(2)Den 16 mars 2020 antog kommissionen ett meddelande där den rekommenderade tillfälliga restriktioner för icke nödvändiga resor från tredjeländer till EU+-området under en månad. Den 17 mars 2020 enades EU:s stats- och regeringschefer om att genomföra de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor. De fyra Schengenassocierade länderna har också genomfört dem.

(6)Den 11 juni 2020 antog kommissionen ett meddelande med en rekommendation om att förlänga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU till och med den 30 juni 2020 där det fastställs en strategi för att gradvis avskaffa restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU från och med den 1 juli 2020. Alla medlemsstater har genomfört den ytterligare förlängningen till och med den 30 juni.

(7)Sedan dess har diskussioner ägt rum mellan medlemsstaterna om vilka kriterier och vilken metod som ska tillämpas.

(8)Denna rekommendation påverkar inte medlemsstaternas skyldighet att fortsätta tillämpa artikel 6 i kodexen om Schengengränserna, som fastställer inresevillkoren för tredjelandsmedborgare. Medlemsstaterna behåller särskilt ansvaret för att i varje enskilt fall bedöma om en tredjelandsmedborgare ska anses utgöra ett hot mot folkhälsan. I detta sammanhang bör medlemsstaterna säkerställa ett nära samarbete mellan gränsbevakningsmyndigheterna och transportföretagen.

(9)Gränskontroller är av intresse inte endast för de medlemsstater vid vars yttre gränser de utförs utan för samtliga medlemsstater som har avskaffat inre gränskontroller. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att de åtgärder som vidtas vid de yttre gränserna samordnas för att inte äventyra Schengenområdets funktion.

(10)De beslut som eventuellt fattas om att avskaffa restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU bör beakta den epidemiologiska situationen inom EU, dvs. det genomsnittliga antalet covid-19-fall under de senaste 14 dagarna och per 100 000 invånare. Genomsnittet i EU är för närvarande 16 fall.

(11)Genom det internationella hälsoreglementet (2005) (nedan kallat IHR), som antogs vid den 58:e Världshälsoförsamlingen den 23 maj 2005, stärktes samordningen mellan de stater som är parter i Världshälsoorganisationen (WHO), däribland unionens samtliga medlemsstater, avseende beredskapen för och insatserna mot ett internationellt hot mot människors hälsa. I övervakningsramen för IHR fastställs den grundläggande kapacitet på folkhälsoområdet som ska upprätthållas av de stater som är parter i WHO. Data som regelbundet rapporteras in av länder inom denna ram kan sammanställas till en totalpoäng som ett riktmärke för den totala insatskapaciteten.

(12)Besluten om att avskaffa restriktionerna för icke väsentliga resor till EU kommer att vara effektiva ifall medlemsstaterna genomför dem vid alla yttre gränser på ett enhetligt sätt. Det finns en fördragsbaserad skyldighet att säkerställa samordning för att inte äventyra Schengenområdets funktion. Även om en mer restriktiv inställning inte i sig skulle äventyra Schengenområdets funktion, skulle en mindre restriktiv inställning än vad som samordnats på nivån för Schengenområdet kunna medföra en sådan risk. En medlemsstat bör därför inte ensidigt besluta att avskaffa restriktionerna för icke väsentliga resor till EU i förhållande till ett särskilt tredjeland innan de andra medlemsstaterna på ett enhetligt sätt har beslutat om avskaffa reserestriktionerna avseende det landet.

(13)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och EUF-fördraget, påverkar denna rekommendation Danmark. Eftersom denna rekommendation är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna rekommendation, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning.

(14)Denna rekommendation utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG. Denna rekommendation påverkar därför inte Irland.

(15)När det gäller Island och Norge utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i rådets beslut 1999/437/EG.

(16)När det gäller Schweiz utgör denna rekommendation, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG.

(17)När det gäller Liechtenstein utgör denna rekommendation, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i beslut 2011/350/EU.

(18)Den rättsliga statusen för denna rekommendation, som det erinras om i skälen 13–17, påverkar inte det faktum att för att Schengenområdet ska fungera korrekt måste alla medlemsstater besluta om att på ett enhetligt sätt avskaffa restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

1.För att fastställa avseende vilka tredjeländer de befintliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU ska avskaffas, bör medlemsstaterna tillämpa den metod och de kriterier som anges i kommissionens meddelande av den 11 juni 2020 om den tredje bedömningen av tillämpningen av de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU. De kriterier som fastställs i meddelandet avser den epidemiologiska situationen och åtgärderna för att begränsa spridningen, inklusive fysisk distansering, samt ekonomiska och sociala överväganden.

2.När det gäller den epidemiologiska situationen bör tredjeländer uppfylla följande kriterier, med förbehåll för regelbunden översyn:

–I närheten av eller under 16 nya covid-19-fall under de senaste 14 dagarna och per 100 000 invånare,

–trenden avseende nya fall under samma period jämfört med de föregående 14 dagarna är stabil eller minskande och

–den övergripande hanteringen av covid-19, med beaktande av tillgängliga uppgifter om t.ex. testning, övervakning, kontaktspårning, begränsning av smittspridning, behandling och rapportering. Om det saknas tillgång till sådana uppgifter, får medlemsstaterna använda det sammanlagda genomsnittliga resultatet för alla dimensioner för det internationella hälsoreglementet (IHR) när detta är över 50. Den information som lämnas av EU:s delegationer på grundval av den checklista som bifogats meddelandet av den 11 juni 2020 får också beaktas.

3.När beslut fattas om huruvida de tillfälliga restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU gäller för en tredjelandsmedborgare bör bosättning i ett tredjeland som inte längre omfattas av restriktionerna vara den avgörande faktorn (och inte medborgarskap).