RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet under perioden den 4 december 2011 till den 31 december 2012 av vissa bestämmelser i förordning (EG) nr 1071/2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik (Kommissionens första rapport om medlemsstaternas genomförande av vissa bestämmelser gällande rätten att bedriva yrkesmässig transport på väg) /* COM/2014/0592 final */





I. Inledning Denna rapport handlar om personer som bedriver yrkesmässig trafik i medlemsstaterna. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av den 21 oktober 2009 om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv 96/26/EG[1] (nedan kallad förordning (EG) nr 1071/2009) är tillämplig på alla företag i EU som bedriver yrkesmässig trafik eller har för avsikt att bedriva yrkesmässig trafik. Med yrkesmässig trafik avses både godstransporter på väg[2] och persontransporter på väg[3]. Vissa kategorier av företag, t.ex. företag som använder motorfordon vars tillåtna totalvikt understiger 3,5 ton är undantagna från förordningen. I förordning (EG) nr 1071/2009 fastställs gemensamma regler för rätten att yrkesmässigt bedriva gods- och persontransporter på väg. I enlighet med artikel 3 i förordningen ska företag som bedriver yrkesmässig trafik vara faktiskt och fast etablerade i en medlemsstat, ha gott anseende, ha tillräckliga ekonomiska resurser och erforderligt yrkeskunnande. I artikel 4 i förordningen fastställs därutöver att företag som bedriver yrkesmässig trafik ska utse en trafikansvarig som har ett intyg om yrkeskunnande som bekräftar att han/hon besitter de färdigheter och kunskaper som krävs för att faktiskt och fortlöpande leda trafikverksamheten i enlighet med alla krav i lagstiftningen och inom branschen. Ansvaret för att kontrollera att vägtransportföretag uppfyller villkoren i förordning (EG) nr 1071/2009 vilar på medlemsstaterna. Ett välorganiserat administrativt samarbete mellan medlemsstaterna är därutöver mycket viktigt för att effektivisera övervakningen av företag som är verksamma inom Europeiska unionen. I artikel 26.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 fastställs flera tidsfrister: Vartannat år fr.o.m. den dag förordningen börjar tillämpas ska medlemsstaterna lämna de uppgifter som krävs i artikel 26 i förordningen. På grundval av de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna ska kommissionen vartannat år upprätta en rapport som ska överlämnas till Europaparlamentet och rådet. De nationella rapporter som lämnas av medlemsstaterna utgör ett viktigt underlag för kommissionens rapport. I artikel 26 i förordningen beskrivs vilka uppgifter som ska ingå i de nationella rapporterna: ”a) En översikt av sektorn vad gäller gott anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande. b) Uppgift, per typ och år, om antalet tillstånd som utfärdats, tillfälligt dragits in och återkallats samt om antalet olämplighetsförklaringar, liksom skälen till dessa. c) Antalet intyg om yrkeskunnande som utfärdas per år. d) Väsentlig statistik rörande de nationella elektroniska registren och hur de används av de behöriga myndigheterna. e) En översyn av informationsutbytet med andra medlemsstater enligt artikel 18.2, med uppgift bland annat om antalet konstaterade överträdelser varje år som meddelats andra medlemsstater och svar som tagits emot samt antalet frågor och svar som varje år tagits emot i enlighet med artikel 18.3.” Förutom denna inledning består rapporten av tre avsnitt som behandlar kvaliteten på de nationella uppgifterna och huruvida de lämnades i tid (avsnitt II) och en analys av medlemsstaternas rapporter (avsnitt III). I avsnitt IV presenterar kommissionen sina slutsatser. II. Inlämnandet av uppgifter Detta är den första rapporten som upprättas enligt förordning (EG) nr 1071/2009. Den omfattar perioden från den 4 december 2011 till den 31 december 2012 för att dess offentliggörande ska sammanfalla med rapporten om genomförandet av sociallagstiftning på vägtransportområdet[4], på det sätt som fastställs i artikel 26.2 i förordning (EG) nr 1071/2009. Startdatum för denna tidsperiod är den dag förordningen började tillämpas. Nästa rapporteringsperiod kommer att omfatta en fullständig tvåårsperiod och löpa från den 1 januari 2013 till den 31 december 2014. Trots rapporteringsskyldigheten enligt artikel 26 i denna förordning hade, när denna rapport upprättades, sex medlemsstater inte lämnat någon nationell rapport – nämligen Belgien, Danmark, Finland, Tyskland, Luxemburg och Portugal. Vissa medlemsstater lämnade inte sina uppgifter före tidsfristens utgång den 30 september 2013, utan med en kraftig försening, vilket hade en betydande inverkan på de tidsmässiga förberedelserna av kommissionens rapport. I flera rapporter saknades en del nödvändig information, vilket gjorde det svårt att göra en heltäckande analys. Det fanns även fall där de uppgifter som lämnades gällde en annan tidsperiod än den som efterfrågats. Det var inte alla medlemsstater som lämnade en förklaring till varför de var försenade med sina rapporter eller varför det saknades uppgifter. De som ändå gjorde det uppgav att svårigheter att koppla upp det nationella registret mot Europeiska registret för vägtransportföretag hade gjort det omöjligt för dem att lämna uppgifter om en viss fråga. Andra pekade på att vissa formuleringar i rapporteringskravet var oklara, bl.a. hänvisningen till ”väsentlig statistik”. En del medlemsstater, i vilka lokala eller regionala myndigheter ansvarar för tillämpningen, påtalade slutligen att det var svårt att få in uppgifter från dessa myndigheter. Det bör beaktas att även om rapportens innehåll beskrivs i stora drag i artikel 26.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 har det inte fastställts något standardformat för denna rapportering. För att uppnå enhetlighet och hjälpa de nationella behöriga myndigheterna att fullgöra sin rapporteringsskyldighet i framtiden kommer ett standardformulär att föreslås för medlemsstaterna när de nationella uppgifterna har analyserats. III. Analysen av uppgifter om företag som yrkesmässigt bedriver trafik 1. En översikt av sektorn vad gäller gott anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande I denna del presenteras nationella krav, organiseringen av kontroller, regelefterlevnad och eventuella svårigheter på grundval av den information som lämnats av medlemsstaterna. På grund av att medlemsstaternas rapporter var ofullständiga är denna översikt inte heltäckande. Uppgifter om det nationella systemet för att bevilja tillstånd att bedriva denna verksamhet lämnades av Österrike, Frankrike, Italien, Slovakien och Tjeckien. Två medlemsstater – Österrike och Slovakien – har infört nationella krav som måste uppfyllas parallellt med kraven i förordning (EG) nr 1071/2009. Slovakien har infört ett krav om att den trafikansvariga måste vara minst 21 år. Österrike har ett krav om att vägtransportföretag måste ha tillräckligt med parkeringsplatser i kommunen eller i en annan kommun i samma eller angränsande distrikt. Frankrike beslutade att utvidga skyldigheten att följa reglerna om rätt att bedriva yrkesmässig trafik till godstransportföretag vars fordon har en tillåten totalvikt som understiger 3,5 ton och persontransportföretag vars fordon är lämpliga för att transportera mindre än nio personer. Man har dessutom infört en förenkling av de administrativa förfarandena när det gäller ekonomiska resurser. I Tjeckien finns följande fyra typer av tillstånd för vägtransportföretag: i) personfordon för transport av fler än nio personer, inklusive föraren, ii) godsfordon eller fordonskombinationer, vars tillåtna totalvikt överstiger 3,5 ton, iii) personfordon för transport av högst nio personer, inklusive föraren, och iv) godsfordon eller fordonskombinationer vars tillåtna totalvikt inte överstiger 3,5 ton. De första två kategorierna omfattas av skyldigheten att uppfylla kraven i förordning (EG) nr 1071/2009. Italien uppgav att man höll på att utarbeta bestämmelser om en översyn av vad som utgör en överträdelse enligt gällande lagstiftning och de påföljder som tillämpas. Italien håller även på att utforma åtgärder som den behöriga myndigheten kan vidta i särskilda fall om en förlust av anseende inte skulle stå i proportion till den överträdelse som begåtts. De italienska myndigheterna håller på att förbättra de administrativa och tekniska förfarandena för att se till att åtgärderna i artikel 6 i förordning (EG) nr 1071/2009 tillämpas. Italien lämnade även närmare information om de svårigheter man haft att kontrollera efterlevnaden av kravet på ekonomiska resurser i realtid och på grund av att en garanti som fastställs i den nationella lagstiftningen innehåller andra juridiska begrepp, bristen på företagsförsäkringar i ett tidigt skede och hanteringen av detta krav av mer än hundra administrativt självständiga provinsregeringar i Italien. Spanien förklarade att villkoren om yrkeskunnande, ekonomiska resurser och gott anseende var mycket stränga i den nationella lagstiftningen och att det därför inte krävdes några större ändringar till följd av att förordning (EG) nr 1071/2009 trädde i kraft, förutom särskilda ändringar av lagstiftningen när det gäller beskrivningen av personer som arbetar som trafikansvariga. När det gäller tillämpningen av bestämmelserna om gott anseende (artikel 6 i förordning (EG) nr 1071/2009) ansåg Slovenien att bestämmelserna om i vilka fall den tillståndsgivande myndigheten tillfälligt kan dra in eller återkalla transportföretags tillstånd eller förklara dem vara olämpliga inte var tillräckligt preciserade. När det gäller kontrollerna av efterlevnaden av artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 beskrev Estland, Ungern, Irland och Lettland sin nationella situation. Estland påpekade att kontroller utförs enligt ett riskbaserat system och främst är inriktade på företag som löper större risk att begå allvarliga eller frekventa överträdelser av trafikreglerna. I Irland görs kontroller av anseende, ekonomiska resurser och yrkeskunnande minst vart femte år i samband med förnyelsen av tillstånd för varje företag, eftersom tillstånden löper över denna period. Kontrollerna kan göras oftare när det gäller företag som bedöms som högriskföretag eller som har anmälts till den behöriga myndigheten. Anseendet kontrolleras genom att den trafikansvariga och eventuellt andra relevanta personer granskas hos polisens National Vetting Service, som lämnar ett utdrag ur belastningsregistret som kan användas för att styrka anseendet. I Lettland kontrolleras efterlevnaden när det gäller ekonomiska resurser med hjälp av information från bolagsregistrets årsrapporter. Ungern lämnade uppgifter om antalet kontroller när det gäller anseende (11 062), ekonomiska resurser (7 197) och yrkeskunnande (5 329) under denna rapporteringsperiod. Sex medlemsstater – Cypern, Estland, Irland, Litauen, Malta och Slovenien – uppgav att vägtransportföretagens efterlevnad av kraven i artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 var god. 2. Tillstånd De uppgifter som lämnats visar att de flesta medlemsstater inte rapporterar om tillstånd i den mening som avses i kapitel III i förordning (EG) nr 1071/2009. Enligt förordningen avses med ”tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik”: ett förvaltningsbeslut som innebär att ett företag som uppfyller villkoren enligt förordning (EG) nr 1071/2009 får tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik. Beroende på de nationella systemen finns det en rad olika scenarier. Ett tillstånd kan vara en förutsättning för att få rätt att bedriva trafik nationellt och/eller inom gemenskapen för internationella transporter, det kan vara likvärdigt med ett tillstånd att bedriva nationell trafik eller vara ett enda tillstånd som ger rätt att bedriva trafik nationellt och internationellt. På grund av att det saknas information om de nationella tillståndssystemen ger medlemsstaternas kvantitativa uppgifter ingen tydlig bild av antalet företag som bedriver yrkesmässig trafik. Medlemsstaterna uppmanas därför att sammanställa en beskrivning av sina nationella tillståndsordningar för att göra det möjligt att samla in enhetliga uppgifter nästa rapporteringsperiod. Flera medlemsstater lämnade uppgifter om antalet transportföretag totalt som hade tillstånd den 31 december 2012, vilket användes som utgångspunkt för uppgifterna om antal tillstånd som hade beviljats, tillfälligt dragits in eller återkallats. Tjeckien har nästan 95 600[5] vägtransportföretag som har tillstånd, Italien omkring 81 000, Storbritannien mer än 53 500, Sverige omkring 18 000, Nederländerna nästan 11 700, Irland 5 800, Litauen 4 500 och Slovakien 2 800. Ungern rapporterade att man hade drygt 45 000 giltiga tillstånd. Enligt dessa uppgifter tycks de allra flesta företag som har tillstånd vara godstransportföretag. Estland och Spanien lämnade dessutom information om antalet gemenskapstillstånd – 1 700 respektive 27 000 – vid samma tidpunkt, men utan att ange hur stor andel de utgör av det totala antalet tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik. Bulgarien anmälde att man den 13 januari 2014 hade omkring 10 300 transportföretag som hade ett gemenskapstillstånd. 2.1 Utfärdade tillstånd När det gäller antalet tillstånd som har utfärdats rapporterade medlemsstaterna olika uppgifter, ofta om gemenskapslicenser och om licenser för nationella transporter. Bara tolv medlemsstater[6] lämnade uppgifter om utfärdade tillstånd, varav hälften av dem[7] hänvisade till hela den period som föreskrivs i förordning (EG) nr 1071/2009. På grundval av dessa uppgifter kan det konstateras att i dessa tolv medlemsstater utfärdades omkring 171 000[8] tillstånd för att bedriva yrkesmässiga person- och godstransporter. Antalet nationella tillstånd som utfärdades låg mellan 900 i Irland och 81 000 i Italien. En detaljerad tabell över de uppgifter som lämnades finns i bilaga I till denna rapport. Uppgifterna visar att de flesta tillstånden utfärdades i Italien (81 000 för person- och godstransporter sammantaget) och Spanien (nästan 31 000 för både person- och godstransporter sammantaget). Dessa siffror kan jämföras med de 10 000 tillstånd för person‑ och godstransporter som utfärdades i Frankrike. Det bör påpekas att den franska siffran även inkluderar företag som bedriver godstrafik med fordon vars tillåtna totalvikt understiger gränsen på 3,5 ton och företag som bedriver persontransporter med fordon för mindre än nio personer, inklusive föraren. I Spanien omfattar antalet utfärdade tillstånd registreringar, överlåtelser av företag, ersättare, ändring av typ, ändring av hemvist, uppgraderingar, upphävande av en tillfällig indragning av tillstånd, samt företagsuppköp. Övriga medlemsstater lämnar inga närmare uppgifter om vad kategorin ”utfärdade tillstånd” innefattar. För att få enhetliga uppgifter skulle det vara bra att nå en överenskommelse på EU‑nivå om vilken typ av uppgifter som ska ingå i denna kategori. Andelen tillstånd för godstransporter på väg är i samtliga fall dessutom två gånger så stor (Irland) eller så mycket som nästan sjuttio gånger så stor (Spanien) som tillstånden för persontransporter. Denna tendens är bara omvänd i Frankrike, där fler tillstånd utfärdades för företag som yrkesmässigt bedriver persontransporter. Detta kan ha sin förklaring i det franska beslutet att utvidga tillämpningsområdet till fordon som är skyldiga att uppfylla säkerhetskraven i förordning (EG) nr 1071/2009. 2.2 Återkallade och tillfälligt indragna tillstånd På grundval av de uppgifter som har rapporterats av medlemsstaterna kan det konstateras att flest tillstånd återkallades i Spanien (nästan 37 600 för person- och godstranporter). Att tillstånden återkallades berodde på att företagen inte kunde styrka att de uppfyllde de villkor som krävs för ett tillstånd, på begäran av en sökande, eller på grund av upphörande av verksamheten. Frankrike hade det näst högsta antalet återkallade tillstånd, 4 700, för person‑ och godstransporter, följt av Slovakien med 1 200, Sverige med 965, Tjeckien med 956 och Slovenien med 599 återkallade tillstånd. I Nederländerna återkallades mer än 1 000 tillstånd bara för godstransporter på väg. I andra änden av skalan rapporterade Grekland 222 återkallade tillstånd för person- och godstransporter, Polen 68, Lettland 58, Ungern 33, Italien 31 och övriga medlemsstater högst 10. Närmare information om återkallade och tillfälligt indragna tillstånd finns i bilaga II till denna rapport. Antalet tillstånd för person- och godstransporter som återkallades var i bara tre medlemsstater (Slovakien, Spanien och Nederländerna) större än antalet tillstånd som utfärdades. Skillnaden var störst i Spanien, där 6 600 fler tillstånd återkallades än de som utfärdades. Denna skillnad kan vara ännu större om hänsyn tas till de ytterligare 12 500 tillstånd som tillfälligt drogs in i Spanien. I Slovakien och Nederländerna var antalet återkallade tillstånd betydligt mindre: 46 respektive 229. En del medlemsstater lämnade närmare information om skälen till att tillstånd återkallades. I Österrike var anledningen i nio av tio fall, och i Nederländerna i de flesta fall, att företaget inte uppfyllde kravet i artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 1071/2009 om tillräckliga ekonomiska resurser. I Slovenien var skälen till återkallandena antingen att ett företag skulle avvecklas eller att ett gemenskapstillstånd hade löpt ut. Sverige rapporterade att 962 av 965 återkallanden berodde på underlåtenhet att uppfylla artikel 3.2 i förordning (EG) nr 1071/2009, som handlar om ytterligare krav som kan införas av medlemsstaterna. Litauen hade ett enda återkallande som berodde på underlåtenhet att uppfylla kravet på yrkeskunnande och tre relaterade fall av underlåtenhet att uppfylla kravet om etableringsställets adress och ändrade uppgifter avseende den trafikansvariga. 3. Intyg om yrkeskunnande Enligt de uppgifter som lämnades av 20 medlemsstater fanns det mer än 52 000 intyg om yrkeskunnande. Häri ingår intyg som utfärdats efter ett examensprov i enlighet med artikel 8 i förordning (EG) nr 1071/2009 och genom erkännande av yrkeserfarenhet med stöd av undantaget i artikel 9 i förordningen. Rumänien utfärdade flest intyg av EU-länderna under rapporteringsperioden med 31,5 % av det totala antalet intyg som utfärdats och rapporterats av medlemsstaterna, följt av Frankrike (11 %), Spanien (11 %), Italien (8 %), Tjeckien (8 %), Sverige (6 %) och Polen (5 %). Av de medlemsstater som rapporterade uppgifter rapporterade bara Malta att inte ett enda intyg om yrkeskunnande hade utfärdats under den berörda perioden. Närmare information finns i bilaga III till denna rapport. 4. Trafikansvariga som förklarats olämpliga Enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 1071/2009 ska den behöriga myndigheten, om en trafikansvarig förlorar sitt goda anseende, förklara denne olämplig att leda företagets transportverksamhet. De flesta medlemsstater[9] som lämnade uppgifter om antalet olämplighetsförklaringar uppgav att det inte fanns ett enda fall registrerat under rapporteringsperioden för vare sig person- eller godstransporter. Olämplighetsförklaringar utfärdades i fyra medlemsstater: Frankrike (3)[10], Estland (14)[11], Ungern (129)[12] och Italien (348)[13]. Frankrike uppgav att skälen till olämplighetsförklaringar var antingen fusk med färdskrivare eller allvarliga överträdelser av trafiklagen. I Ungern ledde förseningar eller brister i den obligatoriska, regelbundna fortbildningen av trafikansvariga vart tionde år i vissa fall till förlorat anseende. De uppgifter som medlemsstaterna lämnade finns i bilaga II till denna rapport. 5. Utbyte av information Enligt artikel 16 i förordning (EG) nr 1071/2009 bör varje medlemsstat föra ett nationellt register över de vägtransportföretag som har fått tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik. Minimikraven för de uppgifter som ska registreras definieras för att underlätta en sammankoppling av medlemsstaternas register i kommissionens beslut (EU) nr 992/2009 om minimikrav för de uppgifter som ska föras in i det nationella elektroniska registret över vägtransportföretag[14]. Europeiska registret för vägtransportföretag var tänkt som ett nästa steg för att underlätta samarbetet mellan nationella myndigheter för att främja den gränsöverskridande kontrollen av efterlevnaden av EU:s vägtransportlagstiftning i enlighet med artikel 16.5 i förordning (EG) nr 1071/2009. Europeiska registret för vägtransportföretag bör förenkla den gränsöverskridande kontrollen av efterlevnaden och göra den mer kostnadseffektiv, under förutsättning att alla medlemsstater är uppkopplade och verkligen använder systemet för att utbyta uppgifter av hög kvalitet som finns i deras databaser. På grundval av de uppgifter som har lämnats kan det konstateras att systemet för administrativt samarbete mellan medlemsstaterna inte har blivit verklighet. Vissa medlemsstater – t.ex. Cypern, Litauen, Malta, Tjeckien, Nederländerna och Slovakien – uppgav att det inte förekom något informationsutbyte i den mening som avses i artikel 18 i förordning (EG) nr 1071/2009, vilket delvis kan bero på deras geografiska läge. Bulgarien, Estland, Frankrike, Irland, Polen, Rumänien och Spanien tjänade emellertid som goda exempel och utbytte information under rapporteringsperioden. Kommissionen stöder fortsatta förbättringar av det administrativa samarbetet som stärker en enhetlig och effektiv tillämpning i alla EU:s medlemsstater. Sammankopplingarna av nationella register skulle ha uppnåtts senast den 31 december 2012. Flera medlemsstater informerade om genomförandegraden när det gäller Europeiska registret för vägtransportföretag. Registret var inte i bruk i Cypern och Frankrike. Irland uppgav att man befinner sig i slutskedet av införandet av ett nytt elektroniskt register för vägtransportföretag och att sammankoppling bör ske inom kort. Slovenien lovade att all information som krävs enligt artikel 26 i förordning (EG) nr 1071/2009 skulle vara tillgänglig för nästa rapporteringsperiod efter färdigställandet av det nationella elektroniska registret, vilket befinner sig i slutskedet. Frankrike föreslog en gemensam databas på EU-nivå med sammanställd information om överträdelser enligt samma modell som Euro Contrôle Route. IV. Slutsatser Denna rapport ger en överblick över den information som lämnats av medlemsstaterna enligt artikel 26 i förordning (EG) nr 1071/2009 om gemensamma regler för rätten att bedriva yrkesmässig trafik. Informationen avser vissa delar av medlemsstaternas tillämpning av förordning (EG) nr 1071/2009 (som räknas upp i artikel 26.1 a–e i förordning (EG) nr 1071/2009) under perioden från den 4 december 2011 till den 31 december 2012. Kvaliteten på medlemsstaternas uppgifter och tidpunkten för deras inlämnande påverkades i mycket stor grad av att detta var den första rapporteringsperioden. På grund av att många uppgifter saknades innehåller kommissionens rapport inte någon fullständig analys av tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EG) nr 1071/2009. Kommissionen erinrar medlemsstaterna om deras skyldighet att lämna en fullständig rapport som innehåller alla uppgifter som räknas upp i artikel 26.1 a–e i förordning (EG) nr 1071/2009 inom den berörda tidsfristen. För att ländernas uppgifter ska vara enhetliga och för att hjälpa de nationella behöriga myndigheterna att fullgöra sin rapporteringsskyldighet i framtiden bör kommissionen upprätta ett standardformulär tillsammans med medlemsstaterna. Diskussionerna om detta standardformulär bör klargöra eventuella frågor när det gäller vilka uppgifter som ska lämnas, vilket i sin tur bör hjälpa medlemsstaterna att organisera insamlingen av uppgifter i tid inför nästa rapporteringsperiod. Sammankopplingen av de nationella registren till Europeiska registret för vägtransportföretag förväntas också förbättra kvaliteten på uppgifterna. Inför nästa rapporteringsperiod, 2013–2014, uppmanas alla medlemsstater att uppfylla rapporteringsskyldigheten för att göra det möjligt att sammanställa en fullständig rapport och undvika överträdelseförfaranden enligt artikel 258 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Medlemsstaterna uppmanas dessutom att sammanställa en beskrivning av sina nationella tillståndsordningar för att möjliggöra en mer tillförlitlig och bättre kvalitetsbedömning på EU-nivå. Det bör understrykas att systemet för administrativt samarbete mellan medlemsstaterna inte har blivit verklighet. Kommissionen stöder en förbättring av detta system, som bör bidra till en enhetlig och effektiv tillämpning av förordning (EG) nr 1071/2009 i samtliga medlemsstater. [1] EUT L 300, 14.11.2009, s. 51. [2] Enligt artikel 2.1 i förordningen avses med ”yrkesmässigt bedrivande av godstransporter på väg”: verksamhet som bedrivs av ett företag som med motorfordon eller fordonskombinationer transporterar gods för annans räkning. [3] Enligt artikel 2.2 i förordningen avses med ”yrkesmässigt bedrivande av persontransporter på väg”: verksamhet som bedrivs av ett företag som, med motorfordon byggda och utrustade på sådant sätt att de är lämpliga att transportera fler än nio personer – inklusive föraren – och avsedda för detta ändamål, bedriver persontrafik för allmänheten eller särskilda användarkategorier mot ersättning som betalas av de transporterade personerna eller av organisatören. [4] Som nämns i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av den 15 mars 2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85 (EUT L 102, 11.4.2006, s. 1). [5] Antalet avser fyra typer av tillstånd som omfattar: persontransporter med fordon som kan transportera mer än nio personer alternativt högst nio personer, och godstransporter med fordon vars tillåtna totalvikt är högst alternativt minst 3,5 ton. Inte alla behöver uppfylla kraven i förordning (EG) nr 1071/2009 för att få bedriva yrkesmässig trafik. [6] Österrike, Tjeckien, Frankrike, Grekland, Ungern, Irland, Italien, Nederländerna, Polen, Slovakien, Spanien och Sverige. [7] Österrike, Grekland, Ungern, Irland, Italien och Sverige. [8] Häri ingår tillstånd som utfärdades 2012 och tillstånd som utfärdades under hela rapporteringsperioden från den 4 december 2011 till den 31 december 2012. [9] Österrike, Tjeckien, Grekland, Malta, Nederländerna, Polen och Slovakien. [10] År 2012. [11] Idem. [12] Under denna rapporteringsperiod. [13] Häri ingår förklaringar som utfärdades fram till den 26 september 2013. [14] EUT L 339, 22.12.2009, s. 36. Bilaga I – Utfärdade tillstånd Medlems-stater || Utfärdade tillstånd under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Gemenskapslicenser under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Licenser för nationell trafik under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Gods-transporter på väg || Person-transporter || Gods-transporter på väg || Person-transporter || Gods-transporter på väg || Person-transporter AT || || 166 || || || || BE || Ingen rapport har lämnats BG || || || 4 301 || 381 || || CY || || || 8 || || 34 || 8 CZ* || 4 667 || 1 607 || 170 || || DK || Ingen rapport har lämnats EE* || || || 1 026 || 120 || || FI || Ingen rapport har lämnats FR[1] || 4 484 || 5 412 || || || || DE || Ingen rapport har lämnats EL || 2 268[2] || || || 1 248 HU || 27 174 || 4 402 || || || || IE || 616 || 295 || || || || IT || 75 072 || 5 985 || || || || LV* || || || 808 || 70 || 45 || 3 LT* || || || 940 || 60 || 166 || 26 LU || Ingen rapport har lämnats MT* || || || 8 || 0 || 8 || 16 NL* || 809 || || || 92 || || PL* || 7 182 || 644 || || || || PT || Ingen rapport har lämnats RO || || || 8 699 || 785 || || SK* || 1 067 || 106 || || || || SL || || || 13 135 || 1 962 || || ES* || 30 534 || 444 || || || || SE || 1 149 || 56 || || || || UK || Inga uppgifter har lämnats Bilaga II – Återkallade och tillfälligt indragna tillstånd, samt förklaringar om trafikansvarigas olämplighet Medlems-stater || Återkallade tillstånd under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Tillfälligt indragna tillstånd under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Antal olämplighets-förklaringar under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Gods-transporter på väg || Person-transporter || Gods-transporter på väg || Person-transporter || Gods-transporter på väg || Person-transporter AT || || 10 || || || 0 BE || Ingen rapport har lämnats BG || Ingen uppgift CY || Inga uppgifter har lämnats CZ* || 956 || 373 || 0 DK || Ingen rapport har lämnats EE* || 2[3] || 0 || 14 FI || Ingen rapport har lämnats FR[4] || 3 344 || 1 424 || Inga uppgifter har lämnats || 3 DE || Ingen rapport har lämnats EL || 222 || 48 || 0 HU || 31 || 2 || 3 || 0 || 123 || 6 IE || 2 || 0 || Inga uppgifter har lämnats IT || 31 || 0 || 0 || 0 || 348 LV* || 58 || Inga uppgifter har lämnats LT* || 4 || 13 || Inga uppgifter har lämnats LU || Ingen rapport har lämnats MT* || 0 || 0 || 0 NL* || 1 038 || Ingen uppgift || Ingen uppgift || 0 || 0 || Ingen uppgift PL* || 62 || 6 || Inga uppgifter har lämnats || 0 PT || Ingen rapport har lämnats RO || 0 || 1 || Inga uppgifter har lämnats SK* || 1 219 || 0 || 0 SL || 579 || 20 || Inga uppgifter har lämnats ES* || 37 595 || 19 || 12 493 || 1 || Inga uppgifter har lämnats SE || 892 || 73 || Inga uppgifter har lämnats UK || Inga uppgifter har lämnats Bilaga III – Intyg om yrkeskunnande som har utfärdats Medlems-stater || Intyg om yrkeskunnande under perioden 4.12.2011–31.12.2012 || Gods-transporter på väg || Person-transporter || Anmärkningar AT || 71 || BE || Ingen rapport har lämnats || BG* || 1 547 || 171 || CY || 21 || CZ* || 4 295 || 802 intyg utfärdades efter godkänt examensprov. I 3 493 fall ersattes ett intyg om yrkeskunnande utfärdat enligt direktiv 96/26/EG på innehavarens begäran. DK || Ingen rapport har lämnats || EE* || 303 || 109 || FI || Ingen rapport har lämnats || FR* || 3 775 || 1 794 || För godstransport på väg: 559 – examensprov, 674 – likvärdiga utbildningsbevis och 2 542 – erkännande av yrkeserfarenhet För persontransporter: 108 – examensprov, 133 – likvärdiga utbildningsbevis och 1 553 – erkännande av yrkeserfarenhet DE || Ingen rapport har lämnats || EL || 2 294 || HU || 1 183 || 153 || För godstransport på väg: 1 183 intyg om yrkeskunnande och 1 507 intyg om intyg efter tio år För persontransporter: 153 intyg om yrkeskunnande och 510 intyg om intyg efter tio år IE || 273 || 150 || IT || 3 977 || 242 || En trafikansvarig måste klara ett examensprov efter en närvarobaserad särskild yrkesutbildning som är obligatorisk för personer som inte har gymnasieutbildning. LV* || 516 || LT* || 1 028 || LU || Ingen rapport har lämnats || MT* || 0 || 0 || NL* || 566 || 38 || PL* || 2 469 || 345 || PT || Ingen rapport har lämnats || RO || 12 488 || 3 977 || SK* || 1 294 || SL* || 231 || ES* || 4 904 || 957 || SE || 3 051 || UK || Inga uppgifter har lämnats || TOTALT || 52 222 || * Siffrorna gäller 2012. [1] Siffrorna gäller endast 2012. Antal vägtransportföretag som uppfyller kraven för att ha rätt att bedriva yrkesmässig trafik beträffande fordon vars tillåtna totalvikt understiger 3,5 ton och som kan transportera högst nio personer, inklusive föraren. * Siffrorna gäller 2012. [2] Häri ingår tillstånd för vägtransport att bedriva yrkesmässig trafik nationellt och internationellt. Även förnyade tillstånd ingår. [3] Antal återkallade gemenskapslicenser. [4] Siffrorna gäller endast 2012. Antal återkallade tillstånd för företag som uppfyller kraven för att ha rätt att bedriva yrkesmässig trafik beträffande fordon vars tillåtna totalvikt understiger 3,5 ton och som kan transportera högst nio personer, inklusive föraren. * Siffrorna gäller 2012.