Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

Den 19.9.2000 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid förflyttningar av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte KOM(2000)529-C5-0477/2000-2000/0221(COD) för antagande genom medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Den 3 maj 2001 antog Europaparlamentet ett antal ändringsförslag vid första behandlingen. Kommissionen tog vid detta tillfälle ställning till samtliga ändringsförslag och angav vilka ändringar som den kunde godta och vilka ändringar som inte kunde tas med.

Mot denna bakgrund har kommissionen utarbetat ett ändrat förslag.

De flesta av ändringarna innebär förtydliganden eller nya förpliktelser för kommissionen eller medlemsstaterna och har ingen egentlig inverkan på förslagets övergripande målsättning.

Ändringen av artikel 3 är däremot mer betydelsefull eftersom märkning efter en övergångsperiod på åtta år inte kommer att godkännas som en metod för identifiering av katter och hundar, och elektronisk identifiering kommer att utgöra den enda godkända metoden.

Denna ändring kommer antagligen att orsaka vissa problem i några få medlemsstater där märkning fortfarande tillämpas. Det antas emellertid att en övergångsperiod på åtta år kommer att möjliggöra en smidig övergång till den nya microchipstekniken, som är mer acceptabel i ett välfärdsperspektiv och som inte skapar några tekniska problem.

2000/0221(COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 37 och 152.4 b i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],

[2] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [3],

[3] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [4], och

[4] EGT C

av följande skäl:

(1) En harmonisering av de djurhälsovillkor som skall tillämpas vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte, mellan medlemsstaterna och från tredje land, är nödvändig och kan endast uppnås genom att åtgärder fastställs på gemenskapsnivå.

(2) Denna förordning gäller transporter av levande djur som omfattas av bilaga I till fördraget. Vissa av bestämmelserna, bland annat dem som gäller rabies, syftar direkt på skyddet för folkhälsan, medan andra endast avser djurs hälsa. Det är därför lämpligt att artiklarna 37 och 152.4 b i fördraget utgör rättslig grund.

(3) Rabiessituationen har förbättrats avsevärt inom hela gemenskapen under de senaste tio åren, till följd av de program för oral vaccination av rävar som genomförts i regioner som drabbats av den epidemi i fråga om rävrabies som sedan sextiotalet härjat i nordöstra Europa.

(4) Den förbättrade situationen har gjort att Förenade kungariket och Sverige har övergett systemet med sexmånaderskarantän, som använts i flera årtionden, och i stället infört ett alternativt system som är mindre betungande och erbjuder en motsvarande säkerhet.

(5) De rabiesfall som inom gemenskapen konstaterats bland köttätande husdjur har hittills främst gällt djur med ursprung i tredje länder med endemisk rabies av stadstyp.

(6) Följaktligen bör en skärpning ske av de djurhälsovillkor som medlemsstaterna hittills allmänt tillämpat på införsel av vissa köttätande husdjur från dessa tredje länder.

(7) För kontroller av införsel i gemenskapen bör undantag emellertid göras för transporter från tredje land eller områden som, sanitärt sett, tillhör samma geografiska område som gemenskapen.

(8) De åtgärder som föreskrivs i denna förordning syftar till att säkerställa en tillfredsställande säkerhet beträffande de aktuella sanitära riskerna. Dessa åtgärder hindrar inte på ett omotiverat sätt transporter som omfattas av dess tillämpningsområde, då åtgärderna baseras på slutsatserna från en i detta ärende anlitad expertgrupp och i synnerhet på en rapport från Vetenskapliga veterinärkommittén av den 16 september 1997.

(9) En rättslig ram bör också fastställas för hälsokrav för icke kommersiella transporter av djurarter som inte är mottagliga för rabies eller inte är av epidemiologisk betydelse vad gäller rabies.

(10) Denna förordning bör tillämpas utan att det påverkar de bestämmelser som fastställs inom ramen för rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem [5], senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1476/99 [6].

[5] EGT L 61, 3.3.1997, s. 1.

[6] EGT L 171, 7.7.1999, s. 5.

(11) De åtgärder som behövs för att genomföra denna förordning utgör åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [7] och de bör därför antas enligt det föreskrivna förfarandet i artikel 5 i nämnda beslut.

[7] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(12) Kommissionen bör se över gällande lagstiftning när det gäller handel med djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, i syfte att uppnå en harmonisering med bestämmelserna i denna förordning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Genom denna förordning fastställs de djurhälsovillkor som skall vara uppfyllda vid transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte samt regler för kontroll av sådana transporter.

Artikel 2

Denna förordning gäller transporter mellan medlemsstater eller från tredje land av djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, vilka åtföljs av sin ägare eller en under transporten ansvarig fysisk person och som inte skall bli föremål för försäljning eller ägarbyte utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 andra stycket.

Förordningen skall tillämpas utan att påverka de bestämmelser som beslutas inom ramen för förordning (EG) nr 338/97.

Artikel 3

Under en övergångsperiod på åtta år från och med denna förordnings ikraftträdande skall djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, betraktas som identitetsmärkta om de bär

a) en klart läslig märkning, eller

b) ett elektroniskt identifieringssystem (transponder).

Om transpondern i det fall som avses i b inte motsvarar standard ISO 11784 eller bilaga A till standard ISO 11785, skall den för djuret ansvariga personen, i samband med varje kontroll, kunna tillhandahålla vad som krävs för att läsa av transpondern.

Medlemsstater som kräver att de djur som beträder deras territorium utan att först sättas i karantän skall identitetsmärkas genom alternativ b) kan fortsätta att göra så under övergångsperioden.

Efter den övergångsperiod som avses ovan skall endast alternativ b) godkännas som identitetsmärkning av djur.

Artikel 4

Inga djurhälsovillkor skall gälla för transporter mellan medlemsstater, från tredje land eller från sådant område som anges i bilaga II, del B av djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del B.

Villkor för transporter mellan medlemsstater av sällskapsdjur som tillhör sådana djurarter som inte anges i bilaga I skall fastställas enligt förfarandet i artikel 17.3.

Villkor för transporter av djur som tillhör sådana djurarter som avse i bilaga I, del B från de tredje länder som inte förtecknas i bilaga II, del B, liksom åtföljande obligatorisk intygsförlaga, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 17.3.

Artikel 5

Djur, som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, vilka transporteras mellan medlemsstater eller från sådant tredje land som anges i bilaga II, del B, skall uppfylla villkoren i bilaga III, del A.

Även ungar som tillhör de djurarter som anges i bilaga I, del A, skall uppfylla de villkor som fastställs i denna förordning och får därför inte transporteras innan de har uppnått den ålder som krävs för vaccinering och, om det föreskrivs, en efterföljande analys av antikroppstiter.

Om destinationsmedlemsstaten anges i förteckningen i bilaga II, del A, kan kompletterande villkor enligt bilaga III, del B, uppställas.

Trots bestämmelser i andra stycket får destinationsmedlemsstater som anges i förteckningen i bilaga II, del A göra undantag från alla villkor avseende rabies vid transporter till deras territorium av djur från en medlemsstat, upptagen i samma förteckning, eller från ett sådant tredje land som anges i förteckningen i bilaga II, del B, avdelning 1. De skall underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta.

På begäran av medlemsstat eller på kommissionens initiativ får, om så motiveras av rabiessituationen i en medlemsstat eller i ett sådant tredje land som anges i bilaga II, del B, beslut enligt förfarandet i artikel 17.3 fattas om att djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, vilka kommer från denna medlemsstat eller detta tredje land uppfyller villkoren i artikel 6.

Artikel 6

Djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A och som kommer från ett sådant tredje land som inte anges i bilaga II, del B skall uppfylla villkoren i bilaga III, del C.

När djuren inledningsvis har förts in i gemenskapen till en medlemsstat som inte anges i bilaga II, del A, får de därefter endast föras in i en medlemsstat som anges i bilaga II, del A, om de uppfyller villkoren i bilaga III, del B, och i synnerhet inte tidigare än sex månader efter det att en analys av antikroppstiter har utförts av en veterinär som godkänts av de behöriga myndigheterna i en medlemsstat.

Om djuren införs direkt till en medlemsstat som anges i förteckningen i bilaga II, del A, får de dock hållas i karantän på villkor som den berörda medlemsstaten fastställer och meddelar kommissionen.

Artikel 7

Om villkoren för en transport enligt denna förordning i fråga om rabies föreskriver analys av antikroppstiter skall testet genomföras av ett laboratorium som godkänts enligt rådets beslut 2000/258/EG [8].

[8] EGT L 79, 30.3.2000, s. 40.

Artikel 8

De medlemsstater som på grund av en särskild sjukdomssituation inte omfattas av någon bestämmelse i denna förordning får inom tre månader efter ikraftträdandet av denna förordning sända en begäran till kommissionen om tilläggsgarantier för sällskapsdjur som införs i medlemsstaten.

Begäran skall åtföljas av en rapport om situationen för sjukdomen i fråga och en motivering av varför tilläggsgarantier behövs för att förebygga risken för att sjukdomen införs.

Tilläggsgarantier enligt denna artikel skall beslutas efter yttrande av Vetenskapliga veterinärkommittén enligt förfarandet i artikel 17.2.

Nationella bestämmelser som gäller när denna förordning träder i kraft får fortsätta att gälla i avvaktan på att tilläggsgarantier beslutas enligt denna artikel.

Om en särskild situation motiverar det får, på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens initiativ, beslut enligt artikel 17.2 fattas om nödvändiga åtgärder för att förebygga risker till följd av denna situation.

Artikel 9

Andra villkor för transport av djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, än de som fastställs i denna förordning får fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 17.2.

De intygsförlagor som skall åtfölja djur som tillhör sådana djurarter som anges i bilaga I, del A, vilka är föremål för transport i den mening som avses i denna förordning skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 17.2.

Artikel 10

1. Bilagorna skall ändras i enlighet med förfarandet i artikel 17.3, med hänsyn till hur situationen inom gemenskapen utvecklar sig i fråga om sjukdomar bland de arter som avses i denna förordning, särskilt rabies.

2. När ett tredje land upptas i bilaga II, del B skall hänsyn tas till

a) veterinärmyndighetens struktur och organisation,

b) rabiessituationen,

c) importföreskrifterna för köttätande djur,

d) gällande bestämmelser om utsläppande på marknaden av vaccin mot rabies (förteckning över godkända vaccin).

Artikel 11

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att sällskapsdjur som införs i gemenskapen från tredje land som inte återfinns i bilaga II, del B, avdelning 1 kontrolleras av behörig myndighet vid införselorten i gemenskapen.

Medlemsstaterna skall utse den myndighet som ansvarar för dessa kontroller och omedelbart underrätta kommissionen om detta.

Artikel 12

Varje medlemsstat skall upprätta och till övriga medlemsstater och till kommissionen skicka en förteckning över de införselorter som avses i artikel 11.

Införselorterna skall vara utrustade med lokaler som vid behov kan hysa de djur som avses i denna förordning, särskilt vid otillåten införsel till gemenskapen, i väntan på återutförsel eller på annat administrativt beslut.

Artikel 13

De myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för transporter av sällskapsdjur skall ge allmänheten klara och lättillgängliga upplysningar om de hälsovillkor som gäller för transporter av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte mellan medlemsstaterna. De skall också se till att personal vid gränsövergångar har full kännedom om denna förordning och möjlighet att genomföra den.

Artikel 14

Den person som ansvarar för djuret skall vid varje transport för kontrollmyndigheten kunna visa upp ett veterinärintyg som visar att djuret uppfyller gällande villkor för transporten i fråga.

Visar kontrollerna att djuret inte uppfyller villkoren i denna förordning, skall den behöriga myndigheten besluta om något av följande alternativ:

a) skicka tillbaka djuret,

b) hålla djuret i karantän under den tid som fordras för att djurhälsovillkoren skall uppfyllas,

c) i sista hand låta avliva djuret, om det är omöjligt att skicka tillbaka djuret eller sätta det i karantän.

Artikel 15

De eventuella tillämpningsåtgärder som behövs för skyddet av folkhälsan skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 17.3.

Övriga tillämpningsåtgärder som behövs skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 17.2.

Artikel 16

De eventuella övergångsbestämmelser som behövs för skyddet av folkhälsan skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 17.3.

Övriga övergångsbestämmelser som behövs skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 17.2.

Artikel 17

1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga veterinärkommittén som inrättats genom artikel 1 i rådets beslut 68/361/EEG [9].

[9] EGT L 255, 18.10.1968, s. 23.

2. När hänvisning sker till denna punkt skall det föreskrivna förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 7 i det beslutet skall iakttas.

3. När hänvisning sker till denna punkt skall det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artiklarna 7 och 8 i det beslutet skall iakttas.

4. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till en månad.

Artikel 18

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Förordningen skall tillämpas från och med den 1 januari 2002.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

DJURARTER

DEL A

Hund

Katt

DEL B

Spindeldjur och insekter, fiskar, groddjur, kräldjur, fåglar: alla arter

Däggdjur: frett, kanin, marsvin, hamster

BILAGA II

FÖRTECKNING ÖVER LÄNDER OCH TERRITORIER

DEL A

Sverige

Irland

Förenade kungariket

DEL B

Avdelning 1

Andorra

Island

Liechtenstein

Monaco

Norge

San Marino

Schweiz

Vatikanstaten

Isle of Man, Kanalöarna

Avdelning 2

BILAGA III

DJURHÄLSOVILLKOR

DEL A

Djuren skall åtföljas av ett intyg, utfärdat av en av den behöriga myndigheten förordnad veterinär, med försäkran om att vaccination mot rabies har utförts

- på djur som identifierats enligt artikel 3 denna förordning,

- för mer än en månad och mindre än ett år sedan och efter tre månaders ålder (vid grundvaccination),

- med ett inaktiverat vaccin med minst en antigen enhet per dos (WHO-standard).

DEL B

Förutom intyget om vaccination mot rabies enligt del A skall djuren åtföljas av ett intyg som visar att

- en analys av antikroppstiter utförts som neutraliserar minst 0,5 IE/ml på prov som tagits

- mer än sex månader före transporten och

- mer än trettio dagar efter föregående vaccination.

Provtagningen för analys av antikroppstiter och den föregående vaccinationen skall ha utförts av en veterinär som förordnats av den behöriga myndigheten i en medlemsstat eller tredje land enligt bilaga II, del B.

DEL C

Djuren skall åtföljas av ett intyg som utfärdats av en veterinär, förordnad av en officiell veterinärmyndighet, som visar

a) att aktuell vaccination mot rabies uppfyller bestämmelserna i del A,

b) att en analys av antikroppstiter utförts som neutraliserar minst 0,5 IE/ml på prov som tagits av en förordnad veterinär:

- mer än sex månader före transporten och

- mer än trettio dagar efter föregående vaccination.