Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "XXVII:e rapporten om konkurrenspolitiken (1997)"

(1999/C 101/01)

Den 24 april 1998 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om XXVII:e rapporten om konkurrenspolitiken (1997).

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 19 januari 1999. Föredragande var Mario Sepi.

Vid sin 360:e plenarsession den 27-28 januari 1999 (sammanträdet den 27 januari 1999) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 37 röster för, 3 röster mot och 4 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén vill först och främst uttrycka sin uppskattning över att den XXVII:e rapporten om konkurrenspolitiken inleds av ett förord av kommissionsledamot Karel Van Miert som skisserar framtidsperspektiven, rollen och de allmänna målen för denna sektor.

1.2. Kommittén har alltid varit positiv till att se kommissionens verksamhet inom konkurrenspolitiken som ett verktyg för genomförandet av de allmänna målen för EU:s ekonomiska politik och inte som ett mål i sig.

1.3. I ett flertal yttranden () om tidigare rapporter har understrukits vikten av att undvika alltför juridiska och formella begrepp vad gäller denna politik och i stället inrikta sig på sambandet med dynamiken i ekonomin och i det europeiska samhället.

1.4. Därför betonas detta nytänkande, som vi inte bara ser som formellt, och som syftar till att inte bara gör denna rapport till en redogörelse för de ansvariga organens arbete utan även till att ange framtidsperspektiven som utgör ramen för kommissionens verksamhet.

1.5. Vi anser att detta är ett viktigt dokument för de ekonomiska operatörerna och mer allmänt för de europeiska medborgarna, som kan använda det för sina beslut.

1.6. Ett ställningstagande av det här slaget är också viktigt nu när den ekonomiska integrationen tar ett stort kliv framåt via EMU, fullbordandet av den inre marknaden, och medan EU står inför en utvidgning.

1.7. I det perspektivet är det också viktigt att arbetet med en smidigare lagstiftning fortgår för att göra tillämpningen av fördraget effektivare och enhetligare.

1.8. Slutligen betonas i denna inledning den växande betydelse som globaliseringen av marknaden har för vissa varor och tjänster, och som i allt högre grad måste beaktas vid utvärderingen av en effektiv tillämpning av artiklarna i fördraget, eftersom denna globalisering knappt hade börjat när artiklarna i fördraget avfattades.

1.9. Kommissionen bör därför beakta de europeiska företag som verkar på den internationella marknaden, varför det är nödvändigt att tillämpa reglerna med hänsyn till detta vidare sammanhang.

1.10. Kommittén noterar att dess yttrande behandlas alltför lång tid efter händelserna som redovisas i kommissionens rapport och hoppas därför på kortare tid mellan presentationen och kommunikationen mellan kommissionen och ESK så att yttrandet kommer lägligare och kan påverka övriga institutioner effektivare.

2. Rapporten

2.1. Som redan nämnts inleds rapporten med ett politiskt förord av kommissionsledamot Karel Van Miert, som betonar förhållandet mellan konkurrenspolitiken och EU:s övergripande ekonomiska mål.

2.2. I rapporten berörs den nya ram som skapats genom Amsterdamfördraget och särskilt den nya artikel 7d i EG-fördraget om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och dessas betydelse för främjande av ekonomisk och social sammanhållning.

2.3. Kommissionen betonar nödvändigheten av en modernisering av konkurrenspolitiken som "i huvudsak har sitt ursprung i den gemensamma marknadens första tid".

2.4. Vad beträffar antitrustpolitiken betonas moderniseringssträvandena i rapporten, både vad gäller vertikala begränsningar i konkurrensen, vilka under 1998 skulle utmynna i konkreta rättsliga åtgärder, och horisontella avtal, där arbetet just har inletts. Målen är tre stycken: "att anpassa de rättsliga instrumenten och att öka deras effektivitet, att skapa öppenhet och att iaktta subsidiaritetsprincipen".

2.5. Vad gäller koncentrationer omnämns i rapporten ändringen av rådets förordning (EEG) nr 4064/89, som kommer att förenkla och effektivisera kontrollförfarandet särskilt genom en ny definition av begreppet "gemensamma företag" och genom att för gränsöverskridande koncentrationer bekräfta principen om en enda konkurrensmyndighet.

2.6. I rapporten betonas betydelsen av meddelandet om den nya definitionen av avtal av "mindre betydelse" som "normalt" inte omfattas av artikel 85.1 i EG-fördraget.

2.7. En annan nyhet är fastställandet av kriterier och rutiner för kommissionens samarbete med nationella konkurrensmyndigheter, något som bekräftar principen om en enda konkurrensmyndighet.

2.8. När det gäller statligt stöd har betydande initiativ till nya regler tagits med ett förslag till förordning om statligt horisontellt stöd och ett under 1998 offentliggjort förslag om de förfaranden som är tillämpliga på statligt stöd. På området har kommissionen offentliggjort ett meddelande för att "klargöra och förstärka tillämpningen av reglerna om statligt stöd [avseende skattesystemen] i syfte att minska snedvridningarna av konkurrensen på den inre marknaden" ().

2.9. Kommissionen uppger att EU:s utvidgning oundvikligen kommer att medföra mycket stora svårigheter vad gäller kontrollen av det statliga stödet.

2.10. År 1997 har präglats av en ytterst intensiv "kontrollverksamhet". Kommissionen har behandlat 1 338 ärenden, vilket är en påtaglig ökning med 92 ärenden jämfört med år 1996. Medan antalet ärenden rörande statligt stöd i huvudsak förblev stabilt, ökade de som rörde koncentrationer med 31 %. Antalet avslutade ärenden uppgick till 1 165.

2.11. Vid flera tillfällen framhäver kommissionen framgången inom sektorn för liberaliseringen av offentliga tjänster "med iakttagande av principen om tillgång för alla unionsmedborgare". Framsteg har särskilt gjorts inom transporter och telekommunikationer. Det viktigaste problemet för framtiden ligger i liberaliseringen av energisektorn.

2.12. Beträffande det internationella samarbetet pekar kommissionen i sin rapport på de två viktigaste problemen, dvs. införandet av konkurrensreglerna i kandidatländerna och samarbetet med konkurrensmyndigheter utanför Europa, och särskilt med konkurrensmyndigheterna i USA.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Genom att understryka GD IV:s åtagande när det gäller att också genom konkurrenspolitiken fullfölja EU:s allmänna sociala mål, låter det politiska förordet förstå hur denna aspekt tidigare ibland kan ha försummats. Även om ESK erkänner GD IV:s stora förtjänster när det gäller att modernisera ekonomierna och de europeiska företagen, och också vad gäller de fördelar som kommit konsumenterna till del, har kommittén i sin tur konstaterat en överdriven formalism och ber dessutom kommissionen att ytterligare försöka göra resultaten av sin verksamhet kända hos allmänheten.

3.2. I förordet hävdas att EMU - och, må vi tillägga, också den inre marknaden - kommer att leda till en omfattande omstrukturering av de ekonomiska strukturerna. Detta kommer oundvikligen att leda till ökad koncentration, vilken i gengäld inte alltid är negativ för den europeiska konkurrenskraften på vissa globaliserade marknader, varför största vaksamhet bör iakttagas för att undvika att konsumenterna och andra aktörer på marknaden drabbas.

3.3. Kommittén vill understryka att de närmaste årens inre förändringar (EMU, inre marknaden etc.) och yttre (utvidgningen, internationellt samarbete) kommer att kräva överväganden när det gäller förhållandet mellan de nya uppgifterna och de nödvändiga resurserna för att klara av dem. Det kommer att krävas större resurser för att lösa de nya uppgifterna och uppfylla de alltmer komplicerade nuvarande åtagandena.

3.4. Kommittén anser att det under dessa omständigheter krävs reformer i fyra riktningar: en effektivare arbetsorganisation, ett välbetänkt urval av ärenden som skall behandlas på europeisk nivå, en decentralisering till de nationella myndigheterna och slutligen ett tydligare och mer enhetligt regelverk.

3.5. En effektivare kontroll är ett krav, även om en sådan inte räcker, för att pressa priserna, ett positivt resultat som de europeiska medborgarna och konsumenterna förväntar sig av den gemensamma valutan.

3.6. Kommittén vill också fästa kommissionens uppmärksamhet på det faktum att den väntade ökningen av koncentrationer och fusioner gör nya regler ofrånkomliga: sociala instrument som kan göra de medföljande omstruktureringarna lättare och mindre traumatiska på det sociala planet, kontroll av inrättandet av mer eller mindre explicita karteller, som den gemensamma valutan skulle kunna underlätta.

3.7. Vid toppmötet i Luxemburg föreslogs att man för en effektiv sysselsättningspolitik skulle inrikta sig på stödprogram som främjar ekonomisk effektivitet och sysselsättning utan att därför leda till snedvriden konkurrens. För att kunna utforma dessa riktlinjer bör kommissionen snarast formulera sina idéer, inte minst med tanke på konkurrenspolitiken, och skapa lämpliga instrument för att genomföra dem.

3.8. I förordet berörs detta krav utan att man anger hur det skall lösas. Det framgår framför allt inte klart om man skall behandla detta mål som ett indirekt resultat av den ökande konkurrenskraften eller om man mot bakgrund av sysselsättningsmålet i stället håller på att utarbeta nya kriterier för kommissionens ingripande, vilket antyddes vid toppmötet i Luxemburg.

3.9. Nödvändigheten av en modernisering av verktygen och förfarandena gäller också liberaliseringen av offentliga tjänster, där balansen mellan marknaden och medborgarnas tillgång till dessa tjänster ytterligare behöver stärkas i enlighet med artikel 7d i EG-fördraget (ändring införd genom Amsterdamfördraget, ö.a.).

3.10. Ett kapitel som tidigare varit en angelägenhet för medlemsstaterna, men som i dag är av stort intresse i och med införandet av den gemensamma valutan och en ökad konkurrens är skatter och sociala avgifter. Vissa stater kräver en samordning. Kommittén anser att det utan en sådan kan uppstå en allvarlig snedvridning av konkurrensen och en utveckling av skattetrycket så att det gynnar ökade avgifter på arbete och i stället sänker avgifterna på ekonomisk avkastning.

3.11. I varje fall visar dessa nya områden i gemenskapens politik att en breddning av trepartsdialogen mellan alla berörda parter om EU:s social- och industripolitik blir alltmer nödvändig, också från konkurrenssynpunkt.

3.12. Europeiska unionens konkurrenspolitik bör vara ett levande instrument anpassat till marknaden och marknadsutvecklingen, och man bör därför genomföra analyser och fatta sådana beslut som kan bidra till att möta de nya kraven (något kommissionen själv framhåller i punkt 2.3). Som exempel vill vi framhålla koncentrationen inom sektorn för distribution av konsumentprodukter och det ekonomiska beroendeförhållande som denna situation skapar för industrin, situationen inom försvars- industrin samt vissa avtal mellan yrkesgrupper om minimiavgifter. Även om dessa sektorer innehåller känsliga aspekter kan de påverka den allmänna konkurrenskraften.

3.13. Efter McDonnell Douglas/Boeing-affären har problemet med internationella kontroller av vissa råvaror och några andra sektorer för avancerad teknik också dykt upp i många andra sektorer. En global konkurrenspolitik kräver också internationella kontrollinstrument. Kommittén uppmanar kommissionen att fortsätta de pågående förhandlingarna i denna riktning.

3.14. Inom vissa tekniksektorer i ekonomiska zoner utanför Europa tillämpas mycket mer omfattande och varierande rutiner för offentligt stöd än inom EU. Kommittén anser att kommissionen bör överväga att skaffa liknande industripolitiska instrument för att undvika att europeisk industri missgynnas i dessa ekonomiskt strategiska sektorer (rymd, försvar, flyg) med en global marknad.

4. Särskilda kommentarer

4.1. I flera yttranden () (statligt stöd, regler för vertikala begränsningar etc.) har kommittén redan tagit ställning avseende enskilda rättsakter och meddelanden från kommissionen. Föreliggande yttrande tar inte upp dessa, men bekräftar att de gäller. Det skall emellertid understrykas att de initiativ som gäller lagstiftning (förordningar och direktiv) eller icke-bindande riktlinjer (meddelanden) från kommissionen har högre dignitet än de som rör rättspraxis, vilket rekommenderats av kommittén i tidigare yttranden ().

4.2. Det föreligger en tendens att decentralisera en del av konkurrenspolitiken till nationella myndigheter. Kommittén stöder denna tendens som syftar till att undvika en anhopning av ärenden i Bryssel, men anser likväl att detta bör medföra en harmonisering av reglerna och inrättandet av konkurrensmyndigheter i alla medlemsländer, med samma grundläggande befogenheter som kommissionen tillerkänns i fördragen. Medlemsländerna bör se till att decentraliseringen inte leder till en förvirrad och inkonsekvent tillämpning av lagstiftningen.

4.3. I detta sammanhang vill kommittén påpeka att det meddelande från kommissionen som nämns i punkt 12 i rapporten inte är bindande i medlemsstaterna, varför man bör vara ytterst uppmärksam på de ärenden där nationella myndigheter inte förfogar över lämpliga instrument för att kunna efterleva den europeiska lagstiftningen.

4.3.1. I detta avseende måste, enligt kommitténs åsikt, de nya förslagen till förordning och den politik som rör genomgripande begränsningar i större utsträckning betona marknadsinformation än abstrakta juridiska definitioner.

4.4. Kommittén betonar behovet av att inleda ett brett program för modernisering av reglerna och omforma kommissionens och domstolens praxis till lagstiftning, i syfte att erbjuda de europeiska medborgarna ett praktiskt system med full insyn och att göra det möjligt för kandidatländerna att snabbt anpassa sig. I detta hänseende måste kommissionens förslag välkomnas, särskilt det som gäller kontrollförfaranden och godkännande av olagligt statligt stöd, eftersom det anvisar en metod för att råda bot på skillnaderna i medlemsstaternas handelslagstiftning.

4.5. Mot bakrund av vad som anförts ovan och av kommissionens ställningstaganden måste det däremot göras en grundlig studie av skatter och sociala avgifter, som syftar till att utarbeta ett förslag till konkurrensbestämmelser rörande den "uppförandekodex" som kommissionen nyligen aviserat. Kommittén är beredd att å sin sida bidra till denna debatt, som den hoppas snabbt skall utmynna i konkreta resultat.

4.6. Beslutstiderna är ibland för långa. Kommittén understryker därför behovet att fastställa tvingande tidsfrister för antagandet av beslut inom denna politiks samtliga tillämpningsområden.

4.7. Beträffande statistiken noterar kommittén att ärendena rörande anmälningar av koncentrationer har ökat jämfört med 1996, medan antalet överträdelser minskat. Det motsatta förhållandet gäller för det statliga stödet. Detta beror uppenbarligen på de allt snabbare ekonomiska processerna, men man kan ändå fråga sig om problemen med det statliga stödet borde ses över, särskilt mot bakgrund av den nya reglerna som förhoppningsvis kommer att antas snarast.

4.8. När det gäller det regionala statsstöd som behandlas under fördragets artikel 92.3 noterar kommittén att kommissionen föreslår att de områden som är berättigade till strukturfondsstöd under målen I och II bör vara desamma som de områden som stöds av medlemsstaterna. Vi kan godta att detta bör vara fallet i allmänhet, men konstaterar också att ökat nationellt stöd kan bli en naturlig konsekvens av att koncentrationsgraden höjs i tillämpningen av EU:s strukturstöd; kommittén vill därför betona att regionalt statsstöd under artikel 92.3 är ett separat nationellt ekonomisk-politiskt instrument som en medlemsstat bör kunna utnyttja efter eget gottfinnande när det går att belägga relevanta motiv för detta.

4.9. I detta hänseende får man inte förtiga det faktum att det med nuvarande regler och trots kommissionens stora ansträngningar råder stor obalans vad gäller det statliga stödet, vilket gynnar de större länderna.

4.10. I enlighet med årsrapporten () publicerade kommissionen i november 1998 en ram för yrkesutbildningsstödet, som fastställer nya regler och förfaranden med tanke på att visst utbildningsstöd kan likställas med statligt stöd. Kommissionens text inför det vaga begreppet "utbildning i företagets intresse".

4.11. I informationssamhället, där livslång utbildning är mycket betydelsefull, skulle en minskning eller ett försvårande av arbetstagarnas utbildning, tvärtemot de sysselsättnings- och utbildningsmålsättningar som formulerats av Europeiska rådet vid olika toppmöten, kunna göra det svårare att uppfylla åtagandena fram till 1999 års slut; det sista året i den aktuella programplaneringsperioden för strukturfonderna.

4.12. Dessutom bör man verka för en kvalitativ förskjutning av det offentliga stödet mot horisontella mål, såsom forskning, små och medelstora företag och yrkesutbildning, liksom en minskning av det statliga stödet till förvaltningen.

4.13. Det nyligen ingångna avtalet med de amerikanska konkurrensmyndigheterna välkomnades av kommittén. Likväl återstår att på OECD- och WTO-nivå sträva mot regler som verkligen är internationella samt en effektiv tillämpning av dessa.

4.14. För att kunna lösa sina allt mer omfattande uppgifter på detta område, borde kommissionen skapa förutsättningar för forskning i ämnet, både internt och genom att stödja särskild forskning externt.

4.15. Utöver årsrapporten, som tycks bli alltmer värdefull för användarna, bör man också öka informationsflödet under året för att illustrera särskilt betydande initiativ och för att sprida kännedom om de studier som utförts för att definiera de viktigaste exemplen.

4.16. Kommittén är övertygad om att det kommer att bli mycket svårt att introducera medlemsländernas konkurrenspolitik i kandidatländerna, trots kommissionens ansträngningar på området. Om denna politik skulle genomföras alltför rigoröst, skulle det få dramatiska sociala konsekvenser. Om den å andra sidan inte skulle genomföras, skulle konkurrensen i stor utsträckning snedvridas. Det behövs därför en övergångsfas som beaktar inte bara de ekonomiska aspekterna, utan också de sociala aspekterna av utvidgningen inom denna sektor.

4.17. Vad gäller WTO-förhandlingarna och de bilaterala avtalen måste hänsyn tas till ILO-konventionerna om arbetsvillkoren, som måste vara kopplade till internationella handelsbestämmelser.

Bryssel den 27 januari 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

() EGT C 73, 9.3.1998; EGT C 75, 10.3.1997; EGT C 39, 12.2.1995.

() EGT C 384, 10.12.1998.

() EGT C 129, 27.4.1998; EGT C 295, 29.9.1997; EGT C 129, 27.4.1998; EGT C 284, 14.9.1998; EGT C 287, 22.9.1997.

() EGT C 129, 27.4.1998; EGT C 295, 29.9.1997.

() Se punkt 293.