Yttrande från Regionkommittén om "De regionala konsekvenserna av EU:s jordbruks- och landsbygdspolitik (en politisk utvärdering)"

(2001/C 357/07)

BAKGRUND

Regionkommitténs beslut av den 13 juni 2000 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om "De regionala konsekvenserna av EU:s jordbruks- och landsbygdspolitik (en politisk utvärdering)" och att ge utskott 2 i uppdrag att bereda detta yttrande.

Det utkast till yttrande som antogs av utskott 2 den 20 april 2001 (CdR 253/2000 rév. 4) (föredragande: Axel Endlein (styrelseordförande i förvaltningsdistriktet Northeim, ordförande i de tyska förvaltningsdistriktens kongress, D-PSE) och Wim van Gelder (provinsguvernör i Zeeland, NL-PPE).

Det frågeformulär som utgör grund för detta yttrande och på vilket medlemmarna i utskott 2:s arbetsgrupp har svarat. Arbetsgruppen består av företrädare för de 15 medlemsstaterna (CdR 253/2000 rév. 4 annexe).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 39:e plenarsession den 13-14 juni 2001 (sammanträdet den 13 juni) enhälligt följande yttrande.

Regionkommitténs synpunkter

1. När politiken utformas bör man redan från början och på alla nivåer ägna uppmärksamhet åt utvärdering, inte bara i fråga om när och hur uppföljningen sker - utan framför allt med avseende på vilka indikatorer som utvärderas.

2. För att förhindra en snedvriden bild av politikens effekter bör man av metodskäl i första hand satsa på en övergripande utvärdering. Det innebär att de samlade konsekvenserna av all politik som berörda myndigheter håller på att utforma för utveckling av landsbygden blir föremål för utvärdering, så att hänsyn inte tas enbart till ekonomiska effekter och miljöeffekter - utan också till den sociala, landskapsmässiga och ekologiska infrastrukturen. Detta kräver att kvantitativ information samlas in om fler variabler än för närvarande.

3. I enlighet med subsidiaritetsprincipen skall en betydande del av informationen kunna samlas in av medlemsstater, myndigheter på decentraliserad nivå och lokalt verksamma utredningsinstitut, exempelvis när det gäller vissa övergripande frågor.

4. För att all den information som på så vis blir tillgänglig skall kunna sammanställas, måste man gå till väga på ett enhetligt sätt. Därför behövs ett strikt centralstyrt system när det gäller metoderna för informationsinsamling. Detta system måste också nödvändigtvis placeras på EU-nivå. Det är av yttersta vikt att medlemsstaterna och olika myndigheter som är involverade i landsbygdspolitiken lojalt medverkar i utformningen av ett sådant (permanent) övervakningssystem. Kommittén inser mycket väl vilken omfattande uppgift ett sådant övervakningssystem utgör, men menar ändå att det är en förutsättning för en lyckad utvärdering av politiken.

5. För att man skall kunna uppnå ett utvärderingssystem som bygger på samverkan mellan berörda institutioner, krävs det - förutom de ytterst betydelsefulla ansatserna från EU:s egna institutioner - också samråd och avstämning mellan de olika aktörerna under ledning av Europeiska unionen. Kommittén rekommenderar att EU med hjälp av symposier, kongresser m.m. engagerar alla aktörer i arbetet med att utforma detta utvärderingssystem.

6. Eftersom det är otänkbart att ett sådant system på kort sikt skall kunna inrättas och generera användbara data, har kommittén för avsikt att tre år efter det att detta yttrande offentliggjorts göra en uppföljning av den aktuella enkäten, med samma tillvägagångssätt. I den uppföljningen skall också effekterna av de regionala utvecklingsprogrammen ingå. Detta instrument är av alltför sent datum för att det skall gå att bedöma effekterna redan nu.

7. Regionkommittén uppmanar alla berörda myndigheter att under de kommande åren ge politisk prioritet åt bevarandet av kulturlandskapet som en integrerande faktor i den europeiska jordbruksmodellens mångfunktionella lantbruk, den särskilt utsatta situationen för unionens öregioner, användningen av informationsteknik för landsbygden, acceptabla levnadsförhållanden för landsbygdens befolkning, inklusive lantbrukarfamiljerna, och framför allt en hållbar förbättring av de ekonomiska och sociala ramvillkoren så att unga lantbrukare kan försörja sig varaktigt på sina gårdar.

8. Som komplement till rekommendationerna i punkterna 1-4 anser kommittén att det skulle vara fördelaktigt att systematiskt tillämpa utvärderingsbestämmelser vid utformning eller översyn av program och planer för landsbygdsutveckling. Kommittén menar vidare att det vore lämpligt att utforma en typologi för landsbygden i EU. På så vis skulle man få en mer objektiv indelning av områdena, och följaktligen en differentierad bedömning av dessa.

9. Vidare rekommenderar ReK att man vid utformning, genomförande och utvärdering av planer och program i högre grad och på ett mer ändamålsenligt sätt utnyttjar den specifika sakkunskap som icke-statliga organisationer besitter. Denna sakkunskap bör tillika omfatta forskarkompetens och utvärderingen bör utföras på vetenskapligt sätt.

10. Slutligen betonar Regionkommittén det i stort sett enhälliga stöd som Leader-programmen får enligt ReK:s undersökningar. I förlängningen av detta rekommenderar ReK att programmen utvidgas, inte enbart med hänsyn till tidsperioden, utan främst när det gäller programmens tillämpningsområde. Vidare bör man överväga huruvida de positiva erfarenheterna av den metod som tillämpats skulle kunna användas inom ramen för andra program.

11. EU:s utvidgning ställer krav på en förebyggande politik för de områden av övervägande landsbygdskaraktär som ligger i gränsområdena till kandidatländerna. Framför allt måste man specifikt utnyttja de existerande möjligheterna inom ramen för EU:s politik. Ett separat stödprogram för gränsområdena i enlighet med rådets initiativ skall därvid under en begränsad period komplettera de åtgärder som syftar till en hållbar ekonomisk och social förstärkning av gränsområdena.

Bryssel den 13 juni 2001.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert