A4-0232/95

Resolution om Europeiska unionens medelhavspolitik inför Barcelonakonferensen.(COM(94)0427 - C4-0213/94 - COM(95)0072 - C4-0119/95)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sin resolution av den 17 maj 1991 ((EGT nr C 158, 17.6.1991, s. 292.)) om Europas roll med tanke på säkerheten i medelhavsområdet,

- med beaktande av sin resolution av den 12 juli 1991 ((EGT nr C 240, 16.9.1991, s. 250.)) om den omarbetade medelhavspolitiken,

- med beaktande av sin resolution av den 29 september 1994 ((EGT nr C 305, 31.10.1994, s. 82.)) om den Europeiska unionens medelhavspolitik,

- med beaktande av sin resolution om Europeiska rådet i Cannes den 13 juni 1995 ((Protokoll från samma datum, del II.4.)),

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon, Korfu, Essen och Cannes,

- med beaktande av meddelandena från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om «stärkande av Europeiska unionens medelhavspolitik genom en medelhavsassociering» och om «stärkande av Europeiska unionens politik i medelhavsområdet genom ett euromediterrant partnerskap» (KOM(94)0427 - C4-0213/94 och KOM(95)0072 - C4-0119/95),

- med beaktande av rådets beslut att sammankalla en konferens mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen och icke-medlemsstaterna i medelhavsområdet den 27-28 november 1995 i Barcelona,

- med beaktande av Europeiska unionens ståndpunkt angående den euromediterrana konferensen i Barcelona fastlagd av Europeiska rådet i Cannes,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor (A4-0232/95), och

A. Det är nödvändigt att skapa en ny ram för ett närmare samarbete mellan Europeiska unionen och Magreb- och Mashrek-länderna samt länderna i sydöstra medelhavsområdet.

B. Ett nytt politiskt och ekonomiskt samarbetsinitiativ för Europeiska unionen kan bidra till en stabilisering i några av dessa länder.

C. Kring Europeiska unionens södra och sydöstra delar samlas flera destabiliserande faktorer av politisk, religiös, ekonomisk, social och militär art, och det är Europeiska unionens angelägna uppgift att föra en övergripande och sammanhängande medelhavspolitik och etablera en ny typ av förbindelser baserade på ett samarbete baserat på ömsesidig nytta, solidaritet, fred och säkerhet, i syfte att positivt påverka denna farliga utveckling.

D. Europeiska unionen har framgångsrikt bidragit till stabiliserandet av länderna i Central-, Öst- och Sydösteuropa liksom de nya oberoende staterna i före detta Sovjetunionen (framför allt tack vare PHARE- och TACIS- programmen). Det är av gemensamt politiskt intresse för EU och icke- medlemsländer i medelhavsområdet att fortsätta denna politik och även tillföra en liknande komponent för områdena vid Europeiska unionens södra gränser.

E. Fred, stabilitet och säkerhet är grundförutsättningar för en stabil och hållbar ekonomisk utveckling och denna utveckling är i sin tur ett villkor för att lösa de många och omfattande oroligheterna i regionen, bland annat ekonomiska och sociala spänningar.

F. Barcelonakonferensen skulle kunna betyda början på en ny etapp i förbindelserna mellan Europeiska unionen och icke-medlemsstaterna i medelhavsområdet och lägga grunden till varaktigt samförstånd, samarbete och ömsesidigt förtroende i regionen, i syfte att minska de nuvarande skillnaderna mellan medelhavsområdets norra och södra delar, minska invandringen, främja den sociala och kulturella utvecklingen, förbättra miljön och stödja den regionala integreringen.

G. Europeiska säkerhetskonferensen som bildades under det kalla kriget har spelat en positiv roll och har kapacitet att främja dialog, ömsesidig förståelse och förtroende mellan de två blocken.

H. Att samordna olika nivåer och områden är nödvändigt för det transmediterrana samarbetet, och Barcelonakonferensen skulle kunna bidraga till detta, så att en flexibel, pragmatisk och övergripande ram skapas för en sammanhängande lösning på olika problem och erbjuda möjligheter.

I. Miljösituationen i medelhavsområdet är mycket allvarlig och något måste göras åt den akuta situationen; i juni 1995 samlades miljöministrarna i icke-medlemsstaterna i medelhavsområdet och EU:s miljöledamot i Barcelona inom ramen för åtgärdsplanen för Medelhavet inför godkännandet av den andra fasen med nya stränga förpliktelser för regionen.

J. Organisationen som kommer att bildas vid Barcelonakonferensen kommer att vara tvungen att prioritera miljöskydd och utvecklingssamarbete.

Parlamentet

med beaktande av följande:

1. lovordar kommissionen för dess meddelanden om medelhavspolitiken och anmodar kommissionen att presentera ett komplementerande meddelande om säkerhetsaspekterna i regionen som skulle kunna utgöra grunden för en gemensam åtgärd i rådet, i enlighet med artikel J 8.3 i Maastrichtfördraget, som beaktar Europaparlamentets resolutioner om denna fråga,

2. anser att allt som rör Europeiska unionens deltagande i konferensen och dess uppföljning bör omfattas av en åtgärd i enlighet med artikel J 3 i Maastrichtfördraget,

3. lovordar Europeiska rådet för Europeiska unionens ståndpunkt angående den euromediterrana konferensen fastlagd av Europeiska rådet vid toppmötena i Lissabon, Korfu, Essen och framför allt Cannes, och i synnerhet vad gäller det politiska och säkerhetsmässiga samarbetet, eftersom man förväntar sig att debatten om dessa frågor är väsentlig för ett framgångsrikt resultat av konferensen,

4. uppmanar kommissionen att granska effekterna i unionens medelhavsområden av den nya institutionella, multilaterala och bilaterala ramen å ena sidan och undersöka och ange om det är nödvändigt å andra sidan med anpassningar,

5. rekommenderar ordförandeskapet att visa beslutsamhet i diskussionen om Europeiska unionens grundläggande värderingar, såsom mänskliga rättigheter, demokrati, social rättvisa och rättsstaten, samt på samma gång vara mycket uppmärksamt på de framtida associerade ländernas idéer och värderingar för att därigenom få en nyttig och givande debatt som kan främja ömsesidig förståelse, tolerans och respekt för politisk och social mångfald,

6. anser att unionen bör utveckla en övergripande strategi för det euromediterrana samarbetet på basis av tre grundpelare: först och främst en harmonisering mellan de olika politikområden som avses i Maastrichtfördraget och som kan tillämpas i regionen; sedan att komplettera EU-ländernas bilaterala politik genom ett multilateralt ramavtal; slutligen att på ett specifikt och differentierat sätt fortsätta att föra en flexibel politik, allt efter hur situationen i de eventuella partnerländerna utvecklas; uppmanar kommissionen att lägga fram ett nytt meddelande med ett förslag till ett sådant multilateralt ramavtal,

7. anser att upprättandet av en frihandelszon i regionen, oberoende av de bilaterala avtalen mellan EU och var och en av medelhavsländerna, är en gynnsam målsättning för att främja parternas olika intressen, men påpekar att det med tanke på den ekonomiska omställning som oundvikligen följer, krävs planering av förebyggande åtgärder i tid, för att mildra en möjlig ökning av arbetslösheten till följd av privatiseringar,

8. påminner om att för att locka investeringar till regionen krävs framför allt är en marknadsorienterad ekonomisk politik, en begränsad, hederlig och effektiv offentlig förvaltning, bästa möjliga infrastrukturer och bästa möjliga utbildning och hälsovård; uppmanar därför Europeiska unionen att genomföra samarbetsprogram med sina partnerländer i medelhavsområdet, liknande PHARE- och TACIS-programmen,

9. är övertygat om att den för den 27-28 november 1995 i Barcelona sammankallade konferensen utgör startskottet för det eftersträvade partnerskapet på regional nivå som kommer att spridas till hela medelhavsområdet, och uppmanar därför rådets ordförandeskap att noggrant förbereda konferensen, i enlighet med denna målsättning,

10. anser att konferensen inte bör begränsas till att analysera politiska, ekonomiska, sociala och säkerhetsmässiga aspekter utan att särskild uppmärksamhet bör riktas mot den kulturella, andliga och moraliska dimensionen av mänskliga förbindelser kring Medelhavet,

11. påpekar för det spanska ordförandeskapet hur viktigt det är att rätt deltagare väljs ut, ett val som det åligger rådet att göra, och ställer upp följande kriterier:

- Europeiska unionens femton medlemsstater samt de stater i södra och sydöstra medelhavsområdet som undertecknat samarbetsavtal med EEG bör bjudas in som fullvärdiga deltagare,

- rådet bör utifrån egna kriterier och villkor välja vilka andra stater som bör bjudas in som observatörer;

anser att rådet bör precisera vilka villkor som skall gälla för dessa observatörers deltagande.

12. betonar att deltagande av andra intresserade länder för närvarande inte är önskvärt eftersom konferensen ännu är i ett inledningsskede och förväntar sig att det spanska ordförandeskapet begränsar sig till den ovan nämnda deltagarlistan,

13. anser att Barcelonakonferensen borde leda till en permanent och flexibel ram i syfte att påbörja en varaktig process liknande Helsingforsöverenskommelsen, som kan omfatta alla olika frågor som är aktuella i området med den kontinuitet som krävs i ett långsiktigt perspektiv av ett euromediterrat partnerskap,

14. anmodar rådet och kommissionen att sträva efter att göra konferensen till ett brett forum öppet för alla problem i medelhavsområdet och att säkerställa att konferensen, när den har avslutats, utmynnar i en organisation med en fast politisk och administrativ struktur,

15. anser att den nya organisationen, resultatet av Barcelonakonferensen, bör förfoga över en passande institutionell struktur: en parlamentarisk församling bestående av ledamöter från Europaparlamentet och valda ledamöter från de deltagande länderna, ett ministerråd och en av den parlamentariska församlingen vald generalsekreterare,

16. anmodar Europeiska rådets ordförandeskap att ordna så att Europaparlamentet, förutom att officiellt deltaga vid konferensens invigning, får möjlighet att aktivt deltaga i konferensen och i dess uppföljning med en brett sammansatt delegation, som på lämpligt sätt bör reflektera de huvudsakliga aspekterna av det euromediterrana partnerskapet och som inbegriper både de föreslagna politiska och säkerhetsmässiga aspekterna och det euromediterrana frihandelsområdet,

17. kräver dessutom att rådets ordförandeskap att vidtaga nödvändiga åtgärder för ett omfattande och representativt deltagande av icke-statliga organisationer från Europeiska unionen och medelhavsländerna, både vad gäller själva konferensen och dess uppföljning,

18. uppmanar konferensen att säkra att den andra fasen av åtgärdsplanen för Medelhavet genomförs genom att ta med planen inom ramen för konferensen som en av de viktigaste framgångarna för en hållbar utveckling i området,

19. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, till regeringarna i medlemsstaterna och till regeringarna i de associerade länderna i medelhavsområdet.