Gemensam ståndpunkt (EG) nr 7/2004

antagen av rådet den 5 december 2003

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2004 av den ... om förhandling om och genomförande av luftfartsavtal mellan medlemsstater och tredje länder

(2004/C 54 E/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(1),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(2), och

av följande skäl:

(1) Internationella relationer mellan medlemsstater och tredje länder inom luftfartsområdet har hittills reglerats genom bilaterala luftfartsavtal mellan medlemsstater och tredje länder, genom bilagor till dessa avtal och genom andra besläktade bilaterala eller multilaterala överenskommelser.

(2) Enligt de domar som meddelats av Europeiska gemenskapernas domstol i målen C-466/98, C-467/98, C-468/98, C-469/98, C-471/98, C-472/98, C-475/98 och C-476/98 har gemenskapen exklusiv behörighet avseende olika aspekter i sådana avtal.

(3) Domstolen har också klargjort EG-lufttrafikföretagens rätt till fri etablering inom gemenskapen, inbegripet rätten till icke-diskriminerande marknadstillträde.

(4) När det är uppenbart att innehållet i ett avtal faller delvis inom gemenskapens behörighet och delvis inom medlemsstaternas, är det av avgörande betydelse att sörja för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och gemenskapens institutioner både vid förhandling och ingående av sådana åtaganden och vid deras genomförande. Skyldigheten att samarbeta följer av kravet på en enhetlig internationell representation för gemenskapen. Gemenskapens institutioner och medlemsstaterna bör vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa bästa möjliga samarbete i detta hänseende.

(5) Det samarbetsförfarande mellan medlemsstaterna och kommissionen som fastställs i denna förordning skall inte påverka behörighetsfördelningen mellan gemenskapen och medlemsstaterna, i enlighet med gemenskapsrätten så som den tolkats av domstolen.

(6) Alla gällande bilaterala avtal mellan medlemsstater och tredje länder, som innehåller bestämmelser som står i strid med gemenskapsrätten, bör ändras eller ersättas med nya avtal som är helt förenliga med gemenskapsrätten.

(7) Utan att det påverkar tillämpningen av fördraget, i synnerhet artikel 300 i detta, kan medlemsstater vilja göra ändringar i gällande avtal och vidta åtgärder för deras genomförande fram till dess att ett avtal som ingåtts av gemenskapen träder i kraft.

(8) Det är av avgörande betydelse att se till att en medlemsstat som för förhandlingar tar hänsyn till gemenskapsrätten, gemenskapens intressen i vidare mening och pågående gemenskapsförhandlingar.

(9) Om medlemsstaterna vill att lufttrafikföretag skall medverka i förhandlingarna, bör alla lufttrafikföretag som är etablerade inom den berörda medlemsstatens territorium behandlas lika.

(10) Etablering på en medlemsstats territorium förutsätter att lufttransportverksamhet verkligen utövas genom varaktiga åtgärder. Den rättsliga formen för en sådan etablering, oavsett om det är filial eller dotterbolag med status som juridisk person, bör inte vara den avgörande faktorn i detta avseende. När ett företag är etablerat på flera medlemsstaters territorium, enligt definitionen i fördraget, bör företaget, för att undvika att nationell lagstiftning kringgås, se till att varje driftställe uppfyller de skyldigheter som i enlighet med gemenskapsrätten, kan följa av den nationella lagstiftning som är tillämplig på dess verksamhet.

(11) I syfte att sörja för att EG-lufttrafikföretagens rättigheter inte inskränks på ett otillbörligt sätt, bör det i bilaterala luftfartsavtal inte införas några nya överenskommelser som inskränker antalet EG-lufttrafikföretag som kan utses att bedriva lufttrafik på en viss marknad.

(12) Medlemsstaterna bör fastställa/upprätta icke-diskriminerande och öppna förfaranden för fördelning av trafikrättigheter mellan EG-lufttrafikföretag. Vid tillämpningen av dessa förfaranden bör medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till behovet att bevara kontinuiteten i luftfartstjänsterna.

(13) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(3).

(14) Varje medlemsstat kan åberopa att bestämmelserna i de bilaterala avtal som den har förhandlat fram är konfidentiella och begära att kommissionen inte delar denna information med andra medlemsstater.

(15) En överenskommelse om utökat samarbete i fråga om användningen av flygplatsen i Gibraltar träffades i London den 2 december 1987 mellan Konungariket Spanien och Förenade kungariket genom en gemensam förklaring från de båda ländernas utrikesministrar. Denna överenskommelse har ännu inte genomförts.

(16) Eftersom målen för förordningen - nämligen samordning av förhandlingar med tredje länder i syfte att ingå luftfartsavtal, nödvändigheten att garantera ett harmoniserat tillvägagångssätt vid genomförandet och tillämpningen av avtalen samt kontroll av sådana avtals överensstämmelse med gemenskapsrätten - inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av att denna förordnings tillämpningsområde omfattar hela gemenskapen, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Anmälan till kommissionen

1. En medlemsstat får, utan att det påverkar gemenskapens och dess medlemsstaters respektive behörighet, inleda förhandlingar med ett tredje land om ett nytt luftfartsavtal eller om ändring av ett gällande luftfartsavtal, dess bilagor eller andra därmed sammanhängande bilaterala eller multilaterala överenskommelser, vilkas innehåll delvis omfattas av gemenskapsbehörigheten, under förutsättning att

- relevanta standardklausuler, som utarbetats gemensamt av medlemsstaterna och kommissionen, omfattas av dessa förhandlingar, och

- förfarandet för anmälan i punkterna 2, 3 och 4 följs.

I förekommande fall skall kommissionen inbjudas att delta som observatör i sådana förhandlingar.

2. Om en medlemsstat har för avsikt att inleda sådana förhandlingar, skall den skriftligen anmäla sina avsikter till kommissionen. Anmälan skall innehålla ett exemplar av det gällande avtalet, om det finns tillgängligt, annan relevant dokumentation och en angivelse av vilka bestämmelser som skall tas upp under förhandlingarna, förhandlingarnas syfte samt all annan relevant information. Kommissionen skall ställa anmälan och på begäran även medföljande dokumentation till övriga medlemsstaters förfogande, om inte annat följer av kraven på konfidentialitet.

Informationen skall inlämnas minst en kalendermånad innan de formella förhandlingarna med det berörda tredje landet är avsedda att inledas. Om på grund av exceptionella omständigheter formella förhandlingar planeras med kortare varsel än en månad, skall medlemsstaten lämna in informationen så snart som möjligt.

3. Medlemsstaterna får lämna synpunkter till den medlemsstat som har anmält sina avsikter att inleda förhandlingar i enlighet med punkt 2. Medlemsstaten skall så långt möjligt ta hänsyn till sådana synpunkter under förhandlingarna.

4. Om kommissionen inom 15 arbetsdagar efter mottagandet av den anmälan som avses i punkt 2 drar slutsatsen att förhandlingarna riskerar att

- undergräva målen för pågående förhandlingar mellan gemenskapen och det berörda tredjelandet, och/eller

- leda till ett avtal som är oförenligt med gemenskapsrätten,

skall kommissionen informera medlemsstaten om detta.

Artikel 2

Samråd med berörda aktörer och medverkan i förhandlingar

I den utsträckning som lufttrafikföretag och andra berörda parter skall medverka i de förhandlingar som avses i artikel 1, skall varje medlemsstat garantera lika behandling av alla de EG-lufttrafikföretag som är etablerade inom den del av respektive medlemsstats territorium som omfattas av fördraget.

Artikel 3

Förbud mot mer restriktiva överenskommelser

En medlemsstat får inte ingå någon ny överenskommelse med tredje land som inskränker antalet EG-lufttrafikföretag som enligt nuvarande överenskommelser kan utses för att bedriva lufttrafik mellan dess territorium och det landet, varken med avseende på hela lufttransportmarknaden mellan de båda parterna eller med avseende på rutter mellan specifika par av städer.

Artikel 4

Ingående av avtal

1. Efter undertecknande av ett avtal skall den berörda medlemsstaten anmäla resultatet av förhandlingarna och all dokumentation av betydelse i sammanhanget till kommissionen.

2. Om förhandlingarna har lett till ett avtal som införlivar de relevanta standardklausuler som avses i artikel 1.1, skall medlemsstaten tillåtas att ingå avtalet.

3. Om förhandlingarna har lett till ett avtal som inte införlivar de relevanta standardklausuler som avses i artikel 1.1, skall medlemsstaten, i enlighet med förfarandet i artikel 7.2, tillåtas att ingå avtalet, under förutsättning att detta inte är till skada för ändamålet och syftet med gemenskapens gemensamma transportpolitik. Medlemsstaten får provisoriskt tillämpa avtalet i avvaktan på resultatet av detta förfarande.

4. Om kommissionen aktivt förhandlar med samma tredje land på grundval av ett landspecifikt mandat eller på grundval av rådets beslut 2003/.../EG om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar med tredje länder om att ersätta vissa bestämmelser i gällande bilaterala avtal med ett gemenskapsavtal(4), och trots vad som sägs i punkterna 2 och 3, får den berörda medlemsstaten i enlighet med förfarandet i artikel 7.2 tillåtas att provisoriskt tillämpa och/eller ingå avtalet.

Artikel 5

Fördelning av trafikrättigheter

Om en medlemsstat ingår ett avtal eller överenskommer om ändringar av ett avtal eller dess bilagor, varigenom det införs begränsningar av utnyttjandet av trafikrättigheter eller det antal EG-lufttrafikföretag som uppfyller kraven för att bli utsedda att utnyttja trafikrättigheter, skall medlemsstaten se till att trafikrättigheter fördelas mellan berättigade EG-lufttrafikföretag enligt ett icke-diskriminerande och öppet förfarande.

Artikel 6

Offentliggörande av förfaranden

Medlemsstaterna skall utan dröjsmål informera kommissionen om de förfaranden som de skall tillämpa för de ändamål som avses i artikel 5 och i förekommande fall artikel 2. I informationssyfte skall kommissionen se till att dessa förfaranden offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning inom åtta veckor efter mottagandet. Alla nya förfaranden och efterföljande ändringar i befintliga förfaranden skall meddelas kommissionen senast åtta veckor innan de träder i kraft, så att kommissionen kan se till att de offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning inom denna period på åtta veckor.

Artikel 7

Kommittéförfarande

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 11 i rådets förordning (EG) nr 2408/92/EG av den 23 juli 1992 om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen(5).

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 8

Konfidentialitet

I samband med att kommissionen i enlighet med artiklarna 1 och 4 underrättas om förhandlingar och om resultatet av dessa, skall medlemsstaterna klart och tydligt upplysa kommissionen om någon del av den information som förmedlas skall behandlas konfidentiellt och om den kan delas med övriga medlemsstater. Kommissionen och medlemsstaterna skall sörja för att all information som betecknas som konfidentiell behandlas i enlighet med artikel 4.1 a i förordning nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(6).

Artikel 9

Gibraltar

1. Denna förordnings tillämpning på flygplatsen i Gibraltar skall inte påverka Konungariket Spaniens eller Förenade kungarikets rättsliga ställning med avseende på tvisten om suveränitet över det territorium där flygplatsen är belägen.

2. Denna förordnings tillämpning på flygplatsen i Gibraltar skall uppskjutas tills överenskommelsen i den gemensamma förklaring som avgavs av Konungariket Spaniens och Förenade kungarikets utrikesministrar den 2 december 1987 fungerar i praktiken. När så sker, kommer Spaniens och Förenade kungarikets regeringar att underrätta rådet om detta.

Artikel 10

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den trettionde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EUT C 234, 30.9.2003, s. 1.

(2) Europaparlamentets yttrande av den 2 september 2003 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 5 december 2003 och Europaparlamentets ståndpunkt av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

(3) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(4) EUT L ...

(5) EUT L 240, 24.8.1992, s. 8. Förordningen senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1).

(6) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 26 februari 2003 lämnade kommissionen ett förslag till förordning om förhandling om och genomförande av luftfartsavtal mellan medlemsstaterna och tredje länder.

2. Europaparlamentet avgav sitt yttrande vid första behandlingen den 2 september 2003 medan Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande avgavs den 16 juli 2003. Regionkommittén informerade rådet att den inte har för avsikt att avge något yttrande om detta ärende.

3. Den 5 december 2003 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget.

II. MÅL

Förslaget gjordes i kölvattnet av Europeiska gemenskapernas domstols avgörande av den 5 november 2002 om bilaterala luftfartsavtal som ingåtts av åtta medlemsstater med Förenta staterna. Dessa domar bekräftade att avtalen ifråga innefattade bestämmelser som omfattas av gemenskapens exklusiva behörighet. Men konsekvenserna av dessa domar gick mycket längre än så. Domstolen bekräftade nämligen att medlemsstaterna inte är exklusivt behöriga att förhandla och ingå ett traditionellt bilateralt luftfartsavtal.

Det aktuella förslaget utgör ett svar på denna problematik genom att man försöker fastställa en ram inom vilken medlemsstaterna kan fortsätta att förhandla och genomföra sådana avtal samtidigt som de följer gemenskapslagstiftningen på detta område med "delad behörighet".

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Huvudsakliga ändringar

Samtidigt som rådet godtar det underliggande resonemanget i kommissionens förslag har det gjort ett antal viktiga ändringar i textens innehåll och uppbyggnad, i synnerhet i artiklarna 1 och 4 som behandlar gemenskapens tillstånds- och anmälningssystem. Dessa ändringar är ett uttryck för det som medlemsstaterna framför allt månar om, nämligen att det system som skall fastställas genom den här förordningen skall kunna fungera i praktiken och göra det möjligt för medlemsstaterna att fortsätta att förhandla om nya avtal och uppdatera redan gällande avtal på ett sätt som är både effektivt och svarar mot den ständigt växlande efterfrågan på den globala marknaden för luftfarttjänster.

Tre ändringar kan särskilt betonas i detta sammanhang:

- Räckvidden för utkastet till förordning har utvidgats till att även omfatta fall där medlemsstaterna förhandlar med tredje land med vilket även kommissionen förhandlar för gemenskapens räkning. Genom denna utvidgning av räckvidden kunde rådet försäkra sig om godtagande av begreppet parallella förhandlingar på nationell nivå och gemenskapsnivå. Detta gör det bl. a. möjligt att rutinmässigt uppdatera gällande bilaterala avtal i väntan på resultatet av de förhandlingar som förs av kommissionen.

- Ett påskyndat förfarande, varigenom medlemsstaterna automatiskt tillåts att sluta avtal på gemenskapens vägnar om de i avtalen inbegriper vissa standardklausuler.

- Principen att medlemsstaterna provisoriskt får tillämpa avtal i avvaktan på resultatet från de förfaranden för gemenskapskontroll som införts.

Resultatet av dessa ändringar blir en vitt omfattande ram som täcker alla tänkbara scenarier. Enligt den nya artikel 4 behåller kommissionen befogenheten att blockera avtal om förhandlingarna inte har resulterat i införande av gemenskapens standardklausuler (och avtalen därmed kan strida mot gemenskapsrätten), eller när kommissionen själv förhandlar aktivt med det berörda tredje landet på grundval av ett mandat från rådet. I båda fallen beslutar kommissionen tillsammans med en rådgivande kommitté bestående av företrädare från medlemsstaterna. Rådet anser att hela det system som inrättats kommer att vara balanserat och rimligt och beaktar inte bara kommissionens institutionella roll som fördragets väktare utan även den avgörande betydelsen av snabba och smidiga förfaranden som skall tillämpas endast på den typ av fall där det är absolut nödvändigt.

2. Andra betydande ändringar

Flera andra mindre djupgående men ändå betydelsefulla ändringar har gjorts av kommissionens förslag. Dessa innefattar följande:

- Medlemsstaternas skyldighet enligt artikel 1 att underrätta varandra ifråga om kommande förhandlingar har avlägsnats. Nu är det kommissionen som är den centrala förvaltaren av sådana anmälningar som den skall göra tillgängliga för andra medlemsstater. Detta system är mindre byråkratiskt och mer rationellt.

- Texten i artikel 2 har utvidgats till att föreskriva lika behandling av samtliga berörda parter (inte bara lufttrafikföretag) när det gäller deras deltagande i förhandlingar som pågår.

- Avsikten bakom artikel 3, dvs. förbudet mot mer restriktiva överenskommelser har förtydligats.

- En tidtabell för offentliggörande av förfaranden har lagts till i artikel 6. (Tidigare fanns det ett sista datum endast för offentliggörande av ändringar, men inte för själva förfarandena.)

- När det gäller sekretess (artikel 8, f.d. artikel 7), har den bakomliggande avsikten i kommissionens förslag, nämligen att sekretesskrav skulle kunna innebära ett hinder för vidarebefordran av anmälningar till andra medlemsstater, behållits men fått en tydligare förklaring.

- Tillämpliga standardbestämmelser avseende Gibraltars flygplats har införts.

3. Beaktande av Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen

De bakomliggande betänkligheter som Europaparlamentet givit uttryck för vid sin första behandling ligger ganska nära de som medlemsstaterna uttryckt. Man kan därför med rätta påstå att parlamentets yttrande rent allmänt väl återspeglas i texten till den gemensamma ståndpunkten. På grund av de betydande strukturella ändringar som införts av rådet, särskilt i artiklarna 1 och 4, har det dock inte alltid varit möjligt att följa den exakta ordalydelsen i de enskilda ändringarna.

a) Ändringar som tagits med helt eller delvis i den gemensamma ståndpunkten

Ändringarna 1, 2 och 3

Godtogs i sin helhet.

Ändring 11

Godtogs till en del och i princip. Begränsningen till officiella förhandlingar som parlamentet föreslagit återspeglas genom införandet i artikel 4.4 av kravet att kommissionen skall förhandla aktivt.

Ändring 12

Godtas i princip. Flyttningen av texten i den första delen av ändringen till punkt 2 är en redaktionell ändring som rådet i princip följer. Rådet har även tillmötesgått parlamentet och avlägsnat det aktiva kravet att en medlemsstat skall informera de övriga medlemsstaterna. Tillägget av större flexibilitet (genom tillägg av i princip) med avseende på tidpunkten för anmälan har tagits med i rådets text genom ett undantag från gränsen på en månad på grund av exceptionella omständigheter.

Ändring 19

Kan godtas eftersom motsvarande text redan finns i artikel 4.1.

Ändring 14

Första delen godtas i princip.

Ändring 15

Godtas i princip. Rådet har tillmötesgått parlamentet och förtydligat formuleringen i artikel 3.

b) Ändringar som inte har tagits med i den gemensamma ståndpunkten

Ändringarna 4 och 14 (andra delen) handlar om begreppet etablerad i fördragets mening och har givits en tolkning i många av domstolens domar. Det finns mycket små marginaler för att frångå det begreppet i sekundärlagstiftningen.

Ändring 5 motsvarar inte artikelns sakinnehåll.

Ändring 6 är ett försök att ändra fastställd standardformulering i skäl som handlar om subsidiaritet och proportionalitet.

Ändring 7 passar inte med texten i artiklarna och verkar inte överensstämma med det faktum att bilaterala avtal utgör ett område med delad behörighet.

Ändringarna 8, 9 och 10 gäller inte förhandlingar på medlemsstaternas nivå och är därför inte lämpliga som skäl i denna förordning. Ett sådant politiskt intresse brukar snarare föras in i förhandlingsmandat som kommissionen tilldelas och som aldrig kan vara offentliga handlingar.

Ändring 13 godtas inte därför att rådet anser att det är viktigt att en medlemsstat har möjlighet att lämna sina synpunkter på en annan medlemsstats förhandlingar.

I fråga om ändring 18 anser rådet att bestämmelserna om sekretess i den gemensamma ståndpunkten är tydligare och fungerar bättre i praktiken.

4. Slutsatser

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten utgör en rättvis och rimlig balans genom att den kombinerar behovet av pragmatiska och fungerande mekanismer som står i överensstämmelse med den globala luftfartsmarknadens sätt att fungera, med rättsliga krav som har sitt ursprung i fördraget enligt domstolens tolkning. Genom att ha kommit fram till denna gemensamma ståndpunkt har rådet strävat efter att i största möjliga utsträckning beakta de betänkligheter som Europaparlamentet uttryckt vid sin första behandling.