Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv 90/619/EEG och direktiv 97/7/EG och 98/27/EG (98/C 385/10) (Text av betydelse för EES) KOM(1998) 468 slutlig - 98/0245(COD)

(Framlagt av kommissionen den 19 november 1998)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2, 66 och 100a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med förfarandet som avses i artikel 189b i fördraget, och

av följande skäl:

(1) Åtgärder bör vidtas för att inom ramen för förverkligandet av den inre marknadens mål gradvis befästa denna marknad. Dessa åtgärder bör vidare bidra till att en hög konsumentskyddsnivå uppnås, enligt artikel 129a i fördraget.

(2) Såväl för konsumenter som för leverantörer av finansiella tjänster kommer distansförsäljning av finansiella tjänster att utgöra ett av de främsta konkreta resultaten av den inre marknadens fullbordan.

(3) Inom ramen för en inre marknad ligger det i konsumenternas intresse att utan diskriminering kunna få tillgång till ett så stort utbud som möjligt av tillgängliga finansiella tjänster i gemenskapen, för att de skall kunna välja de tjänster som är bäst avpassade för deras behov. För att säkerställa konsumenternas valfrihet, som är en väsentlig rättighet för dem, krävs ett visst skydd för att se till att deras förtroende för handel på distans ökar.

(4) För att den inre marknaden skall fungera väl är det absolut nödvändigt att konsumenterna kan förhandla och ingå avtal med leverantörer som är etablerade utanför deras land, oavsett om leverantören även är etablerad i det land konsumenten är bosatt.

(5) Inrättandet av en rättslig ram för distansförsäljning av finansiella tjänster bör bidra till att främja informationssamhällets framväxt och utvecklingen av den elektroniska handeln.

(6) I Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om konsumentskydd vid distansavtal (1) fastställs de viktigaste bestämmelserna för distansavtal som ingås mellan en leverantör och en konsument när det gäller varor eller tjänster. Finansiella tjänster omfattas emellertid inte av detta direktiv.

(7) Inom ramen för den analys kommissionen gjort i syfte att fastställa behovet av särskilda åtgärder på detta område, har kommissionen, särskilt i samband med utarbetandet av grönboken Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas förväntningar (2), uppmanat samtliga berörda parter att framföra sina synpunkter. De samråd som ägde rum i detta sammanhang visade att det finns ett behov av att stärka konsumentskyddet på detta område. Kommissionen har därför beslutat att lägga fram ett särskilt förslag om distansförsäljning av finansiella tjänster.

(8) Om de bestämmelser om konsumentskydd vid distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter som medlemsstaterna antar skulle brista i överensstämmelse eller vara utformade på olika sätt skulle detta inverka negativt på den inre marknadens funktion och på konkurrensen mellan företagen på denna. Följaktligen är det nödvändigt att införa gemensamma bestämmelser på gemenskapsnivå inom detta område.

(9) Med hänsyn till den höga konsumentskyddsnivå som det här direktivet säkerställer, och för att säkerställa fri rörlighet för finansiella tjänster, kan medlemsstaterna inte besluta om andra bestämmelser än dem som fastställs genom detta direktiv för de områden som harmoniseras genom direktivet.

(10) Detta direktiv omfattar alla finansiella tjänster som kan tillhandahållas på distans. Vissa finansiella tjänster regleras emellertid av särskilda bestämmelser i gemenskapslagstiftningen. Dessa särskilda bestämmelser fortsätter att vara tillämpliga på sådana finansiella tjänster. Särskilt gäller det bestämmelser om förhandsinformation till konsumenten. Det är emellertid lämpligt att fastställa principer om distansförsäljning av sådana tjänster.

(11) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen såsom de kommer till uttryck i artikel 3 b i fördraget kan målen för det här direktivet inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna utan kan bättre uppnås på gemenskapsnivå. Det är nödvändigt men också tillräckligt att meddela föreskrifter om åtgärder som gör det möjligt för konsumenten att informera sig om och bedöma de avtalsvillkor som föreslås, samt om åtgärder som säkerställer att dessa rättigheter respekteras. Föreskrifter bör också meddelas om åtgärder som skyddar konsumenten mot påtvingade köp av finansiella tjänster och mot visst bruk av tekniker för distanskommunikation som inte efterfrågats. Konsumenterna kommer bara att fullt ut kunna åtnjuta de rättigheter som de får genom detta direktiv om ett lämpligt system för tvistlösning fastställs.

(12) De avtal som förhandlas fram på distans innebär att olika tekniker för distanskommunikation används. Dessa används inom ramen för ett system för försäljning eller tillhandahållande av tjänster där leverantören och konsumenten inte är närvarande samtidigt. Den ständiga utvecklingen av dessa tekniker gör det nödvändigt att lägga fast de principer som skall gälla på detta område, även för de tekniker som ännu bara används i begränsad omfattning. Distansavtal är alltså sådana avtal där anbud, förhandling och ingående sker på distans.

(13) Ett och samma avtal som omfattar flera på varandra följande handlingar kan ha olika rättslig innebörd i medlemsstaterna. Det är emellertid betydelsefullt att direktivet tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater. Därför bör detta direktiv anses tillämpligt på den första i en rad på varandra följande handlingar eller på den första av en rad separata handlingar som är fördelade över en viss tid och som kan anses utgöra en helhet, samt att denna handling eller denna rad av handlingar är föremål för ett enda avtal eller för separata på varandra följande avtal.

(14) Genom att direktivet hänvisar till ett system för tillhandahållande av tjänster som organiseras av leverantörer av finansiella tjänster, undantas från dess tillämpningsområde tillhandahållande av tjänster som endast tillhandahålls på tillfällig basis och utanför en kommersiell struktur vars ändamål är att ingå distansavtal.

(15) Leverantören är den person som tillhandahåller tjänsterna på distans. Detta direktiv bör emmellertid också tillämpas då en av etapperna av försäljningen sker med inblandning av en mellanman. Med hänsyn till arten och graden av denna inblandning, bör relevanta bestämmelser i detta direktiv tillämpas på mellanmannen, oberoende av dennes juridiska status.

(16) Användningen av tekniker för distanskommunikation får inte leda till att den information som ges till kunden blir begränsad på ett oberättigat sätt. För att säkerställa öppenhet, fastställs i detta direktiv krav som syftar till en lämplig nivå för informationen till konsumenten, såväl före avtalets ingående som därefter. Konsumenten bör, innan ett avtal ingås, erhålla avtalsvillkoren för att fullt informerad kunna bedöma det erbjudande han får och därmed göra ett mer välgrundat val. För att säkerställa en betänketid för konsumenten, får inte dessa avtalsvillkor ändras ensidigt under en tid av fjorton dagar.

(17) Det bör fastställas att konsumenten skall ha en ångerrätt utan påföljd och utan att behöva ange några skäl, dels då konsumenten har ingått avtalet utan att vid ingåendet haft tillgång till de villkor som var tillämpliga på avtalet, dels då han på ett otillbörligt sätt påverkats att ingå avtalet under den betänketid som detta direktiv ger honom.

(18) Det är lämpligt att förstärka konsumentens ångerrätt när det gäller avtal vars ändamål är hypotekskredit, livförsäkringar och individuella pensionsförsäkringar.

(19) Konsumenten bör skyddas mot försäljning utan föregående beställning. Konsumenten bör vara befriad från alla skyldigheter i händelse av leverans som inte beställts och avsaknad av svar bör inte innebära att konsumenten samtycker. Denna regel utgör emellertid inget hinder mot att avtal som vederbörligen ingåtts mellan parterna förlängs genom tyst samförstånd.

(20) Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att effektivt skydda konsumenter som inte vill bli kontaktade med hjälp av viss kommunikationsteknik. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av sådana särskilda garantier som gemenskapslagstiftningen ger konsumenten i fråga om skydd för privatlivet och för personuppgifter.

(21) För att skydda konsumenterna är det viktigt att behandla frågan om tvister. Det bör finnas lämpliga och effektiva förfaranden för reklamation och rättelse i medlemsstaterna för att lösa eventuella tvister mellan leverantörer och konsumenter, i förekommande fall bör befintliga förfaranden användas.

(22) När det gäller konsumenternas rätt att få sin sak prövad, särskilt i domstolar för att lösa gränsöverskridande tvister, bör hänsyn tas till kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet med titeln Effektivisering av hur domar meddelas och verkställs inom Europeiska unionen (3).

(23) Medlemsstaterna bör även uppmuntra statliga eller privata organ som har inrättats för att reglera tvister utanför domstol att samarbeta för att lösa gränsöverskridande tvister. Ett sådant samarbete skulle bland annat kunna syfta till att göra det möjligt för konsumenten att vända sig till organ utanför domstol i den medlemsstat där denne är bosatt för att framföra klagomål mot leverantörer som är etablerade i andra medlemsstater.

(24) Gemenskapen och medlemsstaterna har gjort åtaganden inom ramen för GATS (Allmänna tjänstehandelsavtalet) om möjligheten för konsumenterna att köpa bank- och investeringstjänster utomlands. GATS tillåter att medlemsstaterna beslutar om åtgärder av försiktighetsskäl, vilket även inbegriper åtgärder till skydd för investerare, insättare, försäkringsköpare och personer som har rätt till en finansiell tjänst från en finansiell leverantör. Sådana åtgärder får dock inte gå längre än vad som är motiverat för att garantera ett skydd för konsumenterna.

(25) Det är följaktligen nödvändigt att anpassa rådets direktiv 90/619/EEG av den 8 november 1990 om samordning av lagar och andra författningar om direkt livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utnyttja friheten att tillhandahålla tjänster, och om ändring av direktiv 79/267/EEG (4), ändrat genom direktiv 92/96/EEG (5).

(26) Till följd av antagandet av detta direktiv bör tillämpningsområdet vidgas för Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG av den 19 maj 1998 om förbundsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (6).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. Syftet med detta direktiv är en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter.

2. Vid avtal som avser finansiella tjänster som inbegriper på varandra följande handlingar eller en rad separata handlingar fördelade över tiden, skall bestämmelserna i detta direktiv endast tillämpas på den första handlingen, oavsett om dessa handlingar enligt nationell lagstiftning kan betraktas som delar av ett enda avtal eller av enskilda separata avtal.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) distansavtal: avtal om finansiella tjänster som ingås mellan en leverantör och en konsument inom ramen för ett system för distansförsäljning eller tillhandahållande av tjänster på distans som organiseras av leverantören, som för avtalets ändamål använder sig av teknik för distanskommunikation fram till den tidpunkt då avtalet ingås, inbegripet själva ingåendet av avtalet,

b) finansiell tjänst: tjänst som rör verksamheten för kreditinstitut, försäkringsbolag och investeringsföretag, enligt rådets direktiv 89/646/EEG (7), 93/22/EEG (8), 73/239/EEG (9), samt 79/267/EEG (10). En vägledande förteckning över finansiella tjänster finns i bilagan,

c) leverantör: en fysisk eller juridisk person som, inom ramen för sin närings- eller yrkesverksamhet, själv tillhandahåller sådana tjänster som är föremål för avtal som omfattas av detta direktiv, eller fungerar som mellanman vid tillhandahållandet av sådana tjänster eller vid ingåendet av ett distansavtal mellan dessa parter,

d) konsument: en fysisk person som är bosatt på gemenskapens territorium och som, när det gäller avtal som omfattas av detta direktiv, handlar för ändamål som faller utanför hans närings- eller yrkesverksamhet,

e) teknik för distanskommunikation: varje teknik som, utan att leverantören och konsumenten samtidigt är fysiskt närvarande, kan användas för ingående av tjänster på distans mellan dessa parter,

f) varaktigt medium: varje instrument som gör det möjligt för konsumenten att bevara information utan att själv registrera den, särskilt datadisketter, cd-romskivor och den hårddisk i konsumentens dator på vilken elektronisk post lagras,

g) operatör eller leverantör av teknik för distanskommunikation: varje fysisk eller juridisk person, offentlig eller privat, vars närings- eller yrkesverksamhet består i att tillhandahålla leverantörer en eller flera tekniker för distanskommunikation.

KAPITEL 2 PARTERNAS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER

Artikel 3

Rätt till betänketid innan avtal ingås

1. Innan ett distansavtal ingås, skall leverantören meddela konsumenten samtliga avtalsvillkor skriftligen eller på ett varaktigt medium som konsumenten råder över och har tillgång till. Leverantören får inte ensidigt ändra dessa villkor under en tidsfrist på fjorton dagar.

Parterna får komma överens om en längre tidsfrist.

Konsumenten får emellertid ingå avtalet innan den frist som avses i första stycket eller den avtalade tidsfristen har löpt ut.

Om konsumenten inte meddelar sig efter betänketidens utgång skall detta inte betraktas som ett samtycke från dennes sida.

2. De tidsfrister som avses i punkt 1 skall räknas från och med den dag då konsumenten mottar avtalsvillkoren skriftligen eller på ett varaktigt medium som denne råder över och har tillgång till.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, skall när det gäller avtal som avser sådana finansiella tjänster som anges i punkterna 5 och 7 i bilagan, och när leverantören meddelar konsumenten avtalsvillkoren innan avtalet ingås, det pris vars fastställande beror på sådana kurser på finansmarknaden som leverantören inte kan styra, fastställas med konsumentens uttryckliga samtycke när avtalet ingås.

4. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 skall inte påverka medlemsstaternas bestämmelser om ingående av avtal, särskilt bestämmelser som rör det sätt på vilket parterna uttrycker sitt samtycke till avtalet.

Artikel 4

Ångerrätt efter att avtal ingåtts

1. När avtalet har ingåtts på konsumentens begäran innan leverantören har meddelat konsumenten avtalsvillkoren, skall leverantören, när avtalet har ingåtts, lämna dessa till konsumenten, skriftligen eller på ett varaktigt medium som konsumenten råder över och har tillgång till.

Konsumenten har under fjorton dagar rätt att frånträda avtalet utan påföljd och utan att ange några skäl. Denna tidsfrist skall utsträckas till trettio dagar för avtal som rör hypotekskredit, livförsäkringar och individuella pensionsförsäkringar.

Tidsfristen för att frånträda avtalet skall beräknas från och med den dag då konsumenten erhåller avtalsvillkoren.

Ångerrätten skall inte tillämpas på avtal som gäller

a) sådana finansiella tjänster som avses i punkterna 5 och 7 i bilagan, vilkas pris beror på fluktuationer på finansmarknaden som leverantören inte kan styra,

b) försäkringar som inte är livförsäkringar, med en löptid som är kortare än 1 månad.

2. Om konsumenten ingår ett avtal under den betänketid som avses i artikel 3, och leverantören på ett otillbörligt sätt har påverkat konsumenten att ingå avtalet, har konsumenten rätt att inom fjorton dagar frånträda avtalet utan kostnad eller påföljd, och utan att detta påverkar rätten att erhålla ersättning för den skada han lidit.

Enligt denna bestämmelse skall det inte betraktas som otillbörlig påverkan om leverantören lämnat konsumenten objektiv information om priset på en sådan finansiell tjänst som beror på fluktuationer på marknaden.

Tidsfristen för att frånträda avtalet skall börja löpa från och med den dag då avtalet ingås.

3. Konsumenten skall utöva sin ångerrätt genom att meddela detta till leverantören, skriftligen eller på ett varaktigt medium som leverantören råder över och har tillgång till.

4. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att om priset för en finansiell tjänst helt eller delvis täcks av en kredit som konsumenten beviljats av leverantören eller tredje man, på grundval av ett avtal som slutits mellan tredje man och leverantören, skall krediten sägas upp utan påföljd för konsumenten när den rätt som avses i punkt 1 utövas.

5. Andra rättsverkningar och villkor vid frånträdande av avtal skall regleras enligt den lag som är tillämplig på avtalet.

Artikel 5

Betalning för den tjänst som tillhandahållits före frånträdandet

1. När konsumenten utövar sin ångerrätt enligt artikel 4.1 skall han bara vara skyldig att så snart som möjligt betala följande:

a) Priset för den finansiella tjänst som leverantören faktiskt tillhandahållit, om leverantören kan fastställa detta pris före avtalets ingående.

b) Den del av det totala priset för den finansiella tjänst som är föremål för avtalet i förhållande till den tid som förflutit mellan den dag då avtalet ingicks och den dag då konsumenten utövar sin ångerrätt, om leverantören inte kan fastställa detta pris före avtalets ingående.

2. Leverantören skall före avtalets ingående och på ett sätt som är anpassat till den teknik för distanskommunikation som används, upplysa konsumenten om det pris eller det belopp som ligger till grund för att beräkna det pris som konsumenten skall betala enligt punkt 1 om denne utövar sin ångerrätt.

Om leverantören inte kan styrka att konsumenten vederbörligen har underrättats om priset, får leverantören inte kräva något belopp av konsumenten när denne utövar sin ångerrätt.

3. Leverantören är skyldig att till konumsenten så snart som möjligt betala tillbaka alla eventuella belopp som han har erhållit av denne när distansavtalet ingicks, med undantag av de belopp som avses i punkt 1.

Artikel 6

Information till konsumenten

Innan avtalet ingås skall leverantören på ett klart och begripligt sätt, och på ett sätt som är anpassat till den teknik för distanskommunikation som används, upplysa konsumenten om dennes rättigheter enligt artiklarna 3 och 4.

Artikel 7

Meddelande på ett varaktigt medium

Det meddelande om avtalsvillkor som aves i artiklarna 3 och 4 får lämnas skriftligen eller på ett varaktigt medium som konsumenten råder över och har tillgång till, utan hinder av andra bestämmelser i vilka det skulle kunna föreskrivas att detta meddelande endast får lämnas skriftligen.

Artikel 8

Tjänst som inte finns att tillgå

1. Om den finansiella tjänst som är föremål för avtalet helt eller delvis inte finns att tillgå, skall leverantören så snart som möjligt informera konsumenten om detta.

2. Om den finansiella tjänsten inte alls finns att tillgå, skall leverantören till konsumenten så snart som möjligt betala tillbaka eventuella belopp som denne har erlagt.

3. Om den finansiella tjänsten endast delvis finns att tillgå får avtalet endast fullgöras om leverantören och konsumenten uttryckligen samtycker.

I brist på ett sådant samtycke skall leverantören till konsumenten betala tillbaka de belopp denne har erlagt.

Om tjänsten endast delvis utförs skall leverantören till konsumenten betala tillbaka de belopp som avser den del av tjänsten som inte utförts.

Artikel 9

Tjänster som inte beställts

1. Utan ett det påverkar tillämpningen av medlemsstaternas rättsregler om förlängning av avtal genom tyst samförstånd, skall det vara förbjudet att på distans tillhandahålla en konsument finansiella tjänster utan dennes begäran på förhand.

2. Konsumenten skall vara befriad från alla skyldigheder om tjänster tillhandahålls utan föregående beställning. Avsaknad av svar från konsumentens sida skall inte innebära att denne samtycker.

Artikel 10

Meddelanden som inte efterfrågats

1. Automatiska uppringningssystem utan mänsklig betjäning (uppringningsautomat) eller telefax för distansförsäljning av finansiella tjänster får endast användas om försäljningen riktas till konsumenter som på förhand har givit sitt tillstånd.

2. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att meddelanden som konsumenterna inte har begärt och som överlämnas för att marknadsföra finansiella tjänster på distans, genom andra medel än de som avses i punkt 1

a) inte skall vara tillåtna om berörda konsumenter inte har givit sitt samtycke, eller

b) bara får användas om konsumenten inte uttryckligen har motsatt sig detta.

De åtgärder som avses i första stycket får inte leda till kostnader för konsumenterna.

Artikel 11

Bestämmelsernas tvingande karaktär

1. Konsumenterna kan inte avstå från de rättigheter som de ges med stöd av detta direktiv.

2. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga påföljder för de fall då leverantörer inte följer bestämmelserna i artiklarna 6 och 10 i detta direktiv.

I sådana fall skall medlemsstaterna se till att konsumenterna ges möjlighet att, när som helst och utan kostnader eller påföljder, säga upp avtalet, samt säkerställa att de så snart som möjligt ersätts för den skada de kan ha lidit. Sådan ersättning får bland annat inbegripa återbetalning av de belopp som konsumenterna betalat till leverantören vid fullgörandet av avtalet.

3. Konsumenterna får inte fråntas det skydd de ges genom detta direktiv när avtalet regleras av en lag i ett tredje land, i de fall då de är bosatta på en medlemsstats territorium och om avtalet är nära knutet till gemenskapen.

KAPITEL III TVISTER

Artikel 12

Tvistlösning

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det införs lämpliga och effektiva förfaranden för reklamation och rättelse för att reglera tvister mellan leverantörer och konsumenter, i förekommande fall genom att använda befintliga system.

2. De förfaranden som avses i punkt 1 skall omfatta bestämmelser varigenom ett eller flera av följande organ, som fastställts i nationell lag, får väcka talan enligt nationell lagstiftning inför domstol eller behöriga förvaltningsmyndigheter för att säkerställa att de nationella bestämmelserna för genomförandet av detta direktiv tillämpas:

a) Offentliga organ eller deras företrädare.

b) Konsumentorganisationer som har ett berättigat intresse av att skydda konsumenter.

c) Yrkessammanslutningar som har ett berättigat intresse av att agera.

3. Medlemsstaterna skall uppmuntra de offentliga eller privata organ som har inrättats för att reglera tvister utanför domstol att samarbeta för att lösa gränsöverskridande tvister.

4. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att operatörer och leverantörer av kommunikationstekniker, när så är möjligt och på grundval av beslut som meddelats dem och som fattats av domstol, förvaltningsorgan eller annan tillsynsmyndighet, upphör att använda metoder som tillkännagivits strida mot bestämmelserna i detta direktiv.

Artikel 13

Bevisbörda

Det skall åvila leverantören att visa att han har uppfyllt sin skyldighet att informera konsumenten, att konsumenten samtyckt till att ingå avtalet samt, i förekommande fall, till avtalets fullgörande.

Ett avtalsvillkor som anger att bevisbördan när det gäller leverantörens iakttagande av alla eller delar av de skyldigheter som denne åläggs i kraft av detta direktiv åvilar konsumenten, skall betraktas som ett oskäligt avtalsvillkor enligt rådets direktiv 93/13/EEG (11).

KAPITEL IV ÄNDRINGAR AV DIREKTIV

Artikel 14

Direktiv 90/619/EEG

Artikel 15 i direktiv 90/619/EEG ändras på följande sätt:

1. I punkt 1 skall första stycket ersättas med följande:

"Varje medlemsstat skall föreskriva att en försäkringstagare, som ingår ett individuellt livförsäkringsavtal, skall kunna säga upp avtalet inom en tidsfrist på 14 till 30 dagar från och med den dag då försäkringstagaren informerades om att avtalet hade slutits. Denna tidsfrist skall utsträckas till 30 dagar i de fall som avses i artikel 4.1 och 4.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv . . ./. . ./EG (*).

(*) EGT L . . ."

2. Punkt 2 skall ersättas med följande:

"2. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa punkt 1 på avtal med en giltighetstid om sex månader eller mindre, inte heller när försäkringstagaren inte har behov av detta särskilda skydd, på grund av sin situation, eller på grund av de förhållanden under vilka avtalet ingicks. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning ange i vilka fall punkt 1 inte skall tillämpas. Om dessa avtal emellertid ingås under de förutsättningar som anges i artikel 4.1 och 4.2 i Europaparlaments och rådets direktiv . . ./. . ./EG, skall försäkringstagaren ha rätt att frånträda avtalet inom 14 dagar (*).

(*) EGT L . . ."

Artikel 15

Direktiv 97/7/EG

Direktiv 97/7/EG ändras på följande sätt:

1. I artikel 3.1 skall första strecksatsen ersättas med följande:

"- som avser finansiella tjänster på vilka Europaparlamentets och rådets direktiv . . ./. . ./EG (*) skall tillämpas.

(*) EGT L . . ."

2. Bilaga II skall utgå.

Artikel 16

Direktiv 98/27/EG

I bilagan till direktiv 98/27/EG skall följande punkt 10 läggas till:

"10. Europaparlamentets och rådets direktiv . . ./. . ./EG om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter (*).

(*) EGT L . . ."

KAPITEL V SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 17

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 juni 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När dessa bestämmelser offentliggörs skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv fastställa.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala lagar och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. I detta meddelande skall de tillhandahålla en tabell som för varje artikel i detta direktiv anger motsvarande nationell bestämmelse.

Artikel 18

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den dag det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 19

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 144, 4.6.1997, s. 19.

(2) KOM(96) 209 slutlig, av den 22 maj 1996.

(3) EGT C 33, 31.1.1998, s. 3.

(4) EGT L 330, 29.11.1990, s. 50.

(5) EGT L 360, 9.12.1992, s. 1.

(6) EGT L 166, 11.6.1998, s. 51.

(7) EGT L 386, 30.12.1989, s. 1.

(8) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27.

(9) EGT L 228, 16.8.1973, s. 3.

(10) EGT L 163, 13.3.1979, s. 1.

(11) EGT L 95, 21.4.1993, s. 29.

BILAGA

VÄGLEDANDE FÖRTECKNING ÖVER FINANSIELLA TJÄNSTER

1. Mottagande av insättningar och övriga återbetalningspliktiga medel.

2. Utlåningsverksamhet, särskilt konsumtionskrediter och hypotekskrediter.

3. Finansiell leasing.

4. Betalningsförmedling, utgivning och administration av betalningsmedel.

5. Valutatjänster.

6. Garantier och åtaganden.

7. Mottagande, överföring och/eller verkställande av order i samband med följande finansiella instrument samt tjänster avseende eller i samband med utgivning av följande finansiella produkter:

a) Penningmarknadsinstrument.

b) Överlåtbara värdepapper.

c) Andelar i värdepappersfonder och andra kollektiva investeringsprogram.

d) Finansiella terminskontrakt och optioner.

e) Valuta- och ränteinstrument.

8. Portföljförvaltning och investeringsrådgivning avseende något av de instrument som anges i punkt 7.

9. Förvaring och förvaltning av värdepapper.

10. Bankfackstjänster.

11. Försäkringar, utom livförsäkringar.

12. Livförsäkringar.

13. Livförsäkringar knutna till investeringsfonder.

14. Långfristiga sjukförsäkringar som inte kan sägas upp ("permanent health insurance").

15. Återköp av kapital.

16. Individuella pensionsförsäkringar.