EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISStON 
Bryssel den 28.06 1995 
KOM(<>5) 106 si ull ig 
MEDDELANDE FRÂN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH KUBA 

FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH KUBA 
(MKDOliLANDE FRAN KOMMISSIONEN TIM. RÅDET OCH EVROl'Al'ARUKMKNTHT) 
Syftet med detta meddelande är att i korthet lägga fram dels varför en fredlig och 
framgångsrik övergång till marknadsekonomi och politisk pluralism i Kuba måste ske via 
skapandet av ny internationell och regional förankring och dels den pådrivande roll som EU 
genom sin särskilda betydelse skulle kunna spela i denna process. 
Till följd av COMECONis avveckling 1989 då Kubas enda internationella förankring brast 
har ett nytt klimat inträtt. Ekonomiska reformer har redan antagits och andra har 
tillkännagivits. 
Öppnandet av alla delar av det kubanska livet mot den yttre världen kommer att fa en 
vittgående effekt, även om den gör sig bemärkt gradvis, när det gäller sociala förändringar. 
EUs politik bör, liksom i andra fall, grundas på den fasta övertygelsen att mänskliga 
rättigheter förstås och skyddas bättre i ett samhälle där varor, investeringar, individer och 
idéer åtnjuter fri rörlighet. Om Kuba fortsätter sin politik med att öppna upp för omvärlden, 
bör EU stärka denna tendens genom att främja dialogen och uppmuntra till ett aktivt 
kubanskt deltagande i det internationella samfundet på alla områden, inklusive det politiska 
och ekonomiska området. 
Detta meddelande från kommissionen till rådet och parlamentet omfattar följande punkter: 
- Den ekonomiska och politiska situationen i Kuba. 
- Förbindelserna mellan EU och Kuba. 
- Ett förslag från kommissionen om att inleda en dialog mellan EU och Kuba. 
L DET EKONOMISKA OCH POLITISKA LÄGET I KUBA 
A) DET EKONOMISKA LAGET 
a) Utvecklingen från 1989 till idag och de reformer som redan har antagits 
När COMECON sammanföll 1989 innebar detta att Kubas enda internationella förankring 
brast. Kuba förlorade i ett slag sin viktigaste leverantör och sin främsta kund. 
Men tvärtemot omvärldens spådomar och trots den svåra kris som följde ( 1993 importerade 
och exporterade Kuba nästan fyra gånger mindre än 1989) drogs den kubanska regimen inte 
med i kommunistblockets fall. 
Castro-regimens oväntade överlevnad kan bland annat förklaras av följande faktorer: 
-i- 3 -
- Den rädsla som en stor del av befolkningen hyser för en återgång till en "hård" kapitalism 
via en ekonomisk övergång som inte är kontrollerad (styrd av kapital baserat i Miami), 
vilket enligt många kubaner skulle kunna medföra en förlust av suveränitet och tiil och 
med identitet. 
- Uppdykandet av en grupp reformatorer som tycks utvidga och befästa sina positioner 
alltmer. 
- Den serie ekonomiska reformer som har antagits på denna grupps initiativ, som, även om 
de är inkompletta och otillräckliga, ändå går i riktning mot en sanering och ett öppnande 
av ekonomin mot resten av världen och skapande av en privat företagskultur. Vissa av 
dessaå tgärder, såsom liberaliseringen av marknaden för jordbruksprodukter eller innehav 
av utländsk valuta, tycks ha antagits för att tjäna som bas för framtida reformer ( i bilaga A 
återfinns en uppräkning av de viktigaste reformer som antagits). 
Dessa punktvisa reformer har redan givit påtagliga resultat. Sålunda har den kubanska peson, 
som i juli 1994 stod i 130 mot en US dollar på den svarta marknaden, nu stigit till 30 mot 
dollarn. 
De senaste siffrorna visar dessutom på en svag återhämtning i den kubanska ekonomin. 
Den kris som utlöstes 1989 hade stor effekt på det socialförsäkrings- och utbildningssystem 
som Kuba hade lyckats bygga upp. De kubanska myndigheterna ger dock högsta prioritet åt 
strävanden att bibehålla en hälsovård och utbildning på högsta möjliga nivå. 
b) Planerade ekonomiska reformer 
Vissa större reformer planeras genomföras denna sommar: 
- Reform av lagen om utländska investeringar. 
Den nya lagen kommer att förenkla de administrativa formaliteter som styr utländska 
investeringar, ge utländska investerare möjlighet att till hundra procent kontrollera företag i 
de flesta sektorer samt medföra en liberalisering av anställningsvillkoren för kubansk 
personal etc. 
- Utvidgning av lagen om arbete för egen räkning ("el trabajo por cuenta propia"). 
En lag som antogs i juli 1993 gav kubanerna rätt att etablera sig "för egen räkning" för att 
utöva vissa oberoende yrken (ungefar 100 yrken har liberaliserats). Utvidgningen av lagen 
kommer att innebära att flera yrken godkänns och kommer framför allt att göra det möjligt 
för universitetsstuderande, som hittills inte har omfattats av lagstiftningen, att dra nytta av 
den. 
- Lansering av ett brett omstruktureringsprogram för företagen. 
Denna omstrukturering kommer att innebära privatisering av företag (de som kan dra till 
sig en majoritetsinsats i utländskt kapital), där majoriteten av dem görs "självständiga" och 
de företag som inte har utsikter att bli vinstgivande avvecklas. De högsta kubanska 
ansvariga har meddelat befolkningen att denna omstrukturering kommer att medföra 
friställning av omkring 500.000 arbetare som måste försöka återinträda på 
arbetsmarknaden huvudsakligen genom att utveckla privata initativ. 
En sådan övergång kommer att kräva stora uppoffringar av befolkningen och man kan inte 
utesluta att detta kan vålla ett visst socialt missnöje. 
Bl UTVECKLING AV DET POLITISKA LÄGET OCH MÄNSKLIGA RÄTTIGHETER 
Den kubanska regimen förblir fjärmad från demokratiska kriterier på såväl det institutionella 
och konstitutionella planet som när det gäller de grundläggande rättigheterna 
(föreningsfrihet, yttrandefrihet och åsiktsfrihet). 
Ambassadörerna från medlemsländerna har i ett flertal rapporter påtalat de politiska 
fångarnas situation i Kuba. För närvarande räknar man med att det finns flera hundra 
politiska fångar som får samma behandling som de som sitter fängslade för civila brott. 
Under de senaste åren har antalet fall av fysisk misshandel varit mycket sällsynta även om 
klagomål om psykisk press och partiska eller alltför summariska rättegångar förekommer. 
Förutom det särskilda problemet med politiska fångar, kan noteras att 
- Kuba inte har ratificerat de viktigaste internationella konventionerna om mänskliga 
rättigheter, 
- Castro-regimen fortsätter att utöva betydande kontroll av befolkningen, 
- denna kontroll dock redan nu börjar försvagas till följd av de ekonomiska reformerna, 
- förtrycket huvudsakligen syftar till att förhindra att en organiserad opposition tar form 
Vid det besök som Fidel Castro nyligen (den 15 mars) avlade i Frankrike accepterade han att 
den icke-statliga organisationen "France Libertés" skulle få genomföra ett delegationsbesök 
för att informera sig om de politiska fångarnas situation i Kuba. 
Delegationen, vari ingick framträdande företrädare från "France-Libertés", från "Fédération 
Internationale de Ligues de Droits de l'Homme", "Médecins du Monde" och från "Human 
Rights Watch/Americas" vistades i Kuba från den 28 april till den 5 maj och fick då 
sammanträffa med 24 politiska fångar som hade valts ut av delegationen. 
Gruppen konstaterade med beklagande att de politiska fångarna blandas med vanliga fångar 
och noterade de stränga straff som utmätts och att rättegångarna ofta genomförts mycket 
snabbt. Däremot hade ingen av de fångar gruppen talade med misshandlats fysiskt under 
förundersökningen även om de klagade över psykisk press särskilt genom isolering 
Gruppen hade haft längre diskussioner med Fidel Castro och hade föreslagit att den skulle 
fortsätta sitt arbete i Kuba i samarbete med myndigheterna. 
Efter delegationens besök frigavs flera politiska fångar inklusive Sebastian Arcos som är 
grundare av Kommittén för mänskliga rättigheter i Kuba ("Comité pro Derechos Humanos 
de Cuba"). Med hänsyn till Arcos symboliska status tolkades hans ovillkorliga frigivning som 
ett tecken på att ett visst mått av inhemsk opposition skulle kunna godtas 
Det är också av intresse att notera att ett stort antal icke statliga organisationer (NGO) har 
växt fram i Kuba under de senaste åren. Även om majoriteten av dessa organisationer 
uppenbarligen är förlängningar av administrationen (och därför inte motsvarar den 
europeiska bilden av icke statliga organisationer) så har vissa av dem lyckats skapa sig ett 
eget manöverutrymme och kan därför betraktas som de första, sköra tecknen på ett 
framväxande civilsamhälle 
För kort tid sedan reste ledaren för oppositionsgruppen "Kubansk förändring" ("Cambio 
Cubano"), Gutierrez Menoyo, som nu bor i exil i Miami efter att ha tillbringat 22 år i ett 
kubanskt fängelse, till Havanna för att delta t ett seminarium om "demokrati som är öppen 
för deltagande" där också företrädare för regeringen deltog. Efter sitt sammanträffande med 
president Fidel Castro deklarerade Gutierrez Menoyo att regimen genom att anordna detta 
seminarium i Kuba hade visat prov på politisk öppenhet. 
II. FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH KUBA 
a) Inledning 
Kuba är för närvarande det enda land i Latinamerika med vilket EU inte har slutit något 
samarbetsavtal. Handeln mellan de två parterna är dock fri (Kuba åtnjuter bland annat GSP) 
och de diplomatiska förbindelserna är normala (11 medlemsstater har ambassader i Kuba och 
kommissionen är företrädd genom chefen för delegationen i Mexico). 
b) Rådet 
Rådet har vid flera tillfällen under de tre senaste åren diskuterat läget i Kuba ofta med 
anledning av rapporter sammanställda av medlemsstaternas ambassadörer. Det har framgått 
av dessa diskussioner att förbindelserna med Kuba bör avspegla utvecklingen i 
övergångsprocessen. 
c) Europaparlamentet 
Europaparlamentet har fastslagit sin ståndpunkt när det gäller Kuba i två resolutioner 
I en resolution från den 15 september 1993 fördömer Europaparlamentet den sk. Toricelli-
lagen (en amerikansk extraterritoriell lag som antogs 1992 och som syftar till att stärka 
embargot), understryker den betydelse den tillmäter bättre respekt för de mänskliga 
rättigheterna i Kuba och anmodar EU och Kuba att intensifiera sin politiska, ekonomiska och 
kulturella dialog för att så snart som möjligt kunna sluta ett samarbetsavtal. Parlamentet 
uppmanar också kommissionen att omedelbart vidta åtgärder för ekonomiskt samarbete som 
kan bidra till en liberalisering av den kubanska ekonomin. 
I resolutionen av den 29 september 1994, som antogs i samband med "båtfolkskrisen", 
upprepar Europaparlamentet behovet av förändring i Kuba, välkomnar de första kontakterna 
mellan regeringen och exilgrupperna och anmodar USA att lyfta embargot för att inte 
framkalla social oro. I resolutionen uppmanas EU att i större omfattning inbegripa Kuba i de 
samarbetsprogram som genomförs i regionen och att "utan dröjsmål inleda förhandlingar med 
den kubanska regeringen i syfte att sluta ett ramavtal om samarbete". 
Av dessa två resolutioner framgår tydligt att Europaparlamentet anser att en framgångsrik, 
fredlig övergång till marknadsekonomi och politisk mångfald i Kuba kräver aktivt stöd från 
Europeiska unionen för att det skall bli möjligt att skapa nödvändiga förutsättningar för att 
återigen förankra Kuba i det internationella samfundet. 
d) Medlemsstaterna 
De flesta medlemsstater upprätthåller bilateralt starka ekonomiska band med Kuba och 
anstränger sig att hjälpa sina företag att etablera sig på den kubanska marknaden 
(delegationsresor för affärsmän, avtal om investeringsskydd, exportkrediter etc). 
Ett stort antal av de cirka 200 samriskföretag som har upprättats i Kuba under de senaste 
åren har sålunda skapats på initiativ av de europeiska företagen. 
I bilaga C återfinns en förteckning över de viktigaste intrnationella avtal som slutits mellan 
Kuba och medlemsstaterna liksom en sammanställning över de besök av politisk eller 
ekonomisk karaktär som under senare tid har genomförts i Kuba av företrädare för 
medlemsstaterna eller av vissa privata organ. 
e) Gemenskapsinsatsen: humanitärt bistånd och punktinsatser som syftar till att 
stödja reformerna 
Före 1993 var samarbetet med Kuba i stort sett obefintligt (endast ett begränsat indirekt 
bidrag till det livsmedelsbistånd som ges via World Food Programme). 
Som svar på resultaten av medlemsstaternas överläggningar inom det politiska samarbetet 
liksom andan i Europaparlamentets resolutioner som nämnts ovan, införde kommissionen 
med början 1993 dels ett program för humanitärt bistånd och dels några punktinsatser 
anpassade till Kubas särskilda behov och som syftade till att stödja vissa reformer. 
Insatserna för humanitär hjälp genomförs via Europeiska gemenskapens kontor för 
humanitärt bistånd (ECHO). Detta stöd syftar till att hjälpa de mest utsatta grupperna i den 
kubanska befolkningen (sjuka, kvinnor, barn, gamla). Detta stöd kanaliseras direkt via de 
europeiska icke-statliga organisationer som har fått i uppdrag att från början till slut 
genomföra projekt som har godkänts av kommissionen. Europaparlamentet har vid flera 
tillfållen uttalat sitt stöd för detta humanitära bistånd och medlemsstaternas ambassadörer i 
Kuba riktade uppmärksamheten på detta bistånds effektivitet när kommissionledamoten 
ansvarig för humanitärt bistånd nyligen besökte i Havanna. 
1993 beviljades totalt 5 miljoner ecu till humanitär hjälp till den kubanska befolkningen. 1994 
ökades denna hjälp till 14 miljoner ecu. Alla expertutl&tanden och särskilt yttranden från 
medlemsstaternas ambassadörer som befinner sig i Kuba, pekar på att denna humanitära hjälp 
bör fortsätta med hänsyn till den socio-ekonomiska situation som råder på ön Det belopp 
som planeras för den humanitära hjälpen 1995 bör vara tika stor som 1994. 
När det gäller punktvisa samarbetsåtgärder har dessa huvudsakligen fokuserats på projekt 
som har genomförts via europeiska icke statliga organisationer (vars närvaro medverkar till 
att "syresätta" det kubanska samhället och att ge näring till det groende civilsamhället) 1994 
beviljades 2,5 miljoner ecu till dessa icke-statliga projekt och denna omfattning bör bibehållas 
under 1995. 
Därutöver har vissa isolerade åtgärder för ekonomiskt samarbete som syftar till att stödja 
reformerna också genomförts. Som exempel kan nämnas programmet för utbildning av 
företagsledare i marknadsekonomi som kommer att starta i oktober och som kommer att ge 
120 kubaner en universitetsexamen i dessa ämnen. Ett annat exempel är TV-programmet 
"Espacio Europa"som återkommer varje vecka och innehåller en europeisk film och ett 
sammandrag över veckans händelser i Europa (Euronews). Detta samarbete har växt från 
500.000 ecu 1994 till omkring 5 miljoner ecu i år. Dessutom har Eruopaparlamentet skapat 
två särskilda budgetposter ("SMF Kuba" och "NGO Kuba"). 
Ett pilotprogram för strukturellt livsmedelsstöd (stöd till vissa jordbrukssektorer) skulle 
kunna genomföras under de närmaste månaderna. 
HL FÖRBINDELSERNA MED DE NÄRMASTE GRANNLÄNDERNA 
») USA 
Förbindelserna mellan USA och Kuba utvecklas långsamt men förblir ett kontroversiellt 
ämne i USA. Somliga vidhåller att den ekonomiska emigrationen kan bromsas och de 
ekonomiska reformerna påskyndas genom ett konstruktivt engagemang. Andra förespråkar 
en isolationistisk konfrontationspotitik med lagförslaget "Cuban Liberty and Democracy 
Solidarity Act of 1995" (också omtalad som MHelms-Burton"-lagen). EU har givit tydligt 
uttryck för sina grundläggande invändningar till detta förslag. 
Det amerikanska embargot underlättar inte för en snabb och säker kubansk utveckling mot 
marknadsekonomi och politisk mångfald, öppen handel mellan Kuba och USA skulle öka de 
dagliga kontakterna och utan tvivel underlätta i övergångsprocessen. 
Handelsembargot blockerar den kubanska reformprocessen och Helms-Burton-lagen skulle 
endast förvärra detta tillstånd. Förslaget granskas fortfarande men om de förslagna 
bestämmelserna skulle antas skulle de få följande effekter1; 
1 l bilaga B återfinns en beskrivning av del s.k. "Helms-Burton" lagförslaget och en sammanställning 
över internationella reaktioner pä detta. 
- En unilateral internationalisering av embargot (genom extraterritoriella bestämmelser som 
är utformade för att avskräcka företag från tredje land att handla med Kuba). 
- En intensifiering av tvisten mellan Kuba och USA om exproprieringcn av egendom som 
tillhör amerikanska medborgare och kubanska flyktingar som har erhållit amerikansk 
nationalitet. 
Tvisten mellan USA och Kuba om expropriationer är idag tydligt avgränsad. För att godtas 
skall fordringar ha inlämnats enligt ett särskilt förfarande före 1972. 5.911 sådana fordringar 
har ansetts giltiga med 38 amerikanska företag som står för ungefär 86 % av det totala 
belopp som begärs från Kuba. Det faktum att tvisten är avgränsad och att antalet större 
fordringar är begränsat gör det möjligt att föra förhandlingar mellan staterna (det bör 
påpekas att Kuba har slutit kompensationsavtal med andra stater vars medborgare har 
åsamkats skada). 
Det finns alltså flera faktorer som talar för att de kubanska reformatorerna inte kommer att 
ha möjlighet att ta de avgörande kvantitativa och kvalitativa stegen om inte Kuba ges en 
chans till ny internationell förankring i det nya världsläge som råder. 
Den nuvarande amerikanska administrationen stöder inte "Helms-Burton"-förslaget till ny lag 
utan förespråkar en mer nyanserad politik gentemot Kuba (administrationen har öppet 
motsatt sig förslaget, man har nyligen slutit ett migrationsavtai med Kuba, utrikesminister 
Warren Christopher har i kongressen förklarat att han för första gången anser att man kan 
konstatera "små rörelser" mot marknadsekonomi i Kuba, president Clinton har utnämnt en 
särskild utsänd). 
Den amerikanska pressen (se särskilt New York Times den 17 maj 1995) har dessutom 
rapporterat om en ny intern Pentagonrapport om Kuba (detta dokument på 300 sidor bär 
titeln "Militären och övergången i Kuba. referensguide för policy och krisförvaltning" - "The 
Military and Transition in Cuba: Reference Guide for Policy and Crisis Management"). I 
rapporten bekräftar Pentagon att Kuba påbörjat en historisk övergångsprocess där Fidel 
Castro har en viktig ställning och att de strategiska amerikanska intressena talar till förmån 
för ett stöd till de pågående ekonomiska och politiska reformerna snarare än för 
straffåtgärder. Det nationella säkerhetsrådet tycks dela denna analys. 
Den amerikanska allmänna opinionen instämmer också i allt högre grad i behovet av en 
positiv hållning till den kubanska frågan. Under de senaste två åren har sålunda bidrag till ett 
totalt värde på 65 miljoner dollar kanaliserats till Kuba via icke-statliga organisationer, 
kyrkor och annan välgörenhetsverksamhet. 
b) Mexico 
Kuba upprätthåller priviligierade förbindelser med Mexico. Många besök på politisk nivå har 
ägt rum i båda riktningarna (exempelvis var Fidel Castro närvarande vid installationen av 
president Ernesto Zedillo). 
Mexico har en mycket stark ekonomisk närvaro i Kuba. Som exempel kan nämnas att en 
större industrigrupp nyss köpte in sig med 50 % i Telefonica Cubana Ett flertal bilaterala 
avtal förbinder de två länderna (inklusive avtal om oljeförsörjning). 
c) Canada 
Canada har nyligen intensifierat sina förbindelser med Kuba. Ordföranden i den kubanska 
nationalförsamlingen Ricardo Alarcôn och den kubanske utrikesministern Roberto Robaina 
avlade nyligen officiellt besök i Canada. 
Den kanadensiske vice utrikesministern begav sig nyligen till Kuba. Kanada har just 
återupprättat sitt biståndssamarbete med Kuba och utarbetar för närvarande de första 
projekten för icke statliga organisationer. De kanadensiska företagen är väl företrädda i 
Kuba. De två länderna har nyss paraferat ett avtal om skydd av och främjande av 
investeringar. 
d) CARICOM 
1 april 1993 skapades, trots de påtryckningar som utövades från vissa amerikanska politiska 
sektorer, en blandad kommitté Kuba/Caricom som har som mål att debattera frågor av 
ömsesidigt intresse och söka gemensamma lösningar. 
Caricom g/av sitt starka stöd till Kubas ansökan om fullt medlemsskap i Föreningen av 
Västindiska stater. 
Denna blandade kommitté har ansett att det skulle kunna vara lämpligt om Kuba kunde delta 
(särskilt med att ge tekniskt bistånd) i vissa projekt för regionalt samarbete i Västindien som 
finansieras av internationella donatorer såsom Internationella utvecklingsbanken, 
Världsbanken, Europeiska gemenskapen etc). 
IV* KUBAS FRAMTIDA FÖRBINDELSER MED EUROPEISKA UNIONEN 
Genom sin storlek är EU förmodligen den av Kubas partners som är bäst lämpad att ta 
initiativ till åtgärder som kompletterar reformerna. Om vi omsorgsfullt förbereder ett sådant 
initiativ både med våra kubanska partners och Kubas grannländer skulle EU kunna starta ett 
program som skulle kunna dra med sig andra viktiga partners (Kanada, Mexico, Rio­
gruppen, Caricom etc). 
Ett sådant intiatitiv för att stärka förbindelserna mellan EU och Kuba skulle kunna medverka 
till att på ett mångsidigt sätt fast förankra Kubas internationella förbindelser vilket är en 
nödvändig förutsättning för att på ett avgörande sätt påskynda takten i den interna 
övergångsprocessen. 
Vägen till en sådan förstärkning går över införandet av en dialog bestående av samråd med 
kubanska företrädare, som skulle göra det möjligt att bestämma en lämplig nivå och ram för 
förbindelserna med hänsyn till utvecklingen när det gäller de ekonomiska och institutionella 
reformerna. 
10 
I konkreta termer skulle denna dialog ge möjligheter till ett omfattande åsiktsutbyte om de 
pågående reformerna liksom särskilt om utvecklingen av civilsamhället, och åtgärder för att 
skydda och utvidga de privata intiativen och personlig frihet. Dialogen skulle också innefatta 
diskussioner om de framtida förbindelserna och om den ram som skulle kunna vara lämplig 
för dessa. 
Detta skulle göra det möjligt för parterna att gemensamt undersöka de kompletterande 
åtgärder som Kuba önskar komma i åtnjutande av för att fortsätta liberaliserings- och 
reformprocessen. 
Om ministerrådet godkänner detta tillvägagångssätt kommer kommissionen att inleda 
undersökande samtal för att identifiera vilken typ av ram som de framtida förbindelserna 
mellan EU och Kuba bör ges. 
11 
liilaea A 
Viktigaste reformer 
De viktigaste ekonomiska reformer som Kuba har antagit presenteras på följande sätt av 
"The Economist Intelligence Unit" i ett verk med titeln "Cuba: prospects for reform, trade 
and investment" (sid 19) som publicerades i december 1994 . 
Ekonomisk förändring i kronologisk ordning 
Februari 1982: Det statliga rådet godkänner lag nr 50 om ekonomiska band mellan 
kubanska och utländska enheter. Lagen tillåter utländska investeringar genom samriskföretag 
men mycket låg ränta genereras. 
April 1987: turistföretaget Cubanacån upprättas fristående från det Nationella turistinstitutet 
med uppgift att söka utländska partners till hotell projekt. 
December 1989: Berlinmuren faller. Inom ett år har det handelssystem som Cuba under 30 
år byggt upp tillsammans med kommunistblocket kollapsat. 
Maj 1990: Det första samriskhotellet, ägt av det spanska företaget Sol Meliå och Kubas 
Cubanacån, öppnar i Varadero. 
1990-92: Åtgärder införs för att decentralisera det statliga handelssystemet och istället bevilja 
avsevärd autonomi till nya företag. Ett stort antal statliga tjänstemän friställs. Planer 
utarbetas för en reform av valutan och minskade statliga bidrag. 
November 1990: Det kubanska socialistpartiets fjärde kongress föreslår ändringar av 
konstitutionen (se nedan) och drar upp riktlinjerna för en ny ekonomisk strategi efter 
Sovjetunionens sönderfall. 
Juli 1992: Nationalförsamlingen ändrar den kubanska konstitutionen för att skydda 
utländska investeringar i Kuba, förändra begreppet egendom och statens ekonomiska roll, 
sätta punkt för statens monopol när det gäller utrikeshandel, och för att erkänna privat 
företagande när det utförs av företag och ekonomiska föreningar. Ministerrådet eller dess 
exekutiva kommitté ges rätt att överföra äganderätt till en viss ekonomisk enhet om detta 
underlättar ekonomisk utveckling. 
Juli 1992: Ett nytt grossistprissystem införs så att den verkliga kostnaden för ingående yttre 
produktionsfaktorer avspeglas. 
Februari 1993: Cubas första oljelicensrunda lanseras i Calgary och London. 
Juli 1993: Fidel Castro meddelar lagstiftning om att kubaner skall tillåtas använda utländsk 
valuta och att denna får cirkulera fritt i landet (lag 140), ytterligare öppningar för egen 
anställning i produktions- och tjänstesektorn, "leasing" av statsägd mark till privata 
producenter för att brukas av kooperativ eller familjer. 
12 
Augusti 1993: I den största regeringsombildningen i nutida kubansk historia, ersattes 
ministern för sockerindustrin, jordbruks-, finans- och kommunikationsministern. 
December 1993: Det statliga rådet godkänner försäljning av mark till det mexikanska 
bolaget Cemex som en del i ett avtal om investeringar i cementfabriken Mariel. 
Mars 1994: Den nederländska Carribbean Bank NV, som är ett samriskföretag mellan ING 
Bank of the Netherlands och Kubas Acemex grupp, beviljas licens för att öppna ett 
informationskontor i Havanna vilket är det första utländska engagemanget i Kuba sedan 
nationaliseringen 1960/61. 
April 1994: Sju nya ministerier skapas och andra avvecklas i en större omorganisering. En 
minister för turistfrågor utses för första gången. 
Maj 1994: Nationalförsamlingen utfärdar ett meddelande om ett genomgripande skattepaket 
som utformats för att balansera den statliga budgeten genom att höja priserna samt minska 
bidragen till de företag som går med förlust. 
Juni 1994: Kuba går med på att sälja en 49%-ig andel i det statliga 
telekommunikationsbolaget Emtel till det mexikanska företaget Grupo Domos. 
Juli 1994: Det kanadensiska mineralbolaget Sherritt och det kubanska statliga företaget 
General Nickel Co kommer överens om att bilda ett samägt företag för att bryta malm, samt 
förädla och marknadsföra nickel. De samägda tillgångarna omfattar 
nickelförädlingsanläggningar i Kuba och Kanada och nickel och koboltkoncessioner i Kuba. 
Juli 1994: Föreningen av Västindiska stater bildas med Kuba som en av grundarna 
Augusti 1994: nationalförsamlingen meddelar att beskattning av egendom och inkomst 
kommer att införas för första gången sedan 1967, och skall träda i kraft i början av 1995. 
September 1994: Försvarsminister Raul Castro meddelar att en fri marknad för 
jordbruksprodukter kommer att tillåtas från den 1 oktober och gälla hela jordbrukssektorn 
Oktober 1994: Regeringen medddelar att sällsynta industriprodukter och konsumentvaror 
hädanefter får säljas direkt till allmänheten av enskilda och lokala statliga industrier, och att 
handlarna och inte staten skall sätta priserna. Liksom när det gäller handeln med 
jordbruksprodukter, måste försäljarna betala en skatt på försäljningen och marknaden 
kommer att drivas i kubanska pesos. 
När det gäller jordbrukssektorn, kan man tillägga att majoriteten av de statliga jordbruken 
har ombildats till kooperativ (Unidades Båsicas de Producciön Agricola) som drivs 
självständigt och baseras på principen om fördelning av äganderätten till marken mellan 
kooperativets medlemmar (som kan sälja en del av sin produktion direkt på de fria 
jordbruksmarknader som skapades i oktober 1994). 
13 
Vid sitt tal i februari till "Federaciôn de las Mujeres Cubanas" (kubanska kvinno-föreningen) 
meddelade Fidel Castro för första gången att de inslag av marknadsekonomi som hade införts 
hade kommit för att stanna, att andra åtgärder skulle följa och att befolkningen måste bereda 
sig på en våg av friställningar (500.000 uppsägningar meddelades under de följande 
månaderna) vilka skulle absorberas genom en ökning av utländska investeringar och av större 
frihet för privata företag. 
På ett annat plan meddelades att en första konferens med moderata exilkubaner hade 
organiserats i Havanna i april 1994 och att en andra konferens planeras för november 
14 
liitaga B 
Inledning 
Den amerikanska lagen "Cuban Liberty and Democratic Solidarity Act of 1995" föreslogs av 
senator Jessie Helms. Texten, som för närvarande är under diskussion i kongressen, skulle 
kunna antas i juli. 
De viktigaste bestämmelserna 
Detta lagförslag säger sig vilja påskynda den fredliga övergången till demokrati i Kuba 
genom att utöva ett tryck på Kuba genom följande åtgärder. 
- En möjlighet för amerikanska medborgare att till en tillfällig kommission kunna inlämna 
klagomål om egendom som har exproprierats utan ersättning, även om dessa amerikanska 
medborgare var av kubansk nationalitet när expropriationen skedde. 
- Rätt för personer som har inlämnat klagomål att föra alla utlänningar inför rätta som har 
dragit nytta av de medel som exproprierades, även om det skett indirekt, med krav på 
ersättning för skadaoch räntor upp till tre gånger värdet av egendomen (ett europeisk 
hotellföretag skulle exempelvis kunna dömas att betala skada och räntor till en kubansk 
bonde, numera naturaliserad amerikan, på vars fält den kubanska regeringen efter 
expropriering har byggt ett hotell som har hyrts ut till det europeiska företaget). 
- Vägran att bevilja visum för inträde till USA till ansvariga inom utländska företag (liksom 
till deras barn och make/maka) som har "trafikerat" exproprierade medel (dvs dragit nytta 
av dessa även om det skett mycket indirekt) . 
- Förbud för amerikanska banker eller deras dotterföretag att bevilja lån till dessa 
utlänningar. 
- Nedskärning av det amerikanska stödet till Ryssland och de nya oberoende staterna i 
proportion till deras stöd till Kuba (inklusive den hyra som Ryssland betalar för 
utnyttjande av militärbasen och radioövervakningsstationen i Lourdes, vilken, enligt 
president Clinton, ryssarna behöver för att övervaka att USA uppfyller 
nedrustningsavtalen). 
- Nedskärning av amerikanska bidrag till alla internationella finansorgan som beviljar lån till 
Kuba. 
- Förbud för import till USA av sockerprodukter som kommer från ett land som importerar 
kubanskt socker. 
Vissa av dessa bestämelser strider mot väl etablerade principer i internationell rätt eller mot 
WTO:s regler och syftar till att ensidigt internationalisera embargot. 
Internationella reaktioner 
Ett flertal länder som exempelvis Kanada, Mexico och flera medlemsstater har till den 
amerikanska administrationen framfört sina starka invändningar mot förslaget till "Helms"-
lag. När det gäller EU kan två reaktioner vara värda att nämnas; Sir Leon Brittan framförde 
kommissionens kraftiga invändningar i ett brev till utrikesminister Warren Christopher den 15 
mars 1995, en ståndpunkt som underströks i ett uttalande som gjordes den 5 april 1995 av 
ordförandeskapet i EU s namn. 
15 
Clinton-administrationen har i ett memorandum uttryckt en mycket häftig reaktion på detta 
förslag och understrukit att lagförslagets bestämmelser är olagliga och deklarerat att det 
troligtvis inte främjar en fredlig övergång samt att det kan störa US As bredare 
säkerhetsintressen (bestämmelserna som rör Ryssland) 
16 
Bilaga C 
Internationella avtal som slutits mellan Kuba och medlemsstaterna och besök av 
politisk eller ekonomisk karaktär som har genomförts i Kuba av företrädare for 
medlemsstaterna eller av vissa privata organ 
Nedan räknas vissa av de senaste besöken av politisk eller ekonomisk karaktär upp liksom de 
bilaterala avtal som är mest betydelsefulla och/eller som har slutits på senare tid. 
Besök 
Tyskland. 
- Besök av en delegation från det federala handelsministeriet för att diskutera ett avtal om 
skydd och främjande av investeringar ( 1994). 
- Besök av Klaus Jurgen Hedrich, statssekreterare vid ministeriet för bistånd och utveckling 
(1994). 
- Besök av Lothar Bisky, ordförande i PDS (1994). 
- Besök av en högnivå-delegation från Mercedes-Benz-gruppen (1994) 
Danmark: 
- Besök av Lasse Budtz, ordförande i den socialdemokratiska kommissionen för 
internationella förbindelser (1995). 
Spanien: 
- Besök av Apolonio Ruiz Ligero, statssekreterare för utrikeshandel (1994). 
- Besök av José Luis Dicenta, statssekreterare för internationellt och spanskt-amerikanskt 
samarbete (1994). 
- Besök av Carmen Alborch, kulturminister (1994). 
Frankrike: 
- Besök av Michel Charasse, senator och presidentrådgivare (1994). 
- Besök av Jean-Pierre Desgeorges, vice ordförande i CNPF International, i kapacitet av 
ordförande för ett större delegationsbesök av affärsmän (1995). 
- Besök av Danielle Mitterrand (1995). 
Finland: 
- Besök av Petri Tuomi Nikula, direktör för kulturella frågor på justitiedepartementet 
(1994). 
17 
Grekland: 
- Besök av Elizabeth Papazoi, viceminister för miljöfrågor (1994). 
Italien: 
- Besök av Massimo Velloti, ordförande för italienska bondeförbundet (1994). 
- Besök av Ludo Rattazzi, styrelseordförande i flygbolaget Air Europe (1994). 
Nederländerna. 
- Besök av Hans Fortuin, avdelningschef i ekonomiministeriet (1994). 
- Besök av Klaas de Jonq, direktör för avdelningen för industri och handel vid ministeriet 
för jordbruk, fiske och miljö (1994). 
- Besök av direktören för Turist- och transportinstitutet (1994). 
- Besök av Willi Van Wout, styrelseordförande för Institutet för utrikeshandel 
- Besök av De Vilder, styrelseordförande i Amsterdams handelskammare, ledare för en 
delegation av ungefär 35 affärsmän (1994). 
Storbritannien: 
- Besök av Adrian Beamish, departementsråd vid utrikesministeriet (1994). 
- Besök av Ian Taylor, minister för handel och teknologi, ledare för en stor 
affärsmannadelegation (1994).. 
- Besök av David Jessop, direktör för Västindiska handelsrådsgruppen (1994). 
- Besök av David Suratgar, vice styrelseordförande för Morgan Grenfel International, vice 
ordförande i Västindienkommittén och ordförande i Västindiska rådet för Europa (1994). 
- Besök av grevinnan Young, f.d. utrikesminister, hedersordförande för en delegation av 
cirka 40 affärsmän. 
Sverige 
- Besök av en affärsmannadelegation (1994). 
- Besök (planerat för juni 1995) av Pierre Schori, biståndsminister vid utrikesministeriet 
Bilaterala fördrag 
Österrike 
- Avtal om skuldkonsolidering (20.2.1987) 
- Avtal om flygförbindelser (11.2.92) 
Danmark 
- Avtal om omförhandling av skulden (18.3.1987) 
18 
Spanien 
- Avtal om vetenskapligt och tekniskt samarbete ( 10.9.78) 
- Handelsavtal (23.1.79) 
- Avtal om kulturellt och utbildningssamarbete (17.3.82) 
- Avtal om filmsamarbete (18.1.90) 
- Avtal om främjande och skydd av investeringar (27.5.94) 
- Avtal om främjande och ömsesidigt skydd av investeringar (27.5.94) 
Frankrike 
- Avtal om skuldkonsolidering (9.6.87) 
- Avtal om flygtransporter ( 13.10.93) 
- Ekonomiskt protokoll (25.3.94) 
• Ett avtal om skydd och främjande av investeringar är för närvarande under förhandling. 
Finland 
- Avtal om ett kulturellt samarbetsprogram (17.3.94) 
Italien 
- Avtal om omstrukturering av utlandsskulden (24.2.87) 
- Avtal om skydd av investeringar (7.5.93) 
Nederländerna 
- Avtal om flygtransporter (3.2.93) 
- Flygavtal mellan Kuba och holländska Antillerna (7.10.93) 
- Ett avtal om skydd och främjande av investeringar är för närvarande under förhandling 
Portugal 
- Handelsprotokoll (31.1.1980) 
Tyskland 
- Avtal om flygtransporter (18.6.93) 
- Ett avtal om skydd och främjande av investeringar är för närvarande under förhandling. 
Storbritannien 
- Avtal om skuldkonsolidering (24.9.87) 
- Avtal om främjande och skydd av investeringar (30.1.95) 
19 

ISSN 1024-4506 
KOM(95) 306 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 
Katalognummer : CB-CO-95-347-SV-C 
ISBN 92-77-91216-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikatianer 
L-2985 Luxemburg