[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 4.2.2011

KOM(2011) 39 slutlig

2011/0018 (NLE)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 367/2006 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Republiken Indien

MOTIVERING

BAKGRUND |

Motiv och syfte Detta förslag rör tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad grundförordningen), i samband med antisubventionsförfarandet beträffande import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Indien. |

Allmän bakgrund Förslaget läggs fram som ett led i tillämpningen av grundförordningen och grundar sig på en undersökning som genomförts i enlighet med grundförordningens materiella och formella krav. |

Gällande bestämmelser Rådets förordning (EG) nr 367/2006 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Republiken Indien, senast ändrad genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 806/2010. |

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Ej tillämpligt. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

De parter som berörs av förfarandet har under undersökningen getts möjlighet att försvara sina intressen, i överensstämmelse med bestämmelserna i grundförordningen. |

Extern experthjälp |

Någon extern experthjälp har inte behövts. |

Konsekvensanalys Förslaget är ett resultat av tillämpningen av grundförordningen. I grundförordningen föreskrivs inte någon allmän konsekvensbedömning, men den innehåller en uttömmande förteckning över villkor som måste bedömas. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Den 14 januari 2010 inledde kommissionen en partiell interimsöversyn som är begränsad till subventioner, av utjämningsåtgärder som tillämpas på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Indien Översynen inleddes eftersom sökanden, en exporterande tillverkare i Indien, lade fram tillräcklig prima facie-bevisning för att de omständigheter i fråga om subventionering som låg till grund för fastställandet av de gällande åtgärderna hade ändrats och för att dessa ändringar var av bestående karaktär. I den partiella interimsöversynen bekräftades att i) subventionsnivån för den berörda indiska tillverkaren hade minskat och ii) att den faktiska utformningen av de undersökta systemen och deras utjämningsbarhet inte hade ändrats. Eftersom det visades att sökanden kommer att fortsätta att subventioneras i framtiden med belopp som mycket understiger den tullsats som för närvarande tillämpas, bör nivån på åtgärderna ändras så att de motsvarar de nya uppgifterna. De ändrade omständigheterna konstaterades vara av bestående karaktär. Därför föreslås att rådet antar det bifogade förslaget till förordning i syfte att ändra den tullsats som tillämpas för den berörda indiska tillverkaren till 11 %. Denna förordning bör offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning senast den 14 april 2011. |

Rättslig grund Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 19 och 22. |

Subsidiaritetsprincipen Förslaget avser ett område där unionen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen, eftersom åtgärdsformen beskrivs i grundförordningen och inte ger något utrymme för nationella beslut. Det är inte nödvändigt att ange hur den ekonomiska och administrativa börda som faller på unionen, nationella regeringar, regionala och lokala myndigheter, ekonomiska aktörer och medborgare begränsas till ett minimum och står i proportion till förslagets mål. |

Val av regleringsform |

Föreslagen regleringsform: rådsförordning. |

Inga andra alternativ föreskrivs i grundförordningen. |

BUDGETKONSEKVENSER |

Förslaget påverkar inte unionens budget. |

2011/0018 (NLE)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 367/2006 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Republiken Indien

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen[1] (nedan kallad grundförordningen ), särskilt artiklarna 19 och 22,

med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

1. Tidigare undersökningar och gällande utjämningsåtgärder

2. I december 1999 införde rådet genom förordning (EG) nr 2597/1999[2] en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) (nedan kallad den berörda produkten ) för närvarande klassificerad enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90 med ursprung i Indien. Utjämningstullen infördes i form av en värdetull på mellan 3,8 % och 19,1 % på import från individuellt namngivna exportörer och en övrig tull på 19,1 % på import av den berörda produkten från alla andra företag. Den ursprungliga undersökningen omfattade perioden 1 oktober 1997–30 september 1998.

3. I mars 2006 beslutade rådet genom förordning (EG) nr 367/2006[3], som antogs efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 18 i grundförordningen, att behålla den slutgiltiga utjämningstull som infördes genom förordning (EG) nr 2597/1999 på import av PET-film med ursprung i Indien. Översynsundersökningen omfattade perioden 1 oktober 2003–30 september 2004.

4. I augusti 2006 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 1288/2006[4], som antogs efter en interimsöversyn av subventioneringen av en indisk PET-filmtillverkare, den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 367/2006.

5. I september 2007 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 1124/2007[5], som antogs efter en interimsöversyn av subventioneringen av en annan indisk PET-filmtillverkare, den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 367/2006.

6. I januari 2009 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 15/2009[6], efter en partiell interimsöversyn som kommissionen inlett på eget initiativ av subventioneringen av fem indiska PET-filmtillverkare, den slutgiltiga antidumpningstull som införts för dessa företag genom förordning (EG) nr 367/2006 och de slutgiltiga utjämningstullar som införts genom förordning (EG) nr 1292/2007[7].

7. I september 2010 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 579/2010[8], som antogs efter en interimsöversyn av subventioneringen av en indisk PET-filmtillverkare, den slutgiltiga antidumpningstull som infördes för detta företag genom förordning (EG) nr 367/2006.

8. För Vacmet India Limited gäller för närvarande en utjämningstull på 19,1 % på grundval av förordning (EG) nr 367/2006 i dess ändrade lydelse.

9. Gällande antidumpningsåtgärder

10. För Vacmet India Limited gäller en antidumpningstull på 17,3 % på grundval av förordning (EG) nr 1292/2007 i dess ändrade lydelse.

11. Inledande av en partiell interimsöversyn

12. Den 7 augusti 2009 tog kommissionen emot en begäran om en partiell interimsöversyn enligt artikel 19 i grundförordningen. Begäran, som var begränsad till en undersökning av subventioner, ingavs av Vacmet India Limited, en exporterande tillverkare från Indien (nedan kallad sökanden ). I sin begäran hävdade sökanden att de omständigheter som låg till grund för införandet av åtgärderna har förändrats och att dessa förändringar är av bestående karaktär. Sökanden lade fram prima facie -bevisning för att en fortsatt tillämpning av åtgärden på dess nuvarande nivå inte längre är nödvändig för att kompensera för subventioner.

13. Efter samråd med rådgivande kommittén fastställde kommissionen att bevisningen var tillräcklig för att motivera inledandet av en partiell interimsöversyn och meddelade den 14 januari 2010 genom ett tillkännagivande (nedan kallat tillkännagivande om inledande )[9] som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning att en partiell interimsöversyn inleddes i enlighet med artikel 19 i grundförordningen och att översynen var begränsad till en undersökning av subventioner i fråga om sökanden.

14. I den partiella interimsöversynen skulle man också utifrån undersökningsresultaten bedöma behovet av att ändra den tullsats som för närvarande tillämpas på import av den berörda produkten från exporterande tillverkare i det berörda landet som inte omnämns i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 367/2006, dvs. den tull som är tillämplig för ”alla andra företag” i Indien.

15. Den 14 januari meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande om inledande[10] som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning att en partiell interimsöversyn av antidumpningsåtgärderna inleddes och att översynen var begränsad till en undersökning av dumpning i fråga om sökanden.

16. Undersökning

17. Undersökningen av subventionsnivån omfattade perioden 1 januari 2009–31 december 2009 (nedan kallad undersökningsperioden ).

18. Kommissionen underrättade officiellt sökanden, de indiska myndigheterna och unionsindustrin om inledandet av den partiella interimsundersökningen. De berörda parterna gavs möjlighet att skriftligen lämna sina synpunkter och bli hörda.

19. För att få de uppgifter som var nödvändiga för undersökningen sände kommissionen ett frågeformulär till sökanden. Dessutom skickades ett frågeformulär till de indiska myndigheterna.

20. Sökanden samarbetade fullt ut i undersökningen, men de berörda indiska myndigheterna lämnade inte in sitt svar på frågeformuläret inom tidsfristen. Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som ansågs nödvändiga för fastställandet av subventionerna. Ett kontrollbesök gjordes på plats hos sökanden.

B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

21. Berörd produkt

22. Den produkt som berörs av denna översyn är densamma som den som definieras i förordningen om införande av de gällande åtgärderna (förordning (EG) nr 367/2006 i dess senaste lydelse), dvs. polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Indien, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90.

23. Likadan produkt

24. Liksom de tidigare undersökningarna har denna undersökning visat att den PET-film som tillverkas i Indien och exporteras till unionen, den PET-film som tillverkas och säljs i Indien samt den PET-film som unionstillverkarna tillverkar och säljer i EU har samma grundläggande fysiska och kemiska egenskaper och samma grundläggande användningsområden.

25. Dessa produkter anses därför vara likadana i den mening som avses i artikel 2 c i grundförordningen.

C. SUBVENTIONER

26. Inledning

Landsomfattande system

27. På grundval av de uppgifter som lämnats in av sökanden och av unionsindustrin undersöktes följande system som påstods innefatta subventioner:

a) Tullkreditsystemet.

b) Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror.

c) Systemet med förhandstillstånd (tidigare kallat systemet med förhandslicenser).

d) Kapitalsubventioner.

28. Systemen a–c grundar sig på Foreign Trade (Development and Regulation) Act nr 22 från 1992 (lagen om utrikeshandel), som trädde i kraft den 7 augusti 1992. Genom denna lag bemyndigas de indiska myndigheterna att utfärda tillkännagivanden om utrikeshandelspolitiken. Dessa sammanfattas i dokument om utrikeshandelspolitiken som utfärdas av handelsministeriet vart femte år och uppdateras regelbundet. Två dokument om utrikeshandelspolitiken berör undersökningsperioden i det aktuella fallet, nämligen FT-policy 04-09 för perioden 2004–2009 och FT-policy 09-14 för 2009–2014. De indiska myndigheterna har dessutom fastställt de förfaranden som reglerar utrikeshandelspolitiken 2004–2009 och 2009–2014 i en förfarandehandbok, Handbook of Procedures, Volume I ( HOP I 04-09 och HOP I 09-14 ). Förfarandehandboken uppdateras även den med regelbundna mellanrum.

29. Det system som anges under d ovan administreras av myndigheterna i delstaten Uttar Pradesh.

30. Tullkreditsystemet

a) Rättslig grund

31. En detaljerad beskrivning av tullkreditsystemet återfinns i punkt 4.3 i FT-policy 04-09 och FT-policy 09-14 samt i kapitel 4 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 .

b) Stödberättigade företag och verksamheter

32. Alla tillverkande exportörer och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.

c) Praktiskt genomförande

33. En exportör kan ansöka om krediter inom ramen för tullkreditsystemet, vilka beräknas som en procentsats av värdet av de produkter som exporteras enligt detta system. De indiska myndigheterna har fastställt sådana procentsatser (nedan kallade tullkreditprocentsatser ) för de flesta produkter, bl.a. den berörda produkten. Tullkreditprocentsatserna fastställs på grundval av standardnormer för input/output och med beaktande av en antagen mängd importerade insatsvaror i exportprodukten samt tullbeloppet för denna antagna import, oavsett om importtullar faktiskt har betalats.

34. För att kunna beviljas förmåner inom ramen för detta system måste ett företag exportera. Vid exporttillfället måste exportören lämna en deklaration till de indiska myndigheterna med uppgift om att exporten sker inom ramen för tullkreditsystemet. För att varorna ska kunna exporteras utfärdar de indiska tullmyndigheterna en exporthandling i samband med avsändningsförfarandet. Denna handling innehåller uppgifter om bl.a. storleken på den kredit inom ramen för tullkreditsystemet som ska beviljas för exporttransaktionen i fråga. Vid denna tidpunkt vet exportören hur stor förmån företaget kommer att få. Så snart tullmyndigheterna utfärdat en exporthandling kan de indiska myndigheterna inte längre påverka beviljandet av krediter inom ramen för tullkreditsystemet.

35. Det konstaterades att det enligt indiska redovisningsprinciper är möjligt att periodisera krediterna och bokföra dem som inkomster i affärsredovisningen, efter det att exportåtagandet uppfyllts. Sådana krediter kan användas för betalning av tull för efterföljande import av alla slags varor, med undantag för kapitalvaror för vilka det finns importbegränsningar. Varor som importeras med användning av sådana krediter kan säljas på den inhemska marknaden (och påläggs då omsättningsskatt) eller användas på annat sätt. Krediter inom ramen för tullkreditsystemet får överföras fritt och gäller under en period på tolv månader från och med utfärdandedagen.

36. En ansökan om krediter inom ramen för tullkreditsystemet lämnas på elektronisk väg och kan omfatta ett obegränsat antal exporttransaktioner. Det finns i praktiken inga fasta tidsfrister för att ansöka om krediter inom ramen för tullkreditsystemet. Det elektroniska system som används utesluter inte automatiskt exporttransaktioner som äger rum efter utgången av de ansökningsperioder som anges i kapitel 4.47 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 . Såsom uttryckligen fastställs i kapitel 9.3 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 kan ansökningar som kommer in efter tidsfristen för att lämna in ansökningar alltid beaktas mot tillägg av en mindre förseningsavgift (på 10 % av krediten).

37. Man fann att sökanden använde detta system under undersökningsperioden.

d) Slutsatser om tullkreditsystemet

38. Tullkreditsystemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. En kredit inom ramen för tullkreditsystemet utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna eftersom krediten slutligen kommer att användas för att avräkna importtullar, vilket minskar beloppet av de tullintäkter som de indiska myndigheterna normalt sett skulle ha tagit ut. Krediter inom ramen för tullkreditsystemet innebär dessutom att exportörerna beviljas en förmån eftersom deras likviditet förbättras.

39. Tullkreditsystemet är vidare rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.

40. Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Det uppfyller inte reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) eller bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. Detta beror särskilt på att exportören inte är skyldig att faktiskt förbruka de varor som importeras tullfritt i tillverkningsprocessen och att krediten inte beräknas på grundval av de insatsvaror som faktiskt används. Det finns inte heller något system eller förfarande för att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten eller om det skett en för stor återbetalning av importtull i enlighet med vad som avses i led i i bilaga I och bilagorna II och III till grundförordningen. Slutligen är exportörer berättigade till förmåner enligt tullkreditsystemet oavsett om de verkligen importerar några insatsvaror. En exportör erhåller förmånen genom att helt enkelt exportera varor, dvs. utan att behöva visa att insatsvaror importerats. Exportörer som köper alla sina insatsvaror på den inhemska marknaden och inte importerar några varor som kan användas som insatsvaror är således ändå berättigade till förmåner enligt tullkreditsystemet.

e) Beräkning av subventionens storlek

41. I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen och den beräkningsmetod som användes för detta system i rådets förordning (EG) nr 367/2006, beräknades storleken på den utjämningsbara subventionen som den förmån som det konstaterades att mottagaren hade erhållit under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då en exporttransaktion sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt blir de indiska myndigheterna förpliktade att avstå från att driva in tullen, vilket utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen. När tullmyndigheterna har utfärdat en exporthandling som innehåller uppgifter om bl.a. storleken på den kredit som enligt tullkreditsystemet ska beviljas för exporttransaktionen i fråga, kan de indiska myndigheterna inte längre påverka beviljandet av subventionen. Mot bakgrund av ovanstående bör förmånen enligt tulllkreditsystemet beräknas som summan av de krediter som förvärvats i samband med exporttransaktioner inom ramen för detta system under undersökningsperioden.

42. Vid beräkningen av subventionsbeloppet (täljare) drogs i de fall en berättigad begäran lämnats in sådana avgifter som var nödvändiga för att erhålla subventionen av från de krediter som fastställts, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över den totala exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

43. Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 7,9 %.

44. Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror

a) Rättslig grund

45. En detaljerad beskrivning av systemet finns i kapitel 5 i FT-policy 04-09 och FT-policy 09-14 samt i kapitel 5 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 .

b) Stödberättigade företag och verksamheter

46. Tillverkande exportörer, exporterande handlare som ”har anknytning till” tillverkare samt tjänsteleverantörer kan komma i fråga för detta system.

c) Praktiskt genomförande

47. På villkor att ett företag gör ett exportåtagande får det importera kapitalvaror (nya och, sedan april 2003, även begagnade kapitalvaror som är högst tio år gamla) med nedsatt tullsats. I detta syfte utfärdar de indiska myndigheterna på ansökan och mot betalning av en avgift en licens inom ramen för detta system. Sedan april 2000 innebär systemet att en nedsatt importtullsats på 5 % tas ut på samtliga kapitalvaror som importeras inom ramen för systemet.

48. Innehavaren av en licens enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror kan också anskaffa kapitalvarorna på den inhemska marknaden. I detta fall kan den inhemska tillverkaren av kapitalvarorna ta i anspråk en rätt till tullfri import av sådana delar som behövs för att tillverka kapitalvarorna. Alternativt kan den inhemska tillverkaren ta i anspråk förmånen av den leverans likställd med export som anses ha ägt rum till följd av leverans av kapitalvaror till en innehavare av en licens enligt detta system.

49. Man fann att sökanden använde detta system under undersökningsperioden.

d) Slutsats om systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror

50. Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. Tullsänkningen utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom den innebär en minskning av de tullinkomster som myndigheterna annars skulle ha fått. Tullsänkningen innebär också att exportören får en förmån, eftersom de tullar som inte behöver betalas vid import förbättrar företagets likviditet.

51. Vidare är systemet rättsligt sett knutet till exportresultat, eftersom licenserna i fråga inte kan erhållas utan ett exportåtagande. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.

52. Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Kapitalvaror omfattas inte av räckvidden för godkända system enligt led i i bilaga I till grundförordningen, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av exportvaran.

e) Beräkning av subventionens storlek

53. I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades subventionsbeloppet på grundval av beloppet av obetalda tullar på importerade kapitalvaror, fördelat över en period som motsvarade en normal avskrivningstid för sådana kapitalvaror i den ifrågavarande industrin. I enlighet med etablerad praxis har det på så sätt beräknade beloppet, som kan hänföras till undersökningsperioden, justerats genom att ränta har lagts till för denna period så att förmånens fulla värde över tiden skulle återspeglas. För detta ändamål ansågs marknadsräntan i Indien under undersökningsperioden vara lämplig. I de fall en berättigad begäran lämnats in gjordes avdrag för sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen.

54. I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

55. När det gäller importer inom systemet visade undersökningen det fanns ett antal varor som kunde användas för att tillverka både den berörda produkten och andra produkter. Vissa varor användes dock i en tillverkningsenhet som enbart tillverkade PET-film. När det gäller att beräkna förmånen för den sökanden bör den nämnare som används för dessa varor därför vara exportomsättningen för den berörda produkten och inte den totala exportomsättningen.

56. Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 2,4 %.

57. Systemet med förhandstillstånd

a) Rättslig grund

58. En detaljerad beskrivning av systemet återfinns i punkterna 4.1.1–4.1.14 i FT-policy 04-09 och FT-policy 09-14 samt i kapitlen 4.1–4.30 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 . Systemet kallades ”systemet med förhandslicenser” i den tidigare undersökning som ledde till att den nu gällande slutgiltiga utjämningstullen infördes genom rådets förordning (EG) nr 367/2006.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

59. Systemet med förhandstillstånd består av sex delsystem, som beskrivs närmare i skäl 50. Delsystemen skiljer sig åt bl.a. vad beträffar vilka företag och verksamheter som omfattas. Tillverkande exportörer och exporterande handlare som "har anknytning till" tillverkare kan få förhandstillstånd inom delsystemen för fysisk export och för årligt behov. Tillverkande exportörer som levererar till en slutgiltig exportör kan få förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Huvudleverantörer som levererar till företag som ingår i de kategorier av ”leverans likställd med export” som nämns i punkt 8.2 i FT-policy 04-09 , t.ex. leverantörer till exportorienterade företag, kan få förhandstillstånd för leverans likställd med export. Slutligen kan mellanliggande leverantörer till tillverkande exportörer få förmåner från leveranser likställda med export inom delsystemen med dokument för förhandsbefrielse och med ömsesidig inhemsk remburs.

c) Praktiskt genomförande

60. Förhandstillstånd kan utfärdas i fråga om följande:

i) Fysisk export: Detta är det viktigaste delsystemet. Det möjliggör tullfri import av insatsvaror för att tillverka en specifik resulterande exportprodukt. Med ”fysisk” i detta avseende menas att exportprodukten måste lämna Indiens territorium. I licensen anges den tillåtna importmängden och exportskyldigheten, inbegripet typen av exportprodukt.

ii) Årligt behov: Denna typ av tillstånd är inte knuten till någon specifik exportprodukt utan till en bredare produktgrupp (t.ex. kemiska och närstående produkter). Licenshavaren kan – upp till ett visst tröskelvärde som bestäms av företagets tidigare exportresultat – tullfritt importera varje insatsvara som ska användas för att tillverka en produkt som ingår i en sådan produktgrupp. Företaget kan välja att exportera varje typ av resulterande produkt som ingår i produktgruppen och som tillverkats av sådant tullfritt material.

iii) Mellanliggande leverans: Detta delsystem omfattar fall där två tillverkare avser att tillverka en bestämd exportprodukt och delar upp tillverkningsprocessen mellan sig. Den exporterande tillverkare som tillverkar halvfabrikatet kan tullfritt importera insatsvaror och för detta syfte få ett förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Den slutgiltiga exportören slutför tillverkningen och är skyldig att exportera den färdiga produkten.

iv) Leverans likställd med export: Genom detta delsystem kan en huvudleverantör tullfritt importera insatsvaror som behövs för att tillverka varor som ska säljas som leveranser likställda med export till de kundkategorier som nämns i punkt 8.2 b–f, g, i och j i FT-policy 04-09 . Med leverans likställd med export avses sådana transaktioner där de levererade varorna inte lämnar landet. Ett flertal kategorier av leveranser betraktas som leveranser likställda med export förutsatt att varorna har tillverkats i Indien, t.ex. leveranser av varor till ett exportorienterat företag eller till ett företag beläget i en särskild ekonomisk zon.

v) Dokument för förhandsbefrielse En innehavare av ett förhandstillstånd som avser att anskaffa insatsvaror från inhemska källor i stället för att direktimportera dem, har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandstillstånden som dokument för förhandsbefrielse och gottskrivs den inhemska leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Gottskrivningen av dokument för förhandsbefrielse berättigar den inhemska leverantören till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i FT-policy 04-09 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export). Genom systemet med dokument för förhandsbefrielse återbetalas skatter och tullar till leverantören i stället för till den slutgiltiga exportören i form av tullrestitution/återbetalning av tull. Skatter och tullar kan återbetalas för såväl inhemska insatsvaror som importerade insatsvaror.

vi) Ömsesidig inhemsk remburs: Även detta delsystem täcker inhemska leveranser till en innehavare av ett förhandstillstånd. Innehavaren av ett sådant tillstånd kan vända sig till en bank för att teckna en inhemsk remburs till förmån för en inhemsk leverantör. Banken godkänner tillståndet för direktimport endast i fråga om värdet och volymen av de varor som anskaffas på den inhemska marknaden i stället för att importeras. Den inhemska leverantören får rätt till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i FT-policy 04-09 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export).

61. Under undersökningsperioden erhöll sökanden förmåner knutna till den berörda produkten inom ramen för systemet med förhandstillstånd. Sökanden utnyttjade ett av delsystemen, nämligen förhandstillstånd för fysisk export. Det är således inte nödvändigt att fastställa huruvida de övriga delsystemen är utjämningsbara.

62. För att det ska vara möjligt för de indiska myndigheterna att företa kontroller har innehavaren av ett förhandstillstånd rättslig skyldighet att i ett särskilt format korrekt redovisa förbrukningen och användningen av tullfritt importerade/inhemskt anskaffade varor (se kapitlen 4.26 och 4.30 samt tillägg 23 i HOP I 04-09 och HOP I 09-14 , dvs. att föra ett register över den faktiska förbrukningen. Detta register måste kontrolleras av en auktoriserad extern revisor/godkänd granskningsman ( cost and works accountant ), som utfärdar ett intyg om att det föreskrivna registret och de relevanta underlagen har undersökts och att de uppgifter som lämnas enligt tillägg 23 är korrekta i alla avseenden.

63. När det gäller det delsystem som under undersökningsperioden användes av sökanden, dvs. det för fysisk export, fastställer de indiska myndigheterna volymen och värdet av vad som får importeras och vad som måste exporteras och anger detta på tillståndet. Dessutom ska myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena dokumentera transaktionerna på tillståndet. Den importvolym som tillåts inom ramen för systemet med förhandstillstånd fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av de standardnormer för input/output som finns för de flesta produkter, inklusive den berörda produkten. Importerade insatsvaror får inte överföras och måste användas för att tillverka den resulterande exportprodukten. Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tid efter tillståndets utfärdande (24 månader med möjlighet till två förlängningar på sex månader vardera).

64. Den nuvarande interimsundersökningen fastställde att de kontrollkrav som ställts av de indiska myndigheterna inte uppfylldes och att de ännu inte har prövats i praktiken. Sökanden upprätthöll inte ett system som gjorde det möjligt att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukades vid tillverkningen av exportprodukten och i vilka mängder, enligt vad som föreskrivs i dokumentet om utrikeshandelspolitiken (tillägg 23) och enligt avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen. Den faktiska förbrukningen hade inte registrerats.

65. De ändringar när det gäller förvaltningen av utrikeshandelspolitiken 2004–2009 som började gälla hösten 2005 (obligatorisk inlämning av förbrukningsregister till de indiska myndigheterna i samband med inlösen av licensen) har ännu inte tillämpats när det gäller sökanden. Det gick därför inte i detta skede att kontrollera om den nya bestämmelsen hade genomförts.

d) Slutsatser om systemet med förhandstillstånd

66. Befrielsen från importtull utgör en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen, dvs. ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna som innebär att den undersökta exportören beviljats en förmån.

67. Systemet med förhandstillstånd för fysisk export är dessutom klart och tydligt rättsligt knutet till ett exportresultat och anses därför vara selektivt och utjämningsbart i enlighet med artikel 4.4 första stycket punkt a i grundförordningen. Ett företag kan inte få förmåner inom ramen för detta system om det inte åtar sig att exportera.

68. Det delsystem som använts i detta fall kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller som ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Det uppfyller inte reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) eller bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. De indiska myndigheterna tillämpade varken sitt nya eller sitt gamla kontrollsystem eller kontrollförfarande för att avgöra vilka insatsvaror och vilka mängder av dem som förbrukats vid tillverkningen av exportprodukten (se avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Standardnormerna för input/output för den berörda produkten var inte tillräckligt exakta. Standardnormerna kan inte i sig själva betraktas som ett system för att kontrollera den faktiska förbrukningen, eftersom utformningen av dessa standardnormer inte gör det möjligt för de indiska myndigheterna att med tillräcklig noggrannhet kontrollera vilken mängd insatsvaror som förbrukats i exportproduktionen. Myndigheterna har inte heller företagit några ytterligare granskningar avseende de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se avsnitt II.5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen).

69. Delsystemet är således utjämningsbart.

e) Beräkning av subventionens storlek

70. Eftersom det inte rör sig om ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution motsvarar den utjämningsbara förmånen eftergiften av de totala importtullar som normalt tas ut vid import av insatsvaror. I detta avseende ska det noteras att grundförordningen inte bara föreskriver att avskrivning av ett ”alltför stort” tullbelopp får utjämnas. Enligt artikel 3.1 a ii och led i i bilaga I till grundförordningen får en alltför stor avskrivning av tullar endast utjämnas om villkoren i bilagorna II och III till grundförordningen är uppfyllda. Dessa villkor uppfylldes inte i detta fall. Om det inte fastställs att det finns ett adekvat kontrollsystem är det ovannämnda undantaget för restitutionssystem således inte tillämpligt och de normala reglerna för utjämning av beloppet av obetalda tullar (uteblivna intäkter), snarare än en föregiven alltför stor avskrivning, är tillämpliga. I enlighet med avsnitt II i bilaga II och avsnitt II i bilaga III till grundförordningen är den undersökande myndigheten inte skyldig att beräkna omfattningen av den alltför stora eftergiften. Tvärtom behöver den undersökande myndigheten enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen bara fastställa att det föreligger tillräcklig bevisning för att det angivna kontrollsystemet inte är lämpligt.

71. Subventionsbeloppen för sökanden som utnyttjade systemet med förhandstillstånd beräknades på grundval av uteblivna importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) på det material som importerats inom ramen för delsystemet under undersökningsperioden (täljare). I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner av från subventionsbeloppen i de fall då väl underbyggda ansökningar om detta lämnats in. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

72. Den subventionsnivå som under undersökningsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 0,2 %.

73. Kapitalsubventioner

a) Rättslig grund

74. I tidigare undersökningar avseende PET-film, däribland den undersökning som ledde till att den slutgiltiga utjämningstull som nu är i kraft infördes genom förordning (EG) nr 367/2006, undersöktes flera indiska delstatliga system som omfattade stimulansåtgärder för lokala företag. De delstatliga systemen ingår i ett stimulanssystem ( Package Scheme of Incentives ), eftersom det kan röra sig om olika typer av stimulansåtgärder. I den tidigare undersökningen fastställdes att ett företags rätt till förmåner föreskrivs i ett certifikat för stödberättigande ( Eligibility Certificate eller Entitlement Certificate ). Precis som i den pågående undersökningen kunde det dock förekomma särskilda subventioner, t.ex. kapitalsubventioner.

b) Stödberättigande

75. För att kunna komma i fråga för stöd måste företagen i regel investera i mindre utvecklade områden i en delstat, antingen genom att etablera en ny industriell verksamhet eller genom att göra en storskalig kapitalinvestering eller diversifiera en befintlig industriell verksamhet.

c) Praktiskt genomförande

76. Enligt svaren till frågeformuläret mottog sökanden under 2009 en betydande summa från myndigheterna i Uttar Pradesh som kapitalsubvention för att etablera nya produktionsanläggningar. Denna kapitalsubvention ska ha varit kopplad till etableringen av nya produktionsanläggningar, och skulle alltså täcka kostnaderna för sökandens investeringar. Enligt sökanden rörde det sig om en ren subvention i form av ett tillskott till det egna kapitalet.

77. Undersökningen visade också att sökanden är berättigad till återbetalning av mervärdesskatt och statlig omsättningsskatt från Uttar Pradeshs handelsskatteministerium ( Commercial Tax Department ) på grund av tidigare investeringar. I certifikatet för stödberättigande finns ett högsta belopp som företaget är berättigat till. Företaget utnyttjade detta system under fyra år. För varje månad ansökte det om återbetalning av mervärdesskatt och statlig omsättningsskatt på försäljningen inom delstaten respektive inom landet, även under undersökningsperioden.

d) Slutsats

78. Kapitalsubventionen är en direkt överföring av medel, dvs. ett bidrag till sökanden. Det rör sig om en subvention i enlighet med artikel 3.1 a i och artikel 3.2 i grundförordningen. Det är ett ekonomiskt bidrag från myndigheterna i Uttar Pradesh som ger den sökande en direkt förmån.

79. Återbetalningen av mervärdesskatt och statlig omsättningsskatt utgör subventioner i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen. Återbetalningen utgör ett finansiellt bidrag från myndigheterna i Uttar Pradesh, eftersom den innebär en minskning av de skatteinkomster som delstaten annars skulle ha haft. Skatteåterbetalningen innebär dessutom en förmån för den sökande eftersom dennes likviditet förbättras.

80. Subventionerna är inte rättsligt knutna till exportresultatet. Beroende på att myndigheterna i Uttar Pradesh inte velat samarbeta, har kommissionen dock inte kunnat dra någon definitiv slutsats om detta system när det gäller dess selektivitet och lagens praktiska tillämpning samt vilken grad av handlingsfrihet den beviljande myndigheten har när den beslutar om ansökningarna. Det kan inte med säkerhet avgöras om kriterierna i artikel 4.2 första stycket b har uppfyllts, eftersom det inte kunde fastställas om myndigheterna i Uttar Pradesh tillämpade objektiva kriterier eller villkor vid beviljandet av subventionen. Även om man kunde konstatera att systemet rättsligt sett inte är selektivt, är det fortfarande inte klart om systemet inte är selektivt i praktiken. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.2 första stycket c och artikel 4.2 fjärde stycket i grundförordningen.

e) Beräkning av subventionens storlek

81. När det gäller kapitalsubventionen för att etablera nya produktionsanläggningar beräknades subventionsbeloppet i enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen på grundval av kapitalsubventionen fördelat över en period som motsvarade en normal avskrivningstid för kapitalvaror i branschen, eftersom subventionen kunde kopplas till förvärv av fasta tillgångar. Räntor lades till detta belopp, så att förmånens hela värde över tiden skulle återspeglas. För detta ändamål ansågs marknadsräntan i Indien under undersökningsperioden vara lämplig. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp därefter över den totala omsättningen av exportförsäljning och inhemsk försäljning under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

82. När det gäller befrielsen från mervärdesskatt och statlig omsättningsskatt beräknades subventionsbeloppet på grundval av återbetalningarna under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp (täljare) därefter över den totala omsättningen av exportförsäljning och inhemsk försäljning under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

83. På detta vis fastställdes att subventionsnivån för sökanden när det gäller dessa kapitalsubventioner under undersökningsperioden uppgår till 0,5 %.

84. STORLEKEN PÅ DE UTJÄMNINGSBARA SUBVENTIONERNA

85. För den sökande tillämpas för närvarande en utjämningstull på 19,1 %.

86. Under denna partiella interimsöversyn fastställdes de utjämningsbara subventionernas storlek, uttryckt i procent av värdet, till totalt 11,0 % enligt följande:

SYSTEM→ | Tullkreditsystemet* | Exportfrämjande förmånstullar (kapitalvaror)* | Förhandstillstånd* | Kapitalsubventioner | Summa |

FÖRETAG↓ | % | % | % | % | % |

Vacmet India Limited | 7,9 | 2,4 | 0,2 | 0,5 | 11,0 |

* Subventioner markerade med en asterisk är exportsubventioner.

87. Med beaktande av ovanstående dras slutsatsen att subventionsnivån för den berörda exporterande tillverkaren har minskat.

88. UTJÄMNINGSÅTGÄRDER

89. Man undersökte också huruvida de ändrade förhållandena när det gäller de undersökta systemen kunde anses vara av bestående karaktär.

90. Undersökningen bekräftade att subventionsbeloppet för sökanden hade minskat och nu ligger betydligt under den tullsats som tillämpas. Denna sänkning av subventionsnivån beror huvudsakligen på en betydande minskning av förmånerna inom tullkreditsystemet. Mot bakgrund av ovanstående verkar det som om sökanden i framtiden kommer att fortsätta att subventioneras med belopp som understiger de som den nu omfattas av.

91. Eftersom det fastställts att sökanden subventioneras i mycket lägre grad än tidigare och att det är troligt att denne även fortsättningsvis kommer att subventioneras med belopp som understiger vad som fastställdes i den ursprungliga undersökningen, bör åtgärdernas nivå därför anpassas efter de nya resultaten.

92. De ändrade utjämningstullsatserna bör med tanke på ovanstående fastställas till de nya subventionsnivåer som konstaterats under den här interimsöversynen, eftersom de skademarginaler som beräknades i den ursprungliga antisubventionsundersökningen fortfarande är högre.

93. I enlighet med artikel 24.1 andra stycket i förordning (EG) nr 597/2009[11] får ingen produkt beläggas med både antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention. Eftersom den antidumpningstull som fastställts för sökanden efter en parallell interimsöversyn av antidumpningsåtgärder uppgår till 0 % för den berörda produkten, föreligger inte en sådan situation i detta fall.

94. När det gäller den tullsats som för närvarande tillämpas på import av den berörda produkten från exporterande tillverkare som inte nämns i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 367/2006, dvs. den tull som tillämpas på alla övriga företag i Indien, noteras att den faktiska utformningen av de undersökta systemen och deras utjämningsbarhet inte har ändrats i förhållande till den tidigare undersökningen. Det finns därför ingen anledning att räkna om subventionernas storlek eller tullsatserna för dessa företag. Den tullsats som tillämpas på alla andra företag än sökanden förblir därför oförändrad.

95. De berörda parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att föreslå en ändring av den tillämpliga tullsatsen för sökanden och de gavs tillfälle att lämna synpunkter.

96. Parternas muntliga och skriftliga synpunkter beaktades och i motiverade fall ändrades de slutgiltiga undersökningsresultaten i enlighet därmed.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I tabellen i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 367/2006 ska följande läggas till:

Vacmet India Limited, Anant Plaza, IInd Floor, 4/117-2A, Civil Lines, Church Road, Agra-282002, Uttar Pradesh, India | 11,0 | ”A992” |

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

[1] EUT L 188, 18.7.2009, s. 93.

[2] EGT L 316, 10.12.1999, s. 1.

[3] EUT L 68, 8.3.2006, s. 15.

[4] EUT L 236, 31.8.2006, s. 1.

[5] EUT L 255, 29.9.2007, s. 1.

[6] EUT L 6, 10.1.2009, s. 1.

[7] EUT L 288, 6.11.2007, s. 1.

[8] EUT L 168, 2.7.2010, s. 1.

[9] EUT C 8, 14.1.2010, s. 29.

[10] EUT C 8, 14.11.2010, s. 27.

[11] EUT L 188, 18.7.2009, s. 93.