A4-0076/97

Resolution om meddelandet från kommissionen om de utmaningar som den europeiska försvarsindustrin ställs inför - ett bidrag till insatserna på europeisk nivå (KOM(96)0010 - C4-0093/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(96)0010 - C4-0093/96),

- med beaktande av dess resolutioner från:

. den 11 april 1984 om gemensamma europeiska intressen, risker och behov inom området för säkerhet ((EGT nr C 127, 14.5.1984, s. 70.))

. den 13 juli 1990 om nedrustning, anställning av försvarsindustrin och vapenexport ((EGT nr C 231, 17.9.1990, s. 209.))

. den 17 september 1992 om gemenskapens roll beträffande övervakning av vapenexport och försvarsindustri ((EGT nr C 284, 2.11.1992, s. 138.))

. den 19 januari 1995 om behovet av europeiska kontroller av export och överföring av vapen ((EGT nr C 43, 20.2.1995, s. 89.))

. den 18 maj 1995 om framsteg i genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (november 1993 - december 1994) ((EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 223.)),

. den 18 januari 1996 om Saudiarabien, speciellt punkt 6 ((EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 98.)),

. den 13 mars 1996 med (i) Europaparlamentets yttrande om sammankallande till regeringskonferensen och (ii) utvärdering av reflektionsgruppens arbete och preciseringen av Europaparlamentets politiska prioriteringar inför regeringskonferensen ((EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 77.)),

. den 18 juli 1996 om framsteg i genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (januari-december 1995) ((EGT nr C 261, 9.9.1996, s. 154.)),

- med beaktande av förklaring (nr. 30) om Västeuropeiska unionen i en bilaga till fördraget om Europeiska unionen som föreskriver «ökat samarbete på vapenområdet i syfte att upprätta en europeisk vapenagentur», samt artikel 223 i EG-fördraget,

- med beaktande av de insatser som redan gjorts av GAEO och av den fransk-tyska vapenagenturen vad gäller samarbete på vapenområdet,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor och yttranden från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för externa ekonomiska förbindelser, samt utskottet för institutionella frågor (A4-0076/97), och med beaktande av följande:

A. Sedan det kalla krigets slut har minskningen av de militära utgifterna i de flesta av de stora industriländerna (benämnda «fredsvinster»), angående vilka vi faktiskt måste skatta oss lyckliga lett till en minskning av beställningarna av militär materiel vilket har förvärrat den ekonomiska och sociala kris inom de grenar av industrin som är försvarsrelaterade.

B. Enligt parlamentets djupa övertygelse kan en utbyggnad och förstärkning av den europeiska försvarsindustrin inte får strida mot fortsatta meningsfulla steg i riktning mot en avrustning.

C. Denna situation har medfört en allt hårdare konkurrens mellan världens tillverkare av försvarsmateriel vilka försöker att slå ut varandra genom konkurrenskraftiga anbud både inom och utanför Europeiska unionen.

D. Dessa förhållanden skulle kunna leda till att industrier försvinner som är livsviktiga för den ekonomiska, politiska och militära säkerheten för Europeiska unionens medlemsstater.

E. Vid en rättvis jämförelse har europeisk försvarsindustri visat sig vara lika konkurrenskraftig som USA-företagen.

F. Konkurrensförmågan hos den europeiska försvarsindustrin i dess helhet undergrävs av dess starkt fragmenterade karaktär eftersom varje enskild medlemsstat har egna krav vad gäller anskaffandet och förfaranden som medför ett överflödigt och dyrbart «dubbelarbete».

G. USA-företagen har å andra sidan dragit nytta av att verka under mer gynnsamma villkor - en stor enhetlig marknad, enhetlig anskaffning, en «Buy American» policy som innebär man försöker köpa inhemska produkter, omfattande statligt stöd för FoU etc.; USA-företagen har även lyckats att konsolidera sig och gått samman för att på ett bättre sätt besvara utmaningen från marknad med ökad konkurrens; de har dessutom kunnat dra nytta av den dominerande ställning som USA intagit inom Atlantpakten.

H. Tanken på en europeisk försvarsidentitet accepterades och erkändes av alla parter inom Atlantpakten vid mötet i Berlin i juni 1996.

I. En europeisk försvarsidentitet innehåller tre essentiella komponenter

- en politisk komponent som utgörs av EU

- en militär komponent som Nato och VEU gemensamt ansvarar för

- en industriell, vetenskaplig och teknisk komponent.

J. Det måste understrykas att varken en europeisk försvarsidentitet eller EU:s gemensamma utrikes- eller försvarspolitik kan vara trovärdiga utan en stark europeisk vapenindustri och en effektiv politik för vapenanskaffning.

K. Det måste även understrykas att utan en stark, effektiv och livskraftig europeisk vapenindustri och en effektiv politik för anskaffning av vapen skulle EU:s medlemsstater i längden finna det svårt att uppfylla sina förpliktelser inom Nato och övriga säkerhetspolitiska åtaganden.

L. Utvecklingen av en sådan restriktiv europeisk politik på vapenområdet hos europeiska stater kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att genom standardisering och ett öppnare förfarande för anskaffning dra nytta av stordriftsfördelar vilka kommer att innebära en avsevärd positiv effekt för de berörda staternas budget

M. Inrättandet av en inre vapenmarknad för staterna inom Europeiska unionen tillsammans med en successiv förstärkning av basen för vapenindustrin skulle göra dess vapenindustri mindre beroende av export.

N. USA-företagen har, till följd av minskningen av beställningar från Pentagon, med stöd av sin regering börjat konkurrera allt ivrigare med de europeiska företagen på exportmarknaderna, vilket nu blivit märkbart i Europa, i Mellanöstern och i Asien.

O. Dessutom har de industrisektorer som är försvarsrelaterade en direkt inverkan på forskningskapaciteten i Europa.

P. Gränserna mellan civil och militär forskning blir alltmer otydliga.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens meddelande om de utmaningar som den europeiska försvarsindustrin ställs inför, vilket har den förtjänsten att det ställer denna komplexa fråga på EU-institutionernas nivå,

2. anser att det samarbete på vapenområdet som hittills genomförts såväl på bilateral och multilateral nivå som inom ramen för VEU eller Nato, har visat sin ineffektivitet och att det vore lämpligt att anta ett nytt tillvägagångssätt för framställningen av morgondagens militära utrustning, så att Europa kan ställa upp med materiel med hög prestanda och med bästa möjliga förhållande mellan pris och kvalitet, samt med ett brett operativt sortiment, med hänsyn till osäkerheten angående det «strategiska landskapet» under den militära materielens operativa livslängd,

En europeisk politik på vapenområdet och GUSP

3. understryker att en europeisk politik på vapenområdet skulle underlättas av att det fanns en samstämmighet kring de viktigaste målsättningarna för GUSP och kring att med utgångspunkt i de strategiska alternativen specificera de operationella kraven för den militära materiel som skall framställas,

4. noterar att det arbete som gjorts av GAEO och Euclid-gruppen, hur nyttigt det än varit, är klart otillräckligt eftersom dessa organ inte förfogar över någon reell beslutsrätt,

5. konstaterar även att det mellanstatliga samarbete som hittills genomförts snarare har medfört ökade kostnader än verkliga besparingar, eftersom det oftast byggt på kompromisser mellan olika operationella behov som uttryckts av de olika generalstaberna och i de flesta fall även på tanken om «ett skäligt utbyte» (theorie du juste retour) (produktion förläggs till två eller rent av tre platser) vilket gör det omöjligt att utnyttja stordriftsfördelar,

6. anser att det är lämpligt att denna teori om «ett skäligt utbyte», som för närvarande appliceras på de enskilda programmen, ersätts av ett begrepp om en övergripande jämvikt som gäller för flera program och som på lång sikt och stöds av en specialisering inom industrin, eftersom man vet att alla staterna i slutändan kommer att tjäna på existensen av en gemensam marknad för vapen som skulle göra det möjligt för dem att anskaffa militär materiel med optimal kostnadseffektivitet,

7. understryker att interoperatibilitet i nuvarande konjunktur inte längre är tillräcklig och att man måste uppnå resultat vad gäller produktion av militär materiel som är gemensam mellan medlemsstaterna; detta kan emellertid ske på ett optimalt sätt endast om dimensionen på industrienheterna utökas och graden av specialisering inom produktionen höjs,

8. uppmärksammar att detta inomeuropeiska samarbete inte får förhindra att man samarbetar med andra stater, som USA, när det finns gemensamma behov, och inte heller inköp av redan utvecklad militär materiel från tredje land; det bör inte heller hindra ett eventuellt framtida multinationellt samarbete som inbegriper tredje land,

9. understryker att existensen av en effektiv och livskraftig europeisk vapenindustri är ett medel för att utveckla en europeisk identitet beträffande säkerhet och försvar och för att ge denna trovärdighet inom Atlantpakten samt att förse GUSP med den militära kapacitet som kan behövas för att understödja de diplomatiska åtgärderna,

10. kräver att Europaparlamentet skall ges utökade befogenheter vad gäller system för tidig varning och förebyggande konsekvensbedömning av vapenteknik, om man avser att öka insatserna vad gäller militär FoTu (projekt EUCLID),

11. uppmärksammar att de europeiska försvarsindustrierna har behov av en politisk referensram för att förutse vilka slags vapen som skall framställas, vilket förutsätter att Europeiska unionen inom ramen för GUSP klarare definierar vilket internationellt ansvar den ämnar påta sig,

12. anser att VEU-medlemsstaternas generalstaber, i förkommande fall även tillsammans med observatörer från andra intresserade stater, mer precist bör definiera de operationella specifikationerna för den materiel som behövs för att uppnå målsättningarna för GUSP och genomförandet av uppdrag typ Petersberg, eller enligt artikel V i VEU-fördraget, inom ramen för det nya geo-strategiska läget,

13. understryker de europeiska bristerna vad gäller strategiska flygtransporter, kapacitet för tankning i luften, rymd- och flygspaning genom fjärrstyrda enheter (drones), kommunikation och antirobotförsvar,

14. ger sitt stöd åt utvecklingen och byggandet av det framtida transportflygplanet (projekt ATF/FLA), ett tungt militärt transportplan för långa distanser som utvecklas under Euroflag-konsortiets ledning och som har tagits fram för att genomföra uppdrag typ Petersberg; uppmärksammar att byggandet av detta plan är livsviktigt för såväl den europeiska flygindustrin som för en europeisk identitet för säkerhet och försvar; anmodar följaktligen de berörda staterna att finna medel för att finansiera utvecklingen av detta flygplan,

15. uppmanar för övrigt de berörda staterna att slutföra projekten angående spaningssatelliterna Helios 2 och Horus, Airbus MRTT-projektet och utveckling av fjärrstyrda spaningsplan (drones) samt av ett antirobotförsvarssystem, om nödvändigt i samarbete med USA,

16. välkomnar de pågående initiativ som syftar till att förse de europeiska staterna med de nödvändiga instrumenten för att finna nya och bättre former av samarbete på vapenområdet, som inrättandet av en Västeuropeisk vapenorganisation (OAEO) och utvidgandet av det fransk-tyska initiativet till att omfatta andra länder; hoppas att de olika samarbetsstrukturerna inte i onödan utför samma arbete och att de initierar gemensamma program på vapenområdet som motsvarar behoven hos ett så stort antal av medlemsstaterna som möjligt,

Överväganden angående artikel 223 i EG-fördraget

17. understryker att en gemenskapspolitik på vapenområdet, där det ingår vetenskapliga och teknologiska komponenter, är nödvändig för skapandet av en europeisk försvarsidentitet, och anser att det successiva upprättandet av en gemensam försvarspolitik till sist kommer att ställa krav på att artikel 223 revideras så att man kan uppnå en integrerad produktion, handel och övervakning på vapenområdet; påpekar att artikel 223 emellertid inte skall strykas förrän man har upprättat en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik som inbegriper en restriktiv hållning vad gäller vapenexport,

18. kräver att medlemsstaterna i väntan härpå avstår från att åberopa artikel 223 i EG-fördraget, annat än i undantagsfall, för att förhindra industriell omstrukturering på den europeiska inre marknaden,

19. understryker att denna artikel kan användas för att skydda industrier som är livsviktiga för utvecklingen av en europeisk försvars- och säkerhetsidentitet mot övertaganden från företag i tredje land,

20. förbinder Europeiska unionens medlemsstater att utnyttja regeringskonferensen för att grundligt överväga artikel 223 i EG-fördraget och dess eventuella anpassning, i synnerhet vad gäller den lista som bifogats, angående att främja skapandet av en europeisk vapenindustri,

Överväganden angående industripolitiska aspekter beträffande politiken på vapenområdet

21. anser att Europeiska unionen bör uppställa som mål en gemensam europeisk marknad för försvarsindustrin, varvid reglerna för denna marknad skulle bygga på reglerna för den gemensamma marknaden för varor och tjänster på det civila området men samtidigt beakta särdragen inom försvarsindustrin,

22. anser att medlemsstaterna bör acceptera principen om ömsesidigt industriellt och tekniskt beroende inom vapensektorn, i syfte att möjliggöra konsolidering och sammanslagning av europeiska vapenindustriföretag på grundval av kriterier för en rationell förvaltning av industrin, men är dock av den uppfattningen att Europeiska unionens antimonopolbestämmelser bör tillämpas på försvarsindustrin lika väl som på den civila industrin,

23. erkänner att den nödvändiga integrationen av den europeiska produktionsapparaten inom försvarssektorn ställer krav på att ett visst ömsesidigt beroende i tekniskt och industriellt hänseende accepteras av medlemsstaterna,

24. är av den uppfattningen att omstruktureringen av vapenindustrin skulle underlättas av att det på EU-nivå existerade en rättslig ram som gör det möjligt att etablera europeiska företag; uppmanar än en gång till att det skall införas lämpliga transnationella juridiska strukturer såsom en europeisk bolagsordning,

25. kräver att produktionen av militär utrustning tar intryck av de förvaltningsmetoder som tillämpas i civila företag och närhelst det låter sig göras utnyttjar civil teknik för att minska kostnaderna för nya vapen och vapensystem,

26. uppmärksammar för övrigt på att industriell omstrukturering på vapenområdet, som även kan beröra produktion av civil karaktär, kan understödjas genom befintliga gemenskapsinstrument (Feder, ESF, Konver, etc.); anser att man bör överväga på vilket vis Konver-programmet skulle kunna förbättras för att ge ett ökat stöd åt omstruktureringsprocessen och hjälpa försvarsindustrin att ge sin kapacitet och sakkunskap en mer mångsidig inriktning så att man kan vinna nya marknader inom den civila sektorn,

Överväganden angående politiken på vapenområdet samt forskning och utveckling

27. uppmärksammar spridningen beträffande forskningsprogrammen inom försvarsområdet i Europa trots de ansträngningar som gjorts av Euclid- gruppen, de åtgärder som stöds av Europeiska unionens ramprogram för forskning samt Eureka-programmet; anser det nödvändigt att uppnå en bättre samordning mellan de olika forskningsprogrammen för att undvika onödigt arbete,

28. konstaterar att

- ramprogrammet är ett program för civil forskning,

- den civila teknologin hädanefter kommer att vara avsevärt mer avancerad än den militära

- ramprogrammet står för endast 4 % av utgifterna för offentlig civil forskning och teknisk utveckling inom EU,

- medlemsstaterna för närvarande undersöker olika sätt att anpassa försvarssektorns roll inom offentlig forskning och teknisk utveckling,

29. understryker behovet av gemenskapsstöd till pilot- och demonstrationsprojekt för att utveckla den europeiska kompetensen inom högteknologiska sektorer,

30. är övertygat om att det femte ramprogrammet, under det att det fortsätter att främja grundforskning och teknologi med allmän tillämpning kan

- fortsätta att finansiera forskningen inom området teknologi med dubbla användningsområden,

- bidra till den process varvid försvarsrelaterade organisationer för forskning och teknisk utveckling lägger om sin verksamhet,

31. anser för övrigt att man i det femte ramprogrammet för forskning skall ta med initiativ om nedrustning, framför allt frågor om minor, biologiska och kemiska stridsmedel och användningen av uran och plutonium i vapensystem,

32. understryker emellertid att det inte finns anledning att ge gemenskapens forskning en ny specifikt militär inriktning,

Överväganden angående den externa ekonomiska politiken på vapenområdet

33. understryker obalansen i utbytet på vapenområdet mellan Europa och USA; önskar en bättre balansering av dessa utbyten, särskilt när det gäller utrustning till Nato,

34. anser att medlemsstaterna, inom försvarsområdet, borde tillämpa bestämmelserna för den gemensamma handelspolitiken gentemot tredje land, vilket skulle skapa lika konkurrensvillkor för de europeiska industrierna inom försvarssektorn;

35. anser att medlemsstaterna borde harmonisera sina förfaranden avseende import och export av militär utrustning och komma överens om en gemensam politik på detta område, baserad på en restriktiv tolkning av de åtta kriterierna antagna av rådet 1991/92 för att inte snedvrida konkurrensen på den inre marknaden,

36. anser också att gemenskapens lagstiftning om tillträdesvillkoren för företag i icke-medlemsstater till de offentliga marknaderna borde anpassas till de speciella villkor som styr marknaderna för militärutrustning,

Angående frågan om vapenexport

37. anser att vapenexport är en komplicerad fråga som omfattar aspekter från det utrikespolitiska och ekonomisk-politiska området samt frågor rörande politisk moral och att de måste regleras med hjälp av stränga, effektiva, rationella och konsekventa kontrollåtgärder på internationell, europeisk och nationell nivå för att säkerställa insyn och kontroll,

38. påminner om att det på EU-nivå redan finns rättsliga instrument (gemensam åtgärd ((Beslut om GUSP 94/942/GUSP: EGT nr L 367, 31.12.1994, s. 8.)), rådets förordning (EG) nr 3381/94 ((EGT nr L 367, 31.12.1994, s. 1.))) och politiska instrument (kriterier antagna i samband med Europeiska rådets möte i Luxemburg (juni 1991) och Lissabon (juni 1992) som möjliggör kontroll av vapenexport och av varor som även kan användas för militära ändamål,

39. uppmanar medlemsstaterna att, inom ramen för GUSP, på ett effektivt sätt tillämpa dessa rättsliga och politiska instrument,

40. önskar att kommissionen utarbetar en vitbok i detta ämne, vilket skulle medföra att man skulle få en bättre uppfattning om EU:s roll inom den globala vapenhandeln, för att på denna grundval undersöka om de instrument unionen besitter för kontroll och ökad öppenhet vad gäller vapenhandeln är tillräckliga, och på denna grundval uppmuntra rådet att initiera en gemensam åtgärd angående vapenöverföring som leder fram till utarbetandet av en rättsligt bindande uppförandekodex baserad på en restriktiv tolkning av de åtta kriterierna antagna av rådet 1991/92; anser vidare att den framtida politiken för vapenkontroll bör förbjuda vapenexport till tredje land som:

- som misstänks för väpnade angrepp,

- vars regering saknar varje demokratisk legitimitet,

- som inte deltar i FN:s vapenregister eller regionala eller internationella nedrustningsavtal,

41. upprepar sin synpunkt att en ökad handel inom gemenskapen skulle göra det möjligt för europeisk försvarsindustri att sänka sina kostnader,

Institutionella överväganden

42. uppmanar regeringskonferensen att driva på utvecklingen av en gemensam politik på vapenområdet och att skriva in denna målsättning i fördraget som en oundgänglig förutsättning för genomförandet av en gemensam försvarspolitik; begär även att kontrollen och harmoniseringen av vapenexportpolitiken skrivs in i nästa fördrag,

43. anser att framtagandet av en verksam gemensam utrikes- och försvarspolitik och en gemensam försvarsidentitet fortsättningsvis kommer att undermineras så länge som medlemsstaterna för olika politik sinsemellan beträffande vapenexport; anser dessutom att en oreglerad vapenhandel kan öka regionala spänningar vilket skulle kunna leda till att medlemsstater ställs inför en fiende beväpnad med produkter från deras egen industri; uppmanar därför regeringskonferensen att ägna särskild uppmärksamhet åt att utveckla en restriktiv gemensam politik för vapenexport,

44. anser att det är nödvändigt att skapa en ökad synergi, å ena sidan mellan EU:s första pelare och GUSP och å andra sidan mellan Europeiska unionen och VEU så att man utvecklar en industripolitik på vapenområdet som tjänar en europeisk identitet på säkerhets- och försvarsområdet,

45. kräver, i detta syfte, att gemensamma sammanträden för Europeiska unionen och VEU skall organiseras på lämplig nivå, och understryker i detta sammanhang behovet av gemenskapliga överläggningar mellan EU och VEU på den lämpligaste nivån; finner att, unionen allt efter som framsteg görs i definierandet av en gemensam försvarspolitik, kommer att ställas inför kravet på att fastslå målen, de olika etapperna och en tidtabell för den framtida integrationen av VEU i Europeiska unionen,

46. kräver även att det inom Europeiska unionen organiseras gemensamma sammanträden för medlemsstaternas utrikes- och försvarsministrar inom ramen för GUSP i syfte att definiera den strategiska inriktning som skall ligga till grund för utvecklingen av en gemensam politik på vapenområdet samt en gemensam hållning vad gäller vapenexport,

47. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att undersöka på vilket sätt staterna i Central- och Östeuropa kan delta i utvecklingen av en europeisk politik på vapenområdet, med särskild kännedom om att deras framtida deltagande i europeiska säkerhets- och försvarsstrukturer nödvändiggör en genomgripande anpassning av deras produktionsmetoder och produkter till de gemensamma försvarskraven,

48. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet samt till behöriga organ inom VEU och Nato.