SV

Bryssel den 22.11.2007

SEK(2007) 1509

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

Följedokument till

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

En europeisk strategisk plan för energiteknik (SET-plan)

SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN

{KOM(2007) 723 slutlig}

{SEK(2007) 1508}

{SEK(2007) 1510}

{SEK2007) 1511}

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

Sammanfattning av konsekvensbedömningen för den europeiska strategiska planen för energiteknik

1. Inledning

Europeiska rådet har prioriterat behovet av att förvandla Europa till en ekonomi med hög energieffektivitet och låga utsläpp av växthusgaser och antog den 9 mars 2007 en energihandlingsplan som banar vägen mot en energipolitik för Europa. I åtgärdsplanen erkänns behovet av en integrerad strategi för klimat- och energipolitiken och den följer det trefaldiga målet att bekämpa klimatförändringen, begränsa EU:s externa sårbarhet för importerade fossila bränslen och främja den ekonomiska tillväxten.

Forskning om och innovation för energitekniken spelar en avgörande roll för att uppnå ovannämnda mål. Europa måste utveckla ett antal överkomliga, rena och effektiva energitekniker med låga utsläpp i världsklass och skapa stabila och förutsebara villkor för näringslivet, särskilt de små och medelstora företagen, för att säkerställa den omfattande spridningen av denna teknik inom alla sektorer av ekonomin.

Inom ramen för energihandlingsplan har europeiska rådet inbjudit kommissionen att senast i mars 2008 föreslå en strategisk EU-plan för energiteknik (SET-plan) för att vitalisera innovationen inom energitekniken. De viktigaste delarna i det kommande kommissionsförslaget är en styrstruktur för att leda de europeiska ansträngningarna vad gäller innovation inom energitekniken och ett antal storskaliga europeiska initiativ för att påskynda utvecklingen och spridningen av viktig energiteknik.

Syftet med detta dokument är att sammanfatta utvärderingen av de olika strategiska alternativen för styrning av en SET-plan.

2. Grunden för en EU-åtgärd

För att uppfylla de 2020-mål som antogs av rådet om utsläpp av växthusgaser, förnybar energi och energieffektivitet finns det ett behov av att få ner kostnaderna för befintlig högeffektiv teknik med låga koldioxidutsläpp och få till stånd en gradvis förändring av deras genomslag på marknaden. På lång sikt måste nya generationer teknik utvecklas genom forskningsgenombrott för att uppfylla ambitionen att minska våra utsläpp av växthusgaser med 60–80 % till 2050.

De nuvarande tendenserna vad gäller utvecklingen av det europeiska energisystemet och dess prognoser för framtiden är emellertid inte upplyftande. Europa är inte på väg att uppfylla sina mål. Under årtionden har den rikliga tillgången resurser, bristen på kolrestriktioner och marknadskrafternas kostnadskrav inte bara lett till att Europa blivit beroende av fossila bränslen utan också dämpat drivkrafterna för innovation och investeringar i den energiteknik som krävs för att göra energisystemet hållbart.

Budgetarna för energiforskning (både offentliga och privata) i EU har minskat kraftigt sedan de nådde en topp under 1980-talet. Detta har lett till en ackumulerad underinvestering i energiforskningskapacitet och -infrastruktur. Investeringsnivåerna och innovationsansträngningen är helt ur fas med omfattningen av de problem som ligger framför oss.

Innovationsprocessen för energiteknik lider också av strukturella svagheter, som långa ledtider för ny teknik att nå massmarknaden, låsta infrastrukturinvesteringar, diverse marknadsincitament och utmaningar för nätsammankoppling etc. Marknadens utnyttjande av ny energiteknik hindras dessutom av karaktären på själva tekniken. Den nya tekniken är vanligtvis dyrare än den teknik som ersätts. Det finns helt enkelt ingen naturlig marknadsaptit för sådan teknik.

Även utanför Europa har andra globala företrädare identifierat denna möjlighet av att få in ny teknik på marknaden och de inriktar sina ansträngningar på att utveckla teknik med låga koldioxidutsläpp. Det oönskade resultatet av detta kan bli en europeisk marknad med kolrestriktioner som är beroende av importerad teknik, trots att efterfrågan skapas internt i Europa.

Medlemsstater som arbetar enskilt kommer att få svårt att skapa de villkor som är nödvändiga för industrin att utveckla den nödvändiga tekniken och konkurrera på de globala marknaderna. EU:s forskningsbas kännetecknas för närvarande av splittring, icke-anpassade strategier och subkritisk kapacitet. Det finns i följaktligen ett behov av bättre samordning av de enskilda innovationsansträngningarna för att nå den nödvändiga kritiska massan.

Dessutom använder Europeiska unionen för närvarande inte sin fulla potential för innovation av den inre marknaden för att utforska synergieffekter mellan medlemsstaterna vad gäller utveckling och spridning av ny energiteknik. Mångfalden av nationella bestämmelser och tekniska specifikationer splittrar marknaden och hämmar industriinvesteringar i riskabel teknik.

Tid är av yttersta vikt. Det kommer att ta årtionden att gradvis omvandla energisystemet och detta kräver således omedelbara strategiska åtgärder på europeisk nivå, en aktiv och förutseende planering och en omfattande strategiram.

3. SET-planens mål

SET-planens strategiska mål är att säkerställa att EU:s industri- och forskningsbas kommer att få en väletablerad status som global ledare i utvecklingen och marknadsutnyttjandet av energiteknik med låga koldioxidutsläpp, både när det gäller att tillhandahålla EU den nödvändiga tekniken för att uppnå sina egna strategiska mål och även att utnyttja de möjligheter som dessa nya marknader för med sig i hela världen.

Det finns behov av att skapa en långsiktig EU-ram för utveckling av energiteknik, dvs. en EU-strategi för energiteknik. En sådan ram skulle kännetecknas av en stärkt samordning av de nationella åtgärderna och gemenskapsåtgärderna, inbegripet gemensamma strategiska ansträngningar för att utveckla lovande teknik, ökade offentliga och privata investeringar, förstärkt utveckling av de mänskliga resurserna, utnyttjandet av fördelarna från utvecklingen av den inre marknaden och det europeiska forskningsområdet. Medlemsstaterna, gemenskapen, industrin och forskarna har alla sina olika roller att spela.

SET-planen omfattar följande: i) omvandlingen av styrningen av energiforskningen och innovationssystemet genom alla intressenters engagemang och åtagande i ett enhetligt program, ii) en strategisk planering som inriktar forsknings- och innovationsansträngningarna mot teknik och åtgärder som har bäst förutsättningar att uppnå målen för den europeiska energistrategin, iii) ett effektivare genomförande och förvaltning av alla verksamheter i hela innovationsprocessen, och iv) en kostnadseffektiv och resultatorienterad tilldelning och ökning av resurser.

4. Strategialternativen

Fyra strategialternativ för den allmänna styrningen har beaktats.

En möjlighet är att fortsätta med den nuvarande innovationsprocessen för energiteknik. Denna strategi har hittills varit effektiv när det gäller att stödja det europeiska energisystemet. Flera medlemsstater har redan ambitiösa strategier för nästa generations energiteknik som visar på vikten av att investera i detta område. Denna process är huvudsakligen baserad på enskilda program som har sina egna mekanismer för att fastställa prioritet, styrning och finansiering och de genomförs på olika nivåer: EU, nationell, regional och företag. Dessa program har olika omfattning vad gäller tilldelade resurser, vilket speglas i intensiteten av ansträngningarna som avser den specifika tekniken. För att förbättra samordningen mellan programmen i syfte att skapa en optimal kritisk massa och få den ytterligare finansiering som är nödvändig för att ta itu med de utmaningar som energisektorn står inför genomförs för närvarande en del ansträngningar genom gränsöverskridande avtal (ERA, bilaterala avtal), inrättandet av samförståndsavtal (t.ex. COST, EUREKA, EU-ramprogram), etc.

En annan möjlighet är att inrätta en ny innovationsstruktur och -process på EU-nivå som är innesluten i en enda, samordnad och flexibel strategisk samordningsram, tillsammans med en delad vision och en dynamisk strategi om energiteknik, samtidigt som man gör det mesta av och utvidgar den nuvarande europeiska innovationsbasen för energiteknik. Slutmålet för den nya processen är en effektivare användning av resurser – från idéer till marknader, samtidigt som det sker en vitalisering, ökning och effektivare användning av de offentliga och privata investeringarna. I synnerhet ska det inrättas en samordningskommitté för energiforskning och -innovation, med företrädare för medlemsstaterna som ska ha budgetbefogenheter och i vilken Europeiska kommissionen ska vara ordförande. Denna kommitté ska utarbeta och övervaka en flerårig strategi för att öka innovationen för energiteknik och styra en resultatinriktad handlingsplan. Öppen tillgång till informations- och kunskapshanteringssystem, inbegripet teknikbevakning och kartläggning av kapaciteter ska tas fram för att stödja denna kommitté i strategi och genomförande. Handlingsplanen ska genomföras genom ett antal europeiska åtgärder, som inbegriper flera europeiska initiativ. Den ska styras genom ”deltagande genom handling” dvs. engagemang och åtagande av resurser på åtgärdsnivå och ska regelbundet övervakas genom en gemensam utvärderingsram. Detta innebär att åtagandena för varje åtgärd (ekonomi, mänskliga resurser, infrastruktur) ska tillhandahållas av varje part som bidrar till den, genom specifika instrument för gemensamt genomförande, som art. 169, art. 171, bi- eller multilaterala avtal, etc. Slutligen sammanförs alla aktörer i hela innovationssystemet i en EU-konferens för energiteknik.

Ett alternativt strategialternativ är att inrätta en centraliserad struktur med befogenheten att utforma och genomföra en strategi om energiinnovation på EU-nivå i linje med EU:s strategimål. Denna struktur ska inrättas genom en förordning och ha sin egen styrelse. Styrelsen ska fastställa, godkänna och granska en flerårig strategi och en detaljerad arbetsplan som ska förvaltas och övervakas av sin egen förvaltningsstruktur. Finansering ska tillhandahållas organisationen av medlemsstaterna, Europeiska kommissionen och industrin, antingen från fall till fall eller genom fasta anslag och ska tilldelas av styrelsen genom dess arbetsplan. De åtgärder som ska finansieras väljs ut genom ansökningsomgångar som är öppna för alla europeiska intressenter. De viktiga skillnaderna jämfört med tidigare strategialternativ är följande: i) skapandet av en europeisk struktur som har som mandat att definiera en flerårig innovationsstrategi och att på europeisk nivå förvalta gemenskapens och medlemsstaternas ansträngningar, ii) ramen för beslutsfattande ska baseras på hierarkiskt tillvägagångssätt, och iii) FoTU-finansiering ska kanaliseras genom organisationen på konkurrensutsatt bas.

Det senaste strategialternativet som beaktats är baserat på ett marknadsdrivet tillvägagångssätt. Detta alternativ är beroende på särskilda roller för offentliga krafter och privata enheter. De offentliga myndigheterna ska fastställa bindande mål vad gäller koldioxidutsläpp och ta fram de marknadsinstrument som krävs för att skapa en god grund för utnyttjandet av teknik. Teknikutvecklingen ska drivas av marknadskrafterna. I praktiken ska ett antal bindande mål för koldioxidutsläpp antas på EU-nivå och de ska åtföljas av en stark prismekanism för prissättning på kol (eventuellt via ETS). De viktigaste skillnaderna jämfört med de två tidigare alternativen är i) bristen på samordning och planering av den tekniksa innovationen på EU-nivå, och ii) att det inte finns på förhand inrättade gemensamma ansträngningar mellan de offentliga och privata sektorerna för att öka innovationen, utan att dessa kan uppstå då de efterfrågas .

5. De viktigaste resultaten i utvärderingen av strategialternativen

Strategialternativen har utvärderats mot tre kriterier: ledarskap, genomförande och resurser. De viktigaste resultaten i utvärderingen av strategialternativen kan sammanfattas på följande sätt:

· Ledarskap: En strategisk samordning säkerställer den högsta nivån på ledarskapet genom inrättandet av en enda ram för innovation och en samordningskommitté som får fatta beslut. Den alternativa styrningsmodell som finns i den centraliserade strukturen är också lämplig för att ta itu med behoven att påskynda innovationstakten. Det krävs emellertid viss kompetensöverföring från medlemsstaterna för att säkerställa att denna modell är effektiv vilket leder till en viss oro vad gäller subsidiariteten. Slutligen har inte en marknadsdriven strategi inte den institutionaliserade ledarskapsstruktur som är nödvändig för att balansera marknadens kortsiktiga vision med Europas långsiktiga hållbara mål.

· Genomförande: En huvudstyrka vad gäller den strategiska samordningen är tillhandahållandet av en enda ramför genomförandet av åtgärderna, som stärks av styrning, med ett stort antal energitekniker som underlättar den systematiska användningen av instrument för gemensam programmeirng och genomförande. Även om effektiviteten av att genomföra en centraliserad struktur är säkerställd genom en institutionaliserad ram som stöds av en organisation med sin egen budget och styrning, medför det risken av byråkratisering och, vilket är viktigare, av att den själv lägger på ytterligare ett organisatoriskt lager som inte har någon betydande inverkan på innovationen. Slutligen riskerar den marknadsdrivna strategin att de strategiska målen även blir uppfyllda genom att man använder icke-europeisk teknik eller teknik som utvecklas av européer utanför Europa.

· Resurser: Underlättandet av en systematisk användning av särskilda instrument som gemensamma teknikinitiativ i en strategisk samordning påskyndar vitaliseringen av offentliga och privata investeringar, samtidigt som det säkerställs att de ekonomiska resurserna tilldelas och används på ett mer fokuserat och resultatinritkat sätt. Den institutionaliserade budgeten i en centraliserad struktur granterar en minsta nivå vad gäller stabilitet och ekonomisk säkerhet för att stödja en balanserad portfölj med kortsiktig och långsiktig teknik. De resurser som är nödvändiga för att strukturen ska kunna genomföra sin arbetsplan kan emellertid vara begränsade på grund av konkurrens om resurserna från existernade program. Slutligen säkerställer en marknadsdriven strategi ett effektivt utnyttjande av resurser och den nödvändiga finansieringen från privata investeringar vilket leder till mindre tryck på de offentliga resurserna. Det bör emellertid påpekas att investeringen i mänskligt kapital och grundforskning inte säkert är optimal.

6. Rekommendation

Utvärderingen av den inverkan som de fyra strategialternativen har visar att det val som föredras är inrättandet av en strategisk samordning eftersom den kombinerar de bästa egenskaperna för ledarskap, genomförande och resurser. Denna strategiska samordning verkar vara det bästa val för att röra sig mot en förstärkt ett förstärkt system för energiforskning och innovation som kan påskynda utvecklingen. På lång sikt kan ett lyckat genomförande leda till en ytterligare smak för integraton vilket gör att en centraliserad innovationsprocess på den europeiska nivån kan bli attraktivare.

--------------------------------------------------