[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 9.11.2010

KOM(2010) 670 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Montenegros ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

{SEK(2010) 1334 slutlig}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Montenegros ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

A. Inledning

a) Ansökan om medlemskap

Montenegro lade fram sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 15 december 2008. Den 23 april 2009 uppmanade Europeiska unionens råd kommissionen att avge ett yttrande om ansökan i överensstämmelse med förfarandet i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen, där det föreskrivs att ”Varje europeisk stat som respekterar de värden som avses i artikel 2 och som förbinder sig att främja dem får ansöka om att bli medlem av unionen. Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska underrättas om denna ansökan. Den ansökande staten ska ställa sin ansökan till rådet, som ska besluta med enhällighet efter att ha hört kommissionen och efter godkännande av Europaparlamentet, som ska fatta sitt beslut med en majoritet av sina ledamöter. De villkor för medlemskap som Europeiska rådet har enats om ska beaktas.”

I artikel 2 föreskrivs att ”Unionen ska bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Dessa värden ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle som kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män.”

Detta utgör den rättsliga grunden för det yttrande som kommissionen nu lägger fram.

Europeiska rådet bekräftade vid sitt möte i Feira i juni 2000 att de länder i västra Balkan som deltar i stabiliserings- och associeringsprocessen är ”tänkbara kandidater” Möjligheten för dessa länder att bli medlemmar i EU bekräftades återigen av Europeiska rådet vid dess möte i Thessaloniki i juni 2003 då det ställde sig bakom ”Thessaloniki-agendan för västra Balkan”. Denna agenda utgör grundstenen i EU:s politik för regionen.

Europeiska rådet bekräftade vid sitt möte i december 2006 sitt åtagande ”att västra Balkans framtid ligger i Europeiska unionen” och upprepade att ”varje lands väg mot Europeiska unionen är avhängig av dess enskilda insatser för att uppfylla Köpenhamnskriterierna och stabiliserings- och associeringsprocessens villkorlighet. En synnerligen viktig aspekt vid EU:s behandling av en medlemskapsansökan är om det berörda landet nått tillfredsställande resultat när det gäller att genomföra sina skyldigheter inom ramen för ett stabiliserings- och associeringsavtal, inbegripet bestämmelser som rör handel.” Vid ministermötet mellan EU och västra Balkan i Sarajevo den 2 juni 2010 upprepade EU på nytt sitt entydiga åtagande avseende möjligheten för dessa länder att bli medlemmar i EU och betonade att deras framtid ligger i Europeiska unionen.

I överensstämmelse med bestämmelserna i fördraget utgår denna bedömning ifrån de villkor för medlemskap som fastställs av Europeiska rådet. Vid sitt möte i Köpenhamn i juni 1993 fastställde Europeiska rådet följande:

”Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren.”

Ett medlemskap förutsätter att kandidatlandet har

- stabila institutioner som garanterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter,

- en fungerande marknadsekonomi och kapacitet att hantera det konkurrenstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen,

- förmåga att uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till den politiska, ekonomiska och monetära unionens mål.

Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska integrationen blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och kandidatländernas allmänna intresse.

Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet att ”skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk integrering av [kandidatländerna], särskilt genom att utveckla marknadsekonomin, anpassa de administrativa strukturerna och skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden”.

Villkoren för stabiliserings- och associeringsprocessen fastslogs av rådet 31 maj 1999. Den inbegriper samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY) och regionalt samarbete. Dessa villkor är grundläggande för stabiliserings- och associeringsprocessen och har införlivats med stabiliserings- och associeringsavtalet med Montenegro, som trädde i kraft i maj 2010.

I december 2006 konstaterade Europeiska rådet att ”en utvidgningsstrategi som grundar sig på konsolidering, villkorlighet och kommunikation i kombination med EU:s kapacitet att integrera nya medlemmar utgör grundvalen för en förnyad konsensus om utvidgning”.

I detta yttrande granskar kommissionen Montenegros ansökan på grundval av landets förmåga att uppfylla de kriterier som fastställdes av Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 och villkoren i stabiliserings- och associeringsprocessen. Montenegros resultat när det gäller att genomföra sina skyldigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet, inbegripet bestämmelser som rör handel, granskas också. Den metod som följts vid utarbetandet av detta yttrande liknar den som använts i tidigare yttranden, dock med några ändringar som återspeglar de delar som införts i 2006 års ”förnyade konsensus om utvidgning”. Kommissionen har organiserat en rad expertuppdrag i Montenegro med huvudsaklig inriktning på de områden som omfattas av de politiska kriterierna. Denna metod gjorde det möjligt att bedöma den administrativa kapaciteten hos Montenegros institutioner och hur lagstiftningen genomförs. Den gjorde det också möjligt att identifiera återstående problem och prioriteringar för framtida åtgärder. Kommissionen har analyserat både nuläget och utsikterna på medellång sikt. Med medellångt perspektiv avses i detta yttrande en femårsperiod, vilket dock inte innebär någon förhandsbedömning av den framtida tidpunkten för anslutning.

Den detaljerade analys som ligger till grund för detta yttrande ges i ett separat dokument (Analysrapport som åtföljer yttrandet över Montenegros ansökan om medlemskap i Europeiska unionen) [1]. I överensstämmelse med den förnyade konsensus som nåtts om utvidgning innehåller analysrapporten en inledande bedömning av effekterna av ett montenegrinskt medlemskap för centrala politikområden. Kommissionen lämnar närmare konsekvensbedömningar för dessa politikområden i senare skeden av anslutningsprocessen. Anslutningsfördraget för Montenegro kommer dessutom att förutsätta en teknisk anpassning av EU:s institutioner mot bakgrund av fördraget om Europeiska unionen.

b) Förbindelserna mellan EU och Montenegro

Montenegro förklarade sig självständigt den 3 juni 2006 efter en folkomröstning den 21 maj 2006. I juni 2006 beslutade EU att upprätta förbindelser med Montenegro som oberoende stat, och alla EU-medlemsstater erkände Montenegros självständighet. I oktober 2007 undertecknades ett stabiliserings- och associationsavtal mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater och Montenegro[2], och ett interimsavtal om handel och handelsrelaterade frågor undertecknades. Interimsavtalet trädde i kraft i januari 2008 och stabiliserings- och associeringsavtalet i maj 2010 efter det att det ratificerats av parterna. Montenegro har på det hela taget fullgjort sina skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet utan problem, också de handelsrelaterade bestämmelserna. När problem uppstått har Montenegro på ett öppet och konstruktivt sätt strävat efter att finna lösningar.

Ett europeiskt partnerskap med Montenegro antogs av rådet den 22 januari 2007[3].

Möten för politisk dialog på ministernivå mellan EU och Montenegro har hållits sedan februari 2007. Alltsedan Montenegro blev självständigt har det hållits en politisk dialog mellan Europeiska kommissionen och Montenegro. Den gemensamma kommitté som inrättats inom ramen för interimsavtalet har sammanträtt två gånger sedan avtalet trädde i kraft. Stabiliserings- och associeringsrådet höll sitt första möte i juni 2010. Årliga interparlamentariska sammanträden med företrädare för Europaparlamentet och Montenegros parlament har hållits sedan 2006, och det första sammanträdet i parlamentariska stabiliserings- och associeringskommittén hölls i september 2010. En liberalisering av viseringsbestämmelserna för montenegrinska medborgare beviljades av rådet efter samråd med Europaparlamentet med början den 19 december 2009. Liberaliseringen gäller innehavare av biometriska pass som reser till Schengenområdet. Beslutet grundades på att Montenegro gjort avsevärda framsteg på områdena frihet, säkerhet och rättvisa och uppfyllde de särskilda villkor som fastställts i färdplanen för liberaliseringen av viseringsbestämmelserna. Ett återtagandeavtal mellan Europeiska unionen och Montenegro är i kraft sedan januari 2008.

Montenegro undertecknade fördraget om energigemenskapen i oktober 2005 och blev därefter fullvärdig medlem i energigemenskapen för sydöstra Europa. I juni 2006 undertecknade Montenegro avtalet om det gemensamma europeiska luftrummet (ECAA).

Montenegro deltar aktivt i EU:s ekonomiska och finanspolitiska övervaknings- och rapporteringsarrangemang som tillämpas på potentiella kandidatländer sedan 2006.

I juni 2008 antog Montenegros regering det nationella programmet för integration i Europeiska unionen för perioden 2008–2012. Detta är en plan för antagande av EU:s regelverk och anger prioriteringarna på kort och mellanlång sikt.

EU är Montenegros viktigaste handelspartner. År 2009 kom mer än 40 % av Montenegros import från EU och 48 % av exporten gick till EU.

Montenegro har fått ekonomiskt stöd från EU sedan 1998. Mellan 1998 och 2010 anslog EU totalt över 408,5 miljoner euro till Montenegro. Mellan 1998 och 2006 mottog Montenegro stöd inom ramen för EU:s Cards-program motsvarande 277,2 miljoner euro. Sedan 2007 har Cards ersatts av instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA). Inom ramen för detta har Montenegro erhållit stöd på 131,3 miljoner euro mellan 2007 och 2010. Syftet med IPA är att stödja landets reformprocess i samband med den europeiska integrationsprocessen med fokus på institutionell uppbyggnad, antagande av EU:s regelverk, förbättring av de socioekonomiska villkoren, miljöskydd och hållbar utveckling. Ekonomiskt stöd utgår även till det civila samhället.

Stabiliserings- och associeringsavtalet innehåller bestämmelser om Montenegros deltagande i EU-program. Landet deltar aktivt i tre EU-program inom ramen för budgetplanen för 2007-2013: det sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling, programmet för entreprenörskap och innovation, och kulturprogrammet. IPA:s medel används till att täcka en del av kostnaderna för deltagandet i dessa tre program.

B. Kriterier för medlemskap

POLITISKA KRITERIER

Denna bedömning har gjorts på grundval av Köpenhamnskriterierna om institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättstatsprincipen, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter och på grundval av stabiliserings- och associeringsprocessens villkorlighet.

Montenegro är en parlamentarisk demokrati som vilar på en konstitutionell och rättslig grund som i stort överensstämmer med EU:s principer och normer. Montenegro genomförde utan problem folkomröstningen om självständighet 2006 i överensstämmelse med EU:s rekommendationer och på grundval av regler som antagits genom politisk konsensus. Det råder allt större enighet mellan de politiska partierna kring statsbyggandet. Det råder även politisk enighet mellan partierna rörande EU-medlemskapet. Montenegros rättsliga och institutionella grund är överlag på plats, men det finns brister i hur de demokratiska institutionerna fungerar, och tillkortakommanden när det gäller genomförandet av lagstiftningen kvarstår. Parlamentets samlade förmåga att säkerställa en passande tillsyn av regeringen fortfarande begränsad. Maktfördelningen respekteras inte till fullo vad gäller den dömande makten. Den offentliga förvaltningen är fortfarande svag och i hög grad politiserad.

Valen i Montenegro har i stort sett följt de internationella normerna för demokratiska val. Det senaste parlamentsvalet som hölls i mars 2009 bedömdes av OSSE/ODIHR uppfylla de flesta internationella standarder, men det kvarstår brister som måste åtgärdas. I synnerhet vallagen har inte till fullo harmoniserats med författningen.

Montenegro har under de senaste åren stärkt de rättsliga och institutionella ramarna avseende rättsstaten . Genomförandet är dock bristfälligt. De främsta farhågorna rör politiseringen av rättsväsendet och bristerna i hur de brottsbekämpande institutionerna fungerar, särskilt när det gäller att bekämpa organiserad brottslighet och korruption.

Reformerna av rättsväsendet fortsätter. Bland de resultat som uppnåtts kan nämnas att nya institutioner, såsom särskilda råd för domstols- respektive åklagarväsendet, har inrättats och att åtgärder för att öka rättsväsendets oberoende och effektivitet har vidtagits. Allvarliga betänkligheter kvarstår dock beträffande parlamentets roll vid utnämningen av medlemmarna i de respektive råden och åklagare. Det finns även anledning till betänkligheter vad gäller rättsväsendets ansvarighet och effektivitet.

Montenegro har överlag upprättat de rättsliga och institutionella ramar som krävs för kampen mot korruption. Korruptionen är emellertid fortfarande utbredd på många områden och utgör ett synnerligen allvarligt problem. Lagstiftningen om korruptionsbekämpning genomförs inte konsekvent. Vidare uppvisar reglerna om förhindrande av intressekonflikter och om finansiering av politiska partier och valkampanjer allvarliga brister. Tillsynsmyndigheterna saknar fullständig rättslig befogenhet och kapacitet att övervaka efterlevnaden av lagstiftningen om förhindrande av intressekonflikter och om finansiering av politiska partier och valkampanjer. Det föreligger även betänkligheter rörande tillsynen av de offentliga upphandlingsförfarandena, privatisering, fysisk planering och byggnadslov. Det finns ingen enhetlig intern kontroll för att övervaka korruptionen och garantera ansvarsskyldighet och respekten för rättsstatsprinciperna i de statliga organen. Detta gäller särskilt områdena skatteförvaltning och tullar, polisväsende och rättsväsende och kommunal förvaltning. Utredningskapaciteten är begränsad och samordningen av de brottsbekämpande organen är dålig. Det krävs stark politisk vilja för att avsevärt förbättra resultaten vad gäller korruptionsbekämpning. Antalet utredningar, åtal och fällande domar i korruptionsmål på alla nivåer är lågt.

För kampen mot den organiserade brottsligheten är den lagstiftning som utformats av Montenegro överlag tillräcklig, och kapaciteten har ökat. Den organiserade brottsligheten utgör dock alltjämt ett allvarligt problem. Penningtvätt och narkotikasmuggling är de viktigaste områdena. De brottsbekämpande myndigheternas kapacitet är otillräcklig, samordningen av brottsbekämpningen dålig och genomförandet svagt. Den förebyggande utredningskapaciteten är bristfällig. Hotbedömningen är otillfredsställande, liksom insamlingen och behandlingen av kriminalunderrättelser. Det måste säkerställas att åklagarämbetet har kapacitet att fullt ut genomföra straffprocesslagen. Samarbetet på internationell nivå måste öka ytterligare, även mellan grannländer.

Montenegros rättsliga och politiska ramar för mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter är överlag på plats och överensstämmer i stort med internationella och europeiska kriterier. Den institutionella ramen är i stort sett tillfredsställande. Det förekommer dock brister i tillämpningen av lagstiftningen och i genomförandet av befintliga strategier och handlingsplaner. Det fordras öka medvetenhet och lyhördhet inom förvaltningen, polisväsendet och domstolsväsendet på detta område.

De mänskliga rättigheterna respekteras på det hela taget i Montenegro. Det föreligger dock betänkligheter rörande hur effektiva antidiskrimineringspolitiken, yttrandefriheten och förbindelserna med det civila samhället är. Lagstiftningen mot diskriminering har förbättrats avsevärt. I praktiken utsätts emellertid fortfarande de romska, aschkaliska och egyptiska folkgrupperna, personer med funktionshinder samt homo-, bi-, och transsexuella för diskriminering, även av de statliga myndigheterna. Genomförandemekanismerna för förebyggande, övervakning och lagföring av fall av diskriminering behöver stärkas ytterligare. Lagen mot diskriminering från juli 2010 måste genomföras till fullo. Jämställdheten mellan kvinnor och män garanteras inte till fullo i praktiken. När det gäller mediefriheten utgör hot mot journalister och oproportionerliga böter för förtal en källa till oro. Lagstiftningen och rättspraxisen när det gäller förtal behöver fullt ut anpassas till rättspraxisen vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Oberoendet för medierna måste bibehållas. När det gäller förbindelserna med det civila samhället är den nuvarande dialogen inte helt tillfredsställande. I vissa fall har de mest kritiska icke-statliga organisationerna utsatts för politiska och administrativa påtryckningar. Även när det gäller våld i hemmet, misshandel och undermåliga förhållanden i fängelserna har kommissionen betänkligheter.

Respekten för och skyddet av minoriteter garanteras överlag. Samarbetet mellan regeringen och minoritetsråden behöver dock förbättras, liksom representationen i offentliga tjänster, statliga myndigheter och lokala självstyrande organ av personer som tillhör minoriteter. De romska, ashkaliska och egyptiska befolkningsgruppernas tillgång till ekonomiska och sociala rättigheter, särskilt utbildning och sysselsättning, är otillfredsställande. När det gäller de personer som fördrivits från Kroatien, Bosnien och Hercegovina och Kosovo[4], och som beräknas uppgå till 17 000 stycken, får de enligt 2009 års utlänningslag beviljas ställning som bosatta. Minskningen av de administrativa skatterna i juli 2010 har skapat bättre förutsättning för att de ska uppnå denna ställning. Montenegros myndigheter antog även i juli 2010 övergångsbestämmelser som gjorde det möjligt för fördrivna personer att utöva sociala och ekonomiska rättigheter under tiden innan de erhåller status som bosatta. Handlingsplanen om fördrivna personer tillämpas emellertid bristfälligt ute på fältet. Antalet personer som har beviljats ställning som bosatta är lågt, vilket särskilt beror på deras svårigheter att tillhandahålla alla erforderliga dokument. De lagar som gör det möjligt att utöva sociala och ekonomiska rättigheter behöver harmoniseras med utlänningslagen. Levnadsvillkoren i Konik-lägret, som främst rymmer personer som tillhör de romska, ashkaliska och egyptiska befolkningsgrupperna och som fördrivits från Kosovo, utgör en källa till allvarlig oro.

Montenegro uppfyller på det hela taget villkoren inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen . Samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (Icty) är tillfredsställande. Landet har ett starkt engagemang för regionalt samarbete och spelar en konstruktiv roll på det regionala planet. Det deltar aktivt i regionala initiativ. De bilaterala förbindelserna med alla grannländer är överlag goda och håller på att utvecklas ytterligare. Förbindelserna med Serbien sedan upplösningen av statsförbundet är överlag goda, men vissa problem kvarstår. Utstakandet av gränserna till grannländerna har inte avslutats. Med stöd i den politiska överenskommelse som hittills nåtts behöver Montenegro tillsammans med Kroatien slutredigera den gemensamma framställan till Internationella domstolen rörande Prevlaka-frågan. Montenegro är part i Romstadgan. Landet har emellertid ratificerat ett bilateralt avtal om immunitet med Förenta staterna om Internationella brottmålsdomstolen, som inte är förenligt med EU:s gemensamma ståndpunkt och vägledande principer. Landet måste anpassa sig till EU:s ståndpunkt.

EKONOMISKA KRITERIER

Denna bedömning har gjorts på grundval av Köpenhamnskriterierna om förekomsten av en fungerande marknadsekonomi och kapacitet att hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen.

Montenegro har uppnått ett brett politiskt samförstånd om huvudinriktningen av den ekonomiska politiken och varaktiga resultat när det gäller att genomföra ekonomiska reformer. Ett tillräckligt mått av makroekonomisk stabilitet har uppnåtts för att de ekonomiska aktörerna skall kunna fatta sina beslut i en stabil och förutsebar miljö. Detta har resulterat i hög tillväxt, som i snitt översteg 5 % om året under de år som föregick den ekonomiska krisen. Budgetunderskottet och statsskulden har hållits på måttliga nivåer. Arbetslösheten minskades till under 12 % 2009, och arbetslagstiftningen har moderniserats. Ett fritt samspel mellan marknadskrafterna har utvecklats under det senaste årtiondet genom privatiseringar och avskaffande av priskontroller och valuta- och handelordningar. Utländska investerare lockades till landet genom ett förbättrat företagsklimat. Omstruktureringsprocessen avseende strategiska företag och sektorer håller för närvarande på. Utbetalningar av statliga stöd har varit historiskt sett låga, och stöden har ofta knutits till privatiseringsklausuler eller utbetalats till företag i svårigheter. Montenegros ekonomi förblir mycket öppen, och integrationen med EU och västra Balkan-regionen när det gäller handel och investeringar är hög.

Efter flera år av starka kapitalinflöden som understött den snabba ekonomiska tillväxten uppenbarade emellertid den ekonomiska krisen avsevärda interna och externa obalanser som exponerade Montenegro och hotade landets makroekonomiska stabilitet. Krisen ådagalade även svagheter i regleringen och tillsynen av banksektorn, vilka fordrade omfattande rekapitalisering av bankerna. På grund av bristande finanspolitiskt utrymme kunde regeringen främst ingripa genom att ställa garantier till företag i svårigheter, vilket förmodligen kommer att medföra att den offentliga skulden växer. Den alltjämt höga arbetslösheten och informella sysselsättningen pekar på svagheter i utbildnings- och fortbildningssystemen och på vissa stelheter på arbetsmarknaden. Landet har fortfarande otillräckligt utbyggd transport- och energiinfrastruktur. I synnerhet småföretagen kämpar med att finna finansieringsmöjligheter, som är få och dyra. De ihållande svagheterna hos rättsstatsprincipen inverkar negativt på företagsklimatet. Den informella sektorn utgör en betydande utmaning.

FÖRMÅGA ATT PÅTA SIG DE SKYLDIGHETER SOM FÖLJER AV ETT MEDLEMSKAP

Montenegros förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför har bedömts enligt följande indikatorer:

- Skyldigheterna i stabiliserings- och associeringsavtalet.

- Framsteg i införlivandet, genomförandet och kontrollen av efterlevnaden av EU:s regelverk.

Montenegro har på det hela taget fullgjort sina skyldigheterna enligt stabiliserings- och associeringsavtalet utan problem. Det fanns dock vissa brister på en del områden (statligt stöd och transittrafik).

År 2008 antog Montenegro ett nationellt program för integration, som är en övergripande och ambitiös plan som ska sörja för tillnärmningen av den nationella lagstiftningen till EU:s regelverk. Landet har gjort betydande framsteg med att tillnärma sin nationella lagstiftning till EU:s regelverk, särskilt på vissa områden av den inre marknaden samt i fråga om handelsrelaterade bestämmelser, tullar och beskattning. Landet står emellertid inför stora utmaningar med att införliva och säkerställa efterlevnaden av lagarna. Förvaltningens och rättssystemets kapacitet är fortfarande på det hela taget begränsad och landet kommer att göra ihållande ansträngningar för att stärka den på ett sätt som gör att man på medellång sikt kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför.

Om Montenegro fortsätter sina ansträngningar, bör landet på medellång sikt ha möjlighet att uppfylla kraven i EU-lagstiftningen på följande områden:

- - Beskattning

- - Företags- och industripolitik

- - Vetenskap och forskning

- - Utbildning och kultur

- - Tullunionen

- - Yttre förbindelser

- - Utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik

- - Finansiella bestämmelser och budgetbestämmelser

Montenegro måste göra ytterligare ansträngningar för att tillnärma sin nationella lagstiftning till EU-lagstiftningen och faktiskt genomföra den på medellång sikt på följande områden:

- - Fri rörlighet för arbetstagare

- - Fri etableringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster

- - Fri rörlighet för kapital

- - Offentlig upphandling

- - Bolagsrätt

- - Konkurrenspolitik

- - Finansiella tjänster

- - Informationssamhället och medierna

- - Transportpolitik

- - Energi

- - Ekonomisk politik och penningpolitik

- - Transeuropeiska nät

- - Konsumentskydd och hälsoskydd

Ytterligare anpassningar av den rättsliga och institutionella ramen och i synnerhet en stärkning av förvaltnings- och genomförandekapaciteten krävs på ovanstående områden.

Montenegro kommer att behöva göra betydande och ihållande ansträngningar för att anpassa sin nationella lagstiftning till EU-lagstiftningen och på ett effektivt sätt genomföra den på medellång sikt på följande områden:

- - Fri rörlighet för varor

- - Immaterialrätt

- - Jordbruk och landsbygdens utveckling

- - Livsmedelssäkerhet samt veterinära och fytosanitära frågor

- - Fiske

- - Statistik

- - Socialpolitik och sysselsättning

- - Regionalpolitik och samordning av strukturinstrument

- - Rättsväsendet och grundläggande rättigheter

- - Rättvisa, frihet och säkerhet

- - Finansiell kontroll

Betydande anpassningar av den rättsliga och institutionella ramen och en betydande förstärkning av förvaltnings- och genomförandekapaciteten krävs på ovanstående områden.

På miljöområdet kommer det att krävas ytterligare avsevärda ansträngningar för att anpassa den nationella lagstiftningen till EU:s regelverk och för att på ett effektivt sätt genomföra den. Bland annat krävs betydande investeringar och stärkt förmåga hos den offentliga förvaltningen att övervaka att lagstiftningen efterlevs för att fullständig överensstämmelse på de viktigaste områdena, t.ex. klimatförändringar, ska kunna uppnås på medellång sikt. Fullständig överensstämmelse med gemenskapens regelverk kan uppnås först på lång sikt och skulle kräva höjda investeringsnivåer.

C. SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

Montenegro har gjort framsteg i arbetet med att uppfylla kriterierna rörande institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättstatsprincipen, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter, som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, liksom villkoren i stabiliserings- och associeringsprocessen. Ytterligare ansträngningar krävs dock.

När det gäller de ekonomiska kriterierna har Montenegro uppnått ett visst mått av makroekonomisk stabilitet. För att bli en fungerande marknadsekonomi, enligt de krav som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, måste Montenegro åtgärda dels interna och externa obalanser, dels existerande svagheter till exempel rörande den finansiella sektorn och en väl fungerande arbetsmarknad, samt stärka rättstatsprincipen. För att Montenegro på medellång sikt ska kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen behöver landet stärka sin fysiska infrastruktur och sitt humankapitel och fortsätta att genomföra strukturreformerna.

Montenegros resultat från fullgörandet av sina åtaganden enligt stabiliserings- och associeringspakten är på det hela taget positiva.

Montenegro skulle på medellång sikt kunna vara i stånd att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför på det flesta av EU-lagstiftningens områden, förutsatt att tillnärmningsprocessen fortsätter samt att betydande och ihållande vidare ansträngningar görs för att säkerställa genomförandet och efterlevnaden av lagstiftningen. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot områdena fri rörlighet för varor, immaterialrätt, jordbruk och landsbygdens utveckling, livsmedelssäkerhet och veterinära och fytosanitära frågor, fiskeri, statistik, socialpolitik och sysselsättning, regionalpolitik och samordning av strukturinstrument, rättsväsendet och grundläggande rättigheter, rättvisa, frihet och säkerhet samt finansiell kontroll. Fullständig överensstämmelse med EU:s regelverk på miljöområdet kan dock uppnås först på lång sikt och skulle kräva höjda investeringsnivåer; ansträngningarna på detta område bör intensifieras.

Montenegros tillträde till unionen skulle ha en begränsad sammantagen inverkan på Europeiska unionens politik och inte påverka unionens förmåga att upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling.

Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar bör inledas med Montenegro när landet i tillräcklig grad uppfyller medlemskapskriterierna och särskilt de politiska kriterierna från Europeiska rådet i Köpenhamn om stabila institutioner som utgör en garanti för i synnerhet rättsstatsprincipen. För att uppnå detta måste Montenegro särskilt uppfylla följande prioriteringar:

Förbättra vallagen så att den överensstämmer med OSSE/ODIHR:s och Venedigkommissionens rekommendationer och stärka parlamentets lagstiftande roll och tillsynsroll.

Fullfölja centrala steg i arbetet med att reformera förvaltningen, inbegripet ändringar i lagen om allmänna förvaltningsförfaranden och lagen om tjänstemän och andra anställda i offentlig tjänst samt en förstärkning av personalförvaltningsmyndigheten och det statliga revisionsinstitutet i syfte att öka förvaltningens professionalitet och minska politiseringen samt att stärka en öppen och meritokratisk inställning i fråga om tillsättningar och befordringar.

Stärka rättsstatsprincipen, särskilt genom icke-politiserad och meritokratisk tillsättning av medlemmar i de särskilda råden för domstols- respektive åklagarväsendet och åklagare, och genom att öka domarnas och åklagarnas oberoende, autonomi, effektivitet och ansvarsskyldighet.

Förbättra lagstiftningen mot korruption och genomföra regeringens strategi och åtgärdsplan mot korruption. Därutöver måste mycket goda resultat uppvisas när det gäller förebyggande utredningar, åtal och fällande domar i korruptionsmål på alla nivåer.

Stärka kampen mot organiserad brottslighet med stöd i hotbedömningar och förebyggande utredningar, ökat samarbete med partnerländer regionalt och inom EU, effektiv behandling av kriminalunderrättelser samt ökning av de brottsbekämpande organens kapacitet och bättre samordning av de brottsbekämpande organen. Uppnå påtagliga resultat på området.

Öka mediefriheten, i synnerhet genom att anpassa den nationella lagstiftningen till rättspraxisen vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.

Genomföra den rättsliga och politiska ramen mot diskriminering i överensstämmelse med internationella och europeiska standarder; garantera den rättsliga ställningen för fördrivna personer, särskilt de romska, aschkaliska och egyptiska folkgrupperna, och garantera att deras rättigheter respekteras. Detta kommer att omfatta antagande och genomförande av en hållbar strategi för stängning av lägret i Konik.

Montenegro uppmuntras att fortsätta sitt konstruktiva engagemang för regionalt samarbete och för bilaterala förbindelser med grannländerna. Olösta bilaterala problem behöver åtgärdas. Genomförandet av stabiliserings- och associeringsavtalet måste fortsätta utan problem; insatser bör göras för att åtgärda luckor som identifierats på områden såsom statligt stöd och transittrafik. Dessutom uppmuntras Montenegro med eftertryck att fortsätta stärka kapaciteten inom alla delar av förvaltningen. Det fordras särskilda ansträngningar när det gäller opartiskheten och effektiviteten hos den statliga förvaltningen på känsliga områden, såsom miljöskydd. Fall av våld eller hot mot journalister och aktivister från icke-statliga organisationer måste lagföras på ett korrekt sätt. Problemen med våld i hemmet, misshandel och undermåliga förhållanden i fängelserna måste åtgärdas.

Mot bakgrund av de framsteg som Montenegro hittills har gjort rekommenderar kommissionen att rådet beviljar Montenegro ställning som kandidatland.

Kommissionen kommer att övervaka de framsteg som görs i arbetet med att genomföra de nödvändiga reformerna inom stabiliserings- och associeringspaktens institutionella ram samt fortsätta att stödja landets ansträngningar genom den finansiella delen av instrumentet för stöd inför anslutningen. Kommissionen kommer att framlägga en rapport om Montenegros framsteg inom ramen för 2011 års utvidgningspaket. Denna rapport kommer särskilt att inriktas på genomförandet av nyckelprioriteringar som måste klaras av innan anslutningsförhandlingar inleds.

[1] KOM(2010) 1334, 9.11.2010.

[2] EUT L 108, 29.4.2010, s. 1.

[3] EUT L 20, 27.1.2007, s. 16.

[4] Enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244 av den 10 juni 1999.