MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster

1. Bakgrund

I juli 2000 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster [KOM(2000) 392 slutlig - C5-0429/2000 - 2000/0183 (COD)] för antagande enligt det medbeslutandeförfarande som föreskrivs i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen [1].

[1] EGT C 365, 19.12.2000, s. 238.

Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 1 mars 2001 [2].

[2] EGT C 139, 11.5.2001, s. 15.

Regionkommittén avgav sitt yttrande den 14 december 2000 [3].

[3] EGT C 144, 16.5.2001, s. 18.

Den 13 juni 2001 antog Europaparlamentet ett flertal ändringsförslag vid sin första behandling [4].

[4] EGT C ...

Rådet (telekommunikation) nådde en politisk överenskommelse om den gemensamma ståndpunkten vid sitt möte den 27 juni. Rådet antog, i enlighet med artikel 251 i EG-fördraget, sin gemensamma ståndpunkt angående detta förslag till direktiv den 17 september 2001 [5].

[5] EGT C ...

I detta meddelande läggs kommissionens ståndpunkt fram i enlighet med artikel 251.2 tredje strecksatsen i EG-fördraget

2. Målet med kommissionens förslag

Direktivet avseende samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter syftar till att säkerställa tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster inom ramen för allmänt tillgängliga telefonitjänster på en mer konkurrensutsatt marknad. Det innehåller bestämmelser som innebär att finansieringen av kostnaderna för tillhandahållande av sådana tjänster skall ske på det mest konkurrensneutrala sättet. I direktivet fastställs även användares och konsumenters rättigheter avseende elektroniska kommunikationstjänster med motsvarande skyldigheter för företag. Genom direktivet vill man säkerställa driftskompatibiliteten hos digital televisionsutrustning för konsumenter samt tillhandahållandet av vissa obligatoriska tjänster, t.ex. förhyrda förbindelser. I direktivet erkänns medlemsstaternas rätt att fastställa att vissa radio- och TV-sändningar skall vara obligatoriska att vidaresända via vissa nät (sändningsplikt, "must carry") för att säkerställa den allmänna tillgången till ett bestämt programutbud. I direktivet säkerställs även att nätoperatörer kommer att koppla samtal till det nya europeiska regionala prefixet "3883" som Internationella teleunionen (ITU) har tilldelat det europeiska telefonnummerområdet (ETNS), och det krävs att operatörerna förser de nationella larmtjänsterna med information om varifrån samtalen kommer.

3. Kommentarer till rådets gemensamma ståndpunkt i jämförelse med europaparlamentets yttrande

3.1. Sammanfattning av kommissionens ståndpunkt

Kommissionen kan ge sitt stöd till rådets gemensamma ståndpunkt. Det har inte gjorts några ändringar av betydelse i rådets text i jämförelse med den som ursprungligen föreslogs av kommissionen. Liksom i fallet med Europaparlamentets yttrande har rådet infört många detaljändringar och redaktionella ändringar. Direktivets ursprungliga syften, samhällsomfattande tjänsters tillämpningsområde, skyddsnivån för slutanvändare, regleringsåtgärder och de viktigaste policybestämmelserna finns kvar. Man har dock ofta formulerat om dem i syfte att förbättra och förtydliga det ursprungliga förslaget. Numreringen av de artiklar vartill hänvisning görs i avsnitt 3.2.2 nedan har ändrats för att de nya artiklar som införts i direktivet skall tas i beaktande från och med artikel 17.

3.2. Ändringar som införts genom rådets gemensamma ståndpunkt i jämförelse med Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen

3.2.1 Skäl

Skäl 5a nytt (nätsäkerhet)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 1 införs ett nytt skäl som innebär en duplicering av bestämmelserna i dataskyddsdirektivet avseende åtgärder för skydd av nät- och tjänstesäkerhet. I rådets gemensamma ståndpunkt behandlas inte sådana frågor med avseende på direktivet om samhällsomfattande tjänster.

Skäl 26 [tidigare 19]

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 2 och rådets gemensamma ståndpunkt utgår identisk text som avser företag som tidigare haft exklusiva rättigheter. Den text som Europaparlamentet föreslår som tillägg i slutet av skälet och texten i rådets gemensamma ståndpunkt har samma mål, även om Europaparlamentets ändringsförslag är mer föreskrivande och även om man specifikt talar om "tolerant reglering" på framväxande marknader.

Skäl 39 (tidigare 27)

Det tillägg som föreslagits genom Europaparlamentets ändringsförslag 4 återspeglas helt och fullt i rådets gemensamma ståndpunkt.

Skäl 47 (tidigare 32)

I Europaparlamentets ändringsförslag tas frågan om samreglering upp som ett lämpligt alternativ till sektorspecifik reglering. I detta sägs att då samreglering är tillämplig bör de sektorspecifika bestämmelserna upphävas och att sådana bestämmelser om samreglering skall grunda sig på samma policymål som formell reglering. I rådets gemensamma ståndpunkt nämns inte samreglering.

3.2.2 Artiklar

Kapitel I: Tillämpningsområde, mål och definitioner

Artikel 1 (Tillämpningsområde och mål)

Den gemensamma ståndpunkten och Europaparlamentets ändringsförslag till artikel 1 är förenliga och sammanhänger med varandra. Kommissionen anser att Europaparlamentets ändringar av artikel 1 i syfte att klart definiera direktivets tillämpningsområde och mål motsvarar ordalydelsen i den gemensamma ståndpunkten. I den gemensamma ståndpunkten har "slutkund" ersatt användare och konsument, vilket kommissionen anser vara en bättre beskrivning av direktivets omfattning.

Artikel 2 (Definitioner)

I den gemensamma ståndpunkten avseende artikel 2 klargörs de definitioner som används i direktivet, vilket ger bättre insyn i direktivets omfattning. Enligt Europaparlamentets ändringsförslag till artikel 2 ändras den text som nu utgått ur den gemensamma ståndpunkten. Man vill också införa en ny term - "tillhörande tjänst" - och definitionen av denna term. Kommissionen anser att detta tillägg inte är nödvändigt. Enligt den gemensamma ståndpunkten ingår de definitioner som behövs för direktivet i artikel 2.

Kapitel II: Skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster, däribland sociala skyldigheter

I den gemensamma ståndpunkten ändras rubriken till kapitel II genom att orden "däribland sociala skyldigheter" läggs till. Kommissionen anser att denna ändring är godtagbar.

Artikel 3 (Tillgång till samhällsomfattande tjänster)

I Europaparlamentets ändringsförslag läggs "konkurrensneutralitet" till kriterierna för hur man bäst säkerställer genomförandet av samhällsomfattande tjänster. Enligt den gemensamma ståndpunkten läggs ordet "proportionalitet" till kriterierna i artikel 3 samtidigt som principen om "minsta möjliga snedvridning av marknaden" i artikel 3.2 och "utan att konkurrensen snedvrids" i artikel 1 bibehålls. Samhällsomfattande tjänster kan påverka både konkurrensen mellan företag och marknadspriserna för slutanvändare, och kommissionen anser att båda dessa aspekter bör tas upp i den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 4 (Tillhandahållande av tillträde i en fast anslutningspunkt)

Europaparlamentet föreslog att ordet "effektivt" skall läggas till tillträde till Internet i samband med skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. Kommissionen föredrar ordalydelsen i den gemensamma ståndpunkten, där krav ställs på "funktionellt" tillträde till Internet, och inför även ett detaljerat beskrivande skäl för detta begrepp. Enligt Europaparlamentets andra förslag till ändring av artikeln krävs att medlemsstaterna beaktar den rådande tekniken för att bestämma dataöverföringshastigheten. Kommissionen håller med om att detta är ett relevant övervägande när det gäller dataöverföringshastighet och detta återspeglas även i den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentet förordade även principen att medlemsstaterna inte bör fastställa en dataöverföringshastighet som överstiger den som den breda allmänheten har tillträde till. Kommissionen anser att den lämpligaste hastigheten är den som faktiskt används av den breda allmänheten, vilket följer av ordalydelsen i den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 6 (Telefonautomater)

I rådets text hänvisas när det gäller artikel 6 till slutanvändarnas "rimliga behov". Här klargörs också den princip som överförts från befintlig lagstiftning och som innebär att medlemsstaterna inte behöver vidta särskilda åtgärder om telefonautomater redan finns allmänt tillgängliga. Samtidigt införs ett krav på offentligt samråd. Kommissionen godkänner allt detta. Europaparlamentets ändringsförslag är en redaktionell ändring som blivit överflödig genom omformuleringen av den gemensamma ståndpunkten, och kommissionen anser att den senare bättre återspeglar den aktuella principen.

Artikel 7 (Särskilda åtgärder för användare med funktionshinder)

I den gemensamma ståndpunkten berörs artikel 7 endast med avseende på användare med funktionshinder medan användare med särskilda sociala behov omfattas av artikel 9. Omflyttningen av artiklarna 7 och 9 i den gemensamma ståndpunkten ändrar inte på något sätt direktivets substantiella bestämmelser. Europaparlamentets ändringsförslag 11 angående användare med särskilda sociala behov avser nu artikel 9.

Artikel 8 (Urval av företag)

Den gemensamma ståndpunkten och Europaparlamentets ändringsförslag är identiska när det gäller medlemsstaternas möjlighet att överlåta ansvaret för samhällsomfattande tjänsters täckning uppdelat på olika tjänster och geografiska områden. Kommissionen välkomnar Europaparlamentets ändringsförslag i den del som avser införande av ett offentligt samrådsförfarande i det nationella förfarandet för urval av företag som har skyldighet att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. I den gemensamma ståndpunkten omnämns inte något samrådsförfarande.

Artikel 9 (Rimliga taxor)

I Europaparlamentets ändringsförslag 11 föreslås att medlemsstaterna definierar användare med särskilda sociala behov efter ett samrådsförfarande, vilket kommissionen anser vara en nyttig åtgärd för att specificera omfattningen av detta begrepp. I den gemensamma ståndpunkten förekommer inte något samrådsförfarande innan man har tagit fram en definition av begreppet "användare med särskilda sociala behov ".

Artikel 10 (Kontroll av utgifter)

Europaparlamentets och rådets uppfattning avseende punkterna 1 och 2 är mycket lika och förenliga. I den gemensamma ståndpunkten har man lagt till en ny artikel 10.3 för att ge de nationella regleringsmyndigheterna flexibilitet i de fall då tillgången till utrustning i medlemsstaterna är utbredd. Denna fråga berördes inte i Europaparlamentets yttrande. Kommissionen ger sitt stöd till rådets gemensamma ståndpunkt.

Artikel 11 (Kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av de utsedda företagen)

I Europaparlamentets ändringsförslag till artikel 11 utvidgas omfattningen av information som rör tjänstekvalitet till att omfatta även åtgärder för övervakning av kvaliteten på de tjänster som erbjuds funktionshindrade användare, vilket godkänns av kommissionen. I den gemensamma ståndpunkten nämns inte information om tjänstekvalitet avseende tjänster för funktionshindrade användare. Artikel 35 gör det dock möjligt att anpassa den därtill hörande bilagan om parametrar för tjänstekvalitet med hjälp av kommittéförfarandet. Kommissionen anser att man i samband med en anpassning av denna bilaga bör kunna ta Europaparlamentets ändringsförslag i beaktande.

Artikel 12 (Kostnad för samhällsomfattande tjänster)

Både Europaparlamentets och rådets ändringar av artikel 12 har liknande verkan även om Europaparlamentets ändringsförslag innebär en uttrycklig skyldighet för nationella regleringsmyndigheter att avgöra huruvida tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster utgör en orimlig börda. Punkt 2 har ändrats på liknande sätt av både Europaparlamentet och rådet med klargörandet att det är de nationella regleringsmyndigheterna som har ansvaret för att beräkningen av nettokostnaderna är öppen för insyn. Kommissionen anser att rådets gemensamma ståndpunkt är tydligare i sin definition av de nationella regleringsmyndigheternas ansvar och skyldigheter.

Artikel 13 (Finansiering av skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster)

Europaparlamentets ändringsförslag till punkt 1, om införande av en förpliktelse att ersätta operatörer om skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster blir en orimlig börda, tas även upp i den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets uttryckliga hänvisning till exempel på annan specifik finansiering ingår i ett av skälen. Europaparlamentets förslag om klargörande av att en kombination av de två möjliga finansieringssystemen kan göras framgår av användningen av "och/eller" i artikel 13.1 a i den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentets och rådets uppfattningar om punkt 2 är identiska.

Artikel 15 (Översyn av omfattningen av samhällsomfattande tjänster)

I såväl Europaparlamentets ändringsförslag till punkt 2 som rådets gemensamma ståndpunkt hänvisas till att särskilda faktorer skall övervägas vid granskningen av samhällsomfattande tjänsters omfattning. Europaparlamentet nämner mobilitet och hög prestanda medan rådet pekar på mobilitet och dataöverföringshastigheter mot bakgrund av den teknik som för närvarande används av flertalet abonnenter. Även om dessa kriterier är likvärdiga anser kommissionen att den gemensamma ståndpunkten har en klarare formulering. I båda texterna anmodas kommissionen att överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet efter det att den utfört granskningen. I Europaparlamentets ändringsförslag krävs även att granskningen utförs med iakttagande av yttersta öppenhet och samråd med berörda parter.

Kapitel III - Reglering avseende företag med betydande inflytande på särskilda marknader

Principen att införa ett nytt kapitel III som enbart avser regleringen av företag med betydande inflytande på särskilda marknader innebär ett beaktande av Europaparlamentets ändringsförslag 25, 27 och 29. I detta ändringsförslag efterlyser Europaparlamentet en mer allmän artikel som omfattar slutkundsreglering och som även bör innefatta förhyrda förbindelser. Europaparlamentet har också tagit bort "av taxor" från "kontroller av taxor på slutkundsmarknaden" på ett flertal ställen.

Artikel 16 (Översyn över skyldigheterna)

I rådets gemensamma ståndpunkt omstruktureras flera av de bestämmelser i direktivet som avser skyldigheter för företag med betydande inflytande och införs i ett enda kapitel som handlar om reglering. I punkt 1 föreskrivs översyn och bibehållande, fram till dess att de nationella regleringsmyndigheterna har gjort en översyn, av befintliga skyldigheter med avseende på följande: taxor för slutkunder för tillhandahållande av tillträde till och användning av det allmänna telenätet; val eller förval av nätoperatör; det minimiutbud av förhyrda förbindelser som fastställs i gällande lagstiftning. Dessa ändringar står helt i överensstämmelse med Europaparlamentets ändringsförslag 25. I Europaparlamentets ändringsförslag krävs att marknadens misslyckande skall vara "varaktigt", men denna aspekt utgör en del av den utvärdering som görs av nationella regleringsmyndigheter i enlighet med förfarandet i artikel 14 i ramdirektivet.

I Europaparlamentets ändringsförslag till punkt 2 krävs att de nationella regleringsmyndigheterna samråder med allmänheten om framtida reglering av taxor för slutkund. Kommissionen godtar den väsentliga innebörden i detta, men ändringsförslaget är inte infört i artikel 16.

Artikel 17 (Reglering av tjänster som riktar sig till slutkunder)

Europaparlamentets ändringsförslag 25 avser nuvarande artikel 17 i direktivet. Europaparlamentets ändringar och rådets gemensamma ståndpunkt är i stort sett jämförbara i det att de nationella regleringsmyndigheterna, innan skyldigheter på slutkundsnivå införs, måste undersöka om de skyldigheter som enligt tillträdesdirektivet kan åläggas operatörer med ett betydande marknadsinflytande skulle lösa konkurrensproblemen.

I Europaparlamentets ändringsförslag 26 införs en ny punkt till bestämmelserna om överordnad reglering av tjänster som riktar sig till slutkunder genom kravet att de nationella regleringsmyndigheterna skall införa överordnad reglering för att tillmötesgå berättigade klagomål som visar att användares och konsumenters krav inte uppfylls på varaktiga grunder. Kommissionen godtar ändringsförslaget i princip men anser att det redan finns med i den gemensamma ståndpunkten, enligt vilken nationella regleringsmyndigheter systematiskt måste undersöka om konkurrensen på slutkundsmarknaden är effektiv och i första hand tillämpa överordnad reglering av operatörer i de fall de har ett betydande inflytande på marknaden. Bedömningar av slutkundsmarknaden i enlighet med artikel 14 i ramdirektivet inbegriper nödvändigtvis en bedömning av konsumenternas ställning på sådana marknader.

Europaparlamentets ändringsförslag 27 om tillägg av "i tillämpliga fall" har lagts till i punkt 3. Europaparlamentets ändringsförslag 28 är, även om det är mer normativt, jämförbart med den gemensamma ståndpunktens text i punkt 4, där det föreskrivs att nationella regleringsmyndigheter får bestämma lämplig form och metod. De nationella regleringsmyndigheterna bör se till att en redogörelse för efterlevnaden offentliggörs en gång per år.

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 30 krävs offentliggörande av detaljerna i rabattsystemen för sådana företag med betydande marknadsinflytande som är skyldiga att fastställa kostnadsorienterade taxor, vilket kommissionen i princip godtar. Artikel 17 i rådets gemensamma ståndpunkt, i kombination med tillämpliga skäl, innebär att nationella regleringsmyndigheter har rätt att kräva insyn i de taxor som tillämpas av företag som har fastställts ha ett betydande marknadsinflytande. I artikel 21 i den gemensamma ståndpunkten uppställs ett generellt krav på insyn i taxor.

Artikel 18 (Reglering av minimiutbudet av förhyrda förbindelser)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag som rör den ursprungliga artikeln 27, som nu har införts som artikel 18 i kapitel III, krävs att de nationella regleringsmyndigheterna utför sin granskning av slutkundsmarknaderna "åtminstone" en gång per år, medan det i artikel 16.3 i den gemensamma ståndpunkten krävs att sådana analyser görs "med jämna mellanrum" efter direktivets ikraftträdande. Kommissionen anser att den gemensamma ståndpunkten erbjuder den flexibilitet som är nödvändig utan att på något otillbörligt sätt begränsa de nationella regleringsmyndigheternas arbete vid deras bedömning av konkurrensen på nationella marknader.

Kapitel IV - Slutanvändarnas intressen och rättigheter

Artikel 20 (Avtal)

Delar av Europaparlamentets ändringsförslag 31 återspeglas i den gemensamma ståndpunkten. Kravet att informationen skall specificeras innan avtal ingår som en väsentlig del av den gemensamma ståndpunkten, men det krävs inte att rådande priser och taxor skall ingå i avtalet vid tidpunkten för dess ingående. I Europaparlamentets ändringsförslag 32 ändras "användare eller konsumenter" till "abonnenter", medan man i den gemensamma ståndpunkten även fortsättningsvis använder begreppet "konsumenter" fram till dess att avtal ingåtts. I detta avseende överensstämmer ordalydelsen i den gemensamma ståndpunkten med definitionen av abonnenter i ramdirektivet. I den gemensamma ståndpunkten har "elektronisk" lagts till på samma sätt som i ändringsförslag 32, men i den gemensamma ståndpunkten har inte tagits med den text som avser mellanhänderna och som redan ingår i tillämpningsområdet för artikelns ursprungliga version. Punkt 3 har, till följd av ändringsförslag 33, ändrats på så sätt att det preciseras att abonnenter inte bara har rätt att bli informerade om sin rätt att häva avtalet efter att ha underrättats om ändringar i avtalsvillkoren, utan även att de har rätt att få denna information samtidigt som de mottar de föreslagna ändringarna i avtalsvillkoren. Ändringsförslag 34 har tagits med i punkt 1 i den gemensamma ståndpunkten. Här sägs, att förutom artikelns bestämmelser är bestämmelserna om ett EU-omfattande konsumentskydd för rättvisa och öppet redovisade avtalsvillkor för samtliga konsumenter, tillämpliga fullt ut.

Artikel 21 (Öppenhet och offentliggörande av information)

Genom Europaparlamentets ändringsförslag 35 införs ett krav på nationella regleringsmyndigheter skall se till att allmänheten, "särskilt samtliga konsumenter och användare," får tillgång till "korrekt och aktuell" information om gällande priser och taxor. Kommissionen anser att de två texterna är identiska i fråga om verkan och tillämpningsområde. Användningen av begreppet "konsumenter" i stället för "konsumenter och användare" är endast en fråga om var man lägger betoningen och inskränker inte artikelns tillämpningsområde. Likaledes är syftet med användningen av "öppen för insyn" i den gemensamma ståndpunkten och "öppet redovisad" i Europaparlamentets ändringsförslag detsamma. Den gemensamma ståndpunkten innehåller inte något krav på att de nationella regleringsmyndigheterna med jämna mellanrum skall offentliggöra rapporter om taxor och utarbeta interaktiva vägledningar eller guider för jämförelse av taxor. Båda dessa ändringar avvisas av kommissionen då de anses utgöra en överdriven reglering.

Artikel 22 (Tjänsternas kvalitet)

I den gemensamma ståndpunkten införlivades kravet i punkt 2, där det sägs att de nationella regleringsmyndigheterna skall beakta de berörda parternas synpunkter innan de senare åläggs skyldighet att offentliggöra information. Europaparlamentets ändringsförslag 36 återspeglas således i den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 23 (Nätets integritet)

Både rådet och Europaparlamentet införde nya artiklar i kapitlet som rör nätets kontinuitet och integritet (dvs. minimala driftsavbrott och maximal tillförlitlighet). Europaparlamentets tilläggsbestämmelser om säkerhet finns inte med i artikeln utan återfinns i dataskyddsdirektivet.

Artikel 24 (Driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning för konsumenter)

Den andra punkten i artikeln är en upprepning och utgår i såväl rådets som Europaparlamentets text.

Artikel 25 (Telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag som rör artikeln krävs att samtliga användare avgiftsfritt eller till en mycket låg avgift skall ha tillgång till telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster. Detta är förenligt med den gemensamma ståndpunkten enligt vilken - i artikel 3 i kapitlet om samhällsomfattande tjänster - telefonisttjänster och nummerupplysningstjänster som utgör samhällsomfattande tjänster måste tillhandahållas till ett rimligt pris. Andra nummerupplysningstjänster skall tillhandahållas på affärsmässiga villkor.

Artikel 26 (Det gemensamma europeiska larmnumret)

I Europaparlamentets ändringsförslag som rör punkt 1 i denna artikel nämns begreppet "texttelefon". I den gemensamma ståndpunkten har denna fråga tagits upp i form av en ny formulering i skäl 13, som uttryckligen nämner medlemsstaternas möjlighet att använda texttelefonteknik när de vidtar särskilda åtgärder för personer med nedsatt hörsel eller talförmåga.

Genom Europaparlamentets ändringsförslag 42 införs två villkor i punkt 3 som förutsättningar för skyldigheten hos nätoperatörer att till de myndigheter som ansvarar för larmtjänster tillhandahålla information om varifrån samtalen kommer. I den gemensamma ståndpunkten finns villkoret om "teknisk genomförbarhet" med, men inte det villkor "enligt vilket den ekonomiska bördan inte får vara oproportionerligt stor". Kommissionen anser att det sistnämnda kravet inte behövs, eftersom det redan omfattas av allmänna rättsprinciper i gemenskapslagstiftningen. Kommissionen anser emellertid att det faktum att frågan om ekonomisk genomförbarhet inte nämns, inte innebär att räddningstjänster tvingas ta på sig stora investeringskostnader för att uppfylla skyldigheten i artikel 26. Med hänsyn till att de nuvarande anläggningarna huvudsakligen sköts manuellt, kommer det att bli nödvändigt med vissa investeringar i automatiska system. Kommissionens ansvariga tjänstemän kommer att bedriva ett nära samarbete med CGALIES (Co-ordination Group on Access to Location Information by Emergency Services - samordningsgrupp för räddningstjänsters tillgång till uppgifter om varifrån samtal kommer) i syfte att enas om ett gemensamt gränssnitt för överföring av geografisk lägesinformation om varifrån samtal kommer. Det kommer att göra det lättare att ta fram standardprogramvara för larmcentraler (PSAP - Public Safety Answering Points). På så sätt sänker man i så stor utsträckning som möjligt de investeringar i infrastruktur som krävs för att larmcentralerna skall kunna utföra fullgöra denna skyldighet. I praktiken kommer därför tillämpningen av denna bestämmelse att samordnas med de berörda nationella räddningstjänsternas arbete med att ta fram bestämmelser om infrastruktur för mottagning och utnyttjande av geografisk lägesinformation som talar om varifrån samtal kommer.

I Europaparlamentets ändringsförslag 42 föreskrivs även i detalj genomförandet av det gemensamma europeiska larmnumret, däribland i form av en bestämmelse om standardisering av dataformatet utifrån en standard som ännu inte antagits. I den gemensamma ståndpunkten ges inte några detaljerade bestämmelser om genomförandet. Enligt kommissionen regleras detaljerna för genomförandet bäst genom tilläggsbestämmelser enligt överenskommelser mellan nationella myndigheter och nätoperatörer, varvid frågor som rör hela EU skall lösas genom användning av ETSI-standarder i de fall sådana finns. För att undvika alla former av oklarheter, t.ex. mellan nätoperatörer och räddningstjänster, skulle det enligt kommissionen trots det vara bra att i artikel 26 inte bara föreskriva att medlemsstaterna skall se till att operatörerna "till de myndigheter som ansvarar för larmtjänster tillhandahåller information om varifrån samtalet kommer ...", utan också att de gör detta "utan kostnad" för de nationella myndigheterna. I Europaparlamentets ändringsförslag 42 efterlyser man också att det skall anges att artikeln skall vara förenlig med artikel 9 i dataskyddsdirektivet. I den gemensamma ståndpunkten nämns inte det fullt tillämpliga dataskyddsdirektivet, och något sådant omnämnande behövs heller inte. Enligt kommissionen räcker det med att erinra om att det föreliggande direktivet utgör en del av ett samlat paket med ett nytt omfattande regelverk för elektronisk kommunikation. De gränsdragningar som bestämmelserna i artikel 9 i dataskyddsdirektivet innebär i fråga om hur nätoperatörer lagligen får hantera uppgifter om varifrån samtal kommer är fullt ut tillämpliga i sammanhang med artikel 26 i direktivet om samhällsomfattande tjänster.

Artikel 27 och skäl 37 (Europeiska prefix)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 3 och 43 åläggs kommissionen en skyldighet att utföra en studie, som visar de ekonomiska och affärsmässiga fördelarna samt den tekniska genomförbarheten i fråga om det europeiska prefixet 3883, innan nätoperatörerna åläggs skyldigheten att hantera samtal till det europeiska telefonnummerområdet. Den oro som framskymtar i Europaparlamentets ändringsförslag bemöts i den gemensamma ståndpunkten genom att man fastslår att nätoperatörerna behöver få täckning för sina kostnader för förmedling av sådana samtal. Enligt kommissionen har den oro som ligger bakom Europaparlamentets ändringsförslag har beaktats i rådets gemensamma ståndpunkt.

Artikel 29 (Tillhandahållande av tilläggstjänster)

Europaparlamentets ändringsförslag 44 avser vissa tilläggstjänster på telefonisidan, vilka för närvarande inte är obligatoriska, och inte heller föreslås att bli det, men som - om det saknas omfattande tillgång till dessa tjänster - kan bli förklaras obligatoriska av de nationella regleringsmyndigheterna. I den gemensamma ståndpunkten behölls den ursprungliga flexibiliteten, men den av Europaparlamentet föreslagna formuleringen om att "det skall vara tekniskt möjligt och ekonomiskt lönsamt" infördes. I den gemensamma ståndpunkten är inte den del av Europaparlamentets förslag medtagen, som har kommissionens stöd, och som innebär att dessa tjänster måste tillhandahållas över nationsgränserna.

Artikel 30 (Nummerportabilitet)

Europaparlamentets ändringsförslag om nummerportabilitet innebär att kostnaderna i samband härmed inte får hämma användningen av denna tjänst, och detta framgår tydligt av den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentet införde även ett krav på att användare med jämna mellanrum skall informeras om denna tjänst, men detta krav saknar motsvarighet i den gemensamma ståndpunkten. Kommissionen godtar den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 31 (Sändningsplikt ["must carry"])

Europaparlamentet har ett flertal ändringsförslag som rör denna artikel och det därmed sammanhängande skälet. Det första är att begränsa omfattningen av tänkbara sändningsplikter till "sändningar för att uppfylla public service-åtagandet". I den gemensamma ståndpunkten finns inte något sådant krav för medlemsstaternas urval av sändningar som skall omfattas av sändningsplikt. I den gemensamma ståndpunkten begränsas den börda som åläggs genom att man inför ett krav på att skyldigheterna måste vara "rimliga". I den gemensamma ståndpunkten fastslås även att sådana skyldigheter kan utvidgas till att omfatta vilka nät som helst om ett betydande antal abonnenter använder dem som sin huvudsakliga källa för att ta emot radio- och TV-sändningar.

I ett annat av Europaparlamentets ändringsförslag konstateras att sändningsplikten kan innefatta tjänster som är avsedda för användare med funktionshinder och särskilda behov. Kommissionen anser att punkt 1 i den gemensamma ståndpunkten tar fasta på detta ändringsförslag genom att den innefattar inte endast kanalsändningar, utan även sändningstjänster, där det kan ingå tjänster avsedda för användare med funktionshinder och särskilda behov. Europaparlamentets ändring av punkt 1 genom utbyte av "begränsade i tiden" till "underkastade en regelbunden granskning" är nästan helt likvärdig med ordalydelsen i den gemensamma ståndpunkten.

I ett av Europaparlamentets ändringsförslag skall det kunna krävas av operatörer, som tillhandahåller tjänster för villkorad tillgång och tillhörande utrustning, att de skall bevilja sändningsföretag tillträde till sådana tjänster och sådan utrustning. Enligt artikel 6 i den gemensamma ståndpunkten om samtrafikdirektivet skall sändningsföretag erbjudas tillträde till tjänster med villkorad tillgång och tillhörande utrustning på lika, rimliga och icke-diskriminerande villkor. Enligt artikel 5 i samtrafikdirektivet får medlemsstaterna nationellt besluta att sändningsföretag skall ha tillträde till annan utrustning såsom elektroniska programguider och gränssnitt för tillämpningsprogram, medan det i artikel 6 föreskrivs att tillgång till annan utrustning så småningom även kan bli ett EU-omfattande krav med hänsyn till den tekniska utvecklingen.

I ett annat ändringsförslag föreslås att man skall se till att göra dessa sändningar väl synliga på s.k. "programnavigatörer" och elektroniska programguider (EPG). Kommissionen anser att en sådan reglering avser själva innehållet, och detta har nu fastslagits i den gemensamma ståndpunkten avseende artikel 6.5 i samtrafikdirektivet.

När det gäller ersättningen till nätoperatörer liknar synsättet i den gemensamma ståndpunkten det i Europaparlamentets yttrande och innebär att medlemsstaterna får rätt att besluta om huruvida nätoperatörer skall ersättas eller inte när de åläggs sändningsplikt. Europaparlamentet gjorde en uppräkning av de kriterier som skall tillämpas i det fall en medlemsstat beslutar att ersätta sina nätoperatörer, medan den gemensamma ståndpunkten inte innehåller några sådana kriterier men däremot ett krav på att behandlingen av nätoperatörer skall vara icke-diskriminerande och att ersättningen måste vara proportionerlig och öppen för insyn.

Artikel 32 (Obligatoriska tilläggstjänster)

Europaparlamentets ändringsförslag till denna artikel innehåller principen att företag som är skyldiga att tillhandahålla obligatoriska tilläggstjänster bör ersättas av medlemsstaterna för de kostnader som detta tillhandahållande medför för dem. I den gemensamma ståndpunkten stipuleras att man inte kan införa något ersättningssystem för vissa företag, på det sätt som är fallet för finansiering av samhällsomfattande tjänster, när det gäller skyldigheter som ålagts enligt denna artikel. Kommissionen anser att rättssäkerheten skulle förbättras om man fastställer den av Europaparlamentet föreslagna principen att företag som får nettokostnader till följd av åtgärderna i denna artikel måste ersättas för dessa under förutsättning att det sker i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

Artikel 33 (Samråd med berörda parter)

Europaparlamentets ändringsförslag avseende denna artikel innebär att tyngdpunkten i punkt 1 läggs vid samråd med funktionshindrade användare. Detta nämns inte i den gemensamma ståndpunkten. Europaparlamentet föreslog även en ny punkt om att medlemsstaterna bör främja samreglering för utförandet av vissa tjänster som faller inom ramen för samhällsomfattande tjänster för att tillfredsställa funktionshindrade användares behov, kontrollera taxorna, möjliggöra kontroll av utgifter, uppnå kvalitet på tjänsterna, tillhandahålla en finansiering av nettokostnaderna för samhällsomfattande tjänster som är öppen för insyn, erbjuda en lägsta nivå för konsumentskyddet, säkerställa offentliggörande av information om priser och taxor, tillhandahålla telefonisttjänster, nummerportabilitet och val eller förval av nätoperatör, säkerställa samråd med berörda parter samt få till stånd reglering av tvister utanför domstol. I den gemensamma ståndpunkten nämns inte något särskilt område som skall göras till föremål för samreglerande åtgärder. Kommissionen anser icke desto mindre att ett antal av artiklarna i rådets gemensamma ståndpunkt innebär flexibilitet med avseende på medlemsstaternas val av metod för att uppnå direktivets mål. Kommissionen föredrar det tillvägagångssätt med inbyggd flexibilitet som förespråkas i rådets gemensamma ståndpunkt framför en precisering av vissa artiklar för framtida samreglering.

Artikel 34 (Reglering av tvister utanför domstol)

I Europaparlamentets ändringsförslag 55 efterlyses inrättandet av en nationell klagoinstans, medan den gemensamma ståndpunkten står närmare det ursprungliga förslaget i det att det däri förespråkas enkla och öppna förfaranden för reglering av tvister utanför domstol till låg kostnad. Enligt den gemensamma ståndpunkten får medlemsstaterna begränsa sådana förfaranden till konsumenter om de så önskar, medan man i Europaparlamentets ändringsförslag bibehåller det ursprungliga tillämpningsområdet som omfattar både användare och konsumenter. Kommissionen godtar den gemensamma ståndpunkten.

3.2.3 Bilagor

Bilaga I (Beskrivning av den utrustning som avses i artiklarna 10 och 29)

Enligt Europaparlamentets ändringsförslag 56 till bilagan krävs, snarare än tillåts, s.k. mjuk nedkoppling (avstängning) vid utebliven betalning av räkningar medan det i den gemensamma ståndpunkten förespråkas flexibilitet.

Bilaga II (Information som skall offentliggöras i enlighet med artikel 21)

I Europaparlamentets ändringsförslag 57 förklaras de konsumentskyddsrelaterade skälen för kravet på informationens offentliggörande, vilket saknar motsvarighet i den gemensamma ståndpunkten. I en ny punkt ställs krav på att medlemsstaterna informerar konsumenterna om deras rättigheter när det gäller samhällsomfattande tjänster. Utrustningen i bilaga I nämns uttryckligen. Detta saknar motsvarighet i den gemensamma ståndpunkten.

Bilaga IV (Beräkning av eventuella nettokostnader för skyldigheten att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och införande av återbetalnings- eller fördelningssystem i enlighet med artiklarna 12 och 13)

Både i Europaparlamentets ändringsförslag 59 och rådets gemensamma ståndpunkt utgår punkten avseende system för återkrav av typen mervärdesskatt. Kommissionen skulle föredra att denna bestämmelse bibehålls.

Bilaga V (Förfarande för översyn av omfattningen av de samhällsomfattande tjänsterna enligt artikel 15)

Både i Europaparlamentets ändringsförslag 60 och rådets gemensamma ståndpunkt utgår bestämmelserna i bilagan avseende kommissionens valmöjligheter i samband med översynen av omfattningen av de samhällsomfattande tjänsterna.

Bilaga VI (Driftskompatibilitet hos digital televisionsutrustning för konsumenter)

Europaparlamentets ändringsförslag utgör delvis en upprepning av andra bestämmelser i bilagan eller är uttryckligt normativa när det gäller tillämpningen av MHP-normen på televisionsmottagare som skall användas för interaktiva tjänster. I rådets gemensamma ståndpunkt berörs inte frågan om MHP-normen.

4. Slutsats

Många av de ändringsförslag som lagts fram av Europaparlamentet vid den första behandlingen ingår i rådets gemensamma ståndpunkt. Både rådets gemensamma ståndpunkt och Europaparlamentets slutgiltiga text har i huvudsak förblivit kommissionens ursprungliga förslag trogna. Kommissionen anser emellertid att texten skulle bli ännu bättre om man lade till ytterligare specifika bestämmelser som rör funktionshindrade användare och offentliga samråd angående vissa aspekter av genomförandet av samhällsomfattande tjänster, exempelvis för att definiera användare med särskilda sociala behov. Kommissionen godtar icke desto mindre den samlade avvägningen i den gemensamma ståndpunkten.