P6_TA(2005)0030

Kvaliteten på rättskipning i brottmål i Europeiska unionen

Europaparlamentets rekommendation till rådet om kvaliteten på rättskipning i brottmål och harmonisering av straffrättslig lagstiftning i medlemsstaterna (2005/2003(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna rekommendation

- med beaktande av det förslag till rekommendation till rådet som lagts fram av António Costa för PSEgruppen om kvaliteten på rättskipning i brottmål i Europeiska unionen (B6-0234/2004),

- med beaktande av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna som antogs av FN:s generalförsamling med resolutionen 217 A (III) av den 10 december 1948, särskilt artiklarna 7, 8, 9, 10 och 11,

- med beaktande av den internationella konvention om medborgerliga och politiska rättigheter som antogs av FN:s generalförsamling med resolutionen 2200 A (XXI) av den 16 december 1966 som trädde i kraft den 23 mars 1976, särskilt artiklarna 2, 7, 9, 10 och 14,

- med beaktande av Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna som antogs av Europarådet den 4 november 1950 och trädde i kraft den 3 september 1953, särskilt artiklarna 6 och 13,

- med beaktande av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 29, 31.1 c och 34.2 a och b,

- med beaktande av Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa, undertecknat av medlemsstaterna i Rom den 29 oktober 2004, särskilt artiklarna I-42 och III-260 (utvärderingssystem), III-270 och III-271 (straffrättsligt samarbete) och II-107 till II-110, som innehåller bestämmelserna i artiklarna 47-50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,

- med beaktande av gemenskapens regelverk inom området för rättskipning i brottmål, bland annat konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål [1], rådets rambeslut 2002/584/JHA av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna [2], rådets rambeslut 2003/577/RIF av den 22 juli 2003 om verkställighet i Europeiska unionen av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial [3], förslaget till rådets rambeslut om ett europeiskt bevisupptagningsbeslut avseende föremål, handlingar eller uppgifter som skall företes i brottmål (KOM(2003)0688) och förslaget till rådets rambeslut om vissa rättssäkerhetsgarantier i brottmål i Europeiska unionen (KOM (2004)0328),

- med beaktande av de relevanta artiklarna i anslutningsfördraget som föreskriver möjligheten att skjuta upp tillämpningen av vissa bestämmelser för området med frihet, säkerhet och rättvisa om vissa krav inte uppfylls (vilket innebär att sådana krav först måste ha fastställts),

- med beaktande av rekommendationen om det framtida området med frihet, säkerhet och rättvisa samt villkoren för att stärka dess legitimitet och effektivitet, som antogs av Europaparlamentet den 14 oktober 2004 [4],

- med beaktande av Haag-programmet som antogs av Europeiska rådet vid mötet i Bryssel den 4- 5 november 2004,

- med beaktande av artikel 114.3 och artikel 83.5 i arbetsordningen,

- med beaktande av rekommendationen från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor (A6-0036/2005), och av följande skäl:

A. I artiklarna II-107 till II-110 i Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa och i artiklarna 6 och 13 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna definieras omfattningen av den rätt till domstolsprövning som unionen och medlemsstaterna skall garantera EU-medborgarna i enlighet med sina respektive behörighetsområden.

B. I denna rätt till domstolsprövning ingår rätten till ett effektivt rättsmedel, rätt till opartisk domstol, rätt till en rättvis rättegång, rätt att få sin sak prövad inom skälig tid och rätt till rättshjälp. I denna rätt ingår även fullständig respekt för de grundläggande rättigheterna för den som är misstänkt för en lagöverträdelse innan den rättsliga processen inleds, liksom rätten till värdig och human behandling för personer som dömts efter en sådan process i enlighet med de internationella normer som stadfästs av FN och genom Europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning.

C. Skyddet av dessa rättigheter är än viktigare när det gäller brottmålsförfaranden där de grundläggande friheterna står på spel.

D. I första hand tillkommer skyddet av rättigheterna varje enskild medlemsstat som skall säkerställa det i enlighet med sitt eget författningssystem och sina juridiska traditioner. Medlemsstaterna måste ta itu med de problem som behäftar de egna rättssystemen, särskilt sådana problem som identifierats av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Men för att verkligen åstadkomma ett europeiskt område med frihet, säkerhet och rättvisa krävs det att unionsmedborgarna får likvärdig behandling oavsett var de befinner sig inom unionen och att det ömsesidiga förtroendet stärks mellan medlemsstaterna, så att domar kan erkännas ömsesidigt och så att staterna även tillåter att deras egna medborgare ställs inför rätta i en annan medlemsstat.

E. Härvidlag är det viktigt att rättspraxis vid EG-domstolen i Luxemburg och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg beaktas, liksom det faktum att dessa domstolars rättspraxis bör vara enhetlig.

F. Sedan Tammerfors-programmet godkändes (punkt 33) har principen om ömsesidigt erkännande av domstolsbeslut blivit grundläggande för det rättsliga samarbetet inom unionen.

G. I Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa (artikel III-260) och Haag-programmet (framför allt punkt 3.2) erkänns vikten av en utvärdering medlemsstaterna emellan för att stärka det ömsesidiga förtroendet, vilket i likhet med införandet av substantiella och förfarandemässiga miniminormer liksom fastställandet av rimliga tidsfrister i sig är en nödvändig förutsättning för ömsesidigt erkännande.

H. Utvärderingen av kvaliteten på rättskipningen inom EU bör även omfatta domarnas arbetsmetoder och medlemsstaternas olika system för rättskipning, vilket på intet vis står i motsättning till kravet att detta görs i full överensstämmelse med principen om den dömande maktens oavhängighet.

I. För att utvärderingen skall vara enhetlig och objektiv krävs att den utgår från en gemensam referensram.

J. För kvaliteten på rättskipning i brottmål i Europa är det viktigt att fastställa de verktyg och tillvägagångssätt som är lämpligast för en sådan utvärdering liksom att stärka informationsutbytet och öka utbildningsmöjligheterna.

K. De europeiska nätverk som på senare år upprättats inom EU, exempelvis sammanslutningen av de högsta förvaltningsdomstolarna i Europeiska unionen, nätverket för ordförande av överdomstolar, nätverket för överdomstolar och det europeiska nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet, är bevis på den växande insikten att det krävs samarbete för att förbättra kvaliteten på den rättskipning som erbjuds EU:s medborgare.

L. Utbildning spelar en central roll för utvecklingen inom EU av en gemensam rättslig kultur och en kulturell värdegemenskap kring de grundläggande rättigheterna, inte minst genom den verksamhet som bedrivs inom ramen för det europeiska nätverket för rättslig utbildning.

M. En förbättring av kvalitetsstandarderna för rättskipningen och av rättskipningens effektivitet, baserad på utvärdering, bör leda till att den straffrättsliga kvaliteten förbättras i sak och i form och till att tilllämpningen får högre kvalitet, vilket i sig inte strider mot principen om rättsväsendets oavhängighet.

N. En ömsesidig utvärderingsprocess kräver en konkret metod som tar hänsyn till processens inneboende komplexitet.

O. Enligt Haag-programmet bör Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa antas som referensram och det förberedande arbetet inledas, så att de åtgärder som anges i konstitutionsfördraget kan genomföras så snart fördraget trätt i kraft.

P. Den 18 januari 2005 anordnade utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor ett offentligt seminarium om att främja högre kvalitet på rättskipningen i Europa.

Q. Europaparlamentet godkänner de riktlinjer som anges i Haagprogrammet om att förstärka det ömsesidigt förtroendet (punkt 3.2), särskilt genom att förbättra kvaliteten på rättskipningen genom en utveckling av utvärderingsinstrumentet och genom att utnyttja det ovärderliga bidrag som nätverken av rättsliga organisationer och institutioner har att lämna.

R. I punkt 3.2 i Haag-programmet understryks att såväl den mångfald av strukturer och rättstraditioner som kännetecknar de nationella rättssystemen som domarkårens oberoende i den enskilda medlemsstaten måste respekteras, samtidigt som kvalitetsförbättringar i rättskipningen bör uppmuntras genom att ömsesidigt förtroende främjas.

1. Europaparlamentet riktar följande rekommendationer till Europeiska rådet och rådet:

a) Europeiska rådet och rådet uppmanas att omedelbart inleda en EU-åtgärd så att unionsmedborgarna, oavsett var de befinner sig i unionen och oavsett de juridiska eller författningsmässiga ramarna i det land de befinner sig i, kan få rätt till domstolsprövning under förhållanden som både är likvärdiga och hela tiden förbättras kvalitetsmässigt, och därmed får större förtroende för rättskipningen.

b) Europeiska rådet och rådet uppmanas att tillsammans med medlemsstaterna fastställa en stadga om kvaliteten på rättskipning i brottmål i Europa som kan utgöra en gemensam referensram för samtliga medlemsstater och en garant för att utvärderingen blir enhetlig och objektiv. Stadgan bör utarbetas med hänsyn till de erfarenheter och det arbete som Europarådet och FN redan har gjort både nationellt och internationellt.

c) Europeiska rådet och rådet uppmanas att i syfte att stärka det ömsesidiga förtroendet mellan de olika nationella rättssystemen utifrån respekten för den mångfald som dessa representerar, införa ett permanent system för ömsesidig utvärdering av straffrättens kvalitet med kvalitetsstadgan som objektiv referensram, med hänsyn till de erfarenheter som gjorts på andra områden där ömsesidig utvärdering redan förekommer (Schengen, terrorism, utvidgning ...) och i möjligaste mån föregripa det system som avses i artikel III-260 i konstitutionsfördraget. Målen med systemet bör vara att

- upprätta en databas med komparativ statistik,

- organisera åtgärder för riktmärkning,

- sprida bästa praxis,

- tillhandahålla uppgifter om karaktären och funktionen hos övriga medlemsstaters rättssystem,

- offentliggöra en årlig rapport med utvärdering av rättskipningens kvalitet i Europa och med denna en rad rekommendationer till rådet och medlemsstaterna i syfte att lösa de problem som har identifierats.

d) Europeiska rådet och rådet uppmanas att formalisera det ömsesidiga utvärderingssystemet (förfaranden, strukturer, indikatorer, rapporter osv.) genom ett eller flera beslut med stöd av artikel 31 i Fördraget om Europeiska unionen och i enlighet med principerna i Europadomstolens (Strasbourg) och EG-domstolens (Luxemburg) rättspraxis samt de riktlinjer som utarbetats av Europarådets kommission för effektiv rättskipning (CEPEJ).

e) Europeiska rådet och rådet uppmanas att involvera sammanslutningar av domare och jurister, juridiska experter, personer som varit i kontakt med rättsväsendet och de nationella parlamenten, exempelvis genom att inrätta en övervakningskommitté för kvaliteten i rättskipningen, i enlighet med andan i artikel I-42.2 i konstitutionsfördraget och i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utvärderingen skulle kunna ledas av Europaparlamentet och de nationella parlamenten tillsammans.

f) Europeiska rådet och rådet uppmanas att beakta att ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som bygger på ömsesidigt förtroende inte kan upprättas utan att de nationella regelverken i någon mån förs närmare varandra. I fråga om den materiella straffrätten delar parlamentet rådets uppfattning att de överträdelser som uttryckligen nämns i konstitutionsfördraget bör prioriteras. När det gäller processrätten anser parlamentet att följande områden bör prioriteras:

- Insyn och öppenhet i rättsförvaltningen och fullständig respekt för en misstänkts grundläggande rättigheter innan en rättslig process inleds och rätt till en värdig och human behandling för personer som dömts efter en sådan process.

- Hantering och värdering av bevis.

- Överföring av interner för verkställighet av straff i den medlemsstat vederbörande är bosatt.

- Verkställighet av icke-frihetsberövande straff i den medlemsstat där vederbörande är bosatt.

- Verkställighetsåtgärder i den medlemsstat där vederbörande är bosatt.

- Minimirättigheter för interner i samtliga medlemsstater.

- Dom vid återfallsförbrytelse som redan omfattas av harmoniseringsåtgärder.

- System för att skydda uppgifter som lämnas av vittnen och offer.

Europeiska rådet och rådet uppmanas att beakta att utvärderingen även bör göras på grundval av dessa faktorer, så att initiativ på dessa områden kan tas eller drivas vidare på EU-nivå.

g) Europeiska rådet och rådet uppmanas att beakta att en följdriktig tillämpning av principen om ömsesidig utvärdering förutsätter att man med stöd av de europeiska nätverken för rättsliga organisationer och institutioner vidtar åtgärder för att främja vidareutbildningen av samtliga jurister verksamma inom rättsväsendet. Rådet bör därför inom ramen för budgetplanen för 2007-2013 och i enlighet med Haag-programmets bestämmelser (punkt 3.2 andra stycket) ge ekonomiskt stöd åt såväl de europeiska nätverken för rättsliga organisationer och institutioner som de utbytesprogram som på parlamentets initiativ upprättats mellan olika rättsliga myndigheter (främst genom punkt 18 05 01 03 i budgeten), liksom åt pilotprogram som gör det möjligt för aktörer eller organisationer i medlemsstaterna att samarbeta för att öka kvaliteten på rättskipningen.

h) Europeiska rådet och rådet uppmanas att uppmana kommissionen att redan nu föra in stadgan för kvaliteten på rättskipning i brottmål i Europa, det ömsesidiga utvärderingssystemet och kompletterande harmoniseringsåtgärder för vissa straffrättsliga krav i den handlingsplan som kommissionen skall lägga fram 2005 enligt slutsatserna från i enlighet med Haag-programmet. I detta avseende är parlamentet enigt med Europeiska rådet och rekommenderar kommissionen att använda bestämmelserna i Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa som referensram för handlingsplanen.

2. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna rekommendation till rådet och, för kännedom, till kommissionen, medlemsstaternas regeringar och parlament samt till Europarådet.

[1] Rådets akt av den 29 maj 2000 om att i enlighet med artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen upprätta konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (EGT C 197, 12.7.2000, s. 1).

[2] EGT L 190, 18.7.2002, s. 1.

[3] EUT L 196, 2.8.2003, s. 45.

[4] Antagna texter, P6_TA(2004)0022.

--------------------------------------------------