[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel, 15.11.2006

KOM(2006)688 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

om skräppost, spionprogram och sabotageprogram

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

om skräppost, spionprogram ochsabotageprogram (Text av betydelse för EES)

1. Syfte

Samhället har blivit alltmer medvetet om hur viktigt det är med moderna, elektroniska kommunikationsnät och -tjänster både inom företagsvärlden och i hemmet. En omfattande användning av tjänsterna är beroende av pålitlig, säker och stabil teknik. Kommissionens meddelande ”En strategi för ett säkert informationssamhälle”[1] syftar till att förbättra nät- och informationssäkerheten överlag och uppmanar den privata sektorn att lösa problemen med svagheterna i näten och informationssystemen eftersom dessa annars kan utnyttjas för att sprida skräppost och sabotageprogram. I kommissionens meddelande om översynen av EU:s regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster föreslås nya bestämmelser för att stärka säkerhet och personlig integritet inom området för elektronisk kommunikation[2].

I detta meddelande behandlas den utveckling som skräppost[3] genomgått och de hot som exempelvis spionprogram och sabotageprogram innebär. I meddelandet bedöms de åtgärder som hittills vidtagits för att bekämpa dessa hot och identifieras ytterligare åtgärder som kan vidtas, bl.a. följande:

- Strängare gemenskapslagstiftning.

- Kontroll av lagens efterlevnad.

- Samarbete inom och mellan medlemsstaterna.

- Politisk och ekonomisk dialog med tredjeländer.

- Initiativ från näringslivets sida.

- Forskning och utveckling.

2. Problemet – hotens ständiga förändring

Skräpposten[4] har tilltagit avsevärt under de senaste fem åren[5]. Industrins källor rapporterar att skräpposten nu står för 50-80 % av meddelandena som adresserats till slutanvändarna[6]. Trots att den största andelen av skräpposten har sitt ursprung utanför EU svarar europeiska länder för 25 % av vidarebefordrade skräppostmeddelanden [7] . Kostnaden för skräpposten i hela världen beräknades uppgå till 39 miljarder euro 2005. Skräppostkostnaderna för de främsta ekonomierna i Europa beräknades uppgå till ungefär 3,5 miljarder för Tyskland, 1,9 miljarder för Storbritannien och 1,4 miljarder euro för Frankrike[8]. Skräppostutskick anses vara en egen ”industri”. Skräppostspridare hyr ut eller säljer listor med uppsamlade e-postadresser till företag för marknadsföringsändamål. Skräppost via Internet är synnerligen lönsam, vilket beror på mediets stora räckvidd och de låga kostnaderna för massutskick av meddelanden. På samma sätt kan emellertid låga investeringar bekämpa skräppost med väldigt goda resultat. För att nämna ett exempel så har man i Nederländerna minskat den nederländska skräpposten med 85 % genom att investera 570 000 euro i utrustning.

Från att endast ha varit ett irritationsmoment har oönskad e-post nu övergått till att bli alltmer bedrägeriartad och brottslig. Ett tydligt exempel på detta är användningen av ”phishing” där slutanvändarna luras att lämna ifrån sig känsliga uppgifter via imitationswebbplatser som utger sig för att representera äkta företag, vilket ger upphov till oro över eventuell identitetsbedrägeri och skadade företagsrykten. Spridningen av spionprogram via e-post eller genom programvara för att spåra och rapportera en användares onlineförehavanden fortsätter att öka. Spionprogram kan även samla in personliga uppgifter såsom lösenord och kreditkortsnummer.

Massutskick av oönskad e-post underlättas storligen genom spridningen av saboterande koder, exempelvis maskar och virus. När de installerats tillåter de en angripare att överta kontrollen över ett ”smittat” datasystem och göra om det till ett 'botnet'[9], varigenom identiteten hos den verklige skräppostspridaren döljs. Botnets hyrs av skräppostspridare, ”phishers”, och spionprogramförsäljare för bedrägeri och brottsliga ändamål. Industrins experter uppskattar att ”botnets” vidarebefordrar mer än hälften av all oegentlig e-post [10] . Spridningen av spionprogram och andra typer av saboterande koder som angriper konsumenter och företag har en betydande ekonomisk inverkan. Den världsomfattande ekonomiska inverkan som sabotageprogram har beräknades uppgå till ungefär 11 miljarder euro 2005[11].

3. Arbetet hittills – åtgärder som vidtagits sedan 2004

EU antog 2002 ett direktiv om integritet och elektronisk kommunikation enligt vilket skräppost förbjuds[12] genom att principen om samtyckesbaserad marknadsföring för fysiska personer införs. I januari 2004 presenterade kommissionen ett meddelande om skräppost i vilket åtgärder fastställs för att komplettera direktivet[13]. I meddelandet betonas behovet av åtgärder från olika intressenters sida när det gäller ökad medvetenhet, självreglering/tekniska lösningar, samarbete och kontroll av lagens efterlevnad. Kommissionen har börjat ta upp frågan om bekämpning av skräppost, spionprogram och sabotageprogram i sin dialog med tredjeländer. Dessutom skyddas konsumenterna mot aggressiva affärsmetoder genom direktivet om otillbörliga affärsmetoder[14] och ett gränsöverskridande samarbete för att bekämpa sådana metoder regleras i förordningen om konsumentskyddssamarbete[15] .

3.1. Åtgärder för ökad medvetenhet

Kommissionens meddelande bidrog till ökad medvetenhet om skräppost i hela världen. På EU-nivå främjar " Safer Internet plus"- programmet en säkrare användning av Internet och ny online-teknik, särskilt för barn, som en del av en konsekvent strategi från Europeiska unionen.

Medlemsstaterna har inlett eller stött kampanjer för att göra användarna medvetna om problemet med skräppost och hur de ska lösa det. I allmänhet har Internetleverantörerna axlat ansvaret för att ge sina kunder råd och stöd med hänsyn till hur de ska skydda sig mot spionprogram och virus. Kommissionen stod värd för ett OECD- seminarium om skräppost i februari 2004. Kommissionen har även aktivt bidragit till OECD:s Anti-Spam Toolkit (bekämpning av skräppost) som utgör ett omfattande paket av bestämmelser, tekniska lösningar och initiativ från näringslivet för att bekämpa skräppost.

Under FN:s världstoppmöte om informationssamhället[16] erkändes att problemet med skräppost bör lösas enligt behov på nationell och internationell nivå. Tematiska konferenser inom ramen för WSIS har arrangerats av Internationella Teleunionen (ITU) 2004 och 2005. På den dagordning som antogs av WSIS i Tunisien (Tunis Agenda) i november 2005 efterfrågas en effektiv lösning av det stora och tilltagande problem som skräpposten utgör[17].

3.2. Internationellt samarbete

Skräppost är ett gränsöverskridande problem och flera samarbetsinitiativ har tagits och gränsöverskridande styrmedel för kontroll av efterlevnaden har införts. Kommissionen har inrättat ett kontaktnät för myndigheter avseende skräppost (Contact Network of Spam Authorities, CNSA), som sammanträder regelbundet för att utbyta bästa metoder och samarbeta när det gäller gränsöverskridande efterlevnad av bestämmelser. CNSA har utarbetat ett samarbetsförfarande[18] för att underlätta gränsöverskridande behandling av klagomål rörande skräppost. Kommissionen stödjer och deltar som observatör i forumet London Action Plan (LAP) , som samlar tillsynsmyndigheter från 20 länder och som även har antagit ett gränsöverskridande samarbetsförfarande. Ett gemensamt EU-seminarium mellan CNSA och LAP arrangerades i november 2005. OECD antog en rekommendation om gränsöverskridande samarbete när det gäller efterlevnaden av lagstiftningen om skräppost som antogs i april 2006, i vilken tillsynsmyndigheterna uppmanas att dela med sig av information och arbeta tillsammans[19].

Kommissionen främjar dessutom internationella samarbetsinitiativ . USA och EU har kommit överens om att samarbeta för att lösa problemet med skräppost genom gemensamma tillsynsinitiativ och att ta fram metoder för att bekämpa olagliga "spionprogram" och "sabotageprogram". Kommissionen deltar även i den kanadensiska internationella samarbetsgruppen för bekämpning av skräppost (Canadian International Collaboration working group on Spam). Diskussioner pågår även med stora internationella partner, exempelvis Kina och Japan. När det gäller Asien har kommissionen tagit initiativet till ett gemensamt uttalande om ett internationellt samarbete om bekämpning av skräppost (Joint Statement on International Anti-spam Cooperation) som antogs vid ASEM-konferensen om elektronisk handel (ASEM conference on eCommerce) i februari 2005[20].

På den dagordning som antogs i Tunisien (the Tunis Agenda) vid världstoppmötet om informationssamhället i november 2005 betonas att internetsäkerhet är ett område som kräver ett bättre internationellt samarbete och att denna fråga måste tas upp inom ramen för den modell för förbättrat samarbete för Internetstyrning som kommer att genomföras som en uppföljning av toppmötet[21].

3.3. Forskning och teknisk utveckling

Inom ramen för sjätte ramprogrammet for forskning och teknisk utveckling har kommissionen inlett projekt för att hjälpa intressenter att bekämpa skräppost och andra typer av sabotageprogram. Dessa projekt[22] varierar från allmän nätverksövervakning och upptäckande av attacker till särskild utveckling av teknik för att bygga filter för att upptäcka skräppost, "phishing" och sabotageprogram. Framgångarna inbegriper inrättandet av en forskargemenskap som är inriktad på att stoppa sabotageprogram och utveckla europeisk infrastruktur för att övervaka Internettrafiken. Nystartad verksamhet är inriktad på anpassningsbara "phishing"-filter som kan upptäcka okända hot och cyberattacker. Budgeten för denna verksamhet uppgår till 13,5 miljoner euro.

3.4. Näringslivets åtgärder

Kommissionen välkomnar näringslivet proaktiva roll när det gäller skräppost. Tjänsteleverantörerna har i allmänhet vidtagit tekniska åtgärder för att lösa problemet med skräppost, bl.a. bättre skräppostfilter. Internetleverantörerna har upprättat hjälpcentraler för tekniskt stöd och tillhandahåller användarna med programvaror mot skräppost, spionprogram och sabotageprogram. Många Internetleverantörer har upprättat särskilda kontraktsvillkor för att förbjuda oegentligheter på nätet. I Storbritannien ålades en skräppostspridare nyligen genom en dom i ett civilmål böter på 68 800 euro för kontraktsbrott. Grupper från näringslivet har antagit bästa metoder för att förhindra "online phishing" och för att förbättra filtreringsmetoderna[23].

Mobilnätsoperatörer har infört uppförandekoder för näringslivet enligt vilka åtgärder skall vidtas mot oönskade meddelanden. GSMA har offentliggjort riktlinjer när det gäller skräppost i mobiltelefoner 2006. För närvarande samfinansierar kommissionen initiativet Spotspam – ett samarbete mellan privata och offentliga organ för att bygga upp en databas som skall underlätta gränsöverskridande undersökning av skräppostfall och kontroll av efterlevnaden av domar i sådana fall[24].

3.5. Kontroll av efterlevnaden

Det är uppenbart att insatserna mot skräpposten ger resultat. Filterinsatser i Finland ledde till att andelen skräppost i e-breven minskade från 80 % till cirka 30 %. Många myndigheter har tagit till rättsliga åtgärder för att stoppa skräpposten[25].

Det finns emellertid stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller det faktiska antalet fall som dras inför rätta. Vissa myndigheter har inlett över hundra framgångsrika undersökningar som lett till att skräppostverksamhet bestraffats. I andra medlemsstater har bara en handfull eller till och med inga alls fall undersökts.

De flesta insatserna har gjorts mot ” traditionella former ” av skräppost, medan andra iakttagna hot sällan har dragits inför rätta även om de utgör stora risker.

4. Framtida utveckling: vad återstår att göra?

4.1. Insatser på medlemsstatsnivå

Detta avsnitt täcker åtgärder som riktar sig till regeringarna och de nationella myndigheterna, särskilt sådana som avser efterlevnad och samarbete.

4.1.1. Viktiga förutsättningar för framgång

Eftersom problemet är seglivat och ständigt förändras måste medlemsstaterna bli mer engagerade och prioritera problemet mer. Åtgärder bör i första hand inriktas på ”professionella” skräppostspridare, ”phishers” och spridingen av spion- och sabotageprogram. Viktiga förutsättningar för framgång är

- ett kraftigt engagemang hos regeringen för att bekämpa nätbaserad brottslighet,

- en klar organisatorisk ansvarsfördelning för tillsynsverksamheten, och

- tillräckliga resurser för tillsynsmyndigheten.

För närvarande saknas dessa förutsättningar i flera medlemsstater.

4.1.2. Samordning och integration på nationell nivå

Enligt direktivet om integritet och elektronisk kommunikation och direktivet om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[26] har nationella myndigheter befogenhet att agera mot följande typer av olaglig verksamhet:

– Utskick av oönskade meddelanden ( skräppost ) [27] .

– Olaga tillgång till terminalutrustning, antingen för att lagra uppgifter (t.ex. annons- och spionprogram ) eller för att komma åt uppgifter som lagras på utrustningen[28].

– Infektion av terminalutrustning genom införandet av sabotageprogram som maskar och virus och övertagande av persondatorer för att göra dem till botnets eller använda dem för andra ändamål[29].

– Försök att lura användare att ge ut känsliga uppgifter[30] som lösenord och kreditkortsuppgifter genom s.k. phishingmeddelanden.

Vissa av dessa verksamhetstyper omfattas även av brottsbalken, till exempel rambeslutet om angrepp mot informationssystem[31]. Enligt det beslutet skall medlemsstaterna införa maximala straff på minst tre års fängelse, eller fem år för organiserad brottslighet.

På nationell nivå kan dessa bestämmelser genomföras av administrativa organ eller straffrättsliga myndigheter. I sådana fall måste de olika myndigheternas och samarbetsförfarandenas ansvarsfördelning klargöras i detalj, vilket kan kräva att beslut fattas på högre nivå, nämligen av de nationella regeringarna.

Hittills har de allt komplexare brotts- och förvaltningsaspekterna på skräppost och andra liknande hot inte lett till någon motsvarande utbyggnad av medlemsstaternas samarbetsförfaranden som skulle kunna sammanföra olika organs tekniska och spårningstekniska kunskaper. Det krävs samarbetsprotokoll för att täcka områden som utbyte av information och underrättelseuppgifter, kontaktuppgifter och stöd, samt överföring av ärenden.

Ett nära samarbete mellan tillsynsmyndigheter, nätoperatörer och Internetleverantörer på nationell nivå främjar även utbytet av information och tekniskt kunnande, samt bekämpandet av nätbrottslighet. Myndigheter i Norge och Nederländerna har rapporterat om fördelarna med sådana offentlig-privata samarbeten.

4.1.3. Resurser

Det krävs resurser för att samla bevis, följa upp undersökningar och inleda domstolsmål. Myndigheterna behöver tekniska och rättsliga resurser och måste bekanta sig med brottslingarnas metoder för att framgångsrikt kunna stoppa dem.

Möjligheter att klaga via nätet, med system för att spåra och analysera rapporterade oegentligheter, skulle kunna vara viktiga redskap. Erfarenheten har visat att begränsade investeringar kan få betydande resultat .

Minskningen av skräppost i Nederländerna uppnåddes genom att man avsatte en grupp på fem heltidsanställda medarbetare i den nederländska myndigheten OPTA och gav dem 570 000 euro för skräppostbekämpningsutrustning.

Mot bakgrund av denna investering används nu de erfarenheter man gjort med att bekämpa skräppost för att ta itu med andra områden.

4.1.4. Gränsöverskridande samarbete

Skräppost är ett globalt problem. Nationella myndigheter måste ofta lita till andra länders myndigheter för att kunna åtala skräppostspridare, och kan på samma sätt ombes att genomföra undersökningar åt andra länder.

Det kan kännas besvärligt att slösa knappa nationella resurser på undersökningar av andras problem, men det är viktigt att medlemsstaterna inser att ett effektivt gränsöverskridande samarbete är av avgörande betydelse i kampen mot skräpposten. Nyligen samarbetade de australiska och nederländska myndigheterna för att nysta upp en omfattande skräppostverksamhet.

Hittills har 21 europeiska myndigheter godkänt CNSA:s samarbetsförfarande[32] för hantering av klagomål över gränserna. De övriga myndigheterna inbjuds att ansluta sig under de kommande månaderna. Medlemsstaterna och de behöriga myndigheterna uppmanas särskilt att aktivt främja användningen av

– de gemensamma pro-forma-dokumenten för CNSA och LAP,

– OECD:s rekommendation och verktyg för bekämpning av skräppost.

4.1.5 Föreslagna åtgärder

Medlemsstaterna och de behöriga myndigheterna uppmanas att

– fastställa klara ansvarsområden för nationella organ som sysslar med skräppostbekämpning,

– se till att behöriga myndigheter samordnas effektivt,

– låta marknadens berörda parter på nationell nivå bidra med synpunkter, utnyttja deras sakkunskap och all övrig tillgänglig information,

– se till att tillräckliga resurser frigörs för tillsynsverksamheten, och

– ansluta sig till internationella samarbetsförfaranden och efterkomma begäran om hjälp över gränserna.

4.2. Näringslivets insatser

Detta avsnitt omfattar insatser som näringslivet kan göra för att främja konsumenternas förtroende och minska spridningen av oegentlig e-post.

4.2.1. Leverans och installation av programvara

Spionprogram är ett allvarligt hot mot användarnas privatsfär. Programvaruerbjudanden på nätet har blivit en mycket vanlig metod för leverans och installation av spionprogram på användarnas terminalutrustning. Spionprogram kan också gömmas i programvara som distribueras via andra medier, t.ex. CD-ROM för installation på datorer. Oönskade spionprogram kan på så sätt installeras tillsammans med den programvara som konsumenten valt.

För att undvika att spionprogram når slutanvändarna krävs särskilda insatser, som behandlas nedan.

4.2.2. Information till konsumenterna

Programvaruerbjudanden kan omfatta installation av ytterligare program. Om dessa ytterligare program fungerar som spionprogram genom att övervaka slutanvändarnas beteende (t.ex. i marknadsföringssyften) handlar det om hantering av personuppgifter och är olagligt om användaren inte informerats och givit sitt medgivande. I många fall ges användaren inte möjlighet att godkänna installationen av sådana programvara, eller också är frågan gömd i liten stil i ett långt licensavtal för slutanvändarna.

Företag som erbjuder programvaruprodukter uppmuntras att tydligt och väl synligt ange alla bestämmelser och villkor för erbjudandet, särskilt om hantering av personuppgifter genom någon övervakningsfunktion i programvarupaketet kommer att förekomma.

Självreglering och användningen av någon form av kvalitetsstämpel skulle också kunna hjälpa till med att skilja tillförlitliga företag från mindre tillförlitliga. Uppförandekoder som skall informera användarna om villkor som innebär att personuppgifter hanteras kan lämnas in för godkännande till artikel 29-gruppen om kontroll av e-post och skyddet av privatlivet.

4.2.3 Avtalsklausuler i leveranskedjan

Ofta känner företagen inte till hur reklamen för deras produkter och tjänster tekniskt levereras till allmänheten. Laglig programvara kan förpackas tillsammans med spionprogram som används för att komma åt känsliga uppgifter som kreditkortsuppgifter, konfidentiella dokument osv.

Företag som gör reklam för och säljer produkter måste se till att deras avtalsparter inte sysslar med olaglig verksamhet. Företagen måste ha en överblick över avtalskedjan, övervaka att alla parter respekterar lagstiftningen och bestraffa oegentligheter med avtalsuppsägning över hela kedjan, så att all vidare kontakt till företag som bryter mot lagen omedelbart kan brytas.

4.2.4 . Tjänsteleverantörernas säkerhetsinsatser

En undersökning som gjordes av ENISA under 2006 [33] bekräftar att tjänsteleverantörer i allmänhet har vidtagit åtgärder för att bekämpa skräppost. Undersökningen visar emellertid också att tjänsteleverantörerna skulle kunna bidra mer till den allmänna nätsäkerheten, och rekommenderar att kraftigare insatser görs för att filtrera utgående e-brev . Kommissionen uppmuntrar tjänsteleverantörerna att följa denna rekommendation.

Artikel 29-gruppen om kontroll av e-post och skyddet av privatlivet har antagit en ståndpunkt om skydd av personuppgifter i samband med tillhandahållandet av kontroll av innehållet i e-post[34], som skall ge vägledning om konfidentialitet i e-brev och i synnerhet om filtrering av kommunikation via nätet för att avlägsna virus, skräppost och olagligt innehåll.

4.2.5. Föreslagna åtgärder

Kommissionen uppmuntrar

– företag att se till att informationen vid köp av programvarutillämpningar uppfyller kraven i fråga om skydd av personuppgifter,

– företag att i avtal förbjuda olaglig användning av programvara i annonser, övervaka hur annonser når konsumenterna och följa upp missbruk, och

– e-post-tjänsteleverantörer att tillämpa kontrollstrategier som garanterar att rekommendationen och vägledningen om kontroll av innehållet i e-brev följs.

4.3. Åtgärder på europeisk nivå

Kommissionen kommer att fortsätta att ta upp frågor rörande skräppost och spion- och sabotageprogram i internationella sammanhang, bilaterala möten och där så är lämpligt genom avtal med tredjeländer, och kommer även framöver att bidra till samarbetet mellan berörda parter, inbegripet medlemsstaterna, behöriga myndigheter och näringslivet. Den kommer också att ta nya initiativ på lagstiftningsområdet och inom forskning, för att ge nya impulser i kampen mot oegentligheter som kan undergräva informationssamhället. Kommissionen håller för närvarande på att vidareutveckla en samstämmig strategi för kampen mot nätbrottsligheten. Strategin skall läggas fram i ett meddelande som förväntas antas i början av 2007.

4.3.1. Översyn av regelverket

Kommissionens meddelande[35] om regelverket för elektronisk kommunikation syftar till striktare bestämmelser om skydd av personuppgifter och säkerhet. Enligt det förslaget skulle nätoperatörer och tjänsteleverantörer vara skyldiga att

– meddela de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten om eventuella säkerhetsbrott som lett till förlust av personuppgifter eller avbrott i tjänstens kontinuitet, och

– informera sina kunder om eventuella säkerhetsbrott som leder till förlust, ändring, åtkomst eller förstörelse av personliga kunduppgifter.

De nationella tillsynsmyndigheterna skulle ha befogenhet att se till att operatörerna genomför tillräckliga säkerhetsstrategier, och man skulle kunna införa nya regler om särskilda avhjälpande åtgärder eller uppgifter om påföljdsnivån för säkerhetsbrott.

4.3.2. ENISA:s roll

Förslaget innehåller också bestämmelser som ger ENISA en rådgivande roll i säkerhetsfrågor. Andra uppgifter som ENISA kan syssla med anges i kommissionens meddelande om en strategi för ett säkert informationssamhälle[36]. De omfattar bland annat följande:

.

– Uppbyggnad av ett tillförlitligt samarbete med medlemsstater och andra berörda parter för att utveckla lämpliga ramar för insamling av uppgifter om säkerhetsincidenter och konsumenternas förtroendenivå.

.

ENISA kommer att noga samordna dessa ramar med Eurostat med tanke på gemenskapens statistik om informationssamhället och ramen för prestandajämförelser (”benchmarking”) inom initiativet i2010[37].

.

– Undersökning av huruvida ett EU-system för informationsutbyte och varning är genomförbart i syfte att underlätta effektiva åtgärder mot befintliga och nya hot mot elektroniska nät.

4.3.3. Forskning och utveckling

Det nya, sjunde, ramprogrammet syftar till fortsatt kunskaps- och teknikutveckling för att säkra informationssystem och andra system som är nära samordnade med policyinitiativ. Frågor rörande sabotageprogram förväntas omfatta dolda botnets och virus, men också attacker mot mobil- och rösttjänster.

4.3.4. Internationellt samarbete

Eftersom Internet är ett globalt nät måste engagemanget i kampen mot skräppost och spion- och sabotageprogram delas över hela världen. Därför vill kommissionen bygga ut dialogen och samarbetet med tredjeländer i kampen mot dessa hot och den brottslighet som hänger samman med dem. Kommissionen kommer därför att försöka se till att skräppost och spion- och sabotageprogram tas upp i avtal mellan EU och tredjeländer, och att de mest berörda tredjeländerna fast engagerar sig i att samarbeta med EU:s medlemsstater för att bekämpa dessa hot på ett effektivare sätt. Kommissionen kommer också noga att följa upp hur de mål man tillsammans ställer upp uppnås.

4.3.5. Föreslagna åtgärder

Kommissionen kommer att

– fortsätta att försöka öka medvetenheten och stärka samarbetet mellan berörda parter,

– fortsätta att utveckla överenskommelser med tredjeländer som innehåller bestämmelser om kampen mot skräppost och spion- och sabotageprogram,

– försöka lägga fram nya lagförslag i början av 2007 med strängare regler om skydd av personuppgifter och säkerhet inom kommunikationssektorn, och lägga fram en strategi om nätbrottslighet,

– utnyttja ENISA:s sakkunskap i säkerhetsfrågor, och

– främja forskning och utveckling genom sjunde ramprogrammet.

5. Slutsatser

Skräppost, spion- och sabotageprogram och liknande hot undergräver förtroendet för informationssamhället, gör detta mindre säkert och har betydande ekonomiska följder. Vissa medlemsstater har tagit initiativ i frågan, men i EU som helhet är insatserna för att ta itu med denna utveckling bristfälliga. Kommissionen utnyttjar sin roll som medlare för att skapa större medvetenhet om behovet av ett ökat politiskt engagemang i kampen mot dessa hot.

Tillsynsinsatserna måste intensifieras för att sätta stopp för dem som medvetet bryter mot lagen. Näringslivet måste göra mer för att komplettera tillsynsinsatserna. Det behövs samarbete på nationell nivå, både inom förvaltningen och mellan förvaltning och näringsliv. Kommissionen kommer att förstärka dialogen och samarbetet med tredjeländer och undersöka möjligheterna att lägga fram nya lagstiftningsförslag. Den kommer också att bedriva forskning för att ytterligare förstärka skyddet av personuppgifter och säkerheten i sektorn för elektronisk kommunikation.

Ett samordnat och i möjligaste mån samtidigt genomförande av de åtgärder som presenteras i detta meddelande skulle kunna bidra till att minska de faror som i dag hotar informationssamhällets och vår ekonomis säkerhet.Kommissionen kommer att övervaka genomförandet av dessa åtgärder och senast 2008 bedöma om det krävs ytterligare insatser.

[1] KOM(2006) 251 slutlig

[2] KOM (2006) 334 slutlig.

[3] KOM(2004) 28 slutlig

[4] Skräppost avser utskick av oönskade meddelanden, exempelvis e-post för kommersiella ändamål. Oönskade e-postmeddelanden kan även innehålla sabotageprogram och spionprogram.

[5] År 2001 stod skräpposten för 7 % av all e-post i världen.

[6] Symantec 54 %; Messagelabs 68,6 % och MAAWG 80-85 %.

[7] Första kvartalet 2006 (Sophos): Asien 42,8 %, Nordamerika 25,6 %, Europa 25,0 %, Sydamerika 5,1 %, Australasien 0,8 %, Afrika 0,6 % samt övriga 0,1%.

[8] Ferris research, 2005.

[9] Botnets är ”kapade” datorer som används av skräppostspridare för att sända massutskick av e-post genom att programvara installeras i smyg som förvandlar datorerna till e-postservrar utan användarens kännedom.

[10] Symantec, de länder som drabbats av ”botnet” i största omfattning: (andra halvåret 2005): USA 26 %, Storbritannien 22 %, Kina 9 %, Frankrike, Sydkorea, Kanada 4 %, Taiwan, Spanien, Tyskland 3 % och Japan 2 %.

[11] Computer Economics: the 2005 Malware Report.

[12] Artikel 13 i direktiv 2002/58.

[13] Se fotnot 3

[14] Bilaga 1.26 till direktiv 2005/29/EG.

[15] Förordning (EG) nr 2006/2004.

[16] World Summit on the Information Society (WSIS), Geneve, december 2003.

[17] Tunis Agenda, punkt 41.

[18] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/doc/todays_framework/privacy_protection/spam/cooperation_procedure_cnsa_final_version_20041201.pdf

[19] http://www.oecd-antispam.org/

[20] http://www.asemec-london.org/

[21] Tunis Agenda, p. 39-47. http://www.itu.int/wsis/docs2/tunis/off/6rev1.doc

[22] www.diadem http://cordis.europa.eu/fp6/projects.htm#search

[23] http://www.maawg.org/home/

[24] http://www.spotspam.net

[25] En CNSA-undersökning har visat att femton av arton medlemmar som svarade på enkäten hade dragit fall av skräppost inför domstol under perioden 2003-2006.

[26] Direktiv 95/46/EG.

[27] Artikel 13 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation.

[28] Artikel 5.3 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation.

[29] Se fotnot 28

[30] Artikel 6 a i direktivet om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.

[31] Rådets rambeslut 2005/222/RIF.

[32] Se fotnot 18.

[33] http://www.enisa.eu.int/doc/pdf/deliverables/enisa_security_spam.pdf

[34] Yttrande 2/2006, WP 118.

[35] http://europa.eu.int/information_society/policy/ecomm/tomorrow/index_en.htm

[36] Se fotnot 1

[37] I2010-högnivågruppens ramar för prestandajämförelse den 20 april 2006.