Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "PRISM 2000" (Observationsgruppen för inre marknaden)

(2001/C 116/23)

Den 13 juli 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att lägga fram ett yttrande om "PRISM 2000" (Observationsgruppen för inre marknaden).

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 27 september 2000 (Föredragande: Giorgio Liverani och Harald Glatz).

Vid sin 377:e plenarsession den 29-30 november 2000 (sammanträdet den 29 november) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledande kommentarer

1.1. EU:s observationsgrupp för inre marknaden (OIM) har tagit på sig uppgiften att bland alla de insatser som har gjorts inom organisationslivet lyfta fram dem som förtjänar att få större spridning på inre marknaden på grund av sin inspirerande kraft, sina innovativa egenskaper, sina förtjänster som förebild eller sin framgång. För detta ändamål sammanställer OIM en förteckning över de metoder som fungerar bäst, i form av databasen PRISM (Progress Report of Initiatives in the Single Market).

Syftet med föreliggande yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) är att skapa en ram för den pågående uppdateringen av databasen PRISM. Uppdateringen sker genom undersökningar inom EU. Detta är en första rapport i ämnet. PRISM-projektet kommer att följas upp genom årliga uppdateringar i form av utvärderingsyttranden som kommer att innehålla en förteckning över de hinder som fortfarande hämmar inre marknaden(1).

1.2. Tack vare PRISM-undersökningen har observationsgruppen redan kunnat identifiera närmare etthundra initiativ inom olika områden, som samtliga bidrar till att förbättra den inre marknadens funktion. Information om dessa initiativ kommer att publiceras vid ett senare tillfälle i den interaktiva databas PRISM som utgör en del av Ekonomiska och sociala kommitténs webbplats (http://www.esc.eu.int).

1.3. Databasen PRISM innehåller information om initiativ på inre marknaden och är indelad enligt följande:

A. Information och stöd.

B. Problemlösning.

C. Partnerskap.

D. Överenskommelser och uppförandekodexar.

1.4. De utvecklingsinitiativ som finns upptagna i PRISM härrör från organisationslivet och har inget direkt vinstsyfte: Här finns inga initiativ som hör hemma i industri, finans eller handel eller som har direkt med marknaden att göra (även om initiativens syfte är att underlätta marknadens funktion). Här finns inte heller några initiativ som endast företräder vissa särintressen eller lokala intressen och inte har något särskilt mervärde. Initiativen berör, åtminstone till största delen, EU:s inre marknad. Vissa av dem berör också andra länder som är direkt förknippade med inre marknaden (till exempel EES-området eller kandidatländerna).

1.5. Observationsgruppen har för de olika initiativen beaktat vissa kriterier, särskilt följande:

- Belysande egenskaper (originalitet, nytänkande).

- Förhållandet mellan kostnader och nytta (budget, logistik).

- Effekter (direkta effekter för deltagarna, potentiella effekter för utomstående).

- Framtidsutsikter (varaktighet, möjliga samordningsvinster).

2. Inre marknaden har skapat en stor mängd initiativ

2.1. De ekonomiska och sociala aktörerna har utvecklat olika initiativ inom ramen för de förordningar och direktiv som utgör spelets regler. Initiativens roll är att välja ut de lämpligaste av dessa och överföra dem till konkreta tillämpningar på fältet, det vill säga till investeringar, handel, sysselsättning och partnerskap.

2.2. Dessa initiativ bedrivs på alla nivåer (EU-nivå, nationell, regional och lokal nivå samt över nationsgränserna) och av många olika aktörer (Europeiska kommissionen, lokala myndigheter, företag, bransch- och arbetsmarknadsorganisationer, andra organisationer i det civila samhället).

2.3. De berör skilda områden av det ekonomiska och sociala livet och möjliggör bland annat partnerskap mellan aktörer på olika nivåer. Merparten av initiativen syftar till att stödja företag som stöter på hinder i samband med inre marknaden eller som vill dra största möjliga nytta av de möjligheter som inre marknaden erbjuder.

2.4. Kombinationen av de möjligheter som inre marknaden erbjuder och utvidgningen av gemenskapsprogrammen får de tidigare vattentäta skotten mellan å ena sidan EU-verksamhet och å andra sidan nationell och lokal verksamhet att försvinna efter hand, och de många initiativen antar en mer och mer europeisk prägel.

2.5. Det är viktigt att lägga märke till att majoriteten av de initiativ som återfinns i databasen PRISM har genomförts nyligen: 50 % inom de senaste fem åren, 80 % inom de senaste tio åren.

2.6. Initiativens antal och mångfald ökar oavbrutet

2.6.1. Aktörernas frihet på inre marknaden har utvidgats, vilket har skapat en anmärkningsvärd ökning av initiativens antal och mångfald.

2.6.2. Gemenskapens stödprogram växer i antal och har ofta utgjort utgångspunkt för partnerskapsinitiativ i syfte att utnyttja stödet väl (i synnerhet i regioner som är prioriterade när det gäller EU:s stödprogram).

2.6.3. Behovet av att slå sig samman för att kunna dra större nytta av inre marknaden är också en avgörande faktor, vare sig det hänger samman med allmänna stödåtgärder eller inte.

2.6.4. Införandet av euron underlättar transaktioner och prisjämförelser, vilket kommer att ge ytterligare stimulans åt utvecklingen av initiativen.

2.6.5. Internet ger möjlighet att sprida information och knyta kontakter, vilket också bidrar till utvecklingen.

2.6.6. Förberedelserna inför EU:s utvidgning fungerar också som utgångspunkt för ett växande antal initiativ när det gäller att underlätta anpassningen till EU:s regelverk i kandidatländerna och utöka handeln.

2.6.7. När en viss kritisk massa har uppnåtts - vilket har skett i dagsläget - gynnar de olika initiativen varandra genom att de kommer i kontakt med varandra och kedjereaktioner uppstår.

3. Ursprunget till initiativen

3.1. Europeiska kommissionen har inte bara gett upphov till ett ökande antal direktiv och förordningar. Den har också låtit dessa bestämmelser följas av stödprogram riktade till de ekonomiska och sociala aktörerna och underlättat uppkomsten av partnerskap och nätverk. Dessa initiativ har bland annat följande syften:

a) Ge stöd till ekonomiska aktörer, i synnerhet små och medelstora företag, genom de euroinfocentrum (273 stycken) som nu finns i alla regioner inom EU. De återfinns bland annat vid arbetslivsorganisationer, handelskammare och regionala myndigheter (finns även i associerade länder). Detta initiativ är betydelsefullt och har gjort det möjligt att stödja ett stort antal företag på inre marknaden, men bland de små och medelstora företagen är euroinfocentren fortfarande inte tillräckligt kända. Det skulle därför vara lämpligt att inleda en ny europeisk informationskampanj om euroinfocentren, i synnerhet eftersom de finns på sådana ställen och har sådana kvalifikationer att de skulle kunna fungera som informationskontor för företag och bransch- och arbetsmarknadsorganisationer när det gäller inre marknaden och de olika gemenskapsinitiativen.

b) Genomföra undersökningar för att bidra till att utvärdera inre marknadens framsteg. Resultaten publiceras halvårsvis. Dessa undersökningar gör det möjligt för företagarna ute på fältet att direkt delta i utvärderingen av situationen på inre marknaden. De kan bland annat ange vilka hinder som fortfarande förekommer, och på vilken nivå.

c) Ge information till konsumenterna via ett nätverk av europeiska konsumentcentrum (Euroguichets). Detta är fortfarande på försöksstadiet och behöver utvecklas ytterligare (det finns 11 sådana konsumentcentrum).

d) Skapa ett europeiskt nätverk för reglering av konsumenttvister utanför domstol och i samband med det främja en behandling som är snabb, enkel och föga kostsam och som syftar till förlikning mellan parterna. Detta nätverk är ännu på försöksstadiet och det vore lämpligt att säkerställa att det blir enhetligt inom hela EU.

e) Utveckla socialt samarbete över nationsgränserna med olika Eures-centrum, vilka redan har gjort det möjligt att vidta nyskapande åtgärder för att skapa arbetsmarknader över nationsgränserna (det finns 18 centrum).

f) Observera utvecklingen av arbetsmarknaden via en europeisk observationsgrupp för sysselsättning. Observationsgruppen har gjort det möjligt att utveckla ett samarbete mellan kommissionen och arbetsmarknadsmyndigheterna i medlemsländerna.

g) Främja utbyte när det gäller studenter, lärare, lärlingar och forskare. Sådant utbyte har utvecklats avsevärt i hela EU under de senaste tio åren, särskilt genom programmen Sokrates och Leonardo.

h) Upprätthålla kontakten med å ena sidan medborgarna och å andra sidan näringslivet genom informationskampanjer och olika former av dialog, bland annat om deras rättigheter på inre marknaden.

i) Ständigt informera EU-medborgarna om gemenskapsåtgärder genom databasen Europa, som nu är en av de mest använda Internetwebbplatserna i Europa.

j) Direkt lösa problem med hinder för inre marknaden genom de samordningscentrum som har inrättats i medlemsstaterna (se 3.2).

k) Främja tjänstemannautbyte mellan medlemsstaterna, särskilt inom ramen för tullsamarbetet. Under den senaste perioden tycks utbytet ha tappat fart, men det förtjänar att föras fram på nytt och på ett mer ambitiöst sätt, bland annat med tanke på de växande gemensamma ansvarsområden där medlemsstaterna kommer att behöva samarbeta för att förbättra inre marknadens funktion.

l) Inleda försök till förenkling av lagstiftningen genom att ge användarna direkt inflytande på regelverket genom projekten SLIM och BEST. Dessa projekt befinner sig i dag på försöksstadiet och de resultat som uppnåtts är ännu inte tillfredsställande med hänsyn till den reella effekt de fått på lagstiftningen, bland annat på grund av förseningar i beslutsprocessen i rådet och parlamentet. Det tycks vara nödvändigt att ge projekten en bättre uppföljning i verkligheten och att föra fram dem i större skala.

m) Organisera kontroll och teknisk övervakning genom de gemenskapsorgan som har inrättats i de olika EU-länderna och som bevakar olika områden av inre marknaden (läkemedel, varumärken, miljö, yrkesutbildning m.m.).

n) Utveckla partnerskap över nationsgränserna ("europartenariat", Interprise, etc.), något som i dag borde uppmuntras ytterligare med tanke på de nya perspektiv som öppnats i och med eurons införande på inre marknaden.

o) Gynna tekniköverföring, i synnerhet när det gäller små och medelstora företag, genom stöd från strukturfonderna. Detta sker särskilt genom programmen för regional utveckling och ramprogrammet för forskning och utveckling som i stor utsträckning för samman små innovativa företag och uppmuntrar partnerskap med större företag och med olika forskningscentrum.

p) Bedriva infrastrukturarbeten i form av de stora transeuropeiska näten. Arbetena har försenats, bland annat av administrativa och ekonomiska skäl, i förhållande till de ursprungliga planerna, och bör påskyndas.

3.2. Varje medlemsstat har efter initiativ från kommissionen skapat samordningscentrum för inre marknaden som hjälp för länderna att direkt och bilateralt lösa problem med hinder på inre marknaden. Man har även inrättat kontaktpunkter för inre marknaden avsedda för både privatpersoner och företag.

3.2.1. Observationsgruppen för inre marknaden har börjat besöka samordningscentrumen för att få en bild av hur de fungerar och vilka typer av problem som fortfarande finns. Sammanfattning av besöken:

Under de senaste månaderna har man besökt representanter för åtta samordningscentrum:

- Berlin i juni 1999,

- London och Dublin i juli 1999,

- Helsingfors och Stockholm i september 1999,

- Rom i mars 2000,

- Lissabon i juni 2000,

- Paris i november 2000.

3.2.2. De viktigaste iakttagelserna från de olika mötena kan sammanfattas på följande sätt:

a) Det finns en tendens att gå direkt till domstol i stället för att söka förlikning. Att det finns en kontaktpunkt är trots detta ett incitament för parterna att dra tillbaka anmälan.

b) Den största svårigheten är informationsspridningen till företagen, särskilt till små och medelstora företag.

c) Majoriteten av klagomålen beror på brist på information eller på felaktig tolkning av lagstiftningens gråzoner.

d) De flesta företag som stöter på svårigheter vänder sig i första hand till Euroguichets eftersom de i allmänhet inte känner till samordningscentrumen.

e) Kontakter knyts i allmänhet direkt mellan företag och samordningscentrum, inte via nationella organisationer.

f) De företag som vänder sig till ett samordningscentrum är vanligtvis sådana som stöter på problem på utländska marknader. Det omvända förhållandet gäller sällan.

g) Personliga kontakter mellan olika samordningscentrum är en stor fördel när det gäller att hitta den bästa lösningen på problemen.

h) Problem uppstår oftast på följande områden: anställning av arbetskraft, beskattning, kontroll av produkters kvalitet, ömsesidigt erkännande, skilda tolkningar av lagstiftningen samt fri rörlighet för varor och tjänster.

i) EU-lagstiftningen är inte genomförd på ett tillfredsställande sätt i medlemsländerna, vilket är ett grundläggande problem, i synnerhet på följande områden: certifieringen, i synnerhet de tekniska standarderna, livsmedelsindustrin, den direkta och indirekta beskattningen samt den offentliga upphandlingen.

j) Lokala och regionala särdrag, särskilt när det gäller skillnader i lagstiftning, orsakar många problem.

k) En oproportionerligt stor del av problemen berör kandidatländerna.

3.2.3. Enligt ordförandeskapet har besöken varit mycket nyttiga och det allmänna intrycket är positivt, då samordningscentrumen har löst ett antal konkreta problem på en nivå som ligger nära användarna. De har även lyckats skapa ett gott samarbete med medlemsstaterna och mellan de olika medlemsstaterna.

3.3. Många initiativ har också tagits av aktörerna inom samhälle och näringsliv, inte bara i samarbete med kommissionen utan även självständigt, med eller utan offentligt stöd:

a) Arbetsmarknadens parter har på de villkor som formuleras i EG-fördraget efter Maastricht tagit initiativ till en europeisk social dialog som utmynnat i olika avtal. Man har redan slutit tre avtal (föräldraledighet, tidsbegränsad anställning och deltid) som rådet omvandlat till direktiv. Att arbetsmarknadens parter trätt in på scenen är ett viktigt steg framåt och något som har stora möjligheter att utvecklas vidare. Det är ett steg på vägen mot ett Europa som främjar gemensamma avtal och självreglering genom olika organisationer.

b) Över 600 europeiska företagsråd har inrättats i EU, och många av dessa har redan i förväg anpassat sig till bestämmelserna i direktivet.

c) 60 regionala sysselsättningspakter har upprättats i EU:s regioner, och därigenom har nya lokala partnerskap inletts.

d) De europeiska standardiseringsorganisationerna (CEN, Cenelec och ETSI) har slagit fast tusentals europeiska standarder. Detta är en betydelsefull utveckling som är oumbärlig för enhetligare regler inom EU, även om de nationella reglerna inte alls har börjat minska i omfattning utan bara blir fler och fler.

e) Europeiska patentverket har beviljat 480000 europeiska patent. Dessa europeiska patent skyddar redan innehavarnas industriella och immateriella rättigheter i de medlemsstater de valt, även om endast det mycket efterlängtade gemenskapspatentet, som ännu är på utvecklingsstadiet, kommer att täcka hela EU till en lägre kostnad.

f) Ömsesidiga erkännanden kommer till stånd genom certifieringsavtal på EU-nivå. Dessa är fortfarande alltför få och bör absolut utvecklas ytterligare under de närmaste åren.

g) Ett stort antal undersökningar om inre marknaden har genomförts i flera medlemsstater, ofta på initiativ av eller i samarbete med arbetsgivarorganisationer, och utgjort ett mycket användbart komplement till kommissionens undersökningar.

h) Utsikterna att en europeisk börs skall inrättas efter det att euron införts har gett upphov till flera initiativ, bland annat Euronext mellan Paris, Bryssel och Amsterdam. Under den närmaste tiden kommer en strategisk utveckling att äga rum inom detta område, särskilt om EMU mot bakgrund av globaliseringen definitivt kräver en enhetligare europeisk värdepappersmarknad.

i) Sammanslutningar av unga företagare (Junior-Entreprise m.fl.) har skapats på europeisk nivå.

j) Flera sammanslutningar för främjande av riskkapital har bildats för att hjälpa främst nystartade företag i den nya ekonomin samt små och medelstora företag. Den allt snabbare tekniska utvecklingen, särskilt när det gäller informationsteknik, blir en anledning och en viktig källa till innovativa europeiska initiativ.

k) Europeiska uppförandekodexar för företag och organisationer har antagits för att harmonisera arbetsmetoderna på inre marknaden.

l) Främjandet av och rutiner kring elektronisk handel är föremål för en alltmer omfattande självreglering för att garantera etiska regler och starkare konsumentskydd. Det är en viktig utveckling som kommer att intensifieras ytterligare.

m) Bestämmelser för att underlätta företagssponsring på europeisk nivå har nyligen utarbetats. Detta innebär ett ekonomiskt och kulturellt nytänkande som är värt att omnämnas särskilt.

n) Insatser har gjorts för stöd och rättsligt samarbete mellan branschorganisationer, mellan fackföreningar och mellan advokatsamfund, och dessa insatser utvecklas i takt med att inre marknaden genomförs när det gäller den fria rörligheten mellan medlemsstaterna i fråga om arbete och konsumtion.

o) Partnerskap för samarbete mellan städer och vänorter är i och för sig initiativ som pågått länge, men de fortsätter att utvecklas, såväl mellan små och medelstora städer som mellan storstäder. De ger möjlighet att dela med sig av erfarenheter inom många områden, exempelvis miljö, transporter, säkerhet och kultur.

p) Regionala och lokala partnerskap har ingåtts i många regioner. De bidrar till att förbinda hela EU:s territorium genom decentraliserade aktiva nätverk för solidaritet och utbyte. Samtidigt har det växande antalet kontor för regional representation i EU-institutionerna (194 delegationer i dag) gjort det möjligt att utveckla fruktbara kontakter och intensifiera dessa partnerskap.

q) Program med EU-utbildning för tjänstemän har anordnats i flera europeiska länder, bland annat av Centre européen i Luxemburg. Dessa lär utvecklas ytterligare med tanke på att medlemsstaternas förvaltningar kommer att samarbeta alltmer på inre marknaden.

r) Europeiska företag har inom ramen för den transatlantiska företagardialogen skapat en dialog med företag på andra sidan Atlanten, och man har även tagit initiativ till andra rundabordssamtal (exempelvis med Ryssland och Japan). Detta bidrar till att med en enhetlig europeisk utgångspunkt underlätta kontakterna och handelsavtalen mellan EU och viktiga handelspartner.

4. Initiativens resultat och begränsningar

4.1. Det framgår att många av initiativen främst är inriktade på att stödja små och medelstora företag, som ofta behöver mer stöd än de stora företagen för att fullt ut kunna dra nytta av den inre marknaden.

4.2. De initiativ som gäller andra områden eller andra aktörer har en mindre framträdande plats än företagsinitiativen. Det finns dock ett antal initiativ av detta slag, särskilt när det gäller att bevaka arbetstagarnas intressen. Initiativen för konsumenter är färre.

4.3. När det gäller innehållet kan man konstatera att många av de nyare initiativen gäller Internet och elektronisk handel. Inom dessa områden behöver man helt klart komma i kapp utvecklingen i fråga om information och samarbete, och det gäller särskilt de små och medelstora företagen.

4.4. Den viktigaste slutsats man kan dra av dessa initiativ är att förvaltningen av inre marknaden decentraliseras och att detta innebär ett större deltagande från arbetslivsorganisationerna och de regionala och lokala myndigheterna.

4.5. Initiativen har stora positiva effekter

4.5.1. I dag har européerna tillgång till verktyg för i stort sett kostnadsfri kontinuerlig och direkt information genom webbplatser som Europa och nätverk som byggts upp genom partnerskap över hela Europa. Detta är en veritabel revolution om man jämför med hur situationen var för endast några få år sedan.

4.5.2. Denna direktinformation utgör en ständig uppmuntran för européerna att tillvarata den fria rörligheten, att ta nya initiativ och göra inre marknaden allt påtagligare i vardagen.

4.5.3. På alla nivåer har man ingått partnerskap som fått EU-institutionerna, medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer att samlas kring gemensamma mål.

4.5.4. Förvaltningen av inre marknaden blir i allt större utsträckning en gemensam uppgift, och myndigheterna och arbetslivsorganisationerna får en nyckelroll för att genomföra anpassningarna inom detta område.

4.5.5. Områden med frivilliga avtal och självreglering håller på att utvecklas och är tecken på ett nytt europeiskt styrelsesätt, där centraliserad politik och ett uppifrån-och-ned-perspektiv ersätts av pluralism, samverkan och till och med ett nedifrån-och-upp-perspektiv som bygger på en ny anda av ansvarstagande.

4.5.6. Tack vare utbyte och stödåtgärder håller en europeisk arbetsmarknad i egentlig mening på att utvecklas, särskilt i gränsområdena.

4.5.7. Dessa initiativ bidrar i hög grad till att undanröja sådana administrativa och kulturella hinder som inte påverkats av direktiven.

4.5.8. De är också ett bra redskap för att identifiera kvarstående administrativa och kulturella hinder, särskilt av rättslig natur. Initiativen stöter nämligen fortfarande alltför ofta på sådana hinder.

4.5.9. Initiativen samlar många bra metoder, sprider idéer och kunskap om lyckade lösningar och bidrar till att göra inre marknaden till ett område för innovationer.

4.5.10. De gemensamma insatserna på inre marknaden gentemot tredje land leder till att en ny gemensam, gränsöverskridande eller verkligt europeisk identitet börjar ta form.

4.6. Emellertid finns det också begränsningar, och dessa går att dela in i kategorier beroende på hur svåra de är att åtgärda:

4.6.1. Den psykologiska aspekten

- Européerna (medborgare, konsumenter, fackföreningar, företagare) är inte alltid medvetna om vilka medel de har till sitt förfogande, trots att dessa redan har fått mycket stor spridning.

- De språkliga och kulturella skillnaderna finns fortfarande kvar, även om dessa initiativ försöker överbrygga dem.

4.6.2. Den rättsliga aspekten

- I takt med att initiativen utvecklas blir det allt tydligare att de hämmas av avsaknaden av rättsliga instrument (t.ex. en Europabolagsstadga, gemenskapspatent och avskaffande av dubbelbeskattning).

4.6.3. Den tekniska aspekten

- De olika initiativen saknar alltför ofta länkar till andra initiativ och tillvaratar inte möjligheterna att kopplas ihop med andra kompletterande initiativ.

- Balansen mellan initiativens kostnader och intäkter samt graden av nytänkande och effektivitet är ytterst varierande, och detsamma kan sägas om metodernas lämplighet. Det är emellertid ofta svårt att göra en korrekt bedömning av detta.

4.6.4. En del av dessa hinder kunde ringas in tack vare den undersökning som kommissionen i september 1999 genomförde på över 3000 företag av varierande storlek och med hemvist i olika sektorer och länder. Även om dessa bolag medger att hindren generellt sett blivit både färre och mindre svåröverstigliga har kommittén noterat ett antal hinder som tagits upp vid olika utfrågningar:

- Kostnader som tillkommer för att produkter och tjänster skall uppfylla nationella krav.

- Alltför mycket offentligt stöd som gynnar vissa företag och snedvrider konkurrensen.

- Svårigheter som orsakas av att momssystem och rutiner i samband med dessa skiljer sig åt.

- Begränsningarna av tillträde till vissa marknader och vissa nät.

- Den kostsamma finansieringen av gränsöverskridande transaktioner.

- Otillräcklig bekämpning av skattebedrägeri och bedrägeri vid affärstransaktioner samt av pirattillverkning och varumärkesförfalskning.

- Bristande rättssäkerhet i samband med gränsöverskridande avtal och transaktioner.

5. ESK:s rekommendationer

5.1. Eftersom initiativen är så många har PRISM som huvudsaklig målsättning

- att fastställa kriterier för "de bästa metoderna",

- att undanröja hinder för dessa metoder,

- att sprida information om de mest lyckade initiativen.

5.2. Med dessa mål i tankarna vill ESK uppmana övriga aktörer på inre marknaden - EU-institutionerna, medlemsstaterna, regionerna och de socioekonomiska organisationerna - att öka sina ansträngningar inom följande områden:

5.2.1. EU-institutionerna bör agera på följande sätt:

5.2.1.1. Avskaffa de hinder som initiativen fortfarande möter på inre marknaden, genom att skapa den nödvändiga rättsliga grunden (gemenskapspatent, Europabolagsstadga etc.).

5.2.1.2. Se till att gemenskapsstödet får en tydligare koppling till främjandet av innovativa partnerskap mellan aktörerna i näringsliv och samhälle.

5.2.1.3. Ge ny drivkraft åt vissa gemenskapsinitiativ för att leva upp till brukarnas förväntningar. Detta gäller bland annat Nätverket och Byrån för företagssamverkan (BC-Net och BRE), Interprise-programmet samt Matteus-programmet för utbyte för tjänstemän.

5.2.1.4. Främja nya initiativ för att möta ökade krav inom vissa områden, särskilt produktsäkerhet, konsumentskydd, miljö och bedrägeribekämpning.

5.2.1.5. Uppmuntra aktörerna i näringsliv och samhälle till frivilliga avtal och självreglering för att förtydliga och komplettera reglerna på EU:s inre marknad.

5.2.2. Medlemsstaterna och regionerna bör göra följande:

5.2.2.1. Förbättra kontaktpunkterna och samordningscentrumen samt göra dessa mer synliga, så att både medborgare och företag känner väl till dessa organ.

5.2.2.2. Utöka samarbetet sinsemellan och med kommissionen för att inre marknaden skall fungera bättre, bland annat genom att förstärka myndigheternas kontrollsamarbete.

5.2.2.3. Se till att nationella och lokala bestämmelser är förenliga med EU:s regler samt utveckla de ömsesidiga erkännandena på EU-nivå.

5.2.2.4. Se till att EU-lagstiftning snarast möjligt på ett korrekt sätt införlivas i den nationella lagstiftningen.

5.2.2.5. I samband med användning av gemenskapsstöd intensifiera partnerskapen och de socioekonomiska aktörernas delaktighet för att underlätta en välfungerande inre marknad.

5.2.2.6. Stärka initiativens funktion som lämpliga kanaler för information om läget på inre marknaden.

5.2.3. De sociala och ekonomiska intresseorganisationerna bör svara för följande:

5.2.3.1. Utveckla initiativen och partnerskapen när det gäller inre marknaden och låta sig inspireras av de bästa metoderna inom sina respektive områden.

5.2.3.2. Koppla ihop initiativ som kompletterar varandra, så att de får större verkan och leder till samordningsvinster på inre marknaden.

5.2.3.3. Genom uppförandekodexar och avtal delta direkt i utvecklingen av självreglering när det gäller att utforma och tillämpa regler för inre marknaden.

5.2.3.4. Ringa in olösta problem och nya behov samt informera berörda organ om dessa (främst Europeiska kommissionen och Ekonomiska och sociala kommitténs observationsgrupp för inre marknaden).

Bryssel den 29 november 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Bakgrundsmaterialet till föreliggande rapport är hämtat från flera källor:

- Nationella källor, genom observationsgruppen för inre marknaden (OIM).

- Nationella källor, genom särskilda besök vid de samordningscentrum som inrättats i medlemsstaterna.

- Regionala initiativ (yttrandet "PRISM - Regionala utvecklingsinitiativ" - INT/025, föredragande: Antonello Pezzini).

- Gränsöverskridande initiativ (yttrandet "PRISM - Gränsöverskridande utvecklingsinitiativ" - INT/026, föredragande: Henri Malosse).

- Enkätsvar från olika organisationer.

- Internet och andra informationskällor.

- Olika europeiska organ.