Unionen har exklusiv behörighet att ingå Genèveakten inom Lissabonöverenskommelsen. Det framgår av EU-domstolens dom av den 25 oktober 2017 i mål C-389/15, kommissionen mot rådet, där det fastställdes att den reviderade Lissabonöverenskommelsen, dvs. Genèveakten, i allt väsentligt är avsedd att underlätta och styra handeln mellan EU och omvärlden, att den således har direkt och omedelbar inverkan på denna handel och att förhandlingarna om den således omfattas av den exklusiva behörighet som artikel 3.1 i EUF-fördraget ger Europeiska unionen inom den gemensamma handelspolitiken, enligt artikel 207.1 i EUF-fördraget.

Enligt artikel 5.3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) gäller inte subsidiaritetsprincipen på de områden där EU har exklusiv befogenhet.

•Proportionalitetsprincipen

De föreslagna åtgärderna går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet att ge EU möjlighet att delta i Lissabonunionen på ett sätt som garanterar ett effektivt skydd av EU:s geografiska beteckningar.

•Val av instrument

En förordning som antas av Europaparlamentet och rådet är det lämpligaste instrumentet för genomförandet av EU:s medlemskap i Lissabonunionen, eftersom det garanterar de båda institutionernas lagstiftningsbefogenheter.

3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

•Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning

Ej tillämpligt

•Samråd med berörda parter

Färdplanen om EU:s anslutning till Genèveakten inom Lissabonöverenskommelsen om ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar offentliggjordes den 21 december 2017, och de berörda parterna kunde lämna synpunkter fram till den 18 januari 2018. Det inkom åtta synpunkter innan tidsfristen löpte ut. Alla utom en var i stort sett positiva till initiativet och stödde EU:s anslutning. Tre uttryckte åsikten att EU bör gå vidare med diskussionerna om erkännande och skydd av geografiska beteckningar för andra produkter än jordbruksprodukter. Två uttalade sig emot en kortlista, eftersom EU:s samtliga geografiska beteckningar borde vara berättigade till skydd enligt Genèveakten.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

I studien från oktober 2012, utförd av AND International med titeln Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI) (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en), utpekades en rad fördelar för med EU:s politik för ursprungsbeteckningar för konsumenterna (kvalitetssäkring), producenterna (ett system som är öppet för alla producenter som uppfyller kvalitetskraven, rättvis konkurrens, premiumpriser, verkningsfullt skydd), samhället i stort (koppling mellan värdefulla produkter och landsbygd, bevarande av traditioner, stärkta band mellan producenter och konsumenter) samt miljön (koppling mellan traditionella produkter, landskap och jordbrukssystem). Utifrån ekonomiska uppgifter om var och en av de 2768 geografiska beteckningar som registrerades i EU-27 2005–2010 visade studien att priset på en produkt med geografisk beteckning i medeltal är 2,23 gånger så högt som priset på en jämförbar produkt utan geografisk beteckning. Försäljningsvärdet för EU:s produkter med geografiska beteckningar (alla sektorer) uppgick 2010 till 54,3 miljarder euro (5,7 % av EU:s totala livsmedelssektor). Uppskattningsvis är exportvärdet för de produkterna 11,5 miljarder euro (15 % av EU:s livsmedelsexport).

•Konsekvensbedömning

Enligt kraven för bättre lagstiftning för initiativet behövs inte någon konsekvensbedömning, någon genomförandeplan eller något offentligt samråd.

Enligt riktlinjerna för bättre lagstiftning bör en konsekvensanalys utförs endast när det behövs, vilket bedöms från fall till fall. I princip krävs ingen konsekvensbedömning om kommissionen har få eller inga alternativ. Så är fallet här, eftersom anslutning till Genèveakten inom Lissabonöverenskommelsen är motiverad av unionens exklusiva behörighet på de områden som omfattas av Genèveakten, och eftersom anslutningen dessutom är den logiska slutsatsen efter revisionen av Lissabonsystemet, där EU har deltagit. De åtgärder som föreslås i detta utkast till förordning är nödvändiga för att säkerställa Europeiska unionens korrekta tillämpning av Genèveakten.

Det finns ett antal fördelar om EU går med. Det säkerställer att nuvarande och framtida geografiska beteckningar som är registrerade i EU men inte har registrerats i de sju EU-länder som är med i Lissabonunionen omfattas av Lissabonsystemets skydd. EU:s geografiska beteckningar får i princip snabbt ett omfattande skydd på obegränsad tid i alla nuvarande och framtida parter i Genèveakten. Det etablerade multilaterala registret ökar anseendet för EU:s geografiska beteckningar på grund av den stora geografiska räckvidden av Genèveaktens skydd. Förbättrat internationellt skydd av geografiska ursprungsbeteckningar till följd av EU:s anslutning förväntas befästa och eventuellt utvidga de positiva effekterna av skyddet för inkluderande tillväxt och sysselsättning med högt mervärde inom jordbrukssektorn, för handels- och investeringsflöden, för näringslivets konkurrenskraft, särskilt de små och medelstora företagen, för en välfungerande inre marknad och konkurrens samt för skydd av immateriella rättigheter. Jordbrukarnas och livsmedelsproducenternas immateriella rättigheter till sina produkter med geografiska beteckningar är sårbara för exploatering och förluster, särskilt på världsmarknaden. EU:s anslutning till Lissabonsystemet hjälper landsbygdsaktörerna att globalt skydda det som är lokalt värdefullt, och på så sätt motverka den normala globaliseringstendensen mot enhetliga råvarustandarder och prispress nedåt på jordbruksprodukterna. I den rådande ekonomiska och politiska osäkerheten utgör detta en tydlig signal till landsbygden att EU agerar för att försvara och skydda deras intressen i hela världen. Eftersom Genèveakten i stort sett motsvarar EU:s lagstiftning om skydd av geografiska beteckningar för jordbruksprodukter, är det inte troligt att EU:s anslutning kommer att kräva betydande ändringar i sak av denna lagstiftning.

I administrativt hänseende innehåller Genèveakten regler för att få skydd i alla medlemmar och utgör alltså en enklare och effektivare mekanism än dagens modell i EU, där man hanterar en rad olika lokala förfaranden genom bilaterala avtal. I handelspolitiskt hänseende betonas EU:s ansvarskännande ledande roll för att främja multilateralism. EU:s anslutning förväntas inte leda till ytterligare kostnader eller bördor för de aktörer i EU eller EU-medlemsstater som vill ha geografiska beteckningar skyddade i Lissabonsystemet jämfört med i dag. Tvärtom förväntas det leda till lägre administrativa kostnader och bördor.

För företagen innebär EU:s anslutning inga ytterligare justeringar, efterlevnadskostnader, transaktionskostnader eller administrativa bördor utöver eventuella individuella granskningsavgifter som Lissabonunionens medlemmar kan ta ut, men som uppvägs av besparingarna tack vare det internationella förfarandet.

Genèveakten låter EU ansluta sig tillsammans med EU:s medlemsstater. Med tanke på att skyddet av geografiska ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter på EU-nivå är enhetligt och uttömmande, bör alla ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som inges för skydd i de sju EU-länder som är med i Lissabonsystemet (för närvarande omkring 800 beteckningar) och kan få skydd enligt EU:s lagstiftning inte längre vara skyddade enligt nationell lagstiftning utan enbart enligt EU-lagstiftning. Detta gäller också skydd av geografiska beteckningar med ursprung i och som lämnats in för skydd av tredjeländer som är med i Lissabonsystemet. Därför leder EU:s anslutning till minskade administrativa bördor för deltagande i Lissabonsystemet för EU:s medlemsstater.