tillämpningsområde 
men är i liera medlemsstater inte föremål för ingående tillsyn, vilket konstaterades i den 
första rapporten. Mot bakgrund av att ett allt större antal av dessa företag har befunnits 
vara inblandade i penningtvätt har de i praktiskt taget alla medlemsstater nu blivit 
föremål för någon form av offentlig tillsyn. 
För närvarande är det bara tvä medlemsstater, nämligen Danmark och Förenade 
kungariket, som inte ställer nägra särskilda krav på valutaväxlingsföretagen. Regeringen i 
Förenade kungariket har emellertid meddelat att den avser att ställa 
valutaväxlingsföretagen under tillsyn, och regeringen i Danmark har meddelat att den för 
närvarande granskar situationen. De övriga medlemsstaterna har antingen ett system för 
ingående kontroll eller krav på registrering och godkännande eller lämplighetstest för 
företagsledare och aktieägare. Valutaväxlingsföretagen omfattas dock i alla 
medlemsstater av lagstiftningen mot penningtvätt. Myndigheterna i Förenade kungariket 
och Danmark har trots avsaknaden av en särskild tillsyn fått ett bra gensvar från dessa 
företag när det gäller antalet rapporterade misstänkta transaktioner. 
3.2. Övrig finansiell verksamhet 
I parlamentets betänkande behandlas också övrig eventuellt oreglerad verksamhet såsom 
tjänster för överföring av pengar, leasing och factoring. Också dessa verksamheter faller 
inom penningtvättsdirektivets tillämpningsområde och medlemsstaterna skall se till att 
företag med sådan verksamhet respekterar kraven på identifikation av kunderna, 
registrering och rapportering av misstänkta transaktioner. Beträffande dessa förpliktelser 
uppmanade parlamentet kommissionen att överväga om och i vilken omfattning 
tillsynsbestämmelser kan inlemmas i direktivet. 
Kommissionen framhåller att tillsynsfrågor inte nämns direkt i det nuvarande direktivet 
och att införandet av samordnade tillsynskrav alltid skulle stå i samband med kravet på 
att underlätta tillhandahållande av tjänster över nationsgränserna eller etablering i en 
annan medlemsstat. Vissa verksamheter förekommer inte i alla medlemsstater eller tar 
bara utföras av andra reglerade institutioner. Den allmänna företagslagstiftningen kan 
också innehålla vissa skyddsåtgärder. 
Om det visar sig att penningtvätt uppdagas i anslutning till någon oreglerad finansiell 
verksamhet förväntar sig kommissionen att medlemsstaterna vidtar lämpliga åtgärder, 
såsom de har gjort i fråga om valutaväxlingsföretagen. Detta krävs i direktivet och 
dessutom har alla medlemsstater godkänt FATF-rekommendation nr 8, där det fastställs 
att regeringarna skall se till att dessa foreglerade] institutioner omfattas av samma 
lagstiftning mot penningtvätt eller förordningar som alla andra finansiella institut och att 
dessa lagar eller förordningar genomförs på ett effektivt sätt. Kommissionen uppmanar 
medlemsstaterna att ägna stor uppmärksamhet åt detta område. Kommissionen själv 
kommer att fortsätta att följa situationen noggrant, framför allt genom de årliga FAFT-
ranporlerna om penningtvätt (se punkt 111.7 i denna rapport) och genom arbetet i 
kontaktkommittén. 
4. Direktivets räckvidd vad gäller verksamhet utanför den finansiella sektorn 
Enligt artikel 12 i direktivet skall medlemsstaterna "se till att bestämmelserna i detta 
direktiv utvidgas, helt eller delvis, till att omfatta andra yrkesgrupper och 
företagskategorier än kreditinstitut och finansiella institut som avses i artikel 1, dä den 
verksamhet som bedrivs är särskilt ägnad att utnyttjas för tvättning av pengar". 
I den första rapporten konstaterades att denna artikel ålägger medlemsstaterna en 
förpliktelse, men genom att artikeln är så allmänt formulerad kan medlemsstaterna i hög 
grad tillämpa direktivet efter eget gottfinnande. 
För att sä långt som möjligt samordna tillämpningen av denna bestämmelse ges 
direktivets kontaktkommitté genom artikel 13 d i uppgift att undersöka "om en viss 
Yrkesgrupp eller företagskategori bör omfattas av artikel 12, när det klarlagts att en sådan 
yrkesgrupp eller företagskategori har utnyttjats i en medlemsstat för tvättning av pengar". 
Kontaktkommittén har redan någon tid varit engagerad i denna uppgift men har än så 
länge inte slutgiltigt kommit överens om ett formellt yttrande om hur artikel 12 skall 
tillämpas. Den viktigaste olösta punkten är de förpliktelser som skall gälla för vissa 
yrken, särskilt de juridiska yrkena. 
Denna känslighet var uppenbar redan i rådets slutsatser om kommissionens första rapport 
när rådet uppmanade till en mer samordnad tillämpning av direktivet, särskilt avseende 
yrkesgrupper och företagskategorier som omfattas av direktivets bestämmelser, med 
beaktande av de juridiska yrkenas särställning. 
I punkt 4 i Europaparlamentets resolution anmodas kommissionen att, med hänsyn till 
kontaktkommitténs förarbeten, lägga fram ett förslag till översyn av det föreliggande 
direktivet varigenom de yrkesgrupper och företagskategorier som är eller som kan bli 
involverade i verksamhet eller förfaranden som gäller tvättning av pengar inbegrips 
direkt i direktivets tillämpningsområde. 
Kontaktkommitténs arbete inom detta område har resulterat i följande preliminära 
slutsatser : 
Vid alla beslut om att införliva ett yrke i tillämpningsområdet för en enskild 
medlemsstats lagstiftning bör man se till att det finns en balans mellan den börda som 
åläggs och den verkliga risken för penningtvätt. 
- Det är oförenligt med andan i direktivet om inte alla yrken där verksamheten utsätts 
för likartade risker för penningtvätt också omfattas av likartade kontroller. . 
- Medlemsstaterna bör noggrant överväga om vissa yrken i respektive stat medför en 
påvisbar risk för penningtvätt. Om sä är fallet bör man se till att de berörda yrkena 
omfattas av vissa delar av den lagstiftning som genomför direktivet i de fall där detta 
kan antas vara verkningsfullt. 
Sädana yrkesverksamheter är spelbranschen, som omfattar kasinon, vadförmedlare 
och lotterier, och handeln med värdefulla objekt. Åt sådan handel ägnar sig 
fastighetsmäklare och juvelerare, .värdemetalls- och ädelstenshandlare, konst- och 
antikhandlare, auklionskammarc samt mynt- och frimärkshandlare. 
10 
- Till de bestämmelser som skulle kunna införas hör krav på identifikation när en 
betalning som överstiger ett visst belopp görs med kontanter eller andra nominella 
betalningsmedel, krav på registrering och en eventuell förpliktelse att rapportera 
misstänkta transaktioner. För att sådana krav skall vara meningsfulla måste man också 
införa de förfaranden som krävs för att genomdriva dem. 
- Vad beträffar yrkena har huvuddelen av delegationerna kommit överens om den 
allmänna principen att de juridiska yrkena kan omfattas av 
penningtvättsbestämmelserna när verksamheten innebär något slag av finansiella 
tjänster i samband med finansiella transaktioner. Likaså har de kommit överens om att 
noggrant överväga behovet av att låta bestämmelserna om penningtvätt omfatta 
jurister och notarier med beaktande av deras ställning och deras faktiska verksamhet. 
- Hit antal delegationer ansåg sig inte kunna göra någon åtskillnad mellan de olika 
tjänster som jurister kan erbjuda sina klienter och påpekade att jurister (och personer 
med andra yrken) i deras länder är skyldiga att iaktta diskretion och har absolut 
tystnadsplikt när det gäller klienterna. Vissa medlemsstater påpekade också att de vill 
undersöka självregleringens alla möjligheter innan de överväger att göra lagstiftningen 
mot penningtvätt tillämplig på de juridiska yrkena. 
Detta är det aktuella läget för denna diskussionsfråga i kontaktkommittén. 
Frågan om tillämpning av lagstiftningen mot penningtvätt pä yrken och verksamhet 
utanför den finansiella sektorn har även diskuterats i andra forum. Slutsatserna frän 
Europeiska rådet i Dublin i december 1996 innehåller ett åtagande om ett fullständigt 
genomförande av direktivet om penningtvätt och om en eventuell utvidgning av det till 
andra relevanta yrkeskategorier och organ som traditionellt sett inte tillhör den finansiella 
sektorn.Vid Europeiska rådet i Dublin inrättades också högnivägruppen om organiserad 
brottslighet med uppdrag att utarbeta en omfattande handlingsplan som innehåller 
specifika rekommendationer och realistiska tidtabeller för arbetet. Gruppens 
handlingsplan godkändes vid Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997. Åtgärdspunkt 26 
handlar till stor del om åtgärder för bekämpning av penningtvätt (se bilaga 5) och i punkt 
26 e konstateras att rapporteringsplikten i artikel 6 i penningtvättsdirektivet bör utökas 
till personer och yrken andra än de finansiella institut som omnämns i direktivet. Detta 
mål bör uppnås i slutet av 1998. 
Vid sitt möte den 11 december 1997 fortsatte kontaktkommittén diskussionen om 
tillämpningen av direktivet pä känsliga yrken utanför den finansiella sektorn och utgick 
dä främst frän handlingsplanen. Kommissionen konstaterade att handlingsplanen 
innehåller ambitiösa och långtgående rekommendationer pä detta område, vilka har 
godkänts pä högsta politiska nivå. 
Diskussionen rörde främst olika yrken, särskilt de juridiska. Kommissionen undersökte 
pä nytt tillsammans med medlemsstaterna om man skulle kunna skilja mellan den del av 
juristers verksamhet som inbegriper rådgivning, försvar och processer och den del som 
utgörs av mindre känslig affärsverksamhet. 
11 
När det gäller dessa yrken innehåller handlingsplanen för bekämpande av den 
organiserade brottsligheten en åtgärdspunkt som kan ha betydelse för att förebygga att de 
tjänster som tillhandahålls av personer med dessa yrken missbrukas för 
penningtvättsändamål. I åtgärdspunkt 12 sägs att man bör utveckla åtgärder som skyddar 
vissa känsliga yrken från att påverkas av organiserad brottslighet, till exempel genom att 
införa en uppförandekodex. I punkten sägs också att man bör genomföra en undersökning 
och föreslå specifika åtgärder, inbegripet lagstiftning, för att hindra att notarier, 
advokater, personer med redovisningsuppgifter och revisorer utnyttjas av eller blir 
inblandade i organiserad brottslighet och för att garantera att deras yrkesorganisationer är 
med om att inrätta och genomdriva sådana uppförandekodexar på europeisk nivå. En 
eventuell gemensam åtgärd planeras till mitten av 1999. 
Bilaga 6 innehåller en redogörelse för den aktuella situationen när det gäller i vilken 
omfattning medlemsstaternas lagstiftning mot penningtvätt omfattar även yrken utanför 
den finansiella sektorn. Av redogörelsen framgår att stora framsteg har jyorts sedan 
kommissionens första rapport. Dessutom har ett antal medlemsstater planer på att 
ytterligare utvidga lagstiftningens tillämpningsområde. Det finns dock fortfarande 
avsevärda skillnader mellan staterna vad beträffar tillämpningsområdet. 
Mot bakgrund av dessa skillnader och, som FATF konstaterat, mot bakgrund av att 
penningtvättsverksamheten tlyttat frän den traditionella finansiella sektorn till yrken och 
företag utanför denna sektor, skulle det synas märkligt om kommissionen inom sitt 
behörighetsområde inte hade samma ambitionsnivå som handlingsplanen. 
5. Kundidentifikation vid anonyma transaktioner 
Enligt artikel 3 i direktivet skall banker och finansiella institut kräva att kunderna styrker 
sin identitet, hålla lämpliga register och vidta skäliga åtgärder för att försöka identifiera 
dem för vars räkning någon annan uppträder. 
I sitt betänkande uttryckte parlamentet sin oro angående försvagningen av 
kundidentifikationskraven, särskilt i anslutning till s.k. telebanker. 
Kontaktkommittén har diskuterat problemet med anonyma transaktioner vid ett antal 
tillfällen och har kommit överens om ett antal principer som skall tillämpas tor att 
garantera adekvat identifikation av kunderna. 
Kundidentifikationsomrädet som helhet har också granskats av FATF som i bilagan till 
sin årsrapport 1996-97 utvärderade de åtgärder som FATF-medlemmarna vidtagit i fråga 
om identifikation. Slutsatsen var att FATF-medlemmarnas identifikationssystem som 
helhet anses vara tillfredsställande. FATF konstaterade också att denna fråga måste 
granskas kontinuerligt, särskilt utvecklingen av elektroniska transaktioner och finansiella 
tjänster genom ny teknik. 
Kommissionen delar dessa slutsatser. 
12 
6. Samarbete mellan myndigheter som berörs av penningtvätt 
Denna fräga, som är av väsentlig vikt för att kampen mot penningtvätt skall vara 
framgångsrik både inom EU och internationellt, togs upp av både rådet och parlamentet. 
1 direktivets artikel 6 hänvisar man till "de myndigheter som har att bekämpa tvättning av 
pengar". Dessa myndigheter detjnieras inte närmare i direktivet och i motsats till andra 
direktiv inom den finansiella sektorn innehåller penningtvättsdirektivet inte heller 
specifika bestämmelser om samarbete över nationsgränserna mellan sådana myndigheter. 
I kommissionens första rapport konstaterades alt man i direktivet inte har försökt att 
harmonisera de berörda aspekterna i säkerställandet av att lagarna efterlevs, bland annat 
karaktären hos och organisationen av de myndigheter som skall ta emot rapporterna om 
misstänkta transaktioner, de förfaranden som skall följas efter det att informationen har 
överlämnats och utbyte av information med andra nationella och utländska myndigheter. 
I den första rapporten konstaterades dock att en tillbörlig samordning av dessa och andra 
frågor kring säkerställandet av att lagarna efterlevs skulle bidra till att effektivisera 
framför allt rapporteringssystemet, men även systemet för bekämpning av penningtvätt 
som helhet. 
Ett första påpekande som måste göras är att ett fullt genomförande av Europarådets 
Strasbourgkonvention L alla medlemsstater skulle ge en förbättrad grund för 
internationellt samarbete. Såsom ovan indikeras (se punkt II.3) verkar det finnas en sann 
politisk vilja att uppnå detta mål så snabbt som möjligt. 
Eventuellt är dock inte ens detta tillräckligt. Artikel 18 i Strasbourgkonventionen ger 
fortfarande möjlighet att neka till samarbete pä liera olika grunder. 
Olika ansträngningar pågår redan för att förbättra särskilt informationsutbytet. 
6.1. Informationsutbyte och samarbete mellan organ som inrättats för att ta emot 
rapporter om misstänkta transaktioner 
1 artikel 6 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna måste utse en eller flera 
myndigheter som har att ta emot rapporter om misstänkta transaktioner. För dessa organ 
används på engelska ofta benämningen Financial Intelligence Unit (FIU), dvs. "finansiell 
underrättelseenhet". 
Direktivet specificerar inte vilken form dessa organ skall ha och, i motsats till annan 
gemenskapslagstiftning om finansiella tjänster, innehåller direktivet inga bestämmelser 
om tystnadsplikt och informationsutbyte. Mot bakgrund av de finansiella 
underrättelseenheternas skilda ställning och roll i de olika medlemsstaterna (se nedan) 
vore det nu ytterst svårt alt helt samordna denna del av kampen mot penningtvätt enligt 
EU-lagstiftningens första pelare. Med tanke pä hur viktig denna fräga är skulle direktivet 
kanske kunna innehålla vissa bestämmelser om relationerna mellan de administrativa 
finansiella underrättelseenheterna och samtidigt uppmuntra till samarbete med och 
mellan finansiella underrättelseenheter av annat slag. 
13 
I juni 1995 organiserade Financial Crimes Enforcement Network i USA (FINCEN) och 
Cellule de traitement des informations financières i Belgien (CTIF) det första 
internationella mötet mellan finansiella underrättelseenheter i Egmont Palace i Bryssel. 
Denna F^gmontgrupp har nu sammanträtt vid fem tillfallen, har blivit ett äkta 
internationellt forum och har, även om gruppen inte har någon officiell status, blivit en 
viktig del av den internationella kampen mot penningtvätt. 
Egmontgruppens allmänna mål kan sammanfattas på följande sätt4 : 
- Etablera en lista över alla finansiella underrättelseenheter. 
- Ordna sammanträden för att diskutera praktiska problem. 
- Dela med sig av gruppens erfarenheter för att bistå länder som överväger att inrätta 
eller håller på att inrätta en finansiell underrättelseenhet. 
- Uppmuntra och underlätta internationellt samarbete och informationsutbyte mellan 
olika finansiella underrättelseenheter. 
Over 30 länder frän Europa, Nord- och Sydamerika, Asien och Australasien har deltagit i 
Egmontgruppens arbete. Ett antal internationella organisationer har deltagit som 
observatörer. Gruppen har Ire arbetsgrupper, vars arbetsfält omfattar juridiska hinder, 
kommunikationssätt och utbildning. 
Den juridiska arbetsgruppen har gjort ett utkast till samarbetsavtal eller 
samförståndsavtal. Genom ett frågeformulär har arbetsgruppen även strävat efter att 
inventera såväl möjligheterna till som villkoren och begränsningarna för samarbete 
mellan de berörda finansiella underrättelseenheterna i de deltagande länderna. 
Det huvudsakliga hindret har visat sig vara de finansiella underrättelseenheternas olika 
karaktär i olika länder. F^nheterna kan delas in i tre huvudkategorier : administrativa 
myndigheter, förmedlande myndigheter och polisiära eller rättsliga myndigheter. I vissa 
fall består myndigheten av både polisiära och rättsliga myndigheter och i andra fall är den 
exakta ställningen är oklar. 
I de enskilda medlemsstaterna är kategorierna följande (källa: Egmontgruppens 
internationella samarbetsenkät) : 
Förmedlande organ : Belgien, Finland (FSA), Frankrike, Grekland, Italien, 
Nederländerna, Spanien. 
- Polisiär myndighet : Österrike, Finland (ML1D), Tyskland, Irland, Sverige, Förenade 
kungariket. 
Rättslig myndighet : Luxemburg, Portugal. 
Blandad polisiär/rättslig myndighet : Danmark. 
Information grundad pä C I ll-ärsrapporlcn 1995 96. 
14 
Problem med samarbete och informationsutbyte kan uppstå och uppstår på grund av de 
finansiella underrättelseenheternas olika rättsliga karaktär. Detta är inte alltid ett 
oöverstigligt hinder eftersom det finns vissa bilaterala samarbetsavtal även i fall där de 
finansiella underrättelseenheterna har olika karaktär (t.ex. för samarbete mellan en 
förvaltning och polisen). Vissa medlemsstater är dock idag förhindrade att sluta sådana 
avtal eftersom deras lagstiftning föreskriver att polisen enbart får samarbeta med polisen i 
andra länder med hjälp av redan befintliga kanaler. 
Bilaterala avtal är hur som helst inte den idealiska lösningen och ett multilateralt synsätt, 
kanske grundat på en EU-konvention eller en internationell konvention, vore att föredra. 
Del är uppenbart att en lösning av informationsflödesproblemen mellan de finansiella 
underrättelseenheterna skulle göra de internationella ansträngningarna för att bekämpa 
penningtvätt mycket effektivare. 
I bilaga 7 anges de gällande slutsatserna från den juridiska Egmontarbetsgruppen i fråga 
om de allmänna möjligheterna till bilaterala avtal och direkt informationsutbyte mellan 
El l-medlemsslaterna. 
Ett annat problem som påverkar informationsflödet i mänga medlemsstater är den 
speciella karaktären hos och behandlingen av den information som de finansiella 
underrättelseenheterna far genom de finansiella institutionernas rapporter över misstänkta 
transaktioner. Denna information är ofta sekretessbelagd (utan tvivel för att vinna den 
finansiella sektorns förtroende) och man har fastslagit att informationen inte automatiskt 
skall cirkulera i de traditionella polisiära och rättsliga kretsarna. De finansiella 
underrättelseenheterna filtrerar ofta informationen och gör en inledande analys innan den 
överlämnas till dessa kretsar. Det organ som filtrerar informationen kan ingå i 
polismyndigheten, men vara avskilt från den övriga verksamheten. 
6.2. Utbyte av penningtvättsinformation efter det att den har gjorts tillgänglig för 
polisiära och rättsliga myndigheter 
Det är nödvändigt att denna filterfunktion hälls i åtanke vid den genomförbarhetsstudic 
som för närvarande görs i anslutning till den tredje pelaren gällande ett EU-omfattande 
datoriserat informationsutbytessystem som kunde utnyttjas tor undersökningsändamäl i 
fråga om information om penningtvättsrelaterade transaktioner. Projektet har diskuterats i 
(lera organ för den tredje pelaren och särskilt i arbetsgruppen om narkotika och 
organiserad brottslighet. Informationen i fråga skulle redan ha passerat filtret och vara 
tillgänglig för och användas av de myndigheter som övervakar att lagstiftningen 
efterlevs. Åtagandet att genomföra detta bekräftas i åtgärdspunkt 26 a i handlingsplanen 
för bekämpande av den organiserade brottsligheten (se bilaga 5). Systemet skulle beakla 
de möjligheter som erbjuds av EDU/Eiuopol och skulle vara till stor hjälp lör polisen i 
dess arbete med all bekämpa penningtvätt. Det är dock osannolikt att systemet skulle 
fylla behovet av utökat samarbete och informationsutbyte mellan de finansiella 
underrättelseenheterna. 
15 
I det andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas 
finansiella intressen5 ges en rättslig grund for utbyte av information. I artikel 7 i 
protokollet föreskrivs att medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta med 
varandra i kampen mot tvätt av vinning från bedrägeri eller korruption riktad mot 
gemenskapens finansiella intressen. I detta syfte får de behöriga myndigheterna i 
medlemsstaterna utbyta information med kommissionen för att underlätta fastställande av 
fakta och för att säkerställa effektiva rättsliga åtgärder mot penningtvätt. 
7. Tekniker för penningtvätt (typologier) 
I punkt 3 i parlamentets resolution uppmanas kommissionen att rapportera om nya former 
av penningtvätt som uppkommer då affärer och penningtransaktioner utförs på nya sätt 
och lägga fram lämpliga förslag till hur dessa nya former av penningtvätt kan bekämpas. 
Europeiska kommissionen har inte själv direkt sakkunskap om de olika tekniker som 
används för penningtvätt eller om utvecklingen vad gäller de metoder som används av 
kriminella element. Kommissionen följer dock andra organs arbete och rapporter 
noggrant. 
I 1997 års World Drug Report från FN:s program för narkotikakontroll*1 finns ett 
intressant avsnitt om penningtvätt och en beskrivning av de olika tekniker som tor 
närvarande används. 
De mest användbara regelbundna publikationerna om penningtvättstekniker är FATF:s 
ärliga rapporter om penningtvättstypologier. Dessa rapporter finns som bilaga till FATF:s 
årsrapporter och är allmänt tillgängliga via FATF:s hemsida pä http://vvwvv.oecd.org/fatf/. 
I slutet av 1996-97 års FATF-rapport konstateras beträffande penningtvättstekniker att 
den tydligaste trenden är penningtvättarnas ständigt ökande användning av andra 
finansiella institutioner än banker och av icke-finansiella affärsverksamheter i anslutning 
till banker. Detta anses återspegla en situation där bankerna i högre grad iakttar 
åtgärderna mot penningtvätt. De traditionella metoderna är fortfarande de populäraste, 
vilket bevisas av den ökade smugglingen av kontanter över nationsgränserna och 
uppdelning av kontantdepositioner i små satser (s.k. smurfing) åtföljt av telegrafiska 
överföringar till andra jurisdiktioner. Inom den del av den finansiella sektorn som inte 
utgörs av banker är det oftast nämnda hotet användningen av valutaväxlingsföretag och 
penningöverföringsföretag för att dölja ett brottsligt ursprung. Många penningtvättare tår 
hjälp av professionella bulvaner som pä olika sätt hjälper till att maskera ursprunget och 
ägarförhållandena för brottsligt förvärvade medel. Att använda skalbolag, i regel 
etablerade i "offshore"-jurisdiktioner, är den vanligaste tekniken. Det är även populärt 
med konton som innehas av vänner och släktingar. 
5 KGTnrC22l, 19-7-1997, s. 12. 
<' Oxford University Press 1997 ISBN 0-19-829299-6. 
16 
I en bilaga till samma typologirapport från FATF behandlas frågor i anslutning till nya 
betalningstekniker. FATF har ställt sig i täten genom att erbjuda ett forum för att 
samordna och underlätta kommunikationen mellan den bransch som arbetar med 
elektroniska pengar och de gemenskaper som säkerställer att lagarna efterlevs eller stiftar 
lagar samt berörda internationella organisationer. 
Det största bekymret är möjligheten att på ett enklare sätt överföra större penningbelopp, 
eventuellt anonymt eller utan att det finns en verifieringskedja. 
Den allmänna uppfattningen hos penningtvättsexperter verkar vara att detta problem inte 
är aktuellt just nu, utan kommer att aktualiseras i en nära framtid. 
FATF konstaterar att elektroniska pengar (e-pengar) kan göra det enklare för brottslingar 
att dölja pengarnas ursprung och att flytta dessa pengar utan upptäckt. Man kan också 
vara säker på att om de nya systemen utvecklas i riktningar som passar brottslingarnas 
behov bättre än de nuvarande betalningssystemen, så kommer brottslingarna också att 
använda dem. 
I punkt 5 i handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten fastställs 
att man bör genomföra en pelarövergripande studie av högteknologisk brottslighet. Där 
konstateras också att man bör fästa uppmärksamhet både vid olagliga 
användningsområden (t.ex. att kriminella organisationer använder dessa tekniker tor att 
underlätta sin verksamhet) och vid olagligt innehåll. 
Kommissionen fortsätter att noggrant följa de nya teknikernas utveckling. 
8. Penningtvätt och övergången till euro 
Den fysiska övergången till euro från och med den 1 januari 2002 kommer att bli en 
mycket omfattande procedur. Ju kortare övergångsperioden blir, desto större blir trycket 
pä det finansiella systemet. 
Det kommer sannolikt att dyka upp stora belopp i dolda kontanter som innehas av 
personer utan bankkonton. Dessa personer kommer att vara okända för bankerna när de 
kommer för att växla sina pengar. Det finns farhågor om att även pengar från kriminell 
verksamhet kommer att dyka upp, antingen för att sättas in på befintliga bankkonton eller 
för att "förtvättas" (växling av begagnade sedlar i små valörer till nya sedlar i större 
valörer). 
Kommissionen har ända frän början poängterat att försvaret mot penningtvätt inte tär 
försvagas i samband med övergängen till den gemensamma valutan. Detta gäller utan 
tvekan öppnandet av nya bankkonton och transaktioner över tröskelvärdet på 15 000 ecu. 
Del kommer emellertid att bli svårare för bankerna att identifiera misstänkta transaktioner 
under detta tröskelvärde, eftersom de kommer att utsättas för ett mycket hårt tryck och 
eftersom det kommer att dyka upp många okända kunder vid bankluckorna. 
Inom kontaktkommittén om penningtvätt har man kommit överens om att undersöka 
denna fråga ingående för att se om del kommer att behövas ytterligare skyddsåtgärder 
och om dessa skulle vara genomförbara. Diskussioner med banksektorn kommer också 
att bli nödvändiga. 
17 
9. De makroekonomiska följderna av penningtvätt 
I punkt 15 i parlamentets resolution uppmanas kommissionen att lägga fram en rapport 
om möjliga valutaeffekter och andra makroekonomiska effekter av penningtvätt. 
Kommissionen har inte själv gjort någon forskning inom detta område och har inte heller 
resurser till det. Det enda organ som har arbetat med detta intressanta men ytterst 
komplexa område verkar vara Internationella valutafonden (IMF). 
Också FATF har i sin begränsade undersökning av frågan litat på att IMF skall inleda en 
diskussion. IMF lade fram ett tjänstemannautlåtande om ämnet vid FATF:s plenum i juni 
1996. IMF har även gett ut två arbetsdokument7. 
Innehållet nedan grundar sig i hög grad på en granskning av dessa två dokument som 
offentliggjordes den 29 juli 1996 i IMF Survey. 
En slutsats är att omfattningen, även om den är svår att mäta, av de berörda beloppen och 
den brottsliga verksamhet som genererar [kriminella] inkomster har följder för både den 
nationella och internationella fördelningen av resurser och den makroekonomiska 
stabiliteten. 
IMF" rapporterar dock att, även om det för närvarande inte finns någon teoretisk litteratur 
om de makroekonomiska följderna av penningtvätt, den indirekta makrobaserade 
empiriska forskningen och därtill relaterade studier av brott och svart ekonomi indikerar. 
när de betraktas tillsammans med penningtvättens genomsyrande roll inom illegal 
verksamhet, att tvättningen av pengar kan vara tillräckligt utbredd för att utöva en 
självständig inverkan pä makroekonomin. 
Den vanliga grundtanken i den tillgängliga forskningen är att om brott, underjordisk 
verksamhet och därmed förknippad penningtvätt förekommer i tillräckligt stor skala 
måste detta beaktas av de politiskt ansvariga. 
Penningtvättarna är i regel inte ute efter största möjliga avkastning på de pengar som 
tvättas, utan de vill ha en plats eller en investering med vars hjälp de på enklaste möjliga 
sätt kan återanvända sina pengar - även om detta förutsätter godtagandet av en lägre 
avkastning. Dessa kapitalrörelser kan mycket väl vara i motsatta riktningar jämfört med 
det som kan torväntas pä grundval av ekonomiska grundsatser. Pengarna kan därför röra 
sig frän länder med en läst ekonomisk politik och verksamheter med hög avkastning till 
länder med en svagare ekonomisk politik och verksamheter med lägre avkastning. Pä 
grund av penningtvätt tenderar världens kapital därför att investeras mindre optimalt än 
om penningtvätt inte förekom. Som en följd av sådana ologiska kapitalrörelser kan det 
bland de politiskt ansvariga uppstå förvirring om vilken politik man bör tillämpa, vilket 
kan leda till att de bemöter problemet pä ett olämpligt sätt. En förskjutning i den synliga 
efterfrågan pä pengar pä grund av penningtvätt som inte syns i några som helst data -
kan t.ex. påverka stabiliteten hos räntesatser och valutakurser. 
7 "Penningtvätt och det internationella finansiella systemet" (Money laundering and the international 
financial system) av Vito Tanzi, arbetsdokument nr 96/55 och "Makroekonomiska följder av 
penningtvätt" (Macroeconomic implications of money laundering) av Peter J. Quirk, arbetsdokument 
nr 96/66. 
18 
Pä nationell nivå kan stora finansiella flöden i anslutning till penningtvätt därför påverka 
sädana variabler, som valutakurser och räntesatser. På internationell nivå kan 
kapitalrörelser som härrör frän penningtvätt - särskilt när de ses som tillfälliga - ha en 
destabiliserande effekt på grund av de globala finansmarknadernas integrerade karaktär. 
Finansiella svårigheter som härrör från ett visst centrum kan enkelt sprida sig till andra 
centrum och på så sätt omvandla ett nationellt problem till ett problem som omfattar hela 
systemet. 
I båda arbetsdokumenten betonar man att utvecklandet av effektiva och stabila 
kapitalmarknader förutsätter att deltagarna har fullt förtroende för dem. Om marknaderna 
blir nedsmutsade av pengar som kontrolleras av kriminella element reagerar de mer 
dramatiskt på rykten och falsk statistik och genererar pä sä sätt större instabilitet. 
Öppna och sunda finansiella marknader är grundläggande inslag i effektivt fungerande 
ekonomier, och penningtvätt kan hota båda egenskaperna. Pengar som skaffats genom 
brott kan korrumpera finansmarknadens tjänstemän och skadorna kan vara långvariga, 
eftersom marknadens trovärdighet kan förloras myckel snabbt men tar läng lid att bygga 
upp pä nytt. 
I sin presentation för FATF:s plenum summerade IMF de potentiella makroekonomiska 
konsekvenserna av penningtvätt i följande punkter : 
• Ändringar i penningefterfrägan som verkar sakna samband med uppmätta ändringar i 
grundläggande faktorer. 
• Instabila valutakurser och räntesatser på grund av oförutsedda överföringar av medel 
över nationsgränserna. 
• Ökad osäkerhet när det gäller skulder och ökade risker för de finansiella institutens 
tillgångar, vilket skapar systemomfättande risker för den finansiella sektorns stabilitet 
och allmänt taget för utvecklingen på valutaområdet. 
• Skadliga effekter pä skatteindrivningen och fördelningen av offentliga utgifter pä 
grund av felaktig rapportering när det gäller inkomster och välstånd. 
• Spridning av negativa effekter till lagliga transaktioner pä grund av att 
transaktionsparterna oroar sig för eventuell kriminell inblandning. 
• Andra landsspecifika spridningseffekter eller uppblåsta priser pä tillgångar pä grund 
av förekomsten av "svarta pengar". 
IMF' konstaterade avslutningsvis att man avser att grundligt undersöka konsekvenserna 
av penningtvätt, särskilt i fråga om länder där en analys av penningtvätten är särskilt 
viktig för att man skall förstå det makroekonomiska beteendet (t.ex. i länder där man vet 
all del finns en omfattande narkotikaexport eller annan illegal export eller där svagheter i 
skattesystemet uppmuntrar till penningtvätt). 
19 
IMF är utan tvekan mest oroad över situationen i de länder där man är som mest 
engagerad. Man har insett att vissa länder är mer sårbara än andra. När denna punkt i 
parlamentets resolution diskuterades i kontaktkommittén (november 1996) konstaterade 
en delegation att de eventuella makroekonomiska effekterna av penningtvätt i ett större 
industrialiserat land sannolikt bara är marginella. 
Även om detta synsätt inte föranledde protester ansåg kommittén att kommissionen 
åtminstone bör försöka följa det arbete som man i andra forum utför inom detta tekniska 
och specialistinriktade område. Kommissionen kommer att bemöda sig om detta. 
10. Resultatet av ansträngningarna för att hindra penningtvätt 
Parlamentet läste vid sina diskussioner om kommissionens första rapport stor vikt vid att 
information insamlas om resultatet av de beaktansvärda ansträngningar som har gjorts för 
all bekämpa penningtvätt. I punkt I i parlamentets resolution förordas direktivets 
fullständiga genomförande och kommissionen anmodas att lägga fram en detaljerad 
rapport som visar antalet anmälda transaktioner, antalet konstaterade fall av penningtvätt, 
antalet dömda personer samt hur stora belopp som har beslagtagits. 
Innan kommissionen rapporterar om sitt arbete med att ta fram den information som 
begärts av parlamentet vill den äter betona att direktivets syfte är att förebygga brott. 
Denna återspeglas i rubrikens formulering "förhindra att det finansiella systemet används 
för tvättning av pengar". 
Idealet vore att potentiella penningtvättare skulle finna det finansiella systemet 
väl försvarat och därför avstå frän att försöka använda det. Det finns vissa bevis på att så 
häller pä att ske. Det ökande flödet av kontanter över nationsgränserna, sökandet efter 
Ivättningsmöjligheler utanför den traditionella finansiella sektorn och de rapporterade 
ökningarna av penningtvättens faktiska kostnader lyder pä vissa framgångar i fråga om 
att lörsvära och fördyra den organiserade brottslighetens penningtvätt. 
Kommissionen och medlemsstaterna anser.därför att det skulle vara fel att bedöma 
resultatet av direktivet och ansträngningarna att bekämpa penningtvätt enbart på grundval 
av relativt grova statiska mätt. 
Samtidigt bygger direktivets system pä att den finansiella sektorn övervakar avvikande 
eller misstänkt beteende och att den är förpliktad att rapportera sådant beteende till 
myndigheterna. Den respons som erhållits i form av ett stort antal rapporter visar att man 
verkligen har ansträngt sig och är ett tecken pä att systemet är effektivt. Den finansiella 
sektorn, särskilt banksektorn, har gjort betydande ansträngningar och satsat mycket 
pengar pä att göra systemet effektivt. Dessa sektorer har själva begärt feedback som visar 
att deras ansträngningar är värda besväret och hjälper dem att vidareutveckla sina 
metoder. 
20 
I bilaga 8 anges antalet misstänkta transaktioner som har rapporterats till myndigheterna i 
medlemsstaterna. Även om man bör hålla i minnet att medlemsstaterna har olika regler 
för vem som har rapporteringsplikt och vilka typer av misstänkt brottsligt beteende 
(förbrott) som måste rapporteras, visar uppgifterna ändå att systemet för rapportering av 
misstänkta transaktioner verkar fungera rätt väl. 
Däremot finns det för närvarande betydligt färre uppgifter om i vilken utsträckning 
rapporterna om misstänkta transaktioner lett till åtal, domar och till att pengar tagits i 
beslag. 
Ftt antal medlemsstater klassificerar inte penningtvätt som ett separat brott. 1 dessa länder 
behandlas penningtvätt som en form av häleri, vilket sannolikt utesluter insamling av 
separata uppgifterom fall av penningtvätt. 
I andra fall fungerar den finansiella underrättelseenheten som ett filter som bara 
vidareförmedlar en del av de undersökta fallen till rättsliga eller polisiära myndigheter, 
vilket gör att kontakten med ett enskilt fall kan förloras. Det verkar som om de finansiella 
underrättelseenheterna inte alltid lär detaljerad feedback frän dessa myndigheter och att 
de därför har svårt att upprätthålla register över antalet rapporter som leder till åtal och 
dom. 
Att mänga undersökningar och åtal tar så lång tid gör det också svårt att få uppgifter om 
resultat, särskilt om systemet för att hindra penningtvätt helt nyligen har tagits i bruk eller 
fortfarande är under utveckling. Dessutom har flera medlemsstater lämnat in sina 
uppgifter i en form som inte pä ett enkelt sätt kan jämföras med uppgifterna som har 
erhållits frän andra. Vissa medlemsstater hade uppenbara problem med att fylla i det 
relativt enkla frågeformulär som kommissionen sände ut och de mottagna uppgifterna 
gick inte alltid att summera i tabellform. 
Bilaga 9 syftar till alt ge en bild av vilket resultat systemet för rapportering av misstänkta 
transaktioner lett till och av antalet åtal eller fällande domar tor penningtvätt i ett antal 
medlemsstater. Det står klart att vissa medlemsstater skulle behöva göra betydande 
ansträngningar för att la fram mer användbara siffror. I vissa medlemsstater finns tor 
närvarande inte några uppgifter om åtal och domar för penningtvätt. 
Pä samma sätt finns del än sä länge relativt la uppgifter om hur stora belopp som hav 
beslagtagits eller konfiskerats. Även här förekommer svårigheter med själva insamlingen 
av uppgifter. Fallen är långvariga och komplexa och beloppen kan förbli frysta för långa 
perioder innan de slutligt beslagtas eller i sista hand returneras. Det förefaller som om 
endast små summor konfiskeras och i vissa medlemsstater finns det tecken som tyder pä 
att en stor del av de pengar som beslagtas eller fryses till slut måste återlämnas eller 
frisläppas. 
21 
I lär följer några exempel pä uppgifter som kommissionen erhållit. Sedan den belgiska 
finansiella underrättelseenheten inrättades i december 1993 har en summa av 
3 116 miljoner belgiska franc konfiskerats efter avslöjanden till underrättelseenheten. 
Danmark rapporterar att cirka 50 miljoner danska kronor har konfiskerats, 18 miljoner 
danska kronor har återbetalats eller betalats som skadestånd och 12 miljoner danska 
kronor har utdömts som tilläggsböter. Irland rapporterar att 15 500 irländska pund har 
beslagtagits. I Italien har följande belopp beslagtagits (inte konfiskerats) enligt siffrorna 
Iran 1996: 3 002 miljoner italienska lire enligt artikel 648 a i strafflagen (penningtvätt) 
och 68 631 miljoner italienska lire enligt artikel 648 b (användning av pengar, varor eller 
tillgångar med olagligt ursprung). I Förenade kungariket konfiskerades nästan 
10.5 miljoner brittiska pund är 1996. Luxemburg har beslagtagit över 300 miljoner 
luxemburgska franc i anslutning till de fall där åtal har väckts och har också konfiskerat 
cirka 200 000 D-mark pä order frän tyska domstolar. Domen i Portugal resulterade i 
konfiskering av 2,5 miljoner portugisiska escudos och undersökningar pågår om nästan 
1 800 miljoner portugisiska escudos i kontanter och egendom. Sverige rapporterar att 
sammanlagt 124 miljoner kronor beslagtogs eller säkrades på annat sätt under 1996-1997. 
Kommissionen gör inte gällande att den mängd uppgifter som i detta skede kan 
överlämnas till rådet och parlamentet är tillfredsställande. Kommissionen kommer att 
fortsätta arbetet i kontaktkommittén tillsammans med medlemsstaterna för att förbättra 
situationen, men den är fullt medveten om att det inte kommer att bli lätt. Det kommer 
utan tvekan att bli nödvändigt att med stöd av den tredje pelaren ta med rättsliga och 
polisiära myndigheter och F DU/Buropol i arbetet. 
Det är också möjligt att det europeiska centrumet för kontroll av narkotika och 
narkotikamissbruk kan komma att delta, åtminstone pä medellång eller lång sikt. 1 
punkt 5, bilaga A i rådets förordning (F(i) 302/93 anges att insamling av information om 
penningtvätt ingår i det femte område som centrumet skall prioritera i sitt arbete. 
22 
IV. SLUTSATSER 
Denna andra rapport frän kommissionen till rådet och parlamentet om genomförandet av 
penningtvättsdirektivet frän 1991 bekräftar att direktivet har genomförts samvetsgrant i 
alla medlemsstater. 
I europeiska unionens medlemsstater fortsätter därmed att demonstrera sin vilja att 
bekämpa penningtvätt och utgöra ett gott exempel för sina europeiska grannar och för 
mer avlägset belägna länder. 
Problemets globala natur och behovet av en global respons återspeglas i 
medlemsstaternas och kommissionens fortsatta stöd till FATF och i det tekniska bistånd 
som via Phare ges för kampen mot penningtvätt i Västindien och andra regioner. 
Detta återspeglar insikten om att (europeiska unionens försvar mot penningtvätt, hur strikt 
det än är, enkelt kan äventyras genom svagheter pä annat häll. 
Medlemsstaterna har dock inte begränsat sig till att bara genomföra direktivet i sin 
lagstiftning. Även bortsett frän aspekter som hör till den tredje pelaren är 
medlemsstaternas villighet att föra lagstiftningen längre än vad direktivet kräver ett bevis 
pä att de till fullo har insett den långsiktiga och föränderliga karaktären hos det hot som 
penningtvätten innebär och att ansträngningarna för att bekämpa detta hot måste vara av 
samma karaktär. 
Att hotet hela tiden förändras innebär alt penningtvättsdirektivet frän är 1991 i vissa 
aspekter riskerar atl bli förlegat, vilket självfallet väcker frågan om huruvida direktivet 
bör uppdateras. 
Den första frågan som i delta sammanhang behöver begrundas är torbudet mot 
penningtvätt. Är det, som man frågar sig i de uppdaterade FATF-rekommendationerna. 
nödvändigt att utvidga definitionen av penningtvätt frän tvätt av vinning frän 
narkotikabrott till Ivätt av vinning från grova brott? Såsom framgår av bilaga 4 har alla 
medlemsstater redan gjort betydande framsteg i denna riktning. 
Om direktivet ä andra sidan skulle ändras till att omfatta andra förbrott skulle detta äter 
väcka frågan om förbud eller kriminalisering. Flera medlemsstater motsätter sig 
fort lärande kriminalisering genom direktivet, vilket innebär att ett mer omfattande förbud 
tycks vara det bästa alternativet. Med tanke pä att det utan tvekan är svårt att komma 
överens om en definition av begreppet "grovt brott" är det mest sannolika att även ett 
ändrat direktiv skulle lämna plats lör skillnader i tillämpningsområde mellan 
medlemsstaterna och all del inte går all uppnå full harmonisering inom detta område. 
Trots detta anser kommissionen att behovet av all hälla delta viktiga instrument aktuellt 
är ett starkt argument för att utöka antalet förbrott som omfattas av direktivet. 
23 
Vad beträffar de verksamheter som faller inom direktivets tillämpningsområde är det 
ingen tvekan om alt direktivet har en omfattande räckvidd när det gäller den finansiella 
sektorn. 
Ä andra sidan är mänga verksamheter och yrken utanför den finansiella sektorn redan 
sårbara eller potentiellt sårbara för penningtvätt. Situationen förändras ständigt i och med 
att penningtvättarna söker nya öppningar. 
Artikel 12 i direktivet frän 1991 visar att medlemsstaterna redan då var medvetna om 
lärorna. De åtog sig att tillämpa direktivets bestämmelser på tillbörligt sätt när det gällde 
sådan verksamhet utanför den finansiella sektorn som var förknippad med en verklig risk 
för penningtvätt. 
Bilaga 6 visar att medlemsstaterna i hög grad har varit beredda att i ett ökande antal hill 
omsätta delta åtagande i praktiken allt eftersom de lär större erfarenhet av att bekämpa 
penningtvätt. 
När ITJ-mcdlemsslaternas statsöverhuvuden eller regeringar i juni 1997 antog 
handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten, efter det att rådet 
(rättsliga och inrikes frågor) godkänt planen, innebar detta att de gav sitt stöd till att 
rapporteringsplikten om misstänkta transaktioner i slutet av 1998 utvidgas till att omfatta 
personer och yrken utanför den finansiella sektorn. Kommissionen anser att en plikt att 
rapportera misstänkta transaktioner förutsätter att det finns motsvarande krav pä 
kundidentifikation och registrering, även om detta inte klart sägs ut. 
Mot bakgrund av detta måste kommissionen vara beredd att ta sitt ansvar i enlighet med 
dess befogenheter enligt den första pelaren. Följaktligen har kommissionen konstaterat 
att det behövs ett nytt direktiv och den har redan börjat utarbeta ett förslag till direktiv. 
där den viktigaste bestämmelsen kommer att innebära en omfattande utvidgning av 
rapporteringsplikten om misstänkta transaktioner utanför den finansiella sektorn. 
I rådets slutsatser om kommissionens första rapport lades särskild vikt vid samarbetet 
mellan de myndigheter som bekämpar penningtvätt. Kommissionen stödjer och har inom 
ramen för Oisin-programmct åtagit sig att finansiera en genomförbarhetsstudie om ett 
system för informationsutbyte om penningtvätt som polismyndigheterna i EU skulle 
upprätthälla. Vad beträffar utbyte av information om penningtvätt mellan de finansiella 
underrättelseenheterna är kommissionen oroad över de svårigheter (se bilaga 7) som 
fortfarande verkar hindra kommunikationen och informationsutbytet mellan vissa enheter 
som inte har samma rättsliga ställning. 
När det gäller skyddet av I europeiska gemenskapernas finansiella intressen, finns redan 
möjlighet till utbyte av information mellan polisen, åklagarmyndigheterna och 
kommissionen. Det behövs emellertid också ett strukturerat samarbete och utbyte av 
information mellan de finansiella underrättelseenheterna och mellan de finansiella 
underrättelseenheterna och kommissionen i form av ömsesidigt administrativt bistånd. I 
detta syfte boren väl definierad rättslig ram fastställas pä gememskapsnivä. 
24 
Kommissionen lovordar Kgmontgruppens utmärkta arbete, som i ökad utsträckning 
utförs pä internationell nivä. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att överväga om 
det vore värt att föra samman medlemsstaternas finansiella underrättelseenheter för att 
diskutera hur man kan förbättra samarbetet inom Europeiska unionen. 
Samtidigt undersöker kommissionen ingående om det vore möjligt att i förslaget om 
uppdatering och utvidgning av 1991 års direktiv på ett ändamålsenligt sätt behandla de 
frågor som berör relationerna mellan underrättelseenheterna. 
Slutligen kan konstateras att kommissionen också i fortsättningen kommer att sträva efter 
att tillhandahälla en mer detaljerad och omfattande statistik om resultaten av kampen mot 
penningtvätt. Kommissionen noterar Kuropols intresse för detta område och förmodar att 
Kuropol kommer all kunna spela en viktig roll när det gäller alt samla in data om åtal, 
domar och konfiskering av egendom. Kommissionen avser alt framdeles ta med 
resultatuppgifter i alla genom föranderapporter som den överlämnar till rådet och 
parlamentet. 
fröts den relativa avsaknaden av statistik, kan kommissionen pä grundval av antalet 
misstänkta transaktioner som rapporterats till de behöriga myndigheterna konstatera att 
gensvaret frän den finansiella sektorn i allmänhet har varit mycket bra. Det förefaller 
emellertid inte som om dessa ansträngningar för närvarande leder till ett lika stort antal 
åtal, domar eller till konfiskering av tillgångar. Kommissionen skulle ännu en gång vilja 
betona att direktivet har en viktig förebyggande roll och den anser att direktivet har varit 
framgångsrikt genom att det gjort det svårare för pengar med kriminellt ursprung att ta 
tillträde till IUJ:s finansiella system. Samtidigt står det klart att penningtvätten fortsätter 
och att rapporterna om misstänkta transaktioner bara omfattar en del av alla pengar med 
kriminellt ursprung. Därför är det en besvikelse att man pä det polisiära och rättsliga 
området endast förefaller ha uppnätt begränsade resultat, även om resultaten håller pä att 
förbättras. Syftet med denna rapport är inte att analysera skälen till att situationen ser ut 
som den gör, men det står ändå klart att åtagandet från den finansiella sektorn, och i allt 
större grad även frän andra sektorer som har uppmanats att delta i kampen mot 
penningtvätt, bör belästas genom en framgångsrik tillämpning av strafflagen. Det är 
ingen tvekan om alt mycket arbete återstår pä detta område. 
25 
BILAGA 1 
RÅDETS SLUTSATSER 
Rådet har granskal kommissionens första rapport om genomförandet av 
penningtvättsdireklivet. 
Rådet noterar med slort intresse den analys och de slutsatser som kommissionen lägger 
fram i sin rapport. Rådet instämmer i slort sett i kommissionens slutsatser. 
Genomförandet av direktivet har, såsom kommissionen påpekar, haft en klar inverkan pä 
hur medlemsstaterna har inrättat syslem för all spåra upp penningtvätt. De framsteg som 
har nätts är myckel uppmuntrande, men del finns ett behov av fortsatta ansträngningar pä 
nationell, europeisk och internationell nivå för att göra systemen för bekämpning av 
penningtvätt effektivare. 
Rädel anmodar medlemsstaterna all vidla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att 
direktivet genomförs fullt ut. 
Rädel noterar med tillfredsställelse att det pägär en undersökning av möjligheterna att la 
en mer samordnad tillämpning av direktivet, särskilt avseende den verksamhet och de 
yrkesgrupper och företagskategorier som omfattas av direktivets bestämmelser, med 
beaktande av de juridiska yrkenas särställning. 
Rådet önskar att kommissionen fortsätter att begrunda dessa frågor i nära samarbete med 
representanter för medlemsstaterna genom sammanträden som hålls inom ramen tor den 
kontaktkommitté som föreskrivs i direktivet. 
Rådet delar helt kommissionens uppfattning om att förstärkningen av systemen för 
bekämpning av penningtvätt är beroende av ett närmare samarbete mellan de olika 
myndigheter som deltar i kampen mot denna företeelse. Rådet önskar också att 
kommissionen fortsätter att begrunda denna fråga pä djupet, i enlighet med sina 
befogenheter. Rådet anmodar mer generellt alla berörda organ att vid behov intensifiera 
diskussionerna och öka samarbetet inom detta område. 
Rådet uppmanar kommissionen att fortsätta sina undersökningar av de olika frågorna och 
överlämna alla lämpliga förslag till rädel och därvid beakta de erfarenheter som har 
vunnils sedan direktivet antogs, direktivets genomförande i de olika medlemsstaterna och 
arbetet med dessa frågor i andra internationella organ. Rådet anmodar kommissionen att 
under alla omständigheter inom 18 månader överlämna en rapport om sina äsikler i dessa 
frågor. 
26 
BILAGA 2 
Europaparlamentets resolution om kommissionens första rapport till 
Europaparlamentet och rådet om genomförandet av direktiv 91/308/EEG om 
tvättning av pengar (KOM(95) 54 - C4-0137/95) 
(Kuropeiska gemenskapernas officiella tidning nr C 198 , 8-7-1996, s. 245) 
europaparlamentet utfärdar denna resolution 
- med beaktande av rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att 
förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar (EGT nr L 166, 
28-6-1991, s. 77), 
med beaktande av kommissionens förslå rapport till Kuropaparlamentet och rådet om 
genomförandet av direktivet om tvättning av pengar (K()M(95) 54 C4 0137/95). 
med beaktande av Kuroparädets konvention om tvättning, uppspårande, beslag och 
förverkande av utbyte av brott, anlagen i Strasbourg 1990, 
med beaktande av förenta nationernas konvention mot olaglig handel med narkotika 
och psykotropa preparat, antagen i Wien 1988, 
- med beaktande av rekommendationerna om tvättning av pengar som rådet för rättsliga 
och inrikes frågor antog vid sitt sammanträde i Köpenhamn den 1-2 juni 1993. 
- med beaktande av de åsikter som framfördes av experter på bankinspektions- och 
ätalsområdena, vilka vid sammanträdet den 20 december 1995 informerade om 
problemen vid genomförandet och omsättandet av direktivet i praktiken inför utskottet 
lör rättsliga frågor och medborgarrätt och utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter 
och inrikesfrägor, 
- med beaktande av förslaget till rådets rättsakt om konventionen som upprättats pä 
grundval av artikel K.3 i fördraget om Kuropeiska unionen om upprättandet av en 
europeisk polisbyrä (Kuropolkonventionen) (KGT nr C 316, 27-11-1995, s. 1), 
- med beaktande av sin resolution av den 14 mars 1996 om Europol (EGT nr C 96, 
1-4-1996, s. 288) 
med beaktande av betänkandet frän utskottet I or rättsliga frågor och medborgarrätt och 
yttrandena frän utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrägor, 
budgetkontrollulskotlet och utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4 
0187/96), och med beaktande av följande : 
A. finansiella transaktioner som har med kriminell verksamhet att göra förekommer 
liksom tidigare. 
B. Kuropeiska unionens system för bekämpande av tvättning av pengar uppvisar brister 
och framför allt omfattar det inte i tillräckligt hög grad nya former av finansiella 
transaktioner. 
27 
C. Det krävs, bäde pä nationell nivå och europeisk nivå, nya lagstiftande åtgärder för att 
garantera en fullständig kontroll av alla fysiska och juridiska personer som yrkesmässigt 
utför finansiella transaktioner. 
D. Ovannämnda Strasbourgkonvention från 1990 innehåller redan regler om juridiskt 
bistånd, som skulle kunna möjliggöra en effektiv bekämpning på europeisk nivå av 
ekonomiskt bruk av utbyte av brott. 
K. Trots tillräckliga regler i avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen om 
samarbete i rättsliga och inrikes frågor tycks det inte pågå någon övergripande 
lagstiftningsverksamhet för att förbättra samarbetet mellan rättsliga myndigheter och 
polismyndigheter pä europeisk nivå. 
E. Ktt snabbt inrättande av en europeisk polismyndighet enligt Kuropolkonvcntioncn 
skulle innebära ett viktigt bidrag till bekämpandet av tvättningen av pengar och de brott 
som föregår denna tvättning. 
G. Rådet för rättsliga och inrikes frågor betecknade i sin rekommendation från 1993 såväl 
ratificeringen och genomförandet av Strasbourgkonventionen, som inbegripandet av 
Kuropol som viktiga steg i kampen mot tvättningen av pengar. 
1. Parlamentet uppmanar kommissionen att säkerställa ett fullständigt genomförande av 
direktivet och att inom tvä är lägga fram en mer detaljerad rapport som visar antalet 
anmälda transaktioner, antalet konstaterade fäll av tvättning av pengar, antalet dömda 
personer samt hur stora belopp som beslagtagits, 
2. anser alt Kuropeiska unionens system för bekämpning av tvättning av pengar måste 
göras effektivare och att del måste anpassas lilt den tekniska utvecklingen pä området för 
finansiella transaktioner, 
3. uppmanar därför kommissionen alt rapportera om nya former av tvättning av pengar 
som uppkommer dä aflärer och penningtransaktioner utförs pä nya sätt, och att inom 
ramen för en översyn av direktivet lägga fram lämpliga förslag till hur dessa nya former 
av tvättning av pengar kan bekämpas, 
4. uppmanar kommissionen att med hänsyn till kontaktkommitténs förarbeten så snart 
som möjligt, dock -senast den 6 mars 1998, lägga fram ett förslag till översyn av det 
föreliggande direktivel varigenom de yrkesgrupper och företagskategorier som är eller 
som kan bli involverade i verksamhet eller förläranden som gäller tvättning av pengar 
inbegrips direkt i direktivels tillämpningsområde, 
5. uppmanar medlemsländerna alt, i den utsträckning de inte redan gjort detta, se till all 
den nationella lagstiIlningen lör bekämpandet av tvättning av pengar inte bara omfattar 
de pengar som kommer frän handeln med droger, ulan att den omfattar alla pengar som 
alstras genom organiserad brottslighet och brott som begås av enskilda personer. 
28 
6. välkomnar kommissionens vilja att uttryckligt och förbindande ta med reglerna i 
direktivet om tvättning av pengar i alla framtida samarbets- och associeringsavtal samt att 
intensifiera samarbetet pä det här området med respektive avtalspartner, 
7. uppmanar medlemsstaterna att ratificera och tillämpa Wienkonventionen mot olaglig 
handel med narkotika och psykotropa preparat, som antogs av Förenta nationerna den 19 
december 1988, och Strasbourgkonventionen om tvättning, uppspårande, beslag och 
förvärvande av utbyte av broll, som undertecknades den 8 november 1990, vilka 
medlemsstaterna i den i bilagan till direklivel om tvättning av pengar offentliggjorda 
"förklaringen av de i rådet förenade företrädarna lör medlemsstaternas' regeringar" 
förbundit sig att följa, 
8. anser att det i alla medlemsstater bör finnas eller införas lämpliga rättsregler som gör 
det möjligt att 
a) förordna om övervakning av telekommunikationer när det misstänks att en brottslig 
tvättning av pengar har utförts eller kommer att utföras, 
b) vidta tillfälliga ätgärder sä som provisoriskt beslag eller konfiskering för att förhindra 
att egendom som härrör frän tvättning av pengar eller ett därmed sammanhängande brott 
byts, överläts eller avyttras, 
c) kunna vidta tillfälliga ätgärder enligt b då ansvarig myndighet har tillräckligt med 
bevis för att misstanke om brott skall föreligga, 
d) konfiskera utbyte av tvättning av pengar eller av brott som föregått denna tvättning 
eller egendom som förvärvats med dessa utbyten, 
9. uppmanar medlemsstaterna att fortsätta arbetet med Europolkonventionen för att ge 
Europeiska gemenskapernas domstol den behörighet som avses i artikel K 3.2 c tredje 
stycket i fördraget om Europeiska unionen, som parlamentet har krävt, och att i samband 
med detta ratificera och tillämpa konventionen, 
10. önskar att alla myndigheter i medlemsstaterna som tillämpar reglerna i direktivet 
utnyttjar de möjligheter till samarbete som finns, 
11. betonar med eftertryck att banker och finansiella institut enligt artikel 5 i det 
förutnämnda direktivet 91/308/EEG om tvättning av pengar även måste ha tillgång till 
utbildad personal och välutvecklade kontrollinstrument och kontrolltekniker för att 
vederbörligen kunna uppfylla sina antecknings- och anmälningsskyldigheter, för att vid 
misstankar om tvättning av pengar kunna genomföra den nödvändiga utredningen, 
12. uppmanar kommissionen att skapa ett system som pä ett lämpligt sätt stimulerar tie 
enskilda bankerna och finansiella instituten all ha utbildad personal och effektiva 
kontroller av det slag som avses i föregående punkt 11, 
29 
13. anser att det är nödvändigt att såväl de kreditinstitut och de finansiella institut som 
avses i det andra bankrättsliga samordningsdirektivet som alla andra fysiska och juridiska 
personer, som yrkesmässigt utför eller för tredje man åtar sig att utföra finansiella 
transaktioner eller verksamhet som speciellt kan användas för penningtvätt, verkligen 
mäste inbegripas i direktivets tillämpningsområde och underställas statlig kontroll, 
14. anser vidare att denna kontroll måste utövas enligt kriterier som är enhetliga för hela 
Europa. 
15. uppmanar kommissionen i enlighet med artikel 17 i direktivel (91/308/fEG) atl i sin 
andra rapport om genomförandet av nämnda direktiv lägga fram en rapport om möjliga 
valutaeffekter som potentiellt kan härröra Iran illegala penningtransaktioner; möjliga 
valutaeffekter kan vara : 
a) hastigheten hos pengar som påverkas av illegala penningströmmar mellan ursprungsländer och 
destinationsländer, 
b) effekter pä penningmängder i länder som är inblandade i tvättningskedjan: 
c) den form som investeringar av illegala penningmedel kan ta närde tvättats. 
d) överföring av valutapolitiken i de länder som är inblandade, 
c) stabiliteten hos de finansmarknader som ingår i penningtvättningens kedja och som utgör 
slutlig destination. 
16. uppmanar kommissionen atl i denna andra rapport om genomförandet av nämnda 
direktiv vidta åtgärder mot orsakerna till och verksamheter som innebär illegala 
penningtransaktioner; för att lösa problemet kan följande åtgärder vidtas : 
a) införliva artiklar om tvättning av pengar i handelsavtal tor att kräva och säkerställa att länder 
som iir parler i avtalen antar regler som är likvärdiga med Europeiska unionens regler. 
b) stärka artiklarna om tvättning av pengar i Europaavtalen med de central- och östeuropeiska 
länderna lör alt kräva och säkerställa att de associerade länderna antar regler som är likvärdiga 
med Europeiska unionens regler. 
c) stärka artiklarna om tvättning av pengar i associerings- och samarbetsavtalen med Ryssland 
och de stater i före detta Sovjetunionen som nyligen blivit självständiga för att kräva och 
säkerställa att de associerade länderna antar regler som är likvärdiga med i Europeiska unionens 
regler. 
d) upprätta en lista over "rena banker", 
e) säkerställa all Europeiska kommissionen och dess underleverantörer endast handlar med 
"rena" banker, 
0 utföra en noggrann tillsyn över tillständsgivning för och drift av bankverksamhet inom 
Europeiska unionen. 
g) införa särskilda artiklar i handelsavtal om slandardnormer tor en "noggrann tillsyn" i syfte att 
begära och säkerställa alt pai t nei länder antar regler som motsvarar Europeiska unionens regler. 
30 
17. önskar övertygande bevis för att penningtvätten ökar eller far en allt större betydelse 
för den organiserade brottsligheten, 
18. vill med eftertryck peka på att penningtvätt endast kan bekämpas effektivt på 
europeisk nivå om det sker inom ramen för en enhetlig övervakning och i nära samarbete 
med förenta staterna, 
19. uppmanar dessutom kommissionen att lägga fram förslag om en åtgärd som gör att 
finansiell medverkan i verksamhet som syftar till att ge avsättning för utbyte av kriminell 
verksamhet förbjuds och görs straflbar i medlemsstaterna; den rättsliga grunden för 
denna åtgärd bör utgöras av artikel 100a i Romfördraget, 
20. uppmanar medlemsstaterna att vidta kraftigare åtgärder mot tvättning av pengar samt 
atl stödja medborgare och företag genom att ge information i syfte att förhindra varje 
form av medverkan till tvättning av pengar, 
21. Uppdrar äl sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, 
kommissionen och medlemsstaternas regeringar. 
31 
BILAGA 3 
Undertecknande, ratifikation och genomförande av Wien- och Strasbourgkonventionen 
Helgien 
Oanmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Irankrike 
Irland 
Italicn 
Luxemburg 
Neder-
landerna 
Osterrike 
Portugal 
1 inland 
Svcrigc 
I'orcnadc 
kungarikct Under­
tecknande 
J Wienkonvent 
Katillkation 
.1 
J 
J 
•' ionen 
(jenom förande 
Art. 3-9 
.1 
J 
J 
J 
J 
J 
J 
.1 
.1 
.1 SI 
Under-
tecknande 
.1 
J 
J 
J 
J 
•' 
J 
J 
J 
.1 
.1 
J rasbourgkonv 
Katiilkation 
.1 
J 
N 
N 
N 
.1 
.1 
J 
N 
J 
J 
J 
.1 
J 
J en t ionen 
Ikraf'ttradande 
(ienomforande 
J 
J 
N 
N 
N 
J 
J 
J 
N 
J 
J 
J 
.1 
.1 
J 
32 
Bilaga 4 
Brottslig verksamhet som omfattas av medlemsstaternas lagstiftning mot 
penningtvätt 
Belgien 
Strafllagen (artikel 505) omfattar tväll av vinning frän alla typer av brott. Den specifika 
lagstiftning mot penningtvätt (lag av den 11-1-1993 såsom den ändrats) omfattar tvätt av 
vinning som härrör frän följande brott: terrorism, organiserad brottslighet, 
narkotikahandel, illegal handel med vapen och annat gods, handel med illegal arbetskraft, 
människohandel, prostitution, illegal användning av hormoner pä djur. handel med organ 
eller vävnader frän människor, bedrägerier som skadar EU:s finansiella intressen, grova 
och organiserade skattebedrägerier, bestickning av offentliga tjänstemän, oegentligheter 
kring investeringar, svindel, lagande av gisslan, stöld eller utpressning förknippad med 
våld och hot samt konkursbedrägeri. 
Danmark 
Den danska penningtvällslagen omnämner tillgångar som härrör frän brott mot <\cn 
danska strafllagen (dvs. alla brott). Anda är penningtvätt inte ett separat brott enligt 
dansk lag utan sorterar under strafflagens tvä avsnitt om häleri. Dessa är S 191 a, som gör 
det till cMt brott ätt la emot vinning frän narkotikabrott enligt S 191, och S 284. som gör 
del till ett brott att ta emot vinning eller hjälpa andra att utnyttja vinning från stöld, 
missbruk av hittegods, förskingring, bedrägeri, datorbedrägeri, trolöshet mot huvudman, 
utpressning, bedrägeri gentemot fordringsägare, smuggling av särskilt grov karaktär samt 
rån. 
33 
Tyskland 
Penningtvätt är ett brott enligt avsnitt 261 i strafflagen (penningtvätt, undanhållande av 
illegala tillgångar), följande brott räknas som förbrott till penningtvätt : 
- Alla grova brott ("Verbrechen"), dvs. brott som leder till minst ett års fängelse, t.ex. 
grova former av människosmuggling, stölder och häleri liksom illegal handel med 
narkotika och vapen. 
Alla mindre grova brott ("Vergehen") enligt paragraf 29 första stycket, första 
meningen, nr 1 i narkotikalagen (Betäubungsmittelgesetz) eller paragraf 29 första 
stycket i lagen om rävarukontroll (G rundsto ffuberwachungsgesetz). framför allt illegal 
handel med narkotika och kemiska prekursorer ("Vergehen" är brott som leder till 
mindre än ett ärs fängelse eller böter). 
- Vissa mindre grova brott, bl. a. egendomsbrott, bedrägeri, brott som berör dokument 
och bestickning och som begås pä affärsmässiga grunder av en medlem i en liga som 
bildats för att regelbundet utföra sädana brott (t.ex. affärsmässigt utförda bedrägerier 
eller bedrägerier som utförs av ligor). 
- Alla mindre grova brott som begås av en medlem i en kriminell organisation enligt 
avsnitt 129 i strafflagen (t.ex. utpressning, koppleri och illegal spelverksamhet Y 
\)cn 16 januari 1998 antog Bundestag lagförslaget om att förbättra kampen mot iÅcn 
organiserade brottsligheten. Detta innebär all listan över förbrott kommer att utökas 
avsevärt, framför allt vad gäller organiserad brottslighet. 
Grekland 
Den grekiska penningtvättslagen omfattar narkotika- och vapenhandel, rån. utpressning. 
kidnappning, grov stöld, förskingring eller bedrägeri, illegal handel med antikviteter. 
stöld av skeppslast, illegal handel med vävnader och organ från människor, smuggling, 
kärnkraftsbrott, prostitution och illegal spelverksamhet. 
Spanien 
Penningtvätt omfattas av artikel 301 i strafflagens avsnitt om häleri och liknande brott. 
Artikeln omfattar all grov brottslighet (alla brott som leder till minst tre ärs fängelse). Del 
är en finsvärande omständighet om brottet gäller narkotikasmuggling. 
Den spanska penningtvättslagen (av den 23 december 1993) har till syfte att bekämpa 
Ivätt av vinning frän organiserad brottslighet, terrorism och narkotikasmuggling. 
34 
Frankrike 
Genom lag nr 96-392 av den 13-5-1996 om ändring av strafflagen utvidgades 
definitionen av penningtvätt till att omfatta vinningen från alla brott ("crimes" eller 
"délits"). 
Irland 
I slrafllagen frän 1994 kriminaliseras tvätt av vinning från narkotikahandel eller annan 
kriminell verksamhet. 
Italien 
Lag nr 328/1993 ändrar artikel 648 a och 648 b i strafflagen sä att tvätt av vinning frän all 
avsiktlig kriminell verksamhet ("tutti i delitti non colposi") kriminaliseras. 
Luxemburg 
Den gällande lagstiftningen omfattar endast brott kopplade till narkotikarelaterad 
penningtvätt. 
Enligt ett lagförslag som överlämnats till det luxemburgska parlamentet skulle 
definitionen av begreppet förbrott utvidgas till att omfatta alla brott (som leder till minst 
fem års fängelse), till brott ("délits") som inbegriper organiserad brottslighet och vissa 
brott som inbegriper minderåriga, prostitution, förledande av ungdom samt vapen och 
ammunition. 
Nederländerna 
Definitionen av häleribroll i slrafllagen (artiklarna 416 till 417a) omfattar vinningen frän 
alla grova brott ("misdrijf"). 
Österrike 
Den österrikiska slrafllagen (artiklarna 165 och 278a) kriminaliserar tvättning av alla 
tillgångar som härrör frän grova brott, dvs. alla brott ("Verbrechen") som enligt artikel 
17.1 i slrafllagen leder (ill minst tre års längelse. 
35 
Portugal 
(ienom lagdekret 15/93 kriminaliserades narkotikasmuggling, smuggling av kemiska 
prekursorcr och penningtvätt. Genom lagdekret 313/93 införlivades penningtvätts­
direktivet med portugisisk lagstiftning och genom lagdekret 325/95 utvidgades 
definitionen av förbrott till att omfatta terrorism, vapenhandel, utpressning, kidnappning, 
prostitution, bestickning och olika typer av grova ekonomiska och finansiella brott. 
Finland 
Det brott som i den finska slraftlagen definieras som penningtvätt (termen "penningtvätt" 
används inte i lagen) omfattar vinning frän alla typer av brott. 
Sverige 
Det är ett brott att tvätta vinningen från grova brott. Häleri behandlas i kapitel 9 i den 
svenska brottsbalken, där det anges att det är ett brott att avsiktligt eller av underlåtenhet 
tvätta vinningen från grova brott som leder till minst sex månaders fängelse. Även 
medhjälp till penningtvätt är ett brott. Termen "penningtvätt" används emellertid inte i 
brottsbalken. 
Förenade kungariket 
Det finns ingen allmän definition av termen "penningtvätt" i de grundläggande 
rättsakterna. I praktiken är del ett brott all Ivälla vinningen frän ett grovt brott. Detta 
inbegriper narkotikahandel, terrorism, stöld och bedrägeri, rån. förfalskning och 
penningförfalskning, illegalt mottagande av depositioner och utpressning (väsentligen allt 
som i förenade kungariket räknas som grova brott). 
36 
BILAGA 5 
Handlingsplanen för bekämpande av den organiserade brottsligheten 
26. Pä området penningtvätt och förverkande av vinning av brott bör följande åtgärder 
kunna komma ifråga: 
a) för att förbättra det internationella utbytet av polisiära data är det nödvändigt att 
inrätta ett system för informationsutbyte avseende misstänkt penningtvätt på Europanivå, 
i enlighet med hithörande regler om dataskydd. I detta syfte bör Europolkonventionen 
kompletteras med en bestämmelse som möjliggör for Europol att spela en roll i detta 
sammanhang (se politisk riktlinje nr 10). 
b) Kriminaliseringen av tvätt av pengar som utgör vinning av brott bör göras så allmän 
som möjligt, och en rättslig grund bör skapas för bredast möjliga befogenheter att utreda 
den. Möjligheten att utsträcka begreppet penningtvätt till att omfatta vårdslöshet bör 
undersökas. En studie bör företas som syftar till bättre möjligheter att spåra och beslagta 
olagliga tillgångar och verkställa domstolsbeslut om förverkande av tillgångar som härrör 
frän organiserad brottslighet (se politisk riktlinje nr 11). 
c) Regler om förverkande bör införas som gör del möjligt att besluta om förverkande 
oberoende av om gärningsmannen är närvarande eller inte. exempelvis när 
gärningsmannen har dött eller avvikit (se politisk riktlinje nr 11). 
d) En studie bör också göras av möjligheten att pä medlemsstatsnivä dela upp egendom 
som förverkats efter internationellt samarbete (se politisk riktlinje nr 11). 
e) Rapporteringsplikten i artikel 6 i penningtvättsdirektivet bör utvidgas till samtliga 
brott som har samband med grov brottslighet samt till andra persöner och yrken än de 
finansinstitut som nämns i direktivet. Medlemsstaterna bör undersöka vilka möjligheter 
som finns att i avskräckande syfte kriminalisera underlåtenhet att rapportera misstänkta 
transaktioner (se politisk riktlinje nr 11). Samtidigt bör skattemyndigheterna, genom 
nationell lagstiftning, åläggas en liknande rapporteringsskyldighet för transaktioner som 
har samband med den organiserade brottsligheten, åtminstone lör sädana som har 
anknytning till moms och punktskatter. Samarbetet mellan kontaktpunkterna enligt 
direktivet behöver förbättras. 
I) frågan om penningtvätt via Internet och via elektronisk penninghanlering bör las upp 
och krav ställas pä alt meddelanden i elektroniska penninghanteringssystem ger uppgifter 
om avsändaren och mottagaren (se politisk riktlinje nr 11). 
g) Att hindra att fysiska och juridiska personers överdrivna användning av 
kontantbetalningar och växling av kontanta medel används för att dölja omvandlingen av 
vinning av brott till annan egendom (se politisk riktlinje nr 11). 
37 
Rådet och komissionen bör dessutom mot bakgrund av befintliga nationella och 
internationella instrument överväga behovet av att införa gemensamma bestämmelser för 
att bekämpa den organiserade brottsligheten när det gäller ekonomisk och kommersiell 
förfalskning liksom efterbildning och förfalskning av sedlar och mynt inför införandet av 
den gemensamma valutan. 
Mältidpunkt : Slutet av 1998. 
Ansvarig : Rädet/Europol/kommissionen. 
38 
BILAGA 6 
Verksamheter utanför den finansiella sektorn som omfattas av medlemsstaternas 
lagstiftning mot penningtvätt 
Belgien Ett lagförslag kommer att utvidga tillämpningsområdet till notarier, 
utmätningsmän (huissiers de justice), revisorer och kamrerer, 
fastighetsmäklare, kasinon och penningtransporter. 
Danmark Kasinon. 
Tyskland Kasinon, auktionskammare, andra affärsrörelser som inte redan 
omfattas av skyldigheten all samarbeta enligt 
pcnninglvällslagstiftningen och alla personer som mot ersättning 
förvaltar andra personers egendom. 
Grekland Kasinon. 
Spanien Kasinon, fastighetsförvaltningsbolag, fastighetsmäklare, juvelerare. 
antikhandlare, institutioner som sysslar med numismatik och filateli. 
Frankrike Alla personer som yrkesmässigt sysslar med rådgivning, 
genomförande eller kontroll av transaktioner som inbegriper 
kapitalrörelser är förpliktade att till myndigheterna anmäla alla 
transaktioner som de vet är relaterade till penningtvätt. Vissa 
begränsningar gäller också tor kontanttransaktioner. 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna Regeringen har meddelat sin avsikt att utvidga lagstiftningen mot 
penningtvätt till alt omfatta advokater, auktionskammare, fastighets­
mäklare och revisorer. 
fransaktioner över 20 miljoner italienska lire måste skötas via en 
finansiell intermediär. 
Enligt ny lagstiftning som antogs 1997 är det möjligt att tillämpa ett 
påskyndat förfarande för alt utvidga penningtvättslagstiftningen till 
att omfatta verksamhet utanför den finansiella sektorn. 
I .agförslagct omfattar kasinon, hasardspel, revisorer och notarier. 
Kasinon. Notarierna har utlyst ett frivilligt system för rapportering av 
särskilt misstänkta transaktioner som tyder pä grova fall av 
penningtvätt. Advokater och revisorer har redan ett liknande 
arrangemang. 
Österrike Kasinon. 
39 
Portugal Kasinon, fastighetsmäklare, fastighetsförvaltningsbolag, företag som 
ordnar spel eller lotterier, antik- och konsthandlare, juvelerare, 
flygplans-, båt- och bilhandlare. 
Finland (Lagförslag som omfattar kasinon, vadhållningsverksamhet och 
fastighetsmäklare.) 
Sverige Värdepappersrörelser. 
Förenade De grundläggande rättsakterna omfattar alla personer. 
kungariket Penningtvättsförordningarna omfattar alla personer och institutioner, 
inbegripet advokater och revisorer som sysslar med bank-, 
investerings- eller försäkringsvcrksamhet. 
40 
BILAGA 7 
Finansiella underrättelseenheter 
Resultatet av Egmontgruppens undersökningar om samarbete och 
informationsutbyte 
Al/män möjlighet till bilaterala avtal eller direkt informationsutbyte 
1. för underrättelseändamäl 
Italien, Portugal, Sverige 
2. för underrättelseändamäl och för brottsundersöknings- eller åtalsändamål 
Belgien, Frankrike, Nederländerna, Spanien, Förenade kungariket 
Begränsat 
Österrike Inget utbyte med administrativa enheter, ingen information om 
säkerställandet av att lagarna efterlevs. 
Danmark, Tyskland, 
Luxemburg Inget utbyte med administrativa enheter. 
Irland Inget utbyte med administrativa enheter eller rättsliga myndigheter. 
Finland (FSA) Ingel utbyte med polisiära eller rättsliga myndigheter, ingen 
information om säkerställandet av att lagarna efterlevs. 
41 
BILAGA 8 
Antalet rapporter om misstänkta transaktioner 
MEDLEMSSTAT 
Bclgicns 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrikc 
Irland 
Italien 
Luxemburg0 
Nederliinderna (ovaali^i) 
(misstankta) 
Osterrikc 
Portugal 
Finland 
Sverigc 
Forenade kungariket 1994 
2 183 
200 
3 282 
684 
1 034 
14 753 
3 546 
346 
17 
223 
429 
15 007 1995 
3 926 
174 
2 935 
163 
866 1996 
5 771 
254 
3 289 
670 
902 
199 (del) 
2 961 
75 
15 007 
2 994 
310 
85 
190 
391 
13 170 378 
3 218 
77 
16 087 
2 572 
301 
115 
232 
502 
16 125 1997 
7 747 
38 
1 213 
"+M7000 
129 
206 
909 
14 148 
x Siffrorna lor Helgen gäller 5(>4, 7l>5. I .117 respektive I 4X4 ärenden. 
11 Rapporterna för de tvä aren avser l)()l respektive 3 264 transaktioner. 
42 
BILAGA 9 
Resultat från rapporteringssystemet, åtal och domar 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna Ärenden som överlämnats till distriktsåklagaren : 1994 - 117, 1995 -
149, 1996 321 och 1997-495. Sedan 1994 har fällande domar 
meddelats i 48 ärenden som byggt pä rapporter frän den belgiska 
underrättelsenheten till rättsväsendet. 
Någon uttömmande statistik om åtal och domar finns inte, men det är 
känt alt det har meddelats ett antal lållande domar för penningtvätt i 
samband med narkotikabrott (sju domar under 1994 och fem under 
1995). Vad gäller resultaten frän rapporteringssystemet har 35 
rapporter lett till 26 ärenden (gällande olika brott) där 49 personer har 
dömts eller gätt med på att betala administrativa böter. Ln person har 
frikänts. 
16 personer dömdes under 1994, 15 under 1995 och 24 under 1996. 
13 av de 38 ärenden som rapporterats till den kommitté som bildats i 
enlighet med lag nr 2331 av den 24 augusti 1995 har överlämnats till 
allmän åklagare. 
Misstänkta transaktioner som rapporterats till polisen eller 
rättsväsendet: 1995 19, 1996 - 165. 
Ärenden som överlämnats till rättsväsendet: 1994 22, I99S 30, 
1996 47, 1997 75. I slutet av 1996 hade 34 slutgiltiga fällande 
domar meddelats (25 sedan 1993). Siffran är emellertid inte 
heltäckande, eftersom ätal väckts i andra ärenden under rubriken 
häleri ("recel"). 
11 Util Is har en fållande dom meddelats. 
Ätal för penningtvätt enligt artikel 648 a (penningtvätt) och 648 b 
(användning av pengar, varor eller tillgångar med olagligt ursprung): 
1993 72 och 1, 1994 - 58 och 4, 1995 - 62 och 3, \ 996 - 116 och 
9. Kapporter om misstänkta transaktioner har lett till att 
brottsundersökning inletts i 85 fall, 16 för penningtvätt och 69 för 
andra brott. 
bor närvarande behandlas tvä inhemska ärenden. 
Ingen exakt statistik om åtal och domar för penningtvätt. Ungefär 
5 000 fall av "häleri" undersöks ärligen. 
43 
Österrike 
Portugal 
Finland Åtal. har väckts i 13 ärenden. Av dessa har tre lett till fallande dom 
(en under 1994 och två under 1995), av vilka en berörde två personer. 
Fyra rättegångar slutade med frikännande. I ett av de ärenden som 
ledde till fallande dom uppmanades en annan medlemsstat att väcka 
åtal mot andra personer. 
Rapporterna ledde till 12 undersökningar under 1994. 49 under 1995 
och 53 under 1996. Åtal väcktes i tre ärenden, som berörde 26 
personer. Ln person dömdes under 1996. 
Mellan 1994 och 1997 överlämnades 119 rapporter om misstänkta 
transaktioner till förundersökning, vilket ledde till att 70 brottmål 
inleddes. I slutet av 1997 hade dom meddelats i 13 av dessa ärenden. 
Rättegäng pågick i fyra ärenden. Åtal övervägdes i fyra ärenden. 21 
ärenden hade lagts ned och i 28 ärenden pågick förundersökningen 
fortfarande. 
Sverige Sammanlagt 66 rapporter överlämnades till åklagarmyndigheten for 
förundersökning under tiden 1994-1997. Under samma tid 
meddelades 21 domar. 
Förenade 
kungariket Mellan 1993 och 1996 meddelades 25 fallande domar för 
penningtvätt. 13 av dessa domar meddelades under 1996. Även om 
endast ett åtal för penningtvätt härrörde frän en rapport om en 
misstänkt transaktion, fanns det över 200 kända åtal lör andra brott 
under 1996 som härrörde frän rapporter till polisen eller de 
undersökande myndigheterna. 
44 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 401 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 11 06 10 
Katalognummer : CB-CO-98-412-SV-C 
ISBN 92-78-37465-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
lfS