MOTIVERING

1.INLEDNING

Covid-19-pandemin är en omfattande och allvarlig folkhälsokris som slår hårt mot människor, samhällen och ekonomier över hela världen. Hälsokrisens omfattning och de politiska åtgärder som har vidtagits för att begränsa den saknar motstycke. Därför är det högst osäkert hur långtgående de socioekonomiska följdverkningarna blir. Redan nu står det klart att pandemin ställer de finansiella och ekonomiska systemen i medlemsstaterna inför unika och akuta utmaningar. Enligt kommissionens ekonomiska vårprognoser kommer EU:s BNP att sjunka med omkring 7,5 % i år – betydligt mer än under den globala finanskrisen 2009 – och stiga med bara 6 % under 2021, medan arbetslösheten tros stiga till 9 % år 2020, vilket riskerar att leda till ökad fattigdom och ojämlikhet.

Som en reaktion på detta har medlemsstaterna vidtagit exceptionella diskretionära ekonomiska och finansiella åtgärder. Tillsammans med effekten av de s.k. automatiska stabilisatorerna, dvs. redan planerade betalningar från arbetslöshets- och socialförsäkringssystem i kombination med förlorade skatteintäkter, får åtgärderna långtgående följder för ländernas offentliga finanser. I aggregerad form kommer underskottet i de offentliga finanserna att öka kraftigt från 0,6 % av BNP 2019 till 8,5 % av BNP både i euroområdet och i hela EU under innevarande år.

Chockverkan på EU-ekonomin är symmetrisk i den meningen att pandemin har drabbat samtliga medlemsstater, men beroende på medlemsstaternas specifika ekonomiska struktur och utgångsläge varierar pandemins följdverkningar betydligt mellan dem, liksom även deras förmåga att stå emot den ekonomiska och statsfinansiella chocken och hantera denna. Det föreligger därför en risk att krisen späder på skillnaderna inom unionen på ett sätt som hotar den kollektiva ekonomiska och sociala motståndskraften. Denna allmänna bild bekräftas också av den djupgående behovsbedömningen.

Unionen har agerat skyndsamt för att hantera krisens sociala och ekonomiska följdverkningar på ett samordnat, kraftfullt och samlat sätt inom den nuvarande fleråriga budgetram som löper ut 2020. Unionens agerande kompletterar de diskretionära ekonomiska och finansiella åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna.

Om krisen inte hanteras med hjälp av kort- och medelsiktiga åtgärder på EU-nivå som står i proportion till dess omfattning, kan den komma att varaktigt skada unionens ekonomiska struktur. Det finns ett starkt behov av ytterligare omedelbart tillgänglig finansiell kapacitet till stöd för återhämtningen och motståndskraften i hela unionen, så att problemen kan lösas.

Åtgärderna för att motverka krisen måste vara omfattande, djärva och varaktiga. En heltäckande plan för återhämtningen i Europa förutsätter massiva offentliga och privata investeringar på EU-nivå för att få unionen att hålla fast kurs mot en hållbar och stark återhämtning, skapa arbetstillfällen av hög kvalitet, reparera de omedelbara skador som uppstått till följd av covid-19-pandemin men samtidigt stödja unionens prioriteringar om grön omställning och digitalisering. EU:s långsiktiga budget, som förstärks genom EU:s nya återhämtningsinstrument, kommer att vara det viktigaste verktyget.

Den exceptionella ekonomiska och sociala situationen kräver exceptionella åtgärder till stöd för återhämtningen och motståndskraften i ekonomin. Om dessa mål ska kunna uppnås, måste unionen skaffa fram nödvändiga medel och vidta lämpliga åtgärder för att ta itu med utmaningarna till följd av covid-19-pandemin. Därför är det lämpligt att tillåta upplåning av en del av den nödvändiga finansieringen på kapitalmarknaderna. Lånen kommer sedan att återbetalas när unionen på nytt uppvisar en positiv tillväxtbana.

2.INNEHÅLLET I DET ÄNDRADE FÖRSLAGET

EU behöver skaffa fram medel för att kunna nå sitt mål

Enligt det ändrade förslaget kommer kommissionen att bemyndigas att på kapitalmarknaderna låna medel på unionens vägnar upp till beloppet 750 miljarder euro i 2018 års priser. Intäkterna kommer att överföras till unionens program i enlighet med Europeiska unionens återhämtningsinstrument. Eftersom instrumentet är en exceptionell åtgärd för att hantera dessa tillfälliga men extrema omständigheter, är de befogenheter att låna som kommissionen beviljas genom föreliggande beslut tydligt begränsade i fråga om storlek, varaktighet och omfattning. Därigenom undanröjs möjligheten att använda de exceptionella befogenheterna enligt detta förslag för andra ändamål än att hantera de direkta ekonomiska och sociala konsekvenserna av covid-19-pandemin.

De nödvändiga återbetalningarna av de upplånade kapitalmarknadsmedlen kommer att göras genom EU-budgeten från och med 2028 och framåt. De skulder som unionen ådrar sig genom den föreslagna rättsakten kommer att vara helt återbetalda senast 2058. Återbetalningen ska genomföras i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning för en stabil och förutsebar minskning av skulderna under hela perioden.

Höjning av taket för egna medel.

De tak som fastställs i beslutet om egna medel avgör vilket högsta belopp i egna medel som unionen under ett visst år kan begära att medlemsstaterna ställer till unionens förfogande för att finansiera unionens utgifter.

Den 2 maj 2018 föreslog kommissionen ett tak för att täcka de årliga anslagen för åtaganden och ett tak för att täcka de årliga anslagen för betalningar på 1,35 % respektive 1,29 % av EU:s bruttonationalinkomst. De tak som fastställs i utkastet till förordning om inrättande av den fleråriga budgetramen, uttryckta i euro, avgör vilket högsta belopp som antingen kan anslås eller användas under perioden 2021–2027. Marginalen mellan taken i beslutet om egna medel och taken i den fleråriga budgetramen måste vara tillräckligt bred för att säkerställa att unionen är i stånd att fullgöra sina finansiella skyldigheter och ansvarsförbindelser under ett visst år och under alla omständigheter, även vid negativ ekonomisk utveckling.

Enligt kommissionens vårprognos 2020 förväntas euroområdets ekonomi krympa med 7,75 % år 2020, vilket är mer än någonsin tidigare, och EU-ekonomin förväntas krympa med 7,5 % år 2020. Tillväxtprognoserna för EU och euroområdet har reviderats ned med omkring 9 procentenheter jämfört med den ekonomiska höstprognosen 2019. Även om vårprognosen är oklar på grund av en osäkerhet som är större än normalt, är det ställt utom allt tvivel att taken i beslutet om egna medel, vilka fastställs som en procentandel av EU:s bruttonationalinkomst, kommer att sjunka i absoluta belopp.

För att bevara en tillräcklig marginal till taken i beslutet om egna medel för unionen, i syfte att fullgöra alla unionens finansiella skyldigheter och ansvarsförbindelser som förfaller under ett visst år, krävs en höjning av taken i beslutet om egna medel, vilka fastställs som en procentsats av unionens bruttonationalinkomst.

Därför måste kommissionens förslag av den 2 maj 2018 ändras sålunda att en ytterligare höjning med 0,11 procentenheter av både taket för anslag för åtaganden och taket för anslag för betalningar blir möjlig. Denna höjning tillkommer utöver de justeringar som redan föreslagits för att möjliggöra den automatiska minskningen av det absoluta beloppet för taken i beslutet om egna medel, vilket är en följd av Förenade kungarikets utträde ur EU, och motsvarande minskning av unionens bruttonationalinkomst. Taket för att täcka årliga anslag för betalningar ska därför fastställas till 1,40 % av EU:s bruttonationalinkomst och taket för att täcka årliga anslag för åtaganden till 1,46 % av EU:s bruttonationalinkomst.