Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – En europeisk strategi för plast i en cirkulär ekonomi

[COM(2018) 28 final],

och om

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om mottagningsanordningar i hamn för avlämning av avfall från fartyg, om upphävande av direktiv 2000/59/EG och ändring av direktiv 2009/16/EG och direktiv 2010/65/EU

[COM(2018) 33 final — 2018/0012 (COD)]

(2018/C 283/09)

Föredragande: Antonello PEZZINI

Remiss Europaparlamentet, 5.2.2018 Rådet, 9.2.2018 Europeiska kommissionen, 12.2.2018 Rättslig grund Artiklarna 100.2 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Beslut av EESK:s plenarförsamling 19.9.2017 Ansvarig facksektion Jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö Antagande av facksektionen 3.5.2018 Antagande vid plenarsessionen 23.5.2018 Plenarsession nr 535 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 193/00/01

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK har redan från början gett sitt stöd till kommissionens politik för den cirkulära ekonomin, men anser att den måste genomföras i nära samarbete med arbetsmarknadens parter och organisationerna i det civila samhället, genom framsyn, och med deltagande av institutioner för högre utbildning och olika utbildningscentrum.

1.1.1 På samma sätt kan man inte bortse från ändamålsenliga utbildningsåtgärder, design- och beteendeincitament, gemensamma tekniska och lagstiftningsmässiga kvalitetsstandarder, attraktiva och belönande system (även skattemässigt och ekonomiskt), en systemisk och sektorsövergripande metod och en smart och genomgripande tillämpning av digitala applikationer.

1.2 Respekt och skydd för nyttigheter som ingår i biosfärens dynamiska balans uppnås inte av sig själva utan är resultatet av en lyhördhet som uppstår genom kulturen och vetskapen att världen inte skapades för att utnyttjas och förstöras för ekonomisk vinning, utan för att användas, förbättras och bevaras på ett klokt sätt i tillkomsten av den universella antropomorfismen ( 1 )

1.3 De nya upptäckterna, exempelvis polymerer, har underlättat människans arbete och välbefinnande, men de måste under sin livscykel hanteras på ett sådant sätt att de inte får negativa konsekvenser för naturprocesserna.

1.3.1 Kommittén anser att en ekodesignkultur för polymerer måste utvecklas för att de, efter att ha använts en gång, lättare ska kunna användas som returpolymerer.

1.3.2 Det krävs en kulturell revolution där avfall omvandlas till dyrbara resurser som måste värdesättas, i våra beteenden och i produktions-, distributions- och konsumtionsstrukturerna, utan att bortse från det civila samhället och skolor av alla slag och på alla nivåer.

1.3.3 EESK anser att det av ekonomiska och sanitära skäl bör utarbetas en branschstrategi som syftar till återanvändning, framför allt inom förpackningssektorn som i dag är oerhört stor. Strategin bör utarbetas tillsammans med de företag som har erfarenhet inom återvinningsprocesser. Det handlar om att harmonisera och skapa kompetens, uppströms och nedströms i processen.

1.3.4 De nationella standardiseringsorganen bör, i nära samarbete med europeiska och internationella organ, förstärka erkännandeförfarandena för returråvaror genom märkning för att öka konsumenternas säkerhet när det gäller nya produkter genom en europeisk harmonisering.

1.3.5 EESK anser att en betydande roll måste innehas av forskning och innovation, framför allt det gemensamma teknikinitiativet för institutionella offentlig-privata partnerskap inom ramen för Horisont 2020, som syftar till utveckling av biobaserade produkter ( 2 ) , och andra initiativ för cirkulär hållbarhet inom det nionde ramprogrammet.

1.3.6 Man måste ge prioritet åt tillämpningsprocessen för digital märkning av olika typer av plast för att möjliggöra gemensamma metoder för identifiering, separation och eventuellt bortskaffande. Sådana returråvaror bör framför allt inte innehålla några sådana giftiga ämnen som finns i råvaror som inte är avsedda att användas i livsmedel och i leksaker.

1.4 EESK anser att åtgärder, genom kemiska analyser som är kopplade till Reach, måste vidtas för att begränsa mikroplastföroreningarna, som utgör ett av de främsta hoten mot miljön och människors hälsa.

1.5 EESK ger sitt fulla stöd till kommissionens förslag om att förse hamnar med avfallsinsamlingssystem och att fartygsansvariga ska vara skyldiga att följa vissa förfaranden när det gäller utsläpp av avfall.

1.5.1 Enligt EESK bör en liknande politik även tillämpas på förvaltning av floder, som samlar upp stora mängder havsföroreningar.

1.5.2 EESK anser att fiskarorganisationer och sociala aktörer, såväl kulturellt som genom nationell finansiering och/eller gemenskapsfinansiering, bör delta i en kampanj för att samla in polymert avfall i vattnen och även främja informationskampanjer om avfall i hav och floder. Med lämplig utbildning skulle de också kunna vidta åtgärder i den del av sektorn som är verksam i hamnarna eller utmed floderna under de första återvinningsfaserna, framför allt under fredningstiderna.

1.6 EESK anser att uppkomsten och utvecklingen av ny kompletterande verksamhet, till följd av den cirkulära ekonomin, nödvändiggör en översyn av den befintliga avfallslagstiftningen, som härrör från direktiv 2008/98/EG. Enligt denna lagstiftning är det avfallsinnehavaren som bär ansvaret, men ofta föreskrivs inte några instrument för återanvändning.

1.7 EESK anser att ekodesign ( 3 ) , som hittills har tillämpats för att spara energi, bör användas för den cirkulära ekonomin, särskilt när det gäller plast.

1.8 EESK anser att det behövs lämpliga regionala avtal om havsföroreningar och att de bör utvidgas till att omfatta grannskapspolitiken samt Euromed- och Östersjöavtalen.

1.9 Man bör stödja och uppmuntra frivilliga sektorsavtal och sektorsövergripande avtal för branscher och offentliga lokala och regionala förvaltningar, för att främja företagscertifiering (Emas, CSR) och ”green boats” ( 4 )

2. Inledning

2.1 Plast är den allmänna beteckningen på en grupp av polymerer. Det är ett viktigt material och är allestädes närvarande i vår ekonomi och vardag. Plast bidrar till att främja hållbar tillväxt och konkurrenskraft, hållbar sysselsättning samt flera olika tekniska och designrelaterade innovationer.

2.2 Upptäckten av plast – från monomer till polymer – gjordes i mitten av 50-talet av de båda vetenskapsmännen Natta och Ziegler. Den tyske kemisten Karl Ziegler lyckades 1953 få fram en oljebaserad plast, polyeten, vars molekyl är en polymer ( 5 ) . Den italienske kemisten Giulio Natta utvecklade en annan polymer, nämligen polypropen, som patenterades under namnet Moplen. Denna upptäckt bidrog stort till en kris inom mineralindustrin, som i människans historia hade försett oss med material ( 6 ) för att skapa föremål som vi använder i vår vardag och i vårt arbete.

2.3 Plast härrör från olja, och två kilo olja ger i genomsnitt ett kilo plast.

2.3.1 Med dessa nya material ( 7 ) tillverkades en lång rad olika föremål, som inte rostar, som är lätta och som inte går sönder. År 1973 framställdes den första flaskan i PET ( 8 )

2.4 EESK har betonat ( 9 ) att ”övergången till en europeisk kretsloppsekonomi kan förbättra utsikterna när det gäller att genomföra målen i Europa 2020-strategin”.

2.5 Kommittén anser att övergången till en europeisk cirkulär ekonomi kan förbättra utsikterna för EU:s systemiska konkurrenskraft ”om den baseras på en gemensam europeisk strategisk vision och om arbetslivet, regeringar, arbetsgivare och arbetstagare, konsumenter samt lagstiftande och reglerande myndigheter på olika nivåer aktivt deltar” ( 10 )

2.6 EESK påminner om det paket som lanserades 2014 ( 11 ) – och som senare drogs tillbaka – och om paketet från december 2015 med antagandet av en EU-handlingsplan för den cirkulära ekonomin, där plast gavs högsta prioritet.

2.7 Enligt EESK åstadkoms beteendeförändringar ”lättast genom tydliga prissignaler, dvs. genom att erbjuda konsumenterna bekvämlighet och konkurrenskraftig prissättning. […] Detta kan […] ske genom system för utvidgat producentansvar och/eller miljöskatter.” ( 12 )

2.8 Den europeiska plastindustrin hade 2016 en omsättning på nästan 350 miljarder euro, med cirka 62 000 företag, mer än 1,5 miljoner sysselsatta arbetstagare och en produktion på 60 miljoner ton ( 13 )

2.9 I dag förekommer plast i alla delar av vår vardag: från transporter till byggbranschen, från telekommunikation till konsumtionsvaror, från livsmedel till hälso- och sjukvård.

2.10 Små och medelstora företag med mindre än 20 anställda utgör cirka 80 % av plastföretagen i EU, medan medelstora/stora företag utgör cirka 20 % ( 14 )

2.11 Varje år genererar EU-medborgarna 25 miljoner ton så kallat plastavfall. Mindre än 30 % återvinns ( 15 )

2.12 Enligt en färsk europeisk studie (se fotnot 15) skulle ersättandet av plast med andra material inom de viktigaste användningsområdena medföra att förpackningarna blir nästan fyra gånger tyngre än plastförpackningar, att det producerade avfallets volym ökar med 60 % och att den årliga energiförbrukningen ökar med 57 % under hela livscykeln.

2.12.1 Dessutom går 95 % av förpackningens värde förlorat efter en enda användning. Av de 78 miljoner ton som konsumeras återvinns 72 % inte, varav hamnar 40 % på deponier och 32 % inte samlas in på lagstadgat sätt.

2.13 Härav följer nödvändigheten att utveckla ekodesign för plast, för att göra plast mer återvinningsbart och på så sätt öka industrisektorernas, distributionskedjornas, konsumenternas och EU-medborgarnas efterfrågan på återvunnen plast.

2.13.1 Det är viktigt att förstärka dialogen med återvinningsindustrin för att förstå dess produktionsprocesser, behov och teknik.

2.14 Återvunnen plast bör omklassificeras på lämpligt sätt och uppgraderas genom standardisering och certifiering via märkning.

2.15 I en cirkulär ekonomi bör plast betraktas som en värdefull gemensam materiell tillgång, eftersom den är nödvändig för en hållbar och konkurrenskraftig ekonomisk utveckling till förmån för medborgarna, hälsan och miljön, förutsatt att föremål som innehåller denna råvara inte längre betraktas som ”avfall som ska bortskaffas” utan som ”föremål som ska återvinnas”.

3. Haven och plasten

3.1 Haven utgör 70 % av vår planets yta och havsvattnet 97 % av allt vatten. Haven är vår starkaste bundsförvant mot klimatförändringarna och har tagits med i Parisavtalet, med en särskild IPCC-rapport tillägnad just haven.

3.2 Marint avfall, och framför allt plast och mikroplast, utgör ett annat stort hot mot haven och är således ett globalt problem som berör samtliga världshav. Varje år hamnar åtskilliga miljoner ton avfall i haven, över hela världen, vilket medför miljörelaterade, ekonomiska, estetiska och hälsorelaterade problem. Marint avfall kan orsaka allvarlig ekonomisk skada, exempelvis förlorade intäkter för kustsamhällen, mindre turism samt svårigheter för sjöfarten och fisket.

3.3 Den potentiella kostnaden för att samla in avfall längs kuster och stränder i hela EU uppskattas till cirka 630 miljoner euro per år.

3.4 På grund av ansamlingen och spridningen utgör marint avfall ett fruktansvärt hot mot världshavens hälsa, särskilt eftersom avfallet ökar i snabb takt. Därför krävs väl avvägda och effektiva kretsloppsåtgärder på internationell och europeisk nivå, med målen att minska det marina avfallet i EU med 30 % och 50 % till 2025 respektive 2030.

3.4.1 För att nå dessa mål krävs framför allt en ändring i den befintliga lagstiftningen, som innebär att ägaransvaret tillfaller den person som samlar in avfallet, vilket inte uppmuntrar till insamling.

3.4.2 Man bör undersöka lämpliga incitament för dem, framför allt fiskare, som kan samarbeta för att samla in avfall i hav och floder, bl.a. genom lämpligt utnyttjande av Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF).

3.5 Den 18 december 2017 antog rådet sina slutsatser om miljöinnovation, där man framhöll ”behovet av samstämmighet mellan innovationsstödspolitiken och annan politik, särskilt med fokus på skyddet av människors hälsa, på miljön och på övergången till en cirkulär ekonomi” ( 16 )

3.6 Europaparlamentet har för sin del antagit flera dokument på området: från resolutionen av den 9 juli 2015 om resurseffektivitet: på väg mot ett kretsloppssamhälle, till resolutionerna från februari 2017 om avfallspaketet och slutligen resolutionen av den 18 december 2017 om Internationell världshavsförvaltning.

3.7 Åtgärderna för att samla in avfall i Medelhavet skulle kunna skapa synergieffekter med det offentlig-offentliga partnerskapet Prima, som föreskriver ekologiska åtgärder i miljösyfte ( 17 )

4. Kommissionens förslag

4.1 Den strategi som kommissionen föreslår syftar till att skydda miljön från plastföroreningar och att samtidigt främja tillväxt och innovation, genom att på så sätt försöka omvandla en ekonomisk utmaning med ett linjärt paradigm i fråga om produktion, distribution, konsumtion och beteende till en cirkulär modell som är självförsörjande genom en effektiv resursanvändning och där ”avfall” betraktas som ” resurser som ska återskapas ”.

4.2 Återanvändning, materialåtervinning och återvinning skulle bli nyckelord kring vilka ett nytt paradigm byggs för att främja ny design, hållbarhet, innovation och konkurrenskraft på hela den inre och den globala marknaden.

Den föreslagna strategin inbegriper 40 åtgärder, 15 rekommendationer till nationella och regionala myndigheter samt åtta rekommendationer till industrin.

4.3 Förslaget till direktiv om mottagningsanordningar i hamn innehåller nya regler för att ta itu med problemet med marint avfall, genom åtgärder för att säkerställa att avfall som genereras på fartyg eller samlas in till havs inte slängs i havet utan förs i land och hanteras där på ett lämpligt sätt. I förslaget ingår också åtgärder för att minska den administrativa bördan för hamnar, fartyg och behöriga myndigheter.

5. Allmänna kommentarer och rekommendationer

5.1 Kommittén anser att en vinnande plaststrategi måste innehålla ändamålsenliga utbildningsåtgärder, design- och beteendeincitament, gemensamma tekniska och lagstiftningsmässiga kvalitetsstandarder, attraktiva och belönande system (även skattemässigt och ekonomiskt), en systemisk och sektorsövergripande metod, en smart och genomgripande tillämpning av digitala applikationer, en utbredd framsyn som kännetecknas av deltagande, för att åtfölja processen med en sann europeisk kretsloppskultur för plast utifrån en analys av produkternas hela livscykel .

5.2 Mikroplastföroreningar utgör ett av de främsta hoten mot miljön och människors hälsa. Sådana ämnen används ofta i rengöringsmedel, kosmetika, möbler och färg. Enligt EESK bör sådana föroreningar åtgärdas vid källan genom åtgärder på EU-nivå inom ramen för Reach .

5.3 I EU är cirka 40 % av all plast engångsartiklar och är den främsta orsaken till föroreningar: med ett minimalt pris per plastpåse kan man minska konsumtionen av dem enormt. EESK rekommenderar också att denna åtgärd utvidgas till att omfatta alla typer av engångsartiklar av plast.

5.4 EESK anser att det är ytterst viktigt med digital märkning av olika sorters plast, för att identifiera, välja ut och eventuellt utesluta skadliga komponenter. I plast finns ofta giftiga ämnen, som är förbjudna i material som kommer i kontakt med livsmedel och i leksaker. Plaståtervinning skulle kunna innebära att sådana ämnen hamnar i de nya produkterna. Därför är det nödvändigt att säkerställa och intyga att ”returplast” inte innehåller några giftiga ämnen.

5.5 Lagstiftningen skiljer sig åt mellan länderna i fråga om volymer och tillstånd. En enda, harmoniserad lagstiftning med strängare bestämmelser skulle vara till konsumenternas fördel.

5.6 EESK anser att man bör utarbeta åtgärder vars syfte är att prioritera följande: — Gemensamma påvisningsmetoder. — Digitalisering av produkter, processer och komponenter, för digital märkning av olika typer. — Högeffektiv infrastruktur för insamling och sortering, med optiska läsare. — Standarder och certifiering för produkter, processer och anläggningar. — Professionalisering och övervakning av återvinningen. — Belöningssystem med ett utökat producent- och konsumentansvar. — En EU-pilotåtgärd för organisation, skapande och konkurrenskraftig kommersiell utveckling av en verklig europeisk marknad för returplast av hög kvalitet, genom främjande av grön upphandling.

5.7 Separat insamling och framför allt återvinning av PET ( 18 ) kan ge ekonomiska fördelar i EU, med ny produktionsverksamhet och nya arbetstillfällen.

5.8 Fram till i dag har man prioriterat organisk materialåtervinning genom kompostering ( 19 ) , deponering och energiåtervinning genom förbränning ( 20 ) , särskilt inom stål- och cementsektorn, med lämplig filtrering av avgaser.

5.9 Det blir allt viktigare att plast återvinns till nya föremål, antingen av samma slag (flaska/flaska) eller av annat slag (plast/tyg). Detta förutsätter dock att incitament ges till konsumenterna ( 21 ) och att identifieringen är enkel genom digitala läsare på insamlingsplatserna.

5.10 Återvunnen PET kan användas som fiber för framställning av sommar- och vinterkläder, overaller, militäruniformer, däckförstärkning, rör, transportband, förpackningsfilm och trycksaker.

5.11 Med en kraftfull åtgärd för teknisk och lagstiftningsmässig standardisering samt certifiering, även efter återvinning, om processerna genomförs på rätt sätt och är certifierade ( 22 ) , är PET fortfarande kemiskt inert och således lämpat för användningsområden som medför en säker kontakt med livsmedel ( 23 )

5.12 När det gäller marint avfall är kommittén positiv till att direktivet samordnas med den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol), och anser att man kan finna lösningar på problemet med havsföroreningar genom att ta itu med frågan om avfall från fiske- och fritidsfartyg, förutsatt att lämpliga undantag görs för små fartyg och hamnar med begränsad trafik.

5.13 För att organisera insamlingen av avfall i havet vore det lämpligt att via EHFF involvera fiskarnas organisationer. Fiskarna skulle nämligen med lämplig utbildning kunna komplettera de ibland osäkra fiskeintäkterna med arbete inom insamling och återvinningsindustrin.

5.14 Samma metod skulle kunna tillämpas för att samla in avfall i floder genom utnyttjande av kooperativ, om den befintliga lagstiftningen ändras ( 24 )

5.15 EESK anser att det är ytterst viktigt att ta fram regionala avtal om havsföroreningar, framför allt i havs- och flodområden.

6. Särskilda kommentarer

6.1 Från PET till garn. PET återvinns genom en mekanisk/kemisk process som är innovativ och icke-förorenande, innebär att fiberns renhet bevaras, minskar vatten- och energiförbrukningen och sänker koldioxidutsläppen med cirka 30 %. Allt detta sker utan att slagg eller avfall uppstår.

6.1.1 Tack vare separat insamling kan först och främst råmaterialet återvinnas. Efter att ha sönderdelats, tvättats, malts ner, dragits, torkats och krossats omvandlas PET till en ny polymer, genom en icke-förorenande process där man först och främst utnyttjar temperaturskillnaderna. Till sist sänds den smälta polymeren till en extruder. Den skärs ner i önskad längd, till en rad olika återvunna syntetiska trådar, i polyester av hög kvalitet och med hög prestanda.

6.2 Utvecklingen när det gäller PET ( 25 ) (polyetentereftalat) i tyg handlar om innovation, miljöhänsyn och kvalitet, från produktionsteknik till design.

6.2.1 Tekniska uppgifter ( 26 ) — Två kilo olja (C9H18) ger ett kilo PET (C10H8O4)N. — En flaska som rymmer 1,5 liter väger 38 gram. — En flaska som rymmer 0,5 liter väger 25 gram. — För att tillverka en fleecetröja (330 gr/m2) behövs cirka 27 flaskor om 1,5 liter. — 27 flaskor motsvarar 1 026 gram PET, vilket i sin tur motsvarar cirka 2 052 gram olja. — Koldioxidminskningen per 2 052 gram olja (24,2136 kWh) (27) är 6,39239 kg/CO2 .

6.2.2 Ett annat exempel: 53 900 återvunna plastflaskor om 1,5 liter kan omvandlas till utmärkt polyester, som krävs för att tillverka 7 000 ryggsäckar, med en koldioxidbesparing på 3,34 ton koldioxid ( 28 )

7. Kvarstående frågor

7.1 Ländernas åtaganden: — Utbildning, redan i skolan, i avfallssortering (inklusive plast!), särskilt på hushållsnivå. — Inrättande av kooperativ/sammanslutningar som samlar in plast i samarbete med kommuner och företag och som överlämnar plasten till centraler för bearbetning och för certifiering som ”returplast”. — Anpassning av de befintliga avfallsreglerna till behoven i fråga om plastinsamling.

7.2 EESK stöder dialogen mellan parterna för inrättandet av en fond för att investera i teknik för återvinning av plast och för inrättandet av en europeisk marknad för högkvalitativ returplast.

7.3 det nya nionde ramprogrammet , bland annat med avseende på studier av bakterier Genom Horisont 2020 och, bland annat med avseende på studier av bakterier ( 29 ) , stöder EESK det gemensamma teknikinitiativet och i synnerhet de institutionella offentlig-privata partnerskapen för biobaserade industrier (ett av de sju gemensamma teknikinitiativen).

Bryssel den 23 maj 2018. Luca JAHIER Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Benedetto Croce; i historien om allt som har mänsklig form i universum.

(2) Initiativet för biobaserade industrier är ett offentlig-privat partnerskap mellan Europeiska kommissionen och konsortiet för biobaserade industrier. Konsortiet omfattar för närvarande mer än 60 europeiska små och stora företag, kluster och organisationer på områdena teknik, industri, jordbruk och skogsbruk. De har alla förbundit sig att investera i gemensam forskning, utveckling och demonstration på området biobaserad teknik inom ramen för det offentlig-privata partnerskapet. Investeringar på 3,8 miljarder euro i biobaserad innovation planeras under programperioden 2014–2020 (Horisont 2020): 1 miljard euro är EU-medel och 2,8 miljarder euro är privata medel.

(3) Direktiv 2005/32/EU och senare ändringar.

(4) Se artikel 8.5 i COM(2008) 33.

(5) Ziegler upptäckte, tillsammans med Giulio Natta, den stereospecifika syntesen för polypropen, med hjälp av katalysatorer innehållande titan. Dessa katalysatorer kallas i allmänhet Ziegler–Natta-katalysatorer. År 1963 tilldelades de Nobelpriset i kemi.

(6) Zink, zinkblände, zinkspat, baryt och bakelit.

(7) PE (polyeten), PP (polypropen), PS (polystyren), PET (polyetentereftalat) och PVC (polyvinylklorid).

(8) Patenterat av den amerikanske ingenjören N. Convers Wyrth.

(9) EESK:s yttrande (EUT C 230, 14.7.2015, s. 91).

(10) EESK:s yttrande (EUT C 230, 14.7.2015, s. 91).

(11) Se SWD(2014) 208 och SWD(2014) 259 final.

(12) EESK:s yttrande (EUT C 230, 14.7.2015, s. 91).

(13) Se rapporten ”L'eccellenza della filiera della plastica per il rilancio industriale dell'ITALIA e dell'EUROPA 2017” (Den viktiga roll som plastindustrin spelar för den industriella återhämtningen i Italien och Europa, 2017) https://www.ambrosetti.eu/wp-content/uploads/parte-2.pdf

(14) Ambrosetti, ”L'eccellenza della filiera della plastica nell'UE”, 2015.

(15) Europeiska kommissionen, pressmeddelande av den 16 januari 2018.

(16) http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-15811-2017-INIT/sv/pdf, rådets slutsatser av den 18 december 2017, ”Miljöinnovation – möjliggörande av övergången till en cirkulär ekonomi”.

(17) COM(2016) 662 final och EESK:s yttrande (EUT C 125, 21.4.2017, s. 80).

(18) PET: polyetentereftalat, sammansättning (C10H8O4)n. Från råolja (C9H18). Termoplastiskt harts som anpassats för kontakt med livsmedel.

(19) Med kompost avses det som återstår efter nedbrytnings- och humifieringsprocessen av rester av organiska ämnen.

(20) Fast bränsle från avfall. Under förbränningen uppstår stora mängder värme när bindningarna brister mellan atomerna H och C i plasten.

(21) I Tyskland finns till exempel en pantskyldighet. I Schweiz är säljarna skyldiga att ta tillbaka tomflaskor.

(22) Att förhindra bildandet av acetaldehyd, genom att optimera smältpunkten och uppehållstiden, samt att utesluta dekontaminering.

(23) Enligt viss nationell lagstiftning får behållare som är avsedda för livsmedel utgöras av högst 50 % returplast. Den får dessutom inte komma i kontakt med livsmedel, så den återvunna plasten täcks med ny plast i den del som finns närmast livsmedlet.

(24) Mellan 1,15 och 2,41 miljoner ton plastavfall beräknas för närvarande hamna i havet varje år via floder, och mer än 74 % av utsläppen äger rum mellan maj och oktober. De 20 mest förorenande floderna, varav de flesta är belägna i Asien, står för 67 % av den totala globala mängden.

(25) Polyester kommer från PET och finns både som flockfiber och som slät- eller skrymgarn samt som mikrofiber.

(26) Källa: Pielleitalia S.r.l. Grassobbio Bergamo.

(27) Källa: JRC Ispra: konverteringsfaktor för råolja:

— 11,8 MWh/t

— 0,264 tCO2/MWh

(28) Se fotnot 28 – JRC Ispra.

(29) Kyoto Institute of Technology och Keio-universitetet har tillsammans med andra japanska forskningsinstitut isolerat en typ av bakterie, Ideonella sakaiensis, som kan ”äta” plast genom att använda den som en resurs för att överleva och växa till genom en kemisk process som endast involverar två enzymer. Se science.sciencemag.org/content/351/6278/1196, Yoshida m.fl. John McGeehan, professor i biologi vid University of Portsmouth, skapade tillsammans med sina kollegor av en slump en mycket kraftfull version av det plastätande enzymet. Information om detta offentliggjordes i Proceedings of the National Academy of Sciences 2018.