Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "En europeisk turistpolitik"

(1999/C 138/02)

Den 26 januari 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att med beaktande av artikel 23.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "En europeisk turistpolitik".

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 12 mars 1999. Föredragande var Colin Lustenhouwer.

Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 362:a plenarsession den 24-25 mars 1999 (sammanträdet den 24 mars) följande yttrande med 80 röster för, 3 emot och 6 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Utvecklingen av en komplett politik för turist- och fritidssektorn verkar ha hamnat i ett dödläge. Vid rådets (inre marknaden) sammanträde den 7 december 1998 var man (än en gång) oförmögen att enas om innehållet i eller budgeten för ett flerårsprogram till förmån för sektorn. Förslaget om ett sådant program, som ursprungligen kallades Philoxenia, har redan varit föremål för stark kritik från rådets ordförandeskap, och verkar nu ogenomförbart.

1.2. Kommittén, som alltid har stött (1)kommissionen i dess försök att utveckla en aktiv EU-politik till förmån för turist- och fritidssektorn och konsumenterna inom denna sektor, är mycket besviken över situationen, men vill inte ge upp.

1.3. Eftersom det verkar svårt att utforma en samordnad politik på grundval av ett flerårigt program, måste vi undersöka om det finns andra sätt på vilka man kan ta hänsyn till sektorns och dess kunders behov. Det finns dock en risk för att endast tillfälliga lösningar utvecklas, utan samordning mellan kommissionens avdelningar, och utan att hänsyn tas till om dessa åtgärder är hållbara på medellång eller lång sikt.

1.4. Kommittén är medveten om den svåra uppgift som det särskilda direktorat för turism som nyligen upprättades inom GD XXIII står inför. Kommittén stöder helhjärtat dess verksamhet, vilken bör utföras i nära samarbete och samråd med turist- och fritidsorganisationer och organisationer inom arbetsliv och samhälle.

Rådets negativa ståndpunkt får emellertid inte hindra kommissionen att, inom den egna organisationen, ta hänsyn till turistsektorn och dess konsumenter på ett integrerat sätt.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Turistsektorn, som är den snabbast växande sektorn i EU (2,5 %-4 % tillväxt per år i fråga om omsättning och 1 %-1,5 % i fråga om sysselsättning), påverkas, som vi vet, av EU:s verksamheter på olika områden. Både kommittén(2) och Europaparlamentet(3) har behandlat frågan i sina tidigare yttranden respektive resolutioner. Kommittén uppmanar rådet och kommissionen att, trots politiska motsättningar, integrera de utmaningar som turistsektorn står inför på kommissionens övriga politikområden. Ett sådant tillvägagångssätt är en viktig förutsättning för att man skall kunna ta vara på sektorns tillväxtpotential, vilket i synnerhet är viktigt med hänsyn till turistsektorns relativt säkra framtid, då denna inte löper risken att släpa efter på grund av teknologiska förändringar.

2.2. De mest uppenbara frågorna omfattar utbildning för företagare (ofta små oberoende företag) och deras anställda; tillgång till kapital för investeringar i framtiden; det osäkra och ofta problematiska förhållandet mellan rekreation och miljöskydd; tillämpning av nya teknologier för företagsledning; arbetsvillkor och arbetsförhållanden; informationssamhällets, och i synnerhet, den elektroniska handelns följder för mellanled; effekterna av en ökad tillgång (till exempel utbyggnad av flygtrafiken); tillgång till information och kunskap om konsumtionstrender, vilka bland annat är viktiga mot bakgrund av de snabba förändringarna i konsumenternas preferenser; samt beskattning.

2.3. Det är framför allt på beskattningsområdet som effekterna av europeiska lagar och bestämmelser är påtagliga. Momslagstiftningen har stort inflytande på konkurrenskraften inom hotell- och restaurangbranschen och andra områden inom sektorn. I många länder utanför EU tar man nämligen inte ut mervärdesskatt för sådana tjänster. De sänkta avgifter som för närvarande tillämpas inom hotell-, restaurang- och turistbranschen bör därför även i fortsättningen vara tillämpliga. Dessutom kommer lägre momsavgifter på dessa arbetsintensiva tjänster, som för närvarande inte är föremål för sänkta avgifter, att höja sysselsättningen.

3. Högnivågruppen för turism

3.1. Mer allmänt bör EU bidra till att främja ett mer affärsvänligt lagstiftningsklimat. Kommittén välkomnar kommissionens initiativ att upprätta en så kallad "högnivågrupp för turism"(4) och instämmer i kommissionens slutsatser att till exempel rekommendationerna från arbetsgruppen för enklare arbetsvillkor (BEST, Business Environment Simplification Task Force) bör genomföras på kort sikt. Kommittén är dessutom intresserad av de metoder kommissionen föreslår för genomförandet av högnivågruppens slutsatser. I rapporten ges ett antal viktiga rekommendationer som i hög grad kan bidra till att främja sysselsättningen inom turist- och fritidssektorn.

3.2. Högnivågruppens rapport visar också att en sektor som huvudsakligen är inriktad på gränsöverskridande verksamhet förtjänar en gemenskapspolitik som genom stimulerande och nyskapande åtgärder gagnar en hållbar företagsutveckling. En sådan politik bör företrädesvis utformas inom ramen för konsumentskydd och stämma överens med andra krav, till exempel miljökrav.

3.3. För att göra turistsektorn mer attraktiv ur arbetstagarsynpunkt, uppmanar högnivågruppen i rapporten arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer (inklusive organisationer inom små och medelstora företag) inom andra branscher inom turism och rekreation att följa hotell- och restaurangbranschens exempel att få till stånd en social dialog, i synnerhet i fråga om anställningskrav och arbetsvillkor. Detta skulle också kunna bidra till att den dåliga bild som ibland ges av arbetsvillkoren inom sektorn förbättras och att det blir attraktivare att söka jobb inom turist- och fritidsbranschen.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Det svåra uppdrag som kommissionen står inför kommer, enligt kommitténs uppfattning, följaktligen endast att lyckas om kommissionen samarbetar med företrädare för turist- och fritidsorganisationer inom ramen för en strukturerad social dialog. Därför anser kommittén att en (trovärdig) rådgivande kommitté för turism och rekreation bör inrättas.

4.1.1. Kommittén välkomnar att man i kommissionens vitbok om handel(5), som nyligen publicerades, kopplar samman turism och detaljhandel. I kommissionens meddelande påvisas att detaljhandeln och turistsektorn har många gemensamma intressen, vilket kommittén helt instämmer i. Kommittén vill betona att man i synnerhet i centrum av städer bör erbjuda en rad olika inköpsmöjligheter och att man bör skapa utrymme för små självständiga företag. Ett stort urval av affärer gör staden mer attraktiv för turister. Kommittén anser att detaljhandeln dessutom aktivt måste arbeta för att ständigt göra staden mer attraktiv ur turistsynpunkt. Undersökningar har trots allt visat att detaljhandeln är en mycket betydelsefull sektor. När de nått resans slutmål spenderar turister mer pengar inom detaljhandelssektorn än till exempel restaurang- och cateringsektorn (en undersökning från Amsterdam visar att förhållandet är omkring 60 %:40 %). Kommittén anser att kommissionens avsikt att stimulera detta samarbete genom att organisera en tävling med priser är ett kreativt sätt att gynna lyckade projekt.

4.2. Kommittén påpekar dessutom att rådets ordförandeskap varken planerat formella eller informella sammanträden för ministrarna med ansvar för turism under det tyska ordförandeskapet. Rådets totala brist på intresse är uppriktigt sagt beklaglig. Kommittén uppmanar därför det sittande ordförandeskapet och kommande ordförandeskap att planera in ett ministerrådssammanträde för ministrar med ansvar för turism.

4.3. I det tyska ordförandeskapets arbetsprogram konstateras med rätta att uppmärksamhet riktas mot det avskyvärda fenomenet "barnsexturism". Som kommittén har påpekat i tidigare yttranden(6) är inga problem oövervinneliga i kampen mot sådana förnedrande handlingar. Kommittén välkomnar både de åtgärder kommissionen hittills vidtagit och turistsektorns egna åtgärder på detta område. Researrangörer och resebyråer på olika håll i EU har uttryckligen tagit avstånd från sådana perversa aktiviteter och infört sanktioner, till exempel att utesluta medlemmar som kan tänkas vara involverade, för att avskräcka företag inom EU att aktivt delta i sådan verksamhet. Den internationella sammanslutningen för hotell- och restaurangsektorn har vidtagit liknande åtgärder (till exempel genom att utarbeta en uppförandekodex). Det bör dessutom påpekas att denna typ av utnyttjande och misshandel av barn inte har någonting med turism att göra; den hotar snarare att förstöra sektorns rykte. Kommittén uppmanar kommissionen att fortsätta sitt arbete och vidareutveckla åtgärder för att komma till rätta med problemet.

4.4. För att utvecklingen av en europeisk turist- och fritidspolitik återigen skall ingå som en punkt på det politiska programmet, är insatser från alla aktörer nödvändiga. Kommittén stöder därför högnivågruppens förslag att hålla årliga toppmöten om turism. Vid det första sammanträdet skulle man kunna utarbeta och samordna ett löpande åtgärdsprogram, vilket skulle kunna utvärderas och anpassas vid påföljande sammanträden. Genom att engagera kommissionen, Europaparlamentet, medlemsstaterna, företrädare för sektorn och konsumenterna kan man kartlägga den mångfald av utmaningar som väntar oss och som bara kan leda till en slutsats: Europa kan inte, varken politiskt eller med hänsyn till utformningen av dess politik, längre vägra att ge den snabbast växande sektorn inom ekonomin det erkännande den på grund av sin ekonomiska och samhälleliga ställning förtjänar.

5. Slutsatser

5.1. Kommittén stöder helhjärtat dessa insatser, vilket också framgick av ESK:s förre ordförande Tom Jenkins förklaring vid konferensen i Luxemburg den 4-5 november 1997: "Ekonomiska och sociala kommittén har i flera yttranden betonat turismens ekonomiska, sociala och kulturella betydelse för Europeiska unionen, och upprepade gånger manat till ett erkännande av dess roll, inte enbart ur social, ekonomisk, kulturell eller politisk synpunkt, utan även som en möjlighet att förena gemenskapens folk och geografi."

5.2. Kommittén anser att man bör utforma en långsiktig EU-strategi för turism, som med stöd i ett rådsbeslut skall säkerställa ett politiskt erkännande av turism inom EU som en nyckelfaktor för tillväxt och sysselsättning.

5.3. En sådan strategi skulle bidra till att säkerställa att EU:s resurser används effektivt, samtidigt som ett erkännande av sektorns betydelse är en förutsättning för att man skall kunna uppnå gemenskapens främsta mål, till exempel med hänsyn till sysselsättning, regionalpolitik och miljö; målsättningar som hänger samman med utvidgningen, samt övergripande politiska målsättningar avseende små och medelstora företag.

Bryssel den 24 mars 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) Se bland annat följande:- ESK:s yttrande om kommissionens grönbok om unionens roll inom turistområdet, EGT C 301, 13.11.1995. - ESK:s yttrande om ett första flerårigt program för stöd till europeisk turism (1997-2000), EGT C 30, 30.1.1997.

(2) Se till exempel ESK:s yttrande om kommissionens förslag om gemenskapsåtgärder för turism (1995/1996), EGT C 19, 12.1.1998.

(3) Se Europaparlamentets resolution om kommissionens förslag om gemenskapsåtgärder för turism, A4-0247/98, 7.10.1998; se även Europaparlamentets resolution av den 27 januari 1999 om arbeten med framtidsutsikter, föredragande Thomas Mann, A4-0475/98, PE 227.966 slutlig, punkterna 19-21.

(4) Slutsatser och rekommendationer från högnivågruppen som är ansvarig för sysselsättning och turism: Nya partnerskap för att skapa arbeten, Europeiska kommissionen, GD XXIII, Bryssel, oktober, 1998.

(5) KOM(1999) 6 slutlig, 27.1.1999.

(6) EGT C 284, 14.9.1998.