SV Europeiska unionens officiella tidning C 356/5

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

2012/C 356/05

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 (1). Invändningar måste komma in till kommissionen senast sex månader efter dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

”CARN D’ANDORRA”

EG-nr: AD-PGI-0005-0875-12.04.2011

SGB ( X ) SUB ( )

1. Beteckning:

”Carn d’Andorra”

2. Medlemsstat eller tredjeland:

Furstendömet Andorra

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet:

3.1 Produkttyp:

Klass 1.1. Färskt kött (och slaktbiprodukter)

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i (1) är tillämplig:

Nötkött av lantrasen Bruna d'Andorra (kor som är införda i det nationella registret över avelsdjur, Padral del Govern) eller korsningar mellan kor av denna ras med tjurar av rasen charolais, gascon och limousin, uppfödda och utfodrade på gårdar i Andorra, som från djurens födsel till slakt enbart får ägna sig åt köttproduktion som säljs under skyddad geografisk beteckning.

Slakten sker från åtta månaders ålder. Slaktkropparnas konformationsgrad enligt EUROP-skalan får endast vara E, U, R, och med konsumtionsmönster för typer, ålder, vikt och mognadstid enligt tabell 1.

Tabell 1

Vikt och mognadstid efter typ

Typ Slaktålder Slaktvikt (lägsta och högsta värde) Mognadstid (timmar) Kvigkalvar 8 till 12 månader 180–260 kg 72 Tjurkalvar 8 till 12 månader 240–340 kg 72 Anolles (kvigor mellan 12 och 24 månader) 12 till 24 månader 240–300 kg 72 Anolls (ungtjurar mellan 12 och 24 månader) 12 till 24 månader 320–390 kg 72

Fettansättningsgraden ska enligt EU:s skala ligga mellan graderna 2, 3 eller 4.

Marmoreringen ger slaktkroppen vissa egenskaper som gör köttet mycket mört vid styckningen och utsökt för konsumtion.

Slaktkropparnas pH-värde ska vara under 6 senast 24 timmar efter slakt. Mognadstiden i kylrum ska överensstämma med tabell 1. Slaktkropparna ska alltid säljas färska: hela, halva, en kvarts kroppar eller kött i skivor eller malt.

3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter):

—

3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung):

Djuren föds i Andorra och föds upp med sin mamma på de lokala betesmarkerna, i enlighet med villkoren för djurtäthet i tabell 2.

Tabell 2

Högsta djurtäthet per hektar (djurenhet/ha)

Typ Åker och vall (2) Åker (3) Slåttervall (4) Betesmark (5) Ko med gödkalv 3,9 3,3 2,4 1,2 Ko utan gödkalv 5,0 4,3 3,0 1,5

Kalvarna ska få dia sin mamma under minst fyra månader. De betar på betesmarker på hög höjd med sina mammor under sommaren. Vintern tillbringar de i ladugården när bergen är snötäckta.

Under sommarmånaderna driver en herde djuren upp på sommarbetet, där de ska vara i minst 90 dagar.

Under gödningsperioden ska fodret bestå av halm eller hö som grovfoder och en blandning av spannmål, baljväxter och tillskott.

Uppfödarna ska till största delen skaffa foder från Furstendömet Andorra.

3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området:

Det kött som produceras kommer från djur som är födda, uppfödda och slaktade i Andorra.

Kalvarna föds på naturligt sätt och de ska dia sin mamma.

Kalvarna betar på betesmarker på hög höjd med sina mammor under sommaren. Vintern tillbringar de i ladugården när bergen är snötäckta.

För gödkalvar ska utrymmet vara minst 3 m2 per djur.

Grupperna av gödkalvar får vara på högst 20 djur.

Under transport ska djuren skyddas från stress så mycket som möjligt. Transporten ska ske direkt från varje gård till slakteriet, avståndet får vara högst 25 km. På så sätt undviks spänningar i största möjliga mån och resultatet blir en slutprodukt av hög kvalitet.

3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.:

—

3.7 Särskilda regler för märkning:

Produkten ska säljas med en etikett som, förutom de uppgifter som föreskrivs i gällande lagstiftning, ska innehålla följande upplysningar:

— Namnet på den skyddade geografiska beteckningen ”Carn d’Andorra”

— Logotypen för den skyddade geografiska beteckningen med hänvisning till den grafiska symbolen för beteckningen ”Carn d’Andorra”.

— EU:s logotyp som visar vilka produkter som har en skyddad geografisk beteckning.

4. Kort beskrivning av det geografiska området:

Det geografiska området omfattar hela Andorras yta där nötkreatur av rasen Bruna d'Andorra föds, föds upp och slaktas.

Administrativt sett delas Andorra in i sju församlingar: Canillo, Encamp, Ordino, la Massana, Andorra la Vella, Sant Julià de Lòria och Escaldes-Engordany.

5. Samband med det geografiska området:

5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området:

5.1.1 Geografiska särdrag, klimat och växtlighet

Produktionsområdet för Bruna d'Andorra ligger mitt i bergskedjan Pyrenéerna och passar för lågintensiv uppfödning.

Andorra är ett bergsland på 468 km2 där medelhöjden är 2 000 meter.

Betesarealerna är stora och utgör omkring 20 % av hela Andorras yta.

Människornas sysselsättning och åkermarken har alltid varit koncentrerad till de plattaste områdena i dalgångarnas botten.

5.1.2 Särdrag hos landets betesmarker

Den stora andelen ängar och betesmarker i Andorra jämfört med åkrar gör att det produceras en stor mängd naturligt foder till boskapen. Betesrutinerna har utformats för att gräset ska tas tillvara.

Det är årstiderna som avgör betesrutinerna som i allmänhet ser ut på samma sätt: Boskapen drivs upp till betesmarkerna över trädgränsen i juni och hämtas ned när snön börjar falla i november.

Den goda vattentillgången och jordarnas olikheter gynnar utvecklingen av olika slags betesmarker.

De betesmarker som förekommer är i turordning följande: svingelbeten (Festuca eskia), som upptar 10 % av landet; staggbeten (Nardus stricta), som upptar 6 %; beten med svingelsorten Festuca airoidis (5 %) och beten med svingelsorten Festuca paniculata.

5.1.3 Historiska särdrag och mänsklig påverkan på betesmarkerna

När man bedrev jordbruk på traditionellt vis använde hushållen för sin boskapshållning de kommunala betesmarkerna och den jordbruksareal som var avsedd för spannmål, foder och andra grödor. Under sommarmånaderna driver en herde upp djuren på sommarbetet (på 2 000–2 500 m höjd) där de ska vara i 90 dagar. Man börjar alltid betessäsongen på de lägre höjderna (under 2 000 m) och går allt högre upp när värmen stiger i augusti. Under den andra halvan av betessäsongen går de sedan nedåt mot lägre höjd igen.

5.1.4 Nuvarande djurhållning under året

Under loppet av ett år används den lägre zonen, mellanzonen och höga bergszonen enligt en viss cykel:

Lägre zonen: privata ängar i dalarnas botten, runt samhällena. De används i regel som en eller två betesmarker och en eller två slåttervallar per år. Det är vanligt att så gräs som raygräs, lusern (Medicago sativa) och svingelarter (Festuca sp. omn.).

Mellanzonen: bete på allmänningar. Genomgångszon till och från skogsbetena. De kallas ”rebaixants”.

Höghöjdszonen: beten ovanför trädgränsen som ger foder under nästan hela sommaren. Det rör sig främst om kommunal mark, det vill säga som tillhör de lokala förvaltningarna som kallas församlingar.

5.2 Specifika uppgifter om produkten:

Produktens särdrag består i kvaliteten, som bottnar i den traditionella uppfödningen och konsumentens erkännande.

I början av 1900-talet förbättrades den ras som fanns i Andorra, en lantras med flera användningsområden, genom införsel av tjurar från Alperna som var anpassade till höga bergstrakter. Det rörde sig närmare bestämt om tjurar av rasen Schwitz (den bruna rasen från Alperna eller pardo-alpine), vilket flera handlingar från den tiden vittnar om (Andorra Agrícola, illustrerad månadstidskrift från 1933). På så sätt förbättrades rasen, som vi i dag känner under namnet Bruna d’Andorra.

Rasen kännetecknas av att den är tålig och anpassad till bete, vilket gör att den passar utmärkt för den lågintensiva uppfödning som bedrivs i landet.

Den traditionella djuruppfödningen som har bevarats till våra dagar, och att Bruna d’Andorra används som inhemsk ras, en ko med brun päls, utmärkta modersegenskaper, tålig och välanpassad till det stränga klimatet i de lokala bergen, leder till en unik produkt från kor av rasen Bruna d’Andorra och tjurar av raserna Bruna d’Andorra, charolais, limousin och gascon. Det är en kombination av en välanpassad ras med närbesläktade, välkända köttraser.

Uppfödningsmetoderna avgörs av landets klimat som delas in i två perioder:

— Sommarperioden (april till november): djuren betar i frihet i bergen på naturbeten.

— Vinterperioden (november till mars): djuren är uppstallade och grovfodret kompletteras med kraftfoder.

Den traditionella uppfödningen bygger på småjordbruk anpassade till klimatet i Pyrenéerna, där ett mycket litet antal djur föds upp. De var ursprungligen avsedda för eget bruk eller för försäljning i närområdet. Än i dag finns det sådana jordbruk: medelantalet djur som föds upp för slakt är runt 35. Skillnaden är att uppfödarna har gått samman och bildat ett företag, Ramaders d’Andorra, som bland annat ägnar sig åt att marknadsföra köttet. Följden har blivit att uppfödarnas avkastning har ökat.

Den traditionella uppfödningen där alla djur föds och föds upp i Andorra, rasen Bruna d'Andorra, gödningsperioden där kraftfodret är en blandning av spannmål och baljväxter, tillgång till grovfoder som komplement till fodret och tillgång till betesmarker av bra kvalitet under sommaren ger köttet en marmorering som ger en mör och utsökt produkt. Den traditionella uppfödningen är utan tvekan den viktigaste faktorn bakom ett kött som är erkänt och uppskattat i Andorra.

5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB):

Den skyddade geografiska beteckningen ”Carn d’Andorra” bygger på den traditionella uppfödningen i ett land i Pyrenéerna: Furstendömet Andorra.

En stambok upprättades för rasen Bruna d’Andorra i november 2006. Rasen drar även nytta av samarbetet med förbundet för urval och främjade av nötrasen gascon (tidigare UPRA Gascon som nu kallas Groupe Gascon, med säte i Villeneuve du Paréage, 09100, Frankrike) för att tillämpa programmet för genetiskt urval av rasen Bruna d’Andorra.

Kombinationen av det typiska klimatet i Andorra som ger rikligt med bete av god kvalitet, och ett system med jordbruk som tillämpar traditionell uppfödning och betesrutiner där alla zoner tas tillvara (lägre zon, mellanzon och höghöjdszon) gör att det kan fastställas att det finns särskilda kunskaper i det område där alla dessa tillgångar finns. Till detta kommer förekomsten av en ras anpassad till miljön som ger en produkt som är erkänd och uppskattad av landets konsumenter.

Allt kött som produceras med dessa särdrag saluförs i Furstendömet Andorra.

En studie som har gjorts av Ramaders d’Andorra SA från Andorras nationella slakteri till 60 % av försäljningsställena för landets nötkött visar att 100 % av de tillfrågade försäljningsställena anger att ”Carn d’Andorra” är nötkött som saluförs av företaget Ramaders d’Andorra med det nationella kontroll- och garantimärket ”Carn de Qualitat Controlada d’Andorra”, som garanterar att uppfödningsmetoden är exakt den som redovisas i föregående punkt.

Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen:

(artikel 5.7 i förordning [EG] nr 510/2006)

Produktspecifikationen i sin helhet finns i databasen DOOR

http://ec.europa.eu/agriculture/quality/door/list.html

(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12.

(2) Mark där det sås fodergröda efter sommarens skörd.

(3) Mark som odlas en gång under sommaren.

(4) Naturlig eller insådd slåttervall.

(5) Mark som inte är insådd där boskapen betar.