[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 1.6.2010

KOM(2010)271 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

om marknadsöversyner i enlighet med EU:s regelverk (tredje rapporten)Ytterligare framsteg mot en konsolidering av den inre marknaden för elektronisk kommunikation[SEK(2010) 659]

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Framsteg i fråga om marknadsanalyser 3

3. Enhetligare och mer målinriktad reglering 3

3.1. Kommissionens vägledning i enlighet med artikel 7-förfarandet — övergripande frågor 3

3.2. Kommissionens initiativ i enlighet med artikel 19 i ramdirektivet. 3

4. Ändringar i lagstiftningen 3

4.1. Slutkunders tillträde till det fasta nätet och samtalsoriginering i grossistledet 3

4.2. Samtalsterminering i fasta och mobila nät 3

4.3. Marknader för bredband i grossistledet 3

4.4. Förhyrda linjer 3

4.5. Framtidsutsikter 3

5. Slutsatser 3

INLEDNING

Med regelverket för elektroniska kommunikationer som trädde i kraft 2003 infördes artikel 7-förfarandet – en EU-samrådsmekanism som syftar till att skapa en enhetlig reglering inom hela EU. Genom de nyligen omarbetade telekomreglerna[1] bekräftas den centrala roll som artikel 7-förfarandet spelar när det gäller att främja en konkurrenskraftig inre marknad för elektroniska kommunikationstjänster. De ger kommissionen nya uppgifter när det gäller att införa och tillämpa korrigerande åtgärder. Syftet är att ge marknadsaktörerna större rättslig säkerhet när de investerar i telekommunikation över gränserna.

Sedan 2003 har telekommarknaderna blivit mer konkurrensinriktade och tillgången på tjänster och varor har successivt förbättrats i hela Europa. Detta beror delvis på de åtgärder som nationella regleringsmyndigheter vidtagit, till exempel krav om tillträde och skyldigheter vid prissättningen för operatörer med betydande marknadsinflytande. Kommissionens översyn av utkastet till de nationella tillsynsmyndigheternas regleringsåtgärder har också bidragit till en enhetlig syn på regleringen inom hela EU. Regleringen har i allt större utsträckning inriktats på kvarvarande flaskhalsar och regleringsåtgärderna har blivit enhetligare och effektivare.

Alla problem är dock inte lösta. Den inre markanden för telekommunikation är långt ifrån förvekligad och ytterligare insatser krävs. Marknadsanalyserna framskrider inte i samma takt i alla medlemsstater. Lämpliga regleringsmodeller tillämpas inte av alla regleringsmyndigheter, vilket i synnerhet gäller metoder för att tackla konkurrensproblemen. Detta leder till att det finns ett stort antal olika konkurrensvillkor som varierar mellan medlemsstaterna och som därför fortsättningsvis hämmar den fortsatta utvecklingen av inre marknaden. Etablerade operatörer har fortfarande betydande marknadsinflytande, framför allt i tidigare led i marknaderna för fast telefoni och bredbandstillträde, samtidigt som nästa generations accessnät (NGA) håller på att byggas ut i hela Europa. Att sprida nästa generations accessnät kräver omfattande investeringar. Det råder dock osäkerhet när det gäller efterfrågan på tjänster som erfordrar snabb bredbandsuppkoppling. För att främja investeringar och innovation är det därför nödvändigt att skapa rättslig säkerhet för investerare samtidigt som man upprätthåller effektiv konkurrens.

I detta meddelande redogörs för de viktigaste tendenserna och de frågor som aktualiserats sedan kommissionens meddelande 2007 om marknadsöversyner[2] fram till utgången av 2009. Den åskådliggör hur och i vilken utsträckning som kommissionens tillsynsroll enligt artikel 7 i ramdirektivet[3] har varit avgörande för strävandena att inrätta en inre marknad för telekommunikation. Slutligen nämns flera centrala områden där kommissionen kan behöva ge vägledning åt EU:s regleringsmyndigheter på teleområdet för att skapa samstämmighet och förutsebarhet samt tilltro hos marknadsaktörerna att fortsatta investeringar i EU-marknaderna lönar sig.

FRAMSTEG I FRÅGA OM MARKNADSANALYSER

De nationella regleringsmyndigheterna har kommit olika långt i fråga om marknadsanalyserna enligt artikel 7 i ramdirektivet. En del håller på med sin tredje översyn medan andra fortfarande inte slutfört den första översynen[4]. Kommissionen har granskat mer än 1 000 anmälningar från nationella regleringsmyndigheter och yttrat sig om cirka 60 % av dem. I cirka 4 % av fallen drog de nationella regleringsmyndigheterna tillbaka det anmälda åtgärdsförslaget efter att kommissionen lämnat ett motiverat yttrande. I mindre än 1 % av fallen invände kommissionen mot den planerade regleringen[5]. Kommissionen har alltid yttrat sig om regleringsmyndigheternas åtgärdsförslag för att ge vägledning och få till stånd en enhetlig men trots allt välnyanserad reglering i Europa. Erfarenheterna visar att de nationella regleringsmyndigheterna i stort tar vederbörlig hänsyn till denna vägledning[6].

ENHETLIGARE OCH MER MÅLINRIKTAD REGLERING

Pågående teknikutveckling och genomförandet av telekombestämmelserna i medlemsstaterna har lett till att hindren för marknadstillträdet successivt har minskat och gjort det möjligt för alternativa operatörer att i allt större utsträckning utöva tryck på operatörer med betydande marknadsinflytande. För att återigen kunna koncentrera relgeringsåtgärderna och resurserna på de flaskhalsar som främst utgör ett hinder för konkurrensen var det nödvändigt att se över rekommendationerna från 2003 om relevanta produkt- och tjänstemarknader inom området elektronisk kommunikation[7] och att ytterligare förenkla artikel 7-förfarandet.

En lärdom som man dragit av meddelandet om marknadsöversyner från 2007 var att artikel 7-förfarandet varit till särskild nytta för att få till stånd en konsekvent tolkning av var reglering är lämplig. Däremot har meddelandet varit till mindre hjälp när det gällde att fastställa vilken reglering som behövs. Sedan dess har dock flera nationella regleringsmyndigheter konstaterat att inom vissa telekommunikationsmarknader har konkurrensen snabbare fungerat på ett effektivt sätt inom en del geografiska områden än i andra områden. Frågan om vilken reglering som är lämplig togs på nytt upp.

Olika regleringsmetoder tillämpas fortfarande i Europa även om de underliggande marknadsproblemen är ytterst snarlika. Detta är ett allvarligt hinder för att vi ska kunna skapa en verklig inre marknad. Framför allt fortsätter de nationella regleringsmyndigheterna att tillämpa olika prissättningsmetoder när de reglerar viktiga uppkopplingsprodukter som ger alternativa operatörer möjlighet att konkurrera med dominerande företag som äger stora delar av accessinfrastrukturen. Kommissionen har uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att tillämpa adekvata kostnadsredovisningsmetoder och att jämföra det faktiska priset för den reglerade uppkopplingskostnaden inom hela EU[8].

Kommissionens vägledning i enlighet med artikel 7-förfarandet — övergripande frågor

Geografisk differentiering

Reglering av insatsvaror i grossistledet för bredbandstjänster har gjort det möjligt för konkurrenter att investera i sin egen infrastruktur (Local loop unbundling – LLU[9]), och detta har lett till ökad konkurrens, särskilt i tätbefolkade områden. En del nationella regleringsmyndigheter har beaktat regionalt differentierade konkurrensförhållanden då de definierar den geografiska marknaden och de har anpassat sin reglering för att ta hänsyn till skillnaderna mellan regionala marknader. Andra nationella regleringsmyndigheter har beaktat sådana skillnader då de inför korrigeringsåtgärder. För att säkerställa ett enhetligt tillvägagångssätt vid fastställandet av de reella skillnaderna i konkurrensförhållandena har kommissionen rått de nationella regleringsmyndigheterna att definiera separata geografiska marknader endast då konkurrensförhållandena i de olika geografiska områdena och gränserna mellan dessa områden är stabila över tiden[10].

Funktionsuppdelning och åtaganden

Diskussioner om olika former av affärsuppdelning av etablerade operatörer har ökat i ett antal medlemsstater[11]. Enligt EU:s nuvarande telekomregler kan de nationella regleringsmyndigheterna, i undantagsfall, införa korrigerande åtgärder förutom de tillträdesrelaterade skyldigheterna, om de godkänns av kommissionen. En sådan korrigerande åtgärd är funktionsuppdelning, vilket kräver att en dominerande nätoperatör organisatoriskt separerar sitt nät och dess tjänsteleverantörsföretag. Kommissionen har betonat att de åtaganden som erbjuds av operatörer som har betydande marknadsinflytande och som godkänns av de nationella regleringsmyndigheterna, i den mån de syftar till att förstärka, modifiera eller ersätta redan befintliga, regleringsskyldigheter, måste anses ha ett direkt samband med och/eller vara underordnade de befintliga regleringsskyldigheterna. Som sådana måste de vara föremål för nationella samråd och samråd på EU-nivå innan de antas, för att säkerställa öppenheten i förfarandet och ett lämpligt deltagande av alla berörda parter. De nationella regleringsmyndigheterna måste också säkerställa att åtagandena om separering inte negativt påverkar investeringar av den etablerade operatören och nya operatörer och att alternativa operatörer har minst samma tillträdesmöjligheter enligt en åtagandebaserad strategi som enligt en regleringsbaserad strategi.

Kommissionens initiativ i enlighet med artikel 19 i ramdirektivet.

Rekommendation om förfaranden

År 2008 antog kommissionen en reviderad rekommendation om förfaranden[12] för att göra regleringsförfarandet mindre byråkratiskt. För att öka den rättsliga säkerheten för de nationella regleringsmyndigheterna och marknadsaktörerna och för att säkerställa att regleringsåtgärderna genomförs i tid uppmanas de nationella regleringsmyndigheterna i den reviderade rekommendationen att samtidigt anmäla marknadsanalysen och (upphävandet av) korrigerande åtgärder. För att göra förfarandena för de nationella regleringsmyndigheterna och kommissionen mer enhetliga tillåts de nationella regleringsmyndigheterna att använda ett "förenklat formulär" för att anmäla fyra typer av åtgärder[13]. I princip kommer kommissionen inte att lämna synpunkter på sådana anmälningar.

Därefter har kommissionen huvudsakligen erhållit förenklade formulär för marknader som inte längre förtecknas i rekommendationen om relevanta marknaderna och i de fall de nationella regleringsmyndigheterna ansåg att marknaden inte längre motiverar förhandsreglering[14]. I ett av dessa fall uppmanade kommissionen ändå regleringsmyndigheten att fastställa en lämplig tidsfrist innan den upphäver de befintliga skyldigheterna[15]. Endast ett fåtal fall handlade enbart om ändringar avseende de tekniska uppgifterna av en korrigerande åtgärd[16].

Rekommendationen om termineringstaxor

Termineringstaxorna faller men det finns fortfarande stora skillnader mellan termineringstaxorna i olika mobilnät[17] samt mellan termineringstaxorna i fasta nät och mobilnät. Kommissionen utvärdering av anmälningar avseende dessa marknader visar att dessa avvikelser ofta beror på olika regleringsstrategier vad gäller typer av priskontroll, metoder för kostnadsberäkning, hanteringen av asymmetri och genomförandet av övergångsåtgärder. I sina svarsskrivelser har kommissionen därför konsekvent uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att arbeta för tillämpningen av en enhetlig metod för kostnadsberäkning, att tillämpa en framåtblickande modell för långsiktiga marginalkostnader för att pressa ner termineringstaxorna till en nivå som speglar de kostnader som en effektiv operatör har och att utan dröjsmål fastställa övergångsåtgärder för symmetriska termineringstaxor, för att fortsätta att uppmuntra operatörerna att bli så effektiva som möjligt.

För att konsolidera dessa principer har kommissionen antagit en rekommendation om regleringen av termineringstaxor i fasta och mobila nät inom EU[18], i vilken den ger allmän vägledning om denna fråga. I denna rekommendation fastställs tydliga kostnadsberäkningsprinciper som de nationella regleringsmyndigheterna ska tillämpa då de beräknar termineringstaxorna. I rekommendationen står det att termineringstaxorna bör fastställas på nivån för faktiska kostnader senast den 31 december 2012, även om nationella regleringsmyndigheter som inte har så stora resurser får tillämpa alternativa metoder för de rekommenderade målet fram till den 1 juli 2014.

ÄNDRINGAR I LAGSTIFTNINGEN

Slutkunders tillträde till det fasta nätet och samtalsoriginering i grossistledet

Marknadsdefinition

I rekommendationen om relevanta marknader görs det inte längre någon skillnad mellan hushåll och andra kunder vad gäller tillträde till det fasta nätet i slutkundsledet eftersom avtalsvillkoren i de flesta medlemsstater inte skiljer sig avsevärt mellan dessa två typer av tillträde. Kommissionen har dock accepterat behovet av att behålla denna åtskillnad i en del länder[19] med hänsyn till särskilda nationella marknadsförhållande. När det handlar om att inkludera bredbandstjänster i slutkundsmarknaden har kommissionen påpekat[20] att de nationella regleringsmyndigheterna måste visa att okombinerade produkter för tillgång till bredband och smalband är utbytbara, särskilt när det gäller deras funktion och prisstruktur. Kommissionen har uttryckt tvivel när det gäller att inkludera tillträdestjänster i grossistledet i marknaden för samtalsoriginering i grossistledet, eftersom tillträdestjänster kompletterar i stället för ersätter samtalsorigineringstjänster[21].

Korrigerande åtgärder

I båda ovanstående marknader har de etablerade operatörerna fortfarande cirka 90 % av marknadsandelen i nästan alla medlemsstater. Kommissionen ställde sig frågande till i vad mån som lagstiftningen är effektiv både på slutkunds- och grossistledet[22] och betonade att de nationella regleringsmyndigheterna borde analysera effekterna av de befintliga korrigerande åtgärderna på grossistledet då de utvärderar behovet av lagstiftning i slutkundsledet. Förhandsval av nätoperatör och skyldighet att hyra ut fasta abonnentförbindelser till andra operatörer (Wholesale Line Rental – WLR) föreskrivs i de flesta medlemsstater antingen i marknaden för tillträde eller marknaden för samtalsoriginering. Genom skyldigheten att hyra ut fasta abonnentförbindelser till andra operatörer blir det möjligt för alternativa operatörer att trappa upp sina investeringar genom fullständig uppdelning och att kombinera sina erbjudanden på slutkundsmarknaderna. I de fall skyldigheten att hyra ut fasta abonnentförbindelser till andra operatörer inte har införts eller inte har genomförts på ett korrekt sätt[23], har kommissionen uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna[24] att på nytt beakta denna skyldighet.

I sina svarsskrivelser har kommissionen huvudsakligen tagit upp den föreslagna priskontrollen och de föreslagna korrigeringsåtgärderna för kostnadsberäkning[25]. Den har uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att införa eller upprätthålla skyldigheterna om priskontroll då lagstiftningen för grossistledet ännu inte har visat sig vara tillräcklig för att säkerställa konkurrensen i slutkundsledet[26] eller då det finns risk för att operatören med betydande marknadsinflytande[27]tar ut alltför höga priser. I flera fall handlade kommentarerna om att anmälningarna inte var tillräckligt detaljerade[28], eftersom detta gör att det blir svårt att säkerställa tillräcklig öppenhet och rättssäkerhet för marknadsaktörerna. Kommissionen har dessutom kommenterat skillnaderna i kravet på öppenhet inom samma relevanta marknad[29] samt att särredovisning[30]inte införts. I ett fall påminde kommissionen de nationella regleringsmyndigheterna om att åtaganden som den etablerade aktören har givit, och som ersätter eller kompletterar redan existerande korrigerande åtgärder eller som inför nya, måste anmälas i enlighet med EU:s samrådsförfarande[31].

Samtalsterminering i fasta och mobila nät

Marknadsdefinition

De nationella regleringsmyndigheterna fortsätter att definiera varje enskild fast och mobil nätoperatör som en avgränsad relevant marknad för samtalsterminering och har också konsekvent konstaterat att det råder betydande marknadsinflytande. För mobiltelefoni har en del nationella regleringsmyndigheter identifierat relevanta marknader för samtalsterminering för virtuella mobilnätsoperatörer (mobile virtual network operators – MVNO) där dessa operatörer kan fastställa sina kommersiella villkor för terminering oberoende av sina värdnät[32].

Korrigerande åtgärder

Både i sina svarsskrivelser och i sina rekommendationer om termineringstaxor har kommissionen uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att fastställa termineringstaxor i enlighet med de kostnader som en effektiv operatör[33]har, vilket således förutsätter en symmetrisk nivå[34]. Kommissionen påpekade särskilt användningen av en framåtblickande modell[35] med långsiktiga marginalkostnader (Long run incremental cost – LRIC)[36] och betonade att övergångsåtgärder mot en effektiv taxa bör fastställas utan dröjsmål[37] och anmälas i enlighet med artikel 7-förfarandet[38]. I sin strävan att definiera de relevanta kostnaderna har kommissionen fortsatt att betona betydelsen av modeller med långsiktiga marginalkostnader genom att använda de nuvarande kostnaderna som en effektiv operatör som utnyttjar effektiv teknik[39]har. Dessutom betonade kommissionen att relevanta kostnader för betalning av samtalsterminering i grossistledet oftast är de ytterligare kostnader som tillhandahållandet av tjänsten medför[40]. De nationella regleringsmyndigheterna har i ökad grad åtagit sig att tillämpa den kostnadsstrategi som fastställs i kommissionens rekommendation om termineringstaxor[41].

Marknader för bredband i grossistledet

Marknadsdefinition

En effektiv utbyggnad av nästa generations accessnät (NGA) är en prioritet för kommissionen, vilket betonas i den digitala agendan[42]. Spridningen av nästa generations accessnät hade en särskilt stark inverkan på marknadsdefinitionen — både på marknaden för fast nätinfrastrukturtillträde i grossistledet, inklusive delat eller helt öppet tillträde (LLU), och på marknaden för bredbandstillträde i grossistledet (WBA). Detta berodde på att de nationella regleringsmyndigheterna var tvungna att bestämma sig för vilka tillträdesprodukter skulle ingå baserade på olika typer av infrastruktur (FttN[43], FttH[44] eller VDSL).

Kommissionen har upprepade gånger slagit fast att om liknande tjänster kan tillhandahållas både genom koppar- och fibernät bör båda näten anses vara utbytbara och del av samma relevanta marknad. När de nationella regleringsmyndigheterna har bestämt sig för att inkludera fiberbaserade tillträdesprodukter i definitionen av LLU- och WBA-marknaderna[45] har kommissionen godkänt detta. I de fall de nationella regleringsmyndigheterna har uteslutit sådana produkter[46], berodde detta i allmänhet på faktorer som bristen på (en omfattande) spridning av fiberaccessnätet. I sådana fall har kommissionen uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att övervaka marknadsutvecklingen, med beaktande av fibernätens ökande tillgänglighet och operatörernas utbyggnadsplaner[47].

En återkommande fråga har varit om kabel ska inkluderas i WBA-marknaden, på grundval av direkt[48] eller indirekt påverkan[49]. Kommissionen har fastställt att, även om det inte finns något relevant erbjudande om kabeltillträde i grossistledet, kan konkurrens i slutkundsledet från vertikalt integrerade företag utöva en indirekt påverkan. Denna påverkan bör normalt sett inte ändra på marknadsdefinitionen och i stället bör den beaktas inom ramen för bedömningen av betydande marknadsinflytande[50]. I ett fall, och med hänsyn till de nuvarande nationella förhållandena, har kommissionen godkänt att anslutningar för mobilt bredband inkluderas i bredbandsmarknaden för privata slutkunder som en direkt ersättning för xDSL och tillträdesprodukter för kabelbredband. Detta gjorde det möjligt att avreglera bredbandstillträdesmarknaden i grossistledet vad gäller leveransen av bredbandsanslutningar till hushållskunder[51].

Korrigerande åtgärder

LLU-marknaden visade sig inte vara konkurrensutsatt och den regleras i alla medlemsstater som har anmält det. På WBA-marknaden fanns det ingen konkurrens i nästan någon medlemsstat med undantag av Malta[52]. I Förenade kungariket och Portugal var marknaden geografiskt uppdelad och det konstaterades att det rådde effektiv konkurrens på delar av det nationella territoriet.

När det gäller den korrekta avgränsningen av marknaderna är den viktigaste utvecklingen avseende korrigerande åtgärder kopplade till spridningen av nästa generations accessnät. På LLU-marknaden har en del nationella regleringsmyndigheter infört skyldigheter för att säkerställa tillträde till delaccessnätet, tilläggstjänster (samlokalisering) och en lämplig backhaul i FttN-scenariet[53]. Vad gäller tillträde till FttH har en del nationella regleringsmyndigheter fastställt öppet tillträde till fibernät[54] till kostnadsorienterade priser, inklusive en riskpremie[55]. Två nationella regleringsmyndigheter har föreslagit att det ska åläggas tillträde till fastighetsnät för alla operatörer som bygger ut fiberlinjer till kundernas hem, oavsett om dessa operatörer har betydande marknadsinflytande. Detta kallas för 'symmetrisk' reglering[56]. En annan viktig utveckling är förslaget att tvinga den etablerade aktören att bevilja tillträde till anläggningsinfrastruktur[57]. En del medlemsstater har också uttryckligen tagit upp frågan om öppenhet [58] och migreringen från koppar- till fibernät[59]. Där detta inte var fallet[60] har kommissionen uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att ta fram korrigerande åtgärder som grundligt redogör för migreringsprocessen eftersom affärskoncept för alternativa operatörer avsevärt påverkas av denna migrering och avveckling av centraler. I vilket fall som helst visar den stora mängden strategier som de nationella regleringsmyndigheterna följer att det finns behov av ytterligare vägledning från kommissionen.

På WBA-marknaden har en del nationella regleringsmyndigheter infört begränsade korrigerande åtgärder eller inga korrigeringsåtgärder alls på vissa nät eller funktionaliteter, med hänsyn till de skyldigheter som införts på LLU-marknaden[61]. Här har kommissionen betonat behovet av att övervaka marknaden för att utröna om korrigerande åtgärder som införts på LLU-marknaden är tillräckliga för att ge effektiv konkurrens på slutkundsnivå och, om så inte är fallet, att införa lämpliga korrigerande åtgärder på WBA-marknaden.

En undersökning av de metoder som tillämpas för att definiera kostnadsorientering har visat att de nationella regleringsmyndigheternas strategier skiljer sig onödigt mycket från varandra. Vad som behövs här är en mer enhetlig strategi vad gäller redovisningens ingångsuppgifter i hela Europa.

Förhyrda linjer

Marknadsdefinition

Att marknaderna för förhyrda linjer fungerar är viktigt för konkurrensen och för spridningen av nästa generations accessnät. Den exakta avgränsningen mellan trunkavsnitt och terminerande avsnitt av förhyrda linjer beror i hög grad varje nationella näts topologi. En del nationella regleringsmyndigheter har delat upp de terminerande avsnitten i grossistledet av de förhyrda linjerna i enlighet med bandbredden[62]. Andra nationella regleringsmyndigheter har i stället identifierat betydande geografiska variationer när det gäller konkurrensförhållandena och föreslagit att det ska fastställas separata geografiska marknader[63]. En nationell regleringsmyndighet[64] har delat upp terminerande avsnitt av förhyrda linjer enligt deras avsedda användning och föreslagit att förhyrda linjer som är sammankopplade med de mobila nätoperatörernas basstationer ska avregleras. Kommissionen har accepterat att det var teknikneutralt att i marknadsdefinitionen inkludera förhyrda linjer med alternativa gränssnitt i grossistledet, som Ethernet-baserade produkter som är funktionellt likvärdiga med traditionella gränssnitt vad gäller deras kapacitet och anslutningsbarhet till förhyrda linjer[65].

Korrigerande åtgärder

Alla de nationella regleringsmyndigheterna som anmälde marknaden för terminerande avsnitt av förhyrda linjer har konstaterat att den fasta etablerade aktören hade betydande marknadsinflytande[66]. Kommissionen betonade att räckvidden för de föreslagna skyldigheterna bör begränsas till korrigeringen av bristande konkurrens på den berörda marknaden[67]. Regleringsskyldigheter bör inte införas för alltför långa tidsperioder om det är troligt att konkurrensförhållandena kommer att förbättras på kort eller medellång sikt[68]. Vad gäller priskontrollskyldigheter rekommenderade kommissionen direkta regleringsåtgärder i stället för självreglering av den etablerade operatören[69]. När det gäller marknader som har bedömts vara konkurrenskraftiga betonade kommissionen att regleringsskyldigheterna bör upphävas endast efter en övergångsperiod som är tillräckligt lång för att göra det möjligt för operatörerna att avlägsna återstående flaskhalsar i sina nät[70].

Framtidsutsikter

EU:s omarbetade telekomregler kommer att ge kommissionen ytterligare ansvar vad gäller de nationella regleringsmyndigheternas införande och genomförande av korrigerande åtgärder. Genom att säkerställa att EU:s regelverk tillämpas på ett enhetligt sätt kommer kommissionen att arbeta i nära samarbete med det nyligen inrättade organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) för att skapa en inre marknad för elektroniska kommunikationstjänster till nytta för konsumenter och företag.

Artikel 7-förfarandet har gjort det möjligt för kommissionen att identifiera områden där en mer riktad reglering är önskvärd, där nya regleringsformer verkar utvecklas och där upphävande av reglering kan vara möjlig. I detta sammanhang ger artikel 7-förfarandet viktiga insikter för kommissionens regelbundna översyn av rekommendationen om relevanta marknader. Artikel 7-förfarande har emellertid också visat att nationella regleringsmyndigheter fortfarande tillämpar olika strategier för liknande konkurrensproblem. Detta hindrar utvecklingen av en verklig inre marknad. Exempel på detta inkluderar införandet och genomförandet av WLR, hanteringen av fibertillträdesprodukter på bredbandsmarknader i grossistledet och tillämpningen av metoder för kostnadsberäkning för att beräkna tillträdes- eller samtrafikavgifter. Artikel 7-förfarandet har också visat att regleringsstrategier utvecklas på grundval av separata åtaganden av etablerade operatörer på marknader där de traditionella skyldigheterna har visat sig vara otillräckliga för att hantera återkommande marknadsbrister. Detta visar att de nationella regleringsmyndigheterna behöver ytterligare vägledning om regleringsprinciperna för att undvika ett lapptäcke av olika strategier i EU, eftersom detta skulle hindra den ytterligare integreringen av marknaderna över gränserna. Kommissionen håller för närvarande på att slutföra arbetet på sin rekommendation om reglerat tillträde till nästa generations accessnät (NGA), som bygger på kommissionens vägledning inom ramen för översynen av de nationella bredbandsmarknaderna. Kommissionen kan i samarbete med Berec behöva ge de nationella regleringsmyndigheterna ytterligare vägledning om ett enhetligt genomförande av åtaganden för separering och korrigerande åtgärder.

SLUTSATSER

Genom att artikel 7-förfarandet säkerställer en mer riktad och enhetlig telekomreglering i EU är det fortfarande viktigt för att främja en inre marknad för elektroniska kommunikationstjänster. Den öppenhet som är inbyggd i artikel 7-samrådsmekanismen har redan gjort det möjligt för de nationella regleringsmyndigheterna att få mycket nyttig vägledning. Regleringsmyndigheter som har lämnat in anmälningar har i allmänhet tagit största hänsyn till kommissionens kommentarer och andra nationella regleringsmyndigheter har använt dem som vägledning för sina egna regleringsstrategier. Detta har i synnerhet varit sant när det handlade om att definiera produktmarknaderna och de geografiska marknaderna och bedöma konkurrensförhållandena på relevanta marknader. Den reviderade rekommendationen om relevanta marknader och den nya rekommendationen om förfaranden har dessutom inneburit ett mer enhetligt regleringsförfarande och gjort att de nationella regleringsmyndigheternas och kommissionens ansträngningar har fokuserats till de marknader där flaskhalsar ständigt förekommer. För att uppnå större enhetlighet när det gäller tillämpningen av de korrigerande åtgärderna har kommissionen antagit rekommendationen om reglering av fasta och mobila termineringstaxor i EU och håller för närvarande på att färdigställa sin rekommendation om reglerat tillträde till nästa generations accessnät (NGA). Slutligen ger reformpaketet för telekommunikationer kommissionen och Berec ytterligare ansvar vad gäller införandet och tillämpningen av korrigerande åtgärder. Detta kommer ytterligare att underlätta utvecklingen av en inre marknad för elektroniska kommunikationer.

[1] EU:s omarbetade telekomregler antogs den 25 november 2009 och ska vara införlivade senast den 25 maj 2011. (EUT L 337, 18.12.2009, s. 37).

[2] KOM(2007) 401 av den 11 juli 2007.

[3] Direktiv 2002/21/EG, EUT L 108, 24.4.2002

[4] En översikt finns i bilagorna II, III och IV till kommissionens arbetsdokument.

[5] I cirka 3 % av fallen förlängde kommissionen bedömningsperioden (Fas II).

[6] En översikt av artikel 7 förfarandet finns i bilaga 1.

[7] Kommissionens rekommendation 2003/311/EG, EUT L 114, 8.5.2003.

[8] LT/2009/0990, SI/2009/1010, SE/2009/1018, DK/2009/1023.

[9] Tillträde till accessnätet.

[10] UK/2007/0733, PT/2008/0851, ES/2008/0805, FI/2009/0900.

[11] UK, SE, SL, IT, PL, PT.

[12] Kommissionens rekommendation 2008/850/EG, EUT L 301,1211.2008.

[13] Nämligen beslut i) om att avreglera marknader som inte längre anges i rekommendation 2003/311/EG, ii) att inte reglera marknader som omfattas av rekommendationen och på vilka det fortfarande råder effektiv konkurrens, iii) ändring av tekniska detaljer i en tidigare införd korrigerande åtgärd, och iv) utvidgning av existerande åtgärder till en annan marknadsaktör som befinner sig i en liknande situation.

[14] T.ex. ES/2008/0817, PL/2008/0831, CZ/2008/0840, NL/2008/0849, CZ/2008/0857, CZ/2009/0872, SI/2009/0893, SK/2009/0954, SE/2009/0968, PL/2009/0971, FI/2009/0985, IT/2009/0998, IT/2009/0999, SK//2009/1008, DK/2009/1024.

[15] IT/2009/0999.

[16] T.ex. IT/2008/0842, BE/2009/0882, UK/2009/0901, IE/2009/0928, PT/2009/0956, RO/2009/1003, PT/2009/1011, PT/2009/1012, FR/2009/1028.

[17] BG/2009/866 och MTR Benchmark Snapshot, ERG (09) 23_slutlig_090604.

[18] Kommissionens rekommendation 2009/396/EG, EUT L 124.

[19] AT, BG, FR, IT, NL, UK.

[20] IT/2009/0890, DE/2009/0897, BG/2009/0911, SE/2009/0965, RO/2009/1001.

[21] DK/2005/0141, NL/2008/0822.

[22] CZ/2006/0356, EE/2007/0637-638, DE/2006/0402, SK/2007/0676, SK/2007/0696 och AT/2007/0579-580, NL/2008/0821, BG/2009/0911, LV/2009/0960, MT/2009/0979, LV/2009/0994.

[23] T.ex. DK, EE, DE, HU, LV, SK, AT, CZ.

[24] EE/2007/0637-638, HU/2007/0662-663, SK/2007/0740, LV/2009/0960, LV/2009/0994, RO/2009/1001-1002, DE/2009/1006.

[25] T.ex. ES/2008/0815, LU/2006/0526-527, BE/2007/0640, DE/2006/0402, IE/2007/0632, AT/2006/0543, CZ/2006/0351, SK/2007/0740, UK/2009/0898,DE/2009/1006.

[26] EE/2007/0637-638, SK/2007/0696. .

[27] ES/2008/0815, CZ/2008/0755.

[28] LV/2007/0565-566, GI/2007/0710-711, EE/2007/0637-638, IE/2007/0632, PL/2006/0380, GI/2007/0716, LV/2009/0994.

[29] ES/2008/0815.

[30] DE/2006/0402, LV/2007/0565-566, SK/2007/0696, LV/2009/0994.

[31] IT/2009/0890.

[32] ES/2007/0706, DE/2008/0813, DK/2009/1014.

[33] FR/2007/0669, FI/2008/0778, IT/2008/0779, PL/2008/0794, DK/2009/1014, GI/2009/0976-0977.

[34] ES/2007/0598, PT/2007/0707, DK/2008/0785, GI/2009/0976, PL/2009/0996.

[35] BG/2009/0866, DK/2009/0914, CZ/2009/0959, SE/2009/1018.

[36] Long run incremental cost.

[37] IE/2008/0746, CZ/2009/0959.

[38] DE/2008/0813.

[39] UK/2006/0498, EL/2008/0786, IT/2008/0802, PL/2009/0991.

[40] EL/2008/0786, IT/2008/0802, SE/2009/0941, DK/2009/1014.

[41] FR/2008/812, IT/2008/0802 (härefter åtog sig regleringsmyndigheten att anta en kostnadsmodell i linje med rekommendationen senast 2010), BG/2009/0865, BG/2009/0866, RO/2009/0878, AT/2009/0910.

[42] Inom ramen för strategin Europa 2020 (KOM (2010) 2020) antog kommissionen en digital agenda för Europa.

[43] Fiber till noden/lådan.

[44] Fiber till noden/lådan.

[45] T.ex. EE/2009/0942, FI/2008/0839, FR/2008/0780, IE/2009/0875, NL/2008/827, PT/20080850 (LLU-marknaden); BE/2007/0736 och BE/2009/0950, EE/2009/0943, FI/2009/0900, FR/2008/0781, NL/2008/0827, PT/2008/0851 (WBA-marknaden). .

[46] T.ex. CY/2009/0869, CZ/2009/0933 som upphävdes av den nationella regleringsmyndigheten, DK/2008/0860, EL/2009/0934, SK/2009/0929 som upphävdes av den nationella regleringsmyndigheten (LLU-marknaden); CY/2009/0870, CZ/2008/0797, EL/2009/0935 (WBA-marknaden).

[47] T.ex. AT/2009/0970, CY/2009/0870, CZ/2008/0797, EL/2009/0935.

[48] MT/2008/0803.

[49] Ytterligare uppgifter finns i kapitel 5.1 i bilaga III till SWD.

[50] T.ex . UK/2007/0733, DK/2008/0862.

[51] AT/2009/0970.

[52] MT/2008/0803.

[53] T.ex. .DE/2007/0646, BE/2008/0801, SI/2009/0957.

[54] NL/2008/0826, SI/2009/0957.

[55] NL/2008/0826, SI/2009/0957.

[56] ES/2008/0820, FR/2009/993.

[57] T.ex. FR/2008/0780, EE/2009/0942, ES/2008/0804, PT/2008/0851, IT/2009/0891.

[58] T.ex. FR, ES, EL.

[59] T.ex. BE, ES, NL, DK, EE.

[60] T.ex. FI/2008/0839, IT/2009/0988.

[61] T.ex..NL/2008/0827.

[62] LT/2006/0430, EL/2006/0422, UK/2008/0747, UK/2008/0787, NL/2008/0823, AT/2008/0836.

[63] UK/2008/0787, AT/2008/0836.

[64] IT/2009/1000.

[65] T.ex. EE/2007/0643, DE/2007/0677.

[66] En nationell regleringsmyndighet fann inget betydande marknadsinflytande på en mer begränsat definierad marknad för terminerande avsnitt med mycket hög kapacitet av förhyrda linjer, dvs. UK/2008/0787. En annan nationell regleringsmyndighet konstaterade betydande marknadsinflytande endast på marknaden för förhyrda linjer med låg kapacitet, dvs. LT/2006/0430.

[67] NL/2008/0823-0825.

[68] UK/2008/0859.

[69] EE/2007/0643.

[70] IT/2009/0999-1000.