[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 21.12.2007

KOM(2007) 844 slutlig

2007/0286 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar)

(Omarbetning)

(framlagt av kommissionen) [KOM(2007) 843 slutlig] [SEK(2007) 1679] [SEK(2007) 1682]

MOTIVERING

1) BAKGRUND

Motiv och syfte

Lissabonagendan, sjätte miljöhandlingsprogrammet och EU:s strategi för hållbar utveckling har varit viktiga drivkrafter i arbetet med översynen av direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC) och anknytande lagstiftning om industriutsläpp. Ett av de viktigaste inslagen i dessa policytexter gäller att uppnå miljöförbättringar och samtidigt säkerställa kostnadseffektivitet och uppmuntra teknisk innovation. Översynen är också en del i arbetet för en bättre lagstiftning och ingår i EU:s löpande förenklingsprogram för perioden 2006–2009.

Allmän bakgrund

Industriell verksamhet är en viktig del av vår ekonomi men bidrar också till miljöförorening, avfallsproduktion och energiförbrukning. Trots att utsläppen har minskat under de senaste decennierna är industriell verksamhet fortfarande en stor föroreningskälla.

IPPC-direktivet omfattar ca 52 000 anläggningar. Utsläppen till luft från dessa anläggningar står för en stor del av de totala utsläppen av viktiga föroreningar och är betydligt högre än de mål som sattes upp i den tematiska strategin för luftföroreningar. Utan ytterligare minskning av utsläppen från IPPC-anläggningar går det inte att förverkliga de positiva hälso- och miljöeffekter som målen syftade till.

Industriella verksamheter medför också annan betydande miljöpåverkan, exempelvis i fråga om vatten, mark och avfall. Det är därför viktigt att ha ett samordnat förfaringssätt där olika typer av miljöeffekter beaktas i tillståndsgivningen.

Det centrala inslaget i detta förfaringssätt är tillämpningen av bästa tillgängliga teknik (BAT). Detta definieras som användning av den etablerade teknik som är mest effektiv för att uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet och som kan tillämpas inom den berörda branschen på ett ekonomiskt och tekniskt genomförbart sätt med beaktande av kostnader och nytta.

Kommissionen anordnar ett informationsutbyte om BAT tillsammans med medlemsstaterna och andra berörda parter för att fastställa BAT-referensdokument (BREF-dokument) som anger vad som betraktas som bästa tillgängliga teknik på EU-nivå inom varje industribransch.

Industrianläggningar omfattas också av sektorsspecifika direktiv som anger driftvillkor och andra tekniska krav. I förhållande till IPPC-direktivet bör dessa bestämmelser betraktas som minimikrav.

Gällande bestämmelser

Detta förslag syftar till att se över och omarbeta följande separata rättsakter till en samlad rättsakt:

Rådets direktiv 78/176/EEG av den 20 februari 1978 om avfall från titandioxidindustrin, EGT L 54, 25.2.1978, s. 19.

Rådets direktiv 82/883/EEG av den 3 december 1982 om kontroll och övervakning av miljöer som påverkas av avfall från titandioxidindustrin, EGT L 378, 31.12.1982, s. 1

Rådets direktiv 92/112/EEG av den 15 december 1992 om åtgärder för harmonisering av programmen för att minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från titandioxidindustrin, EGT L 409, 31.12.1992, s. 11 (de tre senare kallas gemensamt titandioxiddirektiven ) .

Rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar ( IPPC-direktivet ), EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.

Rådets direktiv 1999/13/EG av den 11 mars 1999 om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar ( VOC-direktivet ), EGT L 85, 29.3.1999, s. 1.

Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall ( avfallsförbränningsdirektivet ), EGT L 332, 28.12.2000, s. 91.

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/80/EG av den 23 oktober 2001 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar ( direktivet om stora förbränningsanläggningar ), EGT L 309, 27.11.2001, s. 1.

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Det här förslaget överensstämmer med artikel 175 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och har till syfte att uppnå en hög hälso- och miljöskyddsnivå.

2) SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS

Samråd med berörda parter

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Översynsarbetet inleddes i slutet av 2005 och grundas på ett omfattande program av undersökningar och ett löpande samråd med berörda parter. Det har också inrättats en rådgivande grupp samt anordnats en allmän utfrågning för berörda parter och ett Internetsamråd.

Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats

Ett Internetsamråd anordnades under perioden 17 april–18 juni 2007. Det kom in ca 450 svar som sedan analyserades.

Det stora flertalet av de svarande instämde i följande:

- EU-lagstiftningen bör även i fortsättningen omfatta all betydande miljöpåverkan från IPPC-anläggningar på ett samordnat sätt.

- BAT bör även i fortsättningen vara grundprincipen för att förebygga och minimera risken för förorening från industrianläggningar, och BREF-dokumenten bör ha en central roll i tillämpningen av BAT.

- Vissa minimiregler bör fastställas på EU-nivå när det gäller tillsyn och andra åtgärder för kontroll och rapportering av utsläpp.

- Särskild forskning kan bidra till att identifiera ny teknik som kan tänkas bli framtida BAT.

- Verksamhetsutövarna bör slippa onödiga krav på kontroll och rapportering, och alla krav på rapportering från medlemsstaterna till kommissionen bör kombineras och effektiviseras.

All bakgrundsinformation finns tillgänglig på en offentlig webbplats på Circa[1] som särskilt behandlar detta initiativ.

Extern experthjälp

Fackområden och sakkunskap

Kunskaper inom följande fackområden har utnyttjats vid utarbetandet av detta förslag: 1) bedömning av hälso- och miljöeffekter av industriutsläpp (till luft, vatten, mark), 2) miljöteknik för förebyggande eller minskning av industriutsläpp, 3) ekonomiska analyser och modeller, 4) uppskattning av hälsoeffekter inklusive ekonomisk kvantifiering, 5) uppskattning av miljövinster, 6) sakkunskap om tillståndsgivning och kontroll av industrianläggningar.

Metod

De viktigaste metoderna har varit expertmöten och ett omfattande program av undersökningar, inklusive modeller och insamling av detaljerad information om genomförandet med hjälp av fallstudier samt branschvisa och geografiska bedömningar.

De viktigaste organisationer och experter som rådfrågats

Ett stort antal sakkunniga från medlemsstaterna, vetenskapliga experter, industriföreträdare, miljöorganisationer och specialiserade konsulter har rådfrågats.

Sammanfattning av yttranden som kommit in och tagits till vara

De synpunkter som har lämnats till kommissionen kan sammanfattas på följande sätt: i) industriutsläpp kan medföra allvarliga risker för människors hälsa och för miljön men kan förebyggas och begränsas på ett kostnadseffektivt sätt genom tillämpning av bästa tillgängliga teknik, ii) det är nödvändigt att stärka de nuvarande bestämmelserna för att utnyttja de möjligheter till miljövinster som BAT innebär och för att stödja medlemsstaterna i genomförandet av bestämmelserna, iii) sambanden mellan olika rättsakter bör förtydligas och vissa bestämmelser om rapportering och kontroll förenklas för att minska onödiga administrativa bördor och förbättra genomförandearbetet.

Offentliggörande av experternas synpunkter och förslag

Alla rapporter (både utkast och slutliga) från sakkunniga och kontaktpersoner, liksom synpunkter och bidrag från berörda parter, har rutinmässigt offentliggjorts på Internet.

Konsekvensanalys

De största problem som identifierats i konsekvensanalysen gäller 1) brister i den gällande lagstiftningen som leder till ett otillfredsställande genomförande och svårigheter i gemenskapens efterlevnadskontroll och därmed till minskade hälso- och miljövinster, och 2) komplexitet och bristande sammanhang mellan olika delar av det gällande regelverket. Dessa problem gör det inte bara svårt att nå de mål som ställs upp i EU:s strategi för hållbar utveckling och särskilt i de tematiska strategierna, utan kan också leda till en snedvridning av konkurrensen på grund av stora skillnader i miljönormer och onödiga administrativa bördor.

På grundval av dessa resultat bedömdes i konsekvensanalysen ett antal policyalternativ i syfte att utforma ett kostnadseffektivt åtgärdspaket för att lösa problemen. Analysen föranledde kommissionen att föreslå följande:

När det gäller inkonsekvenser och komplexitet i den nuvarande lagstiftningen, föreslår kommissionen ett samlat direktiv som genom en omarbetning kombinerar IPPC-direktivet och sex sektorsspecifika direktiv.

Det är också nödvändigt att ändra vissa bestämmelser i lagstiftningen för att komma till rätta med bristerna i den nuvarande tillämpningen av BAT, problemen till följd av otydliga krav (t.ex. i fråga om BAT-baserad tillståndsgivning eller tillståndsöversyn), bristen på bestämmelser om tillsyn och lagstiftningens begränsningar när det gäller att nå målen i de tematiska strategierna. Några av de mer betydande ändringar av lagstiftning som rekommenderas är följande:

- Förtydligande och förstärkning av BAT-konceptet.

- Ändring av miniminivåer för utsläppsgränsvärden för stora förbränningsanläggningar och anläggningar som producerar titandioxid för att anpassa dem till BAT-standarder.

- Inrättande av en kommitté som ska anpassa icke-väsentliga tekniska krav till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen eller fastställa modeller för medlemsstaternas rapportering.

- Införande av bestämmelser om bättre tillsyn och miljöförbättringar.

- Främjande av innovation och utveckling och utnyttjande av ny teknik.

- Förenkling och förtydligande av vissa bestämmelser om tillståndsgivning, kontroll och rapportering för att minska onödiga administrativa bördor.

- Utvidgning och förtydligande av lagstiftningens tillämpningsområde och bestämmelser för att ge ett bättre bidrag till målen i de tematiska strategierna.

Konsekvensanalysen finns på http://ec.europa.eu/environment/ippc/index.htm.

3) RÄTTSLIGA ASPEKTER 305

Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Syftet med detta förslag är att se över och slå samman sju separata gällande direktiv om industriutsläpp till ett samlat direktiv.

Med hjälp av omarbetningstekniken är det möjligt att i en enda text samla både de föreslagna innehållsmässiga ändringarna av direktiven och de ursprungliga bestämmelser som förblir oförändrade.

Förslaget innebär också att vissa bestämmelser skärps eller läggs till för att lagstiftningen ska genomföras och tillämpas på ett bättre sätt av de nationella myndigheterna. Syftet med detta är att nå en hög miljöskyddsnivå, förenkla lagstiftningen och samtidigt minska onödiga administrativa bördor. Med tydligare bestämmelser blir det möjligt att genom gemenskapsåtgärder få en bättre kontroll och efterlevnad av lagstiftningen.

Rättslig grund

Huvudsyftet med direktivet är att skydda miljön. Detta förslag grundas därför på artikel 175 i EG-fördraget.

Subsidiaritetsprincipen

Subsidiaritetsprincipen är tillämplig eftersom förslaget inte faller inom gemenskapens exklusiva behörighet.

Medlemsstaterna kan av följande skäl inte i tillräcklig utsträckning själva uppnå målen för förslaget:

Den nuvarande lagstiftningen fastställer miniminormer för förebyggande och begränsning av industriutsläpp i hela gemenskapen. Denna princip kvarstår i förslaget. De flesta industriutsläpp (exempelvis till luft eller vatten) har dessutom en gränsöverskridande karaktär. Alla medlemsstater måste därför vidta åtgärder för att minska riskerna för befolkningen och miljön i alla medlemsstater.

Genom att gemenskapen vidtar åtgärder kommer det att bli lättare att uppnå målen för förslaget och detta av följande skäl:

Förslagets huvudsyfte är att ändra och förenkla den nuvarande lagstiftningen om industriutsläpp som anger miniminormer för förebyggande och begränsning av industriutsläpp i hela gemenskapen. Industriutsläppen är en stor del av de totala utsläppen till luft, vatten och mark, och industrierna bidrar också kraftigt till avfallsproduktion och energiförbrukning. Industriutsläppen är till stora delar gränsöverskridande, vilket innebär att föroreningar som släpps ut till luft och vatten bidrar till föroreningsmängderna i andra medlemsstater. Problemets omfattning förutsätter åtgärder på gemenskapsnivå. Enskilda medlemsstater kan inte ensamma lösa problemen, utan det krävs samlade åtgärder på EU-nivå.

Förslaget är inriktat på att förenkla den nuvarande lagstiftningen och skärpa vissa bestämmelser för att förbättra medlemsstaternas genomförande och gemenskapens möjligheter att genomdriva lagstiftningen. Förslaget säkerställer miniminormer för skydd av EU:s miljö och medborgare men överlåter åt medlemsstaternas behöriga myndigheter att fastställa medlen för genomförande, tillämpning och efterlevnad.

Förslaget överensstämmer därför med subsidiaritetsprincipen.

Proportionalitetsprincipen

Förslaget överensstämmer med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

Den valda regleringsformen är ett direktiv eftersom 1) förslaget syftar till att omarbeta och förenkla befintliga direktiv och 2) fastställer mål men överlåter åt medlemsstaterna att utforma genomförandet i detalj.

332

Förslaget inför ett antal nydaningar som kommer att minska onödiga ekonomiska och administrativa bördor. Bland annat uppmuntras en kombinerad tillståndsgivning på medlemsstatsnivå för anläggningar som omfattas av olika EU-rättsakter, kraven på kontroll och rapportering förenklas och grunden läggs för ett gemensamt informationssystem med elektronisk rapportering om industriutsläpp. Dessutom kommer vissa rapporteringskrav att avskaffas.

Förslaget inför mer specifika bestämmelser om tillämpning, efterlevnad och omprövning av tillstånd men ger medlemsstaternas myndigheter tillräcklig flexibilitet att fastställa de genomförandemetoder som är mest kostnadseffektiva för att nå målen med lagstiftningen. Förslaget förtydligar också lagstiftningens tillämpningsområde så att de nuvarande inkonsekventa och icke-harmoniserade tolkningarna i olika medlemsstater kan undvikas. Enligt förslaget kommer lagstiftningen att utvidgas till ett mindre antal nya branscher. Detta är grundat på en noggrann konsekvensanalys som visar att denna utvidgning är nödvändig, ger ett mervärde och är proportionell.

Förslaget överensstämmer därför med proportionalitetsprincipen.

Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: direktiv.

2

Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl:

Syftet med detta förslag är att slå samman och förenkla sju befintliga direktiv till en enda rättsakt. Tillsammans med det faktum att den nuvarande lagstiftningen fastställer gemenskapsmål men överlåter åt medlemsstaterna att välja åtgärder för att nå målen, innebär detta att den lämpligaste regleringsformen är ett direktiv.

4) BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget.

5) ÖVRIGA UPPLYSNINGAR

Förenklingar

Förslaget innebär en förenkling av lagstiftningen och av myndigheternas administrativa förfaranden (i EU eller medlemsstaterna).

Genom omarbetningen förenklas och effektiviseras de nuvarande bestämmelserna. Överflödiga bestämmelser och onödiga skyldigheter tas bort, och kraven på rapportering och kontroll förenklas genom att en övergång till elektronisk rapportering inleds. Detta bör underlätta medlemsstaternas åtgärder för att minska onödiga administrativa bördor, eftersom de största besparingarna kan göras genom ändrade metoder för genomförande på medlemsstaterna. Detta återspeglar lagstiftningens karaktär genom att den ger en ram och principer snarare än detaljer för genomförande. 515

Förslaget ingår i kommissionens löpande program för förenkling av gemenskapens regelverk och i dess arbets- och lagstiftningsprogram under beteckningen CLWP 2007/ENV/002.

Upphävande av gällande lagstiftning

Om förslaget antas kommer sju befintliga direktiv att upphöra att gälla.

Översyn/ändring/tidsbegränsning

Kommissionen kommer att se över genomförandet av lagstiftningen och vart tredje år rapportera till rådet och Europaparlamentet.

Jämförelsetabell

Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de nationella bestämmelser genom vilka direktivet införlivas tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

Den förslagna rättsakten berör en EES-fråga och bör därför omfatta Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Närmare redogörelse för förslaget

De befintliga direktivens tillämpningsområde har inte ändrats. Förslaget gäller verksamheter som anges i bilaga I (motsvarande det nuvarande IPPC-direktivets tillämpningsområde) och i del 1 i bilaga VII (motsvarande VOC-direktivets tillämpningsområde), förbränningsanläggningar, avfallsförbränningsanläggningar, samförbränningsanläggningar och anläggningar som producerar titandioxid. Det nuvarande tillämpningsområdet i bilaga I har dock utvidgats något så att det omfattar ytterligare några verksamheter, exempelvis förbränningsanläggningar med en effekt på 20–50 MW, behandling av trä och träprodukter med träskyddsmedel och tillverkning av träskivor.

Förslaget är uppdelat i sju kapitel: Kapitel I är en allmän övergripande del som anger gemensamma bestämmelser för all industriell verksamhet som omfattas av direktivet. Kapitel II omfattar verksamheter som anges i bilaga I och anger särskilda bestämmelser för dessa verksamheter genom ändring av IPPC-direktivets nuvarande krav. Kapitlen III–VI innehåller tekniska minimikrav för stora förbränningsanläggningar, avfallsförbränningsanläggningar, anläggningar som använder lösningsmedel respektive anläggningar som producerar titandioxid. Kapitel VII innehåller bestämmelser om behöriga myndigheter, medlemsstaternas rapportering, kommitté, sanktioner och sedvanliga slutbestämmelser.

Kommentarer till artiklarna

Kommentarerna till artiklarna gäller endast de artiklar som är nya eller där innehållsmässiga ändringar gjorts.

- Fastställande av tillståndsvillkor för verksamheter i bilaga I (artiklarna 14–17)

För att nå en hög skyddsnivå för miljön som helhet bör tillståndet innehålla alla nödvändiga åtgärder och bör dessutom ange utsläppsgränsvärden för förorenande ämnen, lämpliga krav för skydd av mark och grundvatten samt kontrollkrav. Tillståndsvillkoren bör fastställas på grundval av bästa tillgängliga teknik.

För att fastställa vad som anses vara bästa tillgängliga teknik och för att minska obalanserna i gemenskapen i fråga om industriella verksamheters utsläppsnivåer, antar kommissionen, på grundval av ett informationsutbyte med berörda parter, referensdokument för bästa tillgängliga teknik, nedan kallade BAT-referensdokument .

En noggrann analys har visat att det finns betydande brister i genomförandet av bästa tillgängliga teknik på grund av vaga bestämmelser om BAT i den nuvarande lagstiftningen, de behöriga myndigheternas stora frihet att avvika från BAT i tillståndsgivningen och BAT-referensdokumentens otydliga roll. Tillstånd som utfärdas för genomförandet av IPPC-direktivet anger därför ofta villkor som inte baseras på BAT enligt beskrivningen i BAT-referensdokumenten, och avvikelsen motiveras ofullständigt eller inte alls.

Till följd av dessa brister har de ursprungligen avsedda miljövinsterna inte realiserats och betydande snedvridningar på den inre marknaden kvarstår.

För att avhjälpa dessa brister innehåller förslaget bestämmelser för att stärka och förtydliga användningen av BAT. Enligt förslaget ska BAT-referensdokumenten ligga till grund för fastställande av tillståndsvillkor, och utsläppsgränsvärdena får inte överskrida de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

Förslaget ger behöriga myndigheter möjlighet att under vissa specifika omständigheter medge undantag för att tillåta utsläppsgränsvärdena att överskrida de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten. Sådana undantag bör dock vara grundade på väl definierade kriterier och bör inte innebära att de utsläppsgränsvärden som anges i kapitlen III–VI i detta direktiv överskrids. Undantagen och grunderna för dem bör också göras tillgängliga för allmänheten.

För att verksamhetsutövare ska kunna prova ny teknik som kan ge en högre miljöskyddsnivå, ger förslaget den behöriga myndigheten möjlighet att medge tillfälliga undantag från utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

Förslaget innebär också införande av ett nytt krav på periodisk kontroll av mark och grundvatten inom anläggningsområden för att ta fram lämplig information som kan användas för att skydda dessa miljömedier från förorening med farliga ämnen.

- Bestämmelser om efterlevnad och ökade miljöförbättringar för verksamheter i bilaga I (artiklarna 22, 24 och 25)

Den nuvarande lagstiftningens bestämmelser för rapportering om efterlevnad, tillsyn och omprövning av tillstånd är otydliga. Detta leder till stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller hur lagstiftningen tillämpas och därmed till ett sämre miljöskydd än önskvärt och till en snedvridning av den inre marknaden.

Förslaget innehåller därför mer specifika bestämmelser för att genomförandet och tillämpningen av direktivet ska bli effektivare. Det införs en ny bestämmelse om att verksamhetsutövare regelbundet ska rapportera till den behöriga myndigheten om hur tillståndsvillkoren uppfylls. Medlemsstaterna bör också se till att verksamhetsutövaren och den behöriga myndigheten vidtar nödvändiga åtgärder om direktivet inte efterlevs.

Förslaget inför också ett krav på att tillståndsvillkoren ska omprövas och vid behov uppdateras efter det att ett nytt eller uppdaterat BAT-referensdokument har antagits. Detta för att ta hänsyn till utvecklingen av bästa tillgängliga teknik eller andra förändringar i driften av en anläggning.

Dessutom innehåller förslaget krav på att medlemsstaterna ska införa ett system för miljötillsyn. De nya bestämmelserna är till stor del grundade på rekommendation 2001/331/EG om översynen av rekommendation 2001/331/EG om införande av minimikriterier för miljötillsyn i medlemsstaterna.

De förändringar som införs kommer att hjälpa till att säkra och i vissa fall skynda på tillämpningen av BAT och därigenom bidra till att nå de tematiska strategiernas mål och minska snedvridningen av konkurrensen.

- Nedläggning av verksamhet och avhjälpande av föroreningsskada för verksamheter i bilaga I (artikel 23)

Industriella verksamheter kan ge betydande negativa effekter på kvaliteten i mark och grundvatten till följd av användning, tillverkning och utsläpp av farliga ämnen. Den nuvarande lagstiftningen har mycket vaga bestämmelser när det gäller nedläggning av verksamhet och avhjälpande av föroreningsskada efter det att verksamheten har upphört.

För att förtydliga kraven och bidra till att nå målen i den tematiska strategin för markskydd, kräver förslaget att verksamhetsutövarna ska upprätta en statusrapport med kvantifierad information om föroreningssituationen i mark och grundvatten. Efter verksamhetens definitiva upphörande ska verksamhetsutövaren återställa området till det ursprungliga tillståndet.

- Utsläppsgränsvärden för förbränningsanläggningar (artiklarna 33 och 35, delarna 1 och 2 i bilaga V)

Utsläppen till luft från stora förbränningsanläggningar utgör en stor del av de totala utsläppen av viktiga föroreningar och ligger högt över de mål som anges i den tematiska strategin för luftföroreningar. Utan ytterligare minskade utsläpp från dessa anläggningar går det inte att förverkliga de positiva hälso- och miljöeffekter som målen syftade till. Det är därför nödvändigt att fastställa strängare utsläppsgränsvärden, motsvarande bästa tillgängliga teknik, för vissa kategorier av förbränningsanläggningar och föroreningar.

- Kontrollkrav för avfallsförbränningsanläggningar och samförbränningsanläggningar (artiklarna 43 och 35, del 6 i bilaga VI)

För att förenkla lagstiftningen och minska onödiga administrativa kostnader utan att ändra miljöskyddsnivån, införs det genom förslaget ytterligare några möjligheter till undantag från nuvarande minimikrav på kontroll av vissa utsläpp från avfallsförbränningsanläggningar och samförbränningsanläggningar. Undantagen kan medges av den behöriga myndigheten endast på särskilda villkor som anges i förslaget.

- Utsläppsgränsvärden och rapporteringskrav för anläggningar som producerar titandioxid (artiklarna 63–64, delarna 1, 3 och 4 i bilaga VIII)

Anläggningar som producerar titandioxid kan ge upphov till betydande förorening av luft och vatten. För att minska denna påverkan införs det genom förslaget ett antal strängare utsläppsgränsvärden, motsvarande bästa tillgängliga teknik, för vissa förorenande ämnen.

- Genomförandeåtgärder

Enligt direktivet tilldelas kommissionen genomförandebefogenheter. De fall där genomförandebefogenheter har tilldelats anges uttryckligen i varje relevant artikel. Kommissionen ska vidta åtgärder enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 5 a.1–7 och artikel 7 i beslut 1999/468/EG.

Genomförandeåtgärderna kommer att användas särskilt för att fastställa kriterier för medgivande av undantag från de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten och för att anpassa icke-väsentliga minimikrav i bilagorna V–VIII till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen.

ê 96/61/EG (anpassad)

ð ny

2007/0286 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

? om industriutsläpp ⎪ om (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar)

(Text av betydelse för EES)

? EUROPAPARLAMENTET OCH ⎪ EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s.1 √ 175.1 ∏,

med beaktande av kommissionens förslag[2],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[4],

i enlighet med det i artikel 189 c 251 i fördraget angivna förfarandet[5], och

med beaktande av följande av följande skäl:

ò ny

1. Ett antal väsentliga ändringar ska göras av rådets direktiv 78/176/EEG av den 20 februari 1978 om avfall från titandioxidindustrin[6], rådets direktiv 82/883/EEG av den 3 december 1982 om kontroll och övervakning av miljöer som påverkas av avfall från titandioxidindustrin[7], rådets direktiv 92/112/EEG av den 15 december 1992 om åtgärder för harmonisering av programmen för att minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från titandioxidindustrin[8], rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar[9], rådets direktiv 1999/13/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar[10], Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/76/EG av den 4 december 2000 om förbränning av avfall[11] samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/80/EG av den 23 oktober 2001 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar[12]. Dessa direktiv bör omarbetas av tydlighetsskäl.

2. För att förebygga, minska och i möjligaste mån eliminera föroreningar från industriella verksamheter, i enlighet med principen om att förorenaren ska betala och principen om förebyggande åtgärder mot föroreningar, är det nödvändigt att fastställa en allmän ram för kontroll av viktiga industriella verksamheter med prioritering av insatser vid källan och ett varsamt utnyttjande av naturresurserna.

3. Skilda tillvägagångssätt för att begränsa utsläppen till luft, vatten eller mark kan komma att gynna en överföring av föroreningar mellan dessa olika miljöer i stället för att skydda miljön som helhet. Det är därför lämpligt att föreskriva samordnade åtgärder för förebyggande och begränsning av utsläpp till luft, vatten och mark, för avfallshantering, för effektiv energianvändning och för förebyggande av olyckor.

4. Lagstiftningen om industriella anläggningar bör ses över för att förenkla och förtydliga nuvarande bestämmelser, minska onödig administrativ belastning och genomföra slutsatserna i kommissionens meddelanden Tematisk strategi för luftförorening [13], En temainriktad strategi för markskydd [14] och En temainriktad strategi för förebyggande och materialåtervinning av avfall [15] som antagits som uppföljning av Europaparlamentets och rådets beslut nr1600/2002/EG av den 22 juli 2002 om fastställande av gemenskapens sjätte miljöhandlingsprogram[16]. De temainriktade strategierna fastställer mål för skydd av människors hälsa och miljön som inte kan uppnås utan ytterligare minskningar av utsläpp från industriella verksamheter.

5. För att se till att föroreningar förebyggs och begränsas bör anläggningarna få bedriva verksamhet endast om de har tillstånd eller, i fråga om vissa anläggningar och verksamheter som använder organiska lösningsmedel, endast om de har tillstånd eller är registrerade.

6. För att underlätta tillståndsprövningen bör medlemsstaterna kunna fastställa krav för vissa typer av anläggningar i form av generella bindande regler.

7. För att undvika dubbelreglering, bör tillståndet för en anläggning som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG[17] inte ange något gränsvärde för utsläpp av växthusgaser utom i de fall det är nödvändigt för att se till att en betydande lokal förorening undviks eller en anläggning är tillfälligt undantagen från systemet.

8. Verksamhetsutövare bör lämna in en tillståndsansökan till den behöriga myndigheten med de uppgifter som är nödvändiga för att fastställa tillståndsvillkor. Verksamhetsutövare som lämnar in en tillståndsansökan bör kunna använda uppgifter som framkommit genom tillämpningen av rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt[18] och rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår[19].

9. Tillståndet bör omfatta alla nödvändiga åtgärder för att uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet och även utsläppsgränsvärden för förorenande ämnen, lämpliga krav för att skydda mark och grundvatten samt krav på kontroll. Tillståndsvillkoren bör fastställas på grundval av bästa tillgängliga teknik.

10. För att fastställa vad som anses vara bästa tillgängliga teknik och för att begränsa obalanserna i gemenskapen i fråga om industriella verksamheters utsläppsnivåer, bör kommissionen anta referensdokument för bästa tillgängliga teknik, nedan kallade BAT-referensdokument , på grundval av ett informationsutbyte med berörda parter. BAT-referensdokumenten bör ligga till grund för fastställande av tillståndsvillkoren. De kan kompletteras med andra källor.

11. Behöriga myndigheter bör vid särskilda omständigheter kunna medge undantag för att tillåta högre utsläppsgränsvärden än de utsläppsgränser som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten. Sådana undantag bör grundas på väl definierade kriterier och bör inte överskrida de utsläppsgränsvärden som anges i detta direktiv.

12. För att verksamhetsutövare ska kunna pröva ny teknik som kan ge högre miljöskyddsnivå, bör den behöriga myndigheten också kunna medge tillfälliga undantag från utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

13. Ändringar av en anläggning kan medföra högre föroreningsnivåer. Därför bör den behöriga myndigheten informeras om varje förändring som kan påverka miljön. Väsentliga ändringar av anläggningar som kan medföra betydande negativa effekter för människor eller miljön bör bli föremål för en omprövning av tillståndet för att se till att anläggningarna i fråga fortsätter att uppfylla kraven i detta direktiv.

14. Spridning av stallgödsel och flytgödsel kan ge betydande påverkan på miljöns kvalitet. För att på ett samordnat sätt förebygga och begränsa denna påverkan, är det nödvändigt att stallgödsel och flytgödsel som uppkommer genom verksamheter som omfattas av detta direktiv sprids av verksamhetsutövaren eller tredje part med hjälp av bästa tillgängliga teknik. För att ge medlemsstaterna flexibilitet när det gäller uppfyllandet av dessa krav kan verksamhetsutövarens eller tredje parts användning av bästa tillgängliga spridningsteknik föreskrivas i tillståndet eller genom andra åtgärder.

15. För att ta hänsyn till utvecklingen av bästa tillgängliga teknik och andra förändringar som rör driften av en anläggning, bör tillståndsvillkoren omprövas regelbundet och vid behov uppdateras, särskilt om kommissionen antar ett nytt eller uppdaterat BAT-referensdokument.

16. Det är nödvändigt att säkerställa att driften av en anläggning inte medför en försämrad kvalitet hos mark och grundvatten. Tillståndsvillkoren bör därför innefatta bestämmelser om kontroll av mark och grundvatten, och verksamhetsutövaren bör avhjälpa föroreningsskada inom området efter det att verksamheten slutgiltigt upphört.

17. För att säkerställa att detta direktiv genomförs och tillämpas på ett effektivt sätt bör verksamhetsutövaren åläggas att regelbundet rapportera till den behöriga myndigheten om hur tillståndsvillkoren uppfylls. Medlemsstaterna bör se till att verksamhetsutövaren och den behöriga myndigheten vidtar nödvändiga åtgärder i fall av bristande efterlevnad av detta direktiv och se till att det finns ett system för miljötillsyn.

18. Effektivt deltagande från allmänhetens sida i beslutsförfarandena är nödvändigt för att ge allmänheten en möjlighet att yttra sig i frågor som kan vara av betydelse för besluten och för att beslutsfattaren ska kunna beakta sådana synpunkter. Detta leder till en större ansvarsskyldighet och öppenhet i beslutsförfarandena och bidrar till att öka allmänhetens miljömedvetenhet och stöd för det beslut som fattas. Den berörda allmänheten bör ha tillgång till rättslig prövning för att bidra till att skydda rätten att leva i en miljö som motsvarar kraven på människors hälsa och välbefinnande.

19. Stora förbränningsanläggningar bidrar i hög grad till utsläpp av luftföroreningar som ger en betydande påverkan på människors hälsa och miljön. För att minska denna påverkan och verka för uppfyllandet av kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG av den 23 oktober 2001 om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar[20] och de mål som anges i kommissionens meddelande Tematisk strategi för luftförorening är det nödvändigt att fastställa strängare utsläppsgränsvärden på gemenskapsnivå för vissa typer av förbränningsanläggningar och föroreningar.

20. I händelse av ett plötsligt avbrott i tillgången på lågsvavlig olja eller gas till följd av en allvarlig brist, bör den behöriga myndigheten kunna medge tillfälliga undantag för att tillåta att utsläppen från förbränningsanläggningarna i fråga överskrider de utsläppsgränsvärden som anges i detta direktiv.

21. Verksamhetsutövaren i fråga bör inte driva en förbränningsanläggning i mer än 24 timmar efter ett funktionsfel eller haveri i reningsutrustningen, och för att begränsa de negativa föroreningseffekter på miljön bör drift utan rening inte överstiga 120 timmar under en tolvmånadersperiod. Om det föreligger ett tvingande behov av energiförsörjning eller om det är nödvändigt att undvika en total ökning av de utsläpp som uppkommer genom drift av en annan förbränningsanläggning, bör de behöriga myndigheterna dock kunna medge undantag från dessa tidsgränser.

22. För att säkerställa en hög skyddsnivå för miljön och människors hälsa och undvika gränsöverskridande transporter av avfall till anläggningar med lägre miljöstandard, är det nödvändigt att upprätthålla och fastställa stränga driftvillkor, tekniska krav och utsläppsgränsvärden för anläggningar som förbränner eller samförbränner avfall inom gemenskapen.

23. Användningen av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar ger upphov till utsläpp av organiska föreningar till luften som bidrar till lokal och gränsöverskridande bildning av fotokemiska oxidanter som orsakar skador på naturresurser och har skadliga effekter på människors hälsa. Det är därför nödvändigt att vidta förebyggande åtgärder mot användningen av organiska lösningsmedel och fastställa krav på att uppfylla utsläppsgränsvärdena för organiska föreningar och uppfylla de tillämpliga driftvillkoren. Det bör vara möjligt att medge verksamhetsutövare undantag från att uppfylla utsläppsgränsvärdena om det finns alternativa åtgärder, t.ex. användning av produkter eller teknik med låg halt av lösningsmedel eller utan lösningsmedel, för att klara motsvarande utsläppsgränser.

24. Anläggningar som producerar titandioxid kan ge upphov till betydande utsläpp till luft och vatten. För att minska denna påverkan är det nödvändigt att på gemenskapsnivå fastställa stränga utsläppsgränsvärden för vissa föroreningar.

25. De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[21].

26. Särskilt bör kommissionen ges befogenhet att fastställa kriterier för undantag från de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten och att fastställa frekvensen för periodisk kontroll och innehållet i statusrapporten samt de kriterier som ska användas för att bedöma miljöriskerna. Kommissionen bör också ges befogenhet att anta åtgärder som rör utveckling och tillämpning av ny teknik, att i vissa fall fastställa ett genomsnittligt utsläppsgränsvärde för svaveldioxid, att fastställa den dag från och med vilken utsläppen till luft av tungmetaller, dioxiner och furaner ska mätas kontinuerligt, att fastställa typ och format för den information som medlemsstaterna ska tillhandahålla till kommissionen om genomförandet av detta direktiv samt att anpassa bilagorna V–VIII till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. För avfallsförbrännings- och samförbränningsanläggningar kan detta innefatta fastställande av kriterier för undantag från kravet på kontinuerlig kontroll av totala stoftutsläpp. Eftersom de åtgärderna har generell räckvidd och utformas för att ändra icke-väsentliga delar i detta direktiv, eller att komplettera detta direktiv genom tillägg av nya icke-väsentliga delar, måste de antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

27. Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i detta direktiv och se till att sanktionerna genomförs. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.

28. För att ge befintliga anläggningar tillräcklig tid för att tekniskt anpassa sig till de nya kraven i detta direktiv, bör vissa av de nya kraven tillämpas på dessa anläggningar först när en bestämd tid gått efter det att detta direktiv har trätt i kraft. Förbränningsanläggningarna måste ges tillräckligt lång tid för att införa de reningsåtgärder som är nödvändiga för att de ska uppfylla de utsläppsgränsvärden som anges i bilaga V.

29. Eftersom målen för den föreslagna åtgärden för att säkerställa en hög miljöskyddsnivå och förbättra miljöns kvalitet inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av den gränsöverskridande karaktären hos föroreningar från industriella verksamheter, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

30. Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som särskilt erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Detta direktiv syftar särskilt till att främja tillämpningen av principen i artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

31. Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till tidigare direktiv. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av de tidigare direktiven.

32. Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet som anges i bilaga IX, del B.

ê 96/61/EG (anpassad)

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

√ Allmänna bestämmelser ∏

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde √ Syfte ∏

Detta direktiv syftar till att genom √ fastställer regler om ∏ samordnade åtgärder √ för att ∏ förebygga och minska föroreningar som härrör från de √ industriella ∏verksamheter som anges i bilaga I.

Det innehåller √ också ∏ bestämmelser som syftar till att undvika och, när detta visar sig vara omöjligt, minska utsläppen till luft, vatten och mark från dessa verksamheter, inbegripet åtgärder som gäller √ och undvika uppkomst av ∏ avfall, så att en hög skyddsnivå kan uppnås för miljön som helhet, utan att detta påverkar tillämpning av bestämmelserna i direktiv 85/337/EEG och andra gemenskapsbestämmelser i ämnet.

ò ny

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Detta direktiv gäller industriella verksamheter som ger upphov till föroreningar som avses i kapitlen II–VI.

2. Detta direktiv gäller inte forskningsverksamhet, utvecklingsverksamhet eller utprovning av nya produkter och processer.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 2 3

Definitioner

I detta direktiv avses med √ gäller följande definitioner ∏:

1. ämne : varje kemiskt grundämne och dess föreningar, med undantag för √ följande ämnen: ∏

a) radioaktiva ämnen enligt √ definitionen i ∏ rådets direktiv 80/836/Euratom 96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning[22], och

b) genetiskt modifierade organismer enligt √ mikroorganismer enligt definitionen i ∏ rådets direktiv 90/219/EEG av den 23 april 1990 om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer[23], samt

√ c) genetiskt modifierade organismer enligt definitionen i ∏ direktiv 90/220/EEG[24]Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG[25].

2. förorening : direkt eller indirekt överföring genom mänsklig verksamhet av ämnen, vibrationer, värme eller buller till luft, vatten eller mark, som kan skada människors hälsa eller kvaliteten på miljön, medföra försämring av materiell egendom, medföra försämring av eller hindra möjligheterna att dra nytta av de fördelar naturen erbjuder eller annan legitim användning av miljön.

3. anläggning : en fast, teknisk enhet där √ inom vilken ∏ en eller flera av de verksamheter som anges i bilaga I √ eller i del 1 i bilaga VII ∏ bedrivs, liksom all annan därmed förknippad verksamhet √ på samma plats ∏ som tekniskt sett är knuten till de verksamheter som bedrivs på platsen √ som anges i dessa bilagor ∏ och som kan påverka utsläpp och föroreningar.

4. befintlig anläggning : en anläggning i drift eller, inom ramen för den lagstiftning som gäller innan detta direktiv börjar tillämpas, en anläggning för vilken tillstånd har beviljats eller för vilken en behörig myndighets uppfattning, komplett tillståndsansökan har ingivits, under förutsättning att anläggningen är satt i drift senast ett år efter den dag då detta direktiv börjar tillämpas.

4.5. utsläpp : direkt eller indirekt utsläpp, från punktkällor eller diffusa källor inom anläggningen, av ämnen, vibrationer, värme eller buller i till luft, vatten eller mark.

5.6. utsläppsgränsvärde : den mängd, uttryckt med särskilda parametraer, eller den koncentration av och/eller nivå på ett utsläpp, som inte får överskridas under en given tidsperiod eller flera givna tidsperioder. Utsläppsgränsvärden kan också bestämmas för vissa grupper eller kategorier av ämnen, särskilt de som avses i bilaga III. Utsläppsgränsvärdena för ämnen gäller normalt den punkt där utsläppet lämnar anläggningen, och en eventuell utspädning skall inte beaktas vid fastställandet av gränsvärdena. För indirekta utsläpp till vatten kan resultatet av rening i ett reningsverk beaktas när anläggningens utsläppsgränsvärden fastställs, under förutsättning att en likvärdig nivå garanteras för miljöskyddet i dess helhet och att detta inte leder till en högre föroreningsbelastning på miljön, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 76/464/EEG och genomförandedirektiven till det direktivet.

6.7. miljökvalitetsnorm : ett antal krav som skall vara uppfyllda vid en viss tidpunkt för en given miljö eller en särskild del av denna miljö, enligt vad som anges i gemenskapslagstiftningen.

8. behörig myndighet : den eller de myndigheter eller organ som enligt medlemsstaternas lagstiftning har ansvaret för att fullgöra de uppgifter som följer av detta direktiv.

7.9. tillstånd : ett eller flera skriftligta beslut eller en del härav, varigenom tillstånd meddelas √ godkännande ∏ att driva en anläggning √ eller förbränningsanläggning, avfallsförbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning ∏ eller delar därav på vissa villkor som säkerställer att anläggningen uppfyller kraven i detta direktiv. Ett tillstånd kan gälla för en eller flera anläggningar eller delar därav som är belägna på samma plats och drivs av samma verksamhetsutövare.

8.10. a)ändring av verksamheten: en ändring av en anläggnings art eller funktion, eller en utvidgning av anläggningen som kan få konsekvenser för miljön.

b) väsentlig ändring : en ändring av verksamheten √ art eller funktion, eller en utvidgning, av en anläggning eller förbränningsanläggning, avfallsförbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning, ∏ som enligt den behöriga myndigheten kan påverka människor eller miljö negativt och i betydande mån.

En ändring eller utvidgning av verksamheten skall därvid anses vara väsentlig om ändringen eller utvidgningen i sig själv uppfyller de eventuella tröskelvärden som anges i bilaga I.

9.11. bästa tillgängliga teknik : det effektivaste och mest avancerade stadium vad gäller utvecklingen av verksamheten och tillverkningsmetoderna som anger en given tekniks praktiska lämplighet för att i princip utgöra grunden för utsläppsgränsvärden √ och andra tillståndsvillkor ∏ och som har till syfte att hindra och, när detta inte är möjligt, generellt minska utsläpp och påverkan på miljön som helhet. Med

a) teknik avses både använd teknik och det sätt på vilket anläggningen utformas, uppförs, underhålls, drivs och avvecklas,

b) tillgänglig avses att tekniken skall ha utvecklats i sådan utsträckning att den kan tillämpas inom den berörda industribranschen på ett ekonomiskt och tekniskt genomförbart sätt och med beaktande av kostnader och nytta, oavsett om tekniken tillämpas eller produceras inom den berörda medlemsstaten, förutsatt att den berörda verksamhetsutövaren på rimliga villkor kan få tillgång till den,

c) bästa avses den teknik som är mest effektiv för att uppnå en hög allmän skyddsnivå för miljön som helhet.

När vad som är bästa tillgängliga teknik skall fastställas bör punkterna i bilaga IV särskilt beaktas.

10.12. verksamhetsutövare : varje fysisk eller juridisk person som driver eller √ kontrollerar ∏ innehar en anläggning √ eller förbränningsanläggning, avfallsförbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning ∏ eller, om det finns bestämmelser om detta i den nationella lagstiftningen, varje person som har givits rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut med avseende på anläggningens tekniska funktionssätt.

ê 2003/35/EG art. 4.1 b (anpassad)

11.13. allmänheten : en eller flera fysiska eller juridiska personer och, i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis, sammanslutningar, organisationer eller grupper av dessa.

12.14. den berörda allmänheten : den allmänhet som berörs eller kan antas bli berörd av, eller som har ett intresse av, beslutsprocesser om utfärdande eller uppdatering av tillstånd eller tillståndsvillkor. Icke-statliga miljöskyddsorganisationer som uppfyller kraven i nationell lagstiftning skall enligt denna definition anses ha ett sådant intresse.

ò ny

13. ny teknik : en ny teknik för en industriell verksamhet som, om den utvecklas kommersiellt, skulle kunna medföra en högre generell miljöskyddsnivå eller större kostnadsbesparing än befintlig bästa tillgängliga teknik.

14. farliga ämnen : farliga ämnen eller preparat enligt definitionen i rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen[26] och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat[27].

15. statusrapport : kvantifierad information om tillståndet i mark och grundvatten avseende förorening med farliga ämnen.

16. rutinmässig tillsyn : tillsyn utförd som en del av ett planerat tillsynsprogram.

17. icke-rutinmässig tillsyn : tillsyn utförd till följd av klagomål eller i samband med en undersökning av olyckor, tillbud eller bristande efterlevnad.

ê 2001/80/EG art. 2 (anpassad)

18.6. bränsle : varje fast, flytande eller gasformigt brännbart material som används för att driva en förbränningsanläggningen, med undantag för sådant avfall som omfattas av rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar[28], rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar[29] och rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall[30], eller av någon senare gemenskapsakt genom vilken ett eller flera av dessa direktiv upphävs eller ersätts.

19.7. förbränningsanläggning : varje teknisk inrättning i vilken bränslen oxideras för att den frigjorda värmen skall kunna utnyttjas.

20.11. biomassa : √ något av följande: ∏

a) Pprodukter som helt eller delvis består av ett vegetabiliskt ämne från jord- eller skogsbruk och kan användas som bränsle för återvinning av energiinnehållet. samt

b) Fföljande avfall som används som bränsle:

ai) Vegetabiliskt jord- och skogsbruksavfall.

bii) Vegetabiliskt avfall från livsmedelsindustrin, om den värme som alstras återvinns.

ciii) Vegetabiliskt fiberhaltigt avfall som uppstått vid produktion av nyfiberpappersmassa och vid pappersproduktion från massa, om avfallet samförbränns på produktionsplatsen och om den värme som alstras återvinns.

div) Korkavfall.

ev) Träavfall med undantag för träavfall som kan innehålla organiska halogenföreningar eller tungmetaller till följd av behandling med träskyddsmedel eller till följd av ytbehandling, och som särskilt omfattar sådant träavfall från bygg- och rivningsavfall.

21.8. flerbränsleanläggning : förbränningsanläggning som använder en eller flera typer av bränsle samtidigt eller växelvis.

22.12. gasturbin : en roterande maskin som omvandlar värmeenergi till mekaniskt arbete och som huvudsakligen består av en kompressor, en termisk enhet, där bränsle oxideras för att värma drivmedlet, och en turbin.

ê 2000/76/EG art. 3 (anpassad)

1.23. avfall : allt fast eller flytande avfall såsom det definieras i artikel 3 a1 a i Europaparlamentets och rådets direktiv 20../…/EG om avfall [31] direktiv 75/442/EEC;

2.24. farligt avfall : allt fast eller flytande √ farligt ∏ avfall såsom det definieras i artikel 3 b1.4 i rådets direktiv 20../…/EG 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall.

25.3. blandat kommunalt avfall : avfall från hushåll samt avfall från handel, industrier och institutioner, som till sin natur och sin sammansättning liknar hushållsavfall, men med undantag för de fraktioner som anges i bilagan till kommissionens beslut 94/3/EG under rubrik 20 01 i bilagan till kommissionens beslut 2000/532/EG av den 3 maj 2000 om upprättande av den europeiska avfallsförteckningen[32] och som är källsorterade och med undantag för annat avfall som anges under 20 02 i samma bilaga.

26.4. förbränningsanläggning √ avfallsförbränningsanläggning ∏: varje stationär eller mobil teknisk enhet eller utrustning avsedd för värmebehandling av avfall, med eller utan återvinning av alstrad värme. √ , med hjälp av ∏ Häri innefattas förbränning av avfall genom oxidering såväl som andra termiska behandlingsprocesser, såsom pyrolys, förgasning eller plasmaprocess, i den mån som √ om ∏ ämnena från behandlingen sedan förbränns.

27.5. samförbränningsanläggning : varje stationär eller mobil anläggning √ teknisk enhet ∏ vars huvudsakliga ändamål är energialstring eller tillverkning av materiella produkter och som utnyttjar avfall som normalt bränsle eller tillskottsbränsle, eller där avfall värmebehandlas för att det skall kunna bortskaffas √ med hjälp av förbränning av avfall genom oxidering såväl som andra termiska behandlingsprocesser om ämnena från behandlingen sedan förbränns ∏.

28.7. nominell kapacitet : den sammanlagda förbränningskapaciteten hos de ugnar som √ avfallsförbrännings- eller samförbränningsanläggningen ∏ förbränningsanläggningen består av, enligt specifikation av konstruktören och bekräftelse från den driftansvarige √ verksamhetsutövaren ∏ , med vederbörlig hänsyn till främst värmevärdet hos avfallet, uttryckt i kvantiteten avfall som förbränns per timme.

29.10. dioxiner och furaner : alla polyklorerade dibenso- p -dioxiner och dibensofuraner som förtecknas i bilaga Idel 2 i bilaga VI.

30.13. restprodukt : varje flytande eller fast √ avfall ∏ material (inklusive bottenaska och slagg, flygaska och pannaska, fasta reaktionsprodukter från rökgasrening, slam från avloppsrening, förbrukade katalysatorer och förbrukat aktivt kol), som definieras som avfall i artikel 1 a i direktiv 75/442/EEG och som uppstår i förbrännings- eller samförbränningsprocessen, vid rökgas- eller avloppsreningen eller i andra processer i förbrännings- √ avfallsförbrännings- ∏ eller samförbränningsanläggningen.

ê 1999/13/EG art. 2 (anpassad)

16.31. organisk förening : en förening som innehåller åtminstone elementet kol och ett eller flera av väte, halogener, syre, svavel, fosfor, kisel eller kväve, med undantag av koloxider och oorganiska karbonater och bikarbonater.

32.17. flyktig organisk förening (FOF) : en organisk förening √ och den fraktion av kreosot ∏ som vid 293,15 K har ett ångtryck av minst 0,01 kPa eller som har motsvarande flyktighet under de särskilda användningsförhållandena. I detta direktiv skall den andel kreosot som överstiger detta ångtrycksvärde vid 293,15 K anses som en flyktig organisk förening.

33.18. organiskt lösningsmedel : en flyktig organisk förening som, utan att genomgå någon kemisk förändring, används √ för något av följande ändamål: ∏

a) ensam eller tillsammans med andra agenser √ , och utan att genomgå någon kemisk förändring, ∏ för att lösa upp råvaror, produkter eller avfallsprodukter,

b) eller som rengöringsmedel för att lösa upp föroreningar,

c) som lösningsmedel,

d) som dispergeringsmedel,

e) eller för reglering av viskositeten,

f) eller √ för reglering av ∏ ytspänningen,

g) eller som mjukningsmedel,

h) eller som konserveringsmedel.

34.20. beläggning : alla beredningar, inklusive alla organiska lösningsmedel eller beredningar som innehåller organiska lösningsmedel för att kunna anbringas, som används för att uppnå en dekorativ, skyddande eller annan funktionell effekt på en yta√ beläggning så som det definieras i artikel 2.8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/42/EG av den 21 april 2004 om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa färger och lacker samt produkter för fordonsreparationslackering ∏.

Artikel 5

Villkor för tillstånd för befintliga anläggningar

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna med hjälp av tillstånd i överensstämmelse med artiklarna 6 och 8 eller på lämpligt sätt genom en förnyad bedömning av villkoren och, i förekommande fall, genom en uppdatering av villkoren, övervakar att befintliga anläggningar drivs i överensstämmelse med kraven i artiklarna 3, 7, 9, 10, 13 och 14 första och andra strecksatserna samt artikel 15.2 senast åtta år efter dagen för genomförande av detta direktiv, om inte annat följer av andra särskilda gemenskapsbestämmelser.

2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att tillämpa bestämmelserna i artiklarna 1, 2, 11, 12 och 14 tredje strecksatsen, artikel 15.1, 15.3 och 15.4, artiklarna 16, 17 och 18.2 på befintliga anläggningar från och med dagen för genomförandet av detta direktiv.

ê 96/61/EG art. 4 (anpassad)

Artikel 4

Tillstånd för nya anläggningar √ Skyldighet att ha tillstånd ∏

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ingena nya anläggningar √ eller förbränningsanläggning, avfallsförbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning ∏ drivs utan tillstånd enligt detta direktiv, dock utan att detta påverkar tilllämpningen av bestämmelserna om undantag i rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar[33].

ê 1999/13/EG art. 3 (anpassad)

√ Med avvikelse från första stycket får medlemsstaterna fastställa ett registreringsförfarande för anläggningar som endast omfattas av kapitel V. ∏

ê 1999/13/EG art. 2 (anpassad)

8. registrering: ett förfarande som √ Registreringsförfarandet ska ∏ fastställas i en √ bindande ∏ rättsakt och som innebär √ ska innefatta ∏ att verksamhetsutövaren åtminstone skall anmäla till den behöriga myndigheten att han har för avsikt att driva en anläggning eller verksamhet som omfattas av räckvidden i det här direktivet.

ê 96/61/EG art. 2.9 (anpassad)

2. Ett tillstånd kan gälla för √ två ∏ en eller flera anläggningar eller delar därav som är belägna på samma plats och drivs av samma verksamhetsutövare √ på samma plats eller på olika platser ∏.

ò ny

Om ett tillstånd gäller för två eller flera anläggningar ska varje anläggning uppfylla kraven i detta direktiv .

Artikel 5

Verksamhetsutövare

Två eller flera fysiska eller juridiska personer får gemensamt vara verksamhetsutövare för en anläggning eller förbränningsanläggning, avfallsförbränningsanläggning eller samförbränningsanläggning, eller vara verksamhetsutövare för olika delar av en anläggning.

ê 96/61/EG (anpassad)

ð ny

Artikel 68

Beslut √ Tillståndsgivning ∏

1. Utan att det påverkar andra krav på grund av nationella bestämmelser eller gemenskapsbestämmelser, skall Denden behöriga myndigheten ska meddela tillstånd med villkor som säkerställer att √ om ∏ anläggningen uppfyller de krav som ställs i detta direktiv, eller i annat fall avslå ansökan.

Alla tillstånd som meddelas eller ändras skall innehålla uppgifter om åtgärder för skydd av luft, vatten och mark som avses i detta direktiv.

Artikel 7

Samordnat förfaringssätt vid meddelande av tillstånd

2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att √ se till att ∏ prövningsförfarandent och tillståndsvillkoren skall vara √ är ∏ fullständigt samordnade när flera behöriga myndigheter √ eller verksamhetsutövare ∏ medverkar √ eller mer än ett tillstånd utfärdas ∏, för att hos alla myndigheter som är behöriga i samband med förfarandet säkerställa effektiviteten i det samordnade förfaringssättet.

ê 96/61/EG art. 9 (anpassad)

3.2. När det gäller en ny anläggning eller en väsentlig förändring på vilken artikel 4 i direktiv 85/337/EEG är tillämplig, skall alla relevanta uppgifter som kommit in eller slutsatser som dragits till följd av tillämpning av artiklarna 5, 6,- 7 och 9 i det direktivet beaktas √ granskas och användas ∏ när tillståndet meddelas.

Artikel 7

√ Generella bindande regler ∏

8. Utan att det påverkar skyldigheten att genomföra √ inneha ∏ ett tillståndsförfarande i enlighet med detta direktiv får medlemsstaterna fastställa √ ange ∏ särskilda skyldigheter för vissa kategorier av anläggningar, √ förbränningsanläggningar, avfallsförbränningsanläggningar eller samförbränningsanläggningar ∏ i form av generella, bindande regler istället för i tillståndsvillkoren, förutsatt att ett samordnat förfarande och en motsvarande hög skyddsnivå för miljön som helhet säkerställs.

ê 96/61/EG (anpassad)

√ Om generella bindande regler antas, räcker det att tillståndet innehåller en hänvisning till föreskrifterna. ∏

ò ny

Artikel 8

Rapportering om efterlevnad

Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa

1) att verksamhetsutövaren minst var tolfte månad rapporterar till den behöriga myndigheten om hur tillståndsvillkoren uppfylls,

ê 96/61/EG art. 14 (anpassad)

2) √ att ∏ verksamhetsutövaren regelbundet underrättar den behöriga myndigheten om resultaten av utsläppskontrollen och snarast möjligt underrättar √ den behöriga ∏ myndigheten om tillbud eller olyckora som påverkar miljön i betydande grad.

Artikel 914

√ Bristande efterlevnad ∏ Iakttagande av villkor i tillstånd

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att villkoren i tillståndet iakttas av verksamhetsutövaren. vid driften av anläggningen,

ê 1999/13/EG art.10 (anpassad)

ð ny

2. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa följande oOm det konstateras att kraven i detta direktiv inte är uppfyllda √ ska medlemsstaterna se till ∏:

a) √ att ∏ verksamhetsutövaren √ omedelbart ∏ informerar den behöriga myndigheten, och

b) √ att verksamhetsutövaren ∏ ? och den behöriga myndigheten ⎪ vidta √ vidtar de ∏ åtgärder √ som är nödvändiga ∏ för att säkerställa att kraven åter uppfylls snarast möjligt.

b) Om bristande uppfyllelse av √ en överträdelse av ∏ villkoren förorsakar omedelbar fara för människors hälsa √ eller miljön ∏ och så länge uppfyllandet av villkoren enligt punkt a första stycket b inte återupprättats, skall driften av √ anläggningen eller förbränningsanläggningen, avfallsförbränningsanläggningen eller samförbränningsanläggningen ∏ verksamheten avbrytas.

ê 2003/87/EG art. 26 (anpassad)

Artikel 10

√ Utsläpp av växthusgaser ∏

1. Om utsläppen av växthusgaser från en anläggning fastställs i bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG[34] för en verksamhet som bedrivs vid denna anläggning, skall tillståndet inte omfatta utsläppsgränsvärden för direkta utsläpp av denna gas, såvida inte detta är nödvändigt för att förhindra betydande lokala föroreningar.

2. För verksamheter som förtecknas i bilaga I till direktiv 2003/87/EG får medlemsstaterna välja att inte införa krav på effektiv energianvändning för förbränningsanläggningar eller andra anläggningar Ö enheter Õ som avger koldioxid på platsen.

3. Vid behov skall de behöriga myndigheterna ändra tillståndet enligt vad som är lämpligt.

4. De tre föregående styckena skall Punkterna 1–3 ska inte tillämpas på anläggningar som är tillfälligt undantagna från systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen i enlighet med artikel 27 i direktiv 2003/87/EG.

ê 96/61/EG (anpassad)

KAPITEL II

√ Särskilda bestämmelser för verksamheter som anges i bilaga I ∏

ò ny

Artikel 11

Tillämpningsområde

Detta kapitel gäller de verksamheter som anges i bilaga I och, i tillämpliga fall, uppnår de tröskelvärden för kapacitet som anges i den bilagan.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 123

Allmänna principer för verksamhetsutövarens grundläggande skyldigheter

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att de behöriga myndigheterna skall kunna säkerställa √ se till ∏ att anläggningen drivs √ enligt principerna om att ∏på sådant sätt att

1.a) alla lämpliga förebyggande åtgärder vidtas för att undvika föroreningar,

2. särskilt genom att bästa tillgängliga teknik används,

3.b) ingen betydande förorening förorsakas,

4.c) uppkomst av avfall undviks i enlighet med direktiv 20../../EGrådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall.,

5. I annat fall skall avfallet återtas √ producerat avfall återvinns ∏ eller, när detta inte är tekniskt och ekonomiskt möjligt, bortskaffas så √ på ett sådant sätt ∏ att påverkan på miljön undviks eller minskas,

6.d) energianvändningen är effektiv,

7.e) nödvändiga åtgärder vidtas för att förebygga olyckor och begränsa derasdessas följder,

8.f) nödvändiga åtgärder vidtas när verksamheten definitivt har upphört, för att undvika alla föroreningsrisker √ för förorening ∏ och för att återställa platsen i ett tillfredsställande skick √ det skick som fastställts i enlighet med artikel 23.2 och 23.3 ∏.

För att följa denna artikel är det tillräckligt att medlemsstaterna försäkrar sig om att de behöriga myndigheterna när de fastställer tillståndsvillkoren beaktar de allmänna principer, som uppställs i denna artikel.

Artikel 136

Ansökan om tillstånd

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att en tillståndsansökan som lämnas till den behöriga myndigheten, innehåller uppgifter om √ följande ∏:

a) anläggningen och verksamheterna där,

b) de råvaror, och övriga insatsvaror, andra ämnen samt den energi som används eller genereras i anläggningen,

c) anläggningens utsläppskällor,

d) förhållandena på platsen,

ò ny

e) i tillämpliga fall en statusrapport,

ê 96/61/EG (anpassad)

f) art och mängd av varje utsläpp till olika delar av miljön som kan förutses från anläggningen samt en redogörelse för betydande effekter på miljön som utsläppen kan orsaka,

g) den teknik som föreslås och övriga metoder för att förebygga utsläpp från anläggningen eller, om detta inte är möljligt, för att minska utsläppen,

h) åtgärder för att förebygga uppkomsten av avfall √ förebyggande och återvinning av avfall ∏ som anläggningen ger upphov till, om det behövs,

i) andra åtgärder för att följa de allmänna principer för verksamhetsutövarens grundläggande skyldigheter som avses i artikel 312,

j) planerade åtgärder för att övervaka Ö kontroll av Õ utsläpp i miljön,

ê 2003/35/EG art. 4.2 (anpassad)

k) de huvudalternativ √ till teknik, metoder och åtgärder ∏ som sökanden övervägt, om det finns sådana, i form av en översikt.

ê 96/61/EG

Tillståndsansökan skall även omfatta en icke-teknisk sammanfattning av uppgifterna i första stycket strecksatserna ovan.

2. Om uppgifter som lämnats enligt kraven i direktiv 85/337/EEG, eller en säkerhetsrapport som utarbetats enligt rådets direktiv 96/82/EG 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter eller andra upplysningar som har lämnats på grund av annan lagstiftning gör det möjligt att uppfylla något av kraven i punkt 1 denna artikel, får dessa upplysningar ingå i tillståndsansökan eller bifogas den.

ò ny

Artikel 14

BAT-referensdokument

1. Kommissionen ska anta BAT-referensdokument på grundval av resultaten av det informationsutbyte som avses i artikel 29.

2. BAT-referensdokumenten ska särskilt beskriva bästa tillgängliga teknik och de utsläppsnivåer och den kontroll som hänger samman med denna, kontroll av mark och grundvatten, avhjälpande av föroreningsskada samt ny teknik, med särskilt beaktande av de kriterier som anges i bilaga III. Kommissionen ska se över och uppdatera BAT-referensdokumenten när så är lämpligt.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 159

Villkor för tillstånd √ Tillståndsvillkor ∏

1. Medlemsstaterna skall försäkra sig om att tillståndet omfattar alla nödvändiga åtgärder för att uppfylla de kraven för tillstånd som avses i artiklarna 312 och 1019, för att kunna säkerställa skydd av luft, vatten och mark och således uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

2. När det gäller en ny anläggning eller en väsentlig förändring på vilken artikel 4 i direktiv 85/337/EEG är tillämplig, skall alla relevanta uppgifter som kommt in eller slutsatser som dragits till följd av tillämpning av artiklarna 5 - 7 i det direktivet beaktas när tillstånd meddelas.

3. √ Dessa åtgärder ∏ Tillståndet skall omfatta √ minst omfatta följande: ∏

a) Uutsläppsgränsvärden för förorenande ämnen, i synnerhet de som anges i bilaga III, II √ och för andra förorenande ämnen ∏ som den berörda anläggningen med hänsyn till deras beskaffenhet och förmåga att överföra föroreningar från ett element till ett annat (vatten, luft och mark) kan antas släppa ut i betydande mängder.

b) Tillståndet skall vid behov innehålla lLämpliga föreskrifter som säkerställer skydd av mark och grundvatten samt åtgärder för hanteringen av avfall som uppkommer vid anläggningen. Gränsvärdena kan vid behov kompletteras eller ersättas av likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder.

c) 5. Tillståndet skall innehålla lLämpliga krav för utsläppskontroll med angivande av mätmetod, mätfrekvens och utvärderingsmetod samt omfatta en skyldighet att √ regelbundet förse ∏ till den behöriga myndigheten √ med resultaten från kontroll av utsläpp och övriga ∏ lämna de uppgifter som är nödvändiga för att kontrollera att villkoren i tillståndet iakttas.

För de anläggningar som avses i 6.6 i bilaga I kan de åtgärder som avses i den här punkten göras med beaktande av kostnad och nytta.

ò ny

d) Krav på periodisk kontroll av farliga ämnen som kan tänkas finnas på platsen, och som kan leda till förorening av mark och grundvatten inom anläggningens område.

ê 96/61/EG (anpassad)

e) 6. Tillståndet skall innehålla krav på åÅtgärder som rör andra förhållanden än dem som gäller vid normal drift. Därför skall, om det finns risk för miljöpåverkan, hänsyn på lämpligt sätt tas till igångsättande, läckor, störningar i driften, tillfälliga avbrott och den slutliga nedläggningen av verksamheten.

f) I samtliga fall skall tillståndsvillkoren innehålla Bbestämmelser som syftar till att minimera långväga eller gränsöverskridande föroreningar och säkra en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

Tillståndet kan också innehålla tillfälliga undantag från kraven enligt punkt 4, om en återställningsplan som den behöriga myndigheten godkänt säkerställer att kraven uppfylls inom sex månader och om projektet leder till minskade föroreningar.

7. Tillståndet får, i den mån medlemsstaten eller den behöriga myndigheten finner det lämpligt, innehålla andra villkor som är motiverade med hänsyn till detta direktivs syfte.

2. √ För tillämpning av punkt 1 a får utsläppsgränsvärdena ∏ Gränsvärdena kan vid behov kompletteras eller ersättas av likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder.

För anläggningar enligt 6.6 i bilaga I skall vid fastställande av utsläppsgränsvärden enligt den här punkten också beaktas de praktiska förutsättningar som gäller dessa kategorier av anläggningar.

ò ny

3. BAT-referensdokumenten ska ligga till grund för fastställande av tillståndsvillkoren.

4. Om en anläggning eller en del av en anläggning inte omfattas av BAT-referensdokument eller om dessa dokument inte behandlar alla potentiella miljöeffekter av verksamheten, ska den behöriga myndigheten fastställa bästa tillgängliga teknik för anläggningen eller verksamheten i fråga på grundval av kriterierna i bilaga III och fastställa tillståndsvillkoren i enlighet med detta.

5. För de anläggningar som avses i punkt 6.6 i bilaga I gäller punkterna 1–4 utan att det påverkar tillämpningen av lagstiftningen om djurskydd.

ê 96/61/EG art. 2 (anpassad)

Artikel 16

Utsläppsgränsvärden, likvärdiga parametrar och tekniska åtgärder

1.6. Utsläppsgränsvärdena för √ förorenande ∏ ämnen gäller normalt den punkt där utsläppet lämnar anläggningen, och √ när värdena bestäms ska man bortse från ∏ en eventuell utspädning √ som gjorts före den punkten ∏ skall inte beaktas vid fastställandet av gränsvärdena.

För indirekta utsläpp √ av förorenande ämnen ∏ till vatten kanfår resultatet av rening i ett reningsverk beaktas när anläggningens utsläppsgränsvärden fastställs √ för anläggningen i fråga ∏, under förutsättning att en likvärdig nivå garanteras för miljöskyddet i dess helhet √ garanteras ∏ och att detta inte leder till en högre föroreningsbelastning på miljön, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 76/464/EEG och genomförandedirektiven till det direktivet.

ê 96/61/EG art. 9 (anpassad)

24. Utan att det påverkar Ö tillämpningen av Õ artikel 19 10 skall de utsläppsgränsvärden och likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder som avses i artikel 15.1 och 15.2 punkt 3 bygga på bästa tillgängliga teknik, utan att användning av en specifik teknik eller teknologi föreskrivs, och fastställas med hänsyn till den aktuella anläggningens tekniska egenskaper och geografiska belägenhet samt de lokala miljöförhållandena. I samtliga fall skall tillståndsvillkoren innehålla bestämmelser som syftar till att minimera långväga eller gränsöverskridande föroreningar och säkra en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

ò ny

Den behöriga myndigheten ska fastställa utsläppsgränsvärden som inte är högre än de utsläppsgränser som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

3. Genom undantag från punkt 2 andra stycket får den behöriga myndigheten i specifika fall, på grundval av en bedömning av miljömässiga och ekonomiska kostnader och fördelar med hänsyn till den aktuella anläggningens tekniska egenskaper och geografiska belägenhet samt de lokala miljöförhållandena, fastställa utsläppsgränsvärden som är högre än de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

Dessa utsläppsgränsvärden får dock inte vara högre än de utsläppsgränsvärden som anges i bilagorna V–VIII, i tillämpliga fall.

Kommissionen får fastställa kriterier för medgivande av undantag enligt denna punkt.

Dessa åtgärder, som är avsedda att ändra icke-väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 69.2.

4. Punkterna 2 och 3 gäller spridning av stallgödsel och flytgödsel utanför det anläggningsområde som avses i punkt 6.6 i bilaga I. Medlemsstaterna får innefatta dessa krav i andra åtgärder än ett tillstånd.

5. Den behöriga myndigheten får medge tillfälliga undantag från kraven i punkt 2 och från artikel 12 första stycket led 1 och 2 för ökningar av utsläpp dom är resultatet av utprovning och användning av ny teknik förutsatt att användningen av dessa tekniker, inom sex månader efter medgivande av undantaget, antingen upphör eller verksamheten åtminstone klarar de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik.

Artikel 17

Krav på kontroll

1. De krav på kontroll som avses i artikel 15.1 c och d ska i tillämpliga fall vara grundade på slutsatserna om kontroll enligt BAT-referensdokumenten.

2. Frekvensen av den periodiska kontroll som avses i artikel 15.1 d ska fastställas av den behöriga myndigheten i ett tillstånd för varje enskild anläggning eller i generella bindande regler.

Utan att det påverkar tillämpningen av första stycket ska periodisk kontroll ske minst en gång vart sjunde år.

Kommissionen får bestämma kriterier för fastställande av den periodiska kontrollens frekvens.

Dessa åtgärder, som är avsedda att ändra icke-väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 69.2.

Artikel 18

Generella bindande regler

ê 96/61/EG art. 9.8 (anpassad)

1. √När medlemsstaterna antar ∏ Utan att det påverkar skyldigheten att genomföra ett tillståndsförfarande i enlighet med detta direktiv får medlemsstaterna fastställa särskilda skyldigheter för vissa kategorier av anläggningar i form av generella, bindande föreskrifter Ö regler Õ istället för i tillståndsvillkoren, förutsatt att √ ska de säkerställa ∏ ett samordnat förfarande och en motsvarande hög skyddsnivå för miljön som helhet säkerställs √ motsvarande den som kan uppnås med enskilda tillståndsvillkor ∏.

ò ny

2. Generella bindande regler ska baseras på bästa tillgängliga teknik, utan att föreskriva användning av en viss teknik eller särskild teknologi.

Medlemsstaterna ska se till att de generella bindande reglerna anger utsläppsgränsvärden, eller likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder, som inte är högre än de utsläppsnivåer som motsvarar bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

3. Medlemsstaterna ska se till att generella bindande regler uppdateras i förhållande till utvecklingen av bästa tillgängliga teknik.

När kommissionen antar ett nytt eller uppdaterat BAT-referensdokument ska medlemsstaterna inom fyra år efter offentliggörandet vid behov ompröva och uppdatera de generella bindande reglerna för anläggningarna i fråga.

4. Generella bindande regler som antas enligt punkterna 1–3 ska innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs.

ê 96/61/EG (anpassad)

ð ny

Artikel 1910

Bästa tillgängliga teknik och mMiljökvalitetsnormer

Om en miljökvalitetsnorm ställer högre krav än vad som kan uppnås genom användning av bästa tillgängliga teknik skall ytterligare åtgärder särskilt föreskrivas √ anges ∏ i tillståndet, utan att detta påverkar vidtagandet av andra åtgärder som kan behövas för att iaktta miljökvalitetsnormerna.

Artikel 2011

Utvecklingen av bästa tillgängliga teknik

Medlemsländerna skall övervaka att den behöriga myndigheten följer eller hålls underrättad om utvecklingen av bästa tillgängliga teknik. ? och om offentliggörande av nya eller reviderade BAT-referensdokument. ⎪

Artikel 2112

Verksamhetsutövarens ändring av verksamheten √ anläggningen ∏

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att verksamhetsutövaren underrättar den behöriga √ myndigheten ∏ myndigheterna om alla planerade ändringar √ av anläggningens art eller funktion, eller en utvidgning av anläggningen, som kan få konsekvenser för miljön ∏ i verksamheten enligt definitionen i artikel 2.10 a. I förekommande fall skall den behöriga √ myndigheten ∏ myndigheterna uppdatera tillståndet eller villkoren i detta.

2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att ingen väsentlig förändring av verksamheten vid anläggningen som enligt artikel 2.10 b planeras av verksamhetsutövaren genomförs utan att tillstånd beviljats i enlighet med detta direktiv.

Ansökan om tillstånd och de behöriga myndigheternas beslut skall avse de delar av anläggningen och de uppgifter som räknas upp i artikel 613 och som kan komma att beröras av √ den väsentliga ∏ ändringenarna. Relevanta bestämmelser i artiklarna 3, 6 - 10 samt 15.1, 15.2 och 15.4 skall också tillämpas.

ê 96/61/EG art. 2.10 b (anpassad)

3b) En ändring √ av anläggningens art eller funktion ∏ eller √ en ∏ utvidgning av verksamheten √ anläggningen ∏ skall därvid anses vara väsentlig om ändringen eller utvidgningen i sig själv uppfyller de eventuella √ medför att de tröskelvärden för kapacitet ∏ tröskelvärden som anges i bilaga I √ uppnås ∏.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 2213

Den behöriga myndighetens förnyade bedömning och uppdatering av villkoren i tillstånd

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den behöriga √ myndigheten ∏ myndigheterna regelbundet gör en förnyad bedömning av √ tillståndsvillkoren ∏, och, om nödvändigt √ för att säkerställa efterlevnaden av detta direktiv ∏, uppdaterar villkoren i tillståndet.

ò ny

2. På begäran av den behöriga myndigheten ska verksamhetsutövaren överlämna alla uppgifter som är nödvändiga för en förnyad bedömning av tillståndsvillkoren.

Vid förnyad bedömning av tillståndsvillkoren ska den behöriga myndigheten använda all information som framkommit vid kontroll eller tillsyn.

3. När kommissionen antar ett nytt eller uppdaterat BAT-referensdokument ska medlemsstaterna inom fyra år efter offentliggörandet se till att den behöriga myndigheten vid behov gör en förnyad bedömning och uppdaterar tillståndsvillkoren för anläggningarna i fråga.

Första stycket ska tillämpas på varje undantag som medges enligt artikel 16.3.

ê 96/61/EG (anpassad)

ð ny

42. En förnyad bedömning √ och vid behov uppdatering av tillståndsvillkoren ska göras, åtminstone om ∏skall alltid göras om

a) anläggningen orsakar förorening av sådan betydelse att nya eller reviderade utsläppsgränsvärden behöver införas i tillståndet,

b) väsentliga ändringar ? utvecklingen ⎪ av bästa tillgängliga teknik möjliggör en betydande minskning av utsläppen utan att detta medför oskäliga kostnader,

c) driftssäkerheten hos processen eller verksamheten nödvändiggör att annan teknik används, och

d) ? det är nödvändigt för att uppfylla en miljökvalitetsnorm enligt artikel 19. ⎪

nya bestämmelser i nationell lagstiftning eller i gemenskapslagstiftningen kräver det.

ò ny

Artikel 23

Nedläggning av verksamhet och avhjälpande av föroreningsskada

1. Den behöriga myndigheten ska se till att de tillståndsvillkor som föreskrivs för att följa principen i artikel 12.8 uppfylls efter det att verksamheten definitivt har upphört, utan att det påverkar tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/35/EG av den 21 april 2004 om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador[35] och Europaparlamentets och rådets direktiv 20../../EG om inrättande av rambestämmelser för markskydd och om ändring av direktiv 2004/35/EG[36].

2. Om verksamheten innefattar användning, produktion eller utsläpp av farliga ämnen, som kan leda till förorening av mark och grundvatten inom anläggningens område, ska verksamhetsutövaren utarbeta en statusrapport innan en anläggning tas i drift eller ett tillstånd för en anläggning uppdateras. Rapporten ska innehålla den kvantifierade information som är nödvändig för att fastställa markens och grundvattnets utgångsläge.

Kommissionen ska fastställa kriterier för innehållet i statusrapporten.

Dessa åtgärder, som är avsedda att ändra icke-väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 69.2.

3. Efter det att verksamheten definitivt har upphört ska verksamhetsutövaren bedöma föroreningssituationen i mark och grundvatten med avseende på farliga ämnen. Om anläggningen har orsakat förorening med farliga ämnen i mark och grundvatten jämfört med utgångsläget enligt den statusrapport som avses i punkt 2, ska verksamhetsutövaren avhjälpa föroreningsskada och återställa området till dess utgångsläge.

4. Om verksamhetsutövaren inte behöver utarbeta en statusrapport enligt punkt 2, ska verksamhetsutövaren efter det att verksamheten definitivt har upphört vidta nödvändiga åtgärder för att se till att området inte utgör en betydande risk för människors hälsa och miljön.

ò ny

Artikel 24

Rapportering om efterlevnad

Den rapport om efterlevnad som avses i artikel 8.1 ska innehålla en jämförelse mellan driften vid anläggningen, inklusive utsläppsnivån, och bästa tillgängliga teknik enligt BAT-referensdokumenten.

Artikel 25

Tillsyn

1. Medlemsstaterna ska inrätta ett system för tillsyn av anläggningar.

Systemet ska innefatta tillsyn på plats.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 14

Iakttagande av villkor i tillstånd

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att

- villkoren i tillståndet iakttas av verksamhetsutövaren vid driften av anläggningen,

- verksamhetsutövaren regelbundet underrättar den behöriga myndigheten om resultaten av utsläppskontrollen och snarast möjligt underrättar myndigheten om tillbud eller olycka som påverkar miljön i betydande grad,

- verksamhetsutövarna ger de behöriga myndigheternas företrädare allt nödvändigt bistånd så att √ myndigheterna ∏ de kan utföra √ tillsyn på plats ∏ inspektioner vid anläggningen, ta prover och samla in all nödvändig information för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt detta direktiv.

ò ny

2. Medlemsstaterna ska se till att alla anläggningar omfattas av en tillsynsplan.

3. Varje tillsynsplan ska omfatta följande:

a) Allmän bedömning av relevanta miljöproblem.

b) Geografiskt område som omfattas av tillsynsplanen.

c) Ett register över de anläggningar som omfattas av tillsynsplanen och en allmän bedömning av hur de uppfyller kraven i detta direktiv.

d) Bestämmelser om översyn av planen.

e) En översikt över programmen för rutinmässig tillsyn enligt punkt 5.

f) Förfaranden för icke-rutinmässig tillsyn enligt punkt 6.

g) Bestämmelser om samarbete mellan olika tillsynsmyndigheter, om så behövs.

4. Den behöriga myndigheten ska, på grundval av tillsynsplanerna, upprätta tillsynsprogram och fastställa frekvensen för besök på plats för olika typer av anläggningar.

Programmen ska omfatta minst ett besök på plats var tolfte månad för varje anläggning, såvida inte programmen är baserade på en systematisk bedömning av miljöriskerna vid de särskilda anläggningarna i fråga.

Kommissionen ska fastställa kriterier för bedömningen av miljöriskerna.

Dessa åtgärder, som är avsedda att ändra icke-väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 69.2.

5. Den rutinmässiga tillsynen ska ha tillräcklig omfattning för att undersöka alla olika typer av relevanta miljöeffekter från anläggningen i fråga.

Den rutinmässiga tillsynen ska säkerställa att verksamhetsutövaren uppfyller tillståndsvillkoren.

Rutinmässig tillsyn ska också användas för att bedöma tillståndsvillkorens effektivitet.

6. Icke-rutinmässig tillsyn ska utföras för att undersöka allvarliga miljöklagomål, allvarliga miljöolyckor, tillbud och bristande efterlevnad så snart som möjligt och, om så är lämpligt, före utfärdande, omprövning eller uppdatering av ett tillstånd.

7. Efter varje rutinmässig och icke-rutinmässig tillsyn ska den behöriga myndigheten utarbeta en rapport med en beskrivning av resultaten av hur anläggningen uppfyller kraven i detta direktiv och slutsatser om huruvida ytterligare åtgärder är nödvändiga.

Rapporten ska delges den berörda verksamhetsutövaren och offentliggöras inom två månader efter det att tillsynen genomförs.

Den behöriga myndigheten ska se till att alla nödvändiga åtgärder som anges i rapporten vidtas inom rimlig tid.

ê 96/61/EG

Artikel 2615

Tillgång till information och allmänhetens deltagande i tillståndsförfarandet

ê 2003/35/EG art. 4.3 (anpassad)

1. Medlemsstaterna skall se till att den berörda allmänheten på ett tidigt stadium ges tillfälle att på ett effektivt sätt deltaga i √ följande ∏ förfaranden för:

a) Mmeddelande av tillstånd för nya anläggningar.,

b) Mmeddelande av tillstånd för en väsentlig förändring av verksamheten vid en anläggning.,

c) Uuppdatering av ett tillstånd för en anläggning eller av villkoren för en anläggnings tillstånd i enlighet med artikel 13.2 första strecksatsen artikel 22.4 a.

ò ny

d) Antagande av generella bindande regler enligt artiklarna 7 och 18.

ê 2003/35/EG art. 4.3

Det förfarande som anges i bilaga IVV skall tillämpas för sådant deltagande.

ò ny

2. Punkt 1 a och b ska inte tillämpas om samtliga följande villkor är uppfyllda:

a) Den nya anläggningen eller väsentliga förändringen omfattas av direktiv 85/337/EEG.

b) Generella bindande regler omfattar alla nödvändiga tillståndsvillkor.

c) Det är inte nödvändigt att införa strängare krav för att följa artikel 19.

ê 2003/35/EG art. 4.3 (anpassad)

35. Efter det att ett beslut √ om meddelande, omprövning eller uppdatering av tillstånd, eller om antagande eller uppdatering av generella bindande regler ∏ har fattats skall den behöriga myndigheten i vederbörlig ordning informera allmänheten och göra följande information tillgänglig för allmänheten:

a) Beslutets innehåll, inbegripet en kopia av tillståndet och eventuella villkor och senare uppdateringar.

b) De skäl och överväganden som beslutet grundar sig på, och även om förfarandet för allmänhetens deltagande, efter det att den granskat allmänhetens kommentarer och synpunkter.

ò ny

c) Resultaten av de samråd som hållits innan beslutet fattades och en förklaring av hur de har beaktats i beslutet.

d) Titeln på de BAT-referensdokument som är relevanta för den aktuella anläggningen eller verksamheten.

e) Hur de utsläppsgränsvärden som anges i tillståndet eller de generella bindande reglerna har fastställts i förhållande till bästa tillgängliga teknik och motsvarande utsläppsnivåer enligt BAT-referensdokumenten.

f) Om ett undantag medges enligt artikel 16.3, skälen för undantaget och föreskrivna villkor.

g) Resultaten av omprövningen av de generella bindande reglerna enligt artikel 18.3 och av tillstånd enligt artikel 22.1, 22.3 och 22.4.

ê 96/61/EG (anpassad)

h)2. De resultat av utsläppskontrollen som fordras enligt Ö tillståndsvillkoren Õ de villkor för tillstånd som avses i artikel 8 och som den behöriga myndigheten förfogar över, skall också göras tillgängliga för allmänheten.

43. Punkterna 1-–3 skall tillämpas med de begränsningar som fastställs i artikel 4.1 och 4.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation artikel 3.2 och 3.3 i direktiv 90/313/EEG.

ê 2003/35/EG art. 4.3 (anpassad)

Artikel 2715a

Rätt till rättslig prövning

1. Medlemsstaterna skall inom ramen för den relevanta nationella lagstiftningen se till att de medlemmar av den berörda allmänheten √ har rätt att få den materiella eller formella giltigheten av ett beslut, en handling eller en underlåtenhet som omfattas av artikel 26 prövad i domstol eller något annat oberoende och opartiskt organ som inrättats genom lag, om något av följande villkor uppfylls ∏:

a) √ De ∏ som har ett tillräckligt intresse., eller

b) √ De ∏ som hävdar att en rättighet kränks, när detta utgör en förutsättning enligt en medlemsstats förvaltningsprocessrättsliga lagstiftning.,

har rätt att få den materiella eller formella giltigheten av ett beslut, en handling eller en underlåtenhet som omfattas av bestämmelserna om allmänhetens deltagande i detta direktiv prövad i domstol eller något annat oberoende och opartiskt organ som inrättats genom lag.

2. Medlemsstaterna skall fastställa i vilket skede beslut, handlingar eller underlåtenhet kan prövas.

3. Vad som utgör ett tillräckligt intresse och kränkning av en rättighet skall fastställas av medlemsstaterna, i enlighet med målet att ge den berörda allmänheten en omfattande rätt till rättslig prövning.

För detta ändamål skall det intresset hossom en icke-statlig organisation som √ främjar miljöskydd och ∏ uppfyller √ alla ∏ kraven i artikel 1.2 √ enligt nationell lag ∏ har, anses tillräckligt i den mening som avses i led a i den här artikeln punkt 1 a.

Sådana organisationer skall också anses ha rättigheter som kan kränkas i den mening som avses i led b i den här artikeln punkt 1 b.

4. Bestämmelserna i denna artikel punkterna 1–3 skall inte utesluta möjligheten av ett preliminärt prövningsförfarande inför en förvaltningsmyndighet och skall inte påverka kravet att de administrativa prövningsförfarandena skall vara uttömda innan rättsliga prövningsförfaranden får användas, om detta krav finns enligt den nationella lagstiftningen.

Sådana förfaranden skall vara √ objektiva, ∏ rättvisa, snabba och inte oöverkomligt kostsamma.

5. För att främja den faktiska tillämpningen av bestämmelserna i denna artikel skall Mmedlemsstaterna Ö ska Õ se till att praktisk information om rätten till rättslig prövning i domstol och i administrativ ordning görs tillgänglig för allmänheten.

ê 96/61/EG

Artikel 2817

Gränsöverskridande verkningar

ê 2003/35/EG art. 4.5 a (anpassad)

1. Om en medlemsstat konstaterar att driften av en anläggning kan få en betydande, negativ inverkan på miljön i en annan medlemsstat, eller om en medlemsstat som kan komma att påverkas i betydande omfattning begär detta, skall den medlemsstat inom vars territorium ansökan om tillstånd enligt artikel 4 eller artikel 21.212.2 lämnades in till den andra medlemsstaten överlämna de uppgifter som skall lämnas eller hållas tillgängliga enligt bilaga V, samtidigt som den ställer dessa till förfogande för medborgarna i den egna medlemsstaten √ allmänheten ∏.

Dessa uppgifter utgör grunden för de samråd som är nödvändiga inom ramen för de bilaterala relationerna mellan de två medlemsstaterna enligt principen om ömsesidighet och lika behandling.

ê 96/61/EG

2. Inom ramen för sina bilaterala relationer skall medlemsstaterna se till att ansökningarna i de fall som anges i punkt 1 också hålls tillgängliga för allmänheten i den medlemsstat som kan komma att beröras, så att denna kan ta ställning i detta hänseende innan den behöriga myndigheten fattar sitt beslut.

ê 2003/35/EG art. 4.5 b

3. Resultatet av eventuella samråd i enlighet med punkterna 1 och 2 skall beaktas när den behöriga myndigheten fattar ett beslut om ansökan.

4. Den behöriga myndigheten skall informera medlemsstater med vilka samråd har hållits i enlighet med punkt 1 om det beslut som fattats beträffande ansökan och skall till dessa överlämna den information som avses i artikel 26.315.5. Dessa medlemsstater skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att denna information görs tillgänglig på lämpligt sätt för den berörda allmänheten på det egna territoriet.

ê 96/61/EG (anpassad)

ð ny

Artikel 2916

Utbyte av information

1. För att få till stånd ett informationsutbyte skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att vart tredje år, och första gången inom 18 månader från den dag då detta direktiv börjar tillämpas, till kommissionen överlämna representativa uppgifter om tillgängliga gränsvärden för de kategorier av verksamheter som anges i bilaga I och, i förekommande fall, den bästa tillgängliga teknik som ligger till grund för dessa värden, särskilt i enlighet med artikel 9. Vid senare rapporteringstillfällen skall uppgifterna kompletteras i enlighet med de förfaranden som anges i tredje stycket i denna artikel.

2. Kommissionen skall organisera informationsutbyte √ med ∏ mellan medlemsstaterna, och de berörda industrierna om bästa tillgängliga teknik, om därmed sammanhängande föreskrifter om utsläppskontroll och om utvecklingen i dessa båda hänseenden. ? och icke-statliga organisationer som främjar miljöskydd om följande: ⎪

ò ny

a) Anläggningars prestanda i fråga om utsläpp, förorening, förbrukning och typ av råvaror, energianvändning och avfallsproduktion.

ê 96/61/EG (anpassad)

b) √ Den ∏ bästa tillgängliga teknik √ som används ∏, om därmed sammanhängande föreskrifter om utsläppskontroll och om √ deras ∏ utvecklingen i dessa båda hänseenden.

Kommissionen skall vart tredje år offentliggöra resultaten av informationsutbytet.

3. Rapporter om genomförandet av detta direktiv och dess effektivitet jämfört med andra av gemenskapens styrmedel för miljöskydd skall utarbetas i enlighet med artiklarna 5 och 6 i direktiv 91/692/EEG. Den första rapporten skall omfatta treårsperioden efter det datum för genomförande som avses i artikel 21 i detta direktiv. Kommissionen skall överlämma rapporten till rådet samt vid behov föreslå åtgärder.

4. Medlemsstaterna skall upprätta eller utse den eller de myndigheter som skall ansvara för informationsutbytet i enlighet med punkt 1 - 3 och underrätta kommissionen om detta.

ò ny

Artikel 30

Ny teknik

Medlemsstaterna ska införa incitament för verksamhetsutövare att utveckla och tillämpa ny teknik.

För tillämpningen av första stycket ska kommissionen anta åtgärder för att fastställa följande:

a) Typ av industriell verksamhet där utveckling och tillämpning av ny teknik är prioriterad.

b) Vägledande mål för medlemsstaterna avseende utveckling och tillämpning av ny teknik.

c) Verktyg för att bedöma framgången med utveckling och tillämpning av ny teknik.

Dessa åtgärder, som är avsedda att ändra icke-väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas enligt det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 69.2.

ê 96/61/EG (anpassad)

Artikel 18

Gemenskapens utsläppsgränsvärden

1. Rådet skall på förslag av kommissionen, i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i fördraget, fastställa utsläppsgränsvärden för

de kategorier av anläggningar som avses i bilaga I med undantag av de avfallsdeponier som avses i kategorierna 5.1 och 5.4 i den bilagan,

och

för de förorenande ämnen som avses i bilaga III,

för vilka behovet av insatser på gemenskapsnivå har fastställts, särskilt på grundval av det informationsutbyte som avses i artikel 16.

2. I avsaknad av utsläppsgränsvärden på gemenskapsnivå som fastställs i enlighet med detta direktiv, skall relevanta utsläppsgränsvärden enligt de direktiv som nämns i bilaga II och i andra gemenskapsregler tillämpas på de anläggningar som anges i bilaga I som miniminivåer för utsläppsgränsvärden enligt detta direktiv.

För de avfallsdeponier som avses i artikel 5.1 och 5.4 i bilaga I skall de tillämpliga tekniska föreskrifterna fastställas med iakttagande av rådets direktiv 96/61/EG av den om deponering av avfall.

ê 2001/80/EG art. 1 (anpassad)

KAPITEL III

√ Särskilda bestämmelser för förbränningsanläggningar ∏

Artikel 311

√ Tillämpningsområde ∏

Detta kapiteldirektiv gäller förbränningsanläggningar √ avsedda för energiproduktion ∏ med en installerad tillförd effekt på 50 MW och däröver, oavsett vilket bränsle som används (fast, flytande eller gasformigt).

Artikel 2

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

1. utsläpp : utsläpp till luft av ämnen från förbränningsanläggningar.

2. rökgaser : utsläpp som innehåller fasta, flytande eller gasformiga ämnen. Det volumetriska gasflödet skall uttryckas i kubikmeter per timme vid standardtemperatur (273 K) och standardtryck (101,3 kPa) efter korrigering för innehållet av vattenånga, i det följande angivet som (Nm3/h).

3. utsläppsgränsvärde : den mängd av ett ämne i rökgaserna från en förbränningsanläggning som under en bestämd tidsperiod får släppas ut till luften. Värdet skall anges som massan i förhållande till volymen rökgas uttryckt i mg/Nm3 under antagande av ett syreinnehåll i rökgasen på 3 volymprocent för flytande eller gasformiga bränslen och 6 volymprocent för fasta bränslen samt 15 volymprocent för gasturbiner.

4. avsvavlingsgrad : förhållandet mellan mängden svavel som inte släpps ut till luften vid förbränningsanläggningen under en bestämd tidsperiod och den svavelmängd i bränslet som tillförs förbränningsanläggningen och förbrukas under samma tidsperiod.

5. driftsansvarig : en fysisk eller juridisk person som driver förbränningsanläggningen eller som har, eller har tilldelats, rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut avseende denna.

6. bränsle : varje fast, flytande eller gasformigt brännbart material som används för att driva förbränningsanläggningen, med undantag för sådant avfall som omfattas av rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar[37], rådets direktiv 89/429/EEG av den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar[38] och rådets direktiv 94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligt avfall[39], eller av någon senare ge