Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "En europeisk barnkulturpolitik"

(96/C 153/06)

Den 29 mars 1996 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "En europeisk barnkulturpolitik".

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 15 februari 1996. Föredragande var Georgios Sklavounos.

Ekonomiska och sociala kommittén antog under sin 333:e plenarsession (sammanträdet den 28 februari 1996) följande yttrande med majoritetsbeslut och 1 röst emot.

1. Inledning: syftet med yttrandet

En barnkulturpolitik har inom ramen för detta yttrande en bred bas (se punkt 2.1), men bör inte sammanblandas med kommitténs pågående arbete om sociala eller arbetsmarknadsmässiga åtgärder eller åtgärder på utbildningsområdet inom EU. Det är en politik för barn, som enligt FN:s definition är unga människor upp till 18 års ålder, men i detta yttrande åsyftas främst en yngre åldersgrupp vars kulturella utveckling starkt påverkas av föräldrar och andra förebilder i samhället. Familjeliv, skola, fritid, nöjen och möjligheter till barnomsorg ses som avgörande faktorer för denna utveckling. I yttrandet bedöms barns rättigheter, uppväxt och utnyttjande (se punkt 2.7), men man bedömer eller definierar inte familjen som sådan. Yttrandet fokuseras på en europeisk barnkulturpolitik, som inte är "eurocentrisk" utan är bred och tar hänsyn till olika kulturer, etniska grupper och språk.

Språket är ett av de allra viktigaste kommunikationsmedlen i all kulturpolitik. Man måste anstränga sig för att förbättra kunskaperna i och förståelsen för ens modersmål, och för att uppmuntra nyfikenheten och intresset för främmande språk. Att upprätta en barnkulturpolitik skulle vara en lämplig ram för detta.

1.1. Med detta yttrande vill kommittén:

- Betona behovet av att medlemsstater ägnar särskild uppmärksamhet åt nya generationers kulturella utbildning och utveckling för att förebygga risken både för kulturell likgiltighet och utslätning, och för kulturell chauvinism som leder till fanatism och extremism;

- Betona det angelägna behovet av en allmän ansträngning för att engagera och samarbeta på alla nivåer (mellan medlemsstater, berörda ministrar, mellan nationella eller lokala kulturinrättningar, myndigheter, icke-statliga organisationer, mellan religiösa, politiska och sociala ungdomsorganisationer). Denna ansträngning skulle syfta både till att tillhandahålla högkvalitativ kulturutbildning på lokal nivå och uppmuntra och stödja skapandet av villkor och medel för en djupare och bredare kulturell kommunikation mellan Europas nya generationer;

- Betona det angelägna behovet av europeiskt samarbete i syfte att bekämpa rasism och främlingsfientlighet och utveckla en kultur som kännetecknas av erkännande av och respekt för skillnader mellan barn i Europa;

- Visa att det som ett led i en utvidgning av befintliga allmänna kulturåtgärder och -politik är möjligt att uppmuntra nya aktiviteter för att svara mot europeiska barns angelägna kulturella behov.

Exempelvis kunde traditionen med vänorter berikas med vänskolor, vänbarnkörer och vänungdomsorganisationer.

Beträffande kulturhuvudstäder och kulturmånader kunde man särskilt betona kulturella teman som är av intresse för Europas barn, som TV, bio och böcker för barn.

1.2. Den befintliga politiken när det gäller böcker och översättningar kunde utvidgas till att omfatta billiga barnböcker med hög kvalitet, tillgången till dem och ett stort spridningsområde.

1.3. Bilaga 2 i vitboken om grundutbildning och fortbildning räknar upp exempel på gemenskapsprogram som rör unga människors kulturella utveckling. Kommittén lovordar dessa program men vill ändå ställa frågan om de är tillräckligt breda och meningsfulla för att utmana ungdomens känsla av total utestängning från EU.

2. Allmänna synpunkter och behovet av en barnkulturpolitik

2.1. En allmän grund för detta yttrande har lagts i olika yttranden som kommittén avgivit tidigare, särskilt yttrandet om ett uppfriskande uppsving för kulturen ()och det kompletterande yttrandet på samma tema. I detta arbete stödde kommittén sig på UNESCO:s definition som hävdar att "kultur kan definieras som de kombinerade andliga, materiella, intellektuella och känslomässiga kännetecknen hos ett samhälle eller en social grupp" (). Kommittén menade vidare att:

"Kultur ses som en dynamisk utveckling i det dagliga livet. EG-dimensionen har bidragit och kan fortsätta att bidra avsevärt till detta, inte på något konstruerat sätt, utan genom den harmoni som främjar mångfald, genom ökad kontakt, jämförelse och blandning, och identifieringen av olika kulturella traditioner och av gemensamma principer som förenar oss, genom ömsesidig förståelse och genom att minska fördomar mellan olika folk. Den europeiska 'kulturella modellen' är inte heltäckande, och inte heller en 'smältdegel', utan snarare en mångskiftande och mång-etnisk mångfald av kulturer, en summa som berikar varje individuell kultur. Den europeiska 'kulturella modellen' är inte en 'fästning' utan en öppen språngbräda mot andra kulturer både inom gemenskapen och i hela världen ()."

2.2. En europeisk barnkulturpolitik bör också tolkas i ovanstående mening - en "öppen språngbräda" av olika traditioner och gemensamma värderingar. Den måste likt en orkester eller kör söka harmoni, inte homogenitet. Politiken bör återkasta och relatera till, inte försvaga, varje "röst". Den bör skapa, inte kväva, goda egenskaper och entusiasm. En sådan politik bör ha en bred bas och gå ut på att ge uppmuntran och stöd inom hela EU till kulturella aktiviteter för barn i syfte att berika deras "andliga, materiella, intellektuella och känslomässiga" utveckling.

2.3. Artikel 128 i fördraget stödjer detta synsätt:

"1. Gemenskapen skall bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för dessas gemensamma och regionala mångfald samtidigt som gemenskapen skall framhäva det gemensamma kulturarvet.

2. Gemenskapens insatser skall syfta till att främja samarbetet mellan medlemsstaterna och vid behov stödja och komplettera deras verksamhet ...".

2.4. De politiska åtgärder som föreslås i detta yttrande berör därför både EU och internationella organisationer, och EU:s medlemsstater. Förutom utbildning och familj gäller åtgärderna även företag vars verksamhet har anknytning till lustbetonad inlärning, avkoppling, förströelse, nöjen och kultur för barn på lokal, regional, nationell, europeisk och internationell nivå. De kan också tillämpas på europeiska och nationella organisationer utan vinstintresse och icke-statliga organisationer.

2.5. Den nuvarande europeiska politiken för kultur, ungdom liksom idrott och utbildning ger vissa möjligheter, och utnyttjandet av dessa utgör ett steg i riktning mot genomförandet av den politik som föreslås i detta yttrande. Denna politik innebär att omedelbart genomföra vissa åtgärder på ett realistiskt sätt och utan att ta för mycket nya resurser i anspråk.

2.6. Behovet av att utveckla och genomföra en europeisk barnkulturpolitik bör också på ett faktagrundat, och inte värderande eller dömande sätt, ta hänsyn till hur det europeiska familjelivet utvecklas, till exempel med ett ökat antal skilsmässor, underåriga familjer, familjer med bara en förälder och en ökad brist på vård och uppmärksamhet från föräldrarnas sida.

2.7. Sett från en värderande synvinkel däremot behövs denna politik på grund av:

- Ett ökat utnyttjande av barn: fysiskt, psykiskt, sexuellt, i barnprostitution och barnpornografi;

- Ökad ungdomsbrottslighet, samhällets oförmåga att effektivt hantera det ökande drog-gisslet, särskilt bland unga, och drogmissbruket bland allt yngre barn ();

- Barnarbete och utnyttjande av barn;

- Misslyckandet med att införa FN:s resolutioner om barns rättigheter och förslagen från Europeiska forumet om barns rättigheter;

- Den höga ungdomsarbetslösheten och fattigdomen bland unga människor;

- Den stora andel familjer i Europa som lever under existensminimum och som därför har begränsad tillgång till kulturlivet och inte har råd att erbjuda sina barn kulturella upplevelser, kvalitativ rekreation eller fritidsaktiviteter som stimulerar deras kulturella utveckling;

- Den mycket begränsade andel av familjeinkomsten som spenderas på kultur;

- Bristen på anläggningar för sport, träning, rekreation och kreativ användning av ungdomars fritid i Europas storstäder och på den europeiska landsbygden;

- Det faktum att television - i de flesta fall kommersiell television - har blivit en ständig följeslagare till ungdomar i Europa, till "nyckelbarn". Den agerar ofta "utbildare" och barnvakt (ett betydande antal barn över 5 år har en egen TV i sitt sovrum), och har ofta en allt lägre standard på barnprogram, reklam och videor;

- Tillkomsten och utvecklingen av ett klimat där ungdomar inte har tillit till Europas traditionella demokratiska samhällsinstitutioner;

- Framväxten av rasism, främlingsfientlighet och nynazism i Europa, särskilt bland de unga - fenomen som härstammar från den ständiga närvaron av ras- och religionsmotsättningar inom Europa, inklusive framväxten av extrema politiska grupper och rörelser;

- En alltmer akut krissituation inom den offentliga utbildningen, som visar sig i olika europeiska länder antingen genom att allt fler elever lämnar grundskolan och gymnasiet utan betyg eller genom en klar minskning av förmågan att läsa och räkna. Ett ökat antal grundskole- och gymnasieelever relegeras från skolan och allt fler barn under 10 år omhändertas.

2.8. En europeisk barnkulturpolitik skulle också kunna innebära att:

- Behovet av personlig utveckling och förverkligande beaktas vilket kan leda till social mottaglighet;

- En grundläggande tendens till positivt individuellt beteende och gruppbeteende kan odlas fram under barndomen - kreativitet, samarbetsvilja, sociala färdigheter och grunderna för utvecklingen av öppenhjärtiga individer och medborgare växer fram under barndomen;

- Det naturliga med skillnader mellan raser och fördelarna med skillnader i karaktär och kultur, tolerans och kreativ användning av sådana skillnader - grunden för en personlighet som är villig att föra en dialog och med ett demokratiskt samvete och en demokratisk inställning - allt detta växer fram och utvecklas under barndomen;

- Ihärdighet, tålamod, iakttagelseförmåga, koncentrationsförmåga, hängivenhet och kärlek till sitt arbete - den grund som ger upphov till morgondagens produktiva arbetare - växer fram och utvecklas under barndomen;

- Kärleken till lärdom, kunskap och skönhet ligger till grund för en livslång utbildning i inte bara det lämpligas tjänst, utan också i skönhetens tjänst;

- Kärleken till fysisk hälsa, träning, idrott och hälsosamma livsstilar etableras bäst under barndomen;

- Kärleken till och respekten för naturen och människan - grunderna för en harmonisk personlighet - växer fram och utvecklas under barndomen.

2.8.1. Allt det ovanstående kan växa fram och utvecklas på europeisk nivå genom de europeiska barnens folksaga, de europeiska barnens historia, det berikande bidrag och den glädje som kan komma från barn från etniska minoriteter som helt tar del i Europas mång-etniska kulturella utveckling, barnbio, television, barnteater, en ny politik för skolidrott, en ny politik för att integrera den unga generationen i samhället och främja dess kulturella utveckling.

2.8.2. Kommittén anser att utvecklingen och genomförandet av en sådan politik är en investering som kommer att ge en konstant avkastning till EU:s ekonomiska och sociala utveckling. Det är en investering för social sammanhållning och social konkurrenskraft. Kommittén anser att ett högt pris måste betalas om man undviker eller försenar investeringar inom detta område.

2.9. Det är särskilt viktigt att utveckla och införa en allmän europeisk barnkulturpolitik eftersom de åtgärder som hittills vidtagits inte är någon politik.

3. Allmänna förslag

De områden och verksamheter som påverkar och formar vardagskulturen och den europeiska yngre generationens kulturella värderingar är:

- Familjen;

- Utbildningssystemet;

- Massmedia för information och underhållning.

De rådande sätten och medlen för användning av fritiden, exempelvis sport, lek i alla former, orientering i de olika konstarterna, kulturell turism.

De rådande formerna för europeiska barns introduktion och tillgång till traditionellt och modernt kulturellt skapande och forskning, kulturell utbildning, konstnärlig utbildning.

De rådande formerna och mönstren för vuxnas beteende i förhållande till andra vuxna när det gäller att utföra uppgifter, i relationer med andra människor och i samhällets och statens verksamhet.

De värderingar som ett samhälle anser är värda att föra vidare till eftervärlden och det sätt på vilket det organiserade samhället och dess institutioner försöker befästa dessa värderingar hos en ny generation.

Ungdomsorganisationer (sociala, politiska, religiösa, nationella och europeiska) och deras målsättningar.

Det står klart att politiska åtgärder krävs på alla dessa nivåer.

3.1. Familjen

3.1.1. Familjen befinner sig i en mycket djup kris i Europa, men utgör ändå det främsta intresset för den europeiska ungdomen på listan över värderingar och värden.

3.1.2. Det internationella familjeåret 1994 gav EU och dess organ en möjlighet att intressera sig för familjen som institution.

3.1.3. Man måste gemonföra en utvärdering av familjeåret för att avgöra om de slutsatser och förslag som kom från de olika diskussionsforumen och de olika EU-organen har lett till några åtgärder.

3.1.4. Organ som COFACE (Kommittén för familjeorganisationer i Europeiska gemenskaperna) måste förstärkas med alla medel. Dessutom måste COFACE vara verksamt i alla EU:s medlemsstater för att bli ett effektivt språkrör för den europeiska familjen gentemot EU:s organ.

3.1.5. Man måste prioritera politiska åtgärder för barn. Hänsyn måste tas till arbetsgruppernas slutsatser vid mötet i Madrid 1-3 december 1994, som var en del av det internationella familjeåret:

- Arbetsgrupp om barns deltagande i familjelivet och det sociala livet;

- Policy om familjen och barnets intressen;

- Studier av kulturella förändringar och deras effekter på barn, och av TV-reklam och bilden av barn.

3.1.6. Man måste också ta hänsyn till besluten i de ledningsgrupper som arbetar för europeiska barn, och som upprättats av Europeiska rådet under det internationella familjeåret:

- Utbildningskommittén;

- Kommittén för samarbete mellan länder inom ungdomssektorn;

- Kommittén om media för massinformation;

- Kommittén för mänskliga rättigheter;

- Kommittén för problem med brottslighet.

3.2. Utbildning

3.2.1. Samtidigt som man respekterar medlemsstaternas självständighet i fråga om att utforma utbildning, anser ESK att det är viktigt att betona att:

- Medlemsstaterna och Europeiska unionen måste anstränga sig för att fastställa vissa principer för utbildningspolitiken, som skall kunna användas oberoende av den enskilda nationella utbildningspolitiken;

- När det gäller förskoleundervisning har kommittén noterat COFACE-förslagen;

- Låg- och mellanstadiet måste vara en plats där barnen trivs, lärarnas roll är mycket viktig för att ta fram kreativitet som är baserad på dialog och deltagande under ansvar. Undervisningsmetoderna måste vara stimulerande och utveckla barnens kunskapstörst;

- Skolan måste vara något som barnen kan tycka om, både som institution och i det dagliga arbetet. Vid den åldern avgörs barnens attityd till kunskap genom hela livet. Om eleverna kan tycka om skolan, känna sig som en del av den och ta den som en utmaning, skulle detta otvetydigt leda till att den stora andel som lämnar skolan i tidig ålder, eller utan formella kvalifikationer, minskar. En trivsam skola som eleverna tycker om, kommer säkerligen att vara en faktor som minskar den ökande våldstendensen bland skolbarn.

- Eftersom skolan är den första kontakten för ett barn med världen utanför familjen bör den hjälpa barnen att bli medvetna om vårt samhälles socio-kulturella mångfald, och att inte se denna som ett motiv för motsättningar eller utstötning, utan som en faktor för mänsklig rikedom som skapar tolerans och sällskaplighet.

3.2.2. De synpunkter som framförts i vitboken om utbildning är användbara, och man måste ta hänsyn till dem.

3.2.3. "Ungdom för Europa" är ett utmärkt program som möjliggör finansiellt stöd från EU:s budget till ett stort antal ungdomsprojekt, särskilt i fråga om utbildning, jämlikhet och medborgarskap. Alla dessa projekt bör uppmuntras och utnyttjas flitigt, precis som det europeiska ungdomsparlamentet och den europeiska ungdomsorkestern.

3.3. Media för massinformation

3.3.1. Kommittén anser att alla beslut och direktiv som direkt eller indirekt berör media för massinformation och barn bör granskas och tillämpas bättre. Dessa skulle inbegripa beslut av institutioner, berörda ministrar, parlament osv som syftar till att skydda barns välbefinnande och förbereda dem för att hjälpa dem att hantera fördomar, rasism mm.

3.3.2. Kommittén anser att det är avgörande att uppmuntra privata och statliga media för massinformation utan vinstintresse, både på gemenskapsnivå och nationell nivå, till att skapa barnsektioner, barnprogram och högkvalitativa produktioner för barn.

3.4. Att utnyttja fritiden på bästa sätt

3.4.1. En annan fråga som medlemsstaterna, berörda ministrar, Europeiska unionen samt nationella och europeiska ungdomsorganisationer (sociala, politiska och religiösa) bör diskutera, är hur man skall kunna skapa nödvändiga villkor för att barn i Europa skall kunna använda sin fritid på ett kreativt sätt.

3.4.2. Det är önskvärt att främja lekar och spel som stöder barns mentala och andliga utveckling, och som gör att tiden används på ett kreativt sätt. Det är viktigt att det är lekar som inte innebär höga kostnader för familjerna - till exempel schack och olika slags inomhuslekar.

3.4.3. Det är också önskvärt att man uppmuntrar och stärker ungdomsorganisationernas roll, till exempel scouterna, i samarbetsprogram mellan medlemsstaterna och i hela Europa. Det är nödvändigt att de nationella ungdomsrådens roll stärks, när det gäller utveckling av strategier för att kunna utnyttja fritiden på bästa sätt, både inom medlemsstaterna och på gemenskapsnivå.

3.4.4. Stöd till fritid med familjen och familjeaktiviteter bör uppmuntras (se 3.1 och 4.1.3).

4. Specifika förslag

4.1. Fördraget och barn

4.1.1. Främjande av en europeisk barnkulturpolitik, som "gör det europeiska kulturarvet synligt" samtidigt som man tar hänsyn till "nationell och regional mångfald", bör uttryckligen fastslås i artikel 128 i fördraget.

4.1.2. För att främja internationell förståelse bland barn bör en europeisk barnkulturpolitik uppmuntra samarbete mellan barn och ungdomar som en del av insatserna för att utveckla EU:s externa relationer och i samband med relaterade samarbetsprogram och resursanvändning.

4.1.3. Fördraget bör också innehålla bestämmelser för en familjepolitik, som syftar till att ge möjligheter att förena familjelivet och arbetslivet, främja familjevärderingar, barntillsynsmöjligheter, hjälp till och utbildning av handikappade barn, barns rättigheter och grundläggande adoptionsdirektiv inom hela gemenskapen ().

4.1.4. Kommittén välkomnar den nyligen uppnådda överenskommelsen mellan arbetsmarknadsparterna i Europa, om föräldraledighet och ledighet av familjeskäl. Kommittén hoppas att denna överenskommelse snabbt kommer att träda i kraft genom ett rådsdirektiv. Rådets rekommendation om barnomsorg () måste också uppdateras och utökas.

4.2. Europeiska barnböcker

4.2.1. För att uppmuntra att barn läser mer föreslår vi att man utvidgar det europeiska litteraturpriset till att omfatta barnböcker.

4.2.2. Det årliga pris som går till den författare som har gjort ett betydande bidrag till den nutida europeiska litteraturen, kan åtföljas av pris för de tre bästa europeiska barnböckerna (europeisk saga för barn, europeisk novell för barn, europeisk serie: 3 gånger 25 000 ecu, dvs 75 000 ecu).

4.2.3. Det europeiska översättarpriset bör utvidgas till att omfatta barnböcker. Genom detta pris belönas varje år en översättare som har gjort en översättning av exceptionell kvalitet och av anmärkningsvärd betydelse. Detta pris skull kunna ges för en tävling med syftet att belöna de tre bästa europeiska barnböckerna på varje europeiskt språk.

4.2.4. Kostnaderna för instiftandet av pris för översättningar på nationell nivå delas lika mellan gemenskapsresurser och nationella resurser.

- 1 x 20 000 ecu, dvs 20 000 ecu för den bästa europeiska översättningen;

- 15 x 20 000 ecu, dvs 300 000 ecu; summan delas med två, vilket ger 150 000 ecu för den europeiska budgeten.

4.3. Europeiskt barnbibliotek

4.3.1. Det planerade stödet från hela Europa till översättning av barnböcker, öppnar vägen för inrättandet av ett europeiskt barnbibliotek, en europeisk bibliografi över sagor och barnberättelser, serier, etc, som en grund för en kulturell kommunikation mellan de europeiska folken.

4.3.2. Översättning av europeiska barnböcker till de europeiska språken kommer att ge möjlighet att sätta igång en europeisk motoffensiv inom barnkulturvärlden, som tillvaratar det bästa hos europeiska samhällen i hela världen. De positiva efterverkningarna av en sådant tillvägagångssätt kommer inte att vara begränsade till kulturen, utan gäller även ekonomin. De internationella spansk-, fransk- och engelskspråkiga marknaderna och marknaden för européer i andra världsdelar, som lider brist på barnböcker av kvalitet, skulle kunna fyllas av ett europeiskt tillskott.

4.3.3. Utdelningen av priser och marknadsföringen av den belönade boken och översättningen skulle kunna knytas till offentliga arrangemang kring "kulturhuvudstaden" och "kulturmånaden".

4.3.4. En politik för stöd till barnboken måste absolut granska hur man kan åtgärda den ständiga ökningen av publiceringskostnaderna, särskilt för de språk som har en begränsad krets läsarekonsumenter.

4.3.5. EU bör uppmuntra medlemsstaterna att stödja förlag som är etablerade inom gemenskapen och som främst publicerar kvalitativa verk för barn.

4.4. Europeisk underhållning för barn (video, bio, television, teater)

4.4.1. Europeiska unionen och medlemsstaterna måste uppmuntra och stödja kvalitetsproduktion av videofilmer, biograffilmer, television och teater för barn.

4.4.2. ESK föreslår att behöriga europeiska institutioner (rådet för kulturministrar, utbildningsministrar, osv) studerar om det vore lämpligt att skapa en årlig underhållningsfestival för barn, där priser delas ut till bästa videoproduktion (1 000 000), film (1 000 000) och televisionsprogram (1 000 000) för barn.

4.4.3. Genom att gemensamt ta på sig finansieringen av översättningen av de prisbelönade verken kan medlemsstaterna och EU öppna en ny väg för den europeiska nöjes- och televisionssektorn för barn, som för tillfället drunknar i alla sorters produktioner av dålig kvalitet.

4.4.4. Det bidrag som EU föreslås ge till den europeiska produktionen för barn kommer säkerligen att ha en positiv inverkan på EU:s handelsbalans inom detta område. Framgångarna med filmer som Aladdin, Lejonkungen och Pocahontas visar problemets ekonomiska sida. Att främja barnfilmer genom det nya speciella anslaget för att främja europeiska biofilmer, kommer sålunda att ha ett antal fördelar.

4.5. En europeisk barnmusikakademi

Det föreslås att man upprättar en europeisk barnmusikakademi med syftet att öka tillgången till, kunskapen om och utvecklingen av barnsånger och musik i hela Europa. Man vill också uppmuntra gränsöverskridande samarbete mellan musikskolor när det gäller metoder, tekniker och material. Akademin skulle kunna forska i, lagra och spela in den stora mängd barnmusik och -sånger som finns i Europa och anordna konserter, hålla seminarier och speciella gränsöverskridande musikevenemang (till exempel vid jul eller under andra helger). Detta skulle kunna göras tillsammans med andra akademier och musiksällskap, och med stöd från artister, kompositörer, ungdomsorkestrar och -körer, barngrupper och unga musikälskare i Europa.

4.6. Europeisk barntelevision

4.6.1. Kommittén är mycket oroad över de förvirrande mediabudskap som våra barn utsätts för. Det ökande våldet och det råa språket på TV som påverkar barns perception och utveckling är skrämmande. Linjen i rådets direktiv av den 3 oktober 1989, som fastslår att regler för att skydda minderårigas fysiska, mentala och moraliska utveckling från TV-sända program och reklaminslag, bör integreras i ett förebyggande och mer positivt tillvägagångssätt.

4.6.2. Detta bör omfatta: uppmuntran till privata och statliga TV-bolag att visa kvalitetsprogram; inrättande av statliga institutioner i varje medlemsland som skall utvärdera och belöna lyckade inslag i barnprogrammen, samt formulera en politik som innehåller ekonomiska incitament för att förbättra kvaliteten på programmen som visas.

4.6.3. Bristen på fritidsinrättningar och öppna lekplatser i Europas storstäder hör till orsakerna som gör TV till ett nödvändigt och oundvikligt sällskap för en stor del av Europas unga. I ett stort antal europeiska familjer finns numera TV:n i barnens sovrum. Det är därför mycket viktigt att förbättra kvaliteten på de barnprogram som visas. ESK beklagar att våldsprogram visas för barn och unga, och vill uppmana sociala organisationer och arbetsmarknadsorganisationer att vidta åtgärder mot TV-bolag som sänder sådana program.

4.7. Idrott

4.7.1. ESK anser att det vore lämpligt att idrottsministrarna samarbetade för att utveckla idrotten inom skolan i EU, samt för att främja sportaktiviteter bland befolkningen och på arbetsplatserna. Den europeiska ungdomen skulle gynnas på flera sätt av att vända sig bort från en passiv beundran av idrottsstjärnor och istället själva utöva lagsporter eller individuella sporter.

4.7.2. Fler huliganbråk, både lokala och nationella, gör att man måste undersöka idrottskultur och idrottspolitik noggrant. Våld inom sporten måste hanteras genom konkreta och specifika åtgärder på idrotts- och straffnivå.

4.7.3. Grupperingar av sportfanatiker, för vilka idrotten är av underordnad betydelse, är till skada för idrotten i hela Europa, och skapar och upprätthåller våld och kollektiva konfrontationer i andra delar av samhället.

4.7.4. Sunda matvanor och en positiv livsstil kommer inte att anammas genom en moralistisk marknadsföring som vänder sig till vuxna. Sundare vanor blir snarare ett resultat av positiva erfarenheter i barndomen av glädjen att utöva idrott och möjligheten att odla en sund livsstil genom idrotten.

4.8. Barn med särskilda behov

Den rådande "kulturen" när det gäller barn med särskilda behov tar sin utgångspunkt i termer som "nackdel" och "hjälp". Vi bör istället se handikapp som en potentiell källa till färdigheter och en känslighet som andra barn normalt inte besitter. EU-program och åtgärder på detta område bör inspireras av ett positivt synsätt. En annan viktig fråga är att kulturen måste bli tillgänglig för fler barn med handikapp, till exempel att böcker även finns med blindskrift.

4.9. Kulturell turism för barn

Den rådande modellen för massturism främjar inte en multikulturell förståelse mellan barn eller en uppskattning av Europas rika traditioner och mångfald. Det finns en stor potential när det gäller vänskap och kulturell utveckling som skulle kunna åtnjutas av Europas barn om de fick tillfälle att träffas, umgås och utnyttja varandras gästfrihet utan "gränser". Familjeutbyte mellan länder, internationella ungdomsläger och multikulturella program under barnens skolledighet måste uppmuntras och främjas bättre.

4.10. Utvidgning av Raphaëlprogrammet

4.10.1. För att bevara och bäst möjligt utnyttja kulturarvet, särskilt när det gäller andra områden än arkeologiska platser, muséer, antikviteter och dylikt, kan programmet utvidgas till att omfatta traditionella hantverksverkstäder, folkloremuséer och skolor för folkmusik och traditionell musik. Att på detta sätt dra nytta av och utveckla kulturarvet kan ge ny kraft åt de traditionella hantverken.

4.10.2. Exempel på detta är ett varv för traditionellt båtbygge som har skapats i Grekland på en ö där tekniken har bevarats, en europeisk verkstad för traditionella musikinstrument i Wien eller för traditionell arkitektur på Malta. Vid sidan av produktionen kan dessa institut förena och stödja program för kulturturism, utbildning eller ungdomsutbyte. Ett europeiskt multikulturellt lek- och spelmuseum skulle kunna vara ett trevligt sätt att skapa ett intresse bland Europas unga för historia och samt Europas och dess befolknings kulturella förflutna. Inrättandet av en sådan institution på europeisk nivå skulle kunna skapa många nya jobb. Det finns redan en sådan institution i Aten.

4.10.3. För att minska kostnaden för genomförandet av denna sorts initiativ, är det möjligt att ta hjälp av samarbetspartner som har tillgång till den nödvändiga infrastrukturen (universitet, musikakademier eller lokala råd).

4.11. Program för kamp mot politisk likgiltighet och passivitet och uppmuntran till deltagande i politiken

4.11.1. Den allt tydligare avogheten hos den yngre generationen mot ett aktivt engagemang i det offentliga livet är ett hot mot demokratins framtid i Europa. Det krävs, både på unionsnivå och i medlemsstaterna, att man uppmuntrar unga att på ett organiserat och aktivt sätt delta i debatten för att lösa svårigheter som rör ungdomen i synnerhet och hela samhället i allmänhet.

4.11.2. Europeiska rådet skulle således kunna besluta om att inrätta ett pris som belönar det nationella ungdomsråd som har lagt fram det bästa programmet för kampen mot droger. Medlemsstaternas regeringar och ansvariga ungdomsministrar skulle kunna organisera en tävling, med deltagande och engagemang av ungdomsorganisationer i medlemsstaterna, som skulle handla om problem som att inlemma ungdomar i det politiska livet eller kampen mot ungdomsarbetslösheten eller förbättring av samarbetet mellan skola, familjer och samhälle.

4.12. Främjande av tolerans och förståelse

4.12.1. Vid sammanträdet den 9-10 december 1994 i Essen, betonade Europeiska rådet betydelsen av kampen mot rasism och främlingsfientlighet, samt vikten av mänsklig värdighet och fredlig samexistens mellan alla medborgare i Europa.

4.12.2. Den 21-26 mars 1994 organiserade Europeiska rådet en kampanj mot rasism i Europa.

4.12.3. ESK tycker att slutsatserna från det seminarium som finansierades av rådet och hölls i Leeds, Storbritannien, 1989, för att bekämpa rasism i det europeiska förskolesystemet, är viktiga och aktuella.

4.12.4. ESK anser att rasism kan angripas genom en korrekt uppfostran under barndomen: genom lekar, folksagor, barnteater, bio och genom de beteendeförebilder och roller som finns tillgängliga för europas barn.

4.13. 1996, Europaåret för livslång undervisning och utbildning

4.13.1. För att lyckas bör detta program bygga på ett kulturklimat som är gynnsamt för kunskap och bildning, på positiva erfarenheter från skolor samt familjernas stöd.

4.13.2. Utnämningen av 1996 till året för livslång utbildning innebär en grundläggande omvälvning i den genomsnittlige européns, och särskilt ungdomens, förhållande till kunskaper och utbildning.

4.13.3. De europeiska ungdomarnas första kontakt med inlärandet sker i lågstadiet, och denna erfarenhet fördjupas under resten av grundskolan. Dessa erfarenheter har en avgörande inverkan på ungdomarnas framtida attityd till livslångt lärande och utbildning.

4.13.4. I en tid när man kan se en försämrad läskunnighet och sämre matematikkunskaper hos åtta- till nioåriga barn, när eleverna går till skolan av tvång snarare än fri vilja och när antalet unga som utestängs från skolsystemet ökar, då bör medlemsländerna uppmuntras att anstränga sig för att förbättra sina undervisningsanstalter.

4.13.5. Frågan är om modellen för den europeiska skolan i informationssamhällets tidevarv kommer att vara samma som den modell för den europeiska skolan som växt fram efter den industriella revolutionen.

4.13.6. Så snart det blir allmänt erkänt att Europa för att bli konkurrenskraftigt behöver en bättre utbildad, mer flexibel och kreativ arbetsstyrka som klarar förändringarna i produktionsorganisationen blir frågan om den nuvarande europeiska utbildningsmodellen kan tillfredsställa dessa behov, och följande faktorer:

- arbetstagarnas etik,

- arbetsgivarnas etik,

- vardagsbeteendets etik,

- beteendemönster i hemmet och på arbetet,

- konsumtionsmönster,

- modeller för fritid och nöjen,

- värderingar och beteenden i relationerna mellan män och kvinnor,

- inställningen till bildning, kunskap och skönhet och

- förmågan att kommunicera och samtala,

som alla etableras under barndomen och ingår i den kultur som bestämmer medvetenheten hos barn i den åldern.

4.14. Främjande av partnerskap

En europeisk barnkulturpolitik bör främjas av alla olika skäl ovan. En sådan politik skulle också bygga på ett mer dynamiskt, barnorienterat partnerskap mellan föräldrar, myndigheter, intresseorganisationer, näringsliv, arbetslivsaktiviteter och skolor.

Bryssel den 28 februari 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 175, 4. 7. 1988; EGT nr C 62, 26. 3. 1990.

() EGT nr C 62, 26. 3. 1990, punkt 1.4.1.

() EGT nr C 62, 26. 3. 1990, punkt 1.4.2.

() EGT nr C 102, 24. 4. 1995.

() EGT nr C 287, 4. 11. 1992.

() EGT nr L 123, 8. 5. 1992.