Förslag till rådets förordning (EG) om upprättande av ett system för identifikation och registrering av nötkreatur (96/C 349/09) KOM(96) 460 slutlig - 96/0228(CNS)

(Framlagd av kommissionen den 2 oktober 1996)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

I artikel 3.1 c i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden (1) fastslås att djur som är föremål för handel inom gemenskapen skall identifieras på det sätt som anges i gemenskapsbestämmelserna och registreras så att det går att spåra den anläggning, central eller organisation som de ursprungligen kommer ifrån eller där de transiterats, samt att dessa system för identifikation och registrering före den 1 januari 1993 skall utvidgas till att även omfatta förflyttningar av djur inom de enskilda medlemsstaternas territorier.

I artikel 14 i rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importerats till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG coh 90/675/EEG (2) fastslås att identifikation och registrering enligt artikel 3.1 c i direktiv 90/425/EEG av sådana djur måste ske efter det att den veterinära kontrollen utförts, utom då införseln gäller slaktdjur eller registrerade hästdjur.

För förvaltningen av vissa av gemenskapens stödprogram på jordbruksområdet krävs att vissa slag av djur märks individuellt. Därför måste identifikations- och registreringssystemet vara väl anpassat till tillämpningen och kontrollen av denna individuella märkning.

Det är nödvändigt att säkerställa snabbt och effektivt informationsutbyte mellan medlemsstaterna för korrekt tillämpning av detta direktiv. Gemenskapsföreskrifter om detta har fastställts i rådets förordning (EEG) nr 1468/81 av den 19 maj 1981 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen (3) samt i rådets direktiv 89/608/EEG av den 21 november 1989 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och avelsfrågor (4).

De gällande reglerna om identifikation och registrering av nötkreatur har fastställts i rådets direktiv 92/102/EEG av den 27 november 1992 om identifikation och registrering av djur (5). Erfarenheterna visar att genomförandet av detta direktiv på nötkreatur inte alltid har varit tillfredsställande och behöver förbättras. Därför är det nödvändigt att anta en förordning för nötkreatur för att underbygga bestämmelserna i direktivet.

För att snabbt och korrekt kunna spåra djur med hänsyn till hälsan och till kontrollen av gemenskapens stödprogram skall alla medlemsstater upprätta en datoriserad databas där djurets identitet, alla anläggningar på deras territorium och alla förflyttningar av djuren registreras.

För att göra det möjligt att spåra förflyttningar av nötkreatur skall djuren identifieras genom öronmärkning i båda öronen och åtföljas av ett pass vid varje förflyttning. Märkets form och innehåll och kraven på passet måste fastställas på gemenskapsnivå. Ett pass måste utfärdas för varje djur som har fått ett öronmärke.

Ett nytt märke skall tilldelas djur vars öronmärke har blivit oläsligt eller har tappats bort. Ett ersättningsmärke skall ha samma kod som det ursprungliga öronmärket.

På grundval av arbete som genomförts av EG:s forskningscenter (EFC) undersöker kommissionen om det är lämpligt att använda elektroniska hjälpmedel vid identifikation av djur.

Djurhållarna skall fortlöpande föra register över de djur som finns på deras anläggningar. Kraven på registret skall fastställas på gemenskapsnivå. De personer som är verksamma inom handeln med djur måste föra register över sin handel. Den behöriga myndigheten skall vid förfrågan ges tillgång till dessa register.

Denna förordning får inte påverka tillämpningen av de särskilda kraven i kommissionens beslut 89/153/EEG av den 13 februari 1989 om sambandet mellan prov tagna för undersökning av restsubstanser och djuren och den gård djuren kommer från (6) och inte heller eventuella relevanta tillämpningsregler som fastställs genom direktiv 91/496/EEG.

Det är nödvändigt att ändra förordning (EEG) nr 3508/92 om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen (7).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Varje medlemsstat skall upprätta ett system för identifikation och registrering av nötkreatur (härefter kallade "djur"), enligt vad som anges i artikel 2 i direktiv 64/432/EEG om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen (8), i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

2. Bestämmelserna i denna förordning skall tillämpas utan att det påverkar några andra gemenskapsregler som har upprättats för att utrota eller kontrollera sjukdomar och utan att det påverkar direktiv 91/496/EEG och förordning (EEG) nr 3508/92. Bestämmelserna i direktiv 92/102/EEG skall inte längre tillämpas när de specifikt gäller nötkreatur.

Artikel 2

I denna förordning avses med

- anläggning: varje inrättning, byggnad eller plats där djur som omfattas av denna förordning försörjs, hålls eller hanteras och som ligger inom en medlemsstats territorium,

- djurhållare: varje fysisk eller juridisk person som har ansvaret för djur, antingen permanent eller tillfälligt, även under transport eller på en marknad,

- ansvarig myndighet: myndigheten i den medlemsstat som är ansvarig för genomförandet av veterinära kontroller, för genomförandet av denna förordning eller för genomförandet av förordning (EEG) nr 3508/92.

Artikel 3

Systemet för identifikation och registrering av nötkreatur skall omfatta följande element:

a) Öronmärken för individuell identifikation av djur.

b) Datoriserade databaser.

c) Djurpass.

d) Individuella register som förs på alla anläggningar.

Kommissionen och den berörda medlemsstatens behöriga myndighet skall ha tillgång till all information som omfattas av denna förordning. De skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att denna information blir tillgänglig för alla berörda parter, särskilt för nationellt erkända konsumentorganisationer med särskilt intresse för informationen, och även för att den behandlas förtroligt.

Artikel 4

1. Alla djur på en anläggning skall identifieras med hjälp av ett öronmärke som sätts fast i båda öronen och som är godkänt av den behöriga myndigheten. Öronmärkena skall bära samma unika identifikationskod. De första två tecknen skall identifiera den medlemsstat där den anläggning är belägen där djuret först identifierades i enlighet med landskoden alfa-2 som anges i beslut 93/317/EEG, följda av en numerisk kod som inte får överskrida tolv tecken, och som gör det möjligt att identifiera varje djur individuellt tillsammans med den anläggning som det föddes på.

2. Öronmärket skall sättas på inom 14 dagar efter det att djuret fötts och i varje fall innan djuret lämnar den anläggning där det fötts.

Inget djur får flyttas från anläggningen om det inte identifieras i enlighet med denna artikel.

3. Varje djur som importeras från ett tredje land och som har klarat de kontroller som fastställs i direktiv 91/496/EEG samt blir kvar inom gemenskapens territorium skall genom ett öronmärke, som överensstämmer med bestämmelserna i denna artikel, identifieras på destinationsanläggningen inom 14 dagar efter det att det har genomgått förutnämnda kontroller och, i varje fall, innan det lämnar anläggningen. Det är emellertid inte nödvändigt att identifiera djuret om destinationsanläggningen är ett slakteri beläget i den medlemsstat där sådana kontroller genomförs och djuret faktiskt slaktas inom perioden på 14 dagar.

Den ursprungliga identifikation som genomförts av tredje land skall registreras i den datoriserade databas som anges i artikel 5 tillsammans med den identifikationskod som djuret fått tilldelat sig av destinationsmedlemsstaten.

4. Alla djur från en annan medlemsstat skall behålla sitt ursprungliga öronmärke.

5. Inget öronmärke får tas bort eller ersättas utan tillåtelse från den behöriga myndigheten. Om ett öronmärke har blivit oläsligt eller har tappats bort, skall ett ersättningsmärke med samma kod sättas fast i enlighet med denna artikel.

6. Öronmärkena delas ut till anläggningen, distribueras och sätts fast på djuren på ett sätt som den behöriga myndigheten beslutat.

7. Öronmärken som inte överensstämmer med de krav som är fastställda i denna artikel skall ersättas senast den 31 december 1997.

8. Senast den 31 december 2000 skall rådet, på grundval av en rapport från kommissionen och eventuella bifogade förslag, avgöra om det är möjligt att införa elektronisk identifikation mot bakgrund av de framsteg som uppnåtts på detta område.

Artikel 5

Den behöriga myndigheten skall skapa en datoriserad databas innehållande minst följande uppgifter:

1. För varje djur registreras

- identifikationskod,

- födelsedatum,

- kön,

- ras,

- moderns identifikationsnummer,

- uppfödningsanläggningens nummer,

- identifikationsnummer på alla anläggningar där djuret har hållits,

- datum för förflyttningar,

- datum för död eller slakt.

2. För varje anläggning registreras

- identifikationsnummer som består av en kod som inte överskrider 12 tecken,

- djurhållarens namn och adress,

3. I databasen skall alltid finnas tillgänglig

- en förteckning över samtliga djur som vid alla tillfällen finns på en anläggning,

- en förteckning över alla djurs samtliga förflyttningar, med början på den anläggning där det fötts.

Informationen skall finnas i databasen tills tre år har förflutit efter djurets död.

Databasen skall senast den 31 december 1997 användas till fullo ut och innehålla alla relevanta uppgifter.

Artikel 6

1. Den behöriga myndigheten skall inom sju dagar efter det att den har underrättats om ett djurs födsel utfärda ett pass för varje djur som har fått ett öronmärke tilldelat sig, eller, när det gäller djur som importerats från tredje land, efter underrättelsen om att den berörda medlemsstaten har identifierat djuret i enlighet med artikel 4.3. Den behöriga myndigheten får på samma villkor utfärda pass till djur från andra medlemsstater. I sådana fall skall det pass som åtföljer djuret när det ankommer överlämnas till den behöriga myndigheten, som skall återlämna det till den medlemsstat som utfärdat det.

2. Närhelst ett djur förflyttas skall det åtföljas av sitt pass.

3. När ett djur dör skall djurhållaren lämna tillbaka passet till den behöriga myndigheten inom tre arbetsdagar efter det att djuret dött. Om djuret skickas till ett slakteri, skall driftsledaren där vara ansvarig för att passet skickas tillbaka till den behöriga myndigheten.

4. Om ett djur exporteras till tredje land skall den senaste djurhållaren överlämna passet till den behöriga myndigheten i det land dit djuret exporteras.

Artikel 7

1. Varje djurhållare skall

- föra ett aktuellt register,

- inom tre dagar efter det att det inträffat rapportera alla förflyttningar till och från anläggningen och alla djur som föds och dör där till den behöriga myndigheten, tillsammans med angivelser om vilka datum detta skett,

- färdigställa passet omedelbart vid varje djurs ankomst till anläggningen och innan det flyttas därifrån samt säkerställa att passet åtföljer djuret.

2. Varje djurhållare skall vid förfrågan bistå den behöriga myndigheten med all information om ursprung, identifikation och om så är lämpligt bestämmelseort för det djur denne har ägt, hållit, transporterat, sålt eller slaktat.

3. Registret skall vara i ett format som är godkänt av den behöriga myndigheten och skall vara tillgängligt på anläggningen, och även, vid förfrågan, för den behöriga myndigheten under en period som skall fastställas av densamma men som inte får vara kortare än tre år.

Artikel 8

Medlemsstaterna skall utse den behöriga myndighet som skall vara ansvarig för att säkerställa att denna förordning efterlevs. De skall meddela varandra och kommissionen vilken denna myndighet är.

Artikel 9

Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifterna för denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70. Dessa föreskrifter skall särskilt omfatta

a) kraven på öronmärkena,

b) kraven på passen,

c) kraven på registret,

d) miniminivåer för de kontroller som skall genomföras,

e) tillämpningen av påföljder,

f) övergångsbestämmelser för systemets igångsättningsperiod.

Artikel 10

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i denna förordning. Dessa kontroller skall inte påverka några andra kontroller som kommissionen kan genomföra i enlighet med artikel 9 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95.

De påföljder som medlemsstaterna ådömer djurhållarna skall vara proportionella mot hur allvarlig överträdelserna är. Påföljderna kan, där så är berättigat, innebära en inskränkning av djurs förflyttning till eller från djurskötaren i fråga.

Artikel 11

Artikel 5 i förordning (EEG) nr 3508/92 skall kompletteras med följande text:

". . . och förordning (EG) nr . . .".

Artikel 12

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1997.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/118/EEG (EGT nr L 62, 15.3.1992, s. 49).

(2) EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 56. Direktivet senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.

(3) EGT nr L 144, 2.6.1981, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 945/87 (EGT nr L 90, 2.4.1987, s. 3).

(4) EGT nr L 351, 2.12.1989, s. 34.

(5) EGT nr L 355, 5.12.1992, s. 32.

(6) EGT nr L 59, 2.3.1989, s. 33.

(7) EGT nr L 355, 5.12.1992, s. 1.

(8) EGT nr 121, 29.7.1964, s. 1977/64.