Det råder enighet i EU om vikten av att garantera faktisk och icke-diskriminerande tillgång till grundläggande tjänster av hög kvalitet för barn som är drabbade av olika former av utsatthet. I Europaparlamentets resolution av den 24 november 2015, vilket bekräftades i resolutionen om Europeiska socialfonden+ av den 4 april 2019, efterlyste Europaparlamentet en europeisk barngaranti, med fokus på barnfattigdom och med tonvikt på vissa grundläggande tjänster. Europaparlamentet bad även kommissionen att genom en flerårig förberedande åtgärd undersöka genomförbarheten hos en sådan europeisk barngaranti. I rådets slutsatser av den 8 juni 2020 uppmanade också rådet kommissionen att lägga fram ett förslag om en europeisk barngaranti. I sin särskilda rapport 20/2020 om barnfattigdom av den 29 september 2020 betonade Europeiska revisionsrätten att kommissionens stöd till medlemsstaternas åtgärder måste riktas bättre för att bekämpa barnfattigdom. Som svar på denna rapport uppmanade rådet kommissionen att inbegripa åtgärder och mål för att bekämpa barnfattigdom i sina framtida initiativ, inklusive som del av den europeiska planeringsterminens ekonomiska samordning. Den 11 mars 2021 antog Europaparlamentet en resolution om barns rättigheter mot bakgrund av kommissionens strategi för barns rättigheter, i vilken Europarlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram sitt förslag om inrättande av den europeiska barngarantin under det första kvartalet 2021, och uppmanar medlemsstaterna att påskynda genomförandet av den samt att investera alla tillgängliga resurser, inklusive EU-medel. Europaparlamentet betonade även att medlemsstaterna bör fastställa fleråriga nationella strategier för att bekämpa barnfattigdom och social utestängning samt nationella handlingsplaner för den europeiska barngarantin.

I majoriteten av länderna i EU-27 löper barn större risk att drabbas av fattigdom eller social utestängning än den totala befolkningen. Under 2019 levde 22,2 % (nästan 18 miljoner) av barnen i hushåll som löpte risk för fattigdom eller social utestängning, jämfört med 20,9 % (cirka 91 miljoner) av den totala befolkningen. Minskningen av risken för fattigdom eller social utestängning bland barn under det senaste årtiondet har gått långsammare än bland den allmänna befolkningen. Dessutom är fattigdomsklyftan i EU-27 större för barn (25,4 % under 2019) än för resten av befolkningen (24,3 %), och samma sak gäller för varaktig fattigdom (14,1 % av alla barn 2018 jämfört med 10,8 % för resten av befolkningen).

Social utestängning är ett komplext och flerdimensionellt fenomen. De största orsakerna är otillräckliga resurser och fattigdom, men också brist på lika tillgång till varor och tjänster på grund av olika former av utsatthet, som hindrar fullt deltagande i samhället. Förslaget är inriktat på behövande barn, vilket avser barn som riskerar fattigdom eller social utestängning. Mot bakgrund av de mångfasetterade utmaningar som gör det svårt för låginkomsttagare att få tillgång till varor och tjänster eller tillgång till arbetsmarknaden har man på EU-nivå kommit överens om den sammansatta indikatorn ”risk för fattigdom eller social utestängning”. Indikatorn mäter i) antalet personer med en disponibel inkomst per konsumtionsenhet (efter sociala transfereringar) under gränsen för fattigdomsrisken, ii) allvarlig materiell fattigdom, vilket fångar bristen på grundläggande förnödenheter som krävs för att garantera en skälig levnadsstandard i ett visst samhälle, och iii) mycket låg arbetsintensitet. Barn som lever i sådana hushåll är särskilt utsatta för social utestängning och är den grupp som denna rekommendation inriktas på.

Under 2017–2020 gav stödprogrammet för strukturreformer tekniskt stöd i syfte att genomföra medlemsstaternas reformer för att i) höja kvaliteten på förskoleverksamhet och barnomsorg samt förebygga att elever lämnar skolan med högst grundskoleutbildning, ii) göra utbildning mer inkluderande, iii) stödja avinstitutionalisering när det gäller barn, iv) förbättra tillgången till tjänster för barn med funktionsnedsättning, v) främja social integration av barn med invandrarbakgrund eller från etniska minoriteter, vi) göra de nationella rättsväsendena mer barnvänliga, och vii) se över familjeskyddslagstiftningen, för att tillgodose de föränderliga behoven hos alla former av familjer.

Unionsmedel finns tillgängliga för att stödja åtgärder mot barnfattigdom och social utestängning samt för genomförandet av den europeiska barngarantin. Medlemsstater i vilka andelen barn som riskerar fattigdom eller social utestängning är högre än genomsnittet i EU (under 2017–2019) kommer under finansieringsperioden 2021–2027 att behöva öronmärka 5 % av medlen från Europeiska socialfonden+ för att bekämpa barnfattigdom eller social utestängning, medan övriga medlemsstater kommer att behöva öronmärka ett lämpligt belopp. Europeiska regionala utvecklingsfonden kommer också att bidra med framtidssäkrade investeringar i social infrastruktur, utrustning och tillgång avseende allmänna tjänster av god kvalitet, samt samarbetsprojekt i gränsregioner.

Den 1 juli 2020 antog kommissionen paketet Stöd till ungdomssysselsättning: en väg till jobb för nästa generation för att hjälpa unga som är på väg in på arbetsmarknaden. En av byggstenarna i paketet var förslaget till rådets rekommendation om en väg till jobb – en förstärkt ungdomsgaranti, som antogs av rådet den 30 oktober 2020. Rekommendationen har som mål att säkerställa att alla unga under 30 års ålder inom en period av fyra månader efter att de blivit arbetslösa eller avslutat sin formella utbildning får ett högkvalitativt erbjudande om sysselsättning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik.

När den europeiska pelaren för sociala rättigheter presenterades 2017 utvärderade kommissionen de fyra årens genomförande av rekommendationen Investera i barnens framtid. Utvärderingen avslutades med en undersökning som genomfördes av experter från det europeiska nätverket för socialpolitik med rubriken ”Progress across Europe in the implementation of the 2013 EU recommendation on Investing in children: Breaking the cycle of disadvantage. A study of national policies”.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

Förslaget bygger på kommissionens arbetsdokument med utvärderingen av genomförandet av rekommendationen Bryta det sociala arvet – investera i barnens framtid, Europeiska revisionsrättens särskilda rapport om barnfattigdom och den sakkunskap som samlats in genom en flerårig förberedande åtgärd som begärts av Europaparlamentet, särskilt genomförbarhetsstudien för en barngaranti och undersökningen ”Study on the economic implementing framework of a possible EU Child Guarantee Scheme including its financial foundation”.

Syftet med genomförbarhetsstudien för en barngaranti var att klargöra den europeiska barngarantins potentiella omfattning, analysera villkoren för att genomföra den och bedöma dess europeiska mervärde. Undersökningen fokuserades på fyra specifika grupper av socialt utsatta barn: barn på särskilda boenden, barn med funktionsnedsättningar, barn med invandrarbakgrund (inbegripet flyktingbarn) och barn som lever i en otrygg familjesituation. I undersökningen analyserades om det var genomförbart att garantera dem tillgång till fem grundläggande tjänster: kostnadsfri hälso-och sjukvård, kostnadsfri utbildning, kostnadsfri förskola och barnomsorg, adekvata bostäder och hälsosam kost.

I undersökningen framkom att dessa barns tillgång till de fem tjänsterna verkligen behövde förbättras. Bristande tillgång kan få kort- och långsiktiga konsekvenser för barnen själva men också för samhället. Allmänna tjänster måste vara inkluderande för att säkerställa att behövande barn till fullo kan ta del av dem och för att undvika stigmatisering och segregering. Även om tillgång till tjänsterna skulle vara en viktig del i arbetet med att hantera social utestängning bland barn, måste det ingå i en bredare strategi, så som beskrivs i rekommendationen Bryta det sociala arvet – investera i barnens framtid, och i ett stödjande socialt politiskt ramverk. Slutligen kan EU-medel fungera bättre och mer strategiskt genom att stödja dessa tjänster.

I undersökningen ”The economic implementing framework of a possible EU Child Guarantee scheme including its financial foundation”, som kompletterade genomförbarhetsstudien, undersöktes vilka kostnaderna och fördelarna skulle bli för de behöriga myndigheterna om de skulle garantera att alla behövande barn utan åtskillnad fick tillgång till de fem tjänster som den europeiska barngarantin omfattar. I undersökningen konstaterades att fördelarna både skulle ge kortsiktig påverkan på barnens liv och långsiktig påverkan på deras framtidsutsikter som vuxna, och även på samhället och de framtida offentliga utgifterna. Undersökningen visade att kostnaderna för att förse behövande barn med fria skolmåltider, fri förskola och barnomsorg och att ta bort skolavgifterna är relativt låga, och de är särskilt låga mot bakgrund av de potentiellt stora fördelar som åtgärderna kan ge.

Slutligen driver kommissionen, på begäran av Europaparlamentet och i samarbete med Unicef, pilotprojekt i Bulgarien, Kroatien, Grekland och Italien för att testa dessa åtgärder på fältet, och man undersöker de politiska ramarna i Tyskland, Litauen och Spanien. Detta kommer att ge ett värdefullt bidrag till genomförandefasen för den föreslagna rekommendationen.

•Konsekvensbedömning

Det föreslagna instrumentet – en rekommendation från rådet – ger vägledning om hur man ska genomföra den europeiska barngarantin, samtidigt som medlemsstaterna får flexibilitet att utforma och genomföra åtgärder i enlighet med sin nationella praxis. Någon konsekvensbedömning är därför inte nödvändig.

Rekommendationens effekter kommer inte bara att bero på hur medlemsstaterna genomför åtgärderna. Landsspecifika omständigheter som den makroekonomiska situationen, de sociala trygghetssystemens och tjänsternas utformning och arbetsmarknadens funktion är också viktiga och gör det svårt att skilja förslagets specifika effekter från andra faktorer.

Det medföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar omfattar en översikt över de viktigaste utmaningarna vad gäller social utestängning av barn samt brister som hindrar lika tillgång till relevanta tjänster för behövande barn. Det omfattar också en preliminär analys av rekommendationens ändamålsenlighet och eventuella påverkan.

Vid analysen användes en kombination av intern och extern sakkunskap men också erfarenheter från många övervaknings- och peer learning-aktiviteter samt den återkoppling som mottagits under riktade samråd. Tillsammans har dessa bidrag överförts till åtgärder som beskrivs i förslaget.

Dessutom föreslås bättre datainsamling på EU-nivå så att den noggranna övervakningen av åtgärder i medlemsstaterna kan bli bättre. Enligt en särskild bestämmelse som införts i förslaget ska rekommendationen ses över efter en inledande genomförandeperiod.

•Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling

Ej tillämpligt.

•Grundläggande rättigheter

Den europeiska barngarantin kommer att bidra till att skydda barnens rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välbefinnande och för familjens rättsliga, ekonomiska och sociala skydd (artikel 24 och 33 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna).

4.BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte EU:s budget.

5.ÖVRIGA INSLAG

•Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering