Yttrande från Regionkommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om medlemsstaternas åtgärder i fråga om krav på allmänna tjänster och slutande av avtal om allmänna tjänster avseende persontransporter på järnväg, väg och inre vattenvägar"

(2001/C 253/03)

BAKGRUND

Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om medlemsstaternas åtgärder i fråga om krav på allmänna tjänster och slutande av avtal om allmänna tjänster avseende persontransporter på järnväg, väg och inre vattenvägar (KOM(2000) 7 slutlig - 2000/0212 COD).

Rådets beslut av den 20 oktober 2000 att i enlighet med artikel 265 första stycket och artikel 71 i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

Presidiets beslut av den 2 juni 1999 att ge utskott 3 - transeuropeiska nät, transporter, informationssamhället - i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

Förslag till rådets förordning om stöd till samordning av transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar (framlagt av kommissionen) (KOM(2000) 5 slutlig -2000/0023 COD).

Regionkommitténs yttrande om "Meddelande från kommission till rådet, Europaparlamentet, Regionkommittén samt Ekonomiska och sociala kommittén: Att utveckla ett trafiknät för alla - Varför goda lokala och regionala persontrafikförbindelser är viktiga och hur Europeiska kommissionen kan bidra till att förverkliga dem" (KOM(98) 431 slutlig, CdR 436/98 fin)(1).

Det utkast till yttrande (CdR 292/2000 rev. 2) som antogs av utskott 3 den 7 februari 2001 (Föredragande: Herman Suykerbuyk, B-PPE).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 38:e plenarsession den 4-5 april 2001 (sammanträdet den 4 april) följande yttrande.

1.1. Regionkommittén noterar att förslaget till förordning har som syfte att modernisera gemenskapens lagstiftning för att till slut, på en avreglerad marknad, ha infört ett förfarande där trafikoperatörerna utses på grundval av "kontrollerad konkurrens", så att även kollektivtrafiken omfattas av den frihet att tillhandahålla tjänster som redan införts på andra områden.

1.2. Kommittén anser att det är transportpolitikens uppgift att utforma de berörda samhälleliga och rättsliga ramvillkoren så att rörlighetsbehoven kan tillgodoses. I detta sammanhang är det särskilt viktigt att slå vakt om, och bygga ut, de allmänna kommunikationerna.

1.3. ReK välkomnar syftet med förordningen. Det är en framtidsinriktad modell om det etableras en marknad där ett större antal tjänsteproducenter - med bibehållna småföretagsstrukturer - svarar för ett konkurrensutsatt och högkvalitativt utbud till skäliga priser. En sådan modell öppnar också möjligheten att sätta in allmänna medel på ett mer ekonomiskt sätt. Vi menar dock även att marknadsekonomiska strukturer inom transportsektorn kan medföra en risk att konkurrensen bara handlar om priset, så att följden blir lägre kvalitet, lönedumpning och social dumpning samt - i gränsfall - till att nya monopol uppstår. Det krävs följaktligen rättsregler som garanterar rättvisa konkurrensvillkor, som främjar småföretagens utbud och som bibehåller den standard som uppnåtts med hänsyn till kvalitet, miljövänlighet och sociala villkor.

1.4. Kommittén konstaterar att välorganiserade allmänna tjänster på området för persontransporter utgör ett viktigt redskap för de regionala och lokala myndigheternas politik på detta område. Regionkommittén konstaterar också att kollektivtransporter är ett område som ligger i allmänhetens intresse och att kollektivtrafiken bör ingå i kategorin samhällsomfattande tjänster. I det kommunala självstyrets uppgifter ingår det att säkerställa den lokala kollektivtrafiken, och därför kan detta inte helt och hållet överlåtas till de fria marknadskrafterna.

1.4.1. ReK noterar att en välfungerande service på lokaltrafikens område påverkar livskvaliteten. Varje region måste följaktligen själv kunna utöva inflytande på denna. Kommittén konstaterar att förslaget till förordning avser hela området för offentliga kommunikationer, vilket är adekvat. Därmed inkluderas också fjärrpersontrafiken på räls.

1.4.2. Särskilt i städerna, men även mer allmänt i kommunerna, bidrar ett välutvecklat kollektivtrafiksystem till större vitalitet och i synnerhet till mindre trafikstockningar.

1.4.3. Halvoffentlig trafik (samåkningstaxi, beställbuss osv.) på landsbygden eller i lågtrafik kan vara ett utmärkt sätt att garantera ett minimum av rörlighet.

1.4.4. Regionkommittén noterar att kollektivtrafiken förbättrar rörligheten både på regional och lokal nivå, men vill framhålla att särskild uppmärksamhet måste ges glesbefolkade områden, så att befolkningen på landsbygden får samma transportmöjligheter som alla andra.

1.4.5. Ur miljösynpunkt är denna typ av rörlighet mindre miljöförstörande.

2. Regionkommittén uppmanar Europeiska kommissionen att vederbörligen beakta subsidiaritetsprincipen i sitt förslag till förordning. Det är med goda skäl som man i förslaget inte sätter upp några särskilda mål för kollektivtrafiken och inte heller anger vilka institutionella strukturer som medlemsstaterna skall införa. Upphandlingsmekanismen utgör verkligen ett lämpligt instrument för att komma i åtnjutande av konkurrensens positiva kostnadseffekter utan att allmänintresset hotas. Regionkommittén vill framhålla att endast om konkurrensvillkoren är lika för alla marknadsaktörer kan man tala om lika möjligheter på en marknad som öppnats för konkurrens. Ansvariga myndigheter måste åtminstone ha möjlighet att göra undantag från allmän upphandling för samordnad trafik, för att inte äventyra färdiguppbyggda transportnätverk. Undantagsmöjligheten i artikel 7.1, 7.2 och 7.4 bör inriktas på samordningsfunktionen, inte trafikoperatörsfunktionen.

2.1. Kommittén skulle vilja att kommissionen tar hänsyn till de olika förvaltningsnivåerna i medlemsstaterna och att de lokala och regionala förvaltningarnas roll anges i förordningsförslaget, inklusive i förslagets titel.

2.2. ReK vill uppmärksamma kommissionen på att respektive medlemsstats lokala och regionala förvaltningar har ett betydande ansvar på transportområdet. Den kollektiva persontrafiken måste bland annat vara förenlig med den fysiska planeringens allmänna mål. Detta gäller linjer (både gamla och nya), korsningar, hållplatser, perronger, stationer etc. Det förfarande som föreskrivs i förslaget måste utformas så att man garanterar att lokala och regionala myndigheter konsulteras.

3. Regionkommittén skulle vilja att medlemsstaternas ersättningar för uppdelning av kollektivtrafiktjänster på olika regioner och för investeringskostnader betalas ut efter objektiva och överskådliga kriterier.

4. Regionkommittén uppmanar Europeiska kommissionen att förlänga löptiden för avtal om offentliga tjänster under förutsättning att operatörerna gör särskilda investeringar när det gäller säkerhet.

5. ReK välkomnar att förslaget uttryckligen förordar att man skall erbjuda kollektivtrafik av hög kvalitet. Det är glädjande att man lägger sådan vikt vid högkvalitativa tjänster. Om man väljer principen om att varje medborgare har rätt till ett minimum av rörlighet måste kvaliteten vara en central fråga. Ett minimum av rörlighet förutsätter också att medborgarna har tillgång till ett minimum av kollektivtrafik, särskilt med avseende på tidsaspekten. För att man skall kunna ta hänsyn till lokala och regionala behov bör tilldelningskriterierna i artikel 4 vara vägledande i stället för bindande, i likhet med de allmänna upphandlingskriterierna.

5.1. Enligt Regionkommittén är tillhandahållandet av transportmedel en tjänst som måste ta hänsyn till tre huvudkategorier av resenärer: de som reser till eller från jobbet, turister och den stora användargrupp som är hänvisad till allmänna samfärdsmedel på grund av funktionshinder eller ekonomiska orsaker eller med hänsyn till hög eller låg ålder.

5.2. Kommittén anser att transporttjänsterna måste ske inom ramen för vissa rättigheter och skyldigheter; det finns å ena sidan det pris som resenärerna betalar, tydligt uttryckt i form av en avgift, och å andra sidan en skyldighet för trafikoperatören att producera resultat.

5.3. ReK skulle vilja att man tar särskild hänsyn till behoven hos vissa kategorier av resenärer, som äldre personer eller personer med funktionshinder.

6. Det är glädjande att man i förslaget tar hänsyn till arbetstagarna, eftersom hävning av ett avtal om allmänna tjänster kan medföra byte av trafikoperatör. Man bör dock beakta skillnaden mellan att bevara befintliga arbetsvillkor och häva ett avtal. Förordningen bör garantera att de anställda får arbeta kvar och att bara den arbets- och socialrättsliga kvalitetsnivån anpassas, om så behövs. Det gäller följaktligen att skapa en rättslig grund för att även väga in arbets- och socialrättsliga kriterier vid upphandling.

7. Kommittén skulle vilja ändra förordningens artikel 4 utifrån följande förslag:

- Informationen om tidtabeller, anslutningar etc. bör vara tydlig, kostnadsfri och tillgänglig för alla resenärer, och trafikoperatörerna måste förbättra sina tjänster.

- Resenärerna måste ha tillgång till en trygg miljö (belysning, servicepersonal etc.), inte bara i transportmedlen utan även utomhus, på perronger och busshållplatser.

- Resenärerna måste ha rätt till ersättning vid upprepade tågförseningar.

- Resenärerna har rätt till rimlig komfort i fråga om sittplatser, bagageutrymme och - beroende på ressträcka - hygien.

8. I artikel 1 bör det klargöras att den föreslagna förordningen gäller för alla offentliga kommunikationer (räls- och markbundna).

9. Kommittén uppmanar kommissionen att ändra förordningens artikel 3 d enligt följande:

Samordnade tjänster: buss-, räls- och linbanetrafik som tillhandahålls inom ett enhetligt transportsystem där samma tidtabell, biljettpris och biljett gäller.

10. Kommittén uppmanar kommissionen att ändra förordningens artikel 4.1 enligt följande:

"...genom att sluta avtal om allmänna tjänster i enlighet med kapitel III genom att fastställa minimikriterier för kollektiv persontrafik i enlighet med kapitel IV, samt genom att med ålägganden säkerställa en högkvalitativ lokal kollektivtrafik."

11. Kommittén uppmanar kommissionen att ändra förordningens artikel 6 c enligt följande:

"Avtalen skall vara tidsbegränsade och deras löptid skall anpassas till genomsnittet för det utnyttjade samfärdsmedlets affärsmässiga avskrivningsperiod."

12. Regionkommittén föreslår följande tillägg till förordningsförslagets artikel 10 a:

"Som ett minimikriterium bör man kunna främja förmånliga biljettyper, som stimulerar utnyttjandet av kollektivtrafik inom ett begränsat område."

13. Kommittén uppmanar kommissionen att i stället för det system som anges i artikel 10 b utarbeta ett system för att bestämma ersättningsbeloppet som inte omöjliggör privata transportalternativ.

13.a Kommittén uppmanar kommissionen att komplettera artikel 12 med en möjlighet för ansvariga myndigheter att, enbart i nödfall och som en tillfällig åtgärd, besluta om trafikplikt om inga transportoperatörer är verksamma, i syfte att säkerställa kontinuitet i kollektivtrafiken.

13.b ReK uppmanar kommissionen att reducera insynsföreskrifterna i artikel 7.3 och särskilt i artikel 13, så att det kan ske en avvägning mellan kostnads- och nyttoaspekterna för de ansvariga instanserna, ned till en hanterlig nivå.

14. Kommittén uppmanar kommissionen att förlänga övergångsperioden i förordningens artikel 17.1 till åtta år.

15. Kommittén anser att genomförandebestämmelser och villkor måste fastställas för att säkerställa välfungerande transporttjänster - både ur kvalitativt och kvantitativt hänseende samt när det gäller användning av olika typer av transport - så att befolkningen och företagsamheten kan leva vidare i avlägsna områden.

16. Kommittén hoppas att de lokala och regionala myndigheterna för en politik som möjliggör ett samordnat förhållningssätt när det gäller kollektivtrafiken, något som bland annat bör avspeglas i prissättning och planering av tidtabeller. Stadsområdena har särskilt stort behov av ett integrerat system med enhetliga tidtabeller, biljettpriser och biljetter, men ett samordnat förhållningssätt måste givetvis även tillämpas på landsbygden.

17. Kommittén konstaterar att förordningsförslaget innefattar ytterligare ett stort antal fall av rapporteringsskyldighet till Europeiska kommissionen. Denna rapportering tar stora administrativa resurser i anspråk, både inom statliga förvaltningar och inom den EU-administration som handhar utvärderingen. Av detta skäl torde det vara tillräckligt att den konkreta marknadsbevakningen i huvudsak ligger kvar på de nationella instanserna och att rapporteringsskyldigheten visavi Europeiska kommissionen reduceras till ett minimum.

18. Kommittén uppmanar kommissionen att ersätta beräkningsmetoden i bilaga I med en som är praktiskt användbar och realistisk.

Bryssel den 4 april 2001.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) EGT C 198, 14.7.1999, s. 8.