A4-0102/96

Resolution om kommissionens slutrapport om genomförandet av gemenskapsprogrammet om den ekonomiska och sociala integrationen av de ekonomiskt och socialt eftersatta grupperna «Fattigdom 3" (1989-1994) (KOM(95)0094 - C4-0150/95

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av slutrapport om genomförandet av gemenskapsprogrammet om den ekonomiska och sociala integrationen av de ekonomiskt och socialt eftersatta grupperna «Fattigdom 3" (1989-94) (KOM(95)0094 - C4-0150/95),

- med beaktande av kommissionens medellångfristiga handlingsprogram för 1995-1997 (KOM(95)0134) av den 12 april 1995, (KOM(95)0134)

- med beaktande av kommissionens vitbok om europeisk socialpolitik, ett instrument för framsteg inom unionen av den 27 juli 1994 (KOM(94)0333),

- med beaktande av konferensen i Köpenhamn den 3-4 juni 1993,

- med beaktande av rådets rekommendation av den 27 juli 1992 ((EGT nr L 245, 26.8.1992, s. 49.)) om att målen och de olika typerna av politik för socialt skydd skall konvergera,

- med beaktande av kommissionens meddelande «Mot ett solidariskt Europa» (KOM(92)0542),

- med beaktande av rådets beslut av den 18 juli 1989 som instiftar gemenskapens medellångfristiga handlingsprogram om ekonomisk och social integration av de ekonomiskt och socialt eftersatta ((EGT nr L 224, 2.8.1989, s. 10)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 28 oktober 1993 om social utslagning ((EGT nr C 315, 22.11.1993, s. 242.)) och av den 27 oktober 1994 om ett medellångfristigt program för kamp mot utestängning och främjande av solidaritet ett nytt program till stöd och stimulering av innovationer (1994-1999) ((EGT nr C 323, 21.11.1994, s. 188.)) och av den 16 januari 1996 om det sociala handlingsprogrammet på medellång sikt, 1995-1997 (KOM(95)0134 - C4-0160/95)

((EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 24.))- med beaktande av betänkandet från utskottet för socialfrågor och sysselsättning samt yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter (A4- 0102/96), och med beaktande av följande:

A. Fattigdomsproblemet rör allt fler personer och arbetstagare i Europeiska unionens medlemsstater och håller på att anta alarmerande proportioner; därför måste det angripas även på europeisk nivå med bred politisk och moralisk solidaritet och lämpliga program.

B. Programmet «Fattigdom 3" har bidragit till att utveckla en större förståelse för de processer som leder till social utslagning i allmänhet, särskilt deras flerdimensionella och dynamiska karaktär, och därmed för behovet av att utforma en politik som är inriktad på kombinationen av orsaker till fenomenet.

C. Den utvärdering som Europeiska gemenskapernas kommission har gjort i sin slutrapport har inte fullt ut utnyttjat den omfattande dokumentationen från de olika projekten samt från forsknings- och dokumentationsenheterna respektive den centrala enheten eftersom den inte ger några detaljerade redovisningar för programmets verksamhet, tillkortakommanden och positiva resultat; rapporten om genomförandet av gemenskapsprogrammet Fattigdom 3 måste fördjupas och kompletteras på grundval av tillgängliga uppgifter.

D. Kommissionen har tillhandahållit handlingar och uppgifter om förvaltningen av de medel som ställts till förfogande genom programmet med stor försening och den tycks inte ha intagit någon uttömmande eller konstruktiv inställning.

E. Europeiska unionen måste göra en särskild och långsiktig insats för att främja marginaliserade gruppers deltagande och integrering i samhället, utbyte av erfarenheter, försök, nyskapande program, verksamhet av betydelse, spridning av goda exempel för att på så sätt tillföra ett mervärde till medlemsstaternas program på nationell, regional och kommunal nivå.

F. Social utslagning och fattigdom utgör en kränkning av människans grundläggande rättigheter och av familjen som samhällets kärna, vilket i framtiden kan underminera våra demokratier. Denna kränkning bör bemötas genom en politik för att främja sysselsättning och social utveckling,

G. Samhället och de offentliga myndigheterna måste ta på sig ansvaret för att angripa orsakerna till fattigdomen och den sociala utslagningen genom engagemang och aktiv solidaritet från alla europeiska medborgare,

H. Europeiska unionen bör inge förhoppningar om en bättre framtid för de mindre gynnade medborgarna i ett samhälle byggt på etiska, moraliska och ekonomiska modeller som grundar sig på solidaritet.

1. Parlamentet är allvarligt oroat över att 52 miljoner personer lever under fattigdomströskeln, att detta fenomen ständigt ökar i omfattning och att nya former av fattigdom uppstår,

2. påpekar att programmet «Fattigdom 3" inte lyckats övertyga vissa medlemsstater om att de åtgärder som genomförts i programmet inte kunde utföras på nationell nivå utan endast på europeisk; förväntar sig därför av kommissionen att den i framtida program i högre grad framhäver det europeiska sambandet och överväger nödvändigheten av åtgärder på europeisk nivå,

3. yrkar på att kommissionen på nytt inför rådet skall försvara det fjärde programmet mot fattigdom, efter att först ha genomfört en genomförbarhetsstudie avseende syften, mål, utvärderingsmetoder och överensstämmelse med andra EU-program och finansieringskällor, samt de förslag som redan inkommit från medlemsstaterna med anledning av det nya sysselsättningsinitiativet Integra,

4. uppmanar kommissionen att i det nya programmet särskilt betona utbyte av och försök med föredömliga exempel och politik som angriper problemet i hela sin dimension, dvs.:

- sysselsättning och yrkesutbildning,

- minimiinkomst och socialt skydd,

- bostäder,

- hälsoskydd och främjande av socialtjänst,

- undervisning och kultur

- berörda befolkningsgruppers deltagande och representation,

- skapande av kontakter mellan de allra fattigaste och övriga medborgare,

- socialbostadsspolitik

- direkt stöd till de mest utsatta grupperna, särskilt anhöriga till personer med grava handikapp,

- stöd till integrering i arbetslivet.

«Fattigdom 3" har tydliggjort tillämpningssvårigheterna både på politisk och institutionell nivå, för en politik inriktad på att bekämpa fattigdom; därför är det nödvändigt att ytterligare utveckla grundprinciperna för «Fattigdom 3:"

- mångdimensionalitet,

- samarbete mellan den offentliga och privata sektorn,

- involvering av berörda grupper.

Uppmanar rådet att snarast möjligt anta kommissionens förslag om ett program för att bekämpa social utslagning och uppmanar särskilt de två nationella delegationerna att inte motsätta sig förslaget,

5. beklagar att «Fattigdom 3", trots den omfattande dokumentation som finns tillgänglig, inte har utvärderats av kommissionen rörande kostnadseffektivitet eller dess bidrag till en utveckling av en strategisk politik inom Europeiska unionen; efterlyser en utvärdering av programmet där dess mervärdesaspekter undersöks, något som skulle hjälpa medlemsstaterna och andra organisationer att utveckla sina strategier för att bekämpa fattigdom och social utslagning,

6. yrkar på att kommissionen

a) inrättar en operativ arbetsenhet mot fattigdom,

b) återinrättar ett europeiskt övervakningscentrum för nationell politik mot social utslagning i nära samarbete med medlemsstaterna och icke-statliga organisationer,

c) framlägger en årlig rapport till parlamentet på grundval av övervakningscentrumets uppgifter,

d) i samarbete med Eurostat och det europeiska övervakningscentrumet regelbundet publicerar fattigdomsindex för Europeiska unionen, tillsammans med ekonomiska indikatorer och sysselsättningsindikatorer,

e) fortsätter att finansiera Europeiska nätverket mot fattigdom,

7. Erinrar om sina rekommendationer om jämställd behandling i sin resolution av den 13 mars 1996 som innefattar (i) parlamentets ståndpunkt till sammankallandet av regeringskonferensen och (ii) en utvärdering av reflektionsgruppens arbete samt en definition av Europaparlamentets politiska prioriteringsområden inför regeringskonferensen

((EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 77.))8. uppmanar rådet att anta programmet om stöd till integrering av äldre,

9. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att inkludera förebyggande av social utslagning bland gemenskapens målsättning inom allmänna politik och strukturpolitik,

10. yrkar på att alla redskap som står till Europeiska unionens förfogande, särskilt socialfonden, används på ett enhetligt sätt för att bekämpa fattigdom,

11. uppmanar medlemsstaterna att följa rådets rekommendation av den 24 juni 1992 om gemensamma kriterier för tillräckliga resurser och tjänster inom ramen för det sociala trygghetssystemet ((EGT nr L 245, 26.8.1992, s. 46.)), där man uttryckligen erkänner individens grundläggande rätt till tillräckliga resurser och bidrag för att kunna leva ett värdigt liv,

12. uppmanar kommissionen att öka kunskaperna om programmet och annan verksamhet för att bekämpa social utslagning och att sprida goda exempel som utvecklats genom själva programmet, genom en förstärkning av den informationsverksamhet,

13. förväntar sig att kommissionen i framtida program för bekämpning av fattigdom och social utslagning dels tar hänsyn till aspekterna subsidiaritet, medlemsstaternas deltagande i programmets genomförande och ett effektivt utnyttjande av gemenskapens medel, dels genomför konkreta åtgärder för de berörda själva,

14. uppmanar representanterna för medlemsstaterna att under regeringskonferensen 1996 bland de viktigaste målsättningarna behandla kampen mot fattigdom och social utslagning,

15. uppmanar kommissionen att lägga fram ett betänkande om de ekonomiska kostnaderna för fattigdom och social utslagning i medlemsstaterna och att föreslå inrättandet av ett gemenskapsorgan som skall planera regelbundna möten om social utslagning på internationell nivå, vari alla internationella organ och representanter för G7, Afrika, Asien, Australien, Kina, Ryssland samt andra länder som begär detta skall delta,

16. understryker att man måste fortsätta att garantera upprättandet av program och nätverk som bidrar till att förbättra kvinnors livskvalitet, såsom de tidigare NOW, LEI:s, IRIS, HORIZON, LEADER och så vidare, och tillse att de får tillräckliga budgetanslag. Med tanke på att utbildning är av avgörande betydelse när man söker arbete, är det nödvändigt att särskilt stärka de program som är inriktade på yrkesutbildning för kvinnor, inte enbart för ungdomar, utan man skall ta med i beräkningen utbildnings- och fortbildningsinitiativ under hela livet,

17. insisterar med beaktande av den ökande fattigdomen bland kvinnor på att man skapar villkor som säkerställer lika möjligheter till sysselsättning för kvinnor och män. Medlemsstaterna bör således lägga stor vikt vid att utveckla stödstrukturerna med avseende på familjen (daghem, ålderdomshem etc.),

18. yrkar på att lika lön för likvärdigt arbete för män och kvinnor bör vara en standardregel i arbetslivet. Medlemsstaterna bör uppmuntras att ägna särskild uppmärksamhet åt att säkerställa att denna princip följs inom deras territorium,

19. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra detta betänkande till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, medlemsstaternas parlament och regeringar, arbetsmarknadens parter samt till de icke-statliga organisationer som är involverade i kampen mot fattigdom.