Bryssel den 25.02.2005

SEK(2005)59 slutlig

Utkast till

INTERINSTITUTIONELLT AVTAL

om rambestämmelser för EU:s tillsynsmyndigheter

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Bakgrund och syfte

De europeiska myndigheterna har inrättats vid olika tidpunkter för att, i varje enskilt fall, uppfylla ett bestämt behov. De skiljer sig mycket åt, och så länge det saknas enhetliga rambestämmelser riskerar detta att leda till en situation där det saknas insyn, som medborgarna har svårt att förstå och där det saknas klara spelregler.

I vitboken om styrelseformerna i EU[1] föreslog kommissionen att det, i enlighet med principerna om god förvaltning, skulle fastställas rambestämmelser där man definierar villkoren för inrättande, drift och kontroll av de tillsynsmyndigheter som bidrar till förbättrat genomförande och tillämpning av gemenskapslagstiftningen[2].

Konsekvens: Genom ett övergripande tillvägagångssätt vill man säkerställa att en minimiuppsättning gemensamma principer och bestämmelser om inrättande, drift och kontroll av dessa myndigheter efterlevs. Myndigheternas deltagande i utövandet av de verkställande befogenheterna måste ske på ett konsekvent och balanserat sätt som innebär att denna funktions integritet på gemenskapsnivå respekteras.

Effektivitet : Myndigheternas trovärdighet beror till stor del på hur effektiva de är. De måste organiseras på ett sådant sätt att de effektivt kan utföra de uppgifter som åläggs dem. Detta innebär främst att förenkla beslutsfattandet, hålla kostnaderna nere och ge dessa myndigheter en viss organisatorisk självständighet när det gäller rättsliga och ekonomiska frågor.

Ansvar : Myndigheternas självständighet kräver att de uppfyller sina skyldigheter. För att förstärka legitimiteten i gemenskapens verksamhet är det viktigt att kartlägga och avgränsa dessa myndigheters och organs ansvar. Att inrätta en sådan myndighet är ett beslut som bör fattas efter moget övervägande och baseras på en konsekvensanalys som kommissionen genomför. Denna konsekvensanalys skall vara så fullständig och systematisk som möjligt. Samtidigt kräver ansvarsprincipen ett tydligt kontrollsystem.

Deltagande och öppenhet: Myndigheterna måste också organiseras på ett sådant sätt att det säkerställs att berörda parter deltar och att insynen i verksamheten är god. De akter genom vilka dessa myndigheter inrättas måste föreskriva att de, liksom de europeiska institutionerna, omfattas av kraven på god förvaltning.

2. SAMRÅD MED ÖVRIGA INSTITUTIONER OCH ANDRA BERÖRDA PARTER

I december 2002 antog kommissionen ett meddelande som, med dessa principer som grund, banar vägen för framtida rambestämmelser för de euroepiska tillsynsmyndigheterna[3]. Förslaget fick ett positivt mottagande av både parlamentet[4] och rådet[5]. Direktörerna från befintliga myndigheter deltog också i samrådet.

3. VAL AV INSTRUMENT: INTERINSTITUTIONELLT AVTAL

Kommissionen föreslår ett interinstitutionellt avtal för att säkerställa att de tre institutionerna redan från början deltar i fastställandet av de grundläggande villkor som skall uppfyllas när rättsakter senare antas för att inrätta myndigheter inom lika områden. Enligt domstolens rättspraxis kan ett interinstitutionellt avtal vara tvingande såtillvida att det av innehållet framgår att de tre institutionerna avsett att ingå ett ömsesidigt åtagande[6]. Valet av instrument utesluter inte att mer detaljerade avtal ingås senare som del av en ramförordning.

4. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Då befintliga myndigheter utför varierande uppgifter och är organiserade på olika sätt föreslog kommissionen i sitt meddelande att det första steget borde vara att fastställa rambestämmelser för de europeiska tillsynsmyndigheter som kommer att inrättas i framtiden under EG-fördraget. Det vore svårt, om inte omöjligt, att försöka få inte bara framtida myndigheter, utan även de många varierande myndigheter och organ som redan finns, att följa gemensamma rambestämmelser. Det skulle finnas risk för att hela antagandeprocessen försenas och att klarheten angående rättsläget undermineras, särskilt vad gäller myndigheter som nyligen inrättats. Av samma anledning är avtalet inte tänkt att omedelbart tillämpas på myndigheter som inrättats på annat sätt än genom EG-fördraget.

Rådet och parlamentet har uttalat sitt stöd för detta tillvägagångssätt. Parlamentet har även påpekat att diskussioner bör hållas om befintliga myndigheter och organ, och att det bör läggas fram förslag på hur de kan ändras.

I det interinstitutionella avtalet föreskrivs därför också att institutionerna, som ett andra steg, skall undersöka möjligheten att utöka avtalet till att även omfatta befintliga europeiska tillsynsmyndigheter och, där så anses nödvändigt, andra organ. Innan så har skett kan man tänka sig att man vid framtida översyner av befintliga grundrättsakter låter sig inspireras av, eller införlivar, några av rambestämmelsernas principer, bestämmelser och förfaranden.

5. RÄTTSLIG GRUND

En tillsynsmyndighet är ett instrument för att genomföra gemenskapspolitik. Därför måste den rättsakt genom vilken en sådan myndighet inrättas som grund ha den bestämmelse i EG-fördraget som utgör den rättsliga grunden för den politik som myndigheten skall bidra till att genomföra. Detta är den metod som använts för de myndigheter som inrättats på senare tid.

I avtalet sägs dock att i undantagsfall kan även artikel 308 i EG-fördraget användas som rättslig grund.

6. MYNDIGHETERNAS SÄTE

Rådet påpekade visserligen i sina slutsatser att avtalet måste tillämpas på stats- och regeringschefsnivå av samtliga medlemsstater, men att beslut om en myndighets säte bör fattas så snabbt som möjligt.

Hittills har stats- och regeringscheferna fattat så gott som alla beslut beträffande myndigheters placering ”klumpvis” vart 10:e år, som en parentes i samband med ett av Europeiska rådets möten. Dessa ”klumpförhandlingar” har lett till stora förseningar vid inrättandet av flera myndigheter, som istället tillfälligt placerats i Bryssel på obestämd tid. Denna typ av förhandlingar leder till olika typer av administrativa och praktiska problem i inledningsfasen gällande personalrekrytering, ytterligare kostnader, praktiska svårigheter som gäller geografisk placering, tillträde etc.

Precis som parlamentet anser kommissionen också att en myndighets säte bör fastställas i dess grundrättsakt.

Utan att förneka medlemsstaterna deras rätt att besluta om en myndighets säte på högsta politiska nivå föreslår kommissionen därför att detta beslut fattas i god tid så att det kan införlivas i grundrättsakten. Om det inte går föreslår kommissionen att beslut åtminstone skall fattas inom sex månader.

7. DEFINITIONER OCH UPPGIFTER

Flera olika faktorer måste beaktas om en fungerande modell för tillsynsmyndigheter skall kunna fastställas.

7.1. Begreppet ”tillsyn”

Det är viktigt att skilja på tillsyn och antagande av rättsliga bestämmelser eller tvingande rättsliga normer som är överlag tillämpliga. Tillsyn innebär inte nödvändigtvis att lagar antas. Det kan också innebära mer passiva åtgärder, t.ex. samreglering, självreglering, rekommendationer, hänvisning till vetenskapliga myndigheter, nätverksverksamhet och insamlande av god praxis, utvärdering och tillämpning av bestämmelser. En europeisk tillsynsmyndighet har alltså inte nödvändigtvis rätt att utfärda tvingande rättsliga bestämmelser.

7.2. Myndigheternas uppgifter

I linje med begreppet tillsyn som det definieras ovan kan myndigheterna tilldelas följande uppgifter:

a. Fatta individuella beslut med tvingande rättslig verkan mot tredje man.

b. Direkt bistå kommissionen, och eventuellt medlemsstaterna, i gemenskapens intresse, med tekniska och vetenskapliga yttranden eller inspektionsrapporter.

c. Bygga nätverk och organisera samarbete mellan de behöriga nationella myndigheterna i gemenskapens intresse för att samla in, utbyta och jämföra information och bra lösningar.

Alla europeiska tillsynsmyndigheter är dessutom skyldiga att samla in, analysera och vidarebefordra objektiv, tillförlitlig och lättillgänglig information om sitt verksamhetsområde.

7.3. Verkställande ansvar

Genom fullgörandet av dessa uppgifter bidrar myndigheterna aktivt till utövandet av den verkställande makten på gemenskapsnivå.

De myndigheter som fattar individuella beslut ges rätt att tillämpa lagstiftning. Denna rätt begränsar sig dock till bestämmelser inom sekundärlagstiftningen i enlighet med institutionssystemet och domstolens rättspraxis[7].

De andra uppgifter som åläggs myndigheterna måste göra det möjligt för dem att särskilt förse kommissionen med den expertis som krävs för att den skall kunna utöva sitt ansvar som gemenskapens verkställande instans.

7.4. Organisatorisk självständighet

De europeiska tillsynsmyndigheternas självständighet är nyckeln till deras effektivitet och trovärdighet på lång sikt. Denna självständighet måste ge dem möjlighet att beakta all information de får samtidigt som de inte låter sig påverkas av externa faktorer. Särskilt när det gäller de tekniska och vetenskapliga bedömningar de måste göra är det viktigt att de kan arbeta självständigt, inte bara från EU-institutionerna utan också från medlemsstaterna och berörda aktörer.

7.5. Slutsats

En europeisk tillsynsmyndighet kan definieras som en självständig juridisk person som inrättats av lagstiftaren för att medverka i tillsynen av en sektor på europeisk nivå och för att bidra till genomförandet av gemenskapens politik. Myndigheten skall genom de uppgifter den utför bidra till att förbättra det sätt på vilket gemenskapens bestämmelser genomförs och tillämpas i hela Europeiska unionen. Myndigheten deltar också aktivt i utövandet av den verkställande makten på gemenskapsnivå.

8. SJÄLVSTÄNDIGHET OCH KONTROLLER

Bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet grundar sig på en ömtålig balans mellan kravet på självständighet och behovet av kontroll.

8.1. Självständighet

Den självständighet som krävs (se punkt 7.4) tar sig uttryck på flera sätt: Det faktum att myndigheten är en juridisk person, budgetmässigt oberoende, styrelsens kollektiva ansvar och egna befogenheter samt den självständighet som direktören och ledamöterna av de vetenskapligaexpertkommittéerna och överklagandenämnderna åtnjuter.

8.2. Utvärderingar och kontroller

Myndigheternas självständighet är beroende av att såväl myndigheter som institutioner uppfyller sina respektive skyldigheter. De myndigheter som självständigt utövar verkställande makt måste därför vara direkt ansvariga gentemot institutionerna, medlemsstaterna och medborgarna. Ansvarsprincipen kräver följaktligen att dessa myndigheter utvärderar sina program och åtgärder både i förhand och i efterhand och att tydliga kontrollmekanismer används.

Utvärderingar

Kommissionen kommer att motivera alla förslag att inrätta en tillsynsmyndighet med en strikt konsekvensbedömning som grund. Samtliga alternativ måste undersökas, t.ex. att kommissionen tar ansvaret för den aktuella verksamheten, att uppgifterna anförtros ett befintligt organ, att en byrå inrättas, att ett genomförandeorgan inrättas eller att enskilda uppgifter läggs ut på entreprenad.

När myndigheten väl inrättats skall den tillsammans med kommissionen genomföra regelbundna utvärderingar av sin verksamhet. Med dessa utvärderingar som grund kan kommissionen föreslå översyn eller att, där så är lämpligt, grundrättsakten upphävs.

Kontroller

Budgetkontroll, internrevision, revisionsrättens årsrapporter, beviljande av ansvarsfrihet för genomförandet av budgeten samt utredningar som genomförs av Olaf kommer att göra det möjligt att säkerställa att de medel som myndigheterna tilldelas används på ett effektivt sätt.

Den administrativa kontrollen kommer att säkerställa att ett antal procedurmässiga garantier inrättas så att berörda parters intressen och kvaliteten på resultaten kan säkerställas.

Den politiska kontrollen utövas både av lagstiftaren och av kommissionen.

Den rättsliga kontrollen utövas av domstolen (efter det att interna överklagandemöjligheter har uttömts, se punkt 9.4).

9. ORGANISATION

Myndigheternas organisation måste göra det möjligt för dem att effektivt utföra de uppgifter som åläggs dem, men även ta hänsyn till den ömtåliga balansen mellan självständighet och kontroll.

9.1. Styrelse

Styrelsens uppgifter är de som normalt utförs av instansen för planering och övervakning.

Vid överläggningarna med parlamentet och rådet om meddelandet framkom att det inte går att använda en enda metod för att välja styrelsernas sammansättning. Principerna för god förvaltning måste dock alltid tillämpas:

1. Principerna om ansvar och konsekvens innebär att styrelsens sammansättning skall återspegla myndighetens ställning avseende befogenhetsfördelningen mellan gemenskapen och medlemsstaterna.

2. Principen om effektivitet och minskade kostnader innebär att styrelsen skall ha ett begränsat antal medlemmar.

3. Principerna om deltagande och öppenhet innebär att berörda parter skall ingå.

Jämvikt mellan de verkställande grenarna

Myndighetens medverkan i den verkställande makten på gemenskapsnivå förutsätter en balanserad representation i styrelsen från de två grenarna av gemenskapens verkställande makt. Denna jämvikt i representationen kräver också balans mellan gemenskapens mål och nationella intressen.

Medlemsstaternas företrädare

De uppgifter som åläggs myndigheten innebär inte att alla medlemsstater skall ha företrädare i styrelsen. Detta kan dock vara motiverat om myndigheten, i gemenskapens intresse, också deltar i medlemsstaternas utövande av deras verkställande befogenheter. Enligt artikel 10 i EG-fördraget skall myndigheten sålunda göra det möjligt för medlemsstaterna att ta ansvar för att de skyldigheter som gemenskapslagstiftningen ger upphov till uppfylls.

I sådana fall skall rådet utnämna en företrädare från varje medlemsstat. Var och en av dessa företrädare har en röst. För att bevara jämvikten mellan de verkställande grenarna i styrelsen överenskommer institutionerna att ge de ledamöter i styrelsen som utnämns av rådet lika många röster totalt som de som utnämns av kommissionen.

Europaparlamentet

Det är inte tänkt att de företrädare som parlamentet utser skall ingå i styrelsen, då detta skulle kasta tvivel över parlamentets förmåga att genomföra externa kontroller, särskilt dess förmåga att fungera som den myndighet som beviljar ansvarsfrihet.

Berörda parters medverkan

För att säkerställa insynen kan berörda parter få tillstånd att ingå i styrelsen, dock utan rösträtt.

9.2. Verkställande utskott

För att göra myndigheten effektivare kan ett verkställande utskott med ett begränsat antal ledamöter inrättas i de fall där styrelsens storlek gör att den inte kan fullgöra sina uppgifter på ett effektivt sätt. I sådana fall skall det föreskrivas i grundrättsakten vilka uppgifter styrelsen skall ha.

9.3. Direktör

För att säkerställa myndighetens effektivitet och självständighet i dess löpande förvaltning och verksamhet skall direktören ha det fullständiga ansvaret för myndighetens operativa verksamhet och även fungera som myndighetens rättsliga företrädare.

Som redan har nämnts skall styrelsens sammansättning återspegla myndighetens ställning avseende befogenhetsfördelningen mellan gemenskapen och medlemsstaterna. Det kan i detta sammanhang föreskrivas att ett enda förfarande används för att utse direktören, nämligen att styrelsen väljer direktören från en lista över kandidater som kommissionen föreslår.

Innan direktören utses kan den kandidat som styrelsen väljer ut ombes delta i en utfrågning inför det behöriga utskottet i parlamentet.

9.4. Övriga organ

För att myndigheten effektivt skall kunna utföra sina uppgifter kan det vara nödvändigt att inrätta andra organ : ett eller flera samordningsorgan, en eller flera vetenskapliga kommittéer eller expertkommittéer samt en eller flera överklagandenämnder.

Utkast till

INTERINSTITUTIONELLT AVTAL

om rambestämmelser för EU:s tillsynsmyndigheter

EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA UNIONENS RÅD OCH EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR INGÅTT DETTA AVTAL

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av kommissionens vitbok av den 25 juli 2001 om styrelseformerna i EU ([8]) och kommissionens meddelande av den 11 december 2002 om rambestämmelser för EU:s tillsynsmyndigheter ([9]),

med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 13 januari 2004 ([10]) och rådets slutsatser av den 28 juni 2004 ([11]), och

av följande skäl:

Som sägs i vitboken om styrelseformerna i EU bidrar de europeiska tillsynsmyndigheterna till genomförandet och tillämpningen av gemenskapens regler. Därför har deras inrättande, verksamhet och kontroll stor politisk och institutionell betydelse.

(2) Utan gemensamma rambestämmelser leder mångfalden av benämningar, uppgifter, strukturer och kontrollmekanismer för dessa organ till en situation som är svåröverskådlig, oklar och skadlig för rättssäkerheten. Mer öppenhet och konsekvens krävs därför för att undvika att lagstiftaren inrättar allt heterogenare organ till skada för den verkställande maktens enhetlighet.

(3) Rambestämmelserna bör i ett inledningsskede gälla nya initiativ om inrättande av europeiska tillsynsmyndigheter enligt EG-fördraget och gynna konsekvensen mellan dessa. I ett senare skede bör institutionerna åta sig att granska på vilka sätt rambestämmelserna kan utvidgas till att även gälla sådana europeiska tillsynsmyndigheter som inrättats tidigare enligt EG-fördraget och eventuellt andra organ.

(4) Rambestämmelserna bör följa vitbokens principer för goda styrelseformer: öppenhet, delaktighet, tydlig ansvarsfördelning, effektivitet och konsekvens. Målen öppenhet och delaktighet förutsätter att man tillämpar villkoren i artikel 255 i EG-fördraget om allmänhetens tillgång till myndigheternas handlingar och om de berörda parternas representation i organen. Målet effektivitet förutsätter särskilt att beslutprocessen förenklas, att kostnaderna minskas och att tillsynsmyndigheterna får en oberoende ställning. Oberoendet hänger nära samman med myndigheternas utövande av tydligt definierade befogenheter, under hänsynstagande till den verkställande maktens enhetlighet. Målet tydlig ansvarsfördelning förutsätter således att ett enkelt och effektivt kontrollsystem införs. Konsekvensen tryggas genom en tydlig uppdelning av ansvaret mellan dels institutionerna och tillsynsmyndigheterna, dels mellan tillsynsmyndigheterna, så att ett integrerat förhållningssätt tryggas.

(5) Alla förslag om att inrätta en europeisk tillsynsmyndighet bör bli föremål för en strikt konsekvensbedömning och bör omfatta inte bara subsidiaritets- och proportionalitetsprincipernas tillämpning utan också en så komplett förhandsbedömning som möjligt.

(6) Det är viktigt att betona att detta avtal innehåller en minsta gemensam grund av principer, bestämmelser och förfaranden som bör följas i rättsakter om inrättande av europeiska tillsynsmyndigheter, utan att det påverkar vad som kan visa sig nödvändigt att lägga till i det enskilda fallet när det gäller tilldelade mål, delegerat ansvar och särskilda uppgifter som den enskilda myndigheten anförtros.

HÄRIGENOM AVTALAS FÖLJANDE.

1. Syfte

Syftet med detta avtal är att inrätta rambestämmelser för europeiska tillsynsmyndigheters inrättande, uppbyggnad, arbetssätt, utvärdering och kontroll.

Europaparlamentet, Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission överenskommer att följa de principer, regler och förfaranden som anges i detta avtal när de antar rättsakter om inrättande av europeiska tillsynsmyndigheter (nedan kallade ”grundrättsakter”).

2. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

De tre institutionerna överenskommer att detta avtal skall tillämpas på sådana europeiska tillsynsmyndigheter som föreslås efter det att avtalet trätt i kraft.

Institutionerna överenskommer att detta avtal avser alla europeiska tillsynsmyndigheter som kommer att inrättas enligt EG-fördraget.

De tre institutionerna åtar sig att så snart som möjligt efter detta avtals ikraftträdande granska på vilka sätt detta avtals tillämpningsområde kan utvidgas till sådana europeiska tillsynsmyndigheter som inrättats tidigare enligt EG-fördraget och eventuellt andra organ, utan att det påverkar den successiva anpassningen av dessa genom ändringar av deras grundrättsakter.

3. DEFINITION

I detta avtal menas med europeisk tillsynsmyndighet (nedan benämnd ”myndighet”) en självständig juridisk person som inrättats av lagstiftaren för att medverka i tillsynen över en sektor på europeisk nivå och för att bidra till genomförandet av gemenskapens politiska insatser.

Myndigheten har ett uppdrag i det allmännas intresse. Den skall bidra till att förbättra det sätt på vilket gemenskapens bestämmelser genomförs och tillämpas i hela Europeiska unionen.

Denna definition omfattar inte s.k. genomförandeorgan som kommissionen inrättar för att under sin kontroll och sitt ansvar utföra viss verksamhet som enbart rör förvaltningen av gemenskapens program. Genomförandeorganen regleras i rådets förordning (EG) nr 58/2003 av den 19 december 2002 ([12]).

4. UPPGIFTER

En myndighet kan anförtros en eller flera av följande uppgifter:

a) Att tillämpa gemenskapens normer i enskilda ärenden. För detta ändamål har myndigheten behörighet att fatta individuella beslut med tvingande rättslig verkan mot tredje man.

b) Att direkt bistå kommissionen, och eventuellt medlemsstaterna i gemenskapens intresse, med tekniska och vetenskapliga yttranden eller inspektionsrapporter.

c) Att bygga nätverk och organisera samarbete mellan de behöriga nationella myndigheterna i gemenskapens intresse för att samla in, utbyta och jämföra information och bra lösningar.

Alla myndigheter är dessutom skyldiga att samla in, analysera och vidarebefordra objektiv, tillförlitlig och lättillgänglig information om sin verksamhetssektor . Informationens karaktär och mottagare bör anges närmare i grundrättsakten.

5. VERKSTÄLLANDE ANSVAR

Genom fullgörandet av dessa uppgifter bidrar myndigheten aktivt till utövandet av den verkställande makten på gemenskapsnivå.

1) För de uppgifter som avses i punkt 4 a utövar myndigheten direkt verkställande makt inom ramen för sin behörighet enligt sekundärrätten och under iakttagande av EG-fördragets bestämmelser.I synnerhet får en myndighet inom ramen för dessa uppgifter inte utföra följande uppgifter:

a) Att anta generella föreskrifter.

b) Att ha beslutsbefogenhet på områden där myndigheten förväntas avgöra konflikter mellan allmänintressen eller göra skönsmässiga bedömningar på det politiska planet.

c) Att ha ansvar på områden där EG-fördraget tillerkänner kommissionen direkt beslutsrätt .

All delegering som utförs av lagstiftaren bör begränsas till noga avgränsade områden och kontrolleras strikt.

2) För de uppgifter som avses i punkterna 4 b och c skall myndigheterna särskilt ge kommissionen den expertis som krävs för att kommissionen skall kunna utöva sin uppgift som gemenskapens verkställande instans.

6. Rättskapacitet

Myndigheten skall vara en juridisk person. Den skall i alla medlemsstater ha den mest vittgående rättskapaciteten som de nationella lagstiftningarna medger juridiska personer. Den skall i synnerhet kunna förvärva och avyttra fast och lös egendom och kunna föra talan inför rätta. I dessa sammanhang skall den företrädas av sin direktör.

I. INRÄTTANDE

7. KONSEKVENSBEDÖMNING

Kommissionen åtar sig att motivera alla förslag om inrättande av en myndighet med utgångspunkt i en konsekvensbedömning som omfattar inte bara subsidiaritets- och proportionalitetsprincipernas tillämpning utan också en förhandsbedömning som är så komplett som möjligt. Vid konsekvensbedömningen skall flera faktorer tas i beaktande, såsom:

a) vilket problem som skall lösas och vilket behov som skall tillfredsställas på kort eller lång sikt,

b) gemenskapsinsatsens mervärde,

c) alternativen till att inrätta en europeisk tillsynsmyndighet, t.ex. att kommissionen tar ansvaret för den aktuella verksamheten, att uppgifterna anförtros ett befintligt organ, att en byrå inrättas, att ett genomförandeorgan inrättas eller att enskilda uppgifter läggs ut på entreprenad,

d) vilka mål som skall uppnås på allmän, särskild och operativ nivå, och vilka indikatorer som krävs för att bedöma om målen har uppnåtts,

e) eventuella bieffekter och ömsesidiga medgivanden,

f) vilka uppgifter som skall tilldelas,

g) eventuella vinster i fråga om expertis, synlighet, öppenhet, flexibilitet och den offentliga maktutövningens reaktionsförmåga, konsekvens, trovärdighet och effektivitet,

h) kostnaderna för kontroller, samordning och inverkan på personalutgifter och andra administrativa utgifter,

i) erfarenheter av tidigare liknande åtgärder,

j) vilket system för regelbunden uppföljning och utvärdering som skall inrättas.

Kommissionen skall redogöra för sin konsekvensbedömning i motiveringen till sitt förslag.

Europaparlamentet och rådet åtar sig att låta utföra bedömningar innan de antar väsentliga ändringar av kommissionens förslag.

8. Rättslig grund

De tre institutionerna överenskommer att grundrättsakten skall vila på den bestämmelse i EG-fördraget som utgör den rättsliga grunden för det aktuella politikområdet.

Institutionerna överenskommer att artikel 308 i EG-fördraget inte skall tjäna som rättslig grund, utom då ingen annan bestämmelse i EG-fördraget medger att gemenskapens behörighet utövas.

9. MÅL OCH UPPDRAG

De tre institutionerna skall se till att myndighetens mål och uppdrag är tydliga och precisa och följer Europeiska unionens allmänna politiska riktlinjer och kommissionens strategiska mål.

10. SÄTE

De tre institutionerna erkänner att myndighetens placering är en fråga som måste lösas i samband med att den inrättas. För effektivitetens och öppenhetens skull bör sätet vara fastställt när grundrättsakten antas. De tre institutionerna överenskommer att en bestämmelse om sätet skall anges i grundrättsakten. Om sätet inte är fastställt när grundrättsakten antas bör ett beslut om detta fattas inom högst sex månader.

II. UPPBYGGNAD OCH VERKSAMHET

Institutionernas medverkan i myndighetens uppbyggnad och verksamhet bör särskilt återspegla deras roller i Europeiska unionens institutionella system.

UPPBYGGNAD

11. STYRELSE

11.1. Styrelsens uppgifter

Styrelsen skall se till att myndigheten utför de uppgifter den anförtrotts genom grundrättsakten. Den är myndighetens instans för planering och övervakning. Den har särskilt ansvar för följande:

a) Att utnämna och i förekommande fall entlediga myndighetens direktör och ledamöterna i vissa av myndighetens organ, enligt de förfaranden som anges i punkt 13.2 respektive punkt 14.

b) Att utöva disciplinär behörighet över direktören.

c) Att anta myndighetens årliga arbetsprogram på förslag av direktören och efter yttrande av kommissionen enligt förfarandet i punkt 20.

d) Att varje år upprätta en provisorisk redovisning över myndighetens utgifter och intäkter och överlämna denna till kommissionen.

e) Att fastställa myndighetens slutgiltiga budget och tjänsteförteckning efter avslutande av det årliga budgetförfarandet i enlighet med punkt 28.2.

f) Att anta myndighetens årliga verksamhetsrapport i enlighet med punkt 21, och överlämna denna till institutionerna och medlemsstaterna.

g) Att anta myndighetens arbetsordning på förslag av direktören och efter yttrande av kommissionen.

h) Att anta budgetföreskrifter för myndigheten på förslag av direktören och efter yttrande av kommissionen, i enlighet med punkt 28.1.

i) Att anta tillämpningsföreskrifter till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar([13]), i enlighet med punkt 16.6.

11.2. Styrelsens sammansättning och utnämning

1) De tre institutionerna är eniga om att det inte kan finnas en enda sammansättning som lämpar sig för alla styrelser.De tre institutionerna åtar sig dock att begränsa styrelsens storlek för att gynna en hög effektivitet i beslutsfattandet och minimera driftskostnaderna.

2) Institutionerna erkänner dessutom att myndighetens medverkan i den verkställande makten på gemenskapsnivå förutsätter en balanserad representation i styrelsen från de två grenarna av gemenskapens verkställande makt. Därför bör kommissionen och rådet utse ett lika stort och begränsat antal ledamöter till styrelsen.

3) De uppgifter som delegerats till myndigheten innebär inte att styrelsen skall omfatta en ledamot för varje medlemsstat, om inte myndigheten också i gemenskapens intresse bidrar till medlemsstaternas utövande av verkställande makt på det aktuella politikområdet. I så fall skall myndigheten låta medlemsstaterna stå för genomförandet av de skyldigheter som följer av EG-fördraget eller sekundärrätten i enlighet med artikel 10 i EG-fördraget.I sådana fall skall rådet utnämna en företrädare från varje medlemsstat. Var och en av dessa företrädare har en röst. För att bevara jämvikten mellan de verkställande grenarna i styrelsen överenskommer institutionerna att ge de ledamöter i styrelsen som utnämns av rådet lika många röster totalt som de som utnämns av kommissionen.

4) För öppenhetens skull överenskommer institutionerna att kommissionen också skall utnämna företrädare för berörda parter till styrelseledamöter. Dessa företrädare skall inte ha någon rösträtt. De berörda sektorerna skall anges tydligt i grundrättsakten.

5) Alla ledamöter i styrelsen skall utnämnas på grundval av sin erfarenhet av den aktuella sektorn. Kommissionen och rådet skall se till att styrelsen har en rimlig könsfördelning. Ledamöternas mandatperiod är fem år. Den kan förlängas en gång.

6) Institutionerna skall slutligen se till att styrelsens sammansättning regelbundet ses över i enlighet med förfarandet i punkt 27.2 mot bakgrund av myndighetens verksamhet och mål och mot bakgrund av hur dess kompetens och delegerade uppgifter utvecklas.

12. Verkställande utskott

Om styrelsen på grund av sin storlek inte kan fullgöra sina uppgifter effektivt får ett verkställande utskott inrättas. I så fall sammanträder styrelsen bara en gång om året, med undantag för eventuella extra sammanträden.

Det verkställande utskottet skall ansvara för vissa förberedelser inför och viss uppföljning av styrelsens sammanträden, utan att det inkräktar på direktörens uppgifter enligt punkt 13.1.

Det verkställande utskottet skall bestå av lika många företrädare för rådet och kommissionen. Sådana företrädare för berörda parter som kommissionen utnämner deltar i utskottet utan rösträtt. Det verkställande utskottet får under inga omständigheter ha fler än åtta ledamöter.

13. DIREKTÖR

För att säkerställa myndighetens oberoende i dess löpande förvaltning och verksamhet skall direktören ha det fullständiga ansvaret för myndighetens operativa verksamhet.

13.1. Direktörens uppgifter

Direktören har särskilt ansvar för följande:

a) Att utarbeta ett årligt arbetsprogram, att ta fram utkast till redovisning över myndighetens utgifter och intäkter, att ta fram utkast till arbetsordning för myndigheten och dess styrelse, att ta fram utkast till budgetföreskrifter samt att förbereda styrelsens sammanträden.

b) Att delta utan rösträtt i styrelsens sammanträden.

c) Att genomföra myndighetens årliga arbetsprogram och svara på begäran om bistånd från kommissionen.

d) Att fungera som utanordnare i enlighet med artiklarna 33–42 i kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2343/2002 av den 23 december 2002 med rambudgetförordning för de gemenskapsorgan som avses i artikel 185 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget ([14]).

e) Att genomföra myndighetens budget.

f) Att upprätta ett effektivt uppföljningssystem för att bl.a. möjliggöra regelbundna utvärderingar enligt punkt 27.1 och på grundval av detta utarbeta ett utkast till årsrapport över myndighetens verksamhet.

g) Att lägga fram årsrapporten för Europaparlamentet.

h) Att handlägga alla personalärenden, och särskilt utöva de befogenheter som anges i punkt 23.2.

i) Att utforma myndighetens organisation och förelägga denna för styrelsen för godkännande.

j) Att vidta alla andra åtgärder som är nödvändiga för att se till att myndigheten fungerar i enlighet med sin grundrättsakt.

k) Att företräda myndigheten inför bl.a. Europaparlamentet och rådet i enlighet med punkt 29.1.

13.2. Utnämning och entledigande av direktören

1) Direktören utnämns av styrelsen med utgångspunkt i en förteckning över sökande som kommissionen tillhandahåller. Innan den sökande som styrelsen förordar utnämns, kan han eller hon uppmanas att göra ett uttalande inför Europaparlamentets ansvariga utskott och svara på parlamentsledamöternas frågor.

2) Direktören utnämns på grundval av sina meriter, sin förmåga till administration och förvaltning och sitt kunnande om och sin erfarenhet av det aktuella området. Direktörens förordnande är normalt på fem år. På kommissionens förslag och efter en utvärdering får förordnandet förlängas en gång under en tid som inte överstiger det första förordnandets längd.

I samband med utvärderingen skall kommissionen särskilt bedöma följande:

a) Uppnådda resultat under det första förordnandet och det sätt på vilket de uppnåtts.

b) Myndighetens uppdrag och behov de närmaste åren.

3) Styrelsen får på kommissionens förslag skilja direktören från hans eller hennes arbetsuppgifter innan hans eller hennes förordnande löper ut.

14. Andra organ

14.1. Organ för samordning mellan behöriga nationella myndigheter

De myndigheter som har i uppgift att samordna eller bygga nätverk mellan de behöriga nationella myndigheterna (uppgift som avses i punkt 4 c) bör ha ett eller flera samordningsorgan med företrädare för dessa nationella myndigheter.

14.2. Vetenskapliga kommittéer och expertkommittéer

De myndigheter som bistår kommissionen och eventuellt medlemsstaterna med teknisk och vetenskaplig rådgivning (uppgift som avses i punkt 4 b) bör ha en eller flera vetenskapliga kommittéer eller expertkommittéer.

Ledamöterna i de vetenskapliga kommittéerna bör vara oberoende vetenskapsmän som skall utnämnas av styrelsen på grundval av en öppen ansökningsomgång. Ledamöterna i expertkommittéerna skall utnämnas av styrelsen i enlighet med ett tydligt och öppet förfarande som skall anges i grundrättsakten.

14.3. Överklagandenämnder

De myndigheter som får meddela individuella beslut som kan åberopas gentemot tredje man (uppgift som avses i punkt 4 a) bör ha en eller flera överklagandenämnder, vilkas uppgift skall vara att kontrollera att myndigheten korrekt tillämpat genomförandebestämmelserna, inom gränserna för de delegerade uppgifterna och det tilldelade ansvaret.

Överklagandenämndernas ledamöter utses på fem år av styrelsen på grundval av en förteckning över sökande som kommissionen lägger fram.

VERKSAMHET

15. ALLMÄNINTRESSE OCH OBEROENDE

Styrelseledamöterna, direktören samt ledamöterna i samordningsorganen mellan behöriga nationella myndigheter, i vetenskapliga kommittéer och i överklagandenämnder åtar sig att handla för det allmänna bästa.

Direktören och ledamöterna i vetenskapliga kommittéer och i överklagandenämnder åtar sig dessutom att handla oberoende av alla yttre hänsyn. De skall därför i slutet av varje år skriftligen lämna en redovisning av sina åtaganden och en redovisning av sina intressen.

16. ÖPPENHET

1) Myndigheten skall se till att dess verksamhet bedrivs med en hög grad av öppenhet, och särskilt att den följer följande krav.

2) Myndigheten skall utan dröjsmål offentliggöra

a) sin arbetsordning och styrelsens arbetsordning,

b) sin årliga verksamhetsrapport.

3) Styrelsen får på direktörens förslag tillåta företrädare för berörda parter att där så är lämpligt delta som observatörer under överläggningar i myndighetens organ.

4) Utan att det påverkar tillämpningen av stycke 6 får myndigheten inte till tredje man lämna ut konfidentiella uppgifter som den tagit emot och för vilka en konfidentiell behandling begärts och motiverats.Styrelsens ledamöter, direktören samt ledamöterna i samordningsorganen mellan behöriga nationella myndigheter, i vetenskapliga kommittéer och i överklagandenämnder har tystnadsplikt i enlighet med artikel 287 i EG-fördraget.

5) På de uppgifter som insamlas av myndigheten i enlighet med sin grundrättsakt skall Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter ([15]) tillämpas.

6) Förordning (EG) nr 1049/2001 skall tillämpas på de handlingar som finns hos myndigheten.Styrelsen skall fastställa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1049/2001 inom sex månader efter det att myndigheten har inrättats.

17. Språk

Styrelsen skall fastställa vilka språk som skall användas internt på myndigheten.

Bestämmelserna i rådets förordning nr 1 av den 15 april 1958 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen ([16]) skall tillämpas när det gäller vilka språk som skall användas externt av myndigheten.

De översättningar som krävs för myndighetens verksamhet skall utföras av Översättningscentrum för Europeiska unionens organ.

18. Krav på god förvaltningssed

Det bör i grundrättsakten garanteras att myndigheten skall följa principerna och reglerna för god offentlig förvaltning, såsom rätt att höras och konsulteras, de ekonomiska aktörernas rättigheter, skyldighet att motivera beslut, språkregler, tillgång till handlingar, skydd av personuppgifter och skydd av ärendenas sekretess, regler för sund ekonomisk förvaltning, bedrägeribekämpning samt skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen.

19. Myndighetens intäkter

Myndigheten kan finansieras på ett eller flera av följande sätt:

a) Genom ett bidrag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget (nedan benämnt ”gemenskapsbidrag”).

b) Genom avgifter för tjänster som tillhandahålls ekonomiska aktörer. I grundrättsakten skall det anges vilka prestationer som berörs.

I vissa fall där myndigheten ger bistånd direkt till medlemsstaterna kan dessa tänkas lämna ett bidrag. Dessutom kan det i grundrättsakten anges att bidrag skall lämnas av sådana tredjeländer som deltar i myndighetens arbete, i enlighet med punkt 24. Dessa bidrag kompletterar de intäkter som avses i a och b ovan.

Med självfinansierad myndighet avses en myndighet som inte får något gemenskapsbidrag.

20. Årligt arbetsprogram

1) Det årliga arbetsprogrammet bör överensstämma med myndighetens mål, uppdrag och uppgifter som anges i grundrättsakten.Institutionerna rekommenderar att det årliga arbetsprogrammet presenteras med hjälp av de metoder som kommissionen har utvecklat inom ramen för aktivitetsbaserad förvaltning (ABM).

2) Det årliga arbetsprogrammet skall antas av styrelsen på grundval av ett utkast från direktören och efter det att den har inhämtat kommissionens yttrande.Institutionerna överenskommer att den rättsliga räckvidden på kommissionens yttrande om det årliga arbetsprogrammet bör stå i proportion till myndighetens bidrag till utövandet av den verkställande makten.När det gäller de myndigheter som direkt bistår kommissionen torde kommissionen vara förmögen att se till att det årliga arbetsprogrammet överensstämmer med dess verkställande ansvar. Om kommissionen reserverar sig mot utkastet till årligt arbetsprogram skall styrelsen granska det igen och anta det med eventuella ändringar med en kvalificerad majoritet som skall anges i grundrättsakten.

21. ÅRLIG VERKSAMHETSRAPPORT

I den årliga verksamhetsrapporten skall redovisas hur myndigheten genomfört sitt årliga arbetsprogram.

I rapporten skall anges vilken verksamhet myndigheten har bedrivit, och verksamhetens resultat skall bedömas mot bakgrund av uppställda mål, fastställd tidplan, risker med verksamheten, utnyttjande av resurser och myndighetens allmänna drift.

Rapporten skall utarbetas av direktören och antas av styrelsen.

22. IMMUNITET OCH PRIVILEGIER

Protokollet om immunitet och privilegier för Europeiska gemenskaperna av den 8 april 1965 ([17]) skall tillämpas på myndighetens personal.

23. Personal

1) Tjänsteföreskrifterna för Europeiska gemenskapernas tjänstemän, anställningsvillkoren för andra anställda vid Europeiska gemenskaperna och de regler som antagits gemensamt av Europeiska gemenskapens institutioner med tillämpning av tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren skall tillämpas på myndighetens personal. Styrelsen skall i samråd med kommissionen fastställa nödvändiga tillämpningsföreskrifter i enlighet med artikel 110 i tjänsteföreskrifterna för Europeiska gemenskapernas tjänstemän och i anställningsvillkoren för andra anställda vid Europeiska gemenskaperna. Styrelsen får anta bestämmelser som gör det möjligt att anställa utsända nationella experter från medlemsstaterna vid myndigheten.

2) Myndigheten utövar gentemot sin personal de befogenheter som tillsättningsmyndigheten har.

24. Tredjeländers medverkan

Myndighetens verksamhet står öppen för medverkan från sådana tredjeländer som med Europeiska gemenskapen ingått avtal om att anta och tillämpa gemenskapsrätten på det område som grundrättsakten omfattar. I dessa avtal skall det utarbetas arrangemang där det anges bl.a. arten på och formerna för dessa länders medverkan i myndighetens verksamhet, inbegripet bestämmelser om medverkan i vissa interna organ, om ekonomiska bidrag och om anställning av personal. Avtalen får dock inte innehålla bestämmelser som ger företrädare för dessa länder rätt att närvara med rösträtt i styrelsen och måste under alla omständigheter överensstämma med tjänsteföreskrifterna för Europeiska gemenskapernas tjänstemän och anställningsvillkoren för andra anställda.

25. Samarbete med andra organ

Inom ramen för samarbetsavtal med andra organ får myndigheten samarbeta med dessa på de områden som regleras i grundrättsakten för att undvika dubbelarbete och skapa synergieffekter.

26. Internationell verksamhet

1) Om de uppgifter som myndigheten anförtrotts gör det lämpligt att den verkar på det internationella planet, får det i grundrättsakten föreskrivas (för alla eller vissa uppgifter) samarbete med behöriga myndigheter i tredjeländer och med internationella organisationer med liknande uppgifter, på grundval av samarbetsavtal som ingåtts med dessa myndigheter och organisationer.

2) Dessa samarbetsavtal bör överensstämma med gemenskapsrätten och skall antas av styrelsen på förslag av direktören och efter yttrande av kommissionen. Om kommissionen reserverar sig mot avtalet skall styrelsen granska det igen och anta det med eventuella ändringar med en kvalificerad majoritet som skall anges i grundrättsakten.

III. UTVÄRDERING OCH KONTROLL

27. UTVÄRDERINGAR OCH ÖVERSYN

27.1. Myndighetens utvärderingar

I enlighet med artikel 25.4 i budgetförordningen (EG, Euratom) nr 2343/2002 skall myndigheten regelbundet utvärdera sina program och åtgärder både i förhand och i efterhand när dessa medför betydande utgifter. Resultaten av utvärderingarna skall meddelas styrelsen.

Myndigheten skall vidta alla lämpliga åtgärder för att avhjälpa eventuella problem som framkommit.

27.2. Kommissionens utvärdering och översyn

Kommissionen åtar sig att regelbundet utvärdera genomförandet av grundrättsakten, myndighetens resultat och dess arbetsmetoder med avseende på dess mål, uppdrag och uppgifter enligt grundrättsakten och indikatorer som fastställts i samband med förhandsutvärderingen och anges i myndighetens årliga arbetsprogram.

Efter denna utvärdering skall kommissionen vid behov lägga fram ett förslag till ändring av grundrättsakten. Om kommissionen finner att det inte längre är motiverat med avseende på de angivna målen att myndigheten existerar, kan kommissionen föreslå att grundrättsakten upphävs .

Europaparlamentet och rådet skall med utgångspunkt i kommissionens förslag granska om det är lämpligt att ändra eller upphäva grundrättsakten.

28. BUDGETKONTROLL, EKONOMISTYRNING, REVISION OCH BEDRÄGERIBEKÄMPNING

28.1. Budgetföreskrifter

Alla myndigheter skall anta budgetföreskrifter.

Om myndigheten får gemenskapsbidrag skall artikel 185.1 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget ([18]) tillämpas. Myndighetens budgetföreskrifter skall i sådana fall överensstämma med budgetförordningen (EG, Euratom) nr 2343/2002. De får endast avvika från förordningen om särdrag i myndighetens verksamhet kräver det, och i så fall krävs kommissionens medgivande på förhand.

Om myndigheten är självfinansierad skall dess budgetföreskrifter utgå från de ovannämnda budgetförordningarna under hänsynstagande till myndighetens särdrag.

28.2. Budget

För de myndigheter som tar emot gemenskapsbidrag skall en tjänsteförteckning över fast anställd personal sammanställas varje år av budgetmyndigheten inom ramen för budgetförfarandet i enlighet med artikel 46.3 d i budgetförordningen (EG, Euratom) nr 1605/2002. Dessutom skall budgetmyndigheten godkänna anslagen för bidraget till myndigheten.

För alla myndigheter skall styrelsen varje år fastställa den slutgiltiga budgeten och tjänsteförteckningen.

28.3. Redovisningsregler

I enlighet med artikel 185.4 i budgetförordningen (EG, Euratom) nr 1605/2002 skall myndigheten tillämpa de redovisningsregler som fastställs av kommissionens räkenskapsförare enligt förfarandet i artikel 133 i den förordningen, så att dess räkenskaper kan konsolideras med kommissionens räkenskaper.

28.4. Revisioner

I enlighet med artikel 185.3 i budgetförordningen (EG, Euratom) nr 1605/2002 skall kommissionens internrevisor med avseende på myndigheten ha samma befogenheter som han eller hon har i förhållande till kommissionens egna avdelningar.

28.5. Extern kontroll och ansvarsfrihet

I enlighet med artikel 248 i EG-fördraget skall Revisionsrätten granska räkenskaperna hos alla organ som tar emot gemenskapsbidrag.

I enlighet med artikel 185.2 i budgetförordningen (EG, Euratom) nr 1605/2002 skall Europaparlamentet ha befogenheten att varje år på rådets rekommendation bevilja ansvarsfrihet avseende genomförandet av budgeten för sådana organ som tar emot gemenskapsbidrag.

Om myndigheten är självfinansierad beviljas myndighetens direktör ansvarsfrihet av dess styrelse. Styrelsen skall i så fall meddela Europaparlamentet, rådet, kommissionen och Revisionsrätten om sitt beslut att bevilja ansvarsfrihet.

Direktören skall vidta alla lämpliga åtgärder för att efterkomma synpunkter som åtföljer beslutet om ansvarsfrihet.

28.6. Bedrägeribekämpning och skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen

För bekämpning av bedrägeri, korruption och annan illegal verksamhet skall Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) ([19]) tillämpas fullständigt på myndigheten.

I grundrättsakten skall anges att myndigheten från det att den inrättas skall ansluta sig till det interinstitutionella avtalet av den 25 maj 1999 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om interna utredningar som utförs av OLAF ([20]). Styrelsen skall formalisera denna anslutning och anta de bestämmelser som krävs för att underlätta OLAF:s utförande av interna utredningar.

29. POLITISK KONTROLL

29.1. Europaparlamentet och rådet

Utan att det påverkar de kontroller som avses ovan, särskilt budgetförfarandet och ansvarsfrihetsförfarandet, får Europaparlamentet eller rådet när som helst begära att höra direktören i en fråga med anknytning till myndighetens verksamhet, särskilt i samband med offentliggörandet av myndighetens årliga verksamhetsrapport.

29.2. Kommissionen

Kommissionens kontroll utövas genom dess befogenheter:

1) Kommissionen kan utöva sin initiativrätt genom att i förekommande fall föreslå att grundrättsakten ändras eller upphävs i enlighet med punkt 27.2.Kommissionen skall dessutom varje år till budgetmyndigheten lämna ett förslag om storleken på myndighetens gemenskapsbidrag och den personal som kommissionen anser nödvändig för myndigheten, med utgångspunkt i den preliminära redovisning av utgifter och intäkter som styrelsen upprättar i enlighet med punkt 11.1 d.

2) Kommissionen skall utöva sitt verkställande ansvar på följande sätt:

a) Genom sina företrädare i styrelsen.

b) Genom att upprätta en förteckning över sökande till posterna som direktör och ledamot av överklagandenämnderna i enlighet med punkt 13.2.1 och punkt 14.3.

c) Genom att efter utvärdering föreslå att direktörens förordnande förlängs i enlighet med punkt 13.2.2.

d) Genom sina yttranden om det årliga arbetsprogrammet i enlighet med punkt 20.2, om arbetsordningen i enlighet med punkt 11.1 g och om eventuella samarbetsavtal med behöriga myndigheter i tredjeländer eller internationella organisationer med liknande uppgifter i enlighet med punkt 26.2.

30. Administrativ kontroll

I enlighet med artikel 43 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna överenskommer institutionerna att myndigheten skall underställas Europeiska ombudsmannens administrativa kontroll på de villkor som anges i artikel 195 i EG-fördraget.

31. Rättslig kontroll

Talan får väckas vid domstolen inte bara om ogiltigförklaring av sådana av myndighetens beslut som har tvingande rättslig verkan gentemot tredje man utan också om underlåtenhet och om skadestånd för skada som vållats av myndigheten under dess verksamhet.

Talan om ogiltigförklaring av beslut som fattats inom ramen för de uppgifter som avses i punkt 4 a får inte väckas vid domstolen förrän den interna överklagandevägen vid myndigheten i enlighet med punkt 14.3 är uttömd.

IV. IKRAFTTRÄDANDE, GENOMFÖRANDE OCH UPPFÖLJNING

32. IKRAFTTRÄDANDE

Detta avtal träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Det skall tillämpas på alla förslag om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet som läggs fram efter det att det har trätt i kraft.

33. GENOMFÖRANDE OCH UPPFÖLJNING

De tre institutionerna åtar sig att vidta alla åtgärder som krävs för att underlätta samordningen och hänsynstagandet till detta avtal av sina respektive avdelningar.

Genomförandet av detta avtal skall följas upp av den tekniska högnivågruppen för interinstitutionellt samarbete .

På Europaparlamentets vägnar Ordförande | På rådets vägnar Ordförande | På kommissionens vägnar Ordförande |

[1] KOM(2001) 428, EGT C 287, 12.10.2001, s. 1.

[2] För de genomförandeorgan som ansvarar för förvaltning, dvs. som bistår kommissionen i genomförandet av finansiella program, har rambestämmelser redan antagits (rådets förordning (EG) nr 58/2003 av den 19 december 2002, EGT L 11, 16.1.2003).

[3] Meddelande om rambestämmelser för EU:s tillsynsmyndigheter av den 11 december 2002 (KOM(2002)718).

[4] Resolution av den 13 januari 2004, P5_TA(2004)0015.

[5] Slutsatser från den 28 juni 2004, dok. 17046/04.

[6] Dom av den 19 mars 1996, domstolen mot rådet, mål C-25/94, REG 1996, s. I-1469.

[7] Dom av den 13 juni 1958, mål 9/58, Meroni, Rec. 1958, s. 11. Dom av den 14 maj 1981, mål 98/80, Romano, Rec. 1981, s. 1241.

[8] KOM(2001) 428, EGT C 287, 12.10.2001, s. 1.

[9] KOM(2002) 718.

[10] Dok. P5_TA(2004)0015.

[11] Dok. 17046/04.

[12] EGT L 11, 16.1.2003, s. 1.

[13] EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

[14] EGT L 357, 31.12.2002, s. 72.

[15] EGT L 8, 12.1.2001, s. 1.

[16] EGT 17, 6.10.1958, s. 385.

[17] Protokoll fogat till Fördraget om upprättande av ett gemensamt råd och en gemensam kommission för Europeiska gemenskaperna, EGT 152, 13.7.1967, s. 13.

[18] EGT L 248, 16.9.2002, s. 1.

[19] EGT L 136, 31.5.1999, s. 1.

[20] EGT L 136, 31.5.1999, s. 15.