RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET om produktionstendenserna i olika medlemsstater och om hur sektorns avsättningsmöjligheter och ekonomiska livskraft påverkas av reformen av den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion

1. Inledning

Denna rapport, med åtföljande lagstiftningsförslag, läggs fram i enlighet med artikel 15.1 i rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion [1], i vilken följande sägs:

[1] EGT L 193, 29.7.2000, s. 16.

"Senast den 31 december 2003 skall kommissionen för Europaparlamentet och rådet lägga fram en rapport, eventuellt tillsammans med förslag, om produktionstendenserna i de olika medlemsstaterna och om konsekvenserna av reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för sektorns avsättningsmöjligheter och ekonomiska livskraft. Den skall även behandla den maximala nivån orenheter och ved som skall gälla för korta linfibrer och hampfibrer.

Rapporten skall eventuellt utgöra grunden för en ny fördelning och för en möjlig ökning av de garanterade nationella kvantiteterna. Kommissionen skall särskilt ta hänsyn till produktionsnivån, beredningskapaciteten och avsättningsmöjligheterna på marknaden."

År 2005, i enlighet med samma artikel 15, kommer en andra rapport att läggas fram om det beredningsstöd för lin och hampa som odlas för fiberproduktion som infördes genom förordning (EG) nr 1673/2000.

2. Reformen år 2000

I juli 2000 antog rådet en reform, med två syften, av lin- och hampsektorn. För det första integrerades de här produkterna i det generella stödsystem som gäller för producenter av vissa jordbruksgrödor. För det andra kan en godkänd förste beredare som framställer fibrer av lin- och hampstrån få ett beredningsstöd.

För långa linfibrer betalas det ut ett stöd på 160 euro per ton fibrer till och med regleringsåret 2005/2006, ett belopp som från och med 2006/2007 ökar till 200 euro. Ett lägre stöd på 90 euro/ton betalas ut till och med 2005/2006 för korta linfibrer och hampfibrer som innehåller högst 7,5 % orenheter och ved, vilket är en gräns som fastställts för att inte uppmuntra en fiberproduktion för vilken avsättningsmöjligheterna ger låga intäkter. Medlemsstaterna får emellertid medge undantag från denna gräns och under regleringsåren 2001/2002 till 2003/2004 höja den till 15 % för korta linfibrer och till 25 % för hampfibrer, så att beredningsindustrin får tid att anpassa sig till de nya kraven.

För dessa beredningsstöd gäller en stabiliseringsmekanism som består av två garanterade maximikvantiteter, en för långa linfibrer och en för korta linfibrer och hampfibrer, som fördelas mellan medlemsstaterna i form av garanterade nationella kvantiteter; varje medlemsstat får göra överföringar mellan dessa med hjälp av en ekvivalenskoefficient vars syfte är att dessa transaktioner skall kunna göras med bevarad budgetneutralitet.

Dessutom finns det ett extra stöd till och med regleringsåret 2005/2006 som en godkänd förste beredare kan få för linarealer i vissa områden med traditionell produktion av långa linfibrer. Detta stöd varierar från 50 euro/ha till 120 euro/ha, beroende på område.

3. Tillgänglig information

För att stödsystemet skall kunna fungera på ett tillfredsställande sätt, samtidigt som hänsyn tas till de särskilda förhållandena i sektorn, har kommissionen beslutat att stråna får beredas under en period på 22 månader. När den här rapporten sammanställs har kommissionen således endast tillgång till preliminära siffror för de två första tillämpningsåren av det nya systemet, dvs. regleringsåren 2001/2002 och 2002/2003, samt de första preliminära siffrorna för 2003/2004. Dessutom bör man ha i åtanke att produktionen under regleringsåret 2001/2002 drabbades av synnerligen ogynnsamma väderförhållanden, och att den därför inte kan anses vara representativ för produktionstendenserna.

På grundval av den information som finns tillgänglig kan man således inte göra någon detaljerad analys av produktionsnivåerna efter reformen eller av förhållandet mellan de garanterade nationella kvantiteterna. Man kan emellertid göra vissa konstateranden utifrån de preliminära siffrorna och den information som erhållits från aktörerna.

För det första har intresset för den traditionella produktionen av långt lin befästs eller till och med ökat. Den genomsnittliga areal som besåtts med lin, i de tre producentländer som har den största produktionen av långa fibrer, har ökat från 65 000 hektar före reformen till cirka 90 000 hektar. Marknaden för långa fibrer har i nuläget varit stabil i några år, och den tycks råka ut för cykliska kriser i mycket mindre omfattning. I branschens senare led har de lägre totala produktionskostnaderna för slutprodukten resulterat i att lin slagit igenom i beklädnadssektorns mellansegment där efterfrågan är stabilare än i det dyraste segment som tidigare var den enda marknaden för lin; förklaringen är en kraftig expansion för de kinesiska spinnerierna, till vilka de europeiska fibrerna exporteras i allt större utsträckning.

I fråga om produktion av korta linfibrer och hampfibrer är situationen helt annorlunda än före reformen: man sår inte längre enbart för att få EU-stöd. Den areal som enbart odlas för att framställa korta linfibrer är inte större än 5 000 hektar i hela unionen. När det gäller hampa tycks den totala arealen i hela EU ha stabiliserat sig på cirka 15 000 hektar.

Sektorn har fått känna på stora förändringar i fråga om att ta vara på och finna nya och lönsamma avsättningsmöjligheter. Användningen av korta linfibrer och hampfibrer i isoleringsmaterial, som för några år sedan verkade så lovande, tycks nu sakta men säkert hitta sin plats på marknaderna. Framställningen av sammansatta material utifrån dessa fibrer har blivit en industriell realitet, förvisso fortfarande i liten skala, men framtidsutsikterna är intressanta: ett antal mycket vanliga bilmärken har idag till exempel dörrpaneler och hatthyllor i sammansatta material som innehåller lin- eller hampfibrer. Paletter, emballage och tekniska delar är exempel på andra marknader där sektorn håller på att etablera sig tack vare fibrernas tekniska och miljömässiga kvaliteter. Framsteg kan också konstateras på områden där man använder sig av ved och damm som uppstår i framställningen av fibrer: här rör det dig om pannåer för möbler, stoppningar, korgar och lådor för djur, samt produkter som används inom trädgårdsodlingen.

Ur kvantitativ synpunkt är den viktigaste avsättningen för både korta linfibrer och för hampfibrer fortfarande desamma: papper, framförallt finpapper och tekniskt papper, förstärkning av återanvänt papper, samt blandningar med andra fibrer för användning i textilier; det sistnämnda gäller i första hand för korta linfibrer. Det bör framhållas att de flesta korta linfibrer och hampfibrer som är avsedda att användas för dessa ändamål har över 7,5 % orenheter efter den första beredningen, även om framställningsmetoderna ibland kräver en andra och effektivare rening. Dessa fibrer berättigar således till stöd tack vare det undantag som nämns ovan och som de flesta producerande medlemsstater tillämpar. I nuläget verkar det stå helt klart att de första beredarnas verksamhet hotas om de inte får ett beredningsstöd för fibrer som innehåller mer än 7,5 % orenheter.

4. Hur stödsystemet fungerar

När det nya stödsystemet för lin och hampa som odlas för fiberproduktion trädde i kraft kunde man omedelbart konstatera ett antal positiva effekter. Att detta stöd integrerades i stödsystemet för jordbruksgrödor innebar dels en förenkling för jordbrukarna, dels att dessa två grödor numera behandlas på samma sätt som konkurrerande grödor. Tack vare det nya beredningsstödet kunde man bibehålla och till och med öka en lönsamhetsinriktad produktion och dessutom ge hela branschen incitament att satsa på att ta vara på värdet i sina produkter och biprodukter, vilket ledde till positiva resultat i fråga om effektivitet och konkurrenskraft. I framtiden kommer producentstödet att vara en del av det samlade gårdsstöd som införs genom reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken från juni 2003.

Eftersom de definitiva produktionssiffrorna ännu inte föreligger, och med tanke på den ganska korta period som förflutit sedan det nya stödsystemet trädde kraft, tycks det enda förnuftiga vara att inte ändra systemet med beredningsstöd förrän en utförligare analys har presenterats, vilket kan ske under 2005. En förutsättning för detta är naturligtvis att medlemsstaternas möjlighet att medge undantag från gränsen på 7,5 % orenheter och ved till och med regleringsåret 2003/2004 förlängs till och med 2005/2006.

5. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATSER

Den här rapporten läggs fram i enlighet med rådets begäran om en lägesrapport om hur produktionen av lin och hampa som odlas för fiberproduktion har utvecklats efter den reform av den gemensamma organisationen av sektorn som trädde i kraft den 1 juli 2001.

På grundval av den information som finns tillgänglig kan man inte göra någon detaljerad analys av produktionstendenserna i medlemsstaterna eller av förhållandet mellan de garanterade nationella kvantiteterna. På grundval av den information som samlats in kan man emellertid konstatera att stödsystemet haft klart positiva effekter på sektorn.

Mot denna bakgrund bör man inte ändra det nuvarande systemet, i avvaktan på en utförligare analys som kan presenteras i samband med den rapport som skall vara klar år 2005. En förutsättning för detta är naturligtvis att medlemsstaternas möjlighet att medge undantag från gränsen på 7,5 % orenheter och ved till och med regleringsåret 2003/2004 förlängs till och med 2005/2006.

BILAGA

>Plats för tabell>