Yttrande från Regionkommittén om:

- "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén - Bedömning av de framsteg som gjorts under fem år av den europeiska sysselsättningsstrategin", och

- "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén - Den europeiska sysselsättningsstrategin i framtiden En strategi för full sysselsättning och bättre arbetstillfällen åt alla"

(2003/C 244/10)

BAKGRUND

"Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén - Bedömning av de framsteg som gjorts under fem år av den europeiska sysselsättningsstrategin" (KOM(2002) 416 slutlig) och "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén - Den europeiska sysselsättningsstrategin i framtiden. En strategi för full sysselsättning och bättre arbetstillfällen åt alla" (KOM(2003) 6 slutlig).

Kommissionens beslut av den 18 juli 2002 och av den 14 januari 2003 att i enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén.

Regionkommitténs ordförandes beslut av den 23 september 2002 att ge utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik i uppdrag att utarbeta ett yttrande i frågan.

Det utkast till yttrande (CdR 15/2003 rév.), som antogs av utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik den 24 februari 2003 (föredragande: Pauliina Haijanen, fullmäktigeledamot i Egentliga Finlands förbund (FIN-EPP)).

Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande enhälligt vid sin 49:e plenarsession den 9 och 10 april 2003 (sammanträdet den 10 april).

REGIONKOMMITTÉNS REKOMMENDATIONER

1. De allmänna målen för en omarbetning av sysselsättningsstrategin

1.1. Regionkommittén anser att kommissionens meddelande på ett följdriktigt och tydligt sätt återspeglar de mål som uppställdes vid Europeiska rådets möte i Barcelona för en förbättrad sysselsättningsstrategi. De stora linjerna i meddelandet överensstämmer med Regionkommitténs tidigare synpunkter på hur sysselsättningsstrategin kan effektiviseras och förbättras samtidigt som den lokala och regionala dimensionen förstärks. Genom att man överger uppdelningen i pelare blir sysselsättningsstrategins struktur tydligare och mer lättfattlig.

1.2. ReK anser att det är värdefullt att kommissionens viktigaste mål för en omarbetad strategi baseras på Lissabonmålen. De prioriteringar som de framtida riktlinjerna bygger på återspeglar problemen på den europeiska arbetsmarknaden och framtida utmaningar samt skapar en god grund för utarbetandet av nya riktlinjer som i ännu högre grad är resultatinriktade.

1.3. ReK är nöjd med att sysselsättningsriktlinjerna får fastare förankring. Inom sysselsättningsstrategin bör man koncentrera sig på mål på medellång sikt och överföra tyngdpunkten från fastställande av mål till effektivare genomförande och utvärdering av resultaten. ReK understryker att en fastare förankring av processen även gör det möjligt att utvidga och fördjupa de hearingar som anordnas i samband med att de nationella sysselsättningsplanerna utformas samt att utöka de regionala och lokala myndigheternas deltagande i beredningen av nationella planer.

1.4. ReK understöder kommissionens strävan att förenkla sysselsättningsstrategin och att fastställa arbetsfördelningen mellan EU och medlemsstaterna. De landsvisa rekommendationerna och de nationella planerna bereds mer utrymme i genomförandet av sysselsättningsstrategin. Den nya tidsplanen för processen ger möjlighet att i högre grad koppla de nationella planerna till den nationella budgetberedningen. Ändringarna ger den europeiska sysselsättningsstrategin större betydelse på det nationella planet.

1.5. ReK anser att det är viktigt att arbetsmarknadens omvandling stöder unionens långsiktiga strategi för tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft och att den garanterar att arbetsmarknadens begränsningar inte utgör något hinder för ekonomisk tillväxt. Sysselsättningsutvecklingen bör ske på bred bas samtidigt som man samordnar åtgärder på olika politikområden. För att öka deltagandet på arbetsmarknaden måste man genomföra strukturella reformer inom berör sysselsättnings- och socialpolitiken, förebygga långtidsarbetslöshet och minska den strukturella arbetslösheten.

1.6. ReK understryker att förutsättningen för en förhöjd sysselsättningsgrad är att man gör betydande insatser för att skapa nya arbetstillfällen och uppmuntra företagsamhet. Företagens konkurrenskraft måste stärkas genom utveckling av kunnandet bland företag och arbetskraft, av arbetets organisation och av kvalitativa faktorer i arbetslivet samt produktiviteten. Företagens verksamhetsförutsättningar bör förbättras. Man bör beslutsamt minska administrativa hinder för grundande av företag, företagsverksamhet och nyanställningar.

1.7. ReK ställer sig bakom kommissionens synpunkt i meddelandet om att en höjd arbetskvalitet och förbättrad produktivitet förutsätter en övergång till en mer kunskapsbaserad ekonomi. ReK framhåller dock att arbetslösheten inom vissa sektorer är en följd av att arbetskraftens kunskaper inte motsvarar arbetsmarknadens krav. Det finns outnyttjade arbetskraftsresurser som står utanför arbetsmarknaden och dessa personer har svårt att skaffa sig den arbetserfarenhet som krävs på arbetsmarknaden. Man bör därför satsa på att ställa denna arbetskraft till arbetsmarknadens förfogande och därigenom också göra det möjligt för låglönesektorerna att existera.

1.8. ReK anser att det är viktigt att EU:s utvidgning tas i beaktande i den omarbetade strategin och att de blivande medlemsstaternas synpunkter tas till vara vid det fortsatta arbetet med reformen. De största utmaningarna för de blivande medlemsstaternas arbetsmarknader består i förhöjd sysselsättningsgrad, ökat kunnande och en förnyelse av produktionsstrukturerna. Strukturomvandlingen ökar regionala skillnader i sysselsättningshänseende. I de blivande medlemsstaterna måste de administrativa strukturerna, regionala och lokala myndigheterna och särskilt handlingskraft förstärkas, för att de så effektivt som möjligt skall kunna anpassa sig till utmaningarna på den europeiska arbetsmarknaden och få del av de resurser som anslås för utveckling på detta område.

2. Hur sysselsättningsstrategin skall administreras och den lokala och regionala dimensionen förstärkas

2.1. ReK understryker att målet om full sysselsättning och de övriga Lissabonmålen för sysselsättning utgör en stor utmaning. För att dessa mål skall kunna nås krävs det i allt högre grad samordning mellan olika politikområden och samarbete mellan olika aktörer på olika nivåer samt samordning av resurserna.

2.2. ReK håller med kommissionen om att det är viktigt att medlemsstaternas politiska engagemang i sysselsättningsstrategin förstärks. De nationella åtgärdsplanerna för sysselsättning betraktas allmänt som en regeringsfråga vars koppling till andra nationella politikområden är otydlig. De lokala och regionala aktörerna, massmedierna och allmänheten känner dåligt till sysselsättningsstrategin. Följden av detta är att det uppstår problem i tillämpningen av strategin på de verksamhetsnivåer där beslut om sysselsättningen i sista hand fattas.

2.3. ReK anser att de nationella parlamenten bör ta ställning till de nationella handlingsplanerna för ökad sysselsättning. Härigenom skulle skapas en större insyn kring den process som den europeiska sysselsättningsstrategin syftar till, samtidigt som den blir föremål för en bred debatt. I egenskap av nationella handlingsprogram skulle de nationella planerna ges en större tyngd, samtidigt som de nationella parlamentsledamöterna får ett "naturligt" instrument för att arbeta för nödvändig samsyn mellan centrala/regionala och lokala perspektiv i sysselsättningspolitiken.

2.4. ReK anser att innehållet i sysselsättningsstrategin och de termer som används bör utformas på ett mer lättfattligt sätt och så att man tar hänsyn till regionala och lokala förhållanden. Det finns enkätundersökningar som visar att EU-medborgarna upplever unionens verksamhet som främmande och fjärran. Erfarenheterna av sysselsättningsfrämjande åtgärder på lokal nivå visar att det fortfarande finns omfattande tolkningssvårigheter på olika genomförandenivåer i fråga om sysselsättningsstrategin.

2.5. ReK betonar att de regionala och lokala myndigheterna bör spela en viktig roll och ha ett stort ansvar för sysselsättningsstrategins utveckling och genomförande. Den europeiska sysselsättningsstrategin bör utformas till en process på olika nivåer där aktörerna på lokal, regional och nationell nivå samt på EU-nivå kontinuerligt samverkar. Med hänsyn till god förvaltning är det viktigt att utröna hur olika myndighetsnivåer och aktörer samarbetar för att utforma och genomföra strategin. Ur den enskildes synvinkel är förvaltningen dock en enda helhet, varför det även är viktigt att klarlägga hur företag och medborgare på gräsrotsnivå kan inverka på utformningen av sysselsättningsfrämjande tjänster.

2.6. ReK anser att en förankring av den lokala och regionala dimensionen inom europeiska sysselsättningsstrategin bör eftersträvas på bred bas. I kommissionens meddelande granskas den regionala och lokala nivåns roll i första hand utgående från förvaltningen av sysselsättningsstrategin, dvs. utgångspunkten är systemets funktion och legitimitet. Detta sätt att närma sig frågan ger dock inte tillräckligt utrymme för de regionala och lokala aktörernas direkta roll för att sysselsättningsstrategins målsättningar skall uppnås. Alla arbetstillfällen föds och dör på det lokala planet. De regionala och lokala aktörerna har ett viktigt uppdrag som producenter av välfärds- och utbildningstjänster (inklusive yrkesutbildning), som utvecklare av lokala arbetsmarknader och nya arbetstillfällen samt som arbetsgivare. De påverkar på många sätt möjligheterna för unga, kvinnor, invandrare och äldre att komma in på arbetsmarknaden samt graden av jämställdhet i det avseendet. Vid integreringen av de grupper som står utanför arbetsmarknaden är dessa aktörers roll ofta av central betydelse. En hög sysselsättningsgrad är även ett viktigt mål för den lokala utvecklingspolitiken och en grundförutsättning för att tjänster skall kunna erbjudas.

2.7. I kommissionens meddelande anges en utjämning av regionala skillnader i sysselsättningen som en prioritet för den framtida sysselsättningsstrategin. Klyftorna mellan olika regioner är betydande och kommer ytterligare att vidgas i samband med utvidgningen. ReK understryker att problemen inom ett och samma område samtidigt blir allt mer skiftande. Det finns allt färre möjligheter att ingripa i regionala och lokala problem med hjälp av politik som utformats på makronivå. ReK betonar att problemen på arbetsmarknaderna riktar uppmärksamhet på behovet av en metod som kopplar samman regionala särdrag med nödvändiga ändringar i innehållet i den förda politiken. I enlighet med OECD-ländernas allmänna utveckling bör sysselsättningsstrategin stödja en decentralisering av sysselsättningspolitiken. Medlemsstaterna bör också verka för att beslut gällande genomförandet av sysselsättningspolitiken kan fattas även på den regionala och lokala nivån.

2.8. ReK ställer sig bakom kommissionens åsikt att europeiska sysselsättningsstrategin skall uppmuntra och stödja utarbetandet och genomförandet av regionala sysselsättningsstrategier som bygger på partnerskap. ReK anser att ett partnerskap mellan offentliga sektorn, företag, den sociala ekonomins aktörer och medborgarorganisationerna har stor betydelse för förstärkningen av den sociala sammanhållningen, skapandet av socialt kapital samt framväxten av nya företag och arbetstillfällen. Partnerskapet skall byggas på bred bas och sammanföra olika aktörer och verksamhetsnivåer. Utarbetandet av regionala sysselsättningsstrategier bör på ett effektivt sätt kopplas till beredningen av nationella planer. Utarbetandet och genomförandet bör omfattas av tillräckligt med resurser i de nationella budgetarna och i programmen i anslutning till Europeiska socialfonden.

2.9. ReK anser att man i arbetet för ökad regional och lokal sysselsättning har inriktat sig för mycket på traditionella verksamhetsmodeller och metoder för en aktiv sysselsättningspolitik. Vid sidan av sedvanliga åtgärder på individnivå bör man i allt högre grad främja verksamhetsmiljöer som gynnar uppkomsten av arbetstillfällen (infrastruktur, utbildning, tjänster, företagsamhet) och införa förebyggande sysselsättningsåtgärder. Aktörerna på regional och lokal nivå bör uppmuntras till att dra nytta av nya innovativa infallsvinklar och metoder.

2.10. ReK anser att man vid genomförandet av sysselsättningsstrategin i högre grad än nu bör samordna de politiska åtgärderna för sysselsättning (den europeiska sysselsättningsstrategin) och finansieringen av dessa (Europeiska socialfonden och innovativa åtgärder) i syfte att öka programmens effektivitet. Europeiska socialfonden bör stödja integreringen av den regionala dimensionen i den europeiska sysselsättningsstrategin.

2.11. ReK understryker att försök som berör den regionala och lokala dimensionen av europeiska sysselsättningsstrategin (bl.a. territoriella sysselsättningspakter, innovativa åtgärder, partnerskapsprogram) å ena sidan och nationell politik å den andra bör sammankopplas i närmare samverkan. Försöken har tillfört sysselsättningsfrämjandet ett mervärde. Problemet är dock att de goda erfarenheterna av experimenten inte alltid kan överföras till nationella program.

2.12. ReK anser det vara viktigt att utformningen av den europeiska sysselsättnings-strategin förankras bättre genom information och metoder som tillåter utvärderingar av verksamheten på regional och lokal nivå, och att man tar fram metoder som medlemsstaterna kan använda i rapporteringen om den regionala och lokala nivåns roll vid genomförandet av de nationella sysselsättningprogrammen.

2.13. ReK är av samma åsikt som kommissionen när det gäller målet att förstärka arbetsmarknadens parters roll i sysselsättningsfrågor. Kommittén anser det vara viktigt att de regionala och lokala myndigheterna i egenskap av betydande arbetsgivare betraktas som fullvärdiga parter även i dialogen mellan arbetsmarknadens parter.

2.14. ReK ställer sig bakom kommissionen i fråga om att den öppna samordningsmetoden är gångbar vid genomförandet av sysselsättningsstrategin. ReK understryker dock att en utvidgning av förfarandet inte får försvaga medlemsstaternas eller de lokala och regionala myndigheternas rätt att besluta om hur välfärdstjänsterna skall organiseras.

2.15. ReK välkomnar att kommissionen i enlighet med uppmaningen från toppmötet i Barcelona har lagt fram ett förslag om ökad samordning av sysselsättningsriktlinjerna och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken samt om förenkling av processen. ReK betonar att den ömsesidiga samordningen av processen bör ordnas på ett sätt som ger alla organ, arbetsmarknadens parter och andra parter i genomförandet av sysselsättningsstrategin möjlighet att bidra på ett ändamålsenligt sätt och delta i debatten på hög nivå. ReK anser att det är viktigt att kommitténs synpunkter beaktas i det fortsatta arbetet med sysselsättningsstrategin.

2.16. ReK understryker att dialogen mellan kommissionen och Regionkommittén om hur den europeiska sysselsättningsstrategin skall utformas har varit öppen och konstruktiv. ReK är villig att delta i genomförandet av det forum om lokal utveckling som anordnas i Grekland i maj och i spridningen av erfarenheterna på regional och lokal nivå i olika medlemsstater.

Bryssel den 10 april 2003.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore