Yttrande från Regionkommittén om "Kommissionens meddelande om Konsumentpolitiska prioriteringar 1996-1998"

(96/C 337/09)

Vid utarbetandet av detta yttrande har REGIONKOMMITTÉN tagit hänsyn till följande:

- "Kommissionens meddelande om Konsumentpolitiska prioriteringar 1996-1998" (KOM(95) 519 slutlig).

- Regionkommitténs beslut av den 17 januari 1996, i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget, att avge ett yttrande i frågan och att anmoda utskott 7 "Medborgarnas Europa, Forskning, Kultur, Ungdomar och konsumenter" att utarbeta detta yttrande.

- Utkastet till yttrande (dok. CdR 5/96 fin), antaget av utskottet den 27 februari 1996, med Barbro Sundback och Kent Johansson som föredragande.

Under den 13:e plenarsessionen 12-13 juni 1996 (sammanträdet den 13 juni 1996) antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Bakgrund

1.1.1. Regionkommittén yttrar sig på eget initiativ över förslaget till konsumentpolitiska prioriteringar för åren 1996-1998. Regionkommittén avger sitt yttrande eftersom särskilda regionala och lokala intressen berörs. Vår erfarenhet är att konsumentpolitiken blir effektivast om den är förankrad i regionala och lokala politiska organ. Vidare tar kommissionens förslag särskilt upp frågan om att "skydda konsumenternas intressen vid tillhandahållandet av grundläggande allmännyttiga tjänster". Dessa tjänster är ofta en regional eller lokal angelägenhet. Vi har tacksamt tagit del av kommissionens bakgrundsmaterial och kompletterande informationer i vårt arbete. Dessa kontakter har varit värdefulla eftersom en förbättring av konsumentskyddet är av ytterst stor betydelse för unionsmedborgarnas tilltro till unionen i stort, och vi anser att det är en av förutsättningarna för den inre marknadens förverkligande.

1.1.2. Regionkommittén noterar att den legala grunden för konsumentpolitiken inom Europeiska unionen främst utgörs av artikel 129a i Maastrichtfördraget. Tidigare utgjorde artikel 100a i den europeiska enhetsakten grunden för de konsumentpolitiska åtgärderna. Maastrichtfördraget förutsätter att gemenskapen medverkar till en hög nivå på konsumentskyddet. Vi anser dock att artikel 129a behöver förstärkas och förtydligas i syfte att stärka konsumenternas rättigheter och att konsumentpolitiken bekräftas som ett självständigt område i politiken. Vi instämmer med kommissionen att denna bestämmelse förpliktar gemenskapen att ta itu med även andra konsumentfrågor än dem som rör enbart den inre marknaden.

1.1.3. Regionkommittén vill framhålla värdet av gemensamma spelregler på marknaden. Det är av stor betydelse för alla unionens medborgare att gemenskapen vidtar åtgärder som stödjer och kompletterar den politik medlemsländerna bedriver för att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen samt för att ge konsumenterna fullgod information.

1.1.4. Regionkommittén är medveten om det omöjliga i att kommissionen åtar sig ett alltför stort ansvar för konsumentpolitiken. Vi vill se prioriteringarna som tydliga uttryck för den inriktning kommissionen vill ge konsumentpolitiken och konstaterar att de följer de tidigare programmen men också att nya angelägna områden tas med. Vi menar att konsumentpolitiken har goda möjligheter att fördjupas och utvecklas under de kommande åren. Detta kan medverka till att minska den oro som många konsumenter känner inför utvecklingen av den inre marknaden och stärka deras förtroende för gemenskapen som helhet.

1.2. Inriktning

1.2.1. De senaste decennierna har inneburit stora förändringar för de flesta av gemenskapens konsumenter, bl a på grund av utvecklingen av den inre marknaden och en allt mer omfattande världshandel. Varusortimentet har mångdubblats och marknaden har blivit svårare att överblicka. Marknadsföringen har intensifierats med allt mer information och reklam. Koncentrationen och integrationen inom produktion, distribution och detaljhandel har också gjort att avståndet mellan konsument och näringsidkare ökat.

1.2.2. Den enskilde konsumenten behöver i många situationer stöd för att kunna hävda sin rätt och skydd mot otillbörliga affärsmetoder. Detta stöd och skydd uttrycktes på följande sätt i EU:s första konsumentpolitiska program 1975:

- Rätt till skydd för hälsa och säkerhet.

- Rätt till skydd av ekonomiska intressen.

- Rätt till reklamation och skadestånd.

- Rätt till information och utbildning.

- Rätt att vara representerad och att bli konsulterad i konsumentfrågor.

Dessa fem grundläggande rättigheter bör kompletteras med:

- Rätt till skydd för legala intressen.

- Sådana konsumtions- och produktionsmönster, som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till hållbar utveckling, ska utvecklas.

1.2.3. Vår erfarenhet är att konsumentpolitik ska, för att bli effektiv och framgångsrik, vara en samverkan mellan lagstiftning, såväl marknadsrättslig som civilrättslig, och en väl fungerande organisation där olika aktörer på central, regional och lokal nivå samt inom konsumentorganisationer och i näringslivet samverkar.

1.2.4. Vi ser det som mycket angeläget att det sker en utvärdering av hur de gemensamma regler som finns idag följs av medlemsländerna. Vi kan inte se att det finns några stora motsättningar mellan konsumenternas och näringslivets intressen på konsumentområdet. Seriösa företag uppskattar medvetna och kunniga konsumenter som ställer krav på varor och tjänster och påpekar felaktigheter samt att det finns klara regler som säkrar kvaliteten på varor och tjänster och som underlättar tvistlösning och gränsöverskridande handel.

1.2.5. Det finns många skäl att ta tillvara konsumenternas intressen på gemensam nivå inom unionen. Konsumentfrågor berör alla medborgares dagliga liv. De regler som antas bör lägga fast en lägsta nivå för konsumentskyddet.

1.2.6. Ett aktivt samarbete bör ske mellan kommissionen och de nationella, regionala och lokala organen på konsumentområdet. Medlemsländerna bör också samarbeta och informera varandra i syfte att upprätthålla direktiv och förordningar och för att tillämpningen av dem ska bli likartad.

1.2.7. Våra erfarenheter är att det bör vara ett regionalt och lokalt politiskt ansvar att alla medborgare inom gemenskapen har tillgång till stöd och hjälp i konsumentfrågor i sitt närsamhälle. Det finns ett dokumenterat behov av både information och rådgivning i olika konsumenfrågor. Tillgång till konsumentinformation, som t ex att söka i olika databaser eller att få ta del av material hos en lokal konsumentorganisation eller myndighet, bör vara utan avgift.

1.2.8. Genom lokal rådgivning i medlemsländerna ökar möjligheten att få kunskaper om olika problem på den inre marknaden. Konsumenterna kan, oavsett land, få råd och stöd vid köp av varor och tjänster i ett annat land. Det underlättar att finna gemensamma lösningar. Ett nätverk för lokal rådgivning bör stimuleras.

2. Allmänna synpunkter

2.1. Regionkommittén noterar med tillfredsställelse att kommissionen valt att lägga fram ett förslag som visar vilken inriktning man vill ge den framtida konsumentpolitiken och hur resurserna kommer att användas. Prioriteringarna omfattar bl a åtgärder för att öka konsumentskyddet i fråga om allmännyttiga tjänster, finansiella tjänster och livsmedelssäkerhet och åtgärder för att främja konsumtionsmönster som leder till en hållbar utveckling på miljöområdet. Vår erfarenhet är att dessa områden är verkligt angelägna för alla konsumenter.

2.2. Vår erfarenhet är att det inom flera av de områden som kommissionen prioriterat behövs ett grundläggande och generellt konsumentskydd. Regionkommittén menar att det i förslaget finns en för stark tilltro till effekten av information och upplysning. Information och upplysning gynnar i första hand välutbildade och medvetna konsumenter och deras intresseorganisationer.

2.3. Regionala och lokala politiska organ har ett speciellt ansvar för att skydda de sämst ställda i samhället. Regionkommittén förordar att hänsyn tas till de sociala aspekterna i konsumentpolitiken, t ex särskild hänsyn till utsatta grupper som barn, ungdom, invandrare, handikappade, ekonomiskt utsatta hushåll m fl.

2.4. Regionkommittén anser att barn och ungdomar är en skyddsvärd grupp konsumenter. De är utsatta för kraftfull marknadsföring särskilt genom TV-reklam. Barns och ungdomars brist på erfarenhet och deras stora mottaglighet för gruppreklam gör dem till en attraktiv målgrupp. Åtgärder för att skydda barn och ungdomar som konsumenter bör vidtas både genom lagstiftning och undervisning.

2.5. Regionkommittén vill peka på de uppenbara hälsorisker som ofullständiga innehållsdeklarationer utgör för överkänsliga personer och allergiker.

2.6. Regionkommittén instämmer i att ett rätt utnyttjande av informationsteknologin borde kunna bidra till en positiv utveckling av konsumentpolitiken. Lättillgänglig och opartisk information ger konsumenterna större möjligheter att göra korrekta val. Informationsteknologin kan också underlätta för konsumenterna att framföra klagomål på enskilda varor och att påpeka missförhållanden på marknaden.

2.7. Regionkommittén önskar framhålla att en viktig förutsättning för att vinna konsumenternas förtroende för utvecklingen av den internationella handeln är att det finns möjligheter till gränsöverskridande tvistlösning.

2.8. Regionkommittén erinrar om att förekomsten av regionala och lokala produkter inte står i motsättning till ett effektivt konsumentskydd. Dessa produkter borgar ofta i sig för kvalitet och variation.

2.9. Regionkommittén vill understryka vikten av att ta tillvara konsumenternas engagemeang samt att öka deras inflytande i olika frågor. Intresserade konsumenter och konsumentorganisationer kan, om de ges förutsättningar, vara den drivande kraften i utvecklingen på många områden inom konsumentpolitiken. Även andra intresseorganisationer som handikapp-, pensionärs- och miljöorganisationer och fackliga organisationer har värdefulla erfarenheter att bidra med när det gäller hela konsumentområdet.

3. Särskilda synpunkter

Regionkommittén följer i detta avsnitt de rubriker som kommissionen gett förslagen till prioriterade åtgärder.

3.1. Göra en kraftinsats för att förbättra konsumentupplysning och -information

3.1.1. Välutbildade och kunniga konsumenter är en förutsättning för att den inre marknaden ska fungera. Ökade insatser på utbildningsområdet är nödvändiga. Med grundläggande kunskaper och insikter på området kan konsumenterna ta emot upplysning och söka den information som de behöver för att kunna göra korrekta val. Medvetna och kritiska konsumenter har också krav på att konsumentinformationen är tillförlitlig och opartisk. Vi tror att informationen måste finnas lätt tillgänglig nära medborgaren och att kanaler måste skapas för att göra det möjligt även för konsumenterna att snabbt påpeka missförhållanden på marknaden. Men vi tror inte att enbart information och upplysning kan ge konsumenterna ett tillräckligt högt utvecklat konsumentskydd; för detta behövs också lagstiftning.

3.1.2. När det gäller utbildning vill vi särskilt uppmärksamma behovet av utbildning i konsumentfrågor inom grundskolan. Barn och ungdomar utsätts i ökad utsträckning för en intensiv marknadsföring. Goda kunskaper behövs för att kunna hantera denna påverkan. Målet för undervisningen i konsumentfrågor bör vara att alla elever när de lämnar skolan ska kunna hushålla med sina resurser och hantera sin vardagsekonomi, hantera den kommersiella påverkan de utsätts för, bedöma den egna konsumtionens betydelse för miljön, vara medvetna om sina skyldigheter och tillämpa sina rättigheter som konsumenter.

3.2. Komplettera, se över och kontinuerligt uppdatera den ram som behövs för att säkerställa att konsumenternas intressen till fullo beaktas inom den inre marknaden

3.2.1. Regionkommittén anser att en utvärdering av hur gemenskapens regler följs av medlemsländerna är nödvändig. Medlemsländerna bör följa de direktiv och förordningar som antagits och övervaka att de tillämpas. Om några länder inte fullgör sina skyldigheter fungerar inte den inre marknaden.

3.2.2. Arbetet med att finna former för tvistlösning måste fortsätta. För konsumenterna är det av stor vikt att klagomål och tvistlösning kan ske på ett enklare sätt än vad som är fallet idag. Kommissionen bör därför verka för att snabba och billiga förfaranden för tvistlösning införs i alla medlemsländer. Kommissionen bör också arbeta för att språksvårigheter och nationella olikheter i konsumentskyddet som utgör ett hinder för gränsöverskridande handel undanröjs.

3.2.3. Det är viktigt att förbättra konsumentskyddet inom EU när det gäller garantier för konsumentvaror. De åtgärder som vidtas bör inriktas på ett direktiv som anger vilka problem som de nationella lagarna skall reglera och också anger en lämplig lägsta nivå för konsumentskyddet.

3.3. Konsumentaspekter av finansiella tjänster

3.3.1. Regionkommittén instämmer i den oro som konsumentorganisationerna rapporterar när det gäller köp av finansiella tjänster. Det kan idag vara svårt för en konsument att känna det förtroende för den inre marknaden som krävs för att t ex köpa en finansiell tjänst i ett annat medlemsland. Informationen är ofta otillräcklig och omöjlig att jämföra, objektiv rådgivning saknas och direktiven för distansförsäljning omfattar inte finansiella tjänster. Regionkommittén ser positivt på att kommissionen överväger att utarbeta ett särskilt direktiv om avtal på distans om finanstjänster.

3.3.2. Regionkommittén anser att det skulle vara mycket värdefullt om man, genom ökad konkurrens, kunde få till stånd en bättre fungerande inre marknad för finansiella tjänster. En ökad konkurrens på detta område skulle kunna innebära minskade kostnader för den enskilde konsumenten. Men det fordras både kunniga och aktiva konsumenter och tydliga regler för att få till stånd en konkurrens på finansmarknaden som verkligen gynnar konsumenterna. Samtidigt är det viktigt att svaga grupper ges stöd t ex mot överskuldsättning.

3.3.3. Det är av stort konsumentintresse att ha ett fungerande system för gränsöverskridande betalningar. Regionkommittén stöder det fortsatta arbetet och föreslår att kommissionen verkar för ytterligare studier av hur kreditmarknaden och denna typ av finansiella tjänster fungerar utifrån konsumenternas behov.

3.3.4. Vi vill särskilt framhålla problemen med överskuldsättning hos hushållen. I detta sammanhang är det viktigt att konsumenterna får bättre upplysning om riskerna via konsumentorganen.

3.3.5. Regionkommittén anser att rekommendationen om elektroniska betalningar (betalkort, kreditkort, elektroniska överföringar av pengar m m) efterlevs dåligt, och man bör därför överväga om direktiv behöver utarbetas. Konsumenterna ska kunna få information om priset på dessa betalningar, vilkoren för användning och vem som har ansvaret om t ex betalkortet kommer i orätta händer eller om en automat för uttag av pengar inte fungerar.

3.3.6. Regionkommittén instämmer i kommissionens åsikt att konsumentaspekterna måste tas med i arbetet i genomförandet av en gemensam valuta. Konsumenternas tilltro till denna process är en viktig förutsättning för att den ska lyckas. Olika konsumentorganisationers erfarenheter bör här tas till vara.

3.4. Skydda konsumenternas intressen vid tillhandahållandet av grundläggande allmännyttiga tjänster

3.4.1. Regionkommittén konstaterar att begreppet "grundläggande allmännyttiga tjänster" inte närmare definieras i kommissionens förslag. I många medlemsländer pågår arbetet med att öka liberaliseringen av dessa tjänster genom avreglering och privatisering. Kommissionen har stött detta arbete. Det kan finnas en konflikt mellan detta arbete och konsumenternas rätt till jämlik tillgång till service när det gäller dessa tjänster. Regionkommittén vill därför i detta sammanhang föra fram kravet på att hänsyn tas till de regionalpolitiska och sociala aspekterna i konsumentpolitiken, som t ex service i glesbygd och perifera områden, och särskild hänsyn till utsatta grupper. Frågan om konsumentskydd har för övrigt en central plats i det yttrande på eget initiativ som Regionkommitténs utskott 1 håller på att utarbeta om allmännyttiga tjänster.

3.4.2. Konsumenternas ökade valfrihet i samband med grundläggande allmännyttiga tjänster är möjlig endast om de kan bilda sig en uppfattning om pris och kvalitet på de tjänster som erbjuds. Information om serviceutbudet måste finnas. Konsumenterna måste ha kunskaper för att kunna jämföra olika alternativ och avgöra om de fått den kvalitet på tjänsten de betalat för eller har rätt till.

3.4.3. Regionkommittén anser att samma principer för konsumentskydd bör gälla för grundläggande allmännyttiga tjänster som för andra tjänster.

3.5. Vidta åtgärder som tillåter konsumenterna att utnyttja de möjligheter som erbjuds genom informationssamhället

3.5.1. Utvecklingen inom informationsteknologin borde kunna bidra till konsumentpolitikens utveckling. Det nya informationssamhället erbjuder möjligheter som kan spela en mycket viktig roll när det gäller att skapa en fungerande inre marknad.

3.5.2. Regionkommittén stöder tanken på att säkerställa informationssamhällets tillgänglighet och att speciella resurser satsas på utbildning. Dessa satsningar kan, om de görs regionalt och/eller lokalt, medverka till att öka kunskapen hos konsumenterna inom en mängd områden. De kan också öka möjligheterna för konsumenterna att påpeka missförhållanden på marknaden, vilket i sin tur kan leda till att konsumenternas tilltro till den inre marknaden blir större.

3.5.3. Informationsteknologin ger också möjligheter att snabbt och enkelt utbyta erfarenheter mellan de olika medlemsländernas konsumentmyndigheter, institutioner och organisationer samt att samla fakta som är intressanta ur konsumentsynpunkt. Regionkommittén önskar att ett nätverk bildas som underlättar lokal rådgivning beträffande gränsöverskridande handel.

3.5.4. Regionkommittén anser att skaderapporteringssystemet EHLASS (European Home and Leisure Accident Surveillance System) bör få permanent status inom EU. Det är ett väsentligt konsumentintresse att det finns tillgång till uppgifter om produktrelaterade olycksfall i medlemsländerna. Det ökar möjligheterna att arbeta förebyggande mot farliga varor vilket är mycket viktigt ur samhällsekonomisk synpunkt. Det ger också underlag för att bevaka lagstiftningen på produktsäkerhetsområdet och att jämföra information mellan olika medlemsländer. Det är viktigt att systemet omfattar alla länder så att jämförbarheten mellan data från länderna uppnås och att likartade åtgärder kan vidtas, under förutsättning att detta inte står i motsättning till lagarna om dataskydd.

3.6. Vidta åtgärder för att förbättra konsumenternas tillit vad gäller livsmedel

3.6.1. Regionkommittén framhåller vikten av att förbättra konsumenternas tilltro till livsmedlens säkerhet och renhet. Livsmedlens säkerhet och renhet bör tydligt framhållas i information och marknadsföring. Säkra och rena livsmedel är av stor betydelse för folkhälsan. Ohälsa förebyggs bl a genom goda kostvanor. Livsmedelsfrågorna måste få en självständigare ställning inom gemenskapen. Det är också viktigt att se sambandet mellan jordbrukspolitik och livsmedelspolitik. Konsumenternas inflytande på området måste öka.

3.6.2. Regionkommittén anser att användningen av tillsatser i livsmedel bör minimeras. Tillsatser kan ge svåra allergiska besvär. Alla kända allergener och ämnen som kan orsaka hälsoproblem bör deklareras på etiketten oavsett mängd.

3.6.3. Livsmedlens tjänlighet bör öka genom hårdare kvalitets- och hälsokrav. Efterlevnaden av redan antagna regler om användningen av hormoner, genteknink och radioaktiv strålning i livsmedel måste förbättras såväl i basproduktionen som i förädlingsindustrin.

3.6.4. Regionkommittén föreslår att konsumenternas krav på fullständiga innehållsdeklarationer tillgodoses. Med bra innehållsdeklarationer kan man också bespara många människor lidande och sjukdom. Vi inser att det krävs en hel del arbete för att utveckla innehållsdeklarationer som både är begripliga och har en bra form. Här bör man kunna ta tillvara erfarenheterna från det omfattande standardiseringsarbete som bedrivs inom gemenskapen. Vi ser det som ett självklart konkurrensmedel för producenterna av livsmedel att ge fullständig och tydlig information om innehållet i sin produkt, produktionssätt, djurskydd, användning av bekämpningsmedel m m. Med bra information på produkten underlättas också kontrollen av livsmedel så att även konsumentorganisationer tillsammans med regionala och lokala myndigheter kan delta i ett sådant arbete.

3.6.5. Regionkommittén uppskattar kommissionens avsikt att utarbeta en grönbok om livsmedelslagstiftningen.

3.7. Främja ett praktiskt tillvägagångssätt i samband med en hållbar konsumtion

3.7.1. Regionkommittén ser mycket positivt på kommissionens prioritering av sambandet mellan konsumtion och miljö. Det finns idag ett stort konsumentintresse på miljöområdet som bör uppmuntras.

3.7.2. Många av de miljöproblem som skapas genom konsumtion är skrämmande när vi ser till deras långsiktiga konsekvenser. Många är svåra att lösa. Andra helt onödiga. Kunskap om problemen är viktig när det gäller att ändra konsumtionsvanor. Ett medel att stimulera utvecklingen av mindre miljöbelastande tillverkningsprocesser, produkter och därmed också konsumtionsvanor är t ex ett framgångsrikt europeiskt märkningssystem. Genom föreskrifter i detta sammanhang bör kommissionen se till att alla ämnen som ingår i produkterna anges på etiketterna.

3.7.3. Regionkommittén håller med om att det idag är svårt för konsumenterna att göra miljömässigt korrekta val. Endast ett fåtal produkter är miljömärkta, produktinformationen är ofta bristfällig eller saknas. Marknadsföringen innehåller påståenden som inte alltid visar sig vara tillförlitliga. Informationen måste bli bättre och alla konsumenter borde ha tillgång till rådgivning i miljöfrågor.

3.7.4. Regionkommittén menar vidare att kommissionen borde vidta sådana åtgärder som stimulerar både enskilda konsumenter och konsumentorganisationer att delta i regionala och lokala projekt som syftar till att minska påfrestningarna på miljön.

3.7.5. Kommissionen konstaterar att avfallsfrågorna är angelägna. Regionkommittén instämmer i att avfallsfrågorna, inklusive frågorna om källsortering och resursslöseri, är angelägna frågor som konsumenterna särskilt bör uppmärksammas på. Transportområdet är ett annat angeläget område. Vi önskar att åtgärder vidtas i syfte att stimulera lokala projekt som leder till mer samarbete mellan konsumenter på transportområdet, som samåkningscentraler, bilpooler etc.

3.8. Stärka och öka konsumentrepresentationen

3.8.1. Regionkommittén uppskattar kommissionens ambition att stödja ett ökat konsumentdeltagande i arbetet på olika områden. Ett starkt konsumentinflytande är en viktig del och kan vara pådrivande för att den inre marknaden ska fungera och utvecklas.

3.8.2. Regionkommittén instämmer i kommissionens strävan att stärka konsumentorganisationernas ställning. Vi menar dock att det är på det regionala och lokala planet som man i första hand ska stödja dessa organisationer. Konsumentfrågor är frågor som rör medborgarnas vardag. Det finns ofta andra organisationer som har gemensamma intressen med konsumentorganisationerna. I närsamhället finns de naturliga förutsättningarna för en samverkan mellan dem. Den nya informationsteknologin kan medverka till att underlätta kontakten mellan sammanslutningar av konsumenter i olika länder.

3.8.3. Regionkommittén anser att det är viktigt att konsumentmyndigheter och institutioner samarbetar med konsumentorganisationer. Vi önskar att kommissionen stimulerar bildandet av nätverk för kommunikation mellan konsumentorganisationer, myndigheter och institutioner i hela gemenskapen.

3.8.4. Konsumentinflytandet på standardiseringen är mycket viktigt. Brukarnas krav måste säkerställas genom att konsumenterna ges en reell möjlighet att delta i standardiseringsarbetet. Det kräver ekonomiska resurser och att konsumentorganisationerna stimuleras att utveckla den kompetens som erfordras i standardiseringsarbetet.

3.9. Hjälpa de central- och östeuropeiska länderna att utveckla konsumentpolitiska åtgärder

3.9.1. Regionkommittén instämmer i kommissionens ambitioner att stödja utvecklingen i Central- och Östeuropa. Regionkommittén anser att det är viktigt att hänsyn tas till förhållanden i varje enskilt land, till dess kultur och traditioner. Erfarenheterna har visat att samarbete med Central- och Östeuropa som tar sin utgångspunkt i den regionala och lokala nivån ofta är mycket framgångsrikt. En viktig form av stöd kan vara samarbete och förmedling av erfarenheter från regionala och lokala organisationer och myndigheter på konsumentområdet.

3.9.2. Regionkommittén anser att det måste ingå i dessa länders förberedelser för ett inträde i den europeiska unionen att utarbeta en konsumentlagstiftning som ger klara spelregler för marknadsekonomin.

3.10. Konsumentpolitiska överväganden i utvecklingsländerna

3.10.1. Regionkommittén instämmer i kommissionens konstaterande att konsumentfrågor är av stor betydelse i utvecklingsländerna.

3.10.2. Vi vill särskilt peka på den situation som barn och ungdomar i dessa länder befinner sig i. De är i hög grad "kommersiella offer" och behöver ett starkt konsumentskydd.

3.10.3. Barn i utvecklingsländer utnyttjas inte bara som konsumenter utan också som arbetskraft. Kommissionen bör överväga en märkning av importvaror från utvecklingsländerna, där det framgår att varan inte producerats genom utnyttjande av barnarbetskraft.

4. Slutsatser

4.1. Det krävs ett grundläggande konsumentskydd i form av lagstiftning och en kontinuerlig uppföljning av att det tillämpas på ett likartat sätt i alla medlemsländer. Konsumentskyddet bör kompletteras med information och upplysning som medborgarna ska ha tillgång till i närsamhället. Utbildning i konsumentfrågor bör vara obligatorisk i grundskolan. Vår erfarenhet är att konsumentpolitiken blir effektivast om den är förankrad i regionala och lokala politiska organ.

4.2. Ett starkt konsumentinflytande är en viktig del och kan vara pådrivande i utvecklingen av den inre marknaden. Det finns inga motsättningar mellan konsumenternas och näringslivets intressen på konsumentområdet. Seriösa företag ser medvetna konsumenter som en tillgång.

4.3. En framgångsrik konsumentpolitik förutsätter ett fungerande samspel mellan aktörerna på unionsnivå och på nationell, regional och lokal nivå när det gäller såväl myndigheter och organisationer som näringslivet.

4.4. Vi tillstyrker principerna för det fortsatta arbetet med de områden kommissionen valt att prioritera.

4.5. Det är särskilt viktigt att åtgärder vidtas i syfte att förbättra konsumenternas tilltro till livsmedlens säkerhet och renhet.

4.6. Det är särskilt viktigt att åtgärder vidtas i syfte att skydda barn och ungdomar som konsumenter.

4.7. Ett aktivt arbete med en konsumentlagstiftning som ger klara spelregler för marknadsekonomin bör ingå i förberedelserna för de nya medlemsländerna.

4.8. Vi ser positivt på att vi kunnat delta så tidigt i den process som ska leda fram till handlingslinjer för den framtida konsumentpolitiken. Vi utgår från att Regionkommittén kommer att konsulteras även i det fortsatta arbetet.Bryssel den 13 juni 1996.

Regionkommitténs ordförandePasqual MARAGALL i MIRA