RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Sjunde rapporten från kommissionen om tillämpningen av åtgärderna för kontroll av traditionella egna medel (2010-2012) (artikel 18.5 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000) /* COM/2013/0829 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Sjunde rapporten från kommissionen om tillämpningen av åtgärderna för kontroll av traditionella egna medel (2010-2012) (artikel 18.5 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000) 1. Inledning Tillämpningen av systemet för kontroll av traditionella egna medel blir regelbundet föremål för en rapport till Europaparlamentet och rådet[1]. Systemet för kontroll av traditionella egna medel grundar sig på rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007[2], rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000[3] och rådets förordning (EG, Euratom) nr 1026/1999 av den 10 maj 1999[4]. || Traditionella egna medel: tullar och jordbrukstullar på import av varor från tredjeland samt sockeravgifter. Under perioden 2010–2012 ställdes mer än 48,8 miljarder euro till kommissionens förfogande (netto). || I denna sjunde rapport beskrivs och analyseras tillämpningen av systemet för kontroll av traditionella egna medel under perioden 2010–2012. Rapporten innehåller en redovisning av kommissionens kontrollverksamhet under perioden samt en utvärdering av de åtgärder som vidtagits och slutsatser rörande dessa[5]. I rapporten behandlas också följderna i regelhänseende av kommissionens kontrollåtgärder samt följderna i rättsligt och ekonomiskt hänseende. I bilaga 1 till rapporten anges målen för kontrollerna och hur kontrollsystemet fungerar på EU-nivå. 2. Kommissionens kontrollverksamhet 2010–2012 Kommissionens kontroller på plats i medlemsstaterna företas på grundval av noga angivna metoder som syftar till att kontrollera att medlemsstaternas förfaranden är förenliga med EU:s normer. Kontrollerna planeras inom ramen för ett årligt kontrollprogram i vilket man på grundval av en riskbedömning fastställer ett flertal ämnesområden som ska undersökas i en eller flera medlemsstater. De utförs med hjälp av standardiserade förfaranden för alla kontroller och inbegriper användning av skräddarsydda revisionsverktyg, dvs. frågeformulär som skickas ut till medlemsstaterna i förväg och checklistor på plats. Detta är för att se till att kontrollerna har genomförts och att rapporterna utformats på ett konsekvent sätt. 2.1. De viktigaste resultaten av kontrollverksamheten Under perioden 2010–2012 utförde kommissionen 94 kontroller på grundval av artikel 18 i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000[6]. Sex av dessa kontroller genomfördes enligt det gemensamma revisionsinitiativet[7]. Sammanlagt konstaterades 372 brister, av vilka 120 (32,2 %) hade direkta ekonomiska konsekvenser och 125 (33,6 %) fick följder i regelhänseende. Kommissionen har vidtagit nödvändiga åtgärder vad gäller de ekonomiska konsekvenserna av de iakttagna bristerna. || 94 kontroller avslöjade 372 brister. Det gemensamma revisionsinitiativet: Särskilda typer av gemensamma kontroller där en medlemsstats internrevisionsenheter utför en revision i enlighet med en metod som har godkänts av kommissionen. 2.1.1. Kontroller rörande tullrelaterade områden Under 2010 fortsatte kontrollåtgärderna rörande de nationella strategierna i fråga om tullkontroll i de medlemsstater som inte hade varit föremål för sådana kontrollåtgärder före 2010. Syftet med åtgärderna var att säkerställa att medlemsstaterna har infört en övergripande, effektiv och verksam tullkontrollstrategi för de traditionella egna medlen, tillsammans med lämpliga strukturer och förfaranden så att EU:s ekonomiska intressen kan skyddas genom effektiva tullkontroller som grundas på riskbedömningar. De brister som konstaterades vid tidpunkten för tullklarering samt vid en kontroll i efterhand skulle avhjälpas och de åtgärder som krävs för att förbättra tullkontrollernas ändamålsenlighet skulle vidtas. En tematisk rapport om medlemsstaternas tullkontrollstrategier har utarbetats av generaldirektoratet för budget och presenterades för medlemsstaterna vid ett möte i rådgivande kommittén för egna medel den 7 juli 2011 och för gruppen för tullpolicyfrågor[8] den 30 juni 2011. Resultaten av de kontroller som genomfördes under 2009 och 2010 visade att medlemsstaterna hade gjort insatser för att utveckla strategier för tullkontroll för att uppfylla kraven i lagstiftningen och skydda EU:s ekonomiska intressen. Medlemsstaterna underrättades om 163 brister, vilka inkluderade frågor om efterlevnad och önskemål om förbättringar av deras kontrollförfaranden. I de flesta fall har iakttagelserna åtgärdats eller håller på att åtgärdas, vilket speglar medlemsstaternas åtaganden för att förbättra sina tullkontrollsystem. Under 2010, 2011 och 2012 visade kontrollerna av uppbörden av antidumpnings- och utjämningstullar att i de flesta medlemsstaterna var uppbörden av dessa tullar och därtill hörande kontrollstrategi förenlig med EU:s lagstiftning och behovet av att garantera ett tillräckligt skydd av EU:s ekonomiska intressen. Vissa brister noterades dock i några av medlemsstaterna i fråga om redovisningen av preliminära tullar som blivit slutgiltiga och den riskbedömning som gjorts. Kommissionen har uppmanat de berörda medlemsstaterna att snabbt åtgärda konstaterade brister. Under 2011 konstaterades betydande brister i förvaltningen och kontrollen av det lokala klareringsförfarandet. Dessa inspektioner följde på kommissionens och Europeiska revisionsrättens iakttagelser från tidigare år och var avsedda att utvärdera efterlevnaden av EU-lagstiftningen och om EU:s ekonomiska intressen har ett fullgott skydd. En tematisk rapport om detta ämnesområde har utarbetats av generaldirektoratet för budget och lades fram för rådgivande kommittén för egna medel den 6 december 2012 och för gruppen för tullpolicyfrågor den 12 december 2012. Den visade att medlemsstaterna hade ansträngt sig för att införa anmälningar och tulldeklarationer på elektronisk väg och ompröva och anpassa gamla tillstånd till nya rättsliga krav. Denna process har använts för att hantera många av de brister som tidigare konstaterats. Vissa frågor kräver dock fortfarande särskild uppmärksamhet. Kontrollerna i fyra medlemsstater om bindande klassificeringsbesked år 2011 visade i allmänhet en hög nivå av efterlevnad av EU:s lagstiftning. Stora brister konstaterades när det gäller uppbörd i efterhand av traditionella egna medel vid upphävande av ett bindande klassificeringsbesked eller avsaknad av kontrollstrategier för att verifiera användningen av anståndsperioder. De kontroller av EU-transitering som genomfördes i 21 medlemsstater år 2012 motiverades av det stora antalet brister som konstaterats år 2006 under kontrollerna av detta område och av graden av upptäckta bedrägerier på området. Kommissionen konstaterade att situationen hade förbättrats i de flesta medlemsstaterna, särskilt i fråga om övervakningen av transiteringar (inbegripet ekonomisk övervakning) där transiteringsförfarandet inte hade avslutats inom den föreskrivna tidsfristen. Brister noterades när det gäller beräkningen av den garanti som täcker transiteringsbefordran, innehållet i transiteringsdeklarationerna och antalet utförda kontroller av transiteringarna och av godkända avsändare och mottagare. En tematisk rapport om detta ämnesområde håller på att utarbetas av generaldirektoratet för budget och ska presenteras för rådgivande kommittén för egna medel den 5 december 2013. || Lokalt klareringsförfarande: Förfaranden som gör det möjligt att deklarera varor utan att förfoga över alla erforderliga uppgifter eller handlingar och/eller utan att behöva uppvisa varorna för tullkontoret. Senare måste erforderliga åtgärder vidtas för att reglera varornas situation. Bindande klassificeringsbesked: Ett skriftligt besked från tullmyndigheterna om klassificeringen av varor i Kombinerade nomenklaturen eller en kontoplan som härrör från denna, såsom Taric. Anståndsperiod: En längre tids användning av ett bindande klassificeringsbesked som ogiltigförklarats och som tullmyndigheterna beviljat på vissa villkor. EU-transitering: Förfarande som möjliggör varutransporter från tredjeländer utan tullar och avgifter mellan två orter inom EU:s tullområde. Transiteringsförfarande som inte avslutats: Om det i samband med en transiteringsbefordran inte går att bevisa att varorna inte har ankommit till sin bestämmelseort. Avgifter och tullar måste då återkrävas. 2.1.2. Kontroller rörande redovisningsfrågor Förvaltningen av de särskilda räkenskaperna utgör ett ständigt återkommande område i kommissionens kontrollverksamhet som gäller samtliga medlemsstater[9]. De särskilda räkenskaperna utgör en värdefull källa till information om hur statsförvaltningarna fullgör sina skyldigheter när det gäller förvaltningen av traditionella egna medel (fastställande av anspråk, förvaltning av säkerheter, uppföljning av uppbörd, annulleringar och avskrivning av fordringar som är omöjliga att uppbära). Kontrollerna på detta område under perioden 2010–2012 bekräftade att de flesta av felen var av engångskaraktär och att systematiska fel var sporadiska. Medlemsstaterna har tagit på sig de ekonomiska konsekvenserna av de konstaterade bristerna. Kommissionens kontroller bekräftade att den övergripande situationen förbättrades tack vare den press som utövas genom kommissionens kontroller och genom införandet i de flesta medlemsstaterna av mjukvaruverktyg för tull och/eller redovisning som gör det möjligt att minska risken för fel av engångskaraktär. Mer övergripande kontrollåtgärder genomfördes i sju medlemsstater i syfte att bedöma deras system för uppbörd av traditionella egna medel. Kontrollerna visade att uppbördssystemen i allmänhet var ändamålsenliga, även om vissa strukturella fel och fel av engångskaraktär påvisades. Särskild tonvikt lades vid systemet för uppbörd av traditionella egna medel i Belgien eftersom tvivel uppstått om tillförlitligheten i de belgiska automatiserade tullklarerings- och redovisningsförfarandena och därmed om Belgien överförde korrekta belopp av traditionella egna medel till EU:s budget. Med beaktande av dessa tvivel har generaldirektören för budget utfärdat en reservation i sin förvaltningsförklaring i de årliga verksamhetsrapporterna för 2011 och 2012. Kommissionen har gjort flera inspektioner på platsen och begärt åtgärder, bland annat bättre interna kontroller och fullskaliga externa revisioner av redovisningssystemet. Kommissionens linje godtogs av de belgiska myndigheterna och en omfattande extern revision beställdes och revisionen inleddes den 17 januari 2013. Denna revision ska avslutas under 2013 och resultatet kommer att ses över innan generaldirektören eventuellt drar tillbaka sin reservation. Dessutom vidtogs ett flertal särskilda kontrollåtgärder för att undersöka hur medlemsstaterna hanterar fordringar i form av traditionella egna medel som är omöjliga att uppbära. Väsentliga brister konstaterades (fall där det inte var motiverat att ge dispens från skyldigheten att ställa ett visst belopp till kommissionens förfogande, fall där vissa belopp inte rapporterades till kommissionen, etc.). En del av dessa hade ekonomiska konsekvenser. || Medlemsstaterna för upp traditionella egna medel i ett av två konton: - i de ordinarie räkenskaperna för belopp som uppburits eller som det ställts säkerhet för (dessa belopp överförs till EU:s budget, - de särskilda räkenskaperna för belopp som inte uppburits och som det inte ställts säkerhet för. Också belopp som det ställts säkerhet för men som är omtvistade kan föras in i dessa räkenskaper. System för uppbörd av traditionella egna medel: Alla system och förfaranden som medlemsstaterna inrättat för att trygga att traditionella egna medel fastställs, bokförs, uppbärs och ställs till kommissionens förfogande. En fordring som är omöjlig att uppbära tas bort från de särskilda räkenskaperna. Belopp som utgör traditionella egna medel ska ställas till kommissionens förfogande utom om de visar sig vara omöjliga att uppbära på grund av force majeure eller andra skäl som inte kan tillskrivas medlemsstaterna (dispens). 2.2. Uppföljning av kommissionens kontrollåtgärder 2.2.1. Lagstiftningsaspekter Om det i samband med kontrollerna i medlemsstaterna fastställs att de nationella rättsliga eller administrativa bestämmelserna inte i tillräckligt hög grad är anpassade till unionens krav, uppmanas medlemsstaterna att vidta de erforderliga åtgärderna (även i lagstiftningshänseende) för att anpassa sig efter dessa. Sådana korrigeringar är en direkt och icke oväsentlig konsekvens av kommissionens kontrollverksamhet. De konstaterade bristerna utgör dessutom en viktig källa till information om vilka problem medlemsstaterna ställs inför vid tillämpningen av tullagstiftningen och om hur dessa problem påverkar de traditionella egna medlen. 2.2.2. Följder i rättsligt hänseende Vissa punkter i reglerna ger upphov till meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna och kommissionen. Kommissionen har i sådana fall ibland inget annat val än att inleda ett överträdelseförfarande i enlighet med artikel 258 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Den 31 december 2012 pågick två ärenden i olika skeden i överträdelseförfarandet. Under perioden 2010–2012 avkunnade domstolen ett flertal viktiga domar i överträdelseförfaranden som inletts av kommissionen. De berörda medlemsstaterna fick i förekommande fall ta på sig de ekonomiska konsekvenserna av dessa domar. Vad beträffar en del av domarna har de ekonomiska konsekvenserna ännu inte utvärderats eller reglerats. I sina domar av den 17 juni 2010[10], 1 juli 2010[11] och 7 april 2011[12] bekräftade domstolen kommissionens ståndpunkt beträffande konsekvenserna av förseningarna med att föra upp utestående tullar i räkenskaperna i fall av uppbörd i efterhand eller om myndigheterna i det exporterande tredjelandet informerade dem om att de exporterade varorna inte berättigar till förmånsbehandling och att varucertifikaten var felaktigt utfärdade. I sin dom av den 17 mars 2011[13] bekräftade domstolen kommissionens ståndpunkt att de berörda tullmyndigheterna, genom att systematiskt godkänna tulldeklarationer för övergång till fri omsättning av färska bananer samtidigt som tullmyndigheterna visste eller rimligen borde ha vetat att den deklarerade vikten för bananerna inte motsvarade deras faktiska vikt, inte följde kraven på efterlevnad av EU:s tullagstiftning. Medlemsstaten bör i en sådan situation kompensera för förlusten av traditionella egna medel. I sin dom av den 8 juli 2010[14] bekräftade domstolen igen kommissionens ståndpunkt och angav att om underlåtenhet att i tid fastställa eller uppbära traditionella egna medel uppstår till följd av tulltjänstemännens bedrägliga beteende bör detta åsidosättande tillskrivas den medlemsstat som tulltjänstemännen tillhör. I en sådan situation bör medlemsstaten kompensera förlusten av traditionella egna medel och dröjsmålsränta som löper från den dag då de traditionella egna medlen borde ha ställts till kommissionens förfogande, om de hade varit korrekt fastställda i förhållande till uppkomsten av tullskulden. || Införande i räkenskaperna: Införande av tullbeloppet i tullbokföringsregistren. Förmånsbehandling: Bestämmelser om förmånstull som anges i avtal som EU har ingått eller som antagits ensidigt för varor med ursprung i förmånslandet. Varucertifikat: Ursprungsintyg. Ställa till förfogande eller tillhandahållas: Faktisk betalning till kommissionen. 2.2.3. Ekonomiska aspekter Under referensperioden (2010–2012) betalades ytterligare fordringar på sammanlagt mer än 249 miljoner euro[15] till kommissionen efter iakttagelser i kontrollrapporterna och dess andra kontrollverksamheter och som ett resultat av dess uppföljning av revisionsrättens iakttagelser och domstolens beslut om överträdelseförfarandena för traditionella egna medel[16]. Kommissionen begärde dessutom dröjsmålsräntor för de traditionella egna medel som ställts till kommissionens förfogande för sent. Det sammanlagda beloppet i form av dröjsmålsräntor från medlemsstaterna uppgick till över 484,5 miljoner euro[17]. 2.3. Åtgärder från kommissionens sida för att förbättra uppbörden av traditionella egna medel Utöver kontrollerna på plats i medlemsstaterna förfogar kommissionen över andra hjälpmedel för att övervaka uppbörden av traditionella egna medel. En ändamålsenlig användning av dessa hjälpmedel gör det möjligt att effektivt förbättra uppbörden. 2.3.1. Granskning av fordringar som är omöjliga att uppbära och som har avskrivits Medlemsstaterna måste vidta nödvändiga åtgärder för att ställa de traditionella egna medlen till kommissionens förfogande, utom i de fall där uppbörd av medlen visar sig vara omöjlig på grund av force majeure eller andra skäl som inte kan tillskrivas medlemsstaterna (artikel 17.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000). Enligt EU:s bestämmelser är det bara kommissionen som får ge en medlemsstat dispens från skyldigheten att ställa ett sådant belopp som är omöjligt att uppbära och som överstiger 50 000 euro till förfogande. När det gäller belopp under 50 000 euro beslutar medlemsstaterna själva (utan att det påverkar kommissionens kontroller på plats i medlemsstaterna) huruvida villkoren för dispens är uppfyllda. För att hjälpa medlemsstaterna när de fattar sina beslut har ett dokument (kompendium) som ger en översikt över hur kommissionen under perioden 1992–2012 bedömde dispensen överlämnats till ledamöterna i rådgivande kommittén för egna medel. Varje begäran om dispens från skyldigheten att tillhandahålla en fordring som är omöjlig att uppbära ska översändas till kommissionen med hjälp av en flerspråkig databas som heter Womis (Write-Off Management and Information System), som togs i bruk den 1 januari 2010. Denna databas inrättades för att säkerställa en effektiv och säker förvaltning av medlemsstaternas ansökningar. || Framställning om dispens från att ställa en sådan fordring som är omöjlig att uppbära och som har avskrivits till förfogande: Kommissionen prövar framställningen för att fastställa huruvida den omständigheten att fordringen är omöjlig att uppbära kan tillskrivas den berörda medlemsstaten. Om framställningen avslås, måste de traditionella egna medlen ställas till kommissionens förfogande. Syftet med kommissionens granskning av de anmälda ärendena är att bedöma med vilken grad av omsorg medlemsstaterna bedrivit uppbörden. Under perioden 2010–2012 sändes 424 framställningar om dispens som omfattar ett bruttobelopp på mer än 114 miljoner euro. I fråga om de framställningar som kommissionen behandlade under rapportperioden (pågående ärenden och ärenden som ingivits under rapportperioden) beviljade den 395 dispenser som omfattar ett belopp på mer än 153 miljoner euro. Å andra sidan avslogs dispens för 268 framställningar som omfattar mer än 90 miljoner euro (brutto) som de berörda medlemsstaterna ska ställa till förfogande. I nästan en tredjedel av de framställningar som prövades var kommissionen tvungen att begära kompletterande upplysningar från medlemsstaterna. 2.3.2. Hantering av sådana fel i fastställandet av traditionella egna medel som leder till förluster av medel Domstolen bekräftade i en dom av den 15 november 2005[18] kommissionens ståndpunkt genom att uttryckligen ange att medlemsstaternas skyldighet att fastställa ett anspråk för EU på traditionella egna medel (och därefter ställa det berörda beloppet till kommissionens förfogande) uppkommer när de villkor som uppställs i tullagstiftningen är uppfyllda. Det är inte nödvändigt att fastställandet av tullarna faktiskt har ägt rum. Dispens från skyldigheten att ställa ett belopp till förfogande är möjlig endast om beloppet är omöjligt att uppbära på grund av force majeure eller andra skäl som inte kan tillskrivas medlemsstaterna. På grundval av den ovan nämnda domen följde kommissionen under perioden 2010–2012 upp de fel som medlemsstaternas förvaltningar begått till förfång för EU:s ekonomiska intressen (genom kontroller på plats i medlemsstaterna, kontroller av nationella beslut om återbetalning eller eftergift av tullar på grund av förvaltningsfel, etc.). Till följd av denna uppföljning kunde kommissionen under perioden 2010–2012 kräva att medlemsstaterna skulle ställa nästan 88 miljoner euro (brutto) till dess förfogande. Till följd av domen av den 8 juli 2010, som nämns i punkt 2.2.2 ovan, beräknas nu dröjsmålsränta från och med den dag då beloppet som skulle ha gjorts tillgängligt om inga förvaltningsfel hade begåtts. 2.3.3. Ownres-databasen Enligt förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 ska medlemsstaterna lämna uppgifter till kommissionen om alla bedrägerier och oegentligheter som gäller anspråk på mer än 10 000 euro. Sådana uppgifter lämnas via Ownres-databasen. Databasen ger kommissionen de uppgifter den behöver för att följa upp uppbörden och förbereda kontroller på plats i medlemsstaterna. Uppgifterna används även av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf), i olika typer av analyser. 2.4. Övervakning av situationen i anslutande stater Inom ramen för förberedelserna för Kroatiens anslutning till Europeiska unionen gjorde kommissionen under 2010, 2011 och 2012 övervakningsbesök som var specifikt inriktade på traditionella egna medel. Genom dessa besök och de räkenskapssimuleringar som genomfördes erhöll kommissionen före anslutningen rimliga försäkringar om landets administrativa förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk på området traditionella egna medel. 3. Utvärdering av systemet för kontroll av traditionella egna medel Liksom tidigare år bekräftar iakttagelserna under perioden 2010–2012 fördelarna med kontroller av traditionella egna medel. I sina årsrapporter fann Europeiska revisionsrätten dessa åtgärder effektiva. De ekonomiska konsekvenserna av kontrollerna är det mest påtagliga resultatet av kontrollerna, men de är inte det enda skäl som rättfärdigar dem. Syftet med kontrollerna är framför allt att säkerställa att EU:s budget finansieras på korrekt sätt i fråga om traditionella egna medel. Tack vare alla uppgifter som inhämtas från medlemsstaterna gör kontrollerna det också möjligt att förbättra medlemsstaternas efterlevnad av EU-reglerna och att påverka processen för att förbättra reglerna med tanke på att bättre skydda unionens ekonomiska intressen. Den 27–28 oktober 2011 hölls ett seminarium i Berlin om kontrollerna av traditionella egna medel för att diskutera med medlemsstaterna hur kontrollerna av traditionella egna medel fungerar och hur de kan utvecklas i framtiden. På grundval av de slutsatser som dragits har åtgärder vidtagits för att förbättra förberedelserna av kontrollerna (dagordning, att de formulär som används innan kontrollerna är ifyllda, information om checklistan för kontrollen osv.). Dessutom uppmanas medlemsstaterna nu att föreslå områden för kontrollerna vid utarbetandet av det årliga inspektionsprogrammet. Slutligen beslutade man att vidta åtgärder för att stärka de kontroller/revisioner som medlemsstaterna utfört av de traditionella egna medel som ska ställas till kommissionens förfogande i enlighet med artikel 18.2 i förordning nr 1150/2000. I detta avseende inrättades en projektgrupp under 2012 i enlighet med handlingsprogrammet Tull–2013 där 13 medlemsstater är företrädda. Gruppen förväntas utarbeta rekommendationer i fråga om gemensamma mål och revisionsverktyg för tullförvaltningarnas internrevision (eller kontroller av traditionella egna medel) för att öka medlemsstaternas ansvar vid deras egna kontroller av traditionella egna medel. Gruppens slutsatser och rekommendationer ska presenteras för alla medlemmar i rådgivande kommittén för egna medel i slutet av 2013. 4. Slutsats Resultaten från 2010 till 2012 visar att det är nödvändigt att fortsätta med kommissionens kontroller av traditionella egna medel och en systematisk uppföljning av de brister som iakttagits. Detta illustrerades av en bättre efterlevnad av EU:s bestämmelser samt av de ekonomiska konsekvenserna (det ytterligare nettobelopp som gjorts tillgängligt för EU-budgeten uppgick till cirka 733,5 miljoner euro). Kontrollerna gör det också möjligt att trygga likabehandling av medlemsstaterna såväl när det gäller tillämpningen av tull- och räkenskapsreglerna som när det gäller skyddet för unionens ekonomiska intressen. Framöver har kommissionen för avsikt att · fortsätta med sin uppgift i fråga om kontrollerna på plats, · fortsätta med den förstärkta övervakningen av uppbördsverksamheten i medlemsstaterna, · fortsätta att övervaka de anslutande länderna, och · stärka medlemsstaternas kapacitet och vilja att själva utföra kontrollerna av traditionella egna medel. [1] Artikel 18.5 i förordning nr 1150/2000. [2] EUT L 163, 23.6.2007, s. 17. [3] EGT L 130, 31.5.2000, s. 1. Förordningen ändrad genom rådets förordning nr 105/2009 av den 26 januari 2009 (EUT L 36, 5.2.2009, s. 1). [4] EUT L 126, 20.5.1999, s. 1. [5] Rapporten gäller de kontroller som utförts av EU:s institutioner (kommissionen och revisionsrätten). Den gäller inte de kontroller som utförts av medlemsstaterna. Resultatet av dessa kontroller redovisas i den årsrapport som upprättas på grundval av artikel 325 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. [6] Se bilaga 2 för en uppdelning på ämnesområden mellan de olika medlemsstaterna. [7] Kontroller i Danmark, Nederländerna och Österrike. Nederländerna upphörde att delta från och med 2012. [8] Generaldirektörerna för de nationella tullförvaltningarna är medlemmar i gruppen för tullpolicyfrågor. [9] Varje kontrollbesök omfattar detta ämnesområde som ett komplement till huvudområdet. [10] Mål C-423/08. [11] Mål C-442/08. [12] Mål C-405/09. [13] Mål C-23/10. [14] Mål C-334/08. [15] Inklusive mer än 103 miljoner euro i samband med uppföljningen av domstolens beslut av den 15 december 2009 om import av militär utrustning, som nämns i den sjätte rapporten om traditionella egna medel (KOM(2010) 219). [16] Detta belopp omfattar inte sådana belopp som kommissionen begärt att få in från medlemsstaterna, men som dessa ännu inte ställt till kommissionens förfogande. [17] Inklusive mer än 302 miljoner euro i samband med uppföljningen av domstolens beslut av den 15 december 2009 om import av militär utrustning. [18] Mål C 392/02. BILAGOR till RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Sjunde rapporten från kommissionen om tillämpningen av åtgärderna för kontroll av traditionella egna medel (2010–2012) (artikel 18.5 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000) BILAGA 1 1. Kontrollernas syfte Kontrollerna av uppbörden av traditionella egna medel har följande tre särskilda mål: · Att upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden mellan ekonomiska aktörer som importerar varor till EU från tredjeland, oavsett var varorna förtullas. Kommissionen måste säkerställa att medlemsstaterna tillämpar EU:s bestämmelser på ett likvärdigt sätt, för att förebygga att eventuella brister i denna tillämpning leder till att konkurrensen snedvrids. · Förbättra uppbördssituationen. Kommissionen måste kontrollera att medlemsstaterna uppfyller sina förpliktelser när det gäller uppbörd av egna medel. Detta är viktigt inte bara för att se till att medlemsstaterna tar sitt ansvar gentemot EU-budgeten, utan även för att slå vakt om en rättvis fördelning av den finansiella bördan mellan medlemsstaterna. · Informera budgetmyndigheten. Med hjälp av kontrollerna kan kommissionen bilda sig en uppfattning om hur effektivt och omsorgsfullt medlemsstaterna sköter arbetet med uppbörden av egna medel, och kan där så krävs vidta åtgärder för att korrigera eventuella brister och slutligen informera budgetmyndigheten om dessa. 2. Kontrollsystemets funktion på EU-nivå Ansvaret för att samla in traditionella egna medel har delegerats till medlemsstaterna. Dessa myndigheter ikläder sig ansvar för genomförandet av systemet och har rätt att för uppbördskostnader behålla 25 % av alla belopp i traditionella egna medel som ställts till kommissionens förfogande[1]. Medlemsstaterna är skyldiga att själva utföra kontroller och redovisa dessa för kommissionen. De kontroller som utförs på nationell nivå innebär inte att kommissionen befrias från sina befogenheter på området. För att övervaka systemet för uppbörd av traditionella egna medel är flera typer av kontroller möjliga inom kommissionen: kontroll av lagstiftning, kontroll av handlingar och kontroller på plats. Kommissionen svarar också på revisionsrättens iakttagelser i revisionsrättens årsrapport, särskilda rapporter och skrivelser om preliminära iakttagelser. Detsamma gäller för Europaparlamentets frågor i samband med förfarandet för ansvarsfrihet för genomförandet av budgeten. Kommissionen ser till att medlemsstaterna tillämpar EU:s lagstiftning på ett korrekt sätt och rapporterar detta till budgetmyndigheten. || Typer av kontroller: Kontroll av lagstiftning: Kontroller av medlemsstaternas bestämmelser om systemet för uppbörd av traditionella egna medel. Kontroll av handlingar: Analys av räkenskaperna och alla typer av räkenskapshandlingar från medlemsstaterna, inklusive ansökningar om att fritas från skyldigheten att ställa sådana fordringar som inte går att uppbära till kommissionens förfogande. Kontroller på plats: Kontroll av de nationella systemens förenlighet med EU-lagstiftningen och de styrkande handlingarna ur såväl tull- som redovisningssynpunkt. Dessa kontroller utförs gemensamt med de berörda medlemsstaterna eller i egen regi. BILAGA 2 Ämnesområde för kontroller || Besökta medlemsstater (perioden 2010–2012) Strategin för tullkontroll || Belgien, Bulgarien, Danmark, Österrike och Rumänien Granskning av återbetalningar och av enskilda ärenden som förts in i de särskilda räkenskaperna || 1 kontrollbesök i Danmark, Cypern, Luxemburg, Malta och Österrike 2 kontrollbesök i Estland och Nederländerna 3 kontrollbesök i Bulgarien, Tjeckien, Grekland, Lettland, Litauen, Ungern, Polen, Portugal, Rumänien, Slovenien, Slovakien, Finland och Sverige 4 kontrollbesök i Grekland och Spanien 5 kontrollbesök i Belgien, Tyskland och Italien 6 kontrollbesök i Frankrike och Förenade kungariket Förvaltning av fordringar som inte går att uppbära || Belgien, Tyskland, Irland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket Förvaltning av ordinarie och särskilda räkenskaper || Belgien, Tyskland (2 kontrollbesök) Grekland, Frankrike, Italien, Nederländerna och Förenade kungariket Kontroll av varor som omfattas av antidumpnings- och utjämningstullar samt uttag av dessa tullar || Alla medlemsstater utom Luxemburg, Nederländerna och Rumänien Aktiv förädling || Nederländerna Lokalt klareringsförfarande || Alla medlemsstater utom Bulgarien, Estland, Grekland, Cypern, Malta och Portugal Bindande klassificeringsbesked || Belgien, Tyskland, Frankrike och Förenade kungariket Internrevisionsavdelning || Grekland Återbetalning/eftergift och undantag från uppbörd av tullar || Danmark, Nederländerna och Österrike EU-transitering || Alla medlemsstater utom Danmark, Irland, Cypern, Luxemburg, Malta och Österrike [1] Vid Europeiska rådets möte den 8 februari 2013 enades man om att medlemsstaterna från och med den 1 januari 2014 får behålla 20 % av de belopp som tagits emot för uppbördskostnader.