[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 8.1.2009

KOM(2009) 4 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS BESLUT

om ömsesidigt bistånd till Lettland

och

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om medelfristigt ekonomiskt gemenskapsstöd till Lettland

Rekommendation till

RÅDETS BESLUT

om ömsesidigt bistånd till Lettland

och

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om medelfristigt ekonomiskt gemenskapsstöd till Lettland

MOTIVERING

1. INLEDNING

I Lettlands ekonomi har betydande obalanser ackumulerats under senare år genom att en snabb ekonomisk tillväxt underblåsts av lätta kreditvillkor och en alltför expansiv finanspolitik. Situationen har förvärrats betydligt av den globala krisen på finansmarknaderna och den allmänt mer ogynnsamma inställningen de nya marknadsekonomierna, som gjort det svåra och dyrare att få tillgång till krediter. De lettiska kapital- och finansmarknaderna kom under kraftigt tryck sedan början av oktober, vilket avspeglade ökade farhågor om hållbarheten i landets ekonomiska och finansiella situation. Tillståndet i banksektorn var särskilt oroande, och i synnerhet landets största inhemskt ägda banks (Parex) förmåga att överleva krisen. Banken, som staten senare övertog ägandet i och kontrollen över, var starkt beroende av extern finansiering. Lettland har sammanfattningsvis drabbats av en plötslig och allvarlig bank- och betalningsbalanskris.

De lettiska myndigheterna kontaktade mot denna bakgrund EU och IMF för att förhöra sig om möjligheterna till finansiellt stöd. Kommissionen meddelade i samråd med rådets ordförandeskap den 22 november att EU var beredd att i samverkan med IMF bevilja ett samordnat finansieringspaket för att stärka Lettlands betalningsbalans. Det betonades emellertid att ett makroekonomiskt stödpaket endast kommer att beviljas under förutsättning att de lettiska myndigheterna lämnar ett tydligt åtagande om att genomföra ett strikt och trovärdigt ekonomiskt saneringsprogram. På grundval av diskussionerna med kommissionen och IMF antog det lettiska parlamentet den 12 december myndigheternas förslag till ekonomiskt stabiliserings- och reformprogram, Economic Stabilisation and Growth Revival Programme, (nedan kallat programmet). Programmets huvudsakliga mål är att inom landet och internationellt bevara förtroendet för det finansiella systemet, bidra direkt och indirekt till att hejda och vända den negativa trenden för kostnadskonkurrenskraften och inflationen genom att som en central åtgärd i en mycket stramare inriktning av finanspolitiken sänka den offentliga sektorns lönekostnader, samt att stärka ekonomins tillväxtpotential genom en rad strukturella reformer.

2. DEN SENASTE TIDENS MAKROEKONOMISKA UTVECKLING

Efter en långvarig period av hög tillväxt sedan slutet av 1990-talet, till stor del baserad på inhemsk efterfrågan, ökade Lettlands reala BNP med tvåsiffriga tal under 2005-2007. Drivkraften i tillväxten var i första hand en mycket stark kreditexpansion, kraftigt stigande privatkonsumtion och fastighetsinvesteringar, som emellertid upphörde vid mitten av 2007 på grund av att de övervärderade fastighetspriserna inte längre kunde upprätthållas. Under dessa år inträdde ett skifte i ekonomins struktur från handelssektorn till sektorn för icke-handelsvaror, vilket undergrävde hållbarheten i de utrikes affärerna och resulterade i allvarliga överhettningspåfrestningar.

BNP föll kraftigt under de tre första kvartalen 2008, en trend som beräknas fortsätta, främst till följd av sjunkande privat konsumtion och sjunkande investeringar. Den privata konsumtionen har drabbats av hög inflation, fallande fastighetspriser, stigande skuldavbetalningar, minskade lånemöjligheter och försämrade sysselsättnings- och inkomstförväntningar. Bygg- och anläggningsinvesteringar sjunker i linje med att fastighets- och investeringsboomen upphört som ett resultat av de svaga efterfrågeutsikterna både inom landet och utomlands. Företagssektorn står under ett kraftigt kostnadstryck på grund av ökade arbetskostnader och finansieringssituationen är alltmer ansträngd. EU-finansierade projekt och offentliga projekt i allmänhet kommer att något mildra effekterna av den kraftiga nedgången i andra investeringar. BNP beräknas dock krympa under en ganska lång period med mycket svag inhemsk efterfrågan som i otillräcklig utsträckning uppvägs av ökad nettoexport.

Arbetsmarknadssituationen har endast nyligen börjat att dämpas, men arbetsmarknadens reaktion på nedgången i den inhemska efterfrågan kommer att bli betydande. Arbetslösheten har redan ökat från 6,3 % för andra kvartalet till 7,2 % för tredje kvartalet 2008 och löneökningstakten i nominella termer avtar, även om detta sker från mycket höga nivåer. Den lettiska arbetsmarknaden beräknas vara ganska flexibel, vilket bör begränsa de produktions- och arbetsmarknadskostnader som sammanhänger med anpassningen av lönerna till produktiviteten.

Inflationstakten, mätt som det harmonierade konsumentprisindexet (HKPI) sjönk till 11,8 % i november efter att ha nått en högsta nivå i maj 2008 på 17,7 %. Kärninflationen[1] (11,0 % i november) och tjänsteprisinflationen faller stadigt, i takt med avtagande efterfrågetryck. Utsikterna för en fortsatt kraftigt minskad inflation på grund av den förväntade kraftiga försvagningen av den inhemska efterfrågan, lägre löner i den offentliga sektorn (se avsnitt 6) som leder till löneåterhållsamhet i den privata sektorn, och lägre globala råvarupriser.

Obalanserna i de utrikes affärerna har varit mycket stora med en ohållbar uppbyggnad av skulder till utlandet, men under 2008, med sjunkande inhemsk upptagningsförmåga (absorption), har utlandsupplåningen minskat väsentligt. Betalningsbalanssituationen och utlandsställningen diskuteras i avsnitt 5 nedan.

3. OFFENTLIGA FINANSER

I Lettland vilar ett större ansvar på finanspolitiken till följd av det begränsade utrymmet för penningpolitiken inom ramen för en fast kvasifast växelkursregim[2]. Lettland har inte desto mindre bedrivit en konjunkturförstärkande finanspolitik under överhettningskonjunkturen 2005-2007, även om utfallet för de offentlig finanserna i nominella termer förbättrats, trots de upprepade råd som lämnats i rådets yttranden om flera uppdateringar av Lettlands konvergensprogram. Ej förutsebara inkomster förbrukades som regel genom förfarandet med tilläggsbudgetar inom budgetåret och inga reserver lades upp för sämre tider. Löneökningstakten i den offentliga sektorn drev på löneökningarna i den privata sektorn, med lönenivåer som var jämförelsevis högre i den offentliga sektorn. Mer än 30 % av de förvärvsarbetande i Lettland arbetar i den offentliga sektorn och, med tanke på att tjänstesektorn är förhållandevis stor, och står för omkring 75 % av bruttoförädlingsvärdet, har lönesättningen i den offentliga sektorn stor inverkan på lönerna i den privata sektorn.

Under de första tio månaderna 2008 sjönk intäkterna från mervärdesskatt dramatiskt (en minskning med cirka 3 % på årsbasis) till följd av en kraftig nedgång i privatkonsumtionen. Intäkterna från andra viktiga skatteslag stod inledningsvis emot ganska väl med stöd av den höga inflationen, men dessa gynnsamma effekter har också börjat att klinga av. Den lettiska statskassan uppskattar att statsbudgetens konsoliderade underskott 2008, som inbegriper den statliga sektorn och budgeten för socialförsäkringsfonden, kan hamna på omkring 2 ½–2¾ % av BNP[3]. Med tanke på att den kommunala sektorn under rådande omständigheter möjligtvis kan komma att uppvisa ett litet underskott (trots utgiftstak som syftade till att bibehålla balans eller överskott i de lägre förvaltningsnivåernas budgetar) tycks underskottet i den offentliga sektorns finanser 2008 uppgå till närmare 3 % av BNP.

I den budget för 2009 som parlamentet antog den 14 november planerades ett underskott i statsbudgeten på 1½ % av BNP, men den uppgiften baserades på ett orealistiskt antagande om en produktionsminskning på endast 1 %. I budgeten ingick betydande skattesänkningar och utgiftsökningar. Det var då redan tydligt att produktionsvolymen skulle minska betydligt mer och att det förelåg risk för att underskottet skulle stiga till mycket höga tal. Underskottet i den offentliga sektorns finanser, inklusive ett mycket litet underskott i den kommunala sektorn, beräknades av myndigheterna bli 1,8 % av BNP med ett primärt underskott på 1,1 % av BNP. Mot bakgrund av statistiska uppgifter om skatteinbetalningarna under de senaste månaderna 2008 och försämrade konjunkturutsikter för 2009, blev det förväntade saldot i de offentliga finanserna betydligt sämre än det underskott på 5,6 % av BNP som beräknats i kommissionens höstprognos. Den offentliga skuldkvoten, som vid slutet av 2007 uppgick till 9,5 %, var däremot en av de lägsta i EU.

4. DE FINANSIELLA MARKNADERNA

Lettlands finansiella system domineras nästan helt av banksektorn, som utvecklats mycket snabbt under de senaste tio åren. Man kan tydligt urskilja två segment. Å ena sidan de utlandsägda bankerna, som i huvudsak finansieras direkt genom lån från moderbolagen, med en marknadsandel på omkring 70 %. Å andra sidan de inhemska bankerna som i huvudsak finansieras genom utländska konsortielån och insättningar från personer bosatta i utlandet. Vikten av insättningar från utomlands bosatta personer, som i början av november 2008 utgjorde 43,5 % av alla insättningar som inte kommer från monetära och finansiella institut, är ett särskilt framträdande inslag. Lettlands finansiella system förlitar sig därför huvudsakligen på extern finansiering, vare sig den kommer från moderbolag, utomlands bosattas insättningar, eller konsortielån. Den resulterande mycket höga och stigande nivån på utlandsskulderna har sin motsvarighet i lån till personer bosatta i landet, till övervägande del i utländsk valuta (närmare 90 % av alla lån). Den inhemska utlåningen har stigit från 10 % av BNP 1997 till 90 % 2007. Därför tycks de två främsta risker som påverkar Lettlands banksystem vara likviditets- och kreditrisker.

Likviditetsrisken har redan visat sig i form av en oavbrutet ansträngd likviditetssituation sedan oktober 2008. På grund av förväntade återbetalningsproblem aviserade två utländska banksyndikat tydligt att de kan komma att begära förtida återbetalning av lån Parex Bank på totalt 0,8 miljarder euro som förfaller till betalning i februari respektive juni 2009. Detta ledde till att banken delvis nationaliserades den 10 november 2008. De offentliga lånegarantier som därigenom beviljades bedömdes emellertid vara otillräckliga, vilket ledde till att Parex fullt ut nationaliserades i början av december samt till att begränsningar för uttag av insättningar (50 000 euro per månad för privatpersoner) infördes. Trots dessa åtgärder har Parex och inhemska banker med liknande affärsmodeller därefter noterat mycket betydande uttag från utländska kontoinnehavare, av vilka endast en mycket liten del har återinsatts hos andra banker i Lettland. Det systematiska likviditetstryck som föranledde den lettiska centralbanken att meddela ytterligare sänkningar av centralbankens obligatoriska reservkvot från 7 % till 5 % för kortfristiga skuldförpliktelser och från 5 % till 3 % för skulder med en löptid på mer än 2 år, för att därigenom frigöra likviditet (dessa beslut trädde i kraft i två steg med en procentenhet åt gången den 24 november och 24 december). Åderlåtningen av reserverna har emellertid fortsatt och den lettiska centralbankens utlandsställning netto försämrades med 0,9 miljarder euro från början av oktober 2008 till slutet av året. Insättningar av både personer med hemvist i landet och personer bosatta i utlandet i utlandsägda banker har under samma period ökat, och, viktigast i detta sammanhang är att det tycks vara säkerställt att moderbolagen kommer att tillhandahålla likviditetsstöd.

Kreditriskerna har ännu inte resulterat i betydande förluster, men kreditförlusterna förväntas att stiga under de kommande månaderna. Samtidigt som andelen obetalda lån som förfallit till betalning redan ökat, utgör de nödlidande lånen fortfarande mindre ån 1 % av den totala utlåningen, också till följd av den pågående omstruktureringen av problemlån. Den negativa effekten av den förväntade utdragna lågkonjunkturen på den bofasta befolkningens inkomster och i förlängningen deras förmåga att återbetala skulder kommer helt klart att öka. Solvenskvoterna kommer att sjunka, och kan komma att närma sig miniminivån enligt regelverket, vilket i så fall skulle kräva tillskott av kapital.

Banksektorns nuvarande och framtida ställning avhänger av objektiva faktorer, men sammanhänger också med trovärdighet och förtroendeskapande förväntningar. Det är i detta skede därför mycket viktigt att säkerställa förtroendet i syfte att stabilisera insättningsbasen och lätta likviditetstrycket. Med tanke på de ansträngda offentliga finanserna, blir återställandet av finanssektorn förtroendet för finanssektorn bara trovärdigt om det förenas med ett kraftigt internationellt finansiellt stöd.

5. BETALNINGSBALANS OCH EXTERNT FINANSIERINGSBEHOV

Lettlands konjunkturhausse fram till 2007 kännetecknades av framväxten av stora obalanser i de utrikes affärerna och en ohållbar uppbyggnad av utlandsskulder. Utlandsskulden brutto översteg mot slutet av 2007 135 % av BNP (med en netto utlandsskuld på 52 % av BNP). Utlandsställningen försämrades mot slutet av 2007 till att visa en nettoskuldsättning på 79 % av BNP, och nettoskulderna beräknas vid utgången av andra kvartalet 2008 ha ökat till 82 % av BNP.

Utlandsupplåningen har minskat väsentligt under 2008 med en avtagande inhemsk absorption. Enligt den lettiska centralbankens preliminära beräkningar minskade det nuvarande bytesbalansunderskottet till omkring 12 ½ % av BNP under det tredje kvartalet 2008 (från att ha nått sin kulmen med över 27 % av BNP under det fjärde kvartalet 2006). Underskottet i handelsbalansen 2009 förväntas att ligga kvar kring 10 % av BNP (samma nivå som de sista månaderna 2008), men till följd av en positiv tjänstebalans och en löpande förbättring av saldot för faktorinkomster bör underskottet i bytesbalansen bli lägre. För att säkerställa att grundvalen för BNP-tillväxten läggs om från en minskande inhemsk efterfrågan till en ökande export behöver löneutvecklingen kopplas närmare till produktivitetsutvecklingen och till framsteg i det strukturella reformarbetet som stärker ekonomins utbudssida.

En korrigering av underskottet i bytesbalansen från de senaste årens ohållbara nivåer är en avgörande faktor när det gäller att återupprätta en sund betalningsbalanssituation, men det kommer inte att vara tillräckligt i sig för att uppnå en hållbar utlandsställning med tanke på landets stora lånestock, merparten i form av kortfristiga lån. Den externa finansieringssituationen förväntas fortsatt att vara mycket ansträngd under ganska lång tid framåt, med minskad tillgång på utlandskrediter, potentiell avtömning av insättningar från såväl inhemska som utländska insättare och försämrade utsikter för utländska direktinvesteringar i landet. En fortsatt avtappning av valutareserven (som minskade med omkring 25 % mellan oktober och december 2008) skulle äventyra möjligheterna att upprätthålla Lettlands fasta växelkurs. Mot denna bakgrund kommer det att behövas externt ekonomiskt stöd, som backas upp av ett strikt ekonomisk-politiskt program, för att på kort sikt avhjälpa likviditetssvårigheterna och samtidigt stödja en medelfristig extern anpassning under ordnade former.

Kommissionen finner av nu redovisade skäl att det föreligger ett allvarligt hot mot den lettiska betalningsbalansen och rekommenderar därför rådet att anta ett beslut om ömsesidigt bistånd.

6. LETTLANDS EKONOMISKA STABILISERINGS- OCH REFORMPROGRAM ( ECONOMIC STABILISATION AND GROWTH REVIVAL PROGRAMME). MAKROEKONOMISKA ÅTGÄRDER OCH ÅTGÄRDER SOM GÄLLER DET FINANSIELLA SYSTEMET

Pågående diskussioner mellan de lettiska myndigheterna och potentiella bidragsgivare till ett samordnat paket för internationellt finansiellt bistånd ledde till att myndigheterna antog ett ambitiöst ekonomisk-politiskt program (som, enligt vad som angavs ovan, godkändes av parlamentet den 12 december). Programmet baseras på ett bibehållande av den nuvarande fast växelkursen för den lettiska valutan lats, vilket även i fortsättningen kommer att förbli ankaret i den ekonomiskt politiken. Programmet syftar till att ta itu med den finansiella sektorns sårbarhet, korrigera finanspolitiska obalanser och förbättra konkurrenskraften samtidigt som det snäva fluktuationsbandet för valutans växelkurs bibehålls. Programmet innehåller bland annat et omedelbar och hållbar finanspolitisk konsolidering, en utförlig strategi för att lösa bankkrisen, en förstärkt krishanteringskapacitet hos tillsynsmyndigheterna, omfattande strukturella reformer samt andra viktiga åtgärder. Programmet bygger på ett makroekonomiskt scenario med en BNP-minskning på 5 % 2009 och ytterligare 3 % 2010, åtföljt av en svag återhämtning 2011 på 2 %. Målet för den finanspolitiska strategin är att underskottet i de offentliga finanserna 2011inte för vara högre än 3 %, i syfte att uppfylla Maastrichtkriteriet för underskottet det året.

Förhandlingarna om finansiellt bistånd med EU, IMF och andra parter, som satte strålkastarljuset på stora framtida budgetunderskott, föranledde regeringen att anta ett ändrat budgetförslag för 2009, som godkändes av parlamentet den 12 december i förening med det ekonomiska krisprogrammet för att stabilisera ekonomin. Ändringsbudgeten, som baseras på den reviderade BNP-prognosen med en nedgång i BNP på 5 % 2009, tar hänsyn till den senaste tidens försämrade ekonomiska utsikter och riktar in sig på ett underskott i de offentliga finanserna som understiger 5 % av BNP[4], vilket innebär endast en mycket måttlig strukturell anpassning jämfört med det uppskattade utfallet 2008 (men ett betydligt högre underskott jämfört med den budget som godkändes i november). Vidare bör en fullständig tilläggsbudgetlag för 2009 som är förenlig med budgetförslaget från december antas före utgången av mars 2009.

På utgiftssidan inriktas konsolideringen på en stor lönesänkning i den offentliga sektorn (med en justering på i genomsnitt 15 % i förhållande till den ursprungliga budgeten från den 14 november 2008 – som dock enbart delvis tar tillbaka de stora reallöneökningar som registrerats under senare år) samt ytterligare personalminskningar. Därutöver planeras en stor minskning i löpande utgifter förutom löner. Minskade subventioner (förutom socialhjälp) och minskade utgifter för varor och tjänster samt en utgiftsåtstramning i den kommunala sektorn är några av de övriga betydande åtgärder som planeras. Den nationella samfinansieringen av EU-finansierade projekt kommer att bibehållas på planerad nivå och medverka till att styra om ekonomin mot handelssektorn. På inkomstsidan ingår bland annat en ökning av normalskattesatsen för mervärdesskatt med 3 procentenheter till 21 %, en ökning från 5 % till 10 % av den nedsatta mervärdeskattesatsen som är tillämplig på snävare skattebas (främst läkemedel), ökade punktskatter på bränsle (för att uppfylla gemenskapens regelverk), vilket i någon mån uppvägs av en sänkning av personliga inkomstskattesatsen med 2 procentenheter.

Ytterligare finanspolitisk konsolidering planeras för 2010, och ankaret i den medelfristiga finanspolitiska ramen är ambitionen att 2011 nå ned till ett offentligt underskott på högst 3 % av BNP, i enlighet med Maastrichtavtalet konvergenskriterier. Införandet av ytterligare utgiftsbegränsningar 2010, införandet av skatt på inkomst av kapital (10 %) och en ökning av fastighetsskatten i reala termer genom att ta bort undantagen i syfte att bredda skattebasen kommer ytterligare stärka konsolideringen av de offentliga finanserna det året. Åtgärder kommer dessutom att vidtas för att stärka utformningen och genomförandet av budgetförfarandena genom att anta en ny finanspolitisk ram och budgetreformlag.

Utöver det finanspolitiska paket som beskrivs ovan söks en lösning för Parex Bank inom vilket de befintliga aktieägarna inte längre har något ägarintresse i banken, vilket utgör en förutsättning för eventuellt finansiellt stöd utifrån. Efter en första revision har regeringen redan tagit kontrollen över 85 % av bankens aktier. Företagsledningen har bytts ut. Den nya företagsledningen är i färd att utveckla en rekonstruktionsplan som syftar till att minimera statens förluster. Den kommer inom kort att söka erhålla ett fast åtagande från externa parter om att förnya Parex konsortiefinansiering.

Andra åtgärder syftar till att garantera en mer övergripande stabilitet i banksektorn på medellång till lång sikt. Myndigheterna kommer som ett första steg att försöka återställa förtroendet för banksystemet. Riktade granskningar kommer att genomföras i banksystemet för att säkerställa att alla banker är solventa och har tillräckligt kapital. Livskraftiga banker i behov av kapital kommer att uppmanas att uppnå en rekonstruktionslösning med privat finansiering genom utomstående investerare eller fusioner, eller kapitaltillskott från moderbanker.

Den privata sektorn står för nästan hela den nuvarande utlandsskulden. För att få ned skuldnivåerna till en nivå som är förenlig med en framtida hållbar tillväxt utgör skuldrekonstruktion en viktig del av programmet och är ett komplement till policyåtgärder på områdena för god banksed, stabilitetstillsyn och penningpolitik. Den lämpliga rättsliga grunden för förlängning av den befintliga skuldens löptider och omstruktureringen av dess valutasammansättning kommer att förstärkas. Man kommer även att ge prioritet åt att underlätta obeståndsförfaranden och snabba genomföranden av omstruktureringsplaner.

I den ekonomisk-politiska programmet ingår även strukturella reformåtgärder med stöd i Lissabonstrategin, såsom en aktiv arbetsmarknadspolitik och politik för livslångs lärande, ett ökat deltagande av aktörer från den privata sektorn i FoU- och innovationsverksamhet, exportfrämjande åtgärder och undanröjande av administrativa pålagor på företagen.

7. EU-STÖDET INOM RAMEN FÖR BETALNINGSBALANSFACILITETEN INGÅR I EN INTERNATIONELL SATSNING

Mot bakgrund av de allvarliga betalningsbalansproblem som Lettland upplever, och förutsatt att de lettiska myndigheterna lämnar ett tydligt åtagande att genomföra ett betydande ekonomiskt saneringsprogram, rekommenderar kommissionen, efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén den 12 januari 2009, rådet att bevilja ömsesidigt bistånd enligt artikel 119 i fördraget.

Efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén föreslår kommissionen även att rådet, efter att på kommissionens rekommendation ha antagit ovan nämnda beslut om ömsesidigt bistånd till Lettland, antar ett beslut inom ramen för EU:s system för medlemsstater (som regleras av rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002) om medelfristigt ekonomiskt stöd till Lettland på upp till 3,1 miljarder euro för att stödja hållbarheten i landets betalningsbalans.

Medelfristigt finansiellt bistånd kommer i ett läge när det inhemska och internationella förtroendet för det finansiella systemet i Lettland är allvarligt hotat, när situationen för de offentliga finanserna förvärras och när landet står inför ett betydande finansiellt tryck på kort sikt. Biståndet syftar sammantaget till att underlätta nödvändiga externa och interna anpassningar. De uppskattade totala finansieringsbehoven under perioden fram till och med första kvartalet 2011 uppgår till 7,5 miljarder euro. I denna summa ingår kompensation för förväntade underskott i bytes- och kapitalbalansen, uttag av bankinsättningar, ofullständig omsättning av lån som förfaller till betalning, fel och misstag i betalningsbalansen samt uppbyggnad av internationella reserver till en betryggande nivå.

Stödet är tänkt att ges i samverkan med IMF och andra multilaterala och bilaterala bidragsgivare. Det avses att betalas ut i sex trancher och vara förenat med ekonomisk-politiska villkor. Det föreslagna beslutet är tänkt att upphöra att gälla tre år efter ikraftträdandet. De ekonomisk-politiska villkor som är knutna till utbetalningen av EU-lån kommer att fastställas i ett samförståndsavtal som kommer att ingås med de lettiska myndigheterna. De viktigaste punkterna i dessa villkor gäller följande:

En betydande konsolidering av de offentliga finanserna under perioden till 2011 . I förhållande till den ursprungliga budgeten från den 14 november 2008 planeras en mycket stor konsolidering av de offentliga finanserna under 2009, där målsättningen är ett budgetunderskott på högst 5 % av BNP och en ytterligare konsolidering under 2010. I de budgetåtgärder som ska medverka till att uppnå detta ingår bland annat följande: i) antagandet av ett tydligt finanspolitiskt program på medellång sikt som är tänkt att till 2011 få ned underskottet i de offentliga finanserna under fördragets referensvärde på 3 % av BNP, ii) en sänkning, inom ramen för de medelfristiga budgettaken, av den offentliga sektorns genomsnittliga lönekostnader i nominella termer med omkring 15 % under 2009. Detta är även avsett att gälla lokala myndigheter, offentliga organ och statsägda företag. iii) avskaffandet av bonusar och liknande ersättningar, iv) en minskning av antalet sysselsatta i den offentliga sektorn och på kommunal nivå med minst 5 %, v) betydande minskningar av subventioner (förutom socialbidrag) och i löpande utgifter för varor och tjänster samt vi) genomförandet av EU-finansierade projekt på tidigare planerade nivåer.

Finansiella åtgärder som villkor för bistånd som syftar till att garantera en mer övergripande stabilitet i banksektorn på medellång till lång sikt. Myndigheterna kommer som ett första steg att försöka återställa förtroendet för banksystemet. Riktade granskningar kommer att genomföras i banksystemet för att säkerställa att alla banker är solventa och har tillräckligt kapital. Livskraftiga banker i behov av kapital kommer att anmodas att uppnå en rekonstruktionslösning med privat finansiering genom utomstående investerare eller fusioner, eller kapitaltillskott från moderbanker. Ett betydande steg i denna process var de separata uttalandena av den 18 december 2008 från tre stora utländska bankkoncerner som är moderbolag till banker i Lettland om deras åtagande att bli kvar i Lettland och stödja sin verksamhet där.

Skuldrekonstruktion i den privata sektorn för att minska sårbarheten till följd av höga skuldsättningsnivåer (den privata sektorn står för nästan hela utlandsskulden) och för att komplettera policyåtgärder på områdena för god banksed, stabilitetstillsyn och penningpolitik. Den lämpliga rättsliga grunden för omläggning av den befintliga skuldens löptider och valutasammansättning bör förstärkas. Man måste också ge prioritet åt att underlätta obeståndsförfaranden och snabba genomföranden av omstruktureringsplaner. Detta inbegriper ändringar av insolvenslagstiftningen för att underlätta ackord mellan livskraftiga företag och deras fordringsägare samt förbättra den rättsliga ramen kring personliga konkurser.

Strukturella åtgärder på områdena för inkomstpolitik, finanspolitisk disciplin och beträffande budgetprocessen och budgetstyrningen. Budget- och finansförvaltningslagen kommer att ändras för att stärka bestämmelserna om finansiellt ansvar, överblickbarhet och redovisningsskyldighet, och den medelfristiga budgetramen kommer att börja tillämpas i praktiken. En särskild kommitté kommer att inrättas för att övervaka att löneutvecklingen är återhållsam och för att utfärda rekommendationer som säkerställer att löneutvecklingen medverkar till att återställa konkurrenskraften.

Strukturella reformåtgärder bland annat tar stöd i Lissabonstrategin , såsom en aktiv arbetsmarknadspolitik och politik för livslångs lärande, ökat deltagande av aktörer från den privata sektorn i FoU- och innovationsverksamhet, exportfrämjande åtgärder och minskade administrativa pålagor på företagen.

För att möjliggöra nödvändig flexibilitet under de rådande förhållandena på marknaden föreslås det att räntesvappar ska få användas som alternativ vid upplåningen för finansiering av lånet. Till skydd för EU:s budget ska det krävas att motparterna i eventuella sådana svappar ska ha högsta kreditkvalitet.

Rekommendation till

RÅDETS BESLUT

om ömsesidigt bistånd till Lettland

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 119,

med beaktande av rekommendationen från kommissionen i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén, och

av följande skäl:

(1) Lettlands kapital- och finansmarknaden har mot bakgrund av det mycket höga externa finansieringsbehovet på senare tid kommit under tryck, vilket avspeglar en allmän försämring i marknadssentiment, och ökade farhågor beträffande den lettiska ekonomins hälsotillstånd med tanke på dess stora obalanser i form av ett stort externt underskott och en mycket stor utlandsskuld, allt svagare offentliga finanser och hög kostnads- och prisinflation. Den lettiska banksektorn har drabbats av allvarliga problem med likviditeten och förtroendet. Nivån på valutareserven har minskat i takt med att centralbanken intervenerat för att upprätthålla växelkursens fasta paritet.

(2) Rådet ser regelbundet över den ekonomiska politik som förs i Lettland, särskilt inom ramen för Lettlands konvergensprogram och nationella reformprogram, liksom i samband med konvergensrapporterna.

(3) Lettlands totala externa upplåningsbehov fram till och med första kvartalet 2011 uppskattas till 7,5 miljarder euro.

(4) De lettiska myndigheterna har begärt omfattande finansiellt bistånd från EU och andra internationella finansiella institut och länder för att medverka till att uppnå en hållbar betalningsbalanssituation.

(5) Det föreligger ett allvarligt hot mot den lettiska betalningsbalansen, vilket motiverar att ömsesidigt gemenskapsbistånd skyndsamt beviljas i samverkan med IMF och andra bidragsgivare.

(6) Det finansiella stödpaketet avses att beviljas under förutsättning att de lettiska myndigheterna lämnar ett tydligt åtagande att genomföra ett ambitiöst program för reformering av finanspolitiken, det finansiella systemet samt åtar sig att genomföra strukturella reformer i syfte att underlätta externa och interna anpassningar, stabilisera ekonomin och återställa förtroendet för den ekonomiska politiken. Kommissionen ska i samarbete med Ekonomiska och finansiella kommittén regelbundet och ingående kontrollera att de ekonomisk-politiska villkoren för stödet fullt ut uppfylls.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Gemenskapen ska bevilja Lettland ömsesidigt bistånd.

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel, […]

På rådets vägnar

Ordförande

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om medelfristigt ekonomiskt gemenskapsstöd till Lettland

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 332/2002[5] av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans, särskilt artikel 3.2,

med beaktande av förslaget från kommissionen i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén, och

av följande skäl:

(1) Rådet beslutade den […] att bevilja Lettland ömsesidigt bistånd.

(2) Lettlands kapital- och finansmarknader har mot bakgrund av det mycket höga externa finansieringsbehovet på senare tid kommit under tryck, vilket avspeglar en allmän försämring i marknadssentiment, och ökade farhågor beträffande den lettiska ekonomins hälsotillstånd med tanke på dess stora obalanser i form av ett stort externt underskott, allt svagare offentliga finanser och hög kostnads- och prisinflation. Den lettiska banksektorn har drabbats av allvarliga problem med likviditeten och förtroendet. Nivån på valutareserven har minskat i takt med att centralbanken intervenerat för att upprätthålla växelkursens fasta paritet.

(3) Lettlands totala externa upplåningsbehov fram till och med första kvartalet 2011 uppskattas till 7,5 miljarder euro.

(4) Det är lämpligt att ge gemenskapsstöd till Lettland på upp till 3,1 miljarder euro inom ramen för det system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans som inrättades genom förordning (EG) nr 332/2002. Detta stöd bör ges i förening med ett lån från Internationella valutafonden på 1,5 miljarder särskilda dragningsrätter (1200 % av Lettlands IMF-kvot, cirka 1,7 miljarder euro) enligt ett stand-by-avtal med IMF som godkändes den 23 december 2008. De nordiska länderna (Sverige, Danmark, Finland och Norge) ska tillsammans bidra med 1,8 miljarder euro, Världsbanken med 0,4 miljarder euro, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD), Tjeckiska republiken, Polen och Estland med sammantaget 0,5 miljarder euro. Detta blir totalt 7,5 miljarder euro under perioden fram till och med första kvartalet 2011.

(5) Gemenskapsstödet bör förvaltas av kommissionen. De särskilda ekonomisk-politiska villkor som man kommit överens med de lettiska myndigheterna om efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén bör fastställas i ett samförståndsavtal. De bör bland annat inbegripa åtgärder som syftar till att stoppa det omedelbara likviditetstrycket, återställa banksektorns långsiktiga stabilitet, korrigera finanspolitiska obalanser och till att anta politiska åtgärder inom landet för att förbättra konkurrenskraften. Åtgärderna bör inbegripa en omedelbar och hållbar finanspolitisk konsolidering, en övergripande strategi för att lösa bankkrisen, en förstärkt krishanteringskapacitet hos tillsynsmyndigheterna, omfattande strukturella reformer liksom andra viktiga åtgärder. Kommissionen bör ange de närmare finansiella villkoren i låneavtalet.

(6) Stödet bör ges för att stoppa det omedelbara likviditetstrycket och på villkor att ekonomisk-politiska åtgärder vidtas för att återställa banksektorns långsiktiga stabilitet, korrigera finanspolitiska obalanser samt att politiska åtgärder inom landet antas som ska leda till att förbättra konkurrenskraften och samtidigt bibehålla det snäva fluktuationsutrymmet för växelkursen kring den nuvarande centralkursen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Gemenskapen ska bevilja Lettland ett medelfristigt lån på högst 3,1 miljarder euro med en längsta genomsnittlig löptid på fem år.

2. Gemenskapens ekonomiska stöd ska vara tillgängligt under tre år från och med den första dagen efter detta besluts ikraftträdande.

Artikel 2

1. Stödet ska förvaltas av kommissionen på ett sätt som är förenligt med Lettlands åtaganden och rådets rekommendationer. Dessa villkor ska fastställas genom ett samförståndsavtal. Kommissionen ska ange de närmare finansiella villkoren i låneavtalet.

2. Kommissionen ska regelbundet i samarbete med Ekonomiska och finansiella kommittén kontrollera att de ekonomisk-politiska villkoren för stödet uppfylls. Kommissionen ska hålla Ekonomiska och finansiella kommittén underrättad om eventuell refinansiering av upplåningen eller omstrukturering av de finansiella villkoren.

3. Lettland ska vara berett att anta och genomföra ytterligare konsolideringsåtgärder för att stabilisera ekonomin om sådana åtgärder kommer att bli nödvändiga under stödprogrammets löptid. De lettiska myndigheterna ska samråda med kommissionen i förväg om antagandet av alla sådana eventuella ytterligare åtgärder.

Artikel 3

1. Kommissionen ska tillhandahålla stödet till Lettland i högst sex trancher, vilkas storlek ska fastställas i samförståndsavtalet.

2. Den första tranchen ska göras tillgänglig under förutsättning att låneavtalet och samförståndsavtalet trätt i kraft.

3. Om så krävs för att finansiera lånet ska räntesvappar med motparter med högsta kreditkvalitet få användas med vederbörlig försiktighet.

4. Kommissionen ska besluta om frisläppande av ytterligare trancher efter att ha inhämtat Ekonomiska och finansiella kommitténs yttrande.

5. För frisläppandet av varje ytterligare delbelopp ska det krävas ett tillfredsställande genomförande av den lettiska regeringens nya ekonomiska program (det ekonomiska stabiliserings och reformprogrammet Economic Stabilisation and Growth Revival Programmet ), som ingår i konvergensprogrammet, och, i synnerhet, de särskilda ekonomisk-politiska villkor som anges i samförståndsavtalet. Dessa åtgärder skall bland annat inbegripa följande:

1. Antagandet av ett tydligt finanspolitiskt program på medellång sikt som är tänkt att till 2011 få ned underskottet i de offentliga finanserna under fördragets referensvärde på 3 % av BNP.

2. Genomförandet av budgeten för 2009 i dess ändrade utformning genom den tilläggsbudget som antogs den 12 december 2008 (och som ska ändras i detalj under första kvartalet 2009), vars mål är ett underskott i de offentliga finanserna på högst 5 % av BNP.

3. En minskning under 2009 av den offentliga sektorns genomsnittliga lönekostnader i nominella termer med omkring 15 % i förhållande till den ursprungliga budgeten från den 14 november 2008 och med ytterligare 2 % under 2010-2011.

4. En minskning under 2009 av antalet sysselsatta i den offentliga sektorn och i den kommunala sektorn med minst 5 %.

5. En förstärkning av utformningen och genomförandet av budgetförfarandena genom antagandet av en ny finanspolitisk ram och budgetreformlag.

6. Införandet av ett tydligt och överblickbart löneutbetalningssystem för direkt anställda i den offentliga förvaltningen samt upprättandet av ett enhetligt system för personalplanering och personalstyrning för den offentliga sektorns institutioner.

7. Mekanismer för att säkerställa stabilitet i banksektorn som helhet på medellång till lång sikt. Dessa bör begränsa kredittillväxten till hållbara nivåer och undvika ett kraftigt beroende av osäkrad utlandsfinansiering. Riktade granskningar ska genomföras i banksystemet för att säkerställa att alla banker är solventa och har tillräckligt kapital.

8. Lämpliga åtgärder rörande omstrukturering av den privata sektorns skuldsättning. Den lämpliga rättsliga grunden för omläggning av den befintliga skuldens löptider och valutasammansättning ska förstärkas. Underlättande av obeståndsförfaranden och ett snabbt genomförande av omstruktureringsplaner ska även prioriteras.

9. Genom att fullt ut nationalisera Parex Bank ska det säkerställas att de kvarvarande minoritetsaktieägarna i Parex Bank inte drar nytta av rekonstruktionen av banken och åtgärderna för att stärka den finansiella stabiliteten.

10. Strukturella reformåtgärder som ges stöd inom ramen för Lissabonstrategin och genomförandet av Lettlands nationella reformprogram, inklusive en aktiv arbetsmarknadspolitik och en politik för livslångs lärande, ett ökat deltagande av aktörer från den privata sektorn i FoU- och innovationsverksamhet, exportfrämjande åtgärder och minskade administrativa pålagor på företagen.

11. Genomförandet av EU-finansierade projekt på planeringsnivån för att hjälpa till att förbättra handelssektorns bidrag till den ekonomiska tillväxten.

12. Åtgärder för att förbättra tillgången till finansiering för företag och företagare, vars ansökningar om bidrag från strukturfonderna har godkänts, eller för dem som planerar att ansöka om bidrag från strukturfonderna.

Detta beslut riktar sig till Republiken Lettland. Det ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

Utfärdat i Bryssel, […]

På rådets vägnar

Ordförande

BUDGETKONSEKVENSER

(se artikel 16 i arbetsordningen).

POLITIKOMRÅDE: AVDELNING 01 – EKONOMI OCH FINANS

VERKSAMHET FINANSIELLA TRANSAKTIONER OCH INSTRUMENT

ÅTGÄRDENS BENÄMNING: MEDELFRISTIGT EKONOMISKT GEMENSKAPSSTÖD TILL LETTLAND

1. FÖRSLAGETS BENÄMNING: BERÖRDA BUDGETRUBRIKER (nummer och beteckning)

01 04 01 01 Gemenskapsgaranti för gemenskapslån avseende betalningsbalansstöd

2. RÄTTSLIG GRUND:

Artikel 119 Rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002.

3. SAMMANLAGDA SIFFROR FÖR BUDGETÅRET (i euro)

Genom denna punkt inrättas EU:s garantifacilitet. Den gör det möjligt för kommissionen att verkställa lånebetalningar (amorteringar, ränta och andra avgifter) om gäldenären (Lettland) skulle fallera

Den budgetpost (”p.m.”) som avser budgetgarantin kommer att utnyttjas endast om anspråk faktiskt görs på garantin. Några sådana anspråk väntas normalt inte förekomma.

3a – Innevarande budgetår

Ej tillämpligt

ÅB |

Inledande anslag för budgetåret (budget) |

Överföringar |

Tilläggsanslag |

Anslag totalt |

Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram |

Disponibelt saldo |

Belopp till den föreslagna åtgärden |

3b – Överföringar mellan budgetår

Ej tillämpligt

ÅB |

Överföringar mellan budgetår |

Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram |

Disponibelt saldo |

Belopp till den föreslagna åtgärden |

3 c – Påföljande budgetår

Ej tillämpligt

ÅB |

Inledande anslag för budgetåret (budget) | p.m. |

Överföringar |

Tilläggsanslag |

Anslag totalt |

Anslag som redan tagits i anspråk under ett annat arbetsprogram |

Disponibelt saldo |

Belopp till den föreslagna åtgärden | p.m. |

4. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

Det föreslagna medelfristiga ekonomiska stödet till Lettland består av ett gemenskapslån (som ska finansieras genom upplåning av kommissionen på internationella kapitalmarknader) till ett belopp av 3,1 miljarder euro. Det ska ges inom ramen för ett internationellt finansieringsprogram, där bl.a. ett IMF-lån ingår avseende 1,5 miljarder särskilda dragningsrätter (cirka 1,7 miljarder euro) enligt ett stand-by-avtal. De nordiska länderna bidrar med 1,8 miljarder euro och Estland, Tjeckiska republiken, Polen och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling har också bidragit med totalt 0,5 miljarder euro.

Stödet avspeglar viljan att stödja Lettland, vars kapital- och finansmarknader har kommit under tryck till följd av marknadens generellt försämrade sentiment gentemot tillväxtekonomier. Gemenskapens medelfristiga ekonomiska stöd till Lettland avser att stoppa det omedelbara likviditetstrycket, återställa långsiktiga stabilitet genom att stärka banksektorn, korrigera finanspolitiska obalanser och anta politiska åtgärder inom landet som kommer att förbättra konkurrenskraften, samtidigt som det snäva fluktuationsutrymmet för växelkursen kring dess nuvarande centralkurs bibehålls. Det ekonomisk-politiska paket som därigenom ges stöd innehåller bland annat en omedelbar och hållbar finanspolitisk konsolidering, en utförlig strategi för att lösa bankkrisen, en förstärkt krishanteringskapacitet hos tillsynsmyndigheterna, omfattande strukturella reformer samt andra viktiga åtgärder.

Slutligen är detta stöd, som ska förvaltas av kommissionen i samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén, ett sätt att säkerställa att EU förblir nära involverat i utformningen av den ekonomiska politiken i Lettland och att denna är förenlig med Lettlands åtaganden i EU-sammanhang och med rådets rekommendationer, särskilt i samband med genomförandet av det nationella reformprogrammet samt konvergensprogrammet.

Gemenskapens upplåning på kapitalmarknaderna eller från finansiella institut för att tillhandahålla lånet till Lettland täcks av gemenskapsgarantin. Lånet tas upp på kapitalmarknader eller från finansiella institut. Det lånebelopp (exklusive ränta och andra avgifter) som ska beviljas Lettland uppgår till 3,1 miljarder euro.

Europeiska unionens garantifacilitet kommer att göra det möjligt för kommissionen att sköta lånebetalningarna om Lettland skulle fallera.

För att fullgöra sina förpliktelser får kommissionen provisoriskt utnyttja egna likvida medel för lånebetalningar. I så fall gäller artikel 12 i rådets förordning(EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 2000/597/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel (EGT L 130, 31.5.2000, s. 1).

5. BERÄKNINGSMETOD

Ej tillämpligt.

6. PLAN ÖVER UTBETALNINGAR (i euro)

Ej tillämpligt.

Rubrik | Anslag | Utbetalningar |

År n | År n+1 | År n+2 | År n+3 | Följande budgetår |

År n |

År n+1 |

År n |

År n+1 |

Totalt |

[1] Definierad som det allmänna prisindexet exklusive energi och obearbetade livsmedel.

[2] Lettland har en lång tradition av fast paritet för sin valutas växelkurs, lats, från 1994 till särskilda dragningsrätter (SDR) och från 2005 till euron. I maj 2005 gick Lettland med i ERM II och införde ensidigt ett fluktuationsutrymme på +/- 1 % kring centralkursen gentemot euron.

[3] Uppgift enligt metodiken i den nationella statistiken, exklusive den kommunala sektorn.

[4] I detta stödprogram erkänns att Lettland kommer att bli föremål för ett förfarande vid alltför stora underskott under 2009.

[5] EGT L 53, 23.2.2002, s. 1.