Yttrande om kommissionens meddelande "Socialt handlingsprogram på medellång sikt (1995-1997)"

(96/C 100/19)

EU-kommissionen beslutade den 5 maj 1995 i enlighet med artikel 198c i Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskaperna att begära Regionkommitténs yttrande om ovannämnda meddelande.

Det beslutades att utskott 8 "Ekonomisk och social sammanhållning, Socialpolitik och Folkhälsa" med Søren Andersen som föredragande skulle ansvara för beredningen av kommitténs yttrande. Utskott 8 antog sitt yttrande den 7 september 1995.

Vid sin 9:e plenarsession den 20-21 september 1995 (sammanträdet den 20 september 1995) antog Regionkommittén följande yttrande.

Inledning

Kommissionens handlingsprogram på medellång sikt är en fortsättning på det arbete som kommissionen påbörjade med den sociala stadgan 1989 och som den fortsatte i grönboken om den framtida europeiska socialpolitiken. Senare gav kommissionen ut vitboken om europeisk arbetsmarknads- och socialpolitik. Vid bedömningen av kommissionens handlingsprogram på medellång sikt är det därför nödvändigt att sätta in handlingsplanen i ett vidare sammanhang. Detta utkast till yttrande om det sociala handlingsprogrammet skall ses som en naturlig uppföljning och utvidgning av yttrandet om kommissionens vitbok om europeisk arbetsmarknads- och socialpolitik som Regionkommittén antog vid sin 5:e plenarsession den 16 november 1994.

Regionala och lokala myndigheters betydelse för social- och arbetsmarknadspolitiken

1. Regionkommittén uttrycker sin besvikelse över att gemenskapens institutioner inte är förpliktigade enligt fördraget att rådfråga Regionkommittén i de för de lokala och regionala myndigheterna så avgörande sociala och arbetsmarknadspolitiska frågorna. Regionkommittén gläder sig därför åt att kommissionen på eget initiativ, och utan att vara förpliktad till detta enligt fördraget, har ansett det vara naturligt och ändamålsenligt att rådfråga Regionkommittén i samband med kommissionens handlingsprogram på medellång sikt.

2. Regionkommittén

- konstaterar att det under loppet av de senaste åren skett en decentralisering av arbetsmarknadspolitiken i flera medlemsländer. Lokala och regionala myndigheter deltar nu aktivt i såväl planering som prioritering och samordning av arbetsmarknadsinsatserna för arbetslösa. Denna decentralisering har skett i medvetande om att arbetslöshetsproblematiken präglas av geografiska skillnader och att det därför finns ett behov av att ta avstamp i lokala förhållanden och möjligheter när arbetsmarknadspolitiken genomförs.

- konstaterar att de lokala och regionala myndigheterna i Europa har en central roll på arbetsmarknaden som arbetsgivare för offentliganställda med de förpliktelser det innebär i frågor som rör arbetsvillkor, arbetsmiljö, jämställdhet, utbildning och hälsa på arbetsplatsen.

- konstaterar att de lokala och regionala myndigheterna i Europa har viktiga uppgifter på det sociala planet och inom förebyggande hälsovård och att dessa uppgifter utförs bäst så nära den enskilde medborgaren som möjligt och i nära samarbete med de lokala myndigheter och med respekt för dessa myndigheters önskemål, behov och prioriteringar.

- menar att det är av avgörande betydelse för att förverkliga målsättningarna i det sociala handlingsprogrammet att de lokala och regionala myndigheternas roll stärks och att de aktivt deltar i utarbetandet av gemenskapens social- och arbetsmarknadspolitik.

- menar att de positiva erfarenheterna med att föra ner delar av administration av strukturfonderna på det regionala planet bör utvidgas till att gälla hela strukturfondsområdet och gemenskapsinitiativen.

I. NY PRIORITERING I ARBETSMARKNADSPOLITIKEN

3. Regionkommittén ansluter sig helt och fullt till kommissionens och Europeiska rådets synpunkter att arbetslösheten är den högst prioriterade uppgiften för Europeiska unionen och dess medlemsstater. Regionkommittén ansluter sig vidare till de slutsatser, som mot bakgrund av kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrens och sysselsättning drogs av Europeiska rådet på dess möte i Essen i december 1993.

4. Regionkommittén finner det riktigt att förbättra EU-institutionernas möjligheter att observera hur medlemsstaterna genomför Essen-slutsatserna. Regionkommittén finner det viktigt att kommissionen och rådet men också Regionkommittén och andra gemenskapsinstitutioner har möjlighet att få korrekta och uppdaterade informationer om den faktiska utvecklingen av arbetsmarknaden i de olika delarna i gemenskapen.

5. Regionkommittén tycker att det är viktigt att påpeka att man på det europeiska, nationella, regionala och lokala planet bör sträva efter att genomföra sysselsättningsmässiga åtgärder som kompletterar varandra och som utvärderas och i nödvändig omfattning samordnas inom EU med respekt för närhetsprincipen. Att ålägga alla medlemsstater likartade och oflexibla målsättningar för arbetsmarknads- och sysselsättningspolitiken gör det omöjligt att reagera flexibelt och snabbt på den arbetsmarknadspolitiska utvecklingen i regionerna, som ju ofta är olika på grund av olika villkor i varje enskild region. Regionkommittén är dock uppmärksam på att en flexibel sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitik inte behöver utgöra en motsättning mot bevarade och utökade livsbetingelser för löntagarna.

6. Regionkommittén tycker det är bra att kommissionen särskilt pekar på den sociala dialogen, som ju hänger samman med kollektiva överenskommelser och avtal som har anknytning till skapandet av arbetstillfällen och ser denna som ett viktigt instrument i den fortsatta strävan att lösa problemen med sysselsättningen i den Europeiska unionen.

7. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning om att den roll som den ständiga kommittén för sysselsättning har bör framhävas och byggas ut, eftersom den är ett centralt forum för diskussion av initiativ inom sysselsättningsområdet mellan medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter.

8. Regionkommittén

- konstaterar att en varaktig förbättring av sysselsättningssituationen inte uppnås om det offentliga bidraget till sysselsättningen begränsas till passiva stödåtgärder. Tillväxten i sysselsättningen på det europeiska planet kan på kort sikt både äga rum i den offentliga och den privata sektorn, men på längre sikt bör etableringen av nya arbetstillfällen huvudsakligen ske i den privata sektorn. I de fall den privata sektorns inflytande på ekonomin är begränsad, till exempel i unionens perifera regioner, bör den offentliga sektorns inflytande på sysselsättningen aktivt främjas. Gemenskapen bör genom sin lagstiftning eftersträva målsättningen om full sysselsättning.

- menar att en garanti för utvecklings- och konkurrenskraften hos små och medelstora privata företag är av avgörande betydelse för en fortsatt tillväxt i den europeiska sysselsättningen. Regionkommittén hälsar därför med tillfredsställelse det faktum att kommissionen nu koncentrerar uppmärksamheten på existensvillkoren för små och medelstora företag, men dessa företags betydelse för sysselsättningen bör i högre grad framgå av det sociala handlingsprogrammet.

- uppmanar kommissionen att stärka gemenskapens insatser för program som främjar startandet av egna företag, gemensamma utvecklingsprojekt och skapandet av nätverk för små och medelstora företag. Regionkommittén menar att man bör anslå ökade medel till denna insats och att enskilda insatser i högre grad skall koordineras.

- konstaterar att den statliga sektorns regleringar i de enskilda medlemsländerna som regel är mer belastande för små företag än för stora.

- konstaterar att flera medlemsländer startat program för att övervaka och förebygga flaskhalsproblem, dvs när det råder brist på kvalificerad arbetskraft. Dessa initiativ ställer krav på att den regionala arbetsmarknadspolitiken samordnas med utbildnings- och sysselsättningspolitiken och att rörligheten ökar på de nationella och europeiska arbetsmarknaderna. Regionkommittén uppmanar kommissionen att studera och utvärdera dessa programs inverkan på sysselsättningen i de enskilda medlemsländerna och vidarebefordra resultaten till intresserade parter.

- konstaterar att mål 4 i strukturfonderna stöder projekt som syftar till förebygga flaskhalsproblem. Ett ändamålsenligt genomförande av projekten säkerställs genom en regional samordning av arbetsmarknads-, utbildnings- och sysselsättningspolitiken. Regionkommittén uppmanar därför medlemsländerna att upprätta en regional administration av strukturfondernas mål 4.

- anser att medlemsstaterna och EU skall samordna varje enskilt fastställt mål under strukturfonderna för att säkra en organiserad och balanserad tillgång där mål 1-5b kompletterar varandra.

II. UNDERVISNING OCH UTBILDNING - NYCKELN TILL SOCIAL STABILITET I UNIONEN

9. Regionkommittén instämmer i kommissionens synpunkt att ökade investeringar i mänskliga resurser är ett centralt element i unionens strategi för att öka tillväxten på medellång sikt. Undervisning och utbildning ökar tillväxt och solidaritet och skapar fler arbetstillfällen samt förbättrad konkurrenskraft. Kommittén konstaterar att utbildningssystemets innehåll, utformning och finansiering är medlemsländernas angelägenhet. Stödjande gemenskapsåtgärder bör i första hand vidtas inom de nyligen beslutade programmen LEONARDO och SOCRATES, som innehåller det omfattande åtgärdspaketet med syfte att förbättra kvaliteten på skol- och yrkesutbildning inom EU.

10. Regionkommittén ställer sig dock undrande inför att kommissionen inte nämner lokala och regionala myndigheters roll i denna strategi. Det är klart att just regionala och lokala myndigheter har speciella, om än varierande, förutsättningar för att skapa de nödvändiga kopplingarna mellan sysselsättning, arbetsmarknad och utbildningsmyndigheter. Regionala och lokala myndigheter kan säkerställa att utbildningen fortlöpande anpassas till företagens, arbetsmarknadens och befolkningens behov.

11. Regionkommittén ser positivt på gemenskapsinitiativet för främjande av livslång fortbildning. Regionkommittén ser gärna en ytterligare förstärkning av den livslånga fortbildningens betydelse där regionala och lokala myndigheter spelar en viktig roll beroende på deras särskilda förutsättningar för att arbeta i nära samspel med företag, arbetsmarknad och medborgare. Lokala och regionala myndigheter kan också medverka till att täcka små och medelstora företags utbildningsbehov och har i många medlemsländer en lång tradition av samarbete med näringslivet i utbildningsfrågor.

12. Regionkommittén noterar att det sociala handlingsprogrammet understryker vikten av att grundutbildning och fortbildning görs mer yrkesinriktad. Regionkommittén vill påpeka att det likaledes finns ett behov av att förstärka de allmänna kvalifikationerna eftersom prognoserna av framtidens yrkeskunskaper är mycket osäkra. Förbättrade personliga och allmänna kunskaper, till exempel kunskap i andra EU-språk, är en grundläggande förutsättning för ny inlärning. Lokala och regionala myndigheter har i många medlemsländer en mycket viktig roll när det gäller att förmedla grundläggande kunskaper eftersom dessa myndigheter verkar nära medborgarna. Regionkommittén ser gärna att detta perspektiv framhävs i det sociala handlingsprogrammet.

13. Regionkommittén

- menar att förslagen avseende en mer effektiv integrering av unga på arbetsmarknaden bör utformas med hänsyn till de många unga från tredje land som har svårt att få tillgång till utbildningssystemet. De lokala och regionala myndigheterna kommer att ha skilda förutsättningar för att stödja särskilt utsatta ungdomsgrupper.

- är mycket intresserad av utarbetandet av den nämnda vitboken: hävstängerna för år 2000 vilken bör främjas i mesta möjliga mån. En samlad överblick över de många initiativen på undervisnings- och utbildningsområdet kommer att bli mycket användbar. Vitboken bör också omfatta ett belysande av de lokala och regionala myndigheternas särskilda förutsättningar för att medverka till en lokal och regional förankring av undervisning och utbildning.

- ser fram mot att kommissionen skall lägga fram ett förslag till en utvidgning av det allmänna systemet för erkännande av examensbevis. Regionkommittén är av den uppfattningen att de existerande lärlingssystemens räckvidd och omfång bäst kan utvidgas med hjälp av ömsesidigt erkännande tvärs över de etablerade utbildningssystemen. Fastställandet av för stela och oflexibla gemensamma europeiska regler för lärlingsutbildning kan motverka lokal och regional anpassning och den tradition av yrkesmässigt självbestämmande som är utmärkande för en rad medlemsländer.

III. UPPBYGGNADEN AV EN EUROPEISK ARBETSMARKNAD

14. Regionkommittén konstaterar att den fria rörligheten för arbetskraft är en grundläggande princip som inte kan frångås i uppbyggnaden av en europeisk arbetsmarknad.

15. Regionkommittén har noterat kommissionens oro över att överförandet av pensionsrättigheter kan ställa till hinder för arbetstagarnas utnyttjande av den fundamentala rätten till fri rörlighet. Regionkommittén uppmanar i detta sammanhang kommissionen att avstå från att ha kvar förslag om regler som kan skapa särskilda problem även för lokala och regionala myndigheter som arbetsgivare. I många länder finns kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter som bland annat fastställer karensreglerna för att komma med i de olika pensionssystemen. Regionkommittén är rädd för att ett lagstiftningsinitiativ från EU på detta område skulle kunna sätta parternas fria förhandlingsrätt ur spel.

16. Beträffande den sociala försäkringen för migrerande arbetstagare konstaterar Regionkommittén att det finns få regler för skydd av barn till migrerande arbetstagare. Regionkommittén uppmanar därför kommissionen att ta initiativ som ger barn till migrerande arbetstagare ett socialt skydd.

IV. HÖJD STANDARD PÅ ARBETSMARKNADEN FÖR ETT KONKURRENSKRAFTIGT EUROPA

17. Regionkommittén konstaterar att lokala och regionala myndigheter har en avgörande roll som arbetsgivare i Europeiska unionen. För dessa myndigheter är det av största betydelse att de framförhandlade kollektiva överenskommelserna och avtalen som reglerar arbetsmarknaden avspeglar goda samarbetsvillkor för personalen samt att de utformas så att de också är sysselsättningsfrämjande.

18. Regionkommittén konstaterar att lokala och regionala myndigheter i många länder har en klart definierad roll som arbetsmarknadspart på nationell nivå. Regionkommittén noterar därför med glädje att kommissionen i sitt handlingsprogram har klargjort den roll som arbetsmarknadens parter skall spela vid den framtida utformningen av arbetsmarknadspolitiken. Handlingsprogrammet visar avseende många av initiativen på den sociala dialogen och på konsultationer med arbetsmarknadens parter som relevanta instrument för att uppnå gradvisa men stadiga framsteg i det fortsatta arbetet för konvergens på den europeiska arbetsmarknaden.

19. Regionkommittén konstaterar att representanter för lokala och regionala myndigheter har trätt in i den sociala dialogen på det europeiska planet genom arbetsgivarprogrammen CEEP och CEMR. Regionkommittén ser med glädje på denna utveckling. Regionkommittén stöder i detta sammanhang de klara tendenser till utveckling av den sociala dialog som handlingsprogrammet avspeglar. Regionkommittén välkomnar också tillkännagivandena om i vilken omfattning arbetsmarknadens parter skall involveras. Kommittén anser att detta starkt understryker och styrker trovärdigheten av tillämpningen av närhetsprincipen, såsom den fastlagts i fördraget.

20. Regionkommittén har tidigare i yttrandet om kommissionens vitbok om europeisk arbetsmarknadspolitik och socialpolitik argumenterat för att fastställandet av miniminormer bör ske inom ramen för konvergerande politik och att de skall respektera de olika nationella avtalen och systemen för kollektiva förhandlingar.

21. Regionkommittén

- bekräftar sin positiva inställning till fastställandet av ramarna för den framtida utvecklingen inom området för hälsa och säkerhet på arbetet. Regionkommittén betonar att det framtida fastställandet av regler för hälsa och säkerhet ger förnyade möjligheter till trepartssamarbete på det nationell planet, till exempel i form av ramdirektiv. Med trepartssamarbete syftas här på samarbete mellan nationella myndigheter, arbetsgivare och arbetstagare.

- noterar den nu fastlagda sammansättningen av styrelsen för den nu etablerade byrån för arbetsmiljö och att den fastslår ett trepartssamarbete mellan nationella myndigheter, arbetsgivare och arbetstagare.

- är emot intentioner som innebär fastställande av regler som rör den lokala lönebildningen. Regionkommittén ser därför gärna att kommissionen vid undersökningen av frågan om rätt till lön på officiella helgdagar och vid sjukdom respekterar den i fördraget fastlagda principen om att löneförhållandena för arbetstagarna i Europeiska unionen inte omfattas av ramarna för kompetens och mål i fördraget.

- hälsar med tillfredsställelse kommissionens initiativ med avseende på den rådfrågning av arbetsmarknadens parter på området för deltidsarbete, tidsbegränsat arbete och icke fast arbete. Regionkommittén noterar kommissionens tillkännagivande om att man vill dra tillbaka tidigare förslag till direktiv. Regionkommittén noterar att arbetsmarknadens parter på europeisk nivå både har en önskan om och en vilja att nå en förhandlingslösning om detta.

- har med stort intresse noterat kommissionens önskan om att inleda konsultationer med arbetsmarknadens parter om individuella avskedanden men ställer sig i denna inledningsfas tvekande med hänsyn till behovet av lagstiftning på unionsnivå med hänsyn till sådana anställningsvillkor.

22. Regionkommittén stöder de tidigare initiativen avseende tillämpningen av redan antagna rättsakter och önskar i detta sammanhang uttrycka sin glädje över att det nu är en fastslagen princip att tillämpning kan ske med hjälp av nationella kollektiva överenskommelser eller avtal nationellt. Det är viktigt att hålla fast vid att arbetsmarknadens parter skall delta aktivt i verkställandet på nationellt plan.

23. Regionkommittén konstaterar att arbetsmarknadens parter är positiva till att delta i ett kommittéarbete för att bedöma om det finns ett behov av ändringar i direktivet om disposition av arbetstiden så att läkare under utbildning också kan omfattas av direktivet. Kommissionen har tillsatt en arbetsgrupp som består av yngre europeiska läkare för att behandla frågan. Regionkommittén anser att även arbetsmarknadens parter bör vara representerade i kommissionens rådgivande grupp liksom att de nationella myndigheterna bör inkluderas.

V. LIKA MÖJLIGHETER FÖR MÄN OCH KVINNOR

24. Regionkommittén noterar att jämställdhet mellan män och kvinnor är ett av de områden som redan Romfördraget fastställde. Också Regionkommittén erkänner den stora betydelse som det europeiska samarbetet haft för främjande av jämställdheten mellan män och kvinnor i medlemsländerna.

25. Lokala och regionala myndigheter sysselsätter ett stort antal arbetstagare, varav största delen är kvinnor. Dessa myndigheter kan därför på längre sikt också bidra till den europeiska utvecklingen genom de projekt och initiativ som de enskilda lokala och regionala myndigheterna genomför för att främja jämställdheten mellan och kvinnor i närområdet.

26. Regionkommittén noterar också den rättskapande funktion som EG-domstolen under en rad år har haft i att tolka och tydliggöra innehållet i existerande direktiv för likabehandling. Regionkommitténs omedelbara oro för den framtida utvecklingen på området gäller det förhållande att det stadigt växande antalet mål som dras inför domstolen varje år är ett uttryck för att existerande regler inte i tillräckligt hög grad är fastlagda i samtliga medlemsstater eller på alla delar av arbetsmarknaden i unionen.

27. Kvinnors deltagande på arbetsmarknaden ökar och förvärvsfrekvensen är hög i flera medlemsstater. Lokala och regionala myndigheter erkänner kvinnors deltagande i förvärvslivet som en viktig faktor för Europeiska unionens framtida utveckling. Därför anser Regionkommittén att gemenskapen bör stödja initiativ som främjar möjligheterna till barnpassning så att föräldrarna kan fortsätta att vara verksamma på arbetsmarknaden.

28. Regionkommittén stöder därför kommissionens initiativ till rådfrågning av arbetsmarknadens parter avseende koordinering av förvärvsarbete och familjeliv. Regionkommittén är därför övertygad om att arbetsmarknadens parter, genom sitt engagemang och sitt intresse för frågan och inte minst genom erfarenheter från redan ingångna, nationella kollektiva överenskommelser och avtal, kommer att nå fram till en lösning inom ramen för de rättigheter som tillerkänts arbetsmarknadens parter i det sociala protokollet till Maastrichtfördraget.

29. Regionkommittén kommer att med intresse följa den rådfrågning avseende bevisbördan, som kommissionen nu har inlett med arbetsmarknadens parter. Regionkommittén är principiellt av den uppfattningen att avtal mellan arbetsmarknadens parter om reglering av arbetsmarknadspolitiken bör främjas. Omfattningen av framtida direkt lagstiftning i form av direktiv bör därför inte prioriteras framför de nämnda förhandlingarna.

30. Regionkommittén noterar med tillfredsställelse att kommissionen i det fjärde handlingsprogrammet för likabehandling mellan män och kvinnor har följt Regionkommitténs tidigare uppmaning och att man nu pekar på regionala och lokala myndigheter som viktiga aktörer.

VI. SOCIALPOLITIK OCH SOCIALSKYDD - ETT AKTIVT SAMHÄLLE FÖR ALLA

31. Regionkommittén bekräftar härmed den syn på europeisk socialpolitik som man framlade i samband med Regionkommitténs yttrande om kommissionens vitbok, "Europeisk social- och arbetsmarknadspolitik": den bör sträcka sig längre än till de sysselsättningsrelaterade frågorna och sikta på social och ekonomisk integration för alla medborgare.

32. Regionkommittén anser att varje politik, som strävar mot ekonomisk och monetär konvergens, bör underkastas regelbunden observation och utvärdering avseende de sociala följderna. Regionkommittén stöder vidare ett samarbete, som innebär en högre grad av konvergens mellan medlemsstaterna och anser att man bör sikta mot en lämplig gemenskapsnivå. Gemenskapens insatser för medborgarnas sociala rättigheter bör emellertid undvika en för hög grad av detaljstyrning för att kunna passas in i kulturella, ekonomiska och organisatoriska skillnader i Europa. Vidare rekommenderar Regionkommittén en konsolidering/ett genomförande av existerande förslag till direktiv snarare än att man utarbetar och framlägger nya.

33. Regionkommittén konstaterar att gemenskapen idag står inför mycket stora utmaningar med hänsyn till de sociala följder som etablerandet av en europeisk arbetsmarknad kommer att få. Regionkommittén anser att det idag finns en verklig risk för att samhället delas i en elit som har arbete och i en utstött, som inte har arbete. Med hänsyn till samhällets utveckling mot en större tudelning, speciellt avseende tillgången till arbete, ber Regionkommittén Europeiska rådet och kommissionen att i fördraget som skall revideras vid regeringskonferensen 1996, skriva in rätten till arbete för varje medborgare i unionen.

34. Regionkommittén konstaterar att det finns en reell risk för att informationssamhället kommer att förstärka tendenserna till ett tudelat samhälle. Regionkommittén noterar att kommissionen kommer att utarbeta en grönbok om informationssamhällets sociala och samhälleliga följder. Regionkommittén uppmanar mot bakgrund av detta att vid utarbetandet av grönboken särskilt beröra risken för ett tudelat samhälle. Regionkommittén är också oroad över bostadsbristen på landsbygden och den därav följande inflyttningen till städerna som skapar efterblivna landsbygdsområden. Denna utveckling skapar ett behov av politiska initiativ som kan bidra till att lösa detta problem som är vida spritt inom EU.

35. Regionkommittén samtycker till kommissionens löfte om att främja samarbetet om bostadsfrågor, den sociala utvecklingen i bostadsområden och för hemlösa, inklusive säkerhet. Kommittén är speciellt oroad över ökningen av antalet hemlösa och av bostadsbristen i gemenskapen. Men Regionkommittén är förvånad över att bostadspolitiken inte i högre grad berörs i det sociala handlingsprogrammet och uppmanar kommissionen att lyfta fram denna fråga i programmet. Regionkommittén anser att det finns ett behov av att gemenskapen i högre gard prioriterar insatser mot bostadsbristen och skapandet av sociala ghetton i EU:s stadsområden, och hänvisar i övrigt till Regionkommitténs yttrande på eget initiativ om städernas utveckling i Europeiska unionen.

Regionkommittén noterar att bostadspolitiken lyder under de lokala, regionala och nationella myndigheterna och att gemenskapens insats på bostadsområdet därför i första hand bör omfatta en utveckling av de stöd- och utredningsprogram som finns idag.

36. Regionkommittén godkänner de socialpolitiska initiativen i det sociala handlingsprogrammets kapitel 6 och hänvisar till Regionkommitténs yttrande om kommissionens vitbok om europeisk social- och arbetsmarknadspolitik för närmare tolkning av de initiativ som Regionkommittén godkänner.

37. Regionkommittén anser det vara viktigt att gemenskapen riktar särskild uppmärksamhet mot de grupper i samhället med speciella sociala problem: handikappade, barn, äldre och utstötta grupper. Särskilt i samband med en konjunkturuppgång finns det risk för att man bortser från dessa gruppers intressen när det ställs krav på effektivitet och flexibilitet. Behovet att införa särskilda åtgärder för svaga grupper är precis som arbetsmarknadsinsatserna också beroende av lokala och regionala förhållanden. För stöd till Europeiska unionens kamp mot social utslagning måste lokala strategier förstärkas av lokala och regionala myndigheter samt bygga på samarbete med alla aktörer och deltagande av alla berörda.

VII. FOLKHÄLSA

38. Regionkommittén anser att diskussionen om omvårdnaden av människor i behov av vård bör vara öppen och inbegripa ett stort antal lokala, regionala och nationella lösningar. Med tanke på detta välkomnar ReK en ingående diskussion med sakkunniga under 1995. Kommissionen anmodas att ge uttryck för bredden i denna diskussion genom att behandla den under temat "vårdgaranti" istället för "vårdförsäkring".

39. Regionkommittén konstaterar att de lokala och regionala myndigheterna inom EU har de primära och de viktigaste uppgifterna vad hälso- och sjukvården beträffar. Gemenskapens insats på hälsoområdet bör därför ta sin utgångspunkt i ett erkännande av att hälsoproblemen ser ut på olika sätt, beroende på vilken nivå man ser dem från ifrån statens, regionens eller den lokala nivån och att insatsen för att förbättra hälsotillståndet i gemenskapen måste prioriteras olika. Enligt Regionkommittén måste det finnas plats för dessa skillnader i hur man organiserar och löser uppgifterna för hälsovården inom gemenskapen.

40. Regionkommittén är överens om att gemenskapen bör stödja medlemsländernas insatser på folkhälsoområdet och att gemenskapen kan inta en viktig roll som förmedlare av erfarenheter och samordning av gemensamma initiativ. Det finns särskilt behov av detta vad gäller miljörelaterade och smittsamma sjukdomar där problemen sträcker sig över nationsgränserna. Det finns också ett stort behov av stöd till forskning och till bekämpning av sällsynta sjukdomar där erfarenheten i ett land kan vara ringa och där det är naturligt att förena resurserna för att kunna göra en samordnad insats.

41. I samband med insatsen för miljörelaterade sjukdomar anser Regionkommittén att det finns behov av en särskild insats för allergisjukdomar och för fastställandet av spår av gifter och mediciner i livsmedel inom EU. Regionkommittén uppmanar därför kommissionen att utarbeta ett program för övervakning och insamling av upplysningar beträffande dessa hot mot folkhälsan.

42. Regionkommittén konstaterar att det inom hälsoområdet finns ett behov av att skapa överblick över hälsoproblemen och hälsotillståndet i de enskilda medlemsländerna. Regionkommittén ser det därför som ett välkommet initiativ att kommissionen kommer att ge ett förslag om att gemenskapen förses med omfattande insamlade data på hälsoområdet i avsikt att målinrikta hälsoinsatserna i medlemsstaterna. En sådan överblick krävs för att hälsoområdet är präglat av olikheter mellan medlemsstaterna. Regionkommittén uppmanar vidare kommissionen att komplettera denna sammanställning med utvärderingar och uppmanar till förbättrade insatser inom folkhälsan i de enskilda medlemsländerna.

43. Regionkommittén välkomnar kommissionens förslag till Europaparlamentet och rådets beslut om utarbetande av handlingsprogram för kraft, folkhälsa, bekämpande av narkotikamissbruk, AIDS och vissa andra smittsamma sjukdomar och förväntar sig att förslagen antas under 1995.

44. Regionkommittén uppmanar kommissionen att överväga vad som ytterligare kan göras för att genomföra och stödja lokala och regionala program som kan förbättra grunden för särskilda åtgärder som kan förbättra hälsotillståndet.

VIII. UTVECKLING AV DEN INTERNATIONELLA DIMENSIONEN

45. Regionkommitten påminner om slutsatserna från det sociala toppmötet i Köpenhamn i mars 1995 och är ense med kommissionen beträffande konstaterandet att arbetsmarknads- och socialpolitiken spelar en allt större roll för unionens kontakter med tredje land.

46. Regionkommittén anser det nödvändigt att i det sociala handlingsprogrammet understryka att unionen i sin kontakt med tredje land särskilt försöker främja unionens grundläggande målsättningar som exempelvis principen om hållbar utveckling, principen om demokratiskt styre, bland annat demokratiskt lokalt självstyre och lokalt deltagande i planläggningen av hållbar utveckling. Dessutom bör handlingsprogrammet innehålla hänvisningar till det goda ledarskapets avgörande betydelse för utvecklingen av hållbara samhällsmodeller.

47. Regionkommittén upprepar sitt krav på att EU i högre grad anstränger sig för att införa en lägsta social nivå i internationella handelsavtal så att man bojkottar produkter som är framställda på ett socialt oacceptabelt sätt, bland annat produkter som är framställda med hjälp av barnarbete. Formuleringen och genomförandet av sådana normer bör emellertid inte enbart överlåtas till den nya världshandelsorganisationen som organ för den fria världshandeln utan bör utarbetas i samarbete med den internationella arbetsorganisationen.

IX. FÖR ETT MER AKTIVT SAMHÄLLE

48. Regionkommittén håller med om att utvecklingen går i riktning mot omfattande och snabba strukturförändringar som griper in och förändrar förhållandena på alla samhällsnivåer inom den Europeiska unionen.

49. Regionkommittén noterar kommissionens uttalande om att man bör hitta en ny balans mellan lagstiftning och kollektiva förhandlingar. Regionkommittén välkomnar denna synpunkt och understryker samtidigt att arbetsmarknadens parters deltagande i utformningen av den europeiska arbetsmarknads- och socialpolitiken bör intensifieras och utvidgas.

50. Regionkommittén vill därför understryka att den stödjer det vidare arbetet med att stärka den sociala dialogen så som det har uttryckts i handlingsprogrammet.

51. Regionkommittén har med tillfredsställelse noterat upprättande av ett europeiskt utbildningscentrum för arbetsmarknadsrelationer och ser fram mot de kommande resultaten av detta instituts arbete.

X. SOCIAL- OCH ARBETSMARKNADSPOLITISKA ANALYSER OCH FORSKNING PÅ MEDELLÅNG SIKT

52. Regionkommittén stödjer kommissionens inställning om att det finns ett konstant behov av analys och forskning på det sociala och arbetsmarknadspolitiska området.

53. Regionkommittén anser att en sådan analys coh forskning kan medverka till att beskriva nya utvecklingstendenser, behov och möjligheter och att resultaten av dessa initiativ kommer att bli ett användbart redskap för att få en överblick över kommande problem liksom att dessa kan ingå i grunden för beslut om förebyggande av ekonomiskt oändamålsenliga förhållanden i Europeiska unionen.

54. Regionkommittén utgår från att också forsknings- och analysresultaten från medlemsländerna kommer att inneslutas i gemenskapens samlade tillgängliga kunskapsbas.

XI. EN MER EFFEKTIV ANVÄNDNING AV DEN EUROPEISKA LAGSTIFTNINGEN

55. Regionkommittén hänvisar till att medlemsstaterna genom lagstiftning och i kollektiva överenskommelser och avtal reglerar anställningsvillkor inom unionen. Regionkommittén är samtidigt av den uppfattningen att det är av största vikt att denna lagstiftning genomförs och används överallt i unionen där EU-lagstiftning redan är antagen.

56. Regionkommittén har full tilltro till att arbetsmarknadens parter i de enskilda medlemsstaterna i ökad grad kommer att ingå i de nationella tillämpningsprocesserna och således att de också på detta område tar på sig ett ansvar för den vidare utvecklingen av arbets-socialpolitiken. Regionkommittén noterar i detta hänseende rådets tidigare meddelanden om tillämpningen och de initiativ som kommissionen i detta hänseende tillkännagivit att man kommer att genomföra.

Bryssel den 20 september 1995.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC