Förslag till RÅDETS BESLUT om ändring av beslut 2001/76/EG när det gäller exportkrediter för fartyg

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Gemenskapen är part [1] i överenskommelsen om riktlinjer för statsstödda exportkrediter (nedan kallad "consensusöverenskommelsen"). Denna överenskommelse införlivades med gemenskapsrätten genom ett rådsbeslut av den 4 april 1978, vars giltighet förlängdes på obestämd tid genom ett beslut av den 14 december 1992 och som senast ändrades genom två rådsbeslut av den 22 december 2000 som gällde dels konsolidering av alla ändringar som gjorts av consensusöverenskommelsen sedan den senaste revideringen i december 1992, dels införlivande av särskilda bestämmelser avseende projektfinansiering för exportkrediter.

[1] Parterna i consensusöverenskommelsen är Australien, Europeiska gemenskapen (bestående av Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige, Tyskland och Österrike), Förenta staterna, Japan, Kanada, Norge, Nya Zeeland, Schweiz och Sydkorea.

1. Vad beträffar exportkrediter för fartyg är den gällande ordningen den som anges i överenskommelsen från 1981 om exportkrediter för fartyg, som ingåtts inom ramen för OECD och som utan ändringar bifogades consensusöverenskommelsen. Denna ordning har inte ändrats sedan 1981 och är därför inaktuell.

2. Avsnittet om exportkrediter i överenskommelsen från 1994 om upprätthållande av normala konkurrensförhållanden inom varvsindustrin, som ingicks av Europeiska gemenskapen och vissa tredjeländer inom ramen för OECD och utgör en uppdatering av den gällande ordningen, bör ersätta överenskommelsen från 1981. Överenskommelsen från 1994 har emellertid inte trätt i kraft, eftersom den inte har ratificerats av Förenta staterna.

3. Överenskommelsen från 1994 har, trots att den inte trätt i kraft, tillämpats av vissa parter, medan andra har fortsatt att tillämpa överenskommelsen från 1981, vilket innebär en risk för att konkurrensen snedvrids. Deltagarna i arbetsgrupp 6 för varvsindustrin har därför givit en expertgrupp i uppdrag att lägga fram ett förslag till ny sektorsöverenskommelse om exportkrediter, varigenom situationen skulle kunna klargöras och uppdaterade exportkreditbestämmelser införas för denna sektor. Den lösning som eftersträvas bör vara möjlig utan att Förenta staterna (som för övrigt inte har någon närvaro på exportmarknaden för fartyg) deltar, eftersom detta land, som inte har ratificerat överenskommelsen från 1994, inte heller har något intresse av att delta i denna process.

4. Expertgruppen har kommit fram till tre olika alternativ: antagande av överenskommelsen från 1994 i dess nuvarande lydelse, antagande av överenskommelsen från 1994 kompletterad med de ändringar av consensusöverenskommelsen som gjorts sedan dess eller antagande av en ny sektorsbilaga till consensusöverenskommelsen. Den 14 september 2001 enades expertgruppen om att föreslå en ordning för exportkrediter som redan från början ges formen av en bilaga till consensusöverenskommelsen.

5. Efter det formella godkännandet den 21 december 2001 i OECD:s arbetsgrupp 6 [2] godkände parterna i consensusöverenskommelsen att den tidigare bilaga I ersattes med den nya sektorsöverenskommelsen.

[2] De ordinarie medlemmarna av arbetsgrupp 6 är Europeiska gemenskapen (bestående av Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige, Tyskland och Österrike), Förenta staterna, Japan, Mexiko, Norge, Polen, Slovakien och Sydkorea, och de medlemmar som har observatörsstatus är Kanada, Rumänien, Ryssland och Turkiet.

6. Huvudsyftet med överenskommelsen om riktlinjer för statsstödda exportkrediter är att reglera statliga ingripanden på exportkreditområdet, så att sådana ingripanden grundas på kvalitet och pris snarare än på vilka finansieringsvillkor som får mest stöd, och att på så sätt införa likvärdiga konkurrensvillkor för exportörerna. Consensusöverenskommelsen utgör den internationella referensram som reglerar det statliga stödet till exportkrediter. Det är alltså logiskt att fartyg omfattas av samma ordning på detta område som andra kapitalvaror som exporteras, dvs. en särskild behandling liknande den som gäller för kärnkraftverk och luftfartyg, som begränsas till de tekniska egenskaper som präglar just denna sektor.

Kommissionen anser att consensusöverenskommelsen har gjort det möjligt att införa en effektiv internationell ordning som tydligt bidrar till att pressa ned subventionsnivån. Den har bidragit till att förhindra sådan snedvridning av konkurrensen som hänger samman med statsstödda exportkrediter och exportgarantier. Kommissionen stöder därför införandet av den nya ordningen för exportkrediter för fartyg i consensusöverenskommelsen, vilket utgör en ny etapp mot undanröjande av konkurrenssnedvridning på världsmarknaden.

Kommissionen föreslår alltså att rådet antar förslaget till beslut om godkännande av den nya bilaga I till consensusöverenskommelsen och tillämpning av denna i gemenskapernas rättsordning.

2002/0091 (ACC)

Förslag till RÅDETS BESLUT om ändring av beslut 2001/76/EG när det gäller exportkrediter för fartyg

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1) Gemenskapen är part i överenskommelsen om riktlinjer för statsstödda exportkrediter, som ingicks inom ramen för OECD (nedan kallad "consensusöverenskommelsen").

(2) Enligt rådets beslut 2001/76/EG av den 22 december 2000 om att ersätta beslutet av den 4 april 1978 om tillämpningen av vissa riktlinjer för statsstödda exportkrediter [3] skall riktlinjerna i den överenskommelse som biläggs beslutet tillämpas i gemenskapen.

[3] EGT L 32, 2.2.2001, s. 1.

(3) Parterna i consensusöverenskommelsen har, i samråd med medlemmarna i OECD:s arbetsgrupp 6 för varvsindustrin, beslutat att uppdatera de specifika riktlinjerna för exportkrediter inom denna sektor enligt bilaga I till consensusöverenskommelsen. Parterna i överenskommelsen har inom OECD godkänt den nya sektorsöverenskommelsen om exportkrediter för fartyg.

(4) Consensusöverenskommelsen gäller fortfarande fartyg som inte omfattas av sektorsöverenskommelsen och fartyg för vilka sektorsöverenskommelsen inte innehåller några specifika föreskrifter.

(5) Följaktligen bör beslut 2001/76/EG ändras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagan till beslut 2001/76/EG skall ändras på följande sätt:

1) Artikel 3 a skall ersättas med följande:

"Consensusöverenskommelsen skall tillämpas på fartyg som inte omfattas av sektorsöverenskommelsen om exportkrediter för fartyg (bilaga I). Den skall gälla parterna i sektorsöverenskommelsen och de fartyg som omfattas av den överenskommelsen, utom om sektorsöverenskommelsen innehåller en motsvarande bestämmelse som kompletterar consensusöverenskommelsen, i vilket fall sektorsöverenskommelsen skall gälla."

2) Artikel 49 a 4 skall utgå.

3) Bilaga I skall ersättas med bilagan till detta beslut.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

[...]

"BILAGA I

SEKTORSÖVERENSKOMMELSE OM EXPORTKREDITER FÖR FARTYG

KAPITEL I: SEKTORSÖVERENSKOMMELSENS RÄCKVIDD

1. Deltagande

Parter i sektorsöverenskommelsen är: Australien, Europeiska gemenskapen (omfattande Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal, Spanien, Sverige, Tyskland och Österrike), Japan, Korea, Norge, Polen och Slovakien.

2. Tillämpningsområde

I denna sektorsöverenskommelse, som kompletterar consensusöverenskommelsen, anges särskilda riktlinjer för statsstödda exportkrediter avseende exportkontrakt som omfattar följande:

2.1. Nya havsgående fartyg på minst 100 bruttoregisterton som används för transport av varor eller personer, eller för att utföra en specialiserad tjänst (t.ex. fiskefartyg, fiskefabriksfartyg, isbrytare eller mudderverk, som har sådana framdrivnings- och styrsystem att de i sig är varaktigt fullt navigerbara på öppet hav), bogserfartyg på minst 365 Kw och ej färdigställda fartygsskrov som flyter och är rörliga. Sektorsöverenskommelsen omfattar inte militärfartyg. Flytdockor och rörliga offshoreanläggningar omfattas inte av sektorsöverenskommelsen, men om det uppstår problem gällande exportkrediter för sådana anläggningar kan parterna i sektorsöverenskommelsen (nedan kallade "parterna"), efter övervägande av en motiverad begäran från någon part, besluta att de skall omfattas.

2.2. Ombyggnad av fartyg. Med ombyggnad av fartyg avses varje ombyggnad av havsgående fartyg på mer än 1 000 bruttoregisterton, förutsatt att ombyggnaden innebär genomgripande förändringar av fartygets lastkapacitet, skrov eller framdrivningssystem.

2.3. i) Fartyg av svävartyp omfattas visserligen inte av sektorsöverenskommelsen, men parterna får bevilja exportkrediter för svävare på villkor likvärdiga med dem som anges i sektorsöverenskommelsen. De förbinder sig att tillämpa denna möjlighet med måtta och att inte bevilja sådana kreditvillkor för svävare i fall där det kan slås fast att ingen konkurrens råder på de villkor som anges i sektorsöverenskommelsen.

ii) I sektorsöverenskommelsen avses med svävare en amfibiefarkost på minst 100 ton som är utformad att bäras av luft som drivs ut från farkosten och formar en luftkudde mellan marken eller vattenytan och farkosten innanför en flexibel kjol runt farkosten, och som kan framdrivas och styras med hjälp av propellrar eller riktade luftutsläpp drivna av fläktar eller liknande anordningar.

iii) Parterna är eniga om att beviljandet av exportkrediter på villkor likvärdiga med dem som anges i denna sektorsöverenskommelse bör begränsas till svävare som används i sjötrafik och alltså inte på land, utom för att nå terminalanläggningar som är belägna högst en kilometer från vattnet.

KAPITEL II: BESTÄMMELSER OM EXPORTKREDITER OCH BUNDET BISTÅND

3. Längsta återbetalningstid

Längsta återbetalningstid, oavsett landets klassificering, är 12 år efter leverans.

4. Kontant betalning

Parterna skall kräva en kontant betalning på minst 20 % av kontraktspriset vid leverans.

5. Återbetalning av kapital

Återbetalning av en exportkredits kapitalbelopp skall ske i lika stora, regelbundna amorteringar med normalt sex månaders och högst tolv månaders intervall.

6. Minimipremie

Bestämmelserna om minimipremienivåer i consensusöverenskommelsen skall inte tillämpas förrän de setts över ytterligare av parterna i denna sektorsöverenskommelse.

7. Bistånd

En part som önskar tillhandahålla bistånd skall, utöver vad som föreskrivs i consensusöverenskommelsen, bekräfta att fartyget inte förs under ett öppet register under återbetalningstiden, att det på ett tillfredsställande sätt försäkrats att den slutliga ägaren är bosatt i mottagarlandet, inte är ett vilande dotterbolag till ett utländskt bolag och har förbundit sig att inte sälja fartyget utan de inhemska myndigheternas tillstånd.

KAPITEL III : FÖRFARANDEN

8. Underrättelser

Med tanke på öppenheten skall varje part, utöver vad som föreskrivs i consensusöverenskommelsen och i det "Creditor Reporting System" som tillämpas av Världsbanken, Bernunionen och OECD, årligen lämna uppgifter om sitt system för beviljande av statligt stöd och om hur denna sektorsöverenskommelse, inbegripet befintliga system, genomförs.

9. Översyn

a) Sektorsöverenskommelsen skall ses över årligen eller på begäran av någon part inom OECD:s arbetsgrupp för varvsindustri, och en rapport skall läggas fram för parterna i consensusöverenskommelsen.

b) För att underlätta konsekvens och enhetlighet mellan consensusöverenskommelsen och denna sektorsöverenskommelse skall parterna i sektorsöverenskommelsen och consensusöverenskommelsen samråda och samordna sina insatser på lämpligt sätt, med beaktande av varvsindustrins karaktär.

c) Om parterna i consensusöverenskommelsen beslutar att ändra denna, skall parterna i denna sektorsöverenskommelse (nedan kallade "parterna") granska detta beslut och överväga dess relevans för sektorsöverenskommelsen. Iavvaktan på detta övervägande skall ändringarna av consensusöverenskommelsen inte tillämpas på denna sektorsöverenskommelse. Om parterna godtar ändringarna av consensusöverenskommelsen skall de skriftligen underrätta parterna i consensusöverenskommelsen om detta. Om parterna inte godtar ändringarna av consensusöverenskommelsen vad avser deras tillämpning på varvsindustrin skall de meddela parterna i consensusöverenskommelsen sina invändningar och inleda samråd med dem i syfte att nå en lösning. Om enighet inte kan nås mellan de två grupperna skall parternas hållning i fråga om tillämpningen av ändringarna på varvsindustrin gälla.

d) När överenskommelsen om upprätthållande av normala konkurrensförhållanden inom varvsindustrin träder i kraft skall denna sektorsöverenskommelse upphöra att gälla för de parter som lagligen är skyldiga att tillämpa 1994 års överenskommelse om exportkrediter för fartyg [C/WP6(94)6]. Dessa parter skall verka för en omedelbar översyn i syfte att bringa 1994 års överenskommelse i överensstämmelse med denna sektorsöverenskommelse.

BIHANG ÅTAGANDEN BETRÄFFANDE DET FRAMTIDA ARBETET

Utöver vad som sägs om det framtida arbetet i consensusöverenskommelsen är parterna i denna sektorsöverenskommelse eniga om följande:

a) Att utarbeta en illustrativ förteckning över fartygstyper som i allmänhet anses som olönsamma, med beaktande av föreskrifterna om bundet bistånd i consensusöverenskommelsen.

b) Att se över bestämmelserna i consensusöverenskommelsen gällande minimipremienivåer i syfte att införliva dem med denna sektorsöverenskommelse.

c) Att med hänsyn till hur relevanta internationella förhandlingar utvecklas diskutera införande av andra bestämmelser om minimiräntesatser, inbegripet en särskild CIRR och rörliga räntor.

d) Att diskutera om årliga amorteringar för återbetalning av kapital kan tillämpas."