EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 15.07.1997 
KOM(97)2G09 slutlig 
Kommissionens yttrande 
över Tjeckien s ansökan 
om medlemskap i Europeiska unionen 

Innehåll 
A. Inledning Sida 
a) Förord 
Ansökan om medlemskap 
Bakgrund till yttrandet 
Yttrandets innehåll 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Tjeckien 
Historiskt och geopolitiskt sammanhang 
Tjeckiens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen 
Avtalsförbindelser 
Strategin inför anslutningen 
Handelsförbindelser 
Allmän bedömning 
B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 
1. Politiska kriterier 
1.1 Demokrati och rättsstat 
Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation 
Bedömning av hur parlamentet fungerar 
Den verkställande maktens organisation 
Bedömning av hur den verkställande makten fungerar 
Den dömande maktens organisation 
Bedömning av hur den dömande makten fungerar 
1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
Minoriteters rättigheter och skydd 
1.3 Allmän bedömning 
2. Ekonomiska kriterier 
2.1 Den ekonomiska situationen 
Bakgrund 
Liberalisering 
Stabilisering av ekonomin 
Strukturomvandling 
Den finansiella sektorn 
Ekonomisk och social utveckling 
2.2 Ekonomin inför medlemskapet 
Inledning 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
Framtidsutsikter och prioriteringar 
2 
2.3 Allmän bedömning 
3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett 
medlemskap 
3.1 En gränslös inre marknad 
De fyra friheterna 
- Den allmänna ramen 
- Fri rörlighet för varor 
- Fri rörlighet för kapital 
- Fri rörlighet för tjänster 
- Fri rörlighet för personer 
- Allmän bedömning 
Konkurrens 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor 
Forskning och teknisk utveckling 
Telekommunikation 
Audiovisuella sektorn 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Beskattning 
Statistik 
3.4 Politiken inom olika sektorer 
Industri 
; Jordbruk 
Fiske 
Energi 
Transport 
Små och medelstora företag 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
Regionalpolitik och sammanhållning 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Konsumentskydd 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
Utvecklingssamarbete 
Tull 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
Budgetkonsekvenser 
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa 
gemenskapens regelverk 
4.1 Den offentliga förvaltningens organisation 
4.2 Administrativ och rättslig kapacitet 
4.3 Allmän bedömning 
C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS 
Bilagor 
Parlamentets sammansättning 
Den inre marknaden: Åtgärder enligt vitboken 
Statistik 



A. INLEDNING 
a) Förord 
Ansökan om medlemskap 
Tjeckien lämnade in sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 17 januari 1996 
och ministerrådet beslutade den 29 januari 1996 att tillämpa det förfarande som föreskrivs i 
artikel O i fördraget, enligt vilken kommissionen skall höras. 
Mot denna bakgrund avger kommissionen detta yttrande som svar på den begäran som 
framlades vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 om att kommissionen skulle 
lägga fram sitt yttrande så snart som möjligt efter regeringskonferensen, som inleddes i mars 
1996 och avslutades i juni 1997. 
Bakgrund till yttrandet 
Tjeckiens ansökan om medlemskap behandlas samtidigt med ansökningar från nio andra 
associerade länder. Tjeckiens anslutning skall ses som ett led i en historisk process i vilken 
länderna i Central- och Östeuropa efter mer än 40 år förenar sig med resten av kontinenten 
och ansluter sig till det område av fred, stabilitet och välstånd som unionen utgör. 
Europeiska rådet drog följande slutsats i Köpenhamn i juni 1993: 
"De associerade länder i Central- och Östeuropa som så önskar skall bli medlemmar i 
unionen. Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter som ett 
medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren. Ett medlemskap 
förutsätter att 
- kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, 
rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter, 
- det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och 
marknadskrafter inom unionen, 
- landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till 
målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. 
Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska integrationen 
blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och kandidatländernas 
allmänna intresse." 
I denna förklaring redogjordes i detalj för de politiska och ekonomiska kriterierna för 
behandlingen av ansökningarna om anslutning från de associerade central- och östeuropeiska 
länderna. 
Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet av att inom 
ramen för strategin inför anslutningen "skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk 
integrering av dessa stater, särskilt genom att 
- utveckla marknadsekonomin, 
- anpassa de administrativa strukturerna, och 
- skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden". 
Kommissionen analyserar i sitt yttrande Tjeckiens ansökan separat men med iakttagande av 
samma kriterier som tillämpas för de andra ansökningar om vilka den skall avge yttranden 
samtidigt. Därigenom respekteras den önskan som Europeiska rådet uttryckte i Madrid, 
nämligen att en likvärdig behandling av alla ansökande länder garanteras. 
Vid sidan av de enskilda yttrandena lägger kommissionen inom ramen för sitt meddelande 
"Agenda 2000" för rådet även fram en allmän bedömning av anslutningsansökningarna och 
sina rekommendationer beträffande en strategi för framgångsrik utvidgning av unionen. 
Samtidigt lägger den fram en bedömning av utvidgningens konsekvenser för unionens politik. 
Yttrandets innehåll 
Yttrandet är upplagt med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Köpenhamn. 
I yttrandet ingår 
- en beskrivning av förbindelserna mellan Tjeckien och unionen fram till nu, särskilt inom 
ramen för associeringsavtalet, 
- en analys av situationen vad gäller de politiska förhållanden som Europeiska rådet nämner 
(demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter), 
- en bedömning av Tjeckiens situation och framtidsutsikter vad gäller de ekonomiska 
förhållanden som Europeiska rådet nämner (marknadsekonomi, förmåga att hantera 
konkurrens), 
- en analys av Tjeckiens förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, 
dvs. att anta unionens regelverk i form av fördraget, sekundärrätten och politiken på olika 
områden, och slutligen 
- en allmän bedömning av Tjeckiens situation och möjligheter att uppfylla villkoren för 
medlemskap i unionen och en rekommendation beträffande anslutningsförhandlingarna. 
I samband med bedömningen av Tjeckien med hänsyn till de ekonomiska kriterierna och till 
landets förmåga att anta regelverket har kommissionen också gjort en bedömning av 
framtidsutsikterna: den har försökt uppskatta vilka framsteg som Tjeckien rimligen kan 
förväntas göra under de närmaste åren, före anslutningen, med beaktande av att också själva 
regelverket kommer att fortsätta att utvecklas. Av denna anledning är yttrandet inriktat på ett 
medellångt tidsperspektiv på omkring fem år, utan att detta innebär en förhandsbedömning av 
den faktiska tidpunkten för anslutningen. 
Vid utarbetandet av yttrandet har kommissionen erhållit en mängd upplysningar om Tjeckiens 
situation från de tjeckiska myndigheterna, och många andra informationskällor har också 
använts, däribland medlemsstaterna och ett stort antal internationella organisationer. 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Tjeckien 
Historiskt och geopolitiskt sammanhang 
Tjeckien är ett kustfritt land i mitten av Europa, med lågland i de centrala delarna och 
bergsområden vid utkanterna. Landet gränsar till Österrike, Tyskland, Polen och Slovakien. 
Landet har en yta på 79 000 km och en befolkning på 10,3 miljoner. 
Under nära fyra århundraden efter 1527, när Ferdinand I av Habsburg kröntes som Böhmens 
kung, ingick de tjeckiska territorierna i kejsardömet Österrike-Ungern. Under 1800-talet 
ökade tjeckernas önskemål om större autonomi i kejsardömet. I oktober 1918 utropades 
Tjeckoslovakien. Denna republik bestod enligt en folkräkning från 1921 av många 
folkgrupper: 51 % tjecker, 23 % tyskar, 14 % slovaker och 5,5 % ungrare. Landet övertog 60-
70 % av Österrike-Ungerns industriella bas. 
Under 1930-talet skapade sudettyskarnas krav på autonomi ökade spänningar. Enligt 
Munchenöverenskommelsen 1938 och Wienskiljedomen övertog Tyskland de regioner som 
gränsade till Tyskland och som till större delen beboddes av tyskar, och en fjärdedel av 
Slovakien avträddes till Ungern. I mars 1939 ockuperade tyska trupper resten av det tjeckiska 
territoriet. Efter kriget återupprättades Tjeckoslovakien enligt de gränser som rådde före 
kriget, med undantag av Rutenien som annekterades av Sovjetunionen. Regeringen antog vid 
krigsslutet en förordning enligt vilken sudettyskarna berövades sina tillgångar och praktiskt 
taget alla sudettyskar tvingades lämna Tjeckoslovakiens territorium. 
Tjeckoslovakien var en av ursprungsmedlemmarna i efterkrigstidens internationella 
ekonomiska institutioner (Internationella valutafonden (IMF) och Internationella banken för 
återuppbyggnad och utveckling (IBRD) 1945, samt GATT 1948). Men efter det att en 
regering bestående av kommunister och deras allierade bildats 1948 utökade 
kommunistpartiet sitt grepp om makten. Enligt den arbetsfördelning som man kom överens 
om inom Comecon koncentrerade Tjeckoslovakien sig på att utveckla den tunga industrin. 
Under 1960-talet minskade centralstyrningen delvis. Krav på reformer inom kommunistpartiet 
resulterade i att Alexander Dubcek valdes till partiledare i januari 1968. 
Demokratiseringsprocessen inom det politiska och kulturella livet, den så kallade Pragvåren, 
avbröts brutalt genom Warszawapaktmedlemmarnas invasion den 21 augusti 1968, vilken 
ledde till att den sovjetiska ortodoxin återinfördes under Gustav Husak. Detta år infördes 
också en federal struktur som innebar att Tjeckien och Slovakien blev två separata 
delrepubliker. 
En liten dissidentrörelse som senare kom att förknippas med Charta 77-gruppen förblev aktiv 
under 1970- och 1980-talen. Den politiska oron i många av de central- och östeuropeiska 
länderna under 1989 ledde till protester även i Tjeckoslovakien. Folkets reaktion på att 
studentdemonstrationen i Prag den 17 november slogs ned med våld från polisens sida samt 
demonstrationer i Bratislava ledde till att Husak avgick och Vaclav Havel, en ledande medlem 
i Charta 77, valdes till president följande månad. Valen 1992 ledde till att det bildades en 
koalitionsregering bestående av höger- och mittenpartier, vilka engagerade sig för snabba 
ekonomiska reformer. 1996 förlorade koalitionen knappt sin majoritetsställning. Även om en 
ny regering har kunnat bildas, har koalitionen tvingats sänka takten för de ekonomiska 
reformerna. 
Efter 1989 ändrades landets namn officiellt till Tjeckiska och Slovakiska federativa 
republiken. En oöverstiglig oenighet mellan tjeckiska och slovakiska politiker i fråga om 
federationens framtida struktur och ekonomiska politik uppstod. I oktober 1992 antog de två 
republikernas parlament en gemensam resolution om upplösande av federationen och om 
upprättande av två oberoende nya stater från och med den 1 januari 1993. 
Tjeckiens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen 
"En återkomst till Europa" var ett av de viktigaste slagorden under de politiska 
demonstrationerna i november 1989. Den första postkommunistiska regeringen fastslog i sitt 
preliminära program från mars 1990 Tjeckoslovakiens intresse av medlemskap i Europeiska 
gemenskaperna. Den första tjeckiska regeringen, som installerades i juli 1992, fastställde att 
ett medlemskap i Europeiska unionen var det primära målet för det självständiga Tjeckien. 
Landet lämnade sin ansökan om medlemskap den 23 januari 1996. Premiärminister Klaus 
andra regering, installerad i juli 1996, uttryckte sitt engagemang för medlemskap på följande 
sätt: "Den grundläggande inriktningen och huvudmålen för Tjeckiens utrikespolitik kvarstår 
oförändrade och således kommer regeringen att smidigt följa upp resultaten av den föregående 
regeringens utrikespolitik. Regeringens huvudprioriteringar är att Tjeckien snabbast möjligt 
skall uppnå ett fullständigt medlemskap i Europeiska unionen och NATO, och den anser att 
uppnåendet av dessa mål utgör en fullbordan av vårt lands övergång i fråga om 
utrikespolitiken". 
Avtalsförbindelser 
Diplomatiska förbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Tjeckoslovakien upprättades i 
september 1988. Det första avtalet dem emellan var det fyråriga avtal om handel med 
industriprodukter som trädde i kraft i april 1990. Ett handels- och sam arbetsavtal 
undertecknades 1990. Ett associeringsavtal, ett s.k. Europaavtal, undertecknades av 
Europeiska gemenskaperna och Tjeckoslovakien den 16 december 1991. Avtalets 
handelsbestämmelser trädde i kraft i mars 1992 genom ett interimsavtal som ersatte 1989 års 
avtal. I interimsavtalet föreskrivs att föregående handelsmedgivanden skall konsolideras och 
att ett frihandelsområde skall inrättas gradvis och osymmetriskt under en period av tio år. 
Upplösningen av Tjeckoslovakien och bildandet av en tjeckisk och en slovakisk republik 
medförde att det blev nödvändigt att förhandla om två separata Europaavtal med de två nya 
staterna. Europaavtalet med Tjeckien undertecknades i oktober 1993 och trädde i kraft den 1 
februari 1995. 
Europaavtalet utgör nu den rättsliga grunden för Tjeckiens förbindelser med Europeiska 
unionen. Syftet med avtalet är att skapa en rättslig struktur för en politisk dialog, främja en 
utvidgning av handeln och de ekonomiska förbindelserna parterna emellan, skapa en grund för 
gemenskapens tekniska och ekonomiska stöd till Tjeckien och skapa en lämplig struktur för 
Tjeckiens gradvisa integration i unionen. Genom avtalets institutionella bestämmelser inrättas 
en mekanism för genomförande, förvaltning och övervakning av förbindelserna på alla 
områden. Underkommittéer undersöker frågor av teknisk natur. Associeringskommittén 
bestående av höga tjänstemän är ett forum för ingående diskussioner där man ofta finner 
lösningar på problem som uppstår inom ramen för avtalet. Associeringsrådet följer 
utvecklingen av förbindelserna över lag och ger en möjlighet till genomgång av Tjeckiens 
framsteg i anslutningsförberedelserna. 
Genom en regeringsförordning i november 1994 inrättades en statlig kommitté för europeisk 
integration, som är det högsta beslutsfattande organet i frågor som rör integrationen med 
Europa. Premiärministern är ordförande i kommittén. Bland de ständiga medlemmarna finns 
ministrarna för finans, industri och handel, jordbruk och utrikespolitik. Denna kommitté 
biträds av en arbetskom mitte som består av tjänstemän och vars ordförande är 
viceutrikesministern. I denna struktur finns även 23 specialiserade arbetsgrupper, inbegripet 
en som arbetar med tillnärmning av lagstiftning. 
Strategin inför anslutningen 
Genomforande av Europaavtalet och vitboken 
Europaavtalets institutionella struktur är etablerad i sin helhet. Associeringsrådet och 
associeringskommittén har båda sammanträtt tre gånger, och den parlamentariska 
associeringskommittén har sammanträtt två gånger per år. Det system med 
sektorsövergripande underkommittéer som man kom överens om vid slutet av 1996 har visat 
sig vara användbart. Samarbetet med kommissionen har varit nära och effektivt vad gäller 
statliga stöd, industriell och kommersiell äganderätt, makroekonomisk politik, sänkning av 
tullar och andra frågor. De åsiktsskillnader som har framkommit i fråga om handelsfrågor har 
vanligtvis lösts på ett tillfredsställande sätt i enlighet med de förfaranden som fastställs i 
avtalet. 
Sedan början av 1997 har det dock lämnats rapporter om att ett begränsat antal produkter, som 
har sitt ursprung i gemenskapen och som överensstämmer med EG:s standarder, inte har 
medgivits tillträde till den tjeckiska marknaden. Vidare införde den tjeckiska regeringen i april 
1997 ett system med importdeposition som inte är förenligt med Europaavtalet. Kontakter 
fortsätter inom ramen för de förfaranden som fastställs i avtalet för att försöka lösa dessa 
frågor. 
I kommissionens vitbok från 1995 om den inre marknaden angavs den lagstiftning som 
kandidatländerna måste införliva med och genomföra i sin egen lagstiftning för att tillämpa 
gemenskapens regelverk, och fastställdes de aspekter som är grundläggande för 
genomförandet av den inre marknaden (fas I-åtgärder) och som borde prioriteras. Tjeckien 
inledde redan 1991 en systematisk process för tillnärmning av sin lagstiftning. I början av 
1995 antog regeringen en tidtabell för tillnärmningen. Men mycket arbete återstår. Som ett 
svar på vitboken offentliggjorde den tjeckiska regeringen våren 1996 sin egen skrift 
"Prioriteringar för genomförandet av vitboken i Tjeckien". I denna skrift anges de viktigare 
åtgärder enligt vitboken som bör prioriteras fram till år 2000. I skriften erkänns även behovet 
av att förändra och förbättra förvaltningsstrukturerna. Nya strukturer föreslås för förvaltningen 
av miljön, direkt och indirekt beskattning, skydd av personuppgifter och social- och 
arbetsmarknadspolitik. Dessa återstår att genomföra. 
Europaavtalet har till större delen genomförts enligt fastställda förfaranden och tidtabeller. 
Det har inte uppstått många problem med handeln. Nyligen har det dock uppstått viktiga 
handelsrelaterade problem (särskilt systemet med importdeposition). Det finns utrymme för 
förstärkt dialog och ökat samarbete för att förhindra att sådana frågor uppstår. 
Den strukturerade dialogen 
Tjeckien deltar på alla nivåer i den strukturerade dialogen, men anser att mötena borde leda 
till bättre resultat genom bättre förberedelser och en mera koncentrerad dagordning, så att 
möjligheterna till utvidgad dialog med kommissionen ökar. Beslutet av rådet (allmänna 
frågor) i februari 1996 om att förbättra förberedelserna är ett steg i denna riktning. Ett 
prioriterat område för Tjeckien är rättsliga och inrikes frågor, där man inte är nöjd med 
framstegen hittills. Landet skulle vilja ha en mera väsentlig politisk dialog med unionen på 
bilateral nivå inom associeringsrådet. 
Phare 
Mellan 1990 och 1996 tilldelades landet 433 miljoner ecu. Anslaget för 1996 var 54 miljoner 
ecu. Viktiga områden har varit utveckling av den privata sektorn, infrastruktur, miljö och 
utveckling av mänskliga resurser. Ett gränsöverskridande sam arbetsprogram, dels i de 
områden som gränsar till Tyskland och dels i de områden som gränsar till Österrike, har varit i 
gång sedan 1994. Efter viss inledande tveksamhet betraktar numera de tjeckiska 
myndigheterna Phare-programmet som ett viktigt verktyg för att omvandla deras ekonomi och 
förbereda landet för en anslutning. Det har dock förekommit problem som hänger samman 
med dröjsmål med genomförande av programmet och svårigheter med att rikta in tilldelade 
medel på prioriterade områden. 
Deltagande i gemenskapens program 
I enlighet med Europaavtalet har beslut fattats om att Tjeckien skall fa delta i programmen 
Leonardo da Vinci, Sokrates, Ungdom för Europa och andra program inom områdena för 
utbildning, kultur, audiovisuella frågor, social- och folkhälsopolitik, forskning och utveckling, 
energisparande och små och medelstora företag. 
Handelsförbindelser 
Mellan 1989 och 1992 ökade EG:s import från Tjeckoslovakien från 2,6 miljarder ecu till 5,5 
miljarder ecu (en ökning på 112 %), medan EG:s export ökade från 2,4 miljarder ecu till 6,3 
miljarder ecu (en ökning på 163 %). Mellan 1992 och 1996 utvidgade Tjeckien sin handel 
med unionen ytterligare. EU:s import ökade från 4,9 miljarder ecu till 9,4 miljarder ecu (en 
ökning på 92 %) och EU:s export ökade från 6,1 miljarder ecu till 13,3 miljarder ecu (en 
ökning på 118 %). Under 1996 svarade unionen för något över 60 % av Tjeckiens 
utrikeshandel. Tjeckien svarade för 2,25 % av EU:s totala export och 1,66 % av EU:s import. 
Denna omorientering av handeln och exportens förmåga att penetrera nya marknader tyder på 
att varornas kvalitet har ökat. En del av konkurrensfördelarna har dock haft sin grund i 
lönenivåerna, som ursprungligen var låga men har stigit mycket. Landets export är i hög grad 
koncentrerad - maskiner och transportutrustning svarar för 33 % av exporten och helfabrikat 
29 %. Samma två kategorier svarar för den största delen av importen, tillsammans 57 %. 
Under 1996 minskade exporten av helfabrikat, som tidigare var ett av tillväxtområdena. 
Tjeckien ingår i en tullunion tillsammans med Slovakien och är en av initiativtagarna till 
Centraleuropeiska frihandelsavtalet. Handeln med C EFTA-parterna har konsoliderats under 
de senaste åren. 
Allmän bedömning 
Alltsedan landet grundades har det strävat efter starkare förbindelser med Europeiska unionen 
på alla områden. Europaavtalet har i praktiken genomförts på de flesta av områdena. Det har 
inte förekommit många problem med handeln, även om den ännu olösta frågan rörande 
importdepositionssystemet är ett undantag. Tjeckien är övertygat om sina framsteg med att 
fullgöra EU-medlemskapets skyldigheter, och har tidvis visat tecken på ovilja att erkänna 
svårigheter och gemensamt finna lösningar. 
10 
B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 
1. Politiska kriterier 
Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn fastställdes ett antal "politiska" kriterier för de 
central- och östeuropeiska kandidatländernas anslutning: länderna skall ha "stabila 
institutioner som utgör en garanti för demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och 
respekt för och skydd av minoriteter". 
För att kunna utföra den begärda bedömningen har Europeiska kommissionen använt sig av 
ett flertal informationskällor: de tjeckiska myndigheternas svar på det frågeformulär som 
kommissionen skickade ut i april 1996, uppföljning av bilaterala möten, analyser från 
medlemsstaternas ambassader och kommissionens delegation, bedömningar som gjorts av 
internationella organisationer (särskilt Europarådet och OSSE), rapporter från icke-statliga 
organisationer osv. 
I denna analys görs en systematisk undersökning för vart och ett av kandidatländerna av de 
viktigaste aspekterna av statsmakternas organisation och sätt att fungera och av mekanismerna 
för skydd av de grundläggande rättigheterna. Analysen är inte enbart en rent formell 
beskrivning utan ett försök att bedöma hur demokratin och rättsstaten i själva verket fungerar. 
Denna bedömning avser situationen i juni 1997. Det görs ingen grundlig genomgång av 
tidigare förändringar eller förändringar som eventuellt aviserats för framtiden, även om 
avsikten att reformera en viss sektor oftast har tagits i beaktande vid bedömningen. Läget 
inom den offentliga förvaltningen nämns bara kort här och utvecklas vidare i kapitel 4. 
1.1 Demokrati och rättsstat 
Parlamentarisk demokrati infördes genom författningen, som antogs av tjeckiska nationalrådet 
i december 1992, och genom stadgan för de grundläggande rättigheterna, vilken utgör en 
fullvärdig del av författningen. De tjeckiska institutionerna fungerar normalt och de olika 
statsorganen respekterar kompetensfördelningen och samarbetar sinsemellan. 
Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation 
Parlamentet består av två kamrar, folkförsamlingen och sedan november 1996 senaten, vilka 
består av 200 respektive 81 ledamöter, valda genom direkta allmänna val. Folkförsamlingens 
ledamöter väljs på fyra år i proportionella val (med en småpartispärr på 5 %). Senatens 
ledamöter väljs på sex år genom majoritetsval i två omgångar och en tredjedel av senatorerna 
byts ut vartannat år. Det finns inga särskilda regler om representation för minoriteter. 
Folkförsamlingen har större makt än senaten och kan upphäva dess beslut under förfarandet 
för antagande av en lag (artikel 47 i författningen). Regeringen är ansvarig endast inför 
folkförsamlingen. 
Presidenten kan upplösa folkförsamlingen om regeringen förlorar en förtroendeomröstning 
eller om den inte längre är förmögen att fungera normalt (artikel 35 i författningen). 
Folkförsamlingen kan inte upplösas under de tre månader som omedelbart föregår val till 
folkförsamlingen. 
Parlamentsledamöterna åtnjuter enligt artikel 27 i författningen sedvanlig immunitet. 
11 
Oppositionens roll och deltagande i institutionernas arbete erkänns i Tjeckien. Detta kommer 
särskilt till uttryck genom upprättande av parlamentariska undersökningskommissioner i 
folkförsamlingen (artikel 30 i författningen) där varje partigrupp företräds proportionellt efter 
dess totala röstetal i folkförsamlingen. Utskottens ordförande kan utses ur oppositionen. 
Tjeckien har ett flerpartisystem (54 registrerade politiska partier varav 20 deltog i de senaste 
valen till folkförsamlingen). De politiska partier som är företrädda i parlamentet får finansiellt 
stöd från staten vilket är proportionellt till antalet invalda ledamöter. 
Den lagstiftande makten tillkommer parlamentet. Den delar sin initiativrätt med regeringen. 
Regeringen har även en lagstiftande makt efter bemyndigande av lagstiftaren och uteslutande 
för verkställande av lagar. 
I Tjeckien förekommer inget folkomröstningsinstitut. 
Bedömning av hur parlamentet fungerar 
Valen är fria och rättvisa. Den sittande höger-mitten-koalitionsregeringen vann valen till 
folkförsamlingen 1996 (se bilaga). 
Parlamentet fungerar på ett tillfredsställande sätt. Dess befogenheter respekteras och 
oppositionen deltar på normalt vis i dess arbete. 
Den verkställande maktens organisation 
Presidenten väljs av parlamentet för en mandatperiod på 5 år med möjlighet till omval en 
gång. Presidenten kan ge parlamentet i uppdrag att göra en ny prövning av en nyligen antagen 
lag men kamrarna kan upphäva detta veto genom beslut som fattas med enkel majoritet. Han 
har de befogenheter som normalt tillkommer en statschef. 
Presidenten utnämner premiärministern och på dennes förslag ministrarna. Regeringen är 
ansvarig inför folkförsamlingen och ministrarna är också individuellt ansvariga inför den. De 
kan bli ansvariga också i straffrättsligt hänseende, även för brott och överträdelser under sin 
tjänsteutövning med undantag för de yttranden som görs inför kamrarna. 
Den statliga förvaltningen är uppdelad i 75 distrikt som leds av företrädare som utnämns av 
regeringen och som är ansvariga inför inrikesministern. Under varje ministerium sorterar på 
distriktsnivå lokala avdelningar som är ansvariga inför det centrala organet. Chefen för 
distriktet biträds av en församling sammansatt av företrädare för kommunerna. Han kan 
upphäva denna församlings beslut och hänskjuta frågan till centralregeringen för prövning. 
I den tjeckiska författningen föreskrivs två nivåer av lokal förvaltning, dvs. "delstater" och 
kommuner. "'Delstaterna'" har fortfarande inte bildats men regeringen har åtagit sig att upprätta 
dem före år 2000. Diskussionerna handlar i nuläget om deras antal (mellan 8 och 13). 
Kommunerna, vars antal uppgår till 6 233, har kommunalfullmäktige som utses genom 
allmänna val på 4 år och som själva väljer borgmästare. 
Den statliga förvaltningen har problem på grund av avsaknaden av allmänna regler om 
ämbetsmäns ställning och ansvar och de relativt låga lönerna, vilket förklarar att de mest 
kompetenta tjänstemännen går över till den privata sektorn. Dessa faktorer bidrar inte till att 
effektivt bekämpa korruptionen. 
12 
Den "utrensningslag" som antogs 1991 och som 1996 förlängdes till år 2000 (efter att 
presidenten återförvisat förslaget till parlamentet för ytterligare prövning) innebär att 
medlemmar eller medarbetare i den tidigare säkerhetstjänsten samt personer som spelade en 
aktiv roll i den gamla kommunistregimen är utestängda från en rad offentliga anställningar 
(förvaltning, armé, säkerhetstjänst och polis, rättsväsende, radio och TV, statliga företag). 
I detta system utfärdar förvaltningen "intyg" till de som ansöker om det på grundval av den 
tidigare underrättelsetjänstens arkiv. Sedan 1996 kan alla berörda personer begära att få 
konsultera dessa dokument till skillnad från tidigare då endast domstolarna kunde få tillgång 
till dokumenten inom ramen för ett rättegångsförfarande. 
Armén, underrättelsetjänsten och polisen står under civil kontroll. De lyder under de allmänna 
domstolarna. Underrättelsetjänsten måste redovisa sin verksamhet för parlamentet. 
Bedömning av hur den verkställande makten fungerar 
De centrala statliga institutionerna fungerar normalt. 
De lokala förvaltningsenheterna har fortfarande problem med att hävda sitt självstyre, särskilt 
på det finansiella planet, eftersom de är beroende av staten för cirka två tredjedelar av sin 
budget. 
Tillämpningen av "utrensningslagen" har lett till följande resultat: Av de 300 000 intyg som 
det ansökts om har bara 9 000 lett till beslut om yrkesförbud (dvs. 3%). Av dessa har 580 
överklagats hos domstol av vilka hälften har ogiltigförklarats. Regeringen har tillkännagjort 
sin avsikt att inte förlänga systemet till efter år 2000. 
Polisen, som håller på att omorganiseras, kritiseras ofta för sina långsamma utredningar och 
ineffektivitet i kampen mot handeln med narkotika och mot utvecklingen av den organiserade 
brottsligheten. 
Underrättelsetjänsten fungerar under förhållanden som förefaller respektera de grundläggande 
demokratiska reglerna. En parlamentarisk undersökningskommission som tillsattes 1996 för 
att utreda eventuell förekomst av olaglig övervakning av politiska ledare och partier samt 
utländska ambassader, drog i början av 1997 slutsatsen att någon sådan verksamhet inte 
förekom. 
Den dömande maktens organisation 
Det tjeckiska rättsväsendets oberoende ställning är garanterad. På förslag av justitieministern 
och på begäran av domstolarnas ordförande utnämns domarna på livstid av presidenten. De är 
oavsättliga och förändringar av deras tjänst kan inte ske utan deras eget medgivande. På 
samma sätt kan de avsättas eller skiljas från tjänsten enbart av orsaker som är tydligt angivna i 
lag. 
Riksåklagaren utnämns av regeringen på förslag av justitieministern, som tillsätter de andra 
tjänsterna i åklagarmyndigheten. De är ansvariga inför ministern. 
Förvaltningsbeslut kan prövas av allmänna domstolar. Enligt artikel 91 i författningen lyder 
dessa under en högsta förvaltningsdomstol som ännu inte har inrättats. 
Tjeckien har ingen ombudsman. 
13 
Författningsdomstolen består av 15 domare som med senatens godkännande utnämns av 
presidenten för en tioårsperiod. Domstolen övervakar att lagar och förordningar är förenliga 
med författningen och internationella fördrag. Den kan också ogiltigförklara statliga 
myndigheters föreskrifter om dessa oskäligt inkräktar på de lokala förvaltningsenheternas 
självständighet. 
Författningsdomstolen kan på förhand granska lagar (på begäran av presidenten, 41 
folkförsamlingsledamöter eller 17 senatorer) och förordningar (på begäran av regeringen, 25 
folkförsamlingsledamöter eller 10 senatorer). Den kan också ingripa i efterhand antingen på 
begäran av domstol avseende ett pågående rättsligt förfarande eller på begäran av en enskild 
medborgare efter att denne har uttömt alla andra rättsmedel och som anser sina grundläggande 
rättigheter kränkta. Förvaltningsdomstolen kan också ta upp ett mål till prövning på eget 
initiativ. 
Bedömning av hur den dömande makten fungerar 
Det tjeckiska rättsväsendets situation är av avgörande betydelse för integreringen av detta land 
i Europeiska unionen. Domstolarna är överbelastade, många ärenden blir aldrig angjorda och 
den genomsnittliga handläggningstiden överstiger t.ex. tre år hos handelsdomstolarna. 
Dessa problem beror mindre på brist på personal eller utrustning än den otillräckliga 
erfarenheten och yrkesskickligheten hos de domare som har till uppgift att tillämpa en i 
många fall helt ny lagstiftning, för vilken det oftast inte finns någon etablerad rättspraxis. 
Författningsdomstolen spelar en viktig och aktiv roll i de tjeckiska institutionernas arbete. 
Nästan 4 900 mål har anhängiggjorts vid domstolen sedan den inrättades, med en kraftig 
ökning sedan 1995. Den har bifallit cirka 200 ansökningar. Domstolens avgöranden avseende 
medborgarskaps- och äganderättsfrågor vittnar om dess roll vad gäller upprätthållandet av 
rättsstaten. 
1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Tjeckien har infört inhemsk lagstiftning för att säkerställa att mänskliga rättigheter och 
minoriteters rättigheter respekteras. Dessa rättigheter skyddas också genom internationella 
konventioner, främst Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och 
de grundläggande friheterna, samt de viktigaste tilläggsprotokollen till denna konvention. 
Denna konvention med protokoll tillhör gemenskapens regelverk enligt artikel F i Fördraget 
om Europeiska unionen; varje stat som önskar ansluta sig till Europeiska unionen måste först 
ha ratificerat den överenskommelsen. 
Tjeckien har varit medlem av Europarådet sedan 1993 och är sedan mars 1992 part till 
Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande 
friheterna samt dess tilläggsprotokoll genom de ratificeringar som då genomfördes av 
dåvarande Tjeckoslovakien. Tjeckien ger också enskilda rätt att vända sig till 
Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna om de anser att deras rättigheter enligt 
konventionen har kränkts. 
Bland övriga internationella konventioner om skydd för mänskliga rättigheter och minoriteters 
rättigheter har Tjeckien ratificerat konventionen mot tortyr, samt undertecknat, men ännu inte 
ratificerat, ramkonventionen om minoriteters rättigheter och Europeiska sociala stadgan. 
Landet har ratificerat alla de viktigare FN-konventionerna om mänskliga rättigheter. 
14 
I enlighet med artikel 10 i landets författning har bestämmelserna i de internationella 
konventionerna om mänskliga rättigheter företräde framför inhemsk lagstiftning och är direkt 
tillämpliga. 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
I Tjeckien tillförsäkras medborgarna möjligheten att påkalla rättslig prövning i fullgod grad. 
Det finns ett system för allmän rättshjälp i brottmål men även i vissa fall för civilmål. 
Dödsstraffet avskaffades helt 1990 och är enligt författningen förbjudet. 
Rätten att inte arresteras godtyckligt garanteras. En person kan inte arresteras utan beslut av 
åklagare och skall ställas inför domare inom 24 timmar. Under de följande 24 timmarna avgör 
domstolen om personen skall frisläppas eller om förundersökning skall inledas. 
Häktningstiden har dock haft tendens att bli allt längre under senare år (89 dagar i genomsnitt 
under 1989, 200 under 1995). 
Alla medborgare över 18 år har rösträtt. 
Föreningsfriheten är garanterad i Tjeckien, vilket det dynamiska föreningslivet vittnar om (33 
000 föreningar och 4 700 stiftelser). Föreningarna och stiftelserna åtnjuter ett förmånligt 
skattesystem (30 % lägre skatt) men deras sociala verksamhet är inte helt skattebefriad. 
Demonstrationsfriheten kan bara begränsas av orsaker som rör skydd av andra personers 
rättigheter och friheter eller av skäl för att upprätthålla den allmänna ordningen, moralen och 
hälsan samt statens säkerhet. Författningen tillåter även förbud av demonstrationer som skulle 
kunna skada "landet välstånd". Hittills har dock inget fall registrerats där denna bestämmelse 
använts. 
Yttrandefriheten avspeglas i mediernas mångfald både vad gäller pressen och den 
audiovisuella sektorn (11 rikstäckande tidningar, 4 TV-kanaler varav 2 statliga och 2 privata, 
nästan 60 radiostationer, många utländska TV-kanaler som sprids genom kabelnätet). 
Yttrandefriheten begränsas dock i strafflagen, i vilken föreskrivs straff på upp till två års 
fängelse för förtal av republiken och presidenten. Denna ordning har hittills inte fått alltför 
allvarliga konsekvenser eftersom presidenten för det mesta har benådat de personer som 
drabbats av dessa bestämmelser. På samma sätt konstaterade författningsdomstolen 1994 att 
detta system inte är tillämpligt på förtal av parlamentet, regeringen och författningsdomstolen. 
Ett annat problem är den bristande anpassningen av vissa lagar som styr denna sektor. Pressen 
till exempel är fortfarande underkastad en lag från 1966 och trots att de ändringar som gjordes 
mellan 1990 och 1992 förbättrade skyddet för journalisternas informationskällor, kvarstår 
problemet med tillgång till allmänna handlingar. På samma sätt fortsätter den audiovisuella 
sektorn att lyda under lagar som antogs 1991 innan de första privata TV-kanalerna bildats. 
Äganderätten är skyddad och expropriation får ske uteslutande om det är i det allmännas 
intresse och mot skälig ersättning. Retention av fråntagen egendom berör bara egendom som 
konfiskerats efter den 25 februari 1948 och kan bara ske till förmån för tjeckiska medborgare. 
Den berörda personen kan välja mellan restitution av egendomen eller finansiell gottgörelse 
som beräknas enligt kriterier som fastställs i lag. Genom en dom från 1996 avskaffade 
författningsdomstolen villkoret att man måste vara bosatt i Tjeckien för att omfattas av lagen 
om restitution av egendom. Vad gäller den egendom som tillhörde den katolska kyrkan 
föreligger fortfarande en frist om uppskattningen av antalet byggnader och hektar skog som 
15 
bör återlämnas. De tjeckiska myndigheterna häller på att datorisera och uppdatera sitt 
fastighetsregister. 
Respekten för privatlivet är tillgodosedd genom kravet på domstolsbeslut för att kunna utföra 
husrannsakan eller telefonavlyssning. 
Frågan om förvärv av tjeckiskt medborgarskap innebar tidigare vissa problem eftersom 
Tjeckien vid delningen krävde att de slovaker som var bosatta på tjeckiskt territorium inte fick 
ha förekommit i straffregistret de senaste fem åren för att kunna naturaliseras. Denna 
bestämmelse innebar att ett flertal romer inte fick tjeckiskt medborgarskap och strider mot 
praxis vid statssuccession enligt vilken de personer som är permanent bosatta på området i 
fråga inte genom successionen kan få ställning som statslösa eller som utländska medborgare. 
Denna lag mildrades genom en lag från april 1996 vilken gör det möjligt för personer som var 
bosatta på tjeckiskt territorium den 31 december 1992 att undantas från kravet på att inte ha 
förekommit i straffregistret de senaste fem åren. 
Tjeckien har ratificerat Genèvekonventionen om flyktingar och asylsökande omfattas av de 
rättigheter och det skydd som garanteras internationellt. 
Inga fall av omänsklig eller förnedrande behandling har rapporterats. 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
Rätten till existensminimun och social trygghet föreskrivs i stadgan om de grundläggande 
rättigheterna, vilken ingår i författningen. 
Facklig frihet garanteras i Tjeckien. Det finna uppemot 57 fackföreningar varav de flesta ingår 
i två stora fackförbund. Cirka 60 % av arbetstagarna är medlemmar i fackföreningar. 
Strejkrätten är erkänd med undantag av domare och anställda i försvaret och 
säkerhetsstyrkorna. 
Utbildnings- och religionsfrihet garanteras. 21 olika trossamfund är registrerade och de får 
statligt stöd om de har minst 10 000 medlemmar. Det judiska samfundet omfattas av dessa 
bestämmelser sedan 1989 - innan tröskeln på 10 000 medlemmar fastställts. 
En lag från 1992 innehåller föreskrifter om bekämpning av rasism, antisemitism och hets mot 
folkgrupp. Dessa bestämmelser skärptes 1995 genom strängare straff för sådana handlingar. 
Minoriteters rättigheter och skydd 
Minoriteterna i Tjeckien utgör cirka 7 % av befolkningen med en klar övervikt för slovaker (4 
%) och romer (2-3 % beroende på uppskattning). 
Genom internationella konventioner garanteras skyddet av minoriteter. Tjeckien har inte 
ratificerat Europarådets ramkonvention om nationella minoriteter. Europarådets 
parlamentariska församlings rekommendation nummer 1201 i vilken erkännandet av 
minoriteternas allmänna rättigheter föreskrivs, är dock inte juridiskt bindande. 
I stadgan om de grundläggande rättigheterna erkänns minoriteternas rätt att bevara sin egen 
identitet, till undervisning i sitt modersmål och att kunna använda detta språk i sina kontakter 
med myndigheter. Minoriteterna omfattas inte av särskilda regler om representation i 
16 
parlamentet. De är samtliga representerade i minoritetsrådet som bildades 1992 och som 
regeringen samråder med i samtliga frågor som berör minoriteter. Varje kammare förfogar 
likaså över ett ständigt utskott för mänskliga rättigheter och minoriteternas rättigheter. 
De slovaker som sedan delningen har valt att stanna kvar i Tjeckien lever där utan några 
särskilda problem. 
Romernas situation däremot förefaller mycket besvärligare. De utsätts för diskriminering i det 
dagliga livet och är offer för våldshandlingar av i synnerhet skinheads utan att polisen eller 
andra myndigheter vidtar tillräckliga åtgärder för att skydda dem. Deras sociala situation är 
ofta svår, även om de sociologiska faktorerna spelar en viss roll vid sidan om den 
diskriminering de utsätts för av den övriga befolkningen, särskilt på arbets- och 
bostadsmarknaden. Vidare har det sätt på vilket några romer uteslöts i samband med 
delningen kritiserats av ett flertal humanitära organisationer. Bättre kunskap om romernas 
sociala situation (arbetslöshet, hälsofaktorer, utbildningsnivå, etc.) skulle innebära en positiv 
faktor för större hänsynstagande till denna befolkning. 
De tjeckiska myndigheternas ansträngningar, som på det kulturella planet redan är omfattande 
(undervisning i tjeckiska språket på de statliga radio- och TV-kanalerna till förmån för den 
zigenska befolkningen, finansiering av en rad tidskrifter), bör intensifieras i framtiden. 
1.3 Allmän bedömning 
Tjeckiens politiska institutioner fuiigerar på ett riktigt sätt i en stabil miljö. De respekterar sina 
befogenhetsgränser och samarbetar med varandra. Valen till de lagstiftande församlingarna 
1992 och 1996 var fria och rättvisa. Oppositionen har en normal roll i institutionernas 
verksamhet. Landet måste fortsätta ansträngningarna för att förbättra det sätt på vilket 
rättsväsendet fungerar och intensifiera bekämpningen av korruption. 
Det finns inga större problem vad gäller respekten för grundläggande rättigheter. Det finns 
dock några svaga punkter i fråga om lagstiftningen om pressfrihet. Särskild uppmärksamhet 
måste ägnas åt villkoren för att eventuellt förlänga giltigheten av den lag som utesluter 
medlemmar av de tidigare säkerhetsstyrkorna och aktiva medlemmar i kommunistregimen 
från att få anställning i det allmännas tjänst. Vad gäller diskriminering finns det problem som 
drabbar romerna, särskilt i fråga om tillämpningen av lagen om medborgarskap. 
Tjeckien uppvisar de drag som kännetecknar en demokrati, nämligen stabila institutioner som 
garanterar rättsstatliga principer, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av 
minoriteter. 
17 
2. Ekonomiska kriterier 
Vid bedömningen av Tjeckiens ekonomiska situation och framtidsutsikter utgår 
kommissionen särskilt från Europeiska rådets slutsatser från mötet i Köpenhamn i juni 1993, i 
vilka det anges att ett medlemskap i unionen förutsätter att "det finns en fungerande 
marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen". 
I denna del av yttrandet ges således en kortfattad översikt över den ekonomiska situationen 
och bakgrunden och därefter en genomgång av Tjeckiens framsteg i fråga om de viktigaste 
inslagen i den ekonomiska övergången (liberalisering av pris- och handelssystemet, 
stabilisering av ekonomin, strukturomvandling, reform av den finansiella sektorn) samt av 
landets ekonomiska och sociala utveckling. Slutligen ges en allmän bedömning av landets 
situation i förhållande till de kriterier som fastlagts av Europeiska rådet och en genomgång av 
framtidsutsikter och prioriteringar för det fortsatta reformarbetet. 
2.1 Den ekonomiska situationen 
Bakgrund 
Tjeckien, med en befolkning på 10,3 miljoner, har en bruttonationalprodukt (BNP) som 
uppgår till 94 miljarder ecu (uttryckt i köpkraftsparitet). Landets befolkning motsvarar 3 % av 
unionens befolkning, medan ekonomin endast motsvarar omkring 1,4 % av unionens 
ekonomi. Landets BNP per capita är cirka 55 % av unionens genomsnitt. Den genomsnittliga 
månadslönen är 290 ecu per månad (oktober 1996). 
Tjeckien var en grundande medlem i Världshandelsorganisationen (WTO) och 
Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA). Landet blev medlem i OECD 1996. 
Framsteg i den ekonomiska övergången 
Tjeckoslovakien var 1938 ett av de rikaste länderna i Europa, med den större delen av 
välståndet koncentrerat till det område som numera utgör Tjeckien. Efter det kommunistiska 
maktövertagandet 1948 infördes centralplanering. Den makroekonomiska politiken förblev 
dock försiktig och landet undvek de stora obalanser som kännetecknade andra delar av östra 
Europa - någon större skuldsättning ägde inte rum och inflationstrycket var relativt dämpat. 
Man kan dock konstatera att landet 1989, efter 50 år av centralplanering, hade sackat efter 
även de minst utvecklade medlemsstaterna. 
Reformer påbörjades kort efter kommunistregimens fall under "sammetsrevolutionen" i 
november 19$9. De viktigaste områdena var pris- och handelsliberalisering, minskade 
subventioner till företag, intern konvertibilitet för valutan, restriktiv penning- och 
finanspolitik, institutionella förändringar samt ett snabbt och omfattande 
privatiseringsprogram. Även om uppdelningen i en tjeckisk och en slovakisk republik 1993 
medförde vissa störningar, fortsatte etableringen av en marknadsekonomi i snabb takt. 
I motsats till många andra övergångsekonomier genomfördes en privatisering av statsägda 
företag förhållandevis tidigt i övergångsprocessen. Stora delar av statens tillgångar såldes av 
snabbt eller distribuerades bland befolkningen enligt det massprivatiseringsprogram genom 
kupongmetoden som inleddes 1992 och avslutades 1994. En omstrukturering förväntades äga 
rum när väl företagen övergick till privata händer. Denna genomgripande 
privatiseringskampanj ledde till en dramatisk stegring av den privata sektorns roll - från att 
vara nästan obefintlig före reformerna har den vuxit snabbt och svarar numera för 
18 
uppskattningsvis tre fjärdedelar av produktionen. Staten är dock majoritetsägare eller en 
betydelsefull ägare i ett antal stora företag samt, vilket är nog så viktigt, i de fyra största 
bankerna. 
Viktiga indikatorer på den ekonomiska strukturen 
(alla uppgifter gäller för 1996 såvida annat inte anges) 
Befolkning 
BNP per capita 
i % av genomsnittet för EU-15 
Jordbrukets andel av 
bruttoförädlingsvärdet 
sysselsättningen 
Bruttoutlandsskuld/BNP 
Export av varor och tjänster/BNP 
Ackumulerade utländska direktinvesteringar miljoner 
ecu (KKS) (1995) 
% (1995) 
% (1995) 
% (1995) 
% 
% 
miljarder ecu 
ecu per capita 10,3 
9410 
55 
5,2 
6,3 
39 
57 
5,3 
520 
Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD 
1 De ackumulerade utländska direktinvesteringarna omräknade enligt växelkursen 
vid utgången av 1996 (1 ecu = 1,25299 USD) 
Utländska direktinvesteringar 
Utländska aktörer har gjort omfattande direktinvesteringar i Tjeckien - den sammanlagda 
summan från 1989 till 1996 uppskattas till 5,3 miljarder ecu (källa: EBRD). Den största 
andelen kommer från Tyskland, följt av Nederländerna och USA. Under 1995 var de 
utländska direktinvesteringarna särskilt höga på grund av ett nederländskt-schweiziskt 
konsortiums investering i telekommunikationssektorn. Under 1996 uppgick inflödet av 
utländska direktinvesteringar till totalt 0,96 miljarder ecu, vilket innebär 94 ecu per invånare. 
Ekonomisk struktur 
Ekonomin har ett industrilands struktur. Jordbruket svarar för 5,2 % av 
bruttoförädlingsvärdet (1995) och för cirka 6,3 % av sysselsättningen. Privatiseringsprocessen 
är nästan avslutad. Den inledande minskningen i produktionen vändes till en ökning 1995. 
Prisstödet är begränsat men exportsubventioner gäller för vissa råvaror. 
Industrin har länge spelat en stor roll i Tjeckien. Landet har varit framgångsrikt med att 
framställa diverse produkter - allt från storskalig produktion av stål till relativt avancerad 
19 
ingenjörskonst och glas av hög kvalitet. I det gamla systemet rådde översysselsättning i 
industrin. Detta är fortfarande till viss del fallet eftersom industrin svarar för 43 % av 
sysselsättningen men endast 34 % av bruttoförädlingsvärdet. Antalet friställningar har varit 
relativt begränsat, men ökar inom vissa sektorer, t.ex. stålindustrin. Ekonomins 
energiförbrukning är mycket hög, vilket gör den känslig för prisförändringar. Ryssland 
kommer under de närmaste åren att fortsätta att leverera större delen av den olja och gas som 
förbrukas, även om Tjeckien framgångsrikt håller på att diversifiera sin energiförsörjning. 
Tjänstesektorn har haft tillväxt i ett antal år, särskilt på grund av utvecklingen av ny privat 
verksamhet. Till följd av detta är tjänstesektorns andel av produktionen och sysselsättningen 
ganska betydande - 1995 svarade den för 53 % av brutto förädlingsvärdet och 50 % av 
sysselsättningen. Turismen har varit den viktigaste tillväxtsektorn. 
Liberalisering 
Prissystem 
1991 liberaliserades det stora flertalet av konsumentpriserna. 1995 var det endast priser på 
energi (gas, elektricitet och uppvärmning), några offentliga tjänster (hälsovård, transport, 
kommunikation och vatten) och bostäder som var reglerade. Dessa priser utgör en relativt stor 
andel av hushållens konsumtion, vilket medför att administrativa priser har ganska stor andel i 
prisindex. De administrativa priserna avspeglar på sin nuvarande nivå inte till fullo 
produktionskostnaderna. Regeringen är medveten om behovet av att justera de reglerade 
priserna. 1997 förutses avsevärda ökningar av bostadshyror och energipriser (till följd av att 
momsen ökar till 22 %). 
Subventionerna har minskats drastiskt sedan 1989 och är numera ganska låga - cirka 2,5 % av 
BNP. Vidare har de i allmänhet tillämpats på ett icke-diskriminerande sätt och utformats för 
att i minsta möjliga utsträckning störa marknadskrafter och konkurrensklimat. Detta gäller 
särskilt jordbruket. 
Handelspolitik 
Redan från början fortskred Tjeckien i snabb takt mot en liberal handelsordning, med 
motiveringen att detta främjar strukturanpassning, konkurrens och en effektiv 
resursallokering. Många av de gamla handelshindren avskaffades och de återstående blev 
mera öppna genom att de omformades till tullar. Importtullarna är för närvarande i genomsnitt 
cirka 5 % av det vägda importvärdet - de varierar från 4 % på basvaror till 10 % på 
färdigvaror. Tullarna tillämpas i allmänhet på ett enhetligt sätt. 
I april 1997 införde dock regeringen en importdeposition som en del av ett åtgärdspaket för att 
hantera ett växande handelsunderskott, ett stort budgetunderskott och en avmattning i 
tillväxten. Åtgärden innebär att importörer av konsumtionsvaror och livsmedel måste 
deponera 20 % av importvärdet hos en bank för en period av 180 dagar. Även om åtgärdens 
kostnadsökande effekt är begränsad kan den helt och hållet hindra all import för små 
importörer som inte har möjlighet att finansiera depositionen via finansmarknaden. Således är 
åtgärdens exakta effekt på handelsunderskottet svår att förutsäga. Det står dock klart att denna 
åtgärd är en tillbakagång. 
Åtgärder för att stödja och främja export fastställs i en lag från 1995. Det statliga stödet utgörs 
huvudsakligen av exportkreditgarantier. Stödet förvaltas av två statliga institutioner, Export 
Bank och Export Guarantee and Insurance Corporation. Vidare subventionerar staten 
20 
informationskontor, handelsmässor och utställningar. Exportlicenser används fortfarande, 
dock huvudsakligen av övervakningsskäl snarare än som en begränsningsåtgärd. 
Valutapolitik 
Valutan gjordes konvertibel för alla bytesbalanstransaktioner i oktober 1995 när alla de 
förpliktelser som föreskrivs enligt IMF:s artikel VIII formellt accepterades, även om de i 
praktiken hade varit tillämpliga under flera år. Samtidigt liberaliserades kapitalrörelser i stor 
utsträckning, särskilt kapitalinflöden. De viktigaste restriktioner som fortfarande gäller avser 
utflöde av kapital. 
1991 devalverades valutan med 75 % som ett resultat av ett antal kursjusteringar. 
Valutakursen fastställdes sedan i förhållande till en valutakorg. Valutakorgen förändrades vid 
ett antal tillfällen, men valutakursen fastställdes inom ett mycket smalt fluktuationsutrymme 
(± 0,5 %) för mer än fem år. Att valutan har varit stabil under denna period är 
anmärkningsvärt med tanke på den ursprungligen låga nivån på reserverna och att inflationen 
har undergrävt de konkurrensfördelar som följde av 1991 års devalvering. 
Valutans stabilitet hade i hög grad sin grund i att centralbanken hade total och exklusiv 
kontroll över valutakursen. Under de senaste åren har en smått paradoxal situation utvecklats. 
Å ena sidan har den positiva ekonomiska utvecklingen attraherat mycket stora kapital inflöden 
- både i form av direktinvesteringar och kortfristiga kapitalinflöden, attraherade av en 
kombination av höga räntor och en mycket stabil valutakurs. Detta har tenderat att stärka 
valutan. I motsats därtill tydde det höga handelsunderskottet på att valutan kanske måste 
devalveras för att konkurrenskraften på exportmarknaderna skulle bibehållas. Banken valde 
att vidga valutans fluktuationsutrymme till ± 7,5 % från och med februari 1996, vilket innebar 
att det infördes ett visst mått av osäkerhet som skulle avskräcka spekulativa inflöden och göra 
penningpolitiken mera självständig. Åtgärden var framgångsrik i det att kortfristiga inflöden 
minskade märkbart. 
Under 1996 och början av 1997 fortsatte valutan att vara stark trots ett våldsamt stigande 
bytesbalansunderskott, som inte längre till fullo kunde finansieras av kapitalinflöden. I april 
började det dock framträda ett starkt tryck för en devalvering av valutan, vilket i mitten av maj 
1997 utvecklades till en valutakris. Allmän oro på valutamarknaderna för framväxande 
ekonomier med stora bytesbalansunderskott, i kombination med inrikespolitisk instabilitet, 
resulterade i attacker pä valutan. Centralbanken försökte först stödja valutan, men tvingades 
den 27 maj att överge fluktuationsutrymmet och låta valutan flyta. Denna förändring av 
valutakurssystemet medförde att valutan deprecierades avsevärt - den deprecierades med över 
20 % mot dollarn och med över 7 % mot D-marken jämfört med de nivåer som gällde vid 
utgången av 1996. 
Innan valutakursen stabiliseras är det omöjligt att förutsäga hur ekonomin kommer att reagera 
på den stora deprecieringen. Värdeminskningen av valutan kommer sannolikt att främja 
inflationen tillfälligt, vilket något senarelägger konvergensen med inflationstakterna i 
Europeiska unionen. Exporten borde också främjas, förutsatt att ledig kapacitet kan 
mobiliseras för att möta ökad efterfrågan. 
21 
Stabilisering av ekonomin 
Situationen inom landet 
Tjeckien har varit framgångsrikt när det gäller att uppnå makroekonomisk stabilisering, vilket 
har medfört att det finns en stabil grund för stark och stadig tillväxt. Redan från början hade 
Tjeckiska och slovakiska federativa republiken bestämt sig för att föra en stram penning- och 
finanspolitik. Denna kompletterades med en kraftig devalvering för att öka konkurrenskraften. 
Detta gav ekonomin, särskilt exporten, en buffert genom att varorna blev mycket 
konkurrenskraftiga på den internationella marknaden. Exportörer drabbades inte av inhemsk 
inflation, som oundvikligen förblev relativt hög under en period eftersom priser 
liberaliserades och subventioner avskaffades. Efter den inledande devalveringen bestämdes en 
fast kurs för växelkursen i syfte att undvika import av ytterligare inflation. Denna politik 
följdes strikt och fortgick även efter det att federationen splittrades. Politiken fick sin belöning 
1994 när den ekonomiska tillväxten återkom till följd av stark export och omfattande 
investeringar, och inflationen minskade till 10 %. 
Vid utgången av 1995 var den ekonomiska situationen stark - inflationen var ensiffrig, 
arbetslösheten låg, budgeten hade ett överskott och hushållens inkomster och investeringarna 
ökade. Den ekonomiska aktiviteten ökade stadigt - jordbruket återhämtade sig och industrin 
var mycket dynamisk. Tillväxten var visserligen fortfarande stabil men avtog under 1996, 
arbetslösheten ökade, inflationstrycket fortsatte, budgeten började visa underskott och 
bytesbalansunderskottet steg våldsamt till 8 % av BNP. Denna försämring har tillskrivits 
avsaknaden av omstrukturering, bristen på utbildad arbetskraft och en inte alltid helt effektiv 
företagsledning. 
I april 1997 tillkännagav den tjeckiska regeringen ett åtgärdspaket för att främja ekonomisk 
tillväxt och hantera problemen med växande budget- och handelsunderskott. Åtgärderna 
inbegrep budgetnedskärningar, begränsningar av löneökningar i den offentliga sektorn, lägre 
företagsskatter, höjning av vissa punktskatter och införande av en importdeposition. Efter det 
att centralbanken tvingats lämna fluktuationsutrymmet för växelkursen tillkännagav 
regeringen den 28 maj 1997 ytterligare ett åtgärdspaket. Detta andra paket förstärkte 
regeringens engagemang i den politik som tillkännagavs i april och inkluderade också 
ytterligare nedskärningar i statliga utgifter samt ett förbud mot import finansierad genom 
statens budget. Det är för tidigt att säga vilken effekt dessa två åtgärdspaket kommer att ha. 
Regeringen har förvarnat om att om situationen gentemot utlandet inte förbättras märkbart 
under det tredje kvartalet 1997 kan den komma att överväga ytterligare restriktiva 
handelsåtgärder, som t.ex. en tilläggsavgift på import. 
Situationen gentemot utlandet 
Tjeckien är en öppen ekonomi vars varuexport motsvarar 37 % av BNP. Handeln har varit 
mycket dynamisk under flera år. Även om den generella situationen fortfarande är stark finns 
det tydliga obalanser. 
Handelsunderskottet har ökat - det uppgick till 4,6 miljarder ecu (11 % av BNP) 1996, och till 
1,3 miljarder ecu under det första kvartalet 1997. Även om det är naturligt med ett underskott 
i en snabbt växande ekonomi är den nuvarande nivån anmärkningsvärt hög och det finns trots 
höga inkomster från turism en gräns för ekonomins förmåga att finansiera underskottet. 
Följden har blivit att det råder ett underskott i bytesbalansen, vilket 1996 uppgick till 3,5 
miljarder ecu. Under 1995 när ett stort bytesbalansunderskott uppträdde för första gången 
22 
finansierades det till fullo genom mycket stora kapitalinflöden. Detta var dock inte längre 
fallet under 1996, och således minskade valutareserven med över 1,2 miljarder ecu under detta 
år. Reserverna förblev relativt starka under den första delen av 1997 - vid utgången av mars 
uppgick de till 10,2 miljarder ecu, men det bedöms att centralbanken använde upp till 2,6 
miljarder ecu av dessa för att försvara valutan när den attackerades i maj 1997. 
Landets utlandsskuld är måttlig och motsvarar mindre än 40 % av BNP. Den större delen av 
skulden är medelfristig eller långfristig och skuldtjänsten motsvarar mindre än 15 % av 
exporten av varor och tjänster. 
Viktiga ekonomiska trender 1994 1995 1996 
Real BNP- tillväxt 
Inflationstakt 
årligt genomsnitt 
december till december 
Arbetslöshet vid årets slut 
Den offentliga sektorns finansiella 
sparande 
Bytesbalanssaldo 
Skuld/export 
Inflöde av utländska direktinvesteringar % 
% 
% 
ILO.s definition 
i % av BNP 
i % av BNP 
% 
i % av BNP 2,6 
10,0 
9,7 
3,8 
1,0 
-0,1 
51,3 
2,1 4,8 
9,1 
7,9 
3,6 
0,6 
-2,9 
59,1 
5,5 4,0 
8,6 
3,4 
0,0 
-8,6 
69,3 
2,4 
Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD 
Strukturomvandling 
Utrikeshandel 
Som är fallet med andra länder i regionen har handeln omorienterats från östra Europa till 
Europeiska unionen. Efter det att Tjeckien blev självständigt i början av 1993 har värdet på 
dess handel med EU ökat avsevärt, och EU är numera landets viktigaste handelspartner -1996 
svarade EU för 59 % av Tjeckiens export och 63 % av landets import. 
Handeln är i hög grad koncentrerad. Två varukategorier svarade för mer än hälften av all 
export - maskiner och transportutrustning för 33 % och helfabrikat för 29 %. Under 1996 
minskade exporten av helfabrikat efter att tidigare ha varit en av de viktigaste 
tillväxtsektorerna. Skälen till denna minskning kan, bortsett från en tillfällig försvagning av 
efterfrågan i EU, vara antingen sjunkande konkurrenskraft eller avsaknad av 
produktionskapacitet. Även vad gäller importen rörde det sig om samma två varukategorier -
23 
maskiner 38 % och helfabrikat 19 %. Den största tillväxtsektorn var drycker, tätt följd av 
bränslen. 
Omorienteringen av handeln och den tjeckiska exportens förmåga att penetrera nya marknader 
tyder på att varornas kvalitet har ökat. Fortfarande är dock förädlingsvärdet för de varor som 
exporteras till väst förhållandevis lågt. Tjeckiens konkurrensfördelar har otvivelaktigt sin 
grund i låga löner och en mycket kompetent arbetsstyrka. Före den nyligen inträffade 
deprecieringen av valutan hade dessa till stor del undergrävts av höga löneökningar. 
Produktivitets- och kvalitetsförbättringar kommer att få allt större betydelse för att landet skall 
kunna behålla sina marknader på medellång sikt. 
Ekonomin är öppen - exporten plus importen av varor och tjänster motsvarar 107 % av BNP. 
Exporten har ökat stadigt trots den reala apprecieringen av valutan och de ökande 
arbetskraftskostnaderna per enhet. Handelns mönster, sammansättning och omfattning gör 
dock landet mycket sårbart för externa chocker. Exempelvis är man beroende av energiimport 
- i synnerhet olja. 
Arbetsmarknad 
Ett av de mest anmärkningsvärda dragen i landets övergång, vilket också särskiljer det från 
alla andra länder i regionen, är att man praktiskt taget inte har drabbats av någon arbetslöshet. 
Den ökade initiait till följd av övergången, men nådde endast 5 % som högst och kvarstod på 
cirka 3 % från början av 1995 till slutet av 1996. De viktigaste anledningarna till detta var att 
många arbetande pensionärer drog sig ur arbetskraften och att arbetstillfällen i den privata 
sektorn ökade snabbt. Överbemanning råder fortfarande, särskilt i det som finns kvar av den 
gamla statliga industrin och i den offentliga sektorn, inklusive järnvägssektorn, vilket också 
har bidragit till att hålla arbetslösheten nere. I början av 1997 ökade arbetslösheten till mer än 
4 % och den kommer sannolikt att stiga ytterligare i takt med ett växande antal permitteringar 
i vissa branscher, t.ex. stål. Arbetslösheten är dock fortfarande låg jämfört med de flesta andra 
europeiska länder. 
Arbetsmarknaden är mycket snäv och det sägs råda brist på utbildad arbetskraft, vilket medför 
att lönetrycket är högt. Fram till och med juli 1995 fanns det i samförstånd med 
fackföreningarna en uttrycklig inkomstpolitik - en skatt på höga inkomster - som syftade till 
att begränsa reallöneökningen till högst 5 % utöver produktivitetsökningen. Denna politik 
verkade dock motverka sitt eget syfte - det maximala värdet blev normen - och avskaffades 
således. Avskaffandet följdes inte av någon plötslig våg av lönekrav, vilket tyder på att 
politiken inte på ett konstlat sätt höll tillbaka lönehöjningar. Vad gäller den makroekonomiska 
politiken är ett av de största orosmomenten att reallöneökningarna är högre än 
produktivitetsökningarna, eftersom detta bidrar till inflationstryck genom att höja tillverkarnas 
kostnader och konsumenternas efterfrågan. Under 1996 steg reallönerna med 8,5 %, medan 
den allmänna produktivitetsökningen var 4 %. 
En minimilön har införts. I januari 1996 var den fastställd till 2 500 komna i månaden 
(arbetsvecka på 42,5 timmar), vilket motsvarade 27 % av genomsnittslönen. Det nominella 
värdet begränsas avsiktligen så att realvärdet kommer att minska i takt med att inflationen 
fortsätter. Lönespridningen är fortfarande mycket smalare än i de nuvarande medlemsstaterna. 
Den allmänna löneavgiften, som användes för att finansiera arbetslöshets- och 
pensionsförmåner under planekonomin, avskaffades 1993 och ersattes med 
socialförsäkringsavgifter. Dessa täcker även statens sysselsättningspolitik, socialt stöd och 
24 
sjukförsäkring och ingår i statens budget. Hälsovård ingår inte i statens budget utan förvaltas 
som ett konsoliderat försäkringssystem snarare än som ett källskattcsystcm. 
Det finns både arbetsgivarföreningar och fackföreningar, men de verkar inte spela någon 
särskilt dominerande roll för frågor som har makroekonomisk betydelse, t.ex. lönesättning. 
Offentliga finanser 
Det var nödvändigt att avsevärt ändra statens roll när man övergav centralplaneringen. För att 
stödja statens nya roll krävdes grundläggande reformer av skattesystemet. På utgiftssidan 
började detta 1990 med en minskning av löpande transfereringar till företag och hushåll. På 
inkomstsidan skedde det huvudsakligen i januari 1993 när mervärdesskatt, personlig 
inkomstskatt och bolagsskatt infördes eller effektiviserades. 
Till följd av reformerna har både budgetens storlek och struktur förändrats. Betydelsen av 
indirekta skatter har ökat och statens utgifter i procent av BNP har minskats till nivåer som 
underskrider de nivåer som förekommer i de flesta av medlemsstaterna. De styrande 
principerna för finanspolitiken har varit att balansera budgeten och minska utgiftemas andel 
av BNP, vilket innebär att finanspolitiken inte används aktivt för att påverka den 
makroekonomiska situationen. Fram till 1996 hade landet ett budgetöverskott. Under 1996 
ledde dock minskade inkomster till att det uppstod ett mycket litet underskott, trots de 
extraordinära nedskärningar av investeringarna som genomfördes under året. 
Det finns separata budgetar för staten, kommunerna och de olika kassor som finansierar social 
trygghet. I syfte att begränsa kostnaderna avskaffades det allmänna inkomststödet för den 
ekonomiskt aktiva befolkningen 1993 och arbetslöshetsförmåner skars ned. Den sociala 
tryggheten finansieras via avgifter som betalas av både arbetsgivare och arbetstagare (26 % 
respektive 8 % av bruttolönen). 
Företagssektorn: privatisering och omstrukturering avföretag 
Övergången till marknadsekonomi är klart kopplad till privatisering av statsägda egendomar 
och omstrukturering av produktionen. Privatiseringsprocessen i Tjeckien har varit snabb och 
omfattande. Små statsägda företag privatiserades 1991-92. Stora företag såldes under ett 
massprivatiseringsprogram som genomfördes i två omgångar: 1992-93 och 1994-95. Den 
större delen av de kuponger från massprivatiseringen som fördelades till enskilda placerades 
hos investeringsfonder som sedan köpte aktier. Följaktligen har investeringsfonderna en stor 
roll i ledningen av företag. I många av de privatiserade företag som ägs av investeringsfonder 
är ägandestrukturerna inte tydliga, vilket har negativa konsekvenser för omstruktureringen. 
Eftersom investeringsfonderna till stor del ägs av bankerna ifrågasätts fondemas förmåga att 
leda företag på ett objektivt sätt - det finns potentiella intressekonflikter när bankerna både är 
ägare och borgenärer. Vidare tenderar konkurser att fortplantas snabbare när dessa typer av 
kopplingar finns - 1996 och i början av 1997 förekom en rad konkurser hos banker och 
investeringsfonder. De viktigaste tillgångar som återstår att privatisera är de stora statsägda 
bankerna och de allmännyttiga företagen och verken. 
Industriproduktionen har diversifierats sedan 1990 men domineras fortfarande av 
metallframställning. Även om småföretag har ökat sina marknadsandelar spelar stora företag 
en framträdande roll - 1995 stod stora företag (med mer än 100 anställda) för 81 % av 
produktionen och mycket stora företag (med mer än 5 000 anställda) för 20 %. De mest 
dynamiska företagen är de mycket små och de mycket stora företagen - medelstora företag 
25 
med 100-5 000 anställda ligger under genomsnittet. Det finns inga siffror på företagens 
lönsamhet, men det finns oro för att det endast är företag med visst utländskt ägande som har 
investerat. Under 1995 skedde de flesta av investeringarna i telekommunikations- och 
banksektorn, snarare än i tillverkningssektorn. 
Produktivitetstillväxt och omstrukturering är av avgörande betydelse för att produktionen 
skall vara effektiv och konkurrenskraftig. Takten i omstruktureringen beror delvis på 
tillgången till nya investeringar. Finansiering av investeringar sker med hjälp av balanserade 
vinstmedel, lån på den inhemska marknaden, försäljning av aktier eller medel från utlandet. 
Investeringarna har i allmänhet varit höga, men har för det mesta gjorts av staten i 
infrastrukturprojekt, vilket också är fallet med en stor del av de utländska 
direktinvesteringama. Företagen måste omstruktureras ytterligare. Produktivitetstillväxten har 
varit förhållandevis låg med tanke på investeringamas andel av BNP och den låga 
arbetslösheten. Ledandet av företagen är heller inte så starkt som det borde vara, delvis på 
grund av den privatiseringsmetod som använts. Sedan 1996 har dessutom 
omstruktureringsplaner mötts av strejker och protester från arbetstagare, inom bl.a. 
jämvägssektorn och andra delar av den offentliga sektorn. 
Finansiella sektorn 
Den myndighet som är ansvarig för penningpolitiken är Tjeckiens centralbank, som inrättades 
den 1 januari 1993 och då ersatte sin federala företrädare. Bankens huvudmål är att stabilisera 
nationens valuta. Den gjordes oberoende av regeringen, men ansvarig inför parlamentet. Dess 
oberoende garanteras av lagen om centralbanken och landets grundlag. Centralbanken 
uppställer inte inflationsmål utan anger en ram för penningmängdens ökning. Även om 
inflationen har gått ned och valutan förblivit stabil har målen för penningmängden i allmänhet 
inte uppnåtts. 
Det tudelade banksystemet, där centralbanken är skild från affärsbankerna, blev fullt etablerat 
under 1993. Det huvudsakliga instrumentet för penningpolitiken var ursprungligen 
kvantitetsgränser för de summor som banker kunde låna ut eller låna upp. Indirekta 
instrument, t.ex. operationer på den öppna marknaden (statsskuldväxlar och bankväxlar) och 
regleringar (t.ex. minimireservkrav, diskonto och lombardränta), för att styra penningmängden 
och valutakursen blev vanliga först gradvis efter 1993. 
Den formella reformen av banksektorn är i huvudsak avslutad, men ytterligare 
omstmkturering är både nödvändig och väntad. Vid utgången av 1995 ägde staten 31,5 % av 
bankemas kapital. Banker med statligt ägande hade cirka 70 % av bankemas totala tillgångar. 
De inhemska bankerna svarade för 91,5 % av inlåningen vid utgången av 1995. Bankerna 
uppfyller endast delvis sin roll som finansiell mellanhand, och sektorn har för närvarande 
problem. För det första finns det alldeles för många små banker som är ineffektiva och således 
inte kommer att överleva i sitt nuvarande skick. Under 1996 stötte bankerna på problem i 
ökande grad. För det andra äger bankerna andelar i varandra till betydande grad och det finns 
ett betydande korsvist ägande mellan investeringsfonder och banker. Slutligen har bankerna 
fortfarande problem med osäkra lån, även om situationen har förbättrats. Det finns fortfarande 
avsevärda marginaler mellan utlåningsräntor och inlåningsräntor. Följaktligen kan 
banksystemet för närvarande inte anses vara tillräckligt effektivt eller konkurrenskraftigt, även 
om systemet är stabilt - 80 % av bankverksamheten är koncentrerad till de fyra största 
statsägda bankerna, vilka i dagens läge är relativt sunda. Till följd av oron i denna sektor 
koncentrerar sig regeringen på att privatisera var och en av de fyra största bankerna, en i taget. 
26 
Kapitalmarknaden, i synnerhet fondbörsen i Prag, har utvecklats delvis på grund av 
massprivatiseringen. Den grundläggande rättsliga och institutionella ramen är på plats. Börsen 
är den största i regionen, mätt i antal aktier och börsvärde, men handeln har ökat långsamt 
sannolikt på grund av marknadens brist på öppenhet. För företagen är börsen ännu inte en 
viktig metod för att skaffa kapital. Observatörer och investerare kritiserar kapitalmarknaderna 
för att vara dåligt reglerade och förbryllande komplicerade. Hos några investeringsfonder har 
olaglig verksamhet upptäckts. Vidare existerar i nuläget ett flertal marknader för handel med 
aktier och värdepapper, vilket leder till att samma aktier kan ha olika pris. För att bemöta 
denna kritik antogs i juli 1996 betydande förändringar av reglerna om fondbörsen i syfte att 
öka investerarnas skydd och marknadens öppenhet. Finansministeriet avser även att inrätta ett 
oberoende organ för reglering av värdepappersmarknaden i syfte att förbättra övervakning och 
reglering av finansmarknaderna samt en clearingcentral för att centralisera de många 
marknademas verksamhet. Fondbörsens styrelse har också föreslagit att öppenhetsproblemet 
angrips genom utökad rapportering av ekonomiska resultat och begränsning av det antal 
marknader på vilka aktier kan noteras samtidigt. 
Försäkringsmarknaden är fortfarande underutvecklad, även om konkurrensen håller på att öka. 
Ekonomisk och social utveckling 
Sociala indikatorer 
Tjeckien har en befolkning på 10,3 miljoner. Liksom i många andra länder är befolkningen 
åldrande - födelsetalen är låga och medellivslängden ökar. Ungefär 60 % av befolkningen är i 
arbetsför ålder. Denna andel kommer att öka något på kort och medellång sikt eftersom 
pensionsåldern höjs. 
I allmänhet har det alltid förekommit bred samstämmighet om behovet av reformer och den 
sociala oron har varit låg. Under 1996 och i början av 1997 förekom dock ett antal strejker i 
den offentliga sektorn. 
Arbetskraften är kunnig och utbildad - 1995 hade 32 % av de anställda högre 
påbyggnadsutbildning, inklusive yrkesutbildning. Vidare hade 40 % praktisk yrkesutbildning 
och ytterligare 11 % universitetsutbildning. Utbildningssystemet producerar en hög andel 
personer med examen från naturvetenskaplig utbildning och ingenjörsutbildning. 
Skillnader mellan olika regioner och sektorer 
Tjeckiens olika regioner var tidigare ganska likartade men har efter "sammetsrevolutionen" 
börjat uppvisa ökande grad av olikhet vad gäller arbetslöshet, löner och inflation. 
Prag har utvecklats snabbare än något annat område och dess ekonomi visar tecken på 
överhettning - mycket låg arbetslöshet samt höga och stigande löne- och hyreskostnader. 
Välståndet i andra regioner har till stor varit beroende av den befintliga industribasen och 
huruvida de har kunnat utvidga turismen eller utnyttja närheten till Tyskland och Österrike 
eller huvudstaden. 
I det gamla systemet var industrin överdrivet koncentrerad, inte bara i det att företagen var 
mycket stora utan även i det att regionerna på grund av specialisering var känsliga för 
förändringar av den egna industrins framgångar. Norra Böhmen och norra Mähren utgör 
industrins centmm. Sysselsättningen har inte förändrats mycket, vilket skulle kunna tyda på 
att en betydande grad av omstrukturering behöver ske i framtiden. Ändå hade dessa regioner i 
27 
november 1996 de högsta arbetslöshetstalen på 7,2 % respektive 6 % (jämfört med Prag som 
hade 0,4 % och det nationella genomsnittet på 3,3 %). De södra regionerna, som domineras av 
jordbmk, har i hög grad utvecklat sin turistindustri och således kunnat hålla arbetslösheten 
nere på 2-3 %. 
Målet för den regionalpolitik som nu utformas är att avhjälpa obalanser och främja utveckling 
i mindre gynnade regioner. Den kommer också att syfta till att främja tillväxten genom att 
förhindra alltför långtgående koncentration av verksamhet och på så sätt begränsa 
överbelastning och förorening. 
2.2 Ekonomin inför medlemskapet 
inledning 
Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 fastställde de villkor som de associerade länderna i 
Central- och Östeuropa måste uppfylla för att kunna anslutas till unionen. De ekonomiska 
kriterierna är 
• förekomsten av en fungerande marknadsekonomi, och 
• förmågan att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. 
Dessa kriterier hänger samman. För det första kommer en fungerande marknadsekonomi att 
bättre kunna hantera konkurrenstryck. För det andra gäller med tanke på medlemskap i 
unionen att den fungerande marknaden utgörs av den inre marknaden. Utan integrering i den 
inre marknaden skulle ett medlemskap i EU förlora sin ekonomiska mening, både för Tjeckien 
och för dess partner. 
För ett kandidatland är det följaktligen väsentligt att anta gemenskapens regelverk, särskilt i 
fråga om den inre marknaden, och att varaktigt förbinda sig att uppfylla medlemskapets 
ekonomiska skyldigheter. Detta oåterkalleliga åtagande är nödvändigt för att säkerställa att 
alla delar av den utvidgade inre marknaden även i fortsättningen kommer att omfattas av 
gemensamma regler. 
Förmågan att anta regelverket har många aspekter. Å ena sidan måste Tjeckien vara i stånd att 
uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter, så att den inre marknaden fungerar 
friktionsfritt och rättvist. Å andra sidan förutsätter Tjeckiens förmåga att fullt ut dra nytta av 
konkurrenstrycket på den inre marknaden att det gmndläggande ekonomiska klimatet är 
gynnsamt samt att landets ekonomi är flexibel och förfogar över en tillräcklig mängd 
mänskliga och fysiska resurser, särskilt infrastmktur. Om detta inte finns kommer vissa 
gmpper i samhället sannolikt att betrakta konkurrenstrycket som alldeles för intensivt, och det 
kommer att ställas krav på skyddsåtgärder, som i fall de genomförs skulle undergräva den inre 
marknaden. 
Ett kandidatlands förmåga och beslutsamhet att anta och genomföra regelverket kommer att 
vara av avgörande betydelse, eftersom de fördelar och nackdelar som följer kanske kommer 
att spridas ojämnt över tiden och över olika branscher och samhällsgrupper. En brett baserad 
samstämmighet om vilka förändringar av den ekonomiska politiken som krävs till följd av ett 
medlemskap i unionen samt en väl dokumenterad erfarenhet av att landet konsekvent 
genomfört ekonomiska reformer trots tryck från intressegmpper minskar risken för att landet 
inte kommer att kunna uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter. 
28 
Vad gäller de offentliga myndigheterna förutsätter ett medlemskap i unionen att det finns en 
administrativ och rättslig förmåga att införliva och genomföra den omfattande tekniska 
lagstiftning som behövs för att undanröja hinder för fri rörlighet inom unionen och säkerställa 
att den inre marknaden fungerar. Dessa aspekter undersöks i kommande kapitel. Vad gäller 
enskilda företags konkurrenskraft är konsekvenserna av att regelverket antas avhängiga av 
företagens förmåga att anpassa sig till den nya ekonomiska miljön. 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
En marknadsekonomi förutsätter att det etableras jämvikt mellan utbud och efterfrågan genom 
marknadskraftemas fria växelverkan. En marknadsekonomi fungerar när rättssystemet, 
inbegripet reglerna för äganderätt, är på plats och kan genomdrivas. Marknadsekonomins 
prestationsförmåga underlättas och förbättras genom makroekonomisk stabilitet och en viss 
grad av samstämmighet om grunddragen i den ekonomiska politiken. En välutvecklad 
finanssektor och avsaknad av betydande hinder för marknadstillträde och -utträde bidrar till 
att höja ekonomins effektivitet. 
Ramen för en fungerande marknadsekonomi är i stort sett på plats i Tjeckien. 
Marknadsmekanismer dominerar - endast ett mindre antal administrativa priser behöver 
fortfarande justeras, och handeln och valutasystemet har i stort sett liberaliserats. Det privata 
ägandet har utvidgats och privatiseringsprocessen är nästan fullbordad med enbart de största 
bankerna och omkring 60 strategiska företag ännu i statliga händer. De rättsliga och 
institutionella gmnddragen i ett marknadssystem är också i stort sett för handen: äganderätten 
är väldefinierad; handelsrätt, avtalsrätt och konsumentlagstiftning har införts; det finns inga 
betydande administrativa kontroller som hindrar marknadstillträde och banksektorn har till 
viss del reformerats. 
Det är dock inte helt uppenbart att alla marknadsinstitutioner skulle vara tillräckligt starka 
eller helt funktionsdugliga. Två viktiga exempel utgörs av finans- och kapitalmarknaderna, 
vilka är väsentliga inslag i en modem marknadsekonomi, samt den offentliga förvaltningen. 
Dessa måste utvecklas ytterligare. Regleringen av finansmarknaderna, som hittills har visat 
sig vara otillräcklig, ses över för närvarande. Närmare bestämt kan sägas att banksektorn inte 
är stark och håller på att undergå nödvändiga strukturella reformer för att den effektivt skall 
kunna uppfylla sin roll som finansiell mellanhand. Skatteförvaltningen har varit relativt svag. 
Avsevärda framsteg har gjorts när det gäller att stabilisera ekonomin - inflationen är ensiffrig, 
arbetslösheten exceptionellt låg och de offentliga finanserna sunda. Detta har påskyndat 
utvecklingen av ett marknadssystem eftersom det har skapat den stabila makroekonomiska 
miljö som krävs för att aktörer skall kunna planera sin verksamhet med en rimlig grad av 
säkerhet. Tillväxten verkar vara bärkraftig och ha en sund bas. Under 1996 avtog dock den 
ekonomiska tillväxten, arbetslösheten och inflationen ökade, de offentliga finanserna kom 
under visst tryck, bytesbalansunderskottet steg hastigt och i maj 1997 tvingades man överge 
fluktuationsutrymmet för valutan. Två faktorer bakom avmattningen var nedgången i exporten 
till unionen och en stramare penningpolitik. Situationen i nuläget tyder på två saker. För det 
första kan den makroekonomiska stabiliteten inte tas för given, och i synnerhet måste metoder 
utformas för att begränsa konsumtionen i syfte att begränsa handelsunderskottet. För det andra 
krävs fortfarande omfattande omstruktureringar på företagsnivå för att uppnå långfristig solid 
tillväxt. 
Ett mått på hur framgångsrikt landet har varit med att anpassa sig och hantera sin ekonomiska 
utveckling under de första övergångsåren är att det var det första centraleuropeiska land som 
29 
blev medlem i Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD), vilket 
skedde 1996. Under de kommande månaderna måste ett fortsatt fast åtagande om stabilisering 
och reformer etableras för att landet skall kunna bygga vidare på de avsevärda framsteg som 
gjorts under de senaste åren. Vidare borde en god utveckling av genomförandet av 
Europaavtalet bidra till att säkerställa att övergången till medlemskap i unionen blir relativt 
friktionsfri. 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
Det är svårt, några år före ett eventuellt medlemskap och innan Tjeckien har antagit och 
genomfört större delen av gemenskapens lagstiftning, att bilda sig en definitiv uppfattning om 
landets förmåga att uppfylla detta kriterium. Det är dock möjligt att fastställa vissa drag i 
landets utveckling som kan ge viss vägledning om den sannolika förmågan att hantera 
konkurrens och marknadskrafter inom unionen. 
Detta förutsätter en stabil makroekonomisk ram inom vilken enskilda ekonomiska aktörer kan 
fatta beslut i ett klimat som kännetecknas av en rimlig grad av förutsägbarhet. Det måste 
finnas en tillräcklig mängd mänskliga och fysiska resurser, inbegripet infrastmktur, som utgör 
gmnden för enskilda företags förmåga att anpassa sig till det ökade konkurrenstrycket på den 
inre marknaden. Företag måste investera för att höja sin effektivitet, så att de både kan 
konkurrera på hemmamarknaden och dra nytta av de stordriftsfördelar som följer av tillträdet 
till den inre marknaden. Denna anpassningsförmåga kommer att vara desto större ju mer 
företagen far tillgång till investeringskapital, ju högre skicklighet deras arbetskraft har och ju 
större framgång de har vad gäller innovationer. 
Vidare kommer en ekonomi att bättre kunna uppfylla medlemskapets skyldigheter, ju högre 
grad av ekonomisk integrering med unionen som uppnås före anslutningen. Ju mer ett land 
redan är integrerat med unionen, desto mindre omfattande är den ytterligare omstmkturering 
som ett medlemskap kräver. Nivån på den ekonomiska integreringen är relaterad till både 
spännvidden i och volymen av handeln med medlemsstaterna. De direkta fördelarna av 
tillträdet till den inre marknaden kan också vara större i de sektorer där det finns en ganska 
betydande andel små företag, eftersom dessa företag i relativt högre grad påverkas av hinder 
för handeln. 
Ett mått på landets konkurrenskraft är i hur hög grad landet har integrerat sin handel med 
Europeiska unionen. Det tjeckiska näringslivet har omorienterat sin handel mot väst och 
dramatiskt höjt sin handelsomsättning. Detta har medfört att landet är ganska väl integrerat 
med unionen - unionen svarar för omkring 60 % av landets export och omkring 60 % av 
importen. Partema exporterar och importerar dock i nuläget inte liknande produkttyper, något 
som skulle vara ett ännu tydligare tecken på konkurrenskraft på unionens marknad. Stmkturen 
på handeln mellan Tjeckien och Tyskland, den viktigaste handelspartnern, visar detta (en 
analys på grundval av smala vamkategorier) och tyder således på att integrationen ännu inte 
har nått ända fram. Mot bakgrund av de stigande arbetskraftskostnaderna är ytterligare 
strukturförändringar, produktivitetstillväxt och kvalitetsförbättringar nödvändiga om tjeckiska 
företag skall kunna konkurrera med europeiska leverantörer. 
Ett annat mått på konkurrenskraften är företagens förmåga att anpassa sig till ändrade 
omständigheter och företagsledningens förmåga att omstmkturera företag och införa 
internationellt erkända normer och förfaranden. Exempelvis kan företag behöva vara i stånd 
att införa moderna tekniker om de skall kunna uppfylla de tekniska standarder som föreskrivs 
i gemenskapens regelverk. De indirekta tecken på detta som framgår av omstruktureringen har 
30 
hittills varit motstridiga. Den svaga förmågan att leda företag har en avsevärd negativ 
konsekvens för industrins konkurrenskraft. Antalet friställningar har i det förflutna varit 
förhållandevis begränsat, vilket skulle kunna tyda på att arbetsmetoderna inte har ändrats och 
att överbemanning fortfarande råder. Det finns tecken, t.ex. från stålindustrin, på att detta nu 
börjar ändras, men inom andra områden såsom järnvägssektorn är motståndet mot 
förändringar starkt. Eftersom företagsägandet ofta inte är öppet finns det dessutom ingen 
enstaka tydlig instans inför vilken ledningen är ansvarig, vilket medför att den inte 
nödvändigtvis alltid drivs att omstmkturera företagen. Bankerna och investeringsfonderna 
äger i betydande grad andelar i varandra och investeringsfonderna äger andelar i de företag 
som lånar medel av bankerna. Bankerna har till följd av detta byggt upp osäkra lån, som inte 
har sagts upp på grund av förbindelserna till investeringsfonderna. 
Omstruktureringen av företag är också beroende av investeringsnivån och företagens tillgång 
till kapital. Investeringamas andel av BNP är mycket hög, de utländska direktinvesteringarna 
har varit relativt omfattande och FoU-utgifternas andel av BNP har ökat sedan 1993 - de 
uppgick till 1,14 % 1995. Hittills har större delen av investeringarna gjorts i infrastmktur och i 
banksektorn, medan de har varit förhållandevis små i tillverkningssektorn. Det finns indirekta 
tecken på att detta håller på att ändras - bankemas företagsutlåning har ökat och 
produktivitetsökningen i tillverkningssektorn har accelererat. En ökad tillgång på kapital kan 
förväntas hjälpa Tjeckiens industri att anpassa sig till de krav som följer av gemenskapens 
regelverk. 
Kostnaderna för en anpassning till ökad konkurrens beror delvis på graden av industriell 
koncentration och företagskoncentration samt arbetskraftens rörlighet. I Tjeckien är 
industriproduktionen ganska hårt koncentrerad till metallframställning, men en ökad 
diversifiering har ägt mm och företagskoncentrationen har minskat. Arbetskraftens rörlighet 
är dock i hög grad begränsad på grund av bristen på bostäder. 
Jordbrukssektorn är relativt liten om man ser till dess andel av BNP. Dock skulle en 
anslutning kräva en betydande modernisering. Mer eller mindre omfattande prisjusteringar 
skulle kunna bli nödvändiga, beroende på prisutvecklingen både i Tjeckien och i unionen, 
samt på förändringar i reala växelkurser. 
För närvarande är banksektorn varken konkurrenskraftig eller stark. Sektorn har reformerats 
men domineras av de fyra största bankerna, som ännu till viss del är statsägda - ett stort antal 
små icke-livskraftiga banker existerar fortfarande. Under 1996 blev banksektorns svagheter 
tydliga i det att ett antal banker gick i konkurs. De största problemen i sektorn är osäkra lån, 
avsaknad av konkurrenskraft och öppenhet, underkapitalisering och det korsvisa ägandet 
mellan banker och investeringsfonder. Staten måste kanske ingripa för att lösa problemet med 
vissa bankers osäkra lån. Om sektorn skall kunna utvecklas måste den konsolideras och 
bankemas utlåningspraxis förbättras. Framsteg på detta område är nödvändiga för att den 
tjeckiska ekonomin skall kunna få den konkurrenskraft som krävs på den europeiska 
marknaden. 
Framtidsutsikter och prioriteringar 
De viktigaste frågorna i den politiska debatten är för närvarande handelsunderskottet, 
inflationen, valutakursen, företagens omstrukturering och reform av banksektorn. Grundvalen 
för dessa frågor utgörs av några fundamentala problem som måste bemästras på medellång 
sikt. 
31 
Ett handelsunderskott är ett normalt inslag i en ekonomi som befinner sig i snabb utveckling. 
Det finns ingen anledning till oro så länge som underskotten genereras av produktiva 
investeringar och finansieras genom långfristiga kapitalinflöden. Stora ihållande obalanser i 
betalningsbalansen tyder dock på att det finns mera gmndläggande problem. Importen utgörs 
fortfarande till stor del av kapitalvaror, men importen av konsumtionsvaror ökar snabbt. 
Problemet hänger därför troligen samman med det mycket låga inhemska sparandet, trots den 
stora ökningen av löneinkomster och andra inkomster - med andra ord, den mycket höga 
benägenheten att konsumera snarare än att spara. 
Inflationen har bringats ned till ensiffriga tal, men upphörde att avta under 1996. De två 
orsakerna till inflationstrycket är snabba löneökningar och hög inhemsk efterfrågan, och den 
nyligen inträffade deprecieringen av den tjeckiska valutan kommer sannolikt att förvärra 
situationen. Eftersom prisliberaliseringen och avregleringen kommer att fortsätta, vilket på 
kort sikt förstärker inflationen, måste några mycket resoluta åtgärder vidtas för att hålla 
tillbaka trycket. Arbetsmarknaden är helt klart pressad. Detta kan delvis bero på att det finns 
dold arbetslöshet och att arbetssökande är svårt eftersom utbudet av informationstjänster om 
arbetstillfällen är begränsat. Å andra sidan har produktivitetsökningen inte varit så hög som 
man mot bakgmnd av den låga arbetslösheten kanske skulle förväntat sig. All överbemanning 
måste avvecklas och investeringar i arbetskraftsbesparande teknik är nödvändiga. Det är mera 
sannolikt att sådana investeringar äger mm om realräntorna är lägre och bankemas utlåning 
mindre restriktiv. Det senare skulle kräva en bättre bedömning av säkerheter för lån och 
lånerisker. Detta i sin tur förutsätter starkare och öppnare kapitalmarknader - i nuläget är dessa 
inte en finansieringskälla för företagen, som i stället måste vända sig till banksektorn för att få 
lån. 
Privatisering och reformering inom banksektorn står för närvarande högt på dagordningen - de 
senaste svårigheterna beror till stor del på otillräcklig lagstiftning och tillsyn, dålig praxis och 
det korsvisa ägandet mellan investeringsfonder och banker. Det är viktigt att banksektorn 
rensas upp. 
De penning- och finanspolitiska instrumenten har omdanats för att bli mera förenliga med ett 
marknadssystem. Ända till helt nyligen uppnåddes målen - en stabil valuta, en balanserad 
budget och en minskning av de statliga utgiftemas andel av BNP. De offentliga finanserna har 
reformerats enligt förebilder från väst - t.ex. har mervärdesskatt och inkomstskatt införts. 
Skatteuppbörden måste dock förbättras och pensionsfonderna och fondema för social trygghet 
visar växande underskott, vilka på medellång sikt kommer att skapa problem. 
Landets ekonomiska politik har hittills inte styrts av en genomtänkt strategi på medellång sikt. 
Några styrande principer för politiken har dock fastställts. För det första, att uppnå en stabil 
valuta - centralbanken ansvarar för säkerställandet av låg inflation och en stabil valutakurs. 
För det andra, att minska den offentliga sektoms storlek och uppnå en balanserad budget. För 
det tredje, att inrätta en marknadsekonomi via privatisering av statliga tillgångar och 
liberalisering av ekonomiska förhållanden. 
Regeringens förmåga att genomföra dessa strategier och upprätthålla en trovärdig politik är 
mindre säker nu än vad den var före valen i juni 1996. Takten i lagstiftningsarbetet och 
genomförandet kommer således kanske att avmattas. 
Den ekonomiska politiken borde nu lägga ökad tonvikt på mikroekonomiska åtgärder. 
Effekterna av sådana åtgärder kommer kanske inte att bli uppenbara lika snabbt, men de är av 
största vikt för att bevara stabiliteten och stärka konkurrenskraften. 
32 
2.3 Allmän bedömning 
Tjeckien kan betraktas som en fungerande marknadsekonomi. Marknadsmekanismer används 
i stor utsträckning och statens roll i ekonomin har fullständigt förändrats. Avsevärda 
framgångar har gjorts när det gäller att stabilisera ekonomin. Arbetslöshetsnivån är bland de 
lägsta i Europa. Dock visar de nyligen uppkomna makroekonomiska obalanserna att 
ytterligare framsteg måste göras under de närmaste åren, särskilt när det gäller att förbättra 
företagsledningen och stärka det finansiella systemet. 
Tjeckien bör vara i stånd att hantera unionens konkurrenstryck och marknadskrafter, på 
medellång sikt, förutsatt att förändringarna på företagsnivå påskyndas. Landet har en utbildad 
och skicklig arbetskraft, och infrastmkturen är relativt utvecklad. Investeringarna i ekonomin, 
inbegripet de utländska direktinvesteringarna, har varit stora under de senaste åren. Ekonomin 
har också framgångsrikt lyckats med att orientera sin handel mot väst. Även om kvaliteten på 
de exporterade varorna håller på att förbättras, är deras förädlingsvärde fortfarande lågt. 
Banksektorn domineras av ett fåtal, delvis statsägda banker med låg konkurrenskraft. Tjeckien 
främsta utmaning blir att fortsätta med omstruktureringen av företag för att förbättra 
ekonomins resultat på medellång sikt och för att justera obalanserna gentemot utlandet. 
3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett 
medlemskap 
Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn angavs bland kriterierna för anslutning 
förmågan att "påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till 
målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen". 
Genom sin ansökan om medlemskap på grundval av fördraget har Tjeckien 
reservationslöst godtagit unionens grundläggande syften, inbegripet dess politik och 
instrument. I detta kapitel behandlas Tjeckiens förmåga att fullgöra de skyldigheter som 
följer med ett medlemskap, dvs. att anta den rättsliga och institutionella struktur 
(regelverket) genom vilken unionen förverkligar sina mål. 
Unionens utveckling har medfört att regelverket gradvis har blivit allt mer omfattande, 
och det utgör nu en större utmaning för framtida anslutningar än vad som var fallet i det 
förflutna. Tjeckiens förmåga att genomföra regelverket kommer att vara avgörande för 
dess möjligheter till ett framgångsrikt medlemskap i unionen. 
1 de följande avsnitten granskas inom varje större område av unionens verksamhet 
nuläget och framtidsutsikterna för Tjeckiens del. Utgångspunkten för beskrivningen och 
analysen är en kort sammanfattning av regelverket, med uppgifter om Europaavtalets och 
vitbokens bestämmelser där dessa är relevanta. Slutligen görs för varje 
verksamhetsområde en kortfattad bedömning av Tjeckiens förmåga att på medellång 
sikt fullgöra de skyldigheter som följer med ett medlemskap. 
33 
3.1 En gränslös inre marknad 
Unionens inre marknad definieras i fördragets artikel 7a som ett område utan inre gränser där 
fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Den inre marknaden, som är 
av central betydelse för gemenskapens integrationsprocess, har som gmnd en öppen 
marknadsekonomi där det skall råda full konkurrens och ekonomisk och social 
sammanhållning. 
Ett effektivt genomförande av de friheter som är inskrivna i fördraget förutsätter inte bara att 
viktiga principer respekteras, som till exempel principen om icke-diskriminering och 
principen om ömsesidigt erkännande av nationella bestämmelser - så som dessa principer 
uttolkats av domstolen - utan också en samtidig och effektiv tillämpning av en rad specifika 
gemensamma bestämmelser. Syftet med dessa specifika bestämmelser är särskilt att sörja för 
säkerhet och folkhälsa, miljöskydd och konsumentskydd, bevarandet av allmänhetens 
förtroende inom tjänstesektorn och garantier för att personer som utövar vissa specialiserade 
yrken har lämpliga kvalifikationer, samt vidare att vid behov införa eller samordna vissa 
reglerings- och övervakningsmekanismer, mekanismer som innebär att alla de kontroller och 
systematiska inspektioner som behövs för att säkerställa att reglerna följs sker inom 
marknaden och inte när de nationella gränserna passeras. 
Det är viktigt att gemenskapslagstiftningen införlivas effektivt med nationell lagstiftning, men 
än viktigare är att den genomförs korrekt i praktiken av lämpliga administrativa och rättsliga 
stmkturer i medlemsstaterna och att den följs av företagen. Detta är nödvändigt för att kunna 
etablera det ömsesidiga förtroende som krävs för att den inre marknaden skall fungera. 
Det är viktigt att detta kapitel läses tillsammans med framför allt de kapitel som handlar om 
socialpolitik, miljö, konsumentskydd och politiken för specifika sektorer. 
De fyra friheterna 
Kandidatländerna skall ta över gemenskapens regelverk stegvis enligt följande uppläggning: 
- Associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och Tjeckien 
trädde i kraft den 1 februari 1995. För de fyra friheterna och tillnärmningen av 
lagstiftningen föreskrivs särskilt i avtalet en omedelbar eller stegvis tillämpning av vissa 
ömsesidiga eller icke ömsesidiga skyldigheter när det gäller framför allt etableringsrätt, 
nationell behandling, frihandel, immaterialrätt och offentlig upphandling. 
- I den vitbok, KOM (95) 163 slutlig, i vilken kommissionen 1995 lade fram riktlinjer 
avsedda att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig inför integreringen med den inre 
marknaden, avgränsas den berörda lagstiftningen mera snävt. Där anges de områden och 
"nyckelåtgärder" som direkt inverkar på den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital och 
personer och redovisas de förutsättningar som krävs för att de skall kunna tillämpas, 
däribland de rättsliga och organisatoriska strukturerna. Tjugotre av gemenskapens 
aktivitetsområden tas upp i vitboken och åtgärderna i fråga delas upp i två faser allt efter 
prioritetsgrad; en arbetsplan fastställs sålunda för perioden inför anslutningen. TAIEX 
("Technical Assistance and Information Exchange Office" - kontoret för tekniskt stöd och 
informationsutbyte) inrättades för att lämna kompletterande och riktat tekniskt bistånd 
inom de lagstiftningsområden som täcks av vitboken. En databas över lagstiftningen har 
nyligen upprättats av TAIEX. 
34 
- Anslutningen till Europeiska unionen innebär att kandidatländerna måste införliva och 
genomföra hela gemenskapens regelverk. I detta avseende bör understrykas att den 
handlingsplan för den inre marknaden som lades fram inför Europeiska rådet i Amsterdam 
anger de prioriterade åtgärder som är nödvändiga för att med hänsyn till införandet av den 
gemensamma valutan förbättra den inre marknadens funktion i ett EU med femton 
medlemsstater. Detta kommer med nödvändighet att innebära successiva förändringar av 
regelverket. 
Den allmänna ramen 
Företagen skall, oavsett verksamhetsområde, kunna utöva sin verksamhet på gmndval av 
gemensamma regler. Dessa gemensamma regler är viktiga, för de fastställer den allmänna 
ramen för hur ekonomin skall fungera och därmed de allmänna konkurrensförutsättningarna. 
Inom detta område återfinns, förutom konkurrensreglerna (statliga företag, statsstöd) och 
beskattningsreglerna som tas upp i andra avsnitt i detta yttrande, bestämmelserna om 
öppnandet av offentlig upphandling av anläggningsarbeten, varor och tjänster, om 
harmonisering av bestämmelserna på det immaterialrättsliga området (inklusive Europapatent) 
och om harmonisering av bestämmelserna om bolagsrätt och redovisningsrätt, vidare 
bestämmelserna om skydd av personuppgifter samt om överföring av lagföring och 
erkännande av domar (konventioner med stöd av artikel 220 i fördraget). 
Översikt 
Offentlig upphandling regleras genom en lag från 1994 som trädde i kraft 1996. Ett oberoende 
organ, kontoret för skydd av konkurrens, ansvarar för övervakningen av den offentliga 
upphandlingspolitiken. 
Vad gäller skyddet av intellektuell och industriell äganderätt antog Tjeckien en ny patentlag 
1990, en varumärkeslag 1995 och ändrade något lagen om upphovsrätt 1996. Landet är part 
till alla de konventioner som avses i artikel 67 i Europaavtalet och har lämnat en ansökan om 
anslutning till Mjnchenkonventionen från 1973. Tjeckien är anslutet till TRIPs-avtalet 
(handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter). 
Bolagsrätten regleras till större delen genom en handelslag, som senast ändrades den 1 juli 
1996 och som ligger nära det första och det andra direktivet. Flera olika bolagsformer erkänns 
enligt tjeckisk lagstiftning, däribland publika aktiebolag och privata aktiebolag med begränsad 
ansvarighet. I nuläget är omkring 115 000 foretag registrerade. De får emittera aktier, och 
nyligen antagen lagstiftning har förbättrat skyddet för aktieägarna. Kravet på visst 
minimikapital är reglerat i lag. Kreditgivare åtnjuter också ett gmndläggande skydd. 
Domstolarna för ett företagsregister som innehåller alla relevanta upplysningar om varje 
företag och som är öppet för alla. 
Genom redovisningslagen från 1991 görs Tjeckiens bestämmelser om redovisning förenliga 
med det fjärde direktivet. Det finns inga redovisningsnormer - arbetsförfaranden utformas av 
finansministeriet. Rekommendationer i fråga om arbetsmetoder utfärdas av revisoremas 
förening. Bestämmelser om koncernredovisning utformas genom förklaringar från ministeriet. 
Rätten till skydd av personuppgifter ingår i stadgan om de gmndläggande rättigheterna och 
friheterna och säkerställs genom lag nr 256/1992 om skydd av personuppgifter samt genom 
ett flertal rättsakter för specifika områden. Det finns inget oberoende kontrollorgan som 
övervakar efterlevnaden. 
35 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den tjeckiska lagstiftningen om offentlig upphandling har avsevärt närmat sig gemenskapens 
regelverk. De flesta av de direktiv som anges i vitboken har införts i tjeckisk lagstiftning. De 
tjeckiska myndigheterna medger dock själva att fullständig överensstämmelse ännu inte råder. 
Detta är fallet vad gäller anbudsförfaranden i sektorn för allmännyttiga tjänster - som ännu 
inte omfattas av lagstiftningen - och vissa preferenser och andra åtgärder som diskriminerar 
utländska medborgare och företag. 
Landet har gjort stora ansträngningar för att få lagstiftningen om offentlig upphandling att 
överensstämma med gemenskapens regelverk. Även om landets lagstiftning allmänt sett är av 
god kvalitet kvarstår vissa brister. I synnerhet måste lagstiftningens räckvidd utvidgas till att 
omfatta sektorn för allmännyttiga tjänster (vatten, energi, transport och telekommunikation). 
För närvarande har landet en ordning med inhemska preferenser som medges i Europaavtalet. 
Företag etablerade inom EU kommer att få tillträde på lika villkor först efter utgången av den 
övergångsperiod som fastställts i Europaavtalet. Kontoret för skydd av ekonomisk konkurrens 
förefaller uppfylla behovet av infrastruktur för en korrekt tillämpning av lagstiftningen. Även 
om det är för tidigt att korrekt bedöma hur väl de offentliga upphandlingsförfarandena 
fungerar i praktiken kan konstateras att systemet med rättsliga åtgärder förefaller vara snabbt 
och effektivt och att det ligger i linje med merparten av kraven i de relevanta direktiven. 
Ytterligare ändringar av lagen om offentlig upphandling väntas träda i kraft 1998-2000, så att 
en fullständig harmonisering inom området för offentlig upphandling kan uppnås senast vid 
tidpunkten för anslutningen. 
Goda framsteg har gjorts vad gäller anpassning av lagstiftning om industriell äganderätt 
(patent, varumärken, mönster och modeller). 
När det gäller intellektuell äganderätt (upphovsrätt och närstående rättigheter) kvarstår vissa 
stora brister (i fråga om datorprogram, hyres- och distributionsrättigheter och varaktigheten 
för upphovsrättsskyddet). Landet avser att revidera den befintliga patentlagen för att uppnå 
full överensstämmelse med Munchenkonventionen. Samtidigt avser landet att införa ett intyg 
om tilläggsskydd för läkemedel. En kontroll vid gränserna kommer att införas den 1 januari 
1998. Piratkopieverksamhet utgör fortfarande ett stort problem. Stora ansträngningar har 
gjorts för att säkerställa efterlevnaden av den industriella äganderätten. 
I fråga om företagslagstiftning ändrades enligt uppgift från Tjeckien handelsrätten den 1 juli 
1996 för att på alla väsentliga punkter bringas i överensstämmande med det första och det 
andra direktivet, även om vissa brister kvarstår, t.ex. i fråga om skydd av borgenärer. Man 
räknar med att det tolfte direktivet har införlivats med tjeckisk lagstiftning, men det råder 
ännu inte full överensstämmelse med det tredje och det elfte direktivet. 
I fråga om redovisning innebär redan 1991 års lag en god anpassning till det fjärde direktivet, 
och ändringar av lagen, som träder i kraft den 1 januari 1999, förväntas leda till full 
överensstämmelse. Ändringar av lagen om revisorer, genom vilken det åttonde direktivet 
genomförs, kommer att träda i kraft den 1 januari 1998. Vissa övergångsproblem finns när det 
gäller att genomföra de nya reglerna i praktiken, bland annat råder brist på kvalificerade 
revisorer, men dessa problem går att lösa på medellång sikt. 
De tjeckiska myndigheterna erkänner att landets lagstiftning inte på ett tillfredsställande sätt 
överensstämmer med europeiska standarder rörande dataskydd. Landet är ännu inte part till 
36 
Europarådets konvention nr 108. Landet måste inrätta ett oberoende organ med uppgift att 
utöva tillsyn över lagstiftningens tillämpning samt anta bestämmelser om de påföljder som 
skall drabba de personer som olagligt använder uppgifter 
Vad gäller civilrätt inbjöds Tjeckien nyligen av de stater som undertecknat 
Luganokonventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens 
område att ansluta sig till konventionen. Detta är ett gott tecken på förtroendet för det 
tjeckiska rättssystemet. 
Slutsats 
Tjeckien har redan övertagit de viktigaste direktiven inom de områden som anges ovan. 
Genomförandet av bestämmelserna i Europaavtalet och av de åtgärder i vitboken som avser de 
nu behandlade områdena har i allmänhet varit gott. 
Ytterligare arbete krävs, i synnerhet inom området för offentlig upphandling, skydd av 
intellektuell äganderätt och genomförandestrukturer för skydd av personuppgifter. Mindre 
omfattande ansträngningar krävs inom områdena för bolagsrätt och redovisning för att den 
tjeckiska lagstiftningen till fullo skall bringas i linje med EG-lagstiftningen. Inom alla dessa 
områden torde några större svårigheter med tillnärmningen på medellång sikt inte uppkomma, 
förutsatt att nuvarande harmoniseringsprogram fullföljs. 
Fri rörlighet för varor 
Fri rörlighet för varor fömtsätter en avveckling av åtgärder som begränsar handeln, alltså inte 
bara tullar och kvantitativa handelsbegränsningar utan också alla åtgärder med motsvarande 
verkan, dvs. åtgärder som är direkt eller indirekt tillämpliga för nationella eller importerade 
produkter och som har protektionistiska verkningar. För att garantera fri rörlighet för varor 
inom områden där de tekniska föreskrifterna inte är harmoniserade är det, enligt de principer 
som slogs fast i domen i målet Cassis de Dijon, av gmndläggande betydelse att principen om 
ömsesidigt erkännande av nationella regler tillämpas och att principen att de nationella kraven 
skall begränsas till krav som är rimliga i förhållande till de eftersträvade målen accepteras. 
Europeiska gemenskapen har utvecklat den "nya metoden" för harmoniseringsarbetet, ett 
tillvägagångssätt som bygger på en väl avvägd balans mellan offentliga och oberoende privata 
organ och där Europeiska gemenskapens lagstiftning och europeiska standarder spelar en 
tydlig och kompletterande roll. I stället för att föreskriva tekniska lösningar begränsar sig EG-
lagstiftningen till att fastställa gmndläggande krav som produkterna skall uppfylla. Produkter 
som tillverkats i överensstämmelse med europeisk standard skall förutsättas uppfylla de 
gmndläggande kraven, men användandet av europeiska standarder är inte det enda sättet att 
intyga att överensstämmelse med de uppställda kraven föreligger. Den "nya metoden" 
fungerar tillsammans med den "globala metoden" för produktcertifiering som reglerar rätten 
att sätta "CE-märket" på en produkt. För andra produkter, såsom farmaceutiska produkter, 
kemikalier, motorfordon och livsmedel, följer EG:s direktiv det traditionella 
regleringsmönstret och innehåller utförliga regler. 
De fria rörligheten för varor fömtsätter alltså även att vissa gemenskapsbestämmelser om 
harmonisering införlivas. Tillämpningen av de harmoniseringsbestämmelser som gäller 
skyddet av hälsa och säkerhet bör härvidlag följas med stor uppmärksamhet, vilket fömtsätter 
att det inrättas lämpliga system och organisatoriska lösningar på såväl företags- som 
myndighetsnivå. 
37 
Bland de s.k. "övergripande" direktiv som är nödvändiga för att den gränslösa marknaden 
skall fungera kan särskilt nämnas direktivet om allmän produktsäkerhet och direktivet om 
skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister. Bestämmelserna om allmän 
produktsäkerhet behandlas i det avsnitt som behandlar konsumentskyddet. 
De bestämmelser som är specifika för jordbmksprodukter (iakttagandet av veterinära och 
fytosanitära krav) redovisas i detalj i det avsnitt som gäller jordbmket. 
Översikt 
Nivån på tullskyddet är låg och relativt få diskriminerande åtgärder kvarstår. Alla priser har 
liberaliserats, med undantag för priserna för allmännyttiga tjänster och hushållens priser för 
gas, vatten och elektricitet samt hyror. Införandet av systemet med importdeposition den 21 
april 1997 och förberedelsen av begränsande åtgärder mot import av jordbruksprodukter 
innebär avsteg från den frihandelsstrategi som regeringen hittills följt. Dessa frågor behandlas 
i andra avsnitt i detta yttrande. 
Tillnärmningen av den tekniska lagstiftningen till gemenskapens regelverk har framskridit 
väl. Det planerade ikraftträdandet den 1 september 1997 av lagen om tekniska krav på 
produkter borde bana väg för antagandet av tekniska föreskrifter, standarder och förfaranden 
för bedömning av överensstämmelse vilka i stort överensstämmer med EU:s nya metod för 
teknisk harmonisering och den globala metoden för bedömning av överensstämmelse. Inom 
de viktigaste områdena förefaller det som om anpassningen av föreskrifter framskrider på ett 
tillfredsställande sätt. Ny lagstiftning om livsmedel har nyligen antagits, globalt 
överensstämmande förslag till lagstiftning finns i fråga om kemikalier, och vad gäller 
bilindustrin har Tjeckien undertecknat 1958 års avtal inom ramen för FN-ECE och tillämpar 
mer än två tredjedelar av FN-ECE:s föreskrifter. När det gäller farmaceutiska produkter 
kommer sannolikt förslaget till lagstiftning att visa att framsteg görs i arbetet med att få 
lagstiftningen att överensstämma med EU:s. Den nya lagen om läkemedel, tillsammans med 
de nödvändiga tillämpningsföreskrifterna, väntas överensstämma med relevanta bestämmelser 
i gemenskapens regelverk. Under alla omständigheter bör det erinras om att 
sekundärlagstiftning ofta måste antas för att genomföra de allmänna rambestämmelserna. 
Det tjeckiska kontoret för standarder, metrologi och provning, som sorterar under handels-
och industriministeriet, ansvarar för standardisering och certifiering. 
Att ett och samma paraplyorgan fullgör ett flertal uppgifter är betecknande för övergången till 
ett nytt system baserat på den nya metoden. Enligt detta system skall det dock finnas 
oberoende organ för bedömning av överensstämmelse, förenliga auktorisationssystem och 
frivillig standardisering. 
Det tjeckiska nationella standardiseringssystemet har genomfört mer än 80 % av EU:s 
standarder och vid utgången av 1997 bör man ha uppnått en genomförandegrad på 100 %. 
Kontoret för standarder, metrologi och provning, som tidigare detta år blev full medlem i 
CEN och som är stödmedlem i CENELEC, kommer sannolikt att vara det tekniska 
övervakningsorganet i det nya systemet. 
Ända tills helt nyligen fanns det inga tekniska handelshinder. Tidigare detta år lämnades det 
dock enstaka rapporter om att produkter med urspmng i gemenskapen som uppfyllde EU:s 
standarder inte medgavs tillträde till den tjeckiska marknaden. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
38 
Tjeckien har kommit långt när det gäller att tillämpa gemenskapens regler om fri rörlighet för 
varor. Marknadstillträde för produkter med urspmng i EU som uppfyller EU:s standarder 
måste dock garanteras. 
Goda framsteg har gjorts när det gäller industriprodukters säkerhet. Arbete pågår med 
genomförandet av lagen om tekniska krav på produkter och det efterföljande genomförandet 
av de införlivade direktiven om den nya metoden. 
Det tjeckiska kontoret för standarder, metrologi och provning har en personalstyrka som 
verkar vara tillräcklig, och den tekniska kompetensen verkar vara fullgod. 
I förslaget till lag om tekniska krav på produkter föreskrivs att statliga provningsorgan skall 
privatiseras inom ett år. Inspektionsorganen för standarder och tekniska föreskrifter omfattas 
idag av olika ministeriers behörighet. Det samma gäller för certifieringsorgan, som också 
avses privatiseras. 
Det tjeckiska systemet för standardisering och certifiering förefaller vara väl förberett för att 
uppfylla gemenskapens regelverk på medellång sikt, förutsatt att nuvarande ansträngningar 
fortsätter. Några frågor kvarstår dock vad gäller genomförandet av marknadsövervakning 
(lagstiftning och förvaltningsstrukturer), separationen mellan de reglerande, standardiserande 
och certifierande organen, lösningen av frågan om tystnadsplikt för provningslaboratorier och 
ministeriemas exakta avsikter rörande privatisering av certifieringsorgan. Utvecklingen måste 
således bevakas. Detta gäller även för kvaliteten på och personalen hos de organ och 
institutioner som är behöriga att genomföra den berörda lagstiftningen, även om utvecklingen 
också på detta område är uppmuntrande. 
När det gäller skadeståndsansvar för produkter kommer ett lagförslag snart läggas fram för 
parlamentet så att ikraftträdandet kan ske i januari 1998. 
Vad gäller de områden som är reglerade på nationell nivå men inte omfattas av någon 
gemenskapsharmonisering saknas emellertid tillräckliga uppgifter om i vad mån 
gemenskapsrättens principer om fri rörlighet för varor tillämpas i Tjeckien. 
Förklaringen är framför allt att de mekanismer för öppenhet som är knutna till den inre 
marknadens funktion saknas och alltså inte kan utnyttjas som sådana under perioden inför 
anslutningen; det rör sig framför allt om direktiv 83/189 i vilket föreskrivs att förslag till 
nationella tekniska standarder och föreskrifter skall anmälas, beslut 3052/95 som handlar om 
åtgärder som avviker från principen om fri rörlighet för varor, förfarandena för överklagande 
hos kommissionen och även möjligheten enligt artikel 177 i fördraget att vända sig till 
domstolen för att få ett förhandsavgörande. Likaså fömtsätter en bedömning av om Tjeckien 
tillämpar principen om ömsesidigt erkännande mer ingående uppgifter om nationella 
bestämmelser och nationell administrativ praxis som kan inverka på saluförandet av 
produkterna. 
Slutsats 
Väsentliga framsteg har gjorts. Tjeckien har gjort goda framsteg när det gäller att överta 
gemenskapens regelverk för fri rörlighet för varor och har redan Övertagit de viktigaste 
direktiven. Genomförandet av bestämmelserna i Europaavtalet och vitboken har allmänt sett 
varit gott. Det måste dock garanteras att produkter som uppfyller EG:s standarder medges 
tillträde till den tjeckiska marknaden. Utvecklingen i fråga om industriprodukters säkerhet 
måste bevakas, både vad gäller lagstiftning och genomförandestmkturer. Under förutsättning 
39 
att det pågående arbetet fortsätter bör fri rörlighet för varor kunna åstadkommas på medellång 
sikt. 
De tjeckiska myndigheterna måste också försäkra sig om att den nationella lagstiftningen pä 
områden som inte omfattas av harmoniseringen med gemenskapens regelverk inte riskerar att 
utgöra ett hinder för handeln, särskilt genom att säkerställa att gällande bestämmelser står i 
proportion till de mål som eftersträvas 
Fri rörlighet för kapital 
I Europaavtalet fastställs principen om fri rörlighet mellan Tjeckien och EU för kapital. Detta 
gäller för Tjeckiens del gradvis under övergångsperioden från och med Europaavtalets 
ikraftträdande för direkta investeringar av företag som redan är etablerade i Tjeckien vad 
gäller gemenskapsföretags filialer och kontor (liksom för egenföretagare). Enligt avtalet skall 
partema samråda med varandra för att i syfte att främja avtalets mål underlätta kapitalrörelser 
mellan gemenskapen och Tjeckien (artikel 61 i Europaavtalet). 
I vitboken belyses sambandet mellan fri rörlighet för kapital och fri rörlighet för finansiella 
tjänster. Där föreslås en serie kapitalliberaliseringsåtgärder först för medelfristiga och 
långsiktiga kapitalrörelser och kapitalrörelser knutna till handelstransaktioner, därefter för 
kortsiktiga kapitalrörelser. 
Översikt 
Tjeckien har sedan 1990 varit i stånd att attrahera betydande mängder utländska 
direktinvesteringar. Den totala summan för perioden 1990-1996 är 5,3 miljarder ecu. Dessa 
utländska direktinvesteringar har haft en positiv inverkan på omstmktureringen, 
privatiseringen och moderniseringen av tjeckisk industri. Dessutom har det förekommit 
avsevärda inflöden av utländskt kapital i form av banktillgodohavanden och 
portfölj investeringar. Denna utveckling har delvis sin gmnd i landets liberala politik i fråga 
om rörlighet för kapital. 
Genom den valutalag som trädde i kraft den 1 oktober 1995 infördes konvertibilitet för alla 
bytesbalanstransaktioner. Genom samma lag infördes också en omfattande liberalisering av 
kapitalrörelser. 
Genom dessa åtgärder har de flesta av kapitalinflödena liberaliserats. De viktigaste 
begränsningarna för kapitalinflöden rör förvärv av fast egendom (för andra syften än 
direktinvesteringar) av personer som inte är bosatta i landet och utländska värdepappers 
tillträde till inhemska kapital- och penningmarknader. 
I motsats till vad som gäller för kapitalinflöden är begränsningarna av utflödet av kapital 
mycket mera omfattande. Bland de kapitalutflöden som liberaliserats finns dock 
direktinvesteringar, förvärv av fast egendom av personer bosatta i utlandet, handelskrediter 
och personliga kapitalrörelser. 
De kapitalrörelser som Tjeckien redan liberaliserat överstiger de skyldigheter som landet 
påtagit sig enligt Europaavtalet. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
40 
Enligt de tjeckiska myndigheterna kommer de kvarvarande begränsningarna att avvecklas 
gradvis inom en period på tre till fem år. 
Den valutalag som införts medger att ytterligare liberaliseringsåtgärder vidtas genom 
förordningar av regeringen och dekret från finansministern och centralbanken, utan att lagen 
behöver ändras. Vad gäller förvärv av inhemsk fast egendom för personer som inte är fast 
bosatta i landet måste dock lagen ändras. 
Slutsats 
Den grad av liberalisering av kapitalrörelser som redan uppnåtts är avsevärd, och 
liberaliseringen av kapitalinflöden sker i mycket snabbare takt än liberaliseringen av 
kapitalutflöden. Tjeckien väntas vara i stånd att på medellång sikt avveckla de kvarvarande 
begränsningarna för kapitalrörelser utan några större svårigheter och anta gemenskapens 
regelverk på detta område i dess helhet. 
Fri rörlighet för tjänster 
Den fria rörligheten för tjänster bygger på förbudet mot diskriminering, särskilt på gmndval 
av nationalitet, och på bestämmelserna om anpassning av nationell lagstiftning. Dessa 
bestämmelser avser ofta både etableringsrätten, som hör till området fri rörlighet för personer, 
och rätten att fritt tillhandahålla tjänster. Genomförandet av bestämmelserna förutsätter att det 
införs administrativa stmkturer (t.ex. kontrollorgan inom banksektorn, kontrollmyndigheter 
inom den audiovisuella sektorn, reglerings- och tillsynsmyndigheter) och en förstärkning av 
medlemsstatemas samarbete när det gäller kontrollverksamheten (system för ömsesidigt 
erkännande). 
En viktig del av lagstiftningen om fri rörlighet för tjänster avser finansiella tjänster. En annan 
del avser problemen med öppnandet av nationella marknader för sådana sektorer som 
traditionellt domineras av monopol, t.ex. telekommunikation och, delvis, energi och transport. 
Dessa senare områden behandlas i de avsnitt av yttrandet som specifikt behandlar dessa 
områden. 
Översikt 
Fram till 1989 bestod det tjeckiska banksystemet endast av en bank och under 
övergångsperioden efter delningen av Tjeckoslovakien 1993 upplevde banksektorn en stor 
efterfrågan på finansiella tjänster. Till följd av detta etablerades mer än 50 nya banker. Under 
de följande tre åren konsoliderades banksektorn. Under denna fas krävdes det särskilt att det 
tudelade banksystem som uppstått stabiliserades och att genomförandet av sundhetsregler och 
ett system för banktillsyn säkerställdes. Den nuvarande fasen kännetecknas av anpassningar 
till EU-standarder och förbättringar av banksektorns effektivitet och konkurrenskraft. 
Sju banker ägs delvis av staten, och fem av dem kontrolleras av staten och har en andel av 
bankmarknaden som uppgår till cirka 70 %. För närvarande förbereds ett projekt för 
privatisering av några av de banker som delvis ägs av staten. 
Villkoren för utländska bankers verksamhet på den tjeckiska marknaden överensstämmer i 
stort sett med det första och det andra bankdirektivet. Kraven på kapitaltäckningsgrad och 
stora exponeringar överensstämmer också med gemenskapens regelverk. Det finns skillnader 
gentemot gemenskapens lagstiftning i fråga om system för garanti av insättningar, kapitalkrav 
och gmppbaserad tillsyn. Svårigheter i banksektorn under de senaste åren ledde till nya 
41 
initiativ av regeringen för att ytterligare konsolidera sektorn genom strängare reglering och 
privatisering av de fyra största statsägda bankerna, inklusive ökade andelar utländskt kapital. 
Tillsynen av bankerna sköts av en specialiserad avdelning inom centralbanken. Genom ny 
lagstiftning har politiken för bekämpning av tvättning av pengar bringats i överensstämmelse 
med unionens krav, men stora brister kvarstår. Finansministeriet är den myndighet som 
ansvarar för politiken. 
Lagen om värdepapper och fondbörs och lag nr 248/1992 om investeringsbolag och 
investeringsfonder utgör seriösa ansträngningar för att få den tjeckiska lagstiftningen att 
överensstämma med åtgärderna enligt fas I. Tillnärmningen av fas Il-åtgärderna planeras ske 
inom tre till fyra år. Investeringar får göras av företag som har beviljats licens av 
finansministeriet och av kreditinstitut. Utländska företag som tillhandahåller 
investeringstjänster beviljas samma rättigheter som inhemska företag. Handel på tjeckiska 
marknader med värdepapper som emitterats utomlands får äga mm förutsatt att de utländska 
marknader på vilka de är noterade är godkända av finansministeriet. Den finansiella sektorn 
har spelat en huvudroll i privatiseringsprogrammet. Det stora deltagandet av institutionella 
investerare på detta område och det stora antal transaktioner som utförs utanför marknaden 
motiverar strikta bestämmelser mot manipulering av marknaden. Vidare ger ett brett 
korsägande mellan banker (mycket exponerade för privatiserade företag och företag som 
håller på att privatiseras) och institutionella investerare upphov till intressekonflikter, som bör 
hanteras genom att minoritetsaktieägares rättigheter och upplysningsskyldigheterna stärks. 
Ett första steg i denna riktning var antagandet av en ändring av lagen om värdepapper och 
fondbörs i april 1996 och beslutet i början av 1997 att inrätta ett nytt tillsynsorgan, som dock 
inte är ett oberoende organ eftersom det sorterar under finansministeriet och den tjeckiska 
centralbanken inte spelar någon stor roll. 
Några allvarliga problem med ett antal investeringsfonder i början av 1997 förefaller ha gjort 
myndigheterna mera medvetna om behovet av strängare reglering. Det är ännu inte helt klart 
vilka konkreta resultat detta kommer att leda till. 
Försäkringssektorn regleras av en lag från 1991, genom vilken en relativt hög grad av 
överensstämmelse mellan den tjeckiska lagstiftningen och fas I-åtgärderna åstadkoms. De 
betydande skillnader gentemot gemenskapens regelverk som fortfarande finns är kraven på 
deposition, som är avsevärt strängare än unionens krav, samt den fortsatta dominansen av det 
tidigare statliga monopolföretaget och dess monopol på fordonsförsäkring. 
Tillsynen utövas av finansministeriet, som har en specialiserad avdelning. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Framstegen vad gäller antagandet av gemenskapens regelverk inom banksektorn är mycket 
tillfredsställande. De skillnader som ännu måste överbryggas avser systemet för garanti av 
insättningar, kapitalkrav och gmppbaserad tillsyn. Landet planerar att avveckla dessa 
återstående begränsningar och avser föreslå att direktiven enligt fas I och II skall antas 
1997/1998. 
Enligt regeringens lagstiftningsprogram kommer EU: s lagar om banker och banktillsyn att 
helt och hållet vara införlivade år 2000, inklusive rättsakter om samarbete och 
informationsutbyte med kommissionen och andra medlemsstater i unionen och om ömsesidigt 
42 
erkännande av banktillsyn. Det måste ske en noggrann övervakning av genomförandet av den 
nya politik för strängare reglering som de senaste årens utveckling har visat vara nödvändig. 
Vad gäller värdepapper planeras under de kommande två åren ett införlivande av direktiven 
om prospekt för erbjudande till allmänheten, om insiderhandel i fråga om kollektiva 
investeringar, om investeringstjänster och om kapitalkrav för marknadsrisker (vad gäller 
investeringsföretag som inte är banker). 
Lagarna om värdepapper och investeringsfonder förefaller avspegla fas I-åtgärder i fråga om 
värdepapper. En tillnärmning av fas Il-åtgärderna planeras ske på medellång sikt. Detta 
innebär ett antagande av EU:s standarder om auktorisationsvillkor och sundhetsregler för 
värdepappersföretag som en grundval för att bevilja ett europeiskt tillstånd. Det kommer även 
att innebära säkrare verksamhetsvillkor för EU:s värdepappersföretag med verksamhet i 
Tjeckien. Annan nödvändig anpassning av gällande lagstiftning rör införande av strängare 
krav på företagschefer och aktieägare i värdepappersföretag och emittenter vars värdepapper 
utbjuds till allmänheten. 
Den kommission för tillsyn av värdepapper som nyligen inrättats inom finansministeriet 
måste få större erfarenhet av att utöva sin tillsynsroll. 
Vad gäller försäkringssektorn har direktiven enligt fas I och II ännu inte genomförts. Enligt 
regeringens offentliga planer kommer huvuddragen i följande direktiv att införlivas med 
ändringen av den gällande försäkringslagen och träda i kraft den 31 december 1998: det första 
direktivet om verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring, direktivet om 
försäkringsagenter eller försäkringsmäklare och direktivet om reserisker. Följande direktiv 
kommer att införlivas med den nya försäkringslagen: direktivet om rättsskyddsförsäkring, det 
andra direktivet om verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring, det andra 
direktivet om livförsäkring och direktiven enligt den tredje generationen och dessa kommer 
att träda i kraft år 2002. De olika direktiven om obligatorisk ansvarsförsäkring för 
motorfordon kommer att införlivas med en ny särskild lag för att kunna träda i kraft år 2000. 
Slutsats 
Medan Tjeckien har gjort avsevärda framsteg på andra ekonomiska områden är situationen 
inom den finansiella sektorn inte tillfredsställande. 
På bankområdet ger den mycket stora marknadsandelen för statskontrollerade banker upphov 
till osäkerhet rörande öppenheten och den fria konkurrensen på marknaden. Krisen i de större 
privatiserade bankerna ger intrycket att banktillsynen måste stärkas. 
På värdepappersområdet visar de nyligen inträffade skandalerna och svårigheterna med att 
inrätta en oberoende värdepapperskommission att en fri, konkurrensutsatt marknad med 
adekvat tillsyn ännu inte existerar. 
På försäkringsområdet har dröjsmålet med att genomföra ens fas I-direktiven inte bidragit till 
utvecklingen av en konkurrensutsatt och effektiv försäkringsmarknad. 
Fri rörlighet för personer 
Den fria rörligheten för personer omfattar två rörlighetsbegrepp som ingår i skilda 
sammanhang i fördraget. Artikel 7a, å ena sidan, som intagits i den första delen av fördraget 
som handlar om "Principerna", är en del av reglerna för uppbyggnaden av den inre marknaden 
43 
och innebär att medlemsstatemas inre gränser skall kunna passeras utan kontroll. Artikel 8a, å 
andra sidan, som ingår i den andra delen av fördraget som handlar om unionsmedborgarskap, 
ger varje medborgare i unionen personlig rätt att på vissa villkor fritt röra sig och uppehålla 
sig inom medlemsstatemas territorier. För att artikel 7a inte skall bli verkningslös gäller 
avskaffandet av gränskontrollerna lika för alla personer oavsett nationalitet. Medan de 
rättigheter som härrör från artikel 8a tillämpas i samtliga medlemsstater, har de rättigheter 
som härrör från artikel 7a ännu inte blivit fullständigt förverkligade i hela unionen. 
a) Fri rörlighet för unionsmedborgare, etableringsfrihet och ömsesidigt erkännande av 
examensbevis och kvalifikationer 
Europaavtalet föreskriver en icke-diskriminerande behandling av arbetstagare som är lagligt 
anställda (liksom av deras familjer). Avtalet omfattar möjligheten att kumulera eller överföra 
rättigheter på området för social trygghet och uppmuntrar medlemsstaterna att sluta bilaterala 
avtal med Tjeckien om tillträde till arbetsmarknaderna. Under den andra fasen av 
övergångsperioden kommer associeringsrådet att undersöka ytterligare sätt att förbättra 
arbetstagarnas rörlighet. 
Vitboken innehåller överväganden om den lagstiftning som krävs för att åstadkomma en 
balanserad utveckling av arbetsmarknaden och samtidigt undvika att konkurrensen snedvrids. 
Fri rörlighet för arbetstagare är en av de gmndläggande friheter som erkänns i fördraget. 
Rätten att utöva vissa yrken (till exempel på det juridiska området och inom hälsosektom) får 
emellertid underkastas vissa villkor, i synnerhet kvalifikationskrav. Dessa krav hanteras 
antingen genom samordning eller genom principen om ömsesidigt erkännande. 
Etableringsfriheten är också garanterad i fördraget och gäller ekonomisk verksamhet som 
bedrivs av egenföretagare eller företag. 
Rätten till fri bosättning kan underkastas krav på att den som inte utövar någon 
yrkesverksamhet i det berörda landet har vissa minimitillgångar och omfattas av en 
sjukförsäkring. 
Översikt 
I allmänhet kan utländska arbetstagare ta anställning i Tjeckien om de har ett 
uppehållstillstånd och ett arbetstillstånd, vilka är underkastade vissa villkor. Ett arbetstillstånd 
krävs inte för slovakiska medborgare enligt fördraget om sysselsättning på ömsesidiga villkor. 
En utländsk person vägras arbetstillstånd när den lediga platsen kan besättas med en tjeckisk 
medborgare. 
Den utländske arbetstagarens familjemedlemmar får uppehållstillstånd under förutsättning att 
arbetstagaren säkerställer grundläggande försörjning och bostad. 
Ett avslutande av den utländske personens sysselsättning, inklusive arbetslöshet, innebär att 
arbetstillståndet upphör att gälla. Arbetstillståndets giltighet förlängs inte heller automatiskt i 
fall av sjukdom, olycksfall eller andra hinder för arbete. Utländska personer som arbetar på 
grundval av ett arbetstillstånd har inte rätt att registreras som arbetssökande och får inte heller 
några arbetslöshetsförmåner. 
Den utländske arbetstagarens familjemedlemmar har tillgång till utbildning, även om 
kostnaden för utbildning i många fall är avsevärt högre än tjeckiska medborgares kostnader. 
44 
Framsteg har gjorts när det gäller övertagandet av gemenskapens regelverk rörande 
ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer. En fullständig tillnärmning 
väntas ske på medellång sikt. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tillämpningen av principen om lika behandling av de arbetstagare från EU som redan är 
lagligen bosatta i Tjeckien bör inte innebära ett problem. 
Vad gäller ömsesidigt erkännande av examensbevis och kvalifikationer har Tjeckien redan 
gjort framsteg. Vissa anpassningar återstår dock att göra. Landet bör vara i stånd att överta 
gemenskapens regelverk på medellång sikt. De befintliga stmkturema för genomförande 
förefaller vara i stånd att säkerställa efterlevnaden av lagstiftningen. 
Yrkesutbildningen, i fråga om de fall när den är samordnad genom direktiv för sju 
yrkeskategorier, överensstämmer i stora drag med gemenskapens regelverk, men ett flertal 
anpassningar är fortfarande nödvändiga. Vad gäller stmkturer finns det ministerier och 
offentliga organ (yrkesorganisationer, offentliga kontor och byråer) för ett flertal yrken, med 
stmkturema måste sannolikt stärkas. För några yrken framåtskrider integreringen med 
sammanslutningar i EU, t.ex. uppfyller ingenjörsutbildningsbevisen de europeiska 
minimikraven. 
Slutsats 
De nödvändiga stmkturema på detta område förefaller att vara på plats, men det är svårt att 
bedöma den faktiska effekten och genomdrivandet. Tjeckien är medvetet om de utestående 
frågor som måste lösas när det gäller den fria rörligheten för personer. Från teknisk synpunkt 
kommer regleringarna att behöva anpassas på medellång sikt. 
b) Avskaffandet av personkontrollen vid de inre gränserna 
Fri rörlighet enligt artikel 7a i EG-fördraget, dvs. avskaffandet vid de inre gränserna av all 
personkontroll, oavsett personens nationalitet, har ännu inte fullständigt förverkligats i 
Europeiska unionen. Avskaffandet av personkontrollen fömtsätter att ett stort antal 
kompletterande åtgärder genomförs, och en del av dessa har ännu inte antagits och genomförts 
av medlemsstaterna (se det separata avsnittet om rättsliga och inrikes frågor). Ett begränsat 
antal medlemsstater har däremot förverkligat målet på grundval av Schengenkonventionen 
(sju medlemsstater tillämpar den redan nu och ytterligare sex förbereder dess genomförande). 
I syfte att underlätta förverkligandet av detta mål inom ramen för unionen har det i utkastet till 
nytt fördrag införts ett nytt kapitel om ett område präglat av "Frihet, säkerhet och rättvisa", 
och vidare integreras Schengenöverenskommelserna i fördraget. 
Tjeckien har anmält sin avsikt att bli avtalsslutande part till Schengenavtalet. Landet har 
begärt institutionellt och tekniskt samarbete framför allt när det gäller gränskontrollerna och 
anslår för närvarande betydande finansiella resurser för en förbättring och modernisering av 
dessa. 
Allmän bedömning 
45 
1. Tjeckiens framsteg när det gäller att genomföra den lagstiftning som behandlas i vitboken 
sammanfattas i bilagan. Det framgår av tabellen att Tjeckien uppskattar att 417 av de 899 
direktiv eller förordningar som nämns i vitboken införlivats med den nationella lagstiftningen 
per den 30 juni 1997. Uppgifterna avser lagstiftning som Tjeckien anser sig redan ha införlivat 
eller för vilken landet kontrollerat att överensstämmelse med gemenskapsreglema föreligger. 
Denna upplysning föregriper inte bedömningen av om texterna är förenliga, något som 
kommissionen på nuvarande stadium inte är i stånd att uttala sig om. 
2. För de flesta av de områden som knyter an till den inre marknaden, i synnerhet bolagsrätt 
och redovisningsrätt och tekniska föreskrifter och normer är den gmndläggande 
gemenskapslagstiftningen för det mesta införd. Flertalet bestämmelser har, enligt den 
undersökning som gjorts av de tjeckiska myndigheterna, helt eller delvis införlivats, men 
kommissionen kan i detta skede inte uttala sig om humvida de är fullt förenliga med 
gemenskapsrätten. På vissa andra områden, särskilt när det gäller sektorn för finansiella 
tjänster, är bristema fortfarande betydande. Tjeckien måste göra ytterligare ansträngningar på 
lagstiftningsområdet för att övertagandet av gemenskapens regelverk skall bli fullständigt. 
3. Trots de ansträngningar som gjorts måste de faktiska framsteg som nyligen konstaterats vad 
gäller införlivandet av de antagna lagtexterna också åtföljas av konkreta 
genomförandeåtgärder och av införandet av en effektiv administrativ infrastmktur. Tjeckien 
förfogar över vissa infrastrukturer som fungerar bra (trots att lagstiftningen om offentlig 
upphandling endast delvis har anpassats bör det exempelvis noteras att rättsmedlen på detta 
område förefaller fungera väl). Vad gäller tekniska föreskrifter och normer är man på god väg 
att införa de tekniska stmkturer som är nödvändiga för att genomföra den "nya metoden". 
Betydande ansträngningar måste emellertid ännu göras på flera områden, t.ex. vad gäller 
finansiella tjänster, skydd av intellektuell äganderätt och skydd av personuppgifter. 
Det skall observeras att kommissionen för närvarande ännu inte kan uttala sig om företagens, 
särskilt de små och medelstora företagens, möjligheter att genomföra gemenskapens 
regelverk. 
4. Oberoende av de aspekter som har särskild jordbmksanknytning är avskaffandet av de inre 
gränskontrollerna i unionen möjligt endast om lagstiftningen harmoniseras i tillräcklig 
utsträckning. Detta fömtsätter ett ömsesidigt förtroende, grundat framför allt på väl 
fungerande förvaltningar (som exempel kan nämnas vikten av att säkerhetskontroller av vissa 
produkter sker på avgångsorten). 
På varuområdet har förverkligandet av den gränslösa inre marknaden per den 1 januari 1993 
varit möjligt endast genom avskaffandet av alla krav på formaliteter och alla kontroller som 
medlemsstaterna utövade när de territoriella gränserna mellan unionens medlemsstater 
passerades. Det rörde sig framför allt om specifikt tekniska kontroller (produktsäkerhet), 
veterinära, sanitära, fytosanitära kontroller, ekonomiska och kommersiella kontroller (till 
exempel bekämpningen av förfalskningar), säkerhetskontroller (vapen, etc.) och 
miljökontroller (avfall, etc). I flertalet fall har detta avskaffande varit möjligt endast genom 
att gemenskapsåtgärder har antagits och genomförts som möjliggjort en harmonisering av 
reglerna om fri omsättning eller reglerna om utsläppande på marknaden (särskilt 
produktsäkerhetsbestämmelsema), och i förekommande fall genom att kontrollerna eller 
formaliteterna inom medlemsstaterna eller på deras marknader har flyttats till en annan plats 
(särskilt vad gäller mervärdesskatt och punktskatter, veterinära och fytosanitära kontroller och 
statistikinsamling). För det fall att Tjeckiens nuvarande gräns skulle komma att utgöra en yttre 
46 
gräns för unionen kommer en förstärkning av gränskontrollerna att krävas (se det separata 
avsnittet om tull). 
Med beaktande av den helhetsbedömning som kan göras beträffande framstegen och 
arbetstakten på de olika berörda områdena finns det i dag inget som talar för att Tjeckien inte 
på medellång sikt kommer att vara i stånd att anta och genomföra alla de rättsakter som är 
nödvändiga för att avskaffa de inre gränskontrollerna och för att överföra dessa kontroller till 
unionens yttre gräns. 
5. Tjeckien har redan antagit viktiga delar av gemenskapens regelverk för den inre 
marknaden. Kommissionen kan emellertid ännu inte ta ställning i fråga om var och en av de 
bestämmelser som Tjeckien anmält som införlivade med den nationella lagstiftningen. Inom 
många områden behöver genomdrivandet förstärkas. Fömtsatt att nuvarande ansträngningar 
fortsätter kan förväntas att Tjeckien på medellång sikt kommer att ha antagit och genomfört 
lagstiftningen och gjort erforderliga framsteg vad gäller genomdrivandemekanismerna för att 
fullt ut kunna delta i den inre marknaden. 
Konkurrens 
Den rättsliga gmnden för Europeiska gemenskapens konkurrenspolitik är artikel 3 g i 
fördraget, där det föreskrivs att gemenskapens verksamhet skall innefatta en ordning som 
säkerställer att konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids. De huvudsakliga 
tillämpningsområdena utgörs av bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan samt 
statligt stöd. Europaavtalet innehåller bestämmelser om att en konkurrensordning skall 
tillämpas i handelsförbindelserna mellan gemenskapen och Tjeckien, grundad på villkoren i 
artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget (avtal mellan företag/missbruk av en dominerande 
ställning) och i artikel 92 (statligt stöd), och om att genomförandebestämmelser på dessa 
områden skall antas inom tre år efter det att avtalet har trätt i kraft. Avtalet innehåller också 
bestämmelser i vilka det föreskrivs att Tjeckien skall göra sin lagstiftning förenlig med 
gemenskapens på området för konkurrens. 
I vitboken anges en gradvis ökande tillämpning av bestämmelserna ovan samt av de som ingår 
i koncentrationsförordningen (4064/89) och i artiklarna 37 och 90 i fördraget (monopol och 
särskilda rättigheter). 
Översikt 
Konkurrenslagstiftningen baseras på lag nr 63/1991 om skydd av ekonomisk konkurrens, 
som utformats med EG:s konkurrenslagstiftning som föredöme. Tjeckiens 
konkurrenslagstiftning omfattar alla de olika sektorerna i ekonomin och de offentliga och 
privata företagen. 
Den myndighet som ansvarar för konkurrenspolitiken är Kontoret för skydd av ekonomisk 
konkurrens. Tjänstemännen i detta organ har en god allmän förståelse för konkurrensrättens 
principer och har erfarenheter vad gäller att motverka konkurrensbegränsande samverkan. 
I fråga om de sektorer där det traditionellt förekommit monopol har landet inlett sin 
politik för att libéralisera vissa känsliga sektorer och öppna dem för konkurrens, t.ex. 
telekommunikation och postväsende. 
Finansministeriet har utsetts till övervakningsmyndighet vad gäller statligt stöd. Systemet för 
övervakning av statligt stöd ger dock i nuläget inte övervakningsmyndigheten någon 
47 
möjlighet att utvärdera huruvida alla stödåtgärder som beviljas av alla offentliga myndigheter 
eller organ som utsetts av staten för att förvalta stödet är förenliga med bestämmelserna om 
statligt stöd. I synnerhet övervakar myndigheten för närvarande inte det statliga stöd som 
beviljas av lokala myndigheter. 
Den senaste genomgång av stödet som gjordes 1997 utgör ett betydande steg mot skapandet 
av den öppenhet som krävs vad gäller beviljande av statligt stöd till industrin. Genomgången 
visar att de flesta av de eftersträvade målen är förenliga med EG-bestämmelsema. Dock 
inkluderas bara det stöd som finansieras via statens budget och det ges inga uppgifter om det 
stöd som beviljas av regionala eller lokala myndigheter. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Lagen om skydd av ekonomisk konkurrens utgör ett betydelsefullt steg mot större 
harmonisering med EU:s konkurrenslagstiftning och de olösta frågorna är för närvarande 
föremål för diskussioner mellan kommissionen och Kontoret för skydd av ekonomisk 
konkurrens. 
Kontoret för skydd av ekonomisk konkurrens verkar ha tillräckligt kunnig personal för att 
genomdriva lagstiftningen, som också tillämpas i konkreta fall. 
För att kunna korrekt bedöma situationen i sektorn för telekommunikationstjänster behövs 
ytterligare uppgifter om vilka åtgärder som har vidtagits för att libéralisera denna sektor. 
Framsteg förväntas också ske i fråga om liberalisering av infrastmktur för telekommunikation. 
Ytterligare uppgifter bör även lämnas i fråga om förfaranden för licensiering av tjänster och 
infrastmktur. 
Tjeckien har gjort avsevärda framsteg för att skapa den öppenhet som krävs för en effektiv 
kontroll av statligt stöd. I 1997 års genomgång av det statliga stöd som beviljades 1995 
används en metod som är tillräckligt nära den som gemenskapen använder och inkluderas 
också nästan alla relevanta uppgifter som behövs för att ge en god överblick. Dessa 
genomgångar måste dock i framtiden omfatta allt stöd som beviljas av statliga, regionala och 
lokala myndigheter eller via offentliga medel. 
Det är ännu inte helt klart huruvida övervakningsmyndigheten för statligt stöd har tillräckliga 
resurser och befogenheter för att kontrollera förenligheten vad gäller allt det stöd som beviljas 
av alla offentliga myndigheter eller organ som utsetts av staten för att förvalta stödet. 
Ytterligare klargöranden är nödvändiga. 
För att Tjeckien på ett trovärdigt sätt skall kunna genomdriva konkurrenslagstiftningen 
krävs att välfungerande övervakningsmyndigheter inrättas för att kontrollera bestämmelser 
mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd samt att lagar, som ligger tillräckligt 
nära EG:s lagstiftning, antas. Dessutom krävs det att rättssystemet, den offentliga 
förvaltningen och berörda ekonomiska aktörer har tillräcklig kunskap om 
konkurrenslagstiftningen och -politiken. 
Slutsats 
Vad gäller tillnärmning av lagstiftning i fråga om konkurrensbegränsande samverkan har 
avsevärda framsteg gjorts. Kontoret för skydd av ekonomisk konkurrens verkar ha tillräcklig 
kunskap för att säkerställa att lagen genomdrivs och kontorets verksamhet hittills utgör ett 
viktigt steg framåt för att genomdriva en trovärdig konkurrenslagstiftning. 
48 
Vad gäller statligt stöd har avsevärda framsteg gjorts i fråga om öppenhet rörande 
beviljandet. Det är glädjande att den tjeckiska regeringen avser att begränsa beviljandet av 
statligt stöd och eftersträva en övergripande stödpolitik i stället för en sektorspecifik. Dock 
måste övervakningsmyndighetens befogenheter att granska alla stödåtgärders förenlighet med 
bestämmelserna om statligt stöd ytterligare något klargöras och förbättras. 
49 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Nuläget 
Kombineringen av informationsteknik och telekommunikation kan få stora ekonomiska och 
sociala effekter. I Tjeckien negligerades dessa möjligheter före 1989, även om utbildningen 
inte försummades. Till följd av detta har marknaden för informationsteknik under den senaste 
tiden skjutit i höjden på ett sätt som överträffar de normala förväntningarna i förhållande till 
BNP per capita. Beståndet av värddatorer pä Internet (4 per 1 000 invånare i januari 1997) 
tyder, som ett relativt mått på utvecklingen mot informationssamhället, på att landet har 
passerat den nivå som den genomsnittliga medlemsstaten uppnådde för två år sedan. Den 
nuvarande infrastrukturen för telekommunikation kan fungera som en broms för utvecklingen 
mot ett informationssamhälle, men den snabba moderniseringen av telekommunikationerna 
borde snart undanröja detta problem. 
Slutsats 
Tack vare den positiva inställningen till liberalisering av telekommunikationssektorn och det 
utmärkta nationella utbildningssystemet kan det förväntas att Tjeckien förverkligar 
informationssamhällets möjligheter tidigare än det genomsnittliga central- och östeuropeiska 
landet. 
Utbildning, yrkesutbildning oçh ungdomsfrågor 
I artiklarna 126 och 127 i EG-fördragct fastställs att gemenskapen skall bidra till utvecklingen 
av en utbildning av god kvalitet och genomföra en yrkcsutbildningspolitik som syftar till att 
främja en europeisk dimension inom utbildningen och att underlätta anpassningen till 
industriella förändringar samt inträde och återinträde på arbetsmarknaden genom 
yrkesutbildning och omskolning. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att förbättra utbildningen och 
yrkeskvalifikationerna. Vitboken omfattar inga åtgärder på detta område. 
Översikt 
Tjeckiens utgifter för utbildning motsvarar 5,9 % av BNP. Av statens budget går 14,6 % till 
utbildningen. 
Det finns 1 900 000 skolelever, 190 000 högskolestuderande och 155 000 lärare i Tjeckien. 
Det finns 23 utbildningsanstalter med status som universitet vilka lyder under 
utbildningsministeriet, och tre militära högskolor vilka lyder under försvarsministeriet. 
Landets utbildningssystem har reagerat snabbt på de demokratiska förändringarna i samhället 
och ekonomins övergång. Förändringarna i utbildningssystemet kännetecknas av 
avpolitisering, erkännande av elevers och vuxnas rätt att välja sin egen utbildning, upplösning 
av statens monopol, decentralisering av styrningen och reform av finansieringssystemet. 
1990 års federala lag om institutioner för högre utbildning gav fakulteterna en betydande grad 
av oberoende och autonomi. Universitetens budgetar finansieras dock fortfarande uteslutande 
50 
genom statens budget. Lagen medger inte att det utvecklas någon icke-statlig högre 
utbildning. 
Sedan 1990 har många förändringar skett i yrkesutbildningspolitiken. De allmänna målen för 
de kommande åren är bl.a. inrättande av ett flexibelt system, skapande av nya kunskaper 
(språk, kommunikation, informationsteknik), fortgående anpassning av läroplanerna för att 
möta arbetsmarknadens behov och utveckling av normer som är jämförbara med normerna i 
unionens medlemsstater. 
Tempus-programmet har bidragit till att målet att reformera den högre utbildningen har 
kunnat uppnås och har lagt grunden till samarbete med de högre utbildningsanstalterna i 
Europeiska unionen. 
Ministeriet för utbildnings-, ungdoms- och idrottsfrågor genomför i samarbete med andra 
ministerier programmet för stöd till och skydd av barn och ungdomar. Detta är det viktigaste 
instrumentet för att stödja barn och ungdomar och deras roll i samhället. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Utbildningen har blivit avpolitiserad. Den rättsliga ramen behöver nu stärkas och förfinas. 
Prioriterade områden för högre utbildning är bl.a. diversifiering av finansieringen av 
institutioner för högre utbildning, förbättring av den strategiska styrningen av universitet, 
diversifiering av utbudet av högre utbildning (privat utbildning, livslångt lärande, osv.), 
utveckling av en sektor utanför universiteten, integrering av forskning och utveckling, 
utveckling av nya läroplaner på viktiga områden för att höja medvetandet om EU-frågor (t.ex. 
Europastudier) och anpassning av läroplaner vad gäller yrkesutbildningar, godkännande och 
kvalitetsutvärdering som regleras på EU-nivå. 
Även om utvecklingen har gått mot rätt håll har yrkesutbildningssystemets utveckling mot 
demokratisering och EU:s utbildningsnormer ägt mm på ett relativt oreglerat sätt. Landet 
måste införa ett mera strategiskt tillvägagångssätt och omsätta detta till reformer av 
lagstiftningen. 
Tjeckiens system för högre utbildning och yrkesutbildning förväntas uppfylla EU:s normer på 
medellång sikt. Landets deltagande i gemenskapens program kommer att få positiva effekter 
och utgör en bra förberedelse inför integreringen. 
Slutsats 
Detta område förväntas inte ge upphov till några större problem vid en anslutning. 
Forskning och teknisk utveckling 
Den verksamhet på gemenskapsnivå inom forskning och teknisk utveckling som anges i 
fördraget och ramprogrammet syftar till att stärka den europeiska industrins 
konkurrensförmåga, förbättra livskvaliteten och stödja en hållbar utveckling, skyddet av 
miljön och annan gemensam politik. 
Europaavtalet och dess tilläggsprotokoll innehåller bestämmelser om samarbete inom dessa 
områden, särskilt genom deltagande i ramprogrammet. Vitboken innehåller inga direkta 
åtgärder på detta område. 
51 
Översikt 
Rådet för forskning och teknisk utveckling inrättades 1992 som ett rådgivande organ till 
regeringen enligt lagen om statligt stöd till vetenskaplig verksamhet och teknisk utveckling 
(ändrad 1995). Budgetförslag från olika organ lämnas via detta råd till regeringen och 
parlamentet. Lagen innehåller bestämmelser om statlig finansiering av program inom denna 
sektor och fastställer privata forskningsaktörers och de statliga organens roller på detta 
område. Det organ i Tjeckien som beviljar stöd till projekt har varit i drift sedan 1993. Det 
fastställer vilka projekt som skall få stöd på grundval av utvärdering av kolleger på jämlik 
gmnd. Tjeckiens vetenskapsakademi har genomgått omfattande omstmkturering. Personalen 
har minskat från 14 000 anställda till 5 000 anställda och antalet institutioner från över 100 till 
59 plus 6 tjänsteorgan. 
Utgifterna för forskning och teknisk utveckling motsvarade 1995 1,14 % av BNP och 1996 
1,21 % (att jämföra med 2,12 % 1991). Universitetens andel av statens budgetutgifter har ökat 
avsevärt från 26 % 1993 till 35 % 1996. Detta är lika mycket som utgifterna för Tjeckiens 
vetenskapsakademi. Privata företags utgifter för forskning och teknisk utveckling beräknas 
motsvara omkring 0,75 % av BNP. Förbindelserna mellan forskningsmiljöerna och 
näringslivet är fortfarande svaga. 
Regeringens allmänna prioriteringar inom detta område är att intensifiera forskning vid 
universitet, internationellt samarbete och förbättring av infrastrukturen. De prioriterade 
områdena är överföring av produktionsteknik till små och medelstora företag, skydd av 
miljön, kärnenergi och transportinfrastruktur. För närvarande görs ansträngningar för att 
förbättra infrastrukturen (7,5 % av de statliga budgetutgifterna för detta område måste gå till 
förbättring av infrastmktur). 
Ett fast samarbete med Europeiska unionen inleddes 1992 genom det tredje ramprogrammet 
för forskning och teknisk utveckling. Hittills har samarbetet i huvudsak varit samlat till 
Copernicus (det särskilda programmet för samarbete med länderna i Centraleuropa och med 
de nya oberoende staterna i tidigare Sovjetunionen), och deltagandet i det fjärde 
ramprogrammet fortsätter att vara lågt. Tjeckien är medlem i COST (Europeiska samarbetet 
inom vetenskaplig och teknisk forskning) och Eureka (Europeiska organisationen för 
samordning av forskning). 
Sedan 1995 är statistiken på detta område förenlig med OECD:s normer. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Som ett av de tidigt industrialiserade länderna i Europa har Tjeckien haft en lång tradition av 
forskning och teknisk utveckling, i synnerhet vad gäller ingenjörskonst (maskiner). Landet har 
lagt ner stora ansträngningar på att omstmkturera sina vetenskapliga och tekniska institutioner 
och utgifterna i samband med detta. Nu måste landet konsolidera denna sektor för att den skall 
kunna bidra med industriell innovation. Problemen med de massiva avhoppen från 
universiteten (endast 15 % av inskrivna studenter erhåller en akademisk examen) samt 
modernisering av laboratorieutrustning måste bemästras. 
Ett ökat deltagande i gemenskapens program borde bidra till att denna sektor konsolideras och 
att den industriella innovationen främjas. 
Slutsats 
52 
Detta område förväntas inte ge upphov till några större problem vid en anslutning. Ett 
medlemskap skulle bli till ömsesidigt gagn. 
Telekomnmnikation 
EG:s telekommunikationspolitik syftar till att undanröja hinder för en effektivt fungerande 
inre marknad för utmstning, tjänster och nät inom telekommunikation, att öppna utländska 
marknader för EU-företag och säkerställa att allmänt tillgängliga moderna tjänster 
tillhandahålls åt EU:s befolkning och företag. Dessa mål kan uppnås genom harmonisering av 
standarder och villkor för tillhandahållande av tjänster, liberalisering av marknaderna för 
terminaler, tjänster och nät samt antagande av nödvändiga regler. De direktiv och de politiska 
åtgärder som krävs för att åstadkomma detta har nu fastställts, men liberaliseringen av allmänt 
tillgänglig taltelefoni och driften av därtill hörande infrastruktur kommer i vissa 
medlemsstater att fördröjas med ett eller två år efter 1998. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i syfte att förbättra kvalitet och metoder 
så att de når upp till EG-nivå för telekommunikation och post samt vad gäller standardisering, 
reglering och modernisering av infrastruktur. 1 vitboken behandlas huvudsakligen 
tillnärmningen av regelverk, nät och tjänster och påföljande åtgärder för att säkra en gradvis 
liberalisering av sektorn. 
Översikt 
Telefontätheten i Tjeckien hade ökats till över 25 per 100 vid 1995 års slut. Tjeckiska 
regeringen har som mål att nå upp till en telefontäthet på 45 per 100 till slutet av år 2000. 
Efter en lång intern debatt antog tjeckiska regeringen i augusti 1994 ett omfattande program 
för telekommunikationssektorn. Det omfattar (i) en partiell privatisering av den befintliga 
(statligt ägda) tjeckiska operatören (SPT) med en strategisk partner och monopol på taltelefoni 
fram till år 2000, (ii) tillstånd för två mobiltelefonnät med den alleuropeiska digitala 
standarden (GSM) och (iii) tillstånd till nya lokala operatörer på 16 platser. Privatiseringen 
utformades så att intäkterna helt användes till att öka aktiekapitalet i SPT. Detta gjorde det 
möjligt att reformera företagets ledningsstruktur och -metoder och genomföra ett omfattande 
investeringsprogram. Det andra GSM-tillståndet utfärdades i syfte att stärka den konkurrens 
som uppstått genom den tidigare omorganisationen, då sektorn delades upp i separata kabel-
och radiooperatörer. 
1964 års telekommunikationslag ändrades 1992 så att en tydlig åtskillnad gjordes mellan 
regeringens tillsynsroll och SPT:s driftsansvar. Tillsynsmyndigheten har gott om personal och 
fungerar bra (kontoret för telekommunikation), men den ansvarige ministern har ägaransvaret 
för den ledande operatören. 
Enligt 1946 års postlag skall skriftliga meddelanden och (temporärt) paket och 
postanvisningar vara samhällsomfattande tjänster. Nya tjänster, som internationella 
budtjänster, tillhandahålls nu av intemationella privata aktörer i Tjeckien. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Liberaliseringsgrad 
53 
I enlighet med de åtaganden som gjordes vid WTO-förhandlingarna 1997 kommer regeringen 
att libéralisera marknaden för det fasta nätet och taltelefoni senast den 1 januari 2000. 
Regeringen offentliggjorde sitt övergripande program för konkurrensstimulerande åtgärder 
inom telekommunikationssektorn i augusti 1994. Programmet omfattar (i) en partiell 
privatisering med en strategisk partner av den statligt ägda operatören (SPT), som har 
monopol på fjärrsamtal och internationell trafik, (ii) tillstånd för två mobiltelefonnät med den 
alleuropeiska digitala standarden (GSM) och (iii) tillstånd till nya lokala operatörer på 16 
platser. De första två punkterna i detta program har genomförts med framgång. Det andra 
GSM-tillståndet utfärdades för att stärka den befintliga konkurrensen, som är resultatet av den 
långtgående uppdelningen av sektorn i separata kabel- och radiooperatörer. 
Tillnärmning till EG:s regelverk 
1964 års telekommunikationslag ändrades 1992 (av den tidigare federala regeringen) i syfte 
att skilja tillsynsfunktionerna från driftsfunktionerna. Förändringen innebar också att 
lagstadgade monopol avskaffades, privatisering tilläts och att tillståndskrav infördes för 
befintliga operatörer. Regeringen kunde därmed anta en liberaliseringsplan. Regeringen avser 
att vara färdig med sitt planerade, systematiska genomförande av EU-direktiven till slutet av 
år 2000. Tillsynsmyndigheten fungerar och förvaltningsstrukturerna klarar ett fullständigt 
införlivande av EG:s regelverk. 
Det är nödvändigt att tillsynsorganen och de politiska organen på ett mer effektivt sätt skiljs 
från operatörerna, om regeringen skall kunna driva en effektiv konkurrenspolitik. 
Omfördelningen av taxorna är långt framskriden, men prispolitiken kompliceras av 
ansvarsfördelningen mellan två olika ministerier. Regeringen är medveten om svårigheterna 
med att tillhandahålla tjänster i mindre utvecklade regioner och vissa åtgärder har vidtagits. 
Mer kraftfulla åtgärder krävs om man skall kunna garantera samhällsomfattande tjänster. 
Infrastruktur 
Regeringens huvudsakliga mål har varit att bygga ut och modernisera det allmänt tillgängliga 
telenätet och förbättra kvaliteten på de tillgängliga tjänsterna. Privatiseringen av SPT 
utformades så att det utländska kapitalet i sin helhet användes för att öka företagets 
aktiekapital. Arbetet med att reformera företagets ledningsstmkturer och -metoder har inletts. 
Ett omfattande investeringsprogram, som innefattar ett nytt nationellt digitalt huvudnät, har 
kommit i gång. Genomförandet av detta program kommer att underlätta införandet av 
avancerade tjänster, särskilt i städerna. Mellan 1991 och början av 1997 utvidgades det fasta 
nätet från 16,6 till 29,0 linjer per 100 invånare (jämfört med ett genomsnitt på 43,9 linjer per 
100 invånare för Grekland, Portugal och Irland) och regeringens mål är att ha 45 linjer per 100 
invånare till slutet av år 2000. Regeringen bestämde redan tidigt att all ny utmstning skulle 
vara digital. Nätet var i januari 1997 digitaliserat till ungefär 38 %. Planen är att nå upp till 
60 % till år 2000 (jämfört med ett genomsnitt på 62,4 % för Grekland, Portugal och Irland) 
och 100 % till år 2003. Nya GSM-tjänster började erbjudas under 1996 och antalet användare 
av mobiltelefoner växte under året med över 200 % till 183 000, dvs. 1,78 per 100 invånare. 
Konkurrens råder för såväl data- som satellittjänster. År 1995 fanns det 15,7 
kabelteveabonnenter och 7,4 persondatorer per 100 hushåll. 
Konkurrensen inom sektorn 
Vid 1997 års början fanns det 8,6 anställda per 1000 linjer, jämfört med ett genomsnitt på 6,2 
för Grekland, Portugal och Irland. Även med dagens höga utbyggnadstakt kommer det att ta 
54 
ytterligare några år innan grundläggande telefontjänster kan göras allmänt tillgängliga. 
Intäkterna per linje (ungefär 260 ecu 1996) tillhör de högsta i regionen, men de måste 
bibehållas om nätet skall kunna utvidgas ytterligare och den nya operatören skall förbli 
vinstgivande. Fömtsatt att omfördelningen av taxor fortsätter så bör sektorn för 
telekommunikationstjänster klara en fullständig liberalisering. SPT har redan lyckats få 
långfristiga lån från affärsbanker inom EU till lägre ränta än hos EBRD. Nederländska och 
schweiziska operatörer betalade tillsammans 1,24 miljarder ecu för 27% av SPT, den 
viktigaste tjeckiska operatören. Den ena mobiloperatören ägs till 51 % av SPT och till 49 % 
av ett amerikanskt konsortium. Den andra mobiloperatören ägs till 51 % av Ceske 
Radiokomunikace och till 49 % gemensamt av STET och ett tyskt företag. 
Slutsats 
Tjeckien bör inte ha några större svårigheter att anpassa sig till gemenskapens regelverk på 
medellång sikt, fömtsatt att de nuvarande ansträngningarna med att införliva och genomföra 
lagstiftningen fortsätter. Ytterligare omfördelning av taxorna krävs om den offentliga 
operatören skall kunna hävda sig i konkurrensen. 
Den audiovisuella sektorn 
Gemenskapens regelverk på området audiovisuella frågor syftar till att på den inre marknaden 
tillhandahålla audiovisuella tjänster och garantera fri rörlighet för dessa tjänster inom EU, 
samt till att främja den europeiska programindustrin. Detta regelverk finns i direktivet om 
television utan gränser, som kan tillämpas på samtliga programföretag oavsett vilket sätt de 
sänder på (markbundna sändningar, sändningar via satellit eller via kabel) eller om de är 
privata eller offentliga. I direktivet fastställs de gmndläggande bestämmelserna för sändningar 
över gränserna. De viktigaste punkterna är att säkerställa fri rörlighet för TV-sändningar i alla 
medlemsstater, främja produktion och distribution av europeiska audiovisuella produktioner 
(genom att fastställa minimikrav för sändningstid för europeiska produktioner och oberoende 
producenters produktioner), fastställa normer för TV-reklam och bestämmelser om skydd av 
minderåriga samt etablera rätten till genmäle. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att främja och modernisera den 
audiovisuella industrin och för att harmonisera politiken på det audiovisuella området i fråga 
om tillsyn. 
Direktivet om television utan gränser ingår i åtgärderna i vitbokens fas 1. 
Översikt 
Den rättsliga ramen för den audiovisuella sektorn fastställs i lag nr 468/1991, i vilken 
föreskrivs ett dubbelt system för programsändningar baserat på demokratiska principer. 
De två största programföretagen för markbundna televisionssändningar är det inhemska 
offentliga programföretaget Tjeckisk Television och det kommersiella inhemska 
programföretaget TV Nova. 
Den tjeckiska filmindustrin privatiserades i början av 1990-talet och alla direkta statliga 
subventioner till filmproduktionsindustrin avskaffades. Filmdistributionen domineras av 
amerikanska produktioner. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
55 
Tjeckiens audiovisuella sektor försöker hämta sig efter de senaste årens stora omvälvningar. 
Den karakteriseras av snabb tillväxt och ständiga förändringar. Om sektorn skall kunna följa 
gemenskapens regelverk måste programindustrins kapacitet förbättras för att kunna möta den 
stora utmaning som en anpassad regelram innebär. 
Landets lagstiftning för den audiovisuella sektorn är inte förenlig med gemenskapens krav. 
Det finns fortfarande brister i fråga om fri mottagning, främjande av europeiska och nya 
produktioner, oberoende producenter och enstaka reklaminslag. 
Under de senaste åren har Tjeckien inte gjort några framsteg i att anpassa sig till EG:s krav 
inom den audiovisuella sektorn. 
Slutsats 
En stor och samlad ansträngning för att anpassa både den rättsliga ramen och industrins 
stmktur kommer att behövas för att Tjeckien skall kunna uppfylla EG:s krav inom den 
audiovisuella sektorn på medellång sikt. 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Vid tidpunkten för Tjeckiens anslutning kommer EMU:s tredje etapp att ha inletts. Denna 
etapp kommer att innebära stora förändringar för alla medlemsstater, även för dem som inte 
ingår i euroområdet. Samtliga medlemsstater, även de nya, kommer att ingå i den ekonomiska 
och monetära unionen utan inskränkningar. Den ekonomiska politiken blir en gemensam fråga 
och medlemsstaterna kommer att delta i samordningen av den (t.ex. nationella 
konvergensprogram, allmänna ekonomiska riktlinjer, multilateral övervakning och 
förfaranden vid alltför stora underskott). Det kommer att krävas att medlemsstaterna 
respekterar stabilitets- och tillväxtpakten, att de avstår från direkt centralbanksfinansiering av 
underskottet i den offentliga sektorn och från att ge den offentliga sektorn förmånligare villkor 
hos finansiella institut, samt att liberaliseringen av kapitalrörelser är genomförd. 
En anslutning till EU innebär ett tätare samarbete med unionen inom områdena penning- och 
valutapolitik. Det betyder att stmkturreformema inom dessa områden måste stärkas. De 
medlemsstater som inte ingår i euroområdet kommer att kunna föra en självständig 
penningpolitik och ha möjlighet till ett begränsat deltagande i det europeiska 
centralbanksystemet. Deras centralbanker måste vara oberoende och ha prisstabilitet som 
främsta mål. Penningpolitiken måste föras med hjälp av marknadsbaserade instmment och 
den skall påverka den reala ekonomin på ett effektivt sätt. Det behövs därför reformer för att 
undanröja de faktorer som gör penningpolitiken mindre effektiv, t.ex. brist på konkurrens 
inom banksektorn, otillräckligt utvecklade finansmarknader och bankemas osäkra lån. 
Slutligen måste alla medlemsstater betrakta valutapolitiken som en gemensam fråga och vara 
beredda att stabilisera växelkurserna inom ramen för den mekanism som kommer att 
fastställas. 
Eftersom ett medlemskap i Europeiska unionen fömtsätter att Tjeckien godtar målen för 
EMU, måste landet uppfylla konvergenskriterierna, dock inte nödvändigtvis vid anslutningen. 
Även om konvergenskriterierna inte är ett krav för medlemskap i unionen, utgör de viktiga 
indikatorer på en stabilitetsinriktad makroekonomisk politik, och alla nya medlemsstater 
måste så småningom uppfylla dem på en permanent basis. Det är därför av största vikt att 
systemskiftet och de marknadsorienterade stmkturreformema genomförs med gott resultat. 
56 
Tjeckiens ekonomiska situation och framsteg har redan analyserats i tidigare kapitel i detta 
yttrande. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Centralbanken är till stor del oberoende av regeringen i fråga om penningpolitiken och 
förfarandet för utnämning av centralbankschefen. Det lagstadgade målet för landets 
centralbank är att säkerställa att valutan är stabil, men detta har alltid tolkats i form av 
prisstabilitet. Bestämmelserna om centralbankens möjlighet att finansiera budgetunderskott är 
fortfarande inte förenliga med fördragskraven på ett tydligt och fullständigt förbud. Tjeckiens 
myndigheter väntas reformera lagen om centralbanken så att den blir förenlig med 
fördragskraven. I praktiken har centralbanken aldrig finansierat budgetunderskottet, på grund 
av landets sunda finanser till dags dato. 
Landets penningpolitik har otvetydigt varit i stånd att avsevärt sänka inflationstakten. 
Allteftersom övergångsprocessen gradvis vann de internationella marknademas förtroende 
vållade den strama penningpolitiken i kombination med en fast växelkurs massiva 
kapitalinflöden under 1994-1995. Dessa inflöden kunde endast delvis neutraliseras och 1995 
överskred ökningen av penningmängden med stor marginal målet, och inflationen förblev på 
föregående års nivå. Den utvidgning av fluktuationsutrymmet kring centralkursen som skedde 
i februari 1996 minskade motivet för spekulativa kapitalinflöden och sedan november 1996 
har inflationen återigen börjat minska. Valutakrisen i mitten av maj 1997 har medfört att 
landet bytt växelkurssystem från fast valuta till styrd flytande växelkurs. Det finns fortfarande 
olösta frågor som hindrar penningpolitikens effektivitet. Privatiseringen och 
omstruktureringen av banksektorn måste fortsätta och konkursförfaranden genomdrivas på ett 
riktigt sätt. 
Mellan maj 1993 och maj 1997 var valutakursen fastställd i förhållande till en valutakorg 
bestående av USD och DEM. Sedan maj 1997 låter centralbanken valutakursen flyta inom ett 
flukmationsutrymme på 17-19,5 tjeckiska komna/DEM. Under den första övergångsfasen har 
växelkurssystemet visat sig vara framgångsrikt med att ge växelkursen en nominell förankring 
och bringa ned inflationsförväntningarna. När övergångsprocessen ledde till ett stort inflöde 
av spekulativt kapital (1994-1995) svarade myndigheterna med att vidga 
fluktuationsutrymmet kring centralkursen (februari 1996). Denna åtgärd bidrog till att hejda 
kapitalinflödena. Det ökande bytesbalansunderskottet, även om det inte utgör ett omedelbart 
hot mot valutans stabilitet, har dock vållat en valutakris, vars effekter på landets ekonomi 
ännu inte har kunnat fastställas. I den nya situationen bör skattemyndigheterna vidta kraftfulla 
åtgärder för att bevara den nedåtgående inflationstakten genom att minska de offentliga 
utgifterna, och takten på stmkturreformema bör öka. 
Slutsats 
Det är ännu för tidigt att avgöra om Tjeckien vid tidpunkten för anslutningen är redo att ingå i 
euroområdet. Det beror på om strukturomvandlingen har gjort det möjligt för landet att uppnå 
och på permanent basis uppfylla konvergenskriterierna, vilket dock inte är ett krav för 
anslutningen. 
Ett deltagande i EMU:s tredje etapp samtidigt som landet inte ingår i euroområdet borde inte 
skapa några problem på medellång sikt. Inte desto mindre måste lagstiftningen om 
centralbanken bli förenlig med gemenskapens regler. Privatiseringen av banksektorn måste 
57 
påskyndas och konkurrensen inom banksektorn samt tillsynen över de finansiella 
marknaderna stärkas. 
Beskattning 
Gemenskapens regelverk på området för direkta skatter gäller främst vissa delar av 
företagsbeskattningen samt avgifter på kapitaltillskott. EG-fördragets fyra friheter har mer 
vittgående konsekvenser för de nationella skattesystemen. 
Gemenskapens regelverk på området för indirekta skatter består huvudsakligen av 
harmoniserad lagstiftning vad gäller mervärdesskatt och punktskatter. Detta innefattar 
införandet av en icke-kumulativ allmän konsumtionsskatt (mervärdesskatt) som läggs på alla 
led i produktionen och distributionen av varor och tjänster, och som innebär likabehandling i 
skattehänseende av inhemska och utländska (import)transaktioner. Gemenskapens regler om 
mervärdesskatt innehåller också övergångsbestämmelser för beskattning av transaktioner 
mellan skattesubjekt inom Europeiska unionen. Vad gäller punktskatter, finns regler om 
tillnärmning av skattesystemen och minimiskattesatser samt gemensamma regler för innehav 
och flyttning av punktskattepliktiga varor som omfattas av harmoniserade bestämmelser 
(inbegripet användning av skatteupplag). I och med att den inre marknaden genomfördes, 
avskaffades alla skattekontroller vid gemenskapens inre gränser i januari 1993. 
En viktig del av det administrativa samarbetet på den inre marknaden är bestämmelserna om 
ömsesidigt bistånd mellan medlemsstatemas skattemyndigheter. Direktiven gäller både 
direkta och indirekta skatter. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftning på området för 
indirekta skatter. 
Enligt vitboken skall i fas I åtgärder vidtas för att uppfylla de viktigaste bestämmelserna i 
gemenskapens regelverk om indirekta skatter (huvudsakligen de regler som gällde i 
gemenskapen före 1993). I fas II skall de bestämmelser införas som dämtöver är nödvändiga 
för att genomföra gemenskapens regelverk om indirekta skatter i dess helhet. 
Översikt 
Direkta skatter 
Bestämmelserna i de två direktiven om företagsbeskattning samt konventionen för 
undvikande av dubbelbeskattning i samband med justering av vinst i företag med 
intressegemenskap (skiljedomsförfarande) bygger på ömsesidighet. Regler på detta område 
kan per definition inte förväntas existera före en anslutning. 
Indirekta skatter 
Under 1995 stod mervärdesskatt för cirka 22 % och punktskatter för cirka 13 % av de statliga 
budgetinkomstema. Det finns ingen mera aktuell statistik. 
Mervärdesskatt 
Det nuvarande systemet för mervärdesskatt infördes den 1 januari 1993 och ersatte det 
tidigare systemet med omsättningsskatt i endast ett led. Tjeckien tillämpar ett system med två 
skattesatser: en normal skattesats på 22 % och en reducerad skattesats på 5 %. Den normala 
58 
skattesatsen är i princip tillämplig på allt tillhandahållande av varor och vissa specifika 
tjänster, medan den reducerade satsen är tillämplig på flertalet tjänster och några specifika 
varor. Med några undantag omfattas importerade varor av en mervärdesskatt som tas ut med 
samma sats som för varorna inom landet. I motsats härtill omfattas inte "importerade tjänster" 
av mervärdesskatt. 
Vissa typer av verksamhet är undantagen från mervärdesskatt och då har man heller inte rätt 
att dra av ingående mervärdesskatt. Dessa undantag avser huvudsakligen verksamheter i det 
allmänna intresset, finansiella tjänster och försäkringstjänster, fast egendom och lotterier och 
liknande spelverksamhet. Skattesubjekt har i princip rätt att dra av mervärdesskatt för inköp 
av varor och tjänster för kommersiella ändamål. Tjeckiens lag om mervärdesskatt innehåller i 
nuläget inte några bestämmelser som gör det möjligt att återbetala skatt till skattesubjekt som 
inte är etablerade i landet. Ett sådant återbetalningssystem planeras dock införas per den 1 
januari 1998 i fråga om internationell transport, utställningar och handelsmässor. 
Punktskatter 
Det nuvarande punktskattesystemet infördes samtidigt som systemet för mervärdesskatt. 
Punktskatter är tillämpliga på mineraloljor, alkohol och alkoholdrycker och tobaksvaror. Det 
rör sig om en specifik skatt för alla tre produktkategorier. 
Ömsesidigt bistånd 
Skatteförvaltningen har hittills inte behövt utveckla sin kapacitet för ömsesidigt bistånd 
gentemot medlemsstatemas skattemyndigheter, eftersom ömsesidigt bistånd kommer att bli 
tillämpligt först vid en anslutning. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Mervärdesskatt 
Det aktuella systemet för mervärdesskatt är baserat på samma huvudprinciper som gäller för 
gemenskapens system. Det utgör en fast utgångspunkt för landets framtida anpassningar till 
gemenskapens regelverk om mervärdesskatt. Systemet kännetecknas dock av att det har gällt 
en kort tid och att tillämpningen är relativt generell till sin natur. 
Utländska handlare som inte är stadigvarande etablerade i Tjeckien och upptagna i 
handelsregistret kan inte registreras för mervärdesskatt. Eftersom landet inte har några 
bestämmelser för återbetalning av mervärdesskatt till icke-registrerade utländska handlare, 
utgör mervärdesskatten en ökad kostnad för dessa. Tillämpningen av den reducerade 
skattesatsen har en märkbart bredare räckvidd jämfört med gemenskapens system. 
Ett tjeckiskt medlemskap i Europeiska unionen kommer att kräva anpassning för att 
lagstiftningen om mervärdesskatt skall bli förenlig med gemenskapens regelverk. Detta gäller 
särskilt i fråga om det skattesystem som krävs i en gemenskap utan kontroller vid de inre 
gränserna. 
Tjeckiens nationella strategi för genomförande av vitbokens rekommendationer i fråga om 
mervärdesskatt avser att prioritera ett avskaffande av skillnaderna i mervärdesskattens 
räckvidd, inklusive en minskning av räckvidden för tillämpningen av den reducerade 
mervärdesskattesatsen, en sänkning av tröskeln för registrering, bestämmelser om 
återbetalning av mervärdesskatt till utländska skattesubjekt som inte är etablerade i Tjeckien 
59 
och ett återbetalningssystem för turister. Dessa förändringar avses genomföras gradvis under 
perioden 1998 2000. 
Punktskatter 
Det finns betydande skillnader mellan Tjeckiens punktskattesystem och det system som råder 
i Europeiska unionen. 
För det första finns det inte något system för punktskatteuppskov, varigenom varor kan 
förflyttas mellan godkända skatteupplag utan att punktskatt betalas. 
För det andra skulle skillnader mellan de punktskattesatser som gäller i Tjeckien och de som 
gäller i unionen för liknande produkter kunna leda till en viss snedvridning av konkurrensen 
mellan berörda produkter. 
För att säkerställa en korrekt tillämpning av gemenskapens lagstiftning om punktskatter är det 
väsentligt att Tjeckien snarast möjligt inrättar ett system för skatteupplag baserat på 
gemenskapens modell, samt att landet anpassar sina punktskatters stmktur och nivåer så att 
skatterna är förenliga med gemenskapens princip om icke-diskriminering mellan nationella 
produkter och produkter med ursprung i andra medlemsstater. 
Tjeckiens nationella strategi för genomförande av vitbokens bestämmelser innehåller inte 
någon klar och utförlig tidtabell för framtida anpassning av landets lagstiftning om 
punktskatter. Det finns ett kortfristigt mål som består i en gradvis tillnärmning av Tjeckiens 
lagstiftning till gemenskapens lagstiftning. En fullständig harmonisering av lagstiftningen och 
skattesatserna planeras dock inte ske under de kommande 3-5 åren. 
Ömsesidigt bistånd 
Det krävs också att Tjeckien vid en anslutning genomför lämpliga bestämmelser om 
administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd mellan medlemsstater. Dessa krav är 
gmndläggande för att den inre marknaden skall kunna fungera. 
Slutsats 
Gemenskapens regelverk i fråga om direkta skatter bör inte skapa några betydande problem. 
Vad gäller indirekta skatter, och under förutsättning att oförminskade ansträngningar görs, bör 
Tjeckien vara i stånd att på medellång sikt uppfylla bestämmelserna i gemenskapens regelverk 
rörande mervärdesskatt och punktskatter. 
Det bör vara möjligt för landet att börja delta i det ömsesidiga biståndet i takt med att 
skatteförvaltningen utvecklar sina kunskaper på detta område. 
Statistik 
Huvudprinciperna i gemenskapens regelverk rör den officiella statistikens opartiskhet, 
tillförlitlighet, öppenhet, insynsskydd (för enskilda uppgifter) och spridning. Dessutom finns 
det en samling viktiga principer samt praxis som rör användningen av europeiska och 
internationella klassifikationer, nationalräkenskapssystem, företagsregister och olika typer av 
statistik. 
60 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla effektiv och tillförlitlig 
statistik som harmonierar med internationella standarder och klassifikationer. 
Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Tjeckiens Statistikkontor (CSO) är det centrala organ som har i uppdrag att samordna den 
officiella statistiken i Tjeckien. 
Den rättsliga grunden för Tjeckiens officiella statistik är 1995 års lag om statistiktjänst. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tjeckiens lagstiftning är med några undantag förenlig med de gällande normerna inom 
Europeiska unionen. 
Uppmärksamhet bör ägnas vissa frågor rörande öppenhet och insynsskydd, och det finns 
brister vad gäller exempelvis företagsregister, regionalstatistik, ekonomisk statistik och 
jordbmksstatistik. 
Slutsats 
Tjeckien bör inom de närmaste åren kunna uppfylla EU:s krav på officiell statistik, under 
förutsättning att det görs fortsatta framsteg. 
3.4 Politiken inom olika sektorer 
Industri 
Målet för EG:s industripolitik är att öka konkurrenskraften för att på så sätt åstadkomma 
stigande levnadsstandard och hög sysselsättningsnivå. De politiska åtgärderna syftar till att 
påskynda anpassningen till stmkturomvandlingen, skapa ett klimat som gynnar initiativ och 
framväxten av företag i hela gemenskapen samt industriellt samarbete, och att främja ett bättre 
utnyttjande av de industriella möjligheter som ligger i politiska åtgärder på områdena 
innovation, forskning och teknisk utveckling. EG:s industripolitik är till sin natur 
sektorövergripande, och genom informationsutbyte på sektornivå kan övergripande lösningar 
anpassas till enskilda sektorer. EG:s industripolitik är resultatet av en mix av styrmedel från 
flera av gemenskapens politikområden: där finns både styrmedel för marknadens funktion 
(produktspecifikationer och tillträde till marknaden, handelspolitik, statligt stöd och 
konkurrenspolitik) och åtgärder knutna till industrins anpassningsförmåga (stabilt 
makroekonomiskt klimat, teknik, yrkesutbildning osv.). 
För att klara konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen måste industrin i 
kandidatländerna ha uppnått en viss nivå av konkurrensförmåga vid tiden för en anslutning. 
Det måste framgå att kandidatländerna driver en politik för öppna och konkurrenskraftiga 
marknader enligt de riktlinjer som anges i artikel 130 ("Industri") i fördraget. En annan viktig 
indikator på utveckling i rätt riktning är samarbete mellan EG och kandidatländerna enligt 
Europaavtalets bestämmelser om industriellt samarbete, investeringar, industriell 
standardisering och bedömning av överensstämmelse med normer. 
Översikt 
61 
Tjeckien har en läng industrilradition och dess industristruktur var före andra världskriget den 
mest utvecklade i Europa. Före övergången 1990 hade landet en av de mest ccntralstyrda 
ekonomierna. Ekonomin dominerades av industrin (särskilt verkstadsindustrin) och var 
mycket stel. 
Efter 1990 medförde övergången en kraftig minskning av industriproduktionen, vars andel av 
BNP fram till 1995 sjönk från anmärkningsvärt höga 58 % till 41 %, motsvarande cirka 15 
miljarder ecu, vilket är jämförbart med Grekland. Antalet sysselsatta inom industrin har 
minskat och är för närvarande cirka 2 miljoner. 98 % av alla industriföretag är små men dessa 
står bara för 2,5 % av sysselsättningen, medan medelstora och stora företag står för den stora 
delen av sysselsättningen. 
De viktigaste produktionssektorerna inom den tjeckiska industrin 1995 
Sektor Andel av industri- Andel av syssel­
produktionen sättningen inom 
(förädlingsvärde) industrin 
% % 
Bearbetningsindustri för råmaterial (inbegripet 21 22 
metall, cement, glas, keramik, trä och papper) 
Metallvaror, mekaniska och elektriska produkter 15 20 
Jordbrukets livsmedelsindustri 12 8 
Byggsektorn 12 16 
Kemisk industri 12 5 
Bilindustri 6 6,5 
Informationsteknik 4,5 2 
Textil, konfektion och läder 3,5 10 
Tryckmätnings- och mätutrustning, medicinsk utrustning 2,5 2,5 
Läkemedel 2 0,5 
Summa 90,5 92,5 
Övrig industri 9,5 7,5 
Totalt industri 100 100 
Industriproduktionens andel (utom byggsektorn) av BNP 34 % 
Maskinindustrin har lång erfarenhet av tillverkning av maskiner på låg och medelhög 
teknisk nivå. Den är mycket specialiserad och en av industrins viktigare grenar och har nära 
band till tyska och österrikiska tillverkare. Främst tack vare låg arbetskostnad exporteras trots 
låg produktivitet mer än hälften av produktionen, främst till EU (i första hand Tyskland). 
Jordbrukets livsmedelsindustri: Med undantag av några stora företag har branschen 
privatiserats helt och hållet och har dragit till sig utländska direktinvesteringar huvudsakligen 
från EU. Stålindustrin består i stort sett av tre stora företag. Efter en lovande inledning 
avstannade privatiseringarna och staten äger fortfarande en stor andel av aktierna. Den 
nödvändiga grundläggande omstruktureringen släpar efter eftersom regeringen beslutat att inte 
företa ytterligare omstruktureringar innan privatiseringen är helt genomförd. Industrin är 
avsevärt överdimensionerad i förhållande till den inhemska konsumtionen och behovet av 
statligt stöd eller minskning av kapaciteten kan komma att öka. 
62 
Branschen för icke-järnmetaller är mycket mindre och större delen av det inhemska behovet 
täcks med import. Den kemiska industrin är relativt stor. Omstruktureringen är i full gång 
och 80 % av produktionen kommer nu från den privata sektorn. 
Den tjeckiska bilindustrin har näst efter den polska Central- och Östeuropas största 
produktion. Marknaden för personbilar domineras av en biltillverkare vars majoritetsägare är 
en tysk tillverkare. Produktkvaliteten har förbättrats genom utländska direktinvesteringar och 
EU-leverantörer flyttar tillverkning till Tjeckien för att dra nytta av de låga produktions- och 
arbetskostnaderna. 200 000 bilar tillverkades 1995 varav nästan hälften exporterades, främst 
till EU. Produktionen beräknas bli fördubblad efter 1997 och vara delvis inriktad på EU. 
Metallindustrin är specialiserad på produkter med högt förädlingsvärde och har en 
kvalificerad arbetsstyrka. För att uppnå stordriftsfördelar måste de flesta företagen exportera 
för att överleva och trots den låga produktionsnivån kan man tack vare låga arbetskostnader 
exportera mer än hälften av lågprisproduktionen till EU. Importen kommer främst från EU 
vilket understryker de nära banden till EU-industrin. 
Industrierna för textil och konfektion samt läder drabbades hårt av reformernas verkningar 
och produktionen sjönk kraftigt. Privatiseringen av de stora textil- och konfektionsföretagen 
är helt genomförd och de utländska direktinvesteringarna inriktas på modernisering. De 
relativt låga arbetskostnaderna möjliggör handel med EU och ungefär hälften av handeln och 
produktionen avser vidare förädling åt EU-företag (passiv förädling). Dock kommer vidare 
strukturjustering att krävas så snart arbetskostnaderna ökar. 
Gruvindustrin är nettoexportör och anses konkurrenskraftig. Privatiseringen, där ett stort 
antal EU-företag deltog (främst beträffande cementbranschen), är nästan helt genomförd. 
Läkemedelsindustrin är liten men relativt stark och modern och drabbades inte av någon 
nedgång under övergången trots pressen från importen och en liberalisering av branschen. 
Privatiseringen går framåt och industrin har lyckats dra till sig utländskt kapital. Ett tecken på 
hög standard och teknisk kompetens är de många licensavtalen med tillverkare från väst och 
framgångsrika forsknings- och utvecklingsprogram. Dock kommer de relativt små 
investeringarna i grundforskningen knappast att ge några goda resultat. Industrin förlitar sig 
alltså på tillverkning av generika (märkesvaror). 
Trä- och pappersindustrin är liten och beroende av små men välplacerade skogstillgångar. 
Den grafiska industrin är genom utländsk efterfrågan en drivande kraft och branschen har 
dragit till sig utländska investeringar. 
Multinationella företag finns representerade i den lilla branschen för informationsteknik, 
som är inriktad på en litet antal produkter och elektronikkomponenter. IT-marknaden i 
Tjeckien anses vara en av Central- och Östeuropas mest dynamiska. Produktionsökningen 
ligger långt efter ökningen av den inhemska efterfrågan men förväntas öka kraftigt. 
Större delen av den tjeckiska industrin tycks ha komparativa fördelar: en kvalificerad 
arbetsstyrka, den geografiska placeringen mitt i Europa och ett konkurrenskraftigt 
kostnadsläge genom att låga lönenivåer kompenserar de låga produktionsnivåerna. 
Omstruktureringsinsatserna, som varierar från bransch till bransch, har fått hjälp genom 
utländska direktinvesteringar. I ett brett spektrum av arbetsintensiva branscher med 
produktionsteknik på låg till medelhög nivå tycks konkurrenskraften säkrad så länge det låga 
kostnadsläget för löner och andra produktionskostnader består: maskiner och utrustning, icke-
63 
jämmetaller, metallvaror, byggmaterial, gruvdrift, kemikalier, läkemedel, personbilar, 
utrustning för järnvägar, textil och beklädnad, tryckmätningsutrustning, papper, trä och 
grafisk industri. Branscher med en hög teknisk nivå (till exempel informationsteknik och 
medicinsk utrustning) är klart importdom i nerade och den tunga industrin (till exempel stål) 
har förblivit i statlig ägo, har omstrukturerats endast i liten omfattning och är genom 
överkapacitet och eftersläpande omstrukturering i kris. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Enligt de flesta indikatorer är Tjeckiens övergångsperiod över. 
Det finns ett antal positiva faktorer för den tjeckiska industrin: få handelshinder, exporten 
utgör en stor del av ekonomin (över 50 %) och industriproduktionen, investeringarnas andel 
av BNP (30 %, lika stor som för vissa av de asiatiska tigrarna) och infrastrukturen kommer 
därför sannolikt snabbt att förbättras, gemenskapens regelverk antas med tillfredsställande 
hastighet och utsikterna för ett effektivt genomförande är relativt goda. Under förutsättning att 
höjda löner och höjning av andra produktionskostnader inte urholkar dessa fördelar bör den 
tjeckiska industrin kunna växa snabbt och öka sin konkurrenskraft. Inom fem år bör man 
kunna ligga på en nivå jämförbar med Portugals. 
De största problemen rör ledningen av företagen. Bankerna drabbas av en intressekonflikt: de 
äger de investeringsfonder som äger stora delar av industrin och samtidigt är de kreditgivare 
till samma företag (som de ofta dominerar). Detta har hindrat omstruktureringen och kan vara 
en förklaring till den nuvarande låga arbetslösheten och det låga antalet konkurser. Med tanke 
på deras dåliga balansräkningar kommer många banker dessutom knappast att kunna bidra 
med den finansiering som krävs för anpassningen. Detta försämrar den tjeckiska industrins 
möjligheter att anpassa sig till och klara av dess två viktigaste utmaningar: antagandet av 
gemenskapens regelverk och konkurrensen från låglöneländer när de tjeckiska lönerna ökar. 
Ett annat handikapp för industrin är de stora företagens dominerande roll och deras höga 
energikonsumtion. Många av dessa stora och energiintensiva företag inom den tunga industrin 
måste genomgå radikala förändringar under de närmaste tio åren. 
Slutsats om industrins konkurrenskraft 
Under förutsättning att omstruktureringarna och moderniseringarna fortsätter - och 
intensifieras beträffande den tunga industrin - bör de flesta tjeckiska industrigrenarna inte ha 
några större problem att på medellång sikt integreras i den utvidgade EU-marknaden. Med 
tanke på att löne- och produktionskostnaderna förmodligen kommer att stiga måste dock på 
lång sikt åtgärder vidtas för att den tjeckiska industrin skall kunna öka sin produktivitet och 
konkurrera med annat än låga kostnader. 
En utvärdering av gemenskapens regelverk för den fria rörligheten för industriprodukter 
återfinns i avsnittet om den inre marknaden. 
Jordbruk 
Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att trygga och utveckla ett modernt 
jordbrukssystem, som tillförsäkrar jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard och 
konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser samt garanterar fri rörlighet för varor inom 
EG. Särskild hänsyn tas till miljön och landsbygdsutvecklingen. För att förvalta den 
64 
gemensamma jordbrukspolitiken har det upprättats olika gemensamma organisationer av 
marknaden. Dessa kompletteras av bestämmelser om djurhälsa, växtskydd och djurfoder och 
av bestämmelser beträffande livsmedelshygien. Det finns även lagstiftning på det 
strukturpolitiska området. Den utvecklades ursprungligen för att modernisera och utöka 
jordbruket, men tonvikten läggs nu i ökad utsträckning på miljön och politikens regionala 
differentiering. Som kompensation för sänkta marknadsstödjande priser utgår stöden till 
jordbruksföretagen sedan reformerna 1992 i allt större utsträckning i form av direkta 
stödutbetalningar. 
Europaavtalet innehåller de grundläggande bestämmelserna för handel mellan Tjeckien och 
gemenskapen och syftar till att främja samarbete i fråga om modernisering, omstrukturering 
och privatisering av Tjeckiens jordbrukssektor liksom när det gäller jordbrukets 
livsmedelsindustri och fytosanitära normer. Vitboken omfattar veterinärkontroller, 
fytosanitära kontroller och kontroller av djurfoder samt saluföringskrav för olika produkter. 
Syftet med en sådan lagstiftning är att skydda konsumenter, människors och djurs hälsa samt 
växters sundhet. 
Översikt 
Situationen på jordbruksområdet 
Värdet av jordbruksproduktionen 1995 uppgick till ungefär 1,79% av värdet av unionens 
jordbruksproduktion. 
År 1995 stod jordbruket för 6,3 % av sysselsättningen och 5,2 % av BNP. Av den totala 
markarealen på 7,9 miljoner ha används 4,3 miljoner ha i jordbruket, av vilka 3,1 miljoner ha 
utgörs av jordbruksmark och 2,6 miljoner ha av skog. På hälften av jordbruksmarken odlas 
spannmål (ca. 1,6 miljoner ha 1995), huvudsakligen vete och korn. Under de senaste åren har 
tendensen emellertid varit att öka spannmålsproduktionen, och oljeväxtproduktionen har 
fördubblats under denna period. 
Den totala jordbruksproduktionen har sjunkit med ca. 28 % sedan 1989. Djursektorn har 
påverkats mest under övergångsperioden, med en produktion som har sjunkit med över 30 % 
(boskap - 40 %, får - 50 %). Vegetabilieproduktionen har minskat med ca. 20 %. 
År 1995 skedde dock en omsvängning för jordbruket. Bruttoproduktionen gick upp med 
4,2 % efter att ha fallit sedan 1989. Produktionen 1995 nådde upp till 85 % av 1989 års nivå. 
När det gäller markägande var de främsta målen för reformpolitiken 1991-1994 att 
återupprätta den privata äganderätten i jordbruket genom återbördande av mark, omvandling 
av jordbrukskooperativ och marklagen. 98,8 % av fordringarna hade reglerats i slutet av 1995. 
Enskilda privata gårdar förvaltar ca. en tredjedel av jordbruksmarken. Storleken på de flesta 
enskilda privata gårdar (40 000 av 50 000) var 1994 mindre än 10 hektar, och produktionen 
var huvudsakligen avsedd för husbehov eller lokala marknader. Återstående enskilda gårdar 
(10 000) kan anses som professionella jordbruksföretag, varav de största (över 100 ha) främst 
brukar arrenderad mark med utrustning som hyrs från staten på grundval av årliga kontrakt. 
De omvandlade kooperativen (över 1 300) förvaltade fortfarande hälften av jordbruksmarken 
och hade en genomsnittlig storlek på 1 600 ha. Olika orsaker bidrog till det faktum att många 
av de gamla kollektiva jordbruken har fortsatt som kooperativ (uppdelning av ägandet i små 
markskiften, den allmänna osäkerheten under övergångsåren samt brist på kunskap i 
65 
företagande och på finansiella resurser). Andra jordbruksföretag (nästan 1 300 i antal med en 
genomsnittlig storlek på 600 ha) förvaltade över 15 % av jordbruksmarken. 
1995 producerade Tjeckien 6,6 miljoner ton spannmål, 1,3 miljoner ton potatis, 662 000 ton 
oljeväxter, 550 000 ton grönsaker; 1994 producerades 3,2 miljoner ton mjölk, 184 000 ton 
nötkött, 465 000 ton griskött och 121 000 ton fjäderfäkött. 
Det har skett förändringar i ägandet inom jordbrukets livsmedelsindustri, men fortfarande 
pågår omstrukturering för att överkapaciteten skall kunna åtgärdas. 
Tjeckien är nettoimportör av livsmedel och jordbruksprodukter. 1995 uppgick exporten till 
1 213 miljoner ecu (264 miljoner ecu till EU) och importen till 1 690 miljoner ecu (753 
miljoner ecu från EU). Den viktigaste exportmarknaden för jordbruksprodukter (1996) är EU 
(36,4 %) och Slovakien (27,3 %). Export till de nya oberoende staterna uppgick till 14,9 %, 
0,8 % till EFTA och 9,7 % till övriga central- och östeuropeiska länder. De viktigaste 
exportprodukterna är mjölkprodukter, drycker, öl, boskap, humle, malt samt kött- och 
köttprodukter. 
Huvuddelen av livsmedelsimporten från jordbruket kommer från EU (54,3 % av den totala 
importen av livsmedel från jordbruket 1996) och Slovakien (8,9 %). Importen från EFTA 
uppgick till 1,3 %, 6,9 % från övriga central- och östeuropeiska länder och 0,3 % från de nya 
oberoende staterna. Importen inbegriper frukt, kaffe, te, kakao, grönsaker, sojakraftfoder och 
spannmålskärnor. 
Jordbrukspolitik 
Den producentstödsekvivalent (PSE) som räknas fram av OECD var 14 % 1995 jämfört med 
49 % för EU. 
Tjeckiens jordbrukspolitik har fyra huvudprinciper: i) prisstabilitet, ii) livsmedelssäkerhet, iii) 
miljökvalitet och iiii) tillträde till den utländska marknaden. 1996 ökade de totala utgifterna 
för jordbruket med 12 % jämfört med den tidigare budgeten (statens nettoutgifter för 
jordbruksstöd uppgick till 8.9 miljarder koruna för 1995). 
Tjeckiens jordbrukspolitik är tämligen liberal och marknadsreglering gäller endast för några få 
viktiga produkter (vete, mjölkprodukter). Åtgärderna inbegriper interventionsköp och särskilt 
exportsubventioner. 
Priserna är i allmänhet avsevärt lägre än EG-priserna. Den nuvarande prisklyftan för de 
viktigaste vegetabilieprodukterna ligger på 15 - 20 % och är något mindre än prisklyftan för 
de viktigaste animalieprodukterna, mjölk och nötkött, som kan uppskattas till att ligga runt 
30 % (delvis beroende på kvalitetsskillnader). För kött där främst spannmål används vid 
uppfödningen, gris och fjäderfä, finns det ingen prisklyfta eller också är denna mycket mindre 
än vad som skulle kunna förväntas på grundval av prisskillnaden för spannmål. 
Allt större vikt läggs vid landsbygdsutveckling och miljöpolitik och finansieringen av 
landsbygds- och strukturutvecklingsprogram som syftar till att stödja jordbrukare i mindre 
gynnade områden, skapa sysselsättning utanför gården och främja milj ovänligt jordbruk har 
ökat avsevärt under de senaste åren. 
Tjeckien har gjort åtaganden inom ramen för GATT-avtalet om inhemskt stöd, 
marknadstillträde och exportsubventioner. Dessa åtaganden har gjorts i nationell valuta. 
66 
Minimikvoter öppnades 1995 för 27 produktgrupper som nötkött, griskött, fjäderfäkött och 
mjölkprodukter. Exportstödet, som är särskilt inriktat på kött- och mjölkprodukter, är 
begränsat till 4,34 miljoner koruna (105 miljoner ecu) till år 2000. 
Handelssystemet enligt Europaavtalet, genom vilket ömsesidiga importtull förmåner föreskrivs 
för jordbruket, har varit i kraft sedan 1994. 
Tjeckien har även slutit ett flertal bilaterala och regionala avtal i syfte att utveckla handeln: 
den tjeckisk-slovakiska tullunionen från den 1 januari 1993; Centraleuropeiska 
frihandelsavtalet (CEFTA) med Slovakien, Polen, Ungern och Slovenien som syftar till att 
ytterligare libéralisera handeln med jordbruksprodukter. Frihandelsavtal slöts också med 
EFTA-länder, Rumänien, Bulgarien, Estland, Lettland och, från och med den 1 januari, även 
med Litauen och Israel. Överläggningar pågår med Turkiet och diskussioner kommer att 
inledas om frihandelsavtal med Kroatien, Marocko, Tunisien, Malta och Cypern. 
Tjeckien har inlett arbetet med att anpassa lagstiftningen enligt de rekommendationer som 
anges i vitboken. 
Tjeckien har institutionell infrastruktur med ett antal organ som förvaltar olika aspekter av den 
tjeckiska jordbrukspolitiken med jordbruksministeriet som centralt organ. 
De flesta jordbruksorganisationer och -sammanslutningar i industrin för produktion, 
bearbetning och distribution av livsmedel är anslutna till den nationella jordbrukskammaren, 
som upprättades 1993 på juridisk grund och med ekonomiskt stöd från regeringen. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
På grund av den relativt begränsade betydelsen av jordbruket i den övergripande ekonomin, 
ges jordbrukssektorn inte första prioritet i regeringens politik. 
På längre sikt (5 - 10 år) förväntas jordbruksproduktionen öka och nå samma nivå som före 
övergångsperioden samt överstiga konsumtionen på centrala områden som spannmål, 
oljeväxter, mejeri- och köttprodukter. De största problemen verkar dock vara små skördar, 
produktkvalitet, låg lönsamhet, en ineffektiv jordbrukets livsmedelsindustri som är under en 
omstrukturering som hämmas av svåra finansiella problem och överkapacitet, otillräckligt 
miljöskydd och avsaknad av adekvat marknadsinformation i vissa delar av 
distributionskedj an. 
De huvudsakliga marknadsinstrument som används inom EG används inte i Tjeckien. Detta 
inkluderar nyckelinstrument som kvoter (mjölk- och sockersektorerna) och systemet för 
jordbruksgrödor (basareal, arealuttag, kompensationsbetalning), bidrag inom djursektorn 
(system för identifiering och registrering av boskap), producentorganisationer i sektorn för 
frukt och grönsaker samt vissa program för landsbygds- och strukturutveckling. 
Förvaltning och kontroll av dessa åtgärder skulle kräva ett relativt sofistikerat 
förvaltningssystem, inbegripet lämpliga fastighetsregister och system för identifiering och 
registrering av boskap. Allmänt kan sägas att det står klart att den administrativa kapaciteten 
måste utvecklas ytterligare inom dessa områden om dessa åtgärder skall kunna tillämpas i 
Tjeckien. Det skulle också krävas system för kvotering av marknadspriserna för 
marknadsförvaltningen. 
67 
På detta stadium är det svårt att förutse hur stödpriserna inom jordbruket kommer att 
utvecklas i Tjeckien under perioden före en anslutning. Detta kommer att bero på ett antal 
faktorer inbegripet landets ekonomi, läget på exportmarknaderna och hur nivåerna på 
prisstödet utvecklas inom unionen. 
Även om framsteg har gjorts när det gäller anpassningen av landsbygds- och strukturpolitiken, 
verkar det som om ett stort antal åtgärder är oförenliga med EG:s politik. 
Förhandlingar kommer att lösa de svårigheter som har uppstått i tillämpningen av 
handelsbestämmelserna i Europaavtalet. 
Tjeckien är i fard med att införa den lagstiftning som anges i vitboken. 
Det kvarstår dock skillnader mellan Tjeckiens och gemenskapens regelverk på det veterinära 
och fytosanitära området. Ett avtal om överensstämmelse med Tjeckien på det veterinära och 
fytosanitära området håller på att fullbordas. I bilagorna till avtalet förtecknas de frågor i vilka 
överensstämmelse kan uppnås i avtalet och de frågor som kräver ytterligare förhandlingar. 
På veterinärområdet beror tillnärmningen och genomförandet av regelverket på antagandet 
och genomförandet av den nya veterinärlagen, som enligt planerna skall träda i kraft före 
december 1997. Förberedandet av en sekundärlagstiftning har påbörjats. 
Tjeckien har en väl etablerad infrastruktur för veterinärkontroll och inspektion, både vid 
gränserna och inom landet. Anläggningarna vid gränskontrollerna och laboratorierna verkar 
vara adekvata för genomförandet av lämplig testkontroll enligt kraven för den inre 
marknaden. Förfaranden och resultaten av de veterinära kontrollerna och även kontrolltätheten 
vid de yttre gränserna liknar de som tillämpas i EG-medlemsstaterna. Emellertid finns det ett 
behov av att förbättra anläggningarna för provtagning och kontroll. 
Även om den lagstiftning som förbereds i hög grad verkar överensstämma med gemenskapens 
regelverk, kommer ytterligare anpassning att behövas, särskilt när det gäller identifiering och 
registrering av djur, licenssystemet, införandet av HACCP (Hazard Analysis Critical Control 
Panel) samt system för egentillsyn och veterinärkontroller. Vidare tycks det som om vissa av 
de grundläggande principerna för den inre marknaden, som säkerhetsåtgärder och 
importregler, inte helt och hållet återspeglas i den nuvarande primärlagstiftningen. 
Det kommer att finnas ett behov att förbättra vissa anläggningar för bearbetning av livsmedel, 
särskilt för den nationella marknaden, att utveckla godtagbara förfaranden för veterinär 
granskning och certifiering, och att bibehålla en adekvat strukturerad veterinärsektor med 
fullgoda resurser och tillräckligt med utbildad personal. 
Gemenskapens regelverk bör kunna genomföras till fullo under den period som föregår en 
anslutning om den statliga budgeten tillhandahåller tillräcklig finansiering. 
För det fytosanitära området är läget det följande: när det gäller utsäde och förökningsmaterial 
kan det fastslås att lagstiftningen och nödvändiga administrativa arrangemang är förenliga 
med EG-lagstiftningen Inga större problem förväntas uppstå, i synnerhet som landet redan är 
medlem av OECD och har uppnått likvärdighet med gemenskapen enligt utsädeslagstiftningen 
för en majoritet av arterna i EU. Ramlagstiftningen om växtskydd för tillnärmning till EG-
lagstiftningen trädde i kraft den 1 januari 1997. När det gäller bestämmelser om 
växtskyddsprodukter, planeras harmoniseringen av lagstiftningen med gemenskapens 
lagstiftning börja under 1997. När det gäller lagstiftning om foder, resthalter av 
68 
bekämpningsmedel och biodynamisk odling, är det svårt att pä detta stadium fastställa graden 
av tillnärmning till gemenskapens regler. Tjeckien kommer att behöva garantera att denna del 
av EG-lagstiftningen har genomförts i den nationella lagstiftningen. 
Slutsats 
Det krävs ytterligare anpassning till gemenskapens regelverk, även om betydande framsteg 
har gjorts när det gäller att vidta de åtgärder som nämns i vitboken. 
Särskilda ansträngningar behövs när det gäller att 
- genomföra och genomdriva de veterinära och fytosanitära kraven och förbättra 
anläggningarna så att de uppfyller EG:s normer, 
- förbättra de administrativa strukturerna för att garantera att det finns nödvändig kapacitet 
för att genomföra och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitikens politiska 
instrument, 
- ytterligare omstrukturera jordbrukets livsmedelsindustri sä att dess konkurrenskraft 
förbättras. 
Om detta uppnås, bör en anslutning på medellång sikt inte medföra några större problem i 
fråga om den korrekta tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken. 
Eisk§ 
Den gemensamma fiskeripolitiken omfattar en gemensam organisation av marknaderna, 
strukturpolitik, avtal med tredje länder, förvaltning och bevarande av fiskeresurserna samt 
vetenskaplig forskning till stöd för dessa verksamheter. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om handel med fiskeriprodukter med gemenskapen. 
Vitboken innehåller inga åtgärder på detta område. 
Översikt 
Tjeckien bedriver endast fiske i inre vatten. 1994 var fångsten 22 600 ton - huvudsakligen 
karp. Uppgifter om beredning av fisk har inte lämnats. 
Som handelspartner till gemenskapen svarar Tjeckien för 0,17 % av EU:s totala import av 
fiskeriprodukter (oberoende av ursprung) och 6,8 % av unionens import av fiskeriprodukter 
från kandidatländerna (siffrorna avser värdet av exporten). Vad beträffar EU:s export går 1,31 
% av den totala exporten av fiskeriprodukter till Tjeckien medan landets del av unionens 
export av fiskeriprodukter till kandidatländerna utgör 15,8 % (siffrorna avser värdet av 
exporten). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Siffrorna för Tjeckiens produktion och utrikeshandel är ganska låga jämfört med motsvarande 
EU-siffror och torde således inte få någon större inverkan på gemenskapen som helhet. 
69 
Det kommer att bli nödvändigt för Tjeckien att säkerställa att Europeiska unionens politik i 
hälso-, hygien- och miljöfrågor efterlevs. 
Slutsats 
Denna sektor borde inte innebära några problem vid en anslutning. 
Energi 
Bland EU:s viktigaste energipolitiska mål, enligt kommissionens vitbok "Energipolitik inom 
Europeiska unionen", märks främjandet av konkurrenskraft, tryggad energiförsörjning samt 
miljöskydd. De viktigaste delarna av EG:s energilagstiftning utgörs av bestämmelserna i 
fördragen samt sekundärrätten, i synnerhet inom området konkurrens och statliga stöd, den 
inre energimarknaden (inbegripet direktiven beträffande elström, öppen prissättning, 
transitering av gas och elström, tillstånd för prospektering efter samt undersökning och 
utvinning av kolväten, beredskapsåtgärder, inbegripet åliggandet att lägga upp 
beredskapslager osv.), kärnenergi samt effektiv energianvändning och miljöbestämmelser. 
Utvecklingen av det transeuropeiska energinätet och stöd till FoU inom energiområdet är 
andra viktiga områden inom energipolitiken. Den utveckling som för närvarande pågår 
omfattar liberalisering av gassektorn, lagstiftning rörande effektiv energianvändning samt 
fordons- och oljeprogrammet. 
Inom kärnenergiområdet har gemenskapens regelverk utvecklats påtagligt från det 
ursprungliga Euratomfördraget till en ram av rättsliga och politiska styrmedel, däribland 
internationella avtal. I denna ram ingår för närvarande hälso- och säkerhetsfrågor (inbegripet 
strålskydd), reaktorsäkerhet, hantering av radioaktivt avfall, investeringar (inbegripet 
Euratoms finansiella styrmedel), forskningsfrämjande, den gemensamma 
kärnenergimarknaden, leveranser, säkerhetskontroll och internationella förbindelser. 
Europaavtalet omfattar samarbete för att utveckla en stegvis integration av de europeiska 
energimarknaderna, och innehåller bestämmelser om stöd inom närliggande politikområden. I 
vitboken om förberedandet av länderna i Central- och Östeuropa för den inre 
energimarknaden betonas det att de viktigaste direktiven om den inre marknaden måste 
tillämpas till fullo tillsammans med gemenskapens lagstiftning om konkurrens. Beträffande 
kärnenergi sektorn berör vitboken försörjning med kärnmaterial, säkerhetskontroll och 
transport av radioaktivt avfall. 
Översikt 
Tjeckiens energi situation domineras och kommer att domineras av inhemska fasta bränslen 
(stenkol och lignit), vilka motsvarar 60 % av energibalansen och vållar allvarliga skador på 
miljön, särskilt i den norra regionen (t.ex. den "svarta triangeln"). För försörjning med olja 
och gas (17,5 % respektive 14 % av energibehovet) är landet beroende av externa källor, i 
synnerhet Ryssland. Uranbrytning (600 tU per år) kommer att fortsätta fram till år 2001. 
Nedläggningar av gruvor medförde att stenkolsbrytningen minskade från 22 miljoner ton 
1990 till 16 miljoner ton 1995. Brytningen av lignit minskade från 90 miljoner ton till 56 
miljoner ton från 1989 till 1995. Mellan 1989 och 1994 minskade arbetskraften med mer än 
50 % till en nivå på 82 000 anställda. 
70 
Med tanke på diversifiering ansluter Tjeckien i ökande takt sin energiförsörjning till 
Europeiska unionens försörjning. I detta sammanhang bör man notera den synkronkoppling 
som sedan 1995 genomförs pä försök med det västeuropeiska sammankopplade UCPTE-
elsystemet och de tjeckiska raffinaderiernas anslutning till Tyskland. 
Energisektorn är två till tre gånger mindre effektiv än genomsnittet i EU på grund av t.ex. den 
utbudsorienterade politik och de låga priser som rådde tidigare. 
Tjeckien har fyra kärnreaktorer av typ V VER 213 som är konstruerade i Ryssland och är 
belägna i Dukovany (ett moderniseringsprogram håller på att genomföras). Dessa reaktorer 
anses nästan uppfylla de i EU allmänt accepterade säkerhetsmålen när 
moderniseringsprogrammen väl är genomförda. Två reaktorer av typ V VER 1000 håller på att 
konstrueras i Temelin (med införlivande av teknik från USA). Kärnenergins andel av 
elproduktionen kan fram till omkring år 2000 ha ökat från 22 % till 40 %. Tre 
forskningsreaktorer är också i drift och dessa använder bränsle som tillverkats i Ryssland. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tjeckiens energipolitik är förenlig med gemenskapens mål som t.ex. tryggande av 
energiförsörjning inbegripet diversifiering, införande av marknadsprinciper, skydd av miljön 
och en mera effektiv energianvändning. 
Den rättsliga ramen för konkurrens inom energisektorn håller på att gradvis tillnärmas vad 
som krävs för att följa direktiven om den inre energimarknaden i kombination med 
tillämpning av EU:s konkurrenslagstiftning. Den grundläggande konkurrenslagstiftningen är 
tillämplig på energisektorn och i 1994 års energilag definieras statens roll i de olika 
energisektorerna och fastställs en ram för reglering av respektive sektor. 
En privatisering är på gång i olika sektorer, men staten behåller monopol eller en dominerande 
ställning vad gäller produktion av och handel med elektricitet, uranproduktion och transport 
av olja och gas via rörledningar. Oberoende kraftproducenter och industrier som själva 
framställer sin energi ökar gradvis sin andel av elproduktionen. 
Trots avsevärda prishöjningar är fortfarande hushållens priser för gas, elektricitet och 
uppvärmning korssubventionerade av industrin och täcker inte kostnaderna. Regeringen 
väntas under sommaren 1997 fatta beslut om en politik för att uppnå kostnadstäckning år 
2000. 
De nuvarande beredskapslagren av olja uppskattas motsvara fyrtio dagars förbrukning, vilket 
är avsevärt mindre än EU:s mål på nittio dagar. Om den nödvändiga lagstiftningen skulle 
antas snabbt (sommaren 1997) väntas landet helt och hållet kunna följa gemenskapens 
regelverk inom sex till åtta år. 
Omstrukturering av gruvsektorn (fasta bränslen och uran) kommer att fortsätta även efter år 
2000. De sociala och regionala konsekvenserna av detta måste beaktas och statliga ingrepp 
bedömas utifrån EG:s och EKSG:s regler för statligt stöd. 
Tjeckien har börjat utveckla både en EG-anpassad lagstiftning för effektiv energianvändning 
(exempelvis märkning av hushållsapparater och miniminormer för effektiv energianvändning) 
och miljönormer (exempelvis bränslekvalitet), men mycket återstår ännu att göra. Antagandet 
av en lag om energisparande (vilket väntas ske sommaren 1997) kommer att förstärka en 
framtida överensstämmelse med EG:s regelverk om effektiv energianvändning. Det bör 
71 
understrykas att moderniseringen av raffinaderier för att uppfylla EG:s normer kommer att 
kräva betydande investeringar och att dessa raffinaderier måste konkurrera på en mättad 
europeisk marknad. 
Vad gäller uranbrytning strider det nationella elbolagets skyldighet att vid import av 
kärnbränsle köpa motsvarande mängd inhemskt uran i princip mot reglerna om den 
gemensamma marknaden för kärnmaterial, men denna skyldighet kommer att gradvis ha 
avvecklats till år 2000. Uranförsörjning (bortsett från inhemska källor) och tjänster för 
anrikning och bränsletillverkning omfattas av avtal med olika företag i ett flertal länder. Den 
gemensamma politiken för en tryggad försörjning med kärnmaterial genom diversifiering av 
försörjningskällorna skulle vid en anslutning gälla för leveranskontrakt som sluts efter 
anslutningen. Det är önskvärt att Tjeckien fortsätter sina planer för diversifierad 
energiförsörjning. 
Använt kärnbränsle förvaras i nuläget på plats. En mera långsiktig mellanlagring planeras 
inledas omkring år 2005 för bränsle från Dukovany och Tcmclin. Något beslut om all 
upparbeta använt bränsle eller förvara det som kärnavfall väntas inte förrän år 2015. 
Vid en anslutning måste Tjeckien efterleva bestämmelserna i Euratom fördraget, i synnerhet 
bestämmelserna om kämmaterialförsörjningen, den gemensamma marknaden för 
kärnmaterial, säkerhetskontroller, hälsa och säkerhet samt internationella avtal. Eftersom 
landet redan är part till alla internationella överenskommelser om kärnkraft och har ett 
heltäckande avtal om säkerhetskontroll med Internationella atomenergiorganet (IAEA) väntas 
inga större svårigheter vid tillämpningen av gemenskapslagstiftningen på detta område och de 
andra områden som nämns ovan. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att programmen för 
kärnsäkerhet genomförs i tid. Uppbyggnaden av en kärnsäkerhetsmyndighet bör stödjas. 
Slutsats 
Om de nuvarande insatserna fortsätter bör Tjeckien inom de närmaste åren kunna uppfylla 
kraven i huvuddelen av gemenskapens cnergilagstiftning. Vissa frågor måste dock noggrant 
följas upp, t.ex. anpassning av monopolen inbegripet import och export, tillgång till nät, 
energiprissättning, beredskap för nödsituationer inbegripet uppläggning, av obligatoriska 
oljelager, statliga ingrepp i sektorerna för fasta bränslen och uran och utvecklingen av en 
effektiv energianvändning samt kvalitetsstandarder för bränsle. 
Inga större svårigheter väntas uppstå vad gäller efterlevnaden av Euratoms bestämmelser. 
Standarderna för kärnsäkerhet måste dock få en adekvat behandling så att alla kärnkraftverk 
uppnår den erforderliga säkerhetsnivån, och långsiktiga lösningar för avfallshantering måste 
utformas. 
Transport 
Gemenskapens transportpolitik består av handlingsprogram och initiativ inom tre 
grundläggande områden: 
• Att förbättra kvaliteten genom att utveckla integrerade och konkurrenskraftiga 
transportsystem som är baserade på avancerad teknik som också bidrar till att miljömål och 
säkerhetsmål uppnås. 
72 
• Att stärka den inre marknaden för att främja effektivitet, valfrihet och användarvänliga 
transporttjänster samtidigt som goda arbetsförhållanden tryggas. 
• Att bygga ut förbindelserna utåt genom att förbättra transportförbindelserna mellan EU och 
tredje land och främja EU-aktörers tillträde till andra transportmarknader (Den 
gemensamma transportpolitiken - Handlingsprogram 1995-2000). 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftningen till gemenskaperis 
lagstiftning och om samarbete för att omstrukturera och modernisera transporterna, för att 
göra det lättare att få tillträde till transportmarknaden, för att underlätta transitering och för att 
upprätta driftsstandarder som är jämförbara med dem som gäller inom gemenskapen. 
Vitboken är inriktad på åtgärder som behövs för att transportsektorn skall uppfylla den inre 
marknadens villkor, inklusive sådana aspekter som konkurrens, harmoniserad lagstiftning 
samt standarder. 
Översikt 
Tjeckiens geografiska läge vid unionens nuvarande gränser och i skärningspunkten nord-syd 
och öst-väst gör landet till ett transiteringsland mellan medlemsstaterna och kandidatländerna. 
Två Europatäckande transportkorridorer korsar Tjeckien. Den politiska utvecklingen i början 
av 90-talet avspeglades följaktligen i en åtföljande utveckling av trafikflödet, inbegripet 
transiteringsflödet. Även om vägnätet i allmänhet är relativt välutvecklat kan det ännu inte 
möta efterfrågan på vägtransporter som nästan fördubblades mellan 1990 och 1995. 
Fördelningen på olika transportsätt har förändrats kraftigt på bekostnad av järnvägstransporter 
och trafik på inre vattenvägar. De kollektiva persontransporterna på väg har minskat kraftigt 
på grund av en snabb ökning av privatbilismen. Flygtrafiken ökar kraftigt (20 % per år vid 
Prags flygplats). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Vad gäller förverkligandet av den inre marknaden har Tjeckien kommit relativt långt i fråga 
om övertagandet av gemenskapens regelverk. Den tjeckiska sektorn för internationella 
transporter tillämpar redan till stor del regler som liknar gemenskapens, särskilt vad beträffar 
luftfart, sjöfart, trafik på inre vattenvägar, kombinerade transporter och persontransporter på 
väg. Vad gäller järnvägarna måste tillämpningen av gemenskapens regelverk om allmän 
trafikplikt och standardisering av redovisningssystem bevakas under de närmaste åren. Vad 
gäller godstransporter på väg efterlevs de flesta av regelverkets bestämmelser för 
internationell trafik, men den inhemska sektorn tycks ge större anledning till tvivel. Denna 
aspekt måste bevakas och har särskild betydelse i en framtida union utan inre gränser, 
eftersom cabotage kommer att kunna bedrivas helt fritt på området för godstransporter på väg. 
Tjeckien måste anpassa sig till gemenskapen vad gäller tekniska vägkontroller och vägskatter. 
De tjeckiska myndigheterna har satt upp som ett mål att bygga upp ett integrerat och 
konkurrenskraftigt transportsystem. De två största svårigheterna på detta område blir troligen 
att uppnå en acceptabel säkerhetsnivå för transporterna och ett optimalt utnyttjande av 
transportsystemet. De framsteg som Tjeckien har gjort vad beträffar säkerheten är 
tillfredsställande. Däremot verkar målet att skapa ett sammanhållet transportsystem svårare att 
uppnå. Tjeckien kommer sannolikt att få se en bestående tendens till en ökning av vägtrafiken, 
och det kommer sannolikt att bli nödvändigt att göra insatser för användning av järnvägarna 
och de inre vattenvägarna. 
73 
För att förbättra förbindelserna med unionens medlemsstater och med grannländerna planerar 
Tjeckien att investera cirka 2,7 miljarder ecu ur sin egen budget mellan 1995 och 1999 i 
transportinfrastruktur som utnyttjas för internationell trafik, huvudsakligen de Europatäckande 
transportkorridorerna. Detta belopp motsvarar en ansenlig andel på 1,2 % av BNI, men 
kommer inte nödvändigtvis att tillfreosställa behoven. En minskning av detta belopp på grund 
av budgetkrav skulle kunna göra situationen än värre. 
Slutsats 
Tjeckien har gjort stora framsteg vad gäller övertagandet av gemenskapens regelverk på 
transportområdet. Under förutsättning att insatser görs avseende den inhemska marknaden för 
godstransporter på väg (särskilt i fråga om marknadstillträde och säkerhets- och 
skattebestämmelser) samt att framsteg görs vad beträffar den ekonomiska öppenheten inom 
järnvägssektorn, vilket verkar möjligt att åstadkomma, är det inte troligt att transportsektorn 
kommer att orsaka några större svårigheter vad gäller övertagandet av regelverket i fråga om 
den inre marknaden. 
Man bör dock bevaka att de förutsättningar som krävs för att lägga grunden till det framtida 
transeuropeiska transportnätet, utvidgat till nya länder, skapas. Dessutom bör de tjeckiska 
förvaltningsstrukturerna, inklusive kontrollorgan t.ex. för säkerheten, snabbt förstärkas. 
Små och medelstora foretag 
EU:s företagspolitik syftar till att skapa ett gynnsamt klimat för små och medelstora företag 
inom EU, att förbättra deras konkurrenskraft och att uppmuntra dem till verksamhet på 
europeisk och internationell nivå. Politiken kännetecknas av en hög grad av subsidiaritet. 
Gemenskapens kompletterande funktion fastställs och omsätts i praktiken genom ett flerårigt 
program för små och medelstora företag i EU. Detta program ger den rättsliga grunden samt 
budgetunderlaget för gemenskapens särskilda politiska insatser för små och medelstora 
företag. Regelverket har hittills varit begränsat till rekommendationer för specifika områden, 
men även lagstiftning inom andra sektorer påverkar små och medelstora företag (t.ex. 
konkurrens, miljö och bolagsrätt). 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla och stärka små och 
medelstora företag, särskilt inom den privata sektorn, bl.a. genom tillhandahållande av 
information och rådgivning i frågor som rör lagstiftning, administration och beskattning. 
Vitboken innehåller inga specifika åtgärder. 
Översikt 
I Tjeckien definieras företag med upp till 500 anställda som små och medelstora företag. 
En betydande majoritet av företagen är små och medelstora och 87 % av dem är mycket små. I 
industrin har 98,5 % av företagen färre än 50 anställda. De största sektorerna vad gäller antalet 
företag är detaljhandel och grossisthandel (cirka 30 %) och tjänster (cirka 30 %), följda av 
tillverkningsindustri (cirka 15 %) och byggnadsindustri (cirka 15 %). 
Stora förändringar av sysselsättningsstrukturen har ägt rum, i synnerhet har de små och 
medelstora företagen övertagit en del av den överflödiga arbetskraften från jordbruket och 
stora statliga företag, speciellt vad gäller tjänstesektorn. 
74 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Det stöd som sedan 1991 beviljas små och medelstora företag som en del av utvecklingen av 
den privata sektorn har varit en av de viktigaste förklaringarna till den ekonomiska tillväxten 
och den ökade sysselsättningen i Tjeckien. 
Alla allmänna bestämmelser om etablering och drift av företag gäller också i sin helhet för 
små och medelstora företag - ingen åtskillnad görs på grundval av storlek. Det har numera 
inrättats ett omfattande nätverk av regionala rådgivnings- och informationsorgan för att stödja 
utvecklingen av små och medelstora företag, vilket täcker nästan hela landet. Två 
verksamheter för finansiering av små och medelstora företag med hjälp av lån respektive 
garantier har etablerats. 
Den grundläggande rättsliga ramen och stödstrukturen har inrättats, men det finns behov av 
ytterligare förbättringar och ökad enhetlighet vad gäller politiken för små och medelstora 
företag. 
De pågående ansträngningarna för att under perioden inför anslutningen stärka de små och 
medelstora företagen måste således fortsätta. 
Slutsats 
På detta område medför Tjeckiens medverkan inte några specifika problem. 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
Gemenskapens socialpolitik har utvecklats med hjälp av en rad olika instrument såsom 
lagstiftning, Europeiska socialfonden samt riktade insatser på särskilda områden, till exempel 
åtgärder för bättre folkhälsa, för att bekämpa fattigdom och för att bistå personer med 
funktionsnedsättning. Gemenskapens regelverk omfattar hälsa och säkerhet i arbetet, 
arbetsrätt och arbetsvillkor, lika möjligheter för kvinnor och män, samordning av social 
trygghet för migrerande arbetstagare samt tobaksprodukter. Sociallagstiftningen i Europeiska 
unionen kännetecknas av att det i denna fastställs minimikrav. Därtill kommer att den sociala 
dialogen på europeisk nivå finns med i fördraget (artikel 118b) och att det i protokollet om 
socialpolitik hänvisas till samråd med arbetsmarknadens parter och till åtgärder för att 
underlätta den sociala dialogen. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftning och om samarbete för 
att höja nivån på hälsa och säkerhet i arbetet, om arbetsmarknadspolitik och om 
modernisering av systemet för social trygghet. Avtalet innehåller även bestämmelser om att 
arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat och lagligen anställda i Tjeckien skall 
behandlas utan diskriminering på grund av nationalitet när det gäller arbetsförhållanden. 
Vitboken innehåller åtgärder för en tillnärmning på alla områden i gemenskapens regelverk. 
Översikt 
Vad gäller den sociala dialogen finns det ett antal organisationer för arbetstagare. De mest 
representativa organisationerna är Tjeckiska och mähriska sammanslutningen av 
fackföreningar, som är medlem av Europeiska fackliga samorganisationen (EFS). På 
75 
arbetsgivarsidan är den viktigaste organisationen Arbetsgivarförbundet, som har gått med i 
Europeiska gemenskapernas industriunion (UNICE). I allmänhet har regeringens politik inte 
bidragit till att uppmuntra arbetsgivare att förhandla inom ramen för den sociala dialogen. 
Fackföreningarna är bekymrade över att regeringen inte beaktar de synpunkter som framförs 
av arbetsmarknadens parter, utom i frågor som rör löner och arbetsvillkor i företag. Den 
sociala dialogen är ännu inte fast etablerad. 
Sedan 1993 har landet haft en låg arbetslöshet. År 1996 var den 3,4 % enligt ILO:s 
beräkningssätt. Arbetslösheten är lägre i områden som endast har en sektor. Det är osäkert om 
statistiken avspeglar den verkliga sysselsättningssituationen. Den överhettade 
arbetsmarknaden har varit ett exceptionellt inslag i landets omvandlingsprocess fram till idag. 
Men den ekonomiska omstrukturering som krävs väntas medföra högre arbetslöshet. 
Ett nät av regionala och lokala arbetsförmedlingar har inrättats för att genomföra 
arbetsmarknadspolitiken. Landet har med framgång inlett en politik för att göra 
arbetsmarknaden mera flexibel och för att utveckla lämpliga mekanismer för att få 
arbetsmarknaderna att fungera. Om man fortsätter att komplettera detta med lämpliga 
arbetsmarknadspolitiska åtgärder borde en effektiv allokering av arbetskraften och en förmåga 
att kontinuerligt anpassa sig till strukturomvandling kunna säkerställas. 
Med undantag för sysselsättningspolitiken (andel av BNP: 0,2 %) liknar utgiftsmönstret det 
mönster som unionens medlemsstater uppvisar - den största andelen av de totala utgifterna för 
social trygghet går till pensioner (8,8 % av BNP), följd av utgifter för hälsovård (8,1 % av 
BNP - siffror för 1995). Den snabba ökningen av hälsosektorns andel av BNP (andelen har 
ökat från 5,4 % år 1991 till 8,1 % år 1995) medför att Tjeckien nästan uppnår genomsnittet i 
OECD. Denna ökning har åtföljts av ökad välfärd för befolkningen. Det krävs fortsatta 
ansträngningar för att säkerställa att bestämmelserna om social trygghet utvecklas. 
Tjeckiens hälsovårdssystem måste förbättras. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Landet har fastställt några allmänna principer för skydd av hälsa och säkerhet i arbetet, men 
på vissa områden måste förbättringar ske vad gäller tillnärmning av lagstiftningen om skydd 
av arbetstagares hälsa och säkerhet. Landet har oberoende inspektionsrutiner enligt ILO:s 
konvention nr 81. De medel som arbetsinspektionema förfogar över verkar vara tillräckliga 
för att medge effektiv kontroll av förhållandena rörande hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. 
Huvudprinciperna i den europeiska arbetsrätten är redan genomförda i Tjeckiens lagstiftning. 
Anpassningar måste dock ske. Det håller på att utarbetas en ny arbetsrätt i syfte att få landets 
lagstiftning om skydd av anställda vid arbetsgivares insolvens och kollektiva uppsägningar att 
fullständigt harmoniera med gemenskapens regelverk. Det finns behov av mindre justeringar 
vad gäller överlåtelse av företag, information till anställda om villkoren för 
anställningsförhållandet och arbetstiden. Information till och samråd med arbetstagare i 
enlighet med ett antal gemenskapsdirektiv måste utvecklas ytterligare. 
När det gäller lika möjligheter innehåller Tjeckiens lagstiftning de grundläggande 
bestämmelserna i gemenskapens lagstiftning om icke-diskriminering mellan kvinnor och män. 
Vad gäller rätten till fri rörlighet för arbetstagare verkar det inte finnas något som skulle 
hindra Tjeckien från att kunna genomföra gemenskapens bestämmelser på detta område. Ett 
76 
införande av rätten till fri rörlighet kräver dock förändringar i landets lagstiftning, särskilt vad 
gäller tillträde till arbetsmarknaden och icke-diskriminering på grundval av nationalitet. 
När det gäller social trygghet för migrerande arbetstagare kommer anslutningen i princip inte 
att innebära några större problem, även om några tekniska anpassningar är nödvändiga. 
Viktigare är förvaltningarnas förmåga att tillämpa de detaljerade samordningsreglerna i 
samarbete med andra länder. Tjeckien tycks ha flera av de administrativa strukturer som krävs 
för att klara av dessa uppgifter, men ytterligare förberedelser och utbildning behövs före en 
anslutning. 
De två gemenskapsdirektiven om varningstexter på cigarrettförpackningar och högsta tjärhalt 
har ännu inte införlivats med nationell lagstiftning. En förändring av den gällande lagen från 
Tjeckiska nationalrådet övervägs, vilket skulle göra lagstiftningen förenlig med unionens 
krav. 
Slutsats 
Under förutsättning att Tjeckien fortsätter sina ansträngningar, både vad gäller antagande och 
tillämpning av gemenskapens regelverk, är det sannolikt att landet på medellång sikt kan påta 
sig de skyldigheter på det sociala området som följer av medlemskap i Europeiska unionen. 
Regionalpolitik och sammanhållning 
I enlighet med avdelning XIV i fördraget stödjer gemenskapen ökad sammanhållning, 
huvudsakligen genom strukturfonderna. Tjeckien måste införa dessa instrument på ett 
effektivt sätt, samtidigt som landet respekterar de principer, mål och tillvägagångssätt som 
kommer att föreligga vid dess anslutning. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete på områdena för regional utveckling och 
fysisk planering, särskilt genom utbyte av information mellan lokala, regionala och nationella 
myndigheter och utbytesarrangemang för statstjänstemän och sakkunniga. Vitboken innehåller 
inga särskilda bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Tjeckiens BNP per capita uppgick 1995 till 55 % av EU-genomsnittet. Arbetslösheten på 
nationell nivå uppgick till 3 - 4 %. Den förväntas öka något under kommande år till följd av 
den nödvändiga omstruktureringen av stora privatiserade företag. Arbetslöshetssiffrorna från 
de olika regionerna visar, trots jämförelsevis låga tal i alla delar av Tjeckien, att det finns 
betydande skillnader mellan den mest drabbade regionen (Most - norra Böhmen: 7,2 %) och 
den region som har de lägsta talen (Prag: 0,4 %). 
Tjeckien bedriver för närvarande ingen regionalpolitik. De regionala utvecklingsinitiativen 
genomförs på nationell nivå genom sektorspolitiken. Ekonomiskt svaga områden väljs ut 
årligen, huvudsakligen på grundval av arbetslöshetsnivåerna. Till exempel omfattade det 
område som valdes 1996 18,4 % av befolkningen i Tjeckien. 
Ett ministerium för regional utveckling har nyligen upprättats. Ingen vald församling finns 
mellan stat och kommun, trots att författningen föreskriver att så kallade territoriella enheter 
med egen förvaltning skall upprättas. På distriktsnivå (77 enheter) är myndigheterna statliga 
förvaltningsorgan med allmänna ansvarsområden (inget självstyre). 
77 
6 233 självstyrande kommuner ansvarar för den territoriella utvecklingen (planering av städer 
och landsbygd snarare än lokal ekonomisk politik). 
Endast en begränsad del av Tjeckiens ekonomiska styrmedel är tillgängliga för initiativen för 
regional utveckling. Det går emellertid ännu inte att fastställa hur mycket som investeras i 
utveckling och som därmed skulle kunna utgöra nationella medel vid samfinansieringen av 
EG:s strukturpolitik. I nuläget kan Tjeckiens förmåga till samfinansiering därför inte bedömas 
med tillräcklig tillförlitlighet. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tjeckien saknar en oberoende regional utvecklingspolitik. I enlighet med vad som nämns 
ovan genomförs regionala utvecklingsinitiativ genom den övergripande tjeckiska 
utvecklingspolitiken. 
Sedan mitten av 1996 har en mer aktiv hållning intagits till regional utveckling. Upprättandet 
av ministeriet för regional utveckling kommer att bidra till att klargöra ansvarsområdena på 
regeringsnivå och eventuellt också förbättra samordningen mellan ministerierna. 
De tjeckiska myndigheterna måste ändå genomföra viktiga reformer för att efterleva EG:s 
strukturpolitik. Ministeriet för regional utveckling måste säkerställa att 
samordningsmekanismerna på nationell nivå fungerar väl. De ekonomiska medel som är 
tillgängliga för regionalpolitiken bör ökas och effektiva instrument behöver upprättas. 
Slutligen måste Tjeckien fastställa en framtida rättslig grund för den tjeckiska 
regionalpolitiken, för att på så sätt tillhandahålla en lämplig rättslig struktur för de insatser 
som skall motverka regionala skillnader och för att finansiera utgifterna inom 
strukturpolitiken. 
Slutsats 
Inför en anslutning behöver Tjeckien upprätta en rättslig, administrativ och budgetär ram för 
en integrerad regionalpolitik och säkerställa att den är förenlig med EU:s regler. Med den 
administrativa kapacitet Tjeckien besitter och med den nödvändiga politiska medvetenhet som 
finns där, bör detta uppnås inom en rimlig tid. Om dessa nödvändiga reformer genomförs bör 
Tjeckien på medellång sikt kunna tillämpa gemenskapens regler och på ett effektivt sätt 
kanalisera de medel som utgår från EU:s strukturpolitik. 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Gemenskapens miljöpolitik, som utgår från fördraget, syftar till att främja ekologisk 
hållbarhet. Detta skall uppnås genom integration av miljöskydd i olika områden av EU:s 
politik, förebyggande åtgärder, tillämpning av principen om att förorenaren betalar, 
bekämpning av miljöförstörelse vid källan samt delat ansvar. Gemenskapens regelverk 
omfattar cirka 200 rättsakter inom ett vitt område som bland annat berör förorening av vatten 
och luft, hantering av avfall och kemikalier, bioteknik, strålskydd och naturskydd. 
Medlemsstaterna skall säkerställa att en miljökonsekvensbedömning genomförs innan 
utvecklingstillstånd utfärdas för vissa offentliga och privata projekt. 
I Europaavtalet fastställs att principen om hållbar utveckling skall läggas till grund för 
Tjeckiens utvecklingspolitik, och att miljöaspekterna skall integreras till fullo. I avtalet 
78 
fastställs vidare att miljön skall prioriteras i samband med bilateralt samarbete och 
tillnärmning av lagstiftningen till gemenskapsrätten. 
Vitboken behandlar endast en liten del av gemenskapens regelverk inom miljöområdet, 
nämligen den produktrelaterade lagstiftningen, som har direkt att göra med fri rörlighet för 
varor. 
Översikt 
1989 var det som idag utgör Tjeckien en av Centraleuropas mest förorenade regioner. 
Situationen har dock sedan dess märkbart förbättrats till följd av stora miljöinvesteringar samt 
omstrukturering av industrin. 
Den största utmaningen mot miljön i landet är luftföroreningar. Även om betydande framsteg 
har skett (mellan 1989 och 1994 minskade svaveldioxidutsläpp med 36 %, 
kvävedioxidutsläpp med 60 % och partikelutsläpp med 49 %), är utsläppen av svaveldioxid 
och kvävedioxid fortfarande höga och nödvändiggör ytterligare åtgärder i industrin och vad 
gäller transport och energiproduktion. Okontrollerad nedgrävning av farligt och fast avfall är 
ytterligare ett större problem man ärvt från det gamla systemet. Problemen med vattenkvalitet 
är mindre trängande, men inte desto mindre mycket dyra att bemästra. Det finns några 
industriregioner som drabbats av nedgång och som är särskilt hårt drabbade av miljöproblem, 
i synnerhet den svarta triangeln och Ostrava. 
Tjeckiens miljölagstiftning inbegriper en ramlag för miljöskydd av 1992 och ett flertal 
föreskrifter för olika sektorer, varav vissa antogs under den kommunistiska perioden. De 
politiska prioriteringarna anges i den statliga miljöpolitik som antogs 1995 och som anger 
kortfristiga, medelfristiga och långsiktiga prioriteringar. Tjeckien använder i hög grad 
instrument som ger skattefördelar och ekonomiska instrument. Nivån på de offentliga 
miljöutgifternas andel av BNP överskrider den nivå som råder i de flesta av unionens 
medlemsstater. 
Även om ett flertal grundläggande miljöpolitiska åtgärder har vidtagits finns det svagheter i 
landets miljöpolitik, bl.a. ett otillräckligt genomdrivande och ineffektiva ekonomiska 
instrument på grund av för låga böter, luckor i lagstiftningen för vissa områden och i den 
underordnade genomförandelagstiftningen och en låg nivå på miljömedvetandet och 
allmänhetens deltagande. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den formella efterlevnaden av gemenskapens regelverk har ökat under de senaste åren. Den 
grundläggande ramlagstiftningen är på plats men det finns luckor i lagstiftningen för vissa 
områden och i den sekundärlagstiftning som behandlar ekonomiska instrument, genomförande 
och genomdrivande. Särskild uppmärksamhet bör ges åt ett snabbt införlivande av ramdirektiv 
i fråga om luft, avfall och vatten och direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och 
begränsa föroreningar (IPPC), samt fastställandet av finansieringsstrategier för lagstiftning 
inom vatten-, luft- och avfallssektorn som kräver större investeringar. Om kommande 
rättsakter (t.ex. i fråga om avfall, kemikalier och genetiskt modifierade organismer) antas 
enligt tidtabell, kommer den formella efterlevnaden av gemenskapens regelverk att öka 
avsevärt under de närmaste åren. 
79 
Tjeckien har antagit eller förbereder lagstiftning om de flesta av de kritiska områden som 
anges i vitboken. Avfallshanteringen är föga utvecklad men det finns förslag på lagstiftning 
som fyller denna lucka. 
Den faktiska efterlevnaden av gemenskapens regelverk är fortfarande låg på vissa områden 
och landet kommer att behöva koncentrera sig på ett effektivt genomförande och 
genomdrivande, inklusive de ekonomiska instrumentens effektivitet. Stora investeringar, både 
av offentliga organ och företag, kommer att krävas. Kompletterande mekanismer, t.ex. 
licenssystem eller system för allmänhetens deltagande, måste inrättas eller förbättras och 
institutionerna för genomdrivande och genomförande måste stärkas. Landets 
anslutningsstrategi på miljöområdet bör innehålla tidsplaner för genomförande av och 
överensstämmelse med EG:s miljölagstiftning, bl.a. för genomförande av de ovan nämnda 
ramdirektiven och direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa 
föroreningar. 
Slutsats 
Om de befintliga åtagandena uppfylls och de nuvarande investeringsnivåerna bibehålls bör 
införlivandet av hela gemenskapens regelverk i fråga om miljö och en faktisk efterlevnad av 
viktiga delar av den (t.ex. aspekter på lagstiftning om luftkvalitet, 
miljökonsekvensbedömning, industriella risker och lagstiftning om kemikalier) uppnås på 
medellång sikt, förutsatt att planerad lagstiftning och en heltäckande miljöstrategi inför 
anslutningen antas och genomförs. En verklig efterlevnad av ett flertal rättsakter som kräver 
stora investeringar under en längre tid samt avsevärda förvaltningsinsatser (t.ex. hantering av 
avloppsvatten från tätorter, dricksvatten, vissa aspekter av avfallshanterings- och 
luftföroreningslagstiftningen) kan dock endast uppnås på lång sikt. 
Konsumentskydd 
Gemenskapens regelverk omfattar skydd av konsumentens ekonomiska intressen (inbegripet 
kontroll av vilseledande reklam, prismärkning, konsumentkredit, oskäliga avtalsvillkor, 
distansförsäljning, paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler och fast egendom på 
tidsdelningsbasis, s.k. timeshare), allmän produktsäkerhet samt de mer specifika områdena 
kosmetika, benämning på textilier och leksaker. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftning och om samarbete i 
syfte att uppnå full överensstämmelse mellan konsumentskydd i Tjeckien och gemenskapen. 
Vitbokens fas 1 innehåller åtgärder för att förbättra produktsäkerheten, även för kosmetika, 
benämning på textilier och leksaker, samt för att skydda konsumentens ekonomiska intressen. 
Dessa åtgärder berör främst vilseledande reklam, konsumentkredit, oskäliga avtalsvillkor och 
prismärkning. Fas 2 innehåller åtgärder för paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler 
och fast egendom på tidsdelningsbasis. EG-lagstiftning som nyligen antagits 
(distansförsäljning) eller som kommer att antas inom kort (jämförande reklam, prismärkning) 
kommer också att behöva beaktas. 
Översikt 
En lag om konsumentskydd antogs 1992 och ändrades 1993 och 1995. Det finns inte något 
separat organ som ansvarar för konsumentskydd och det verkar inte finnas några planer på att 
inrätta ett sådant organ. Handels- och industriministeriet har det övergripande ansvaret för 
80 
konsumentfrågor, men andra ministerier eller institutioner spelar också en viktig, låt vara 
indirekt, roll för konsumentskyddsfrågor. 
Konsumenternas allmänna medvetenhet är låg. Konsumentrörelsen har utvecklats långsamt 
och det finns inte någon nationell organisation som representerar alla tjeckiska konsumenter. 
Det finns dock tre aktiva regionala och lokala konsumentgrupper. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Vad gäller skydd av konsumentens ekonomiska intressen ligger den tjeckiska lagstiftningen 
om prismärkning nära EG:s lagstiftning, och ett lagförslag om konsumentkredit håller på att 
utformas. Tillnärmningen av lagstiftningen om vilseledande reklam är dock mycket 
ofullständig i förhållande till EU: s krav. 
Den befintliga lagstiftningen om oskäliga avtalsvillkor skulle behöva ändras avsevärt för att 
omfatta huvudområdena i gemenskapens direktiv på detta område. Det finns ingen lagstiftning 
på ett antal områden som är viktiga för konsumenten, t.ex. försäljning utanför fasta 
affärslokaler, distansförsäljning, paketresor och fast egendom på tidsdelningsbasis. 
De flesta av gemenskapens viktigare principer och skyldigheter i fråga om allmän 
produktsäkerhet och farliga imitationer har införts i Tjeckiens lagstiftning. I några fall 
föreskriver landets lagstiftning en högre skyddsnivå än EU:s normer, men några viktiga 
aspekter saknas. Vad gäller de mer specifika områdena finns det lagstiftning om benämning 
på textilier och ett första arbetsförslag till en regeringsförordning om att genomföra direktivet 
om leksakers säkerhet förbereds. Lagstiftningen om kosmetika är ännu inte förenlig med 
gemenskapens krav, men ett nytt utkast till förordning är på gång. 
Samtidigt som gemenskapens regelverk införs måste det utvecklas en stark och oberoende 
konsumentrörelse som får stöd av offentliga myndigheter. 
Slutsats 
En betydande tillnärmning behövs för att Tjeckiens bestämmelser om konsumentpolitik skall 
bli förenliga med gemenskapens regelverk på medellång sikt. Även om det finns en icke 
föraktlig grad av överensstämmelse med EG:s normer på områden som prioriteras av 
tjeckerna, som produktsäkerhet, prismärkning och benämning på textilier, finns det andra 
områden som inte omfattas av någon lagstiftning. Det finns också ett behov av att samordna 
och organisera ansvarsområdena för de olika institutionella organ som arbetar med 
konsumentskydd, samt av att säkerställa att lagstiftningen genomförs. 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
Nuvarande bestämmelser 
Gemenskapens regelverk för samarbete i rättsliga och inrikes frågor (ibland förkortat RIF) kan 
främst hänföras till rambestämmelserna för samarbete i avdelning VI (artikel K) i Fördraget 
om Europeiska unionen, den s.k. "tredje pelaren". Vissa bestämmelser och andra lagstiftande 
åtgärder inom den "första pelaren" (EG-fördraget) är emellertid också relevanta för detta 
samarbete. 
81 
Europeiska unionens samarbete i rättsliga och inrikes frågor rör i första hand asylpolitik, 
kontroll av gemenskapens yttre gränser, invandring, tull- och polissamarbete i kampen mot 
grov brottslighet, inklusive narkotikahandel, samt straffrättsligt och civilrättsligt samarbete. I 
EU-fördraget anges grundvalarna för samarbetet, särskilt Europakonventionen om de 
mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt Genèvekonventionen från 1951 
om flyktingars rättsliga ställning. Samarbetet baseras också implicit på en rad andra 
internationella konventioner, framför allt inom ramen för Europarådet, Förenta nationerna och 
Haagkonferensen. Ur rättslig synpunkt skiljer sig åtgärderna inom den tredje pelaren från dem 
inom den första, eftersom de vidtas i form av konventioner, gemensamma åtgärder, 
gemensamma ståndpunkter och resolutioner. Detta gäller också de nya utkast till rättsakter 
som är under behandling. Rådet har fattat beslut om flera EU-konventioner (inklusive 
Dublinkonventionen från 1990, konventioner angående utlämning och bedrägeribekämpning, 
samt Europolkonventionen), som nu väntar på att ratificeras av medlemsstaternas parlament. 
Ytterligare ett antal konventioner, bland annat en om gemenskapens yttre gränser, befinner sig 
på olika stadier i rådets förhandlingar. Samarbetet i rättsliga och inrikes frågor bedrivs i hög 
grad på det praktiska planet, men omfattar också utformning och genomförande av 
lagstiftning. 
Det nya fördraget 
När det nya fördrag som blev resultatet av regeringskonferensen i Amsterdam träder i kraft 
kommer de nuvarande samarbetsramarna att vara överspelade inom flera av de ovan nämnda 
områdena. 
I det nya fördraget befästs på nytt målet att utveckla Europeiska unionen såsom ett område 
präglat av "frihet, säkerhet och rättvisa", och dessa frågor, bland annat fri rörlighet för 
personer, asyl och invandring, förs in inom ramen för gemenskapen. 
När det gäller den fria rörligheten för personer fastställs särskilt i det nya fördraget att reglerna 
inom Schengenavtalet skall integreras i Europeiska unionen, och att alla kandidatländer måste 
godta dessa regler för att kunna bli medlemmar i unionen. 
Vad gäller de områden som stannar kvar inom ramen för det tidigare samarbetet, särskilt 
polisiära och straffrättsliga frågor, lägger det nya fördraget grunden för ett fördjupat 
samarbete. 
Europaavtalet och vitboken 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i kampen mot narkotikamissbruk och 
tvättning av pengar. 
Vitboken berör inte uttryckligen frågor inom den tredje pelaren, men hänvisar däremot till 
vissa frågor inom den första pelaren som hör nära samman med detta samarbete, bland annat 
tvättning av pengar samt den fria rörligheten för personer. Dessutom hänvisas till Bryssel- och 
Romkonventionerna. 
Översikt 
Allmänna förutsättningar för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor 
82 
Tjeckien blev medlem i Europarådet 1993, och har ratificerat de flesta av de viktiga 
instrumenten om mänskliga rättigheter. I landets författning fastställs att domstolarna skall 
vara oberoende i enlighet med rättsstatsprincipen. 
Reformerna av institutioner för samarbete i rättsliga och inrikes frågor framskrider på ett 
tillfredsställande sätt. I författningen garanteras skyddet av uppgifter, men landets inhemska 
lagstiftning måste ändras för att helt uppfylla gemenskapens krav. (Se även avsnittet om den 
inre marknaden.) 
Asyl 
Tjeckien har ratificerat Genèvekonventionen och 1967 års New York-protokoll. I stadgan om 
grundläggande rättigheter och friheter garanteras rätten till asyl. Tjeckiens lagstiftning och 
politik (ärvd från Tjeckoslovakien och antagen 1990) revideras för närvarande för att Tjeckien 
skall kunna uppfylla EU:s normer inklusive principerna om "säkert ursprungsland" och 
"säkert tredje land". Ansökningar om asyl behandlas av avdelningen för utlänningsärenden 
och gränspolisavdelningen i polisstyrelsen. Under 1996 sökte 2 100 personer asyl och landet 
tog emot omkring 1 200 tillfälliga flyktingar från det tidigare Jugoslavien. En ny 
utlänningslag håller på att utarbetas vilken kommer att innehålla bestämmelser om beviljande 
av tillfälligt skydd. 
Invandring och gränskontroll 
Sedan 1989 har antalet utländska medborgare som är bosatta i Tjeckien ökat kraftigt (de 
uppgår i nuläget till cirka 200 000 personer). En för närvarande prioriterad fråga för den 
tjeckiska regeringen är att få dessa migrationsströmmar under kontroll. Uppehålls- och 
arbetstillstånd krävs för att få arbeta i landet, men det finns särskilda regler för slovaker med 
tanke på deras nära familjeband och band i fråga om bosättning med Tjeckien. De tjeckiska 
myndigheterna håller på att utarbeta en ny utlänningslag som bl.a. innehåller bestämmelser 
om att alla visum måste utfärdas utomlands och om registrering av utländska medborgare 
inom landet. Tjeckien arbetar för att hantera utvisning av illegala invandrare på ett strukturerat 
sätt, inklusive samarbete med IOM. Avtal om återtagande har slutits med landets direkta 
grannar samt Ungern, Rumänien, Kanada och Frankrike. Landet arbetar med att få 
gränskontrollsystemen att uppfylla EU:s normer, men hindras av bristen på teknisk utrustning 
för att hantera maskinläsbara dokument och att dess interna kommunikationssystem inte är 
förenligt med internationella normer. 
Polissamarbete 
I Tjeckien förekommer organiserad brottslighet på områden som vapenhandel, sprängämnen 
och kärnmaterial, handel med kvinnor, prostitution, tvättning av pengar, skattebedrägeri och 
smuggling av stulna fordon. Våld och utpressning förekommer. Inom polisen har det inrättats 
specialiserade enheter för narkotika och organiserad brottslighet i syfte att effektivisera 
bekämpningen av sådan brottslighet. Den rättsliga ramen för bekämpning av organiserad 
brottslighet håller på att revideras och förstärkas. Landet har ratificerat konventionen om 
tvättning av pengar och inhemsk lagstiftning har också införts. (Se även avsnittet om den inre 
marknaden.) Tjeckien upplever inte att terrorismen utgör ett specifikt hot för landet, men 
regeringen har infört förebyggande åtgärder för att hindra inresa för, och internera, misstänkta 
internationella terrorister. 
Narkotika 
83 
Tjeckien är ett transitland för narkotikahandel. Den inhemska efterfrågan är betydande. Beslag 
av heroin, kokain och amfetamin har gjorts de senaste åren. Landet har ratificerat de viktigare 
internationella konventionerna rörande narkotika. Inhemsk lagstiftning mot narkotika är i stort 
sett införd, och en ny lag om prckursorcr för narkotika håller för närvarande på att utarbetas 
(framställning, import och försäljning av narkotika är straffbara handlingar). Narkotikaenheter 
har inrättats i polisen och tullen, och de uppnår ganska goda resultat. En nationell politik mot 
narkotika har funnits sedan 1993, och i denna sammanförs alla relevanta offentliga och privata 
organ som bekämpar missbruk av narkotika och narkotikahandel inom landet. Detta arbete 
samordnas av den nationella narkotikakommissionen. 
Rättsligt samarbete 
Domstolsväsendet förbereds för en anslutning till Europeiska unionen. I allmänhet är nivån på 
sakkunskapen och rättssystemets effektivitet relativt låg. Åtgärder vidtas för att förbättra 
kunskaperna och effektiviteten, men stora ansträngningar måste fortfarande göras. Tjeckien 
har undertecknat eller ratificerat de viktigaste internationella straffrättsliga konventionerna i 
fråga om rättsligt samarbete, och håller på att införa inhemska bestämmelser för att tillämpa 
dessa konventioner. På den civila sidan har landet ratificerat endast ett fåtal konventioner 
(underhåll och vittnesmål). Landet planerar att ansöka om anslutning till 
Luganokonventionen. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tjeckien har fortfarande några stora luckor kvar att fylla i sin lagstiftning, men till större delen 
är lagstiftningen införd eller håller på att förberedas. En viktig prioritering i den nära 
framtiden kommer att bli att förbättra kommunikationssystemet för gränskontroll, samt att få 
migrationsströmmarna under kontroll. Det kommer också att vara viktigt att upprätthålla och 
utveckla effektiva system för bekämpning av organiserad brottslighet. 
De huvudsakliga institutionella problemen är brist på resurser, bristande kunskap om ny 
lagstiftning hos polis och i rättsväsendet och verkningarna av institutionell korruption. 
Regeringen vidtar aktiva åtgärder för att förbereda institutionerna på ett deltagande i 
samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Landet har redan en liten kärna av tjänstemän som 
skaffar sig erfarenhet av samarbete med EU-länder, och man kan förvänta sig att denna 
kapacitet kommer att utvecklas ytterligare under de kommande åren. 
Slutsats 
Tjeckien kommer sannolikt att under de kommande åren uppfylla de krav som följer av 
gemenskapens regelverk i fråga om samarbetet i rättsliga och inrikes frågor (nuvarande och 
framtida), förutsatt att framstegen fortsätter i nuvarande takt. Särskild uppmärksamhet bör 
ägnas rättsväsendet och polisen samt landets ansträngningar för att bekämpa narkotika och 
organiserad brottslighet. 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
84 
Gemenskapens regelverk på detta område består huvudsakligen av gemenskapens 
multilaterala och bilaterala handelspolitiska åtaganden och dess autonoma handelspolitiska 
skyddsåtgärder. 
Europaavtalet innehåller på flera områden bestämmelser enligt vilka parterna skall följa 
WTO/GATT-principer eller andra relevanta internationella förpliktelser. 
Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Tjeckien har utvecklat en öppen handelsekonomi och är medlem i 
Världshandelsorganisationen (WTO). Tjeckien måste vid en anslutning uppfylla 
förpliktelserna enligt de plurilaterala WTO-avtal till vilka gemenskapen är part. 
Tjeckien har för närvarande inga kvantitativa begränsningar för textil- eller 
beklädnadsprodukter. Vid en anslutning skulle gemenskapens politik på textilområdet 
utvidgas till att omfatta Tjeckien. För att beakta Tjeckiens anslutning skulle det bli nödvändigt 
att justera eventuella begränsningar som gemenskapen fortfarande upprätthåller vid 
anslutningstidpunkten med en lämplig mängd. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Vid en anslutning måste Tjeckien tillämpa Gemensamma tulltaxan och de bestämmelser inom 
den gemensamma jordbrukspolitiken som rör utrikeshandeln. Den vägda genomsnittliga 
nivån, efter Uruguayrundan, på tullarna för mest gynnad nation vad gäller industriprodukter är 
3,8 % för Tjeckien och 3,6 % för gemenskapen. 
Tjeckien bör i sina förbindelser med internationella organisationer säkerställa att dess 
agerande och åtaganden står i överensstämmelse med Europaavtalet och att landets framtida 
förpliktelser som medlem i gemenskapen fullgörs på ett enhetligt sätt. 
Vid en anslutning skulle Tjeckien bli part till gemenskapens olika förmånsavtal. Förmånsavtal 
mellan Tjeckien och tredje land måste i allmänhet sägas upp vid en anslutning. 
När det gäller tjänstehandel och etableringsvillkor har Tjeckien redan gjort stora framsteg, och 
det bör vara möjligt att åtgärda alla betydelsefulla fall av bristande överensstämmelse mellan 
Tjeckiens och gemenskapens åtaganden som eventuellt kvarstår. 
I april 1997 införde Tjeckien ett system med importdeposition för en mängd 
konsumtionsvaror. Detta system överensstämmer inte med Europaavtalet och bör upphävas. 
Vid en anslutning skulle Tjeckien vara tvunget att upphäva nationell lagstiftning om 
handelspolitiska skyddsåtgärder och i stället tillämpa EG:s lagstiftning. 
Erfarenheterna från tidigare anslutningar har visat att en automatisk utvidgning av gällande 
antidumpningsåtgärder till att omfatta nya medlemsstater kan föranleda tredje länder att 
ifrågasätta detta förfarandes överensstämmelse med relevanta WTO-bestämmelser. Det har 
också visat sig att anslutningar skapar möjligheter att kringgå åtgärder som antagits av 
gemenskapen inom ramen för de handelspolitiska skyddsåtgärderna. Detta sker genom att 
stora mängder av den produkt som omfattas av åtgärder exporteras till den framtida 
medlemsstatens territorium före anslutningen för att sedan vid anslutningen automatiskt 
85 
övergå till fri omsättning inom det utvidgade tullområdet. Dessa två problem måste behandlas 
under tiden före Tjeckiens anslutning. 
Tjeckien är anslutet till tre av de fyra befintliga ordningarna för icke-spridning av 
massförstörelsevapen och har ansökt om att gå med i den fjärde. Tjeckiens förteckning över 
varor och teknik med dubbelt användningsområde uppdateras för tillfället och förväntas 
överensstämma med gemenskapens kontrollförteckning över varor med dubbelt 
användningsområde, utökad med de kemikalier som omfattas av konventionen om förbud mot 
kemiska vapen. Även vapenexporten kontrolleras. Tjeckien bör inte få några problem med att 
tillämpa EG:s lagstiftning på detta område. 
Slutsats 
Tjeckien ligger väl till för att kunna uppfylla gemenskapens krav på detta område pä 
medellång sikt, förutsatt att landet intensifierar sina ansträngningar för att undanröja de 
befintliga handelshindren i syfte att närma sig gemenskapens handelsordning. 
Utvecklingssamarbete 
Regelverket på området för utvecklingssamarbete utgörs framför allt av Lomékonventionen, 
som löper fram till början av år 2000. 
Varken Europaavtalet eller vitboken innehåller några bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Tjeckien har inte några avtal om förmånshandel med AVS-länderna. Enligt sitt allmänna 
preferenssystem beviljar landet dock ett antal AVS-länder förmånsbehandling i form av 
sänkta tullar, och de AVS-länder som anses vara minst utvecklade länder beviljas tullfritt 
tillträde. 
Landet har ett blygsamt men väletablerat system för utvecklingsbistånd, vars två 
huvudkategorier utgörs av utvecklingsbistånd och humanitärt bistånd. Utvecklingsbistånd ges 
både bilateralt (20,25 miljoner USD 1996) och multilateralt (genom frivilliga bidrag till FN-
organen, Världsbanken, inklusive Internationella utvecklingsfonden, och IMF). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Tjeckien bör vid anslutningen tillämpa sin förmånliga handelsordning på AVS-länderna och 
tillsammans med de övriga medlemsstaterna delta i finansieringen av Europeiska 
utvecklingsfonden (EUF), som tillhandahåller finansiellt stöd i enlighet med 
Lomékonventionen. 
Tillämpningen av Lomékonventionens handelsordning bör allmänt sett inte innebära några 
svårigheter för Tjeckien. 
Normalt ansluter sig nya medlemsstater till Lomékonventionen genom ett protokoll som 
bifogas konventionen och som träder i kraft samma dag som de ansluter sig till EU. 
Slutsats 
Tjeckien har goda möjligheter att under de närmaste åren uppfylla Europeiska unionens krav 
på detta område. 
86 
lull 
Gemenskapens regelverk på detta område utgörs av gemenskapens tullkodex och dess 
tillämpningsföreskrifter, Europeiska gemenskapens kombinerade nomenklatur, Gemensamma 
tulltaxan inklusive handelsförmåner, tullkvoter och tillfälliga upphävanden av tullar samt 
annan tullrelaterad lagstiftning som inte omfattas av tullkodexen. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om upprättande av ett frihandelsområde med 
gemenskapen och en gradvis avveckling av tullar på ett stort antal olika produkter i enlighet 
med klara tidsplaner från och med avtalets ikraftträdande. 
Vitboken innehåller under fas I åtgärder för att konsolidera och rationalisera den frihandel 
som upprättats enligt Europaavtalet, inklusive lagstiftning som är förenlig med tullkodexen, 
Kombinerade nomenklaturen och andra bestämmelser. Fas II handlar om att gemenskapens 
lagstiftning skall antas i sin helhet för att medlemskap i tullunionen skall vara möjligt vid en 
anslutning. 
Översikt 
Vid en anslutning skulle de tjeckiska tullmyndigheterna bli tvungna att påta sig alla de 
skyldigheter som följer av kravet på att landet skall skydda och kontrollera sin del av 
Europeiska unionens yttre gräns. (Huruvida Tjeckien kommer att ansvara för unionens yttre 
landgräns beror på vilka andra länder som ansluter sig till unionen samtidigt.) Förutom 
bestämmelserna om indirekta skatter skulle de tjeckiska tullmyndigheterna ansvara för 
genomförandet av och upprätthållandet av respekten för den gemensamma handelspolitiken, 
den gemensamma jordbrukspolitiken, den gemensamma fiskeripolitiken och andra 
bestämmelser vid gemenskapens yttre gräns. 
Tjeckiens förmåga att till fullo tillämpa gemenskapens regelverk förutsätter att landet har 
möjlighet att anta och genomföra gemenskapens lagstiftning, att nivån på infrastrukturen och 
utrustningen är godtagbar, särskilt i fråga om datorisering och möjligheter att göra 
undersökningar, och att det inrättas en effektiv tullförvaltning med ett tillräckligt antal 
kunniga och motiverade tjänstemän med en hög grad av integritet. 
Med hjälp av det tekniska bistånd som tillhandahållits genom tullprogrammen har Tjeckien 
åstadkommit nästan total överensstämmelse mellan sin egen tullagstiftning och gemenskapens 
tullkodex. 
Tjeckien anpassade den 1 januari 1996 sin nationella varunomenklatur till gemenskapens 
kombinerade nomenklatur. Dessutom har landet redan en integrerad tulltaxa. Detta kommer i 
hög grad att underlätta jämförelsen av tjeckiska tullsatser med Gemensamma tulltaxans 
tullsatser. Tjeckien har även ett system för bindande klassificeringsbesked som liknar 
gemenskapens system. 
Den 1 januari 1997 antog Tjeckien det nya systemet för kumulering av ursprung mellan 
europeiska länder. 
Den 1 juli 1996 blev Tjeckien avtalsslutande part till EG/EFTA-konventionen om ett 
gemensamt transiteringsförfarande och till konventionen om förenkling av formaliteterna. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
87 
Tjeckien måste anpassa sina nationella förfaranden till gemenskapens lagstiftning om 
suspensiva arrangemang och tullförfaranden med ekonomisk verkan. Vid tidpunkten för en 
anslutning skulle det krävas några tekniska övergångsbestämmelser, särskilt för förfaranden 
som inleds före anslutningsdagen och avslutas efter den dagen. 
Tjeckiens system med importdeposition är en åtgärd som har samma verkan som kvantitativa 
begränsningar. Detta system bör således avskaffas så snart som möjligt. 
Sedan 1991 har Tjeckiens nationella lagstiftning tillåtit butiker för skattefri försäljning vid 
landgränser. För närvarande finns det sex butiker för skattefri försäljning vid gränsen mot 
Tyskland och tio vid gränsen mot Österrike. Denna typ av butiker är inte tillåten vid 
landgränser inom gemenskapens territorium och således är avvecklingen av dessa butiker en 
förutsättning för anslutning. De tjeckiska myndigheterna bör snarast påskynda avvecklingen 
av dessa butiker. 
Det kommer att vara viktigt att se till att de tjeckiska tullmyndigheterna på ett lämpligt sätt 
kan delta i tullunionens respektive den inre marknadens olika datoriserade system för 
förvaltning av bestämmelserna om tull och indirekta skatter, samt i de datoriserade systemen 
för ömsesidigt administrativt bistånd i frågor som rör tull, jordbruk och indirekta skatter. 
Vid en anslutning måste Tjeckien avveckla tullkontrollerna vid gränserna mot 
medlemsstaterna i Europeiska unionen och mot de andra länder som ansluter sig. Landet bör i 
sin strategiska planering beakta de medel som kan komma att behövas för att förstärka 
gränskontrollstationerna vid landgränserna mot länder som inte är medlemsstater i Europeiska 
unionen. 
Slutligen kan sägas att det möjligtvis kan uppstå problem till följd av tullunionen mellan 
Tjeckien och Slovakien, för det fall att dessa två länder inte skulle bli medlemsstater i 
gemenskapen samtidigt. 
Slutsats 
Tjeckien gör avsevärda ansträngningar för att anpassa sin organisation och personal till de 
uppgifter som måste utföras av en modern tullförvaltning. 
Om landet gör ytterligare ansträngningar, särskilt i fråga om projektstyrning när det gäller 
datorisering, bör det vara i stånd att under de närmaste åren fullgöra de skyldigheter som 
åligger en tullförvaltning i Europeiska gemenskapen. 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
Tjeckien har sedan 1989 (Tjeckoslovakien före 1993) omorienterat sin utrikes- och 
säkerhetspolitik i riktning mot europeisk och euroatlantisk integration. Tjeckien har aktivt 
deltagit i dialogen inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och 
har alltid hörsammat uppmaningar att understödja EU:s insatser i detta sammanhang. 
Tjeckien är medlem i FN, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE), 
Europarådet och många andra internationella organisationer. Landet är associerad partner i 
Västeuropeiska unionen (VEU), deltar i Nordatlantiska samarbetsrådet (NACC) och i 
Partnerskap för fred, samt har klargjort sin önskan att gå med i VEU och NATO så snart som 
möjligt. Tjeckien har inbjudits att inleda förhandlingar om medlemskap i NATO. Landet har 
sänt trupper som har deltagit i de NATO-ledda freds- och stabiliseringsstyrkorna i Bosnien 
88 
(IFOR och SFOR). Det är också medlem i ett antal regionala organisationer, däribland 
Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA) och Centraleuropeiska initiativet (CEI), men 
önskar inte någon ytterligare institutionalisering av det regionala samarbetet. 
Det finns inga territoriella tvister mellan Tjeckien och någon medlemsstat i unionen. Inte 
heller har Tjeckien några territoriella tvister eller andra tvister med associerade grannländer. 
Tjeckien har, till stor del inom ramen för stabilitetspakten, undertecknat nya fördrag eller 
förhandlat om en fortsättning av befintliga fördrag med alla grannländer vad gäller 
statsgränser. Några mindre frågor återstår att lösa med Slovakien. 
Tjeckien har en ansenlig utrikesförvaltning, som skulle göra det möjligt för landet att delta 
som fullvärdig medlem av unionen. Landet har 89 beskickningar utomlands med 785 
anställda i diplomatisk tjänst. 
Tjeckien stöder icke-spridning av kärnvapen och biologiska och kemiska vapen och har 
undertecknat alla relevanta internationella överenskommelser. Som medlem i eller 
kandiderande medlem till alla de viktigaste existerande exportkontrollordningarna utövar 
landet strikt kontroll vad gäller teknik med dubbelt användningsområde. Det tjeckiska 
försvaret, som står under demokratisk kontroll, håller på att omorganiseras för att motsvara 
NATO:s krav. Försvarsindustrin har haft många större problem och håller också på att 
omorganiseras. 
Den tjeckiska regeringen har bekräftat för kommissionen att den är villig och har förmågan att 
delta fullt ut och aktivt i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 
Bedömningen av Tjeckiens utrikes- och säkerhetspolitik till dags dato ger anledning att 
förvänta att landet som medlem effektivt skulle kunna uppfylla sina skyldigheter på detta 
område. 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
Genomförandet av gemenskapspolitiken, särskilt för jordbruket och strukturfonderna, kräver 
effektiva förvaltnings- och kontrollsystem för offentliga utgifter, med bestämmelser om 
bedrägeribekämpning. En tillnärmning av lagstiftningen behövs dessutom för att tillåta att 
systemet för egna medel införs, med tillfredsställande bestämmelser för bokföring. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete inom revision och finansiell kontroll, 
med tekniskt bistånd från gemenskapen om så är lämpligt. Vitboken innehåller inga åtgärder 
på detta område. 
Översikt 
Tjeckiens högsta revisionsansvariga organ (The Supreme Audit Office, SAO) inrättades 1993 
och är en oberoende, extern kontrollmyndighet som rapporterar direkt till parlamentet, som 
också utser dess ordförande och vice ordförande. SAO kontrollerar hur statens tillgångar och 
budget förvaltas, och avger också ett yttrande över den preliminära räkenskapsavslutning som 
regeringen årligen lägger fram inför parlamentet, samt över kvartalsrapporterna för budgeten. 
Den metod som används i Tjeckien grundar sig på den s.k. Limadeklarationen, som antagits 
av Internationella samarbetsorganisationen för nationella revisionsorgan (INTOSAI). 
89 
Resultaten av SAO:s revision redovisas i s.k. rcvisionsprotokoll, som publiceras i SAO:s 
bulletin och sänds till parlamentet, regeringen (vars uppgift det är att vidta åtgärder för att 
justera eventuella brister) och på begäran till det ministerium som varit föremål för revisionen. 
SAO har också rätt att kräva att den som är föremål för revisionen gör korrigeringar, men kan 
däremot inte utdöma några sanktioner (en administrativ straffavgift får dock tillämpas för 
vägran att samarbeta under revisionens gång). 
Inför uppgiften att kontrollera hur gemenskapens medel förvaltas planerar man att utöka och 
utbilda personalen så att SAO kan utöva en effektiv, extern kontroll av alla 
gemenskapsprogram. Kontrollorganen skall också ha befogenhet att kontrollera 
transaktionernas laglighet och korrekthet samt att principerna om sund ekonomisk förvaltning 
följs. 
Inom den statliga förvaltningen svarar finansministeriet för intern kontroll av den offentliga 
budgeten, skatter, avgifter, tull, finansiell kontroll, växelkursfrågor och priser. Ministeriet 
planerar att utöka sin kapacitet att kontrollera utgifter. 
Den statliga förvaltningens finansiella kontroll utförs av organ som sorterar under 
finansministeriet och som ansvarar för enskilda geografiska områden ("finanskontor" och "-
direktorat"). Dessa organ utför finansiell kontroll av bidrag som beviljas från statsbudgeten 
och har särskilda uppgifter i samband med uppbörd och kontroll av skatter. 
Varje minister och varje förvaltare av ett kapitel i budgeten är ansvarig för förvaltning och 
kontroll av inkomst- och utgiftstransaktioner inom sitt respektive ansvarsområde, inklusive 
kontroll av laglighet och korrekthet. 
Tjeckien har inte samlat ansvaret för bedrägeribekämpning hos någon central myndighet. 
Tullmyndigheterna ansvarar dock för att bekämpa bedrägerier på alla nivåer, och fungerar 
därvid också som polismyndighet i brottmål. 
Ansvaret för att bekämpa nationella och internationella bedrägerier ligger hos polisens 
avdelning för utredning av korruption och allvarlig ekonomisk brottslighet. Dess 
ansvarsområden är korruption inom statliga och lokala myndigheter, tvättning av pengar och 
allvarlig ekonomisk brottslighet (särskilt missbruk av finansiella medel). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Huvuddelen av strukturen för finansiell kontroll i Tjeckien har skapats på senare år. SAO 
inrättades till exempel 1993. Ytterligare utveckling av denna struktur kommer att krävas. 
Det befintliga systemet för intern finansiell kontroll i Tjeckien motsvarar inte de 
bestämmelser som EG tillämpar på medlemsstaterna. Regeringen har dock föresatt sig att 
förbättra kontrollen på budgetområdet. 
Den externa kontrollen, som i huvudsak sköts av SAO, tycks fungera tillfredsställande. 
Enligt artikel 84 i Europaavtalet skall interna revisionsenheter upprättas inom 
regeringsorganen. Detta har dock ännu inte genomförts i tillräcklig omfattning. Tjeckien har 
inte heller infört någon specifik bestämmelse om oavhängigt genomförda förhandskontroller. 
Vad avser egna medel bedöms inte tillämpningen av förordning (EEG) nr 2913/92 skapa 
några problem. Däremot kommer ytterligare samarbete med kommissionen att krävas för att 
90 
säkerställa att de tjeckiska bestämmelserna är förenliga med förordning (EEG, Euratom) nr 
1552/89. 
Vad gäller bedrägeribekämpning måste Tjeckien se till att tillräckligt med personal ställs till 
förfogande och att informationen sammanförs i ett enhetligt system för informationsutbyte. 
Slutsats 
Systemet för finansiell kontroll i Tjeckien håller på att utvecklas, och ännu saknas några 
viktiga komponenter för en fullgod kontroll av hur offentliga medel fördelas och används. 
Förutsatt att tillräckliga resurser avsätts torde dock Tjeckien på medellång sikt kunna uppfylla 
EG:s krav på detta område. 
Budgetkonsekvenser 
•I meddelandet "Agenda 2000" anges den övergripande ekonomiska ram inom vilken 
budgetkonsekvenserna av framtida utvidgningar i medellångt perspektiv bör rymmas, för att 
de föreslagna riktlinjerna för gemenskapspolitiken skall kunna genomföras inom rimliga 
budgetramar. 
Det är för närvarande svårt, och förvisso för tidigt, att göra en exakt bedömning av 
budgetkonsekvenserna av varje enskilt kandidatlands anslutning. Budgetkonsekvenserna 
kommer i själva verket i stor utsträckning att bestämmas av följande faktorer: 
- Tidpunkten för varje lands anslutning. 
- Gemenskapspolitikens utveckling fram till den tidpunkten, i synnerhet besluten om den 
fortsatta reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och nya riktlinjer för 
strukturåtgärderna. 
- Varje lands framsteg vad gäller tillväxt, konkurrenskraft och produktivitet samt.förmåga att 
anta gemenskapens regelverk. 
- De övergångsåtgärder som kan bli ett resultat av förhandlingarna. 
Man kan idag endast ange storleksordningen för några budgetkategorier, och ge en allmän 
uppskattning som illustration. 
Utgifter 
Om man antar att reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken genomförs efter 
kommissionens föreslagna riktlinjer, skulle Tjeckiens anslutning, under ett år då denna reform 
tillämpas fullt ut, och endast för interventionsåtgärder på marknaden, medföra en ökning av 
utgifterna på 1 till 2 % jämfört med motsvarande beräknade utgift för de nuvarande femton 
medlemsstaterna. 
Efter en inledande övergångsperiod skulle anslagen till förmån för Tjeckien i fråga om 
strukturåtgärder högst kunna uppgå till omkring 4 % av landets BNI. 
Tillämpningen av övrig inre gemenskapspolitik i nyligen anslutna länder skulle innebära en 
ytterligare utgift som antagligen är större än deras relativa vikt i unionens BNI. För vissa av 
dessa politikområden står tilläggskostnaden för genomförandet nämligen också delvis i 
proportion till den berörda befolkningen, den geografiska spridningen eller antalet 
91 
medlemsstater med vilka samordningsåtgärder och harmoniseringsåtgärder pågår. Som 
exempel motsvarar Tjeckiens BNI för tillfallet 0,7 % av unionens. 
I gengäld bör inte Tjeckiens anslutning medföra några betydande tilläggsutgifter för unionens 
externa åtgärder. 
Slutligen måste man beakta att anslutningen av varje kandidatland kommer att betyda att 
landet inte längre har rätt till belopp från gemenskapens budget inom ramen för de program 
som föregår anslutningen, t.ex. Phare-programmet. 
Med hänsyn till ovanstående, kan utgifterna i samband med Tjeckiens anslutning inom de tre 
nämnda områdena, beräknas uppgå till totalt mellan 2,6 och 3,3 miljarder ecu per år, omkring 
år 2005-2006 (i 1997 års priser). 
Inkomster 
Vad gäller BNI-medlen och mervärdesskattemedlen sammanlagt - med hänsyn tagen i det 
sista fallet till utjämningsreglerna - bör de nyanslutna ländernas andel av 
gemenskapsbudgetens finansiering, vid ett antagande om en total tillämpning av systemet för 
egna medel, ungefär motsvara deras andel av unionens BNI. I Tjeckiens fall skulle detta 
innebära omkring 0,7 %. Tjeckiens andel i de traditionella egna medlen kommer att bero på 
strukturen hos landets handelsflöden vid tidpunkten för anslutningen. 
För att säkerställa fastställande, kontroll och tillhandahållande av traditionella egna medel i 
enlighet med gemenskapslagstiftningen, kommer en anpassning av Tjeckiens nuvarande 
tullsystem att bli nödvändig. För övrigt kommer en korrekt beräkning av BNI-medlen att 
kräva betydande förbättringar vad gäller tillförlitlighet, homogenitet och fullständighet hos de 
nationella räkenskaperna. Dessa förbättringar av statistiken kommer också att vara 
oundgängliga för att fastställa grunden för de egna medlen från mervärdesskatt, vilket också 
kommer att kräva en fullständig anpassning av Tjeckiens mervärdesskattesystem till 
gemenskapsdirektiven. 
92 
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 
regelverk 
Vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 konstaterades att de central- och 
östeuropeiska kandidatländernas integrering i EU ställer särskilda krav på anpassning av dessa 
länders offentliga förvaltning. I detta kapitel analyseras den offentliga förvaltningen i 
Tjeckien, inklusive relevanta delar av rättsväsendet, och dess förmåga att nu och i framtiden 
leva upp till de krav som ställs i en modem, demokratisk stat. Analysen är särskilt inriktad på 
behovet att förvalta gemenskapens regelverk. 
4.1 Den offentliga förvaltningens organisation 
I kapitel 1 ges en beskrivning av Tjeckiens författning och de offentliga institutionerna, 
inklusive de regionala och lokala myndigheterna, och deras befogenheter och uppgifter. 
På central nivå finns 14 ministerier och 8 s.k. statliga administrativa organ (t.ex. 
statistikkontoret, nationalbanken, m.m.). Den statliga kommittén för europeisk integration, 
som leds av premiärministern, är det centrala organ som har samordningsansvaret för frågor i 
samband med anslutningen till EU. 
Ett förslag till lag om offentlig anställning utarbetades mellan 1992 och 1995 och behandlades 
i parlamentet. På grund av att de större partierna inte har kunnat komma överens har den dock 
ännu inte antagits. Det finns inga fastställda regler för rekrytering eller befordran. 
På det hela taget är den offentliga förvaltningen politiskt oberoende. Befattningen som 
viceminister, i praktiken den högsta tjänstemannanivån, besätts vanligen av personer som är 
knutna till ett parti. 
Det totala antalet anställda hos de offentliga myndigheterna uppskattas till omkring 250 000 
personer, inbegripet 40 000 poliser och 30 000 försvarsanställda. De åtgärdspaket för den 
ekonomiska politiken som lades fram av regeringen i april respektive maj 1997 innehåller 
betydande nedskärningar i den statliga budgeten. Dessa väntas inverka på antalet 
statsanställda. Lönerna i den privata sektorn är i genomsnitt tre gånger högre än inom den 
offentliga sektorn. 
Sedan 1990 har de på varandra följande tjeckoslovakiska och tjeckiska regeringarna inte givit 
hög prioritet åt frågan om nödvändiga reformer och moderniseringar av den offentliga 
förvaltningen. Det finns inga tecken på att denna ståndpunkt skulle ändras. 
Den statliga kommittén för europeisk integration inrättades 1994. Inom denna ram har varje 
ministerium inrättat en enhet som ansvarar för EU-frågor. (Se även det avsnitt i inledningen 
som handlar om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Tjeckien.) 
4.2 Administrativ och rättslig kapacitet 
Tjeckien administrerades enligt centralplanering under den kommunistiska perioden. Det 
kommunistiska systemet förkastade idén om att den offentliga makten utövas under lagarna 
och rättsväsendet och förvaltningen var underkastade partiets politiska beslut. På grund av 
detta blev både förvaltningen och rättsväsendet självt i allmänhetens ögon redskap för politisk 
kontroll. 
93 
Den offentliga förvaltningens strukturer liknar dock i stora drag de som finns i många 
medlemsstater i unionen. Det finns vissa betydande strukturella svagheter, framför allt 
avsaknaden av ett centralt organ med allmän uppsikt över den offentliga förvaltningen 
(kontoret för lagstiftning och offentlig tjänst upplöstes efter de senaste valen i Tjeckien). Detta 
kan leda till ineffektivitet och brist på enhetlighet eller genomarbetade strategier för t.ex. 
utbildning. 
Trots de problem som måste bemästras fortskrider det offentliga arbetet på ett 
tillfredsställande sätt större delen av tiden. På de högre nivåerna har kvaliteten på 
tjänstemännen i hög grad förbättrats. Inom de flesta av ministerierna är dock de enheter som 
ansvarar för juridiska frågor bristfälligt bemannade. Det råder också brist på duglig och 
erfaren personal på områden som banktillsyn och kapitalmarknader, och strukturerna för 
genomförande och genomdrivande på vissa områden, t.ex. miljöpolitik, behöver stärkas 
ytterligare. 
De offentliga tjänstemännens politiska oberoende, även om det inte är så fast förankrat som 
vore önskvärt, är tillräckligt väl etablerat för att garantera med en rimlig grad av säkerhet att 
den offentliga förvaltningens uppgifter utförs på ett icke-partibundet sätt. (Se även kapitel 1 
om utrensningslagen.) Avsaknaden av en adekvat rättslig grund för offentlig tjänst är ett 
betydande problem som måste lösas snarast för att den offentliga förvaltningens roll och 
funktion skall kunna säkerställas på ett rimligt sätt. 
Vissa viktigare ministerier, inklusive utrikesministeriet, visar tecken på underbemanning. 
Tillgången på bättre betalda arbeten i den privata sektorn har medfört att ett avsevärt antal 
dugliga personer lämnat den offentliga förvaltningen. Detta har dock inte alls varit lika vanligt 
på de lägre nivåerna i den offentliga förvaltningen, vilket medför att den totala 
personalomsättningen inte har varit särskilt hög. Inte desto mindre inverkar förlusten av 
duglig personal menligt på den offentliga förvaltningens förmåga att fungera effektivt. 
Allmänhetens förtroende för den offentliga förvaltningen påverkas negativt av arvet från 
historien, eftersom ett betydande antal av tjänstemännen även arbetade under den tidigare 
kommunistregimen. Risken för maktmissbruk inverkar dock inte i särskilt hög grad på 
allmänhetens förtroende för den offentliga förvaltningen. Det finns korruption i systemet och 
den kommer kanske att öka. 
Den största källan till oro på detta område är avsaknaden av en grundläggande eller 
konsekvent plan för modernisering av den offentliga förvaltningen. De åtgärder som har 
vidtagits har varit helt otillräckliga för att hantera de stora problem som måste lösas. Förutom 
de områden som redan angivits måste en vittgående reform sättas igång och upprätthållas för 
att Tjeckien skall kunna etablera en offentlig förvaltning med den allmänna kvalitet, 
utbildningsnivå, motivation och flexibilitet som krävs för landets fortsatta ekonomiska och 
sociala utveckling, och för medlemskap i EU. 
Vad gäller EU-frågor kommer en utveckling och förstärkning av det centrala 
samordningsorganet att vara av stor betydelse för landets förmåga att framgångsrikt möta de 
behov som uppkommer under perioden inför anslutningen och även därefter. 
Nyckelområden för genomförandet av gemenskapens regelverk 
Enhetlig tillämpning av EG-rätten: En korrekt tillämpning av gemenskapens regelverk 
förutsätter att medlemsstaternas rättsvårdande myndigheter har möjlighet att tillämpa 
94 
fördragets bestämmelser om enhetlighet vid genomförandet av gemenskapens regelverk och 
att de kan säkerställa att den inre marknaden, och gemenskapspolitiken i allmänhet, fungerar 
på avsett vis. En välutbildad domarkår av hög standard och med tillräckliga resurser till sitt 
förfogande är nödvändig för att domstolarna skall kunna tillämpa EG-rätten, inklusive frågor 
om direkt effekt och mål som skall hänskjutas till Europeiska gemenskapernas domstol för 
förhandsavgörande i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget. 
Rättsväsendet i Tjeckien uppvisar svagheter i form av brist på sakkunskap och, till viss del, 
resursbrist. En särskild intensifierad ansträngning måste göras snabbt för att rättssystemet 
skall kunna tillämpa gemenskapens regelverk på medellång sikt. 
Den inre marknaden: En förutsättning för att Tjeckien skall kunna säkerställa en korrekt 
tillämpning av gemenskapens regler om den inre marknaden, särskilt fri rörlighet för varor 
och tjänster, är att det finns högt utvecklade och välfungerande myndigheter med uppgift att 
utfärda föreskrifter, standardisera, certifiera och övervaka genomförandet och att de är kapabla 
att handla i full överensstämmelse med EG:s regler. Dessa spörsmål analyseras i kapitel 3.1 
("De fyra friheterna"). 
Situationen är till stor del tillfredsställande i Tjeckien vad gäller förvaltningens kapacitet att 
hantera fri rörlighet för varor. Det tjeckiska kontoret för standarder, metrologi och provning 
har 60 anställda, vilket förefaller tillräckligt, och deras tekniska kompetens är till fyllest. Dock 
kvarstår frågor kring genomförandet av marknadsövervakningen och åtskillnaden av de 
reglerande, standardiserande och certifierande funktionerna. Situationen är ännu inte 
tillfredsställande vad gäller fri rörlighet för tjänster. Tjeckiens centralbank ansvarar för 
banktillsynen och har 86 anställda. De senaste årens utveckling inom banksektorn visar att det 
finns behov av en mera effektiv tillsyn. Den halvt oberoende värdepapperskommissionens 
tekniska kompetens behöver förbättras avsevärt. Kommissionen har 65 anställda, varav få har 
nödvändiga kunskaper eller färdigheter. Den tekniska utrustningen är dock av god kvalitet. 
Försäkringssektorns övervakmngsorgan har 16 anställda, vilket gör dess uppgift på den 
nuvarande försäkringsmarknaden nästan omöjlig. 
För att nå upp till EU:s krav på detta område krävs fortfarande vissa väsentliga förbättringar. 
Konkurrens: Som nämnts i kapitel 3.1 ("Konkurrens") krävs det, för att 
konkurrenslagstiftningen skall kunna genomdrivas, att övervakningsmyndigheter inrättas för 
att kontrollera bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd. Vidare 
krävs att rättssystemet, den offentliga förvaltningen och berörda ekonomiska aktörer har 
tillräcklig kunskap om konkurrenslagstiftningen och -politiken. 
Den centrala myndigheten i Tjeckien för konkurrensfrågor är Kontoret för skydd av 
ekonomisk konkurrens, som har 90 anställda. Detta bedöms som tillräckligt och nivån på 
sakkunskapen är god. De administrativa strukturer som krävs för att genomföra EU:s 
bestämmelser på detta område är på plats. 
Telekommunikation: För att kunna utforma och genomföra gemenskapens talrika förordningar 
om avreglering är det nödvändigt att det organ som ansvarar för reglerna och politiken på 
detta område är helt fristående från operatörerna. 
I Tjeckien är detta organ kontoret för telekommunikation, som man avser att skilja från 
transportministeriet. Antalet anställda är tillräckligt och verksamheten fungerar, även om 
avdelningen för regleringar bör förstärkas. 
95 
Indirekt beskattning: En effektiv tillämpning av gemenskapens regelverk för indirekt 
beskattning förutsätter att det finns en förvaltning som kan genomföra EG:s lagstiftning om 
harmonisering av mervärdesskatt och punktskatter under förhållanden där skattekontrollerna 
vid EU:s inre gränser har avskaffats. Punktskattesystemet bygger på skatteupplag, och skatten 
förfaller till betalning när varorna konsumeras. Skattesatsen är den som gäller i den 
medlemsstat där sådan konsumtion sker. Detta förutsätter en högt utvecklad, kompetent och 
resursstark myndighet med en hög grad av integritet. 
I Tjeckien är finansministeriet behörig myndighet på detta område. Det har totalt 14 000 
anställda (för den finansiella förvaltningen och skatteförvaltningen, inklusive tull). På grund 
av hög personalomsättning - vilket delvis beror på att erfaren personal rekryteras av den 
privata sektorn - är det svårt att bedöma kompetensen hos de anställda. För att gemenskapens 
regelverk skall kunna genomföras effektivt kommer det att bli nödvändigt att konsolidera och 
förbättra personalens kompetens över lag och i detta ingår utbildningsåtgärder och högre 
löner. 
Jordbruk: De krav som ställs på förvaltningen på jordbruksområdet rör främst 
veterinärmedicinsk och fytosanitär kontroll, skyddet av folkhälsan och fri rörlighet för 
jordbruksprodukter. Vidare måste förmågan finnas alt förvalta den gemensamma 
jordbrukspolitikens instrument och bestämmelser. I detta ingår finansiell kontroll och officiell 
statistik av hög standard. Dessa spörsmål behandlas i kapitel 3.4 ("Jordbruk") och, vad 
beträffar allmänna normer på statistikområdet, i kapitel 3.3 ("Statistik"). 
När det gäller den administrativa kapaciteten inom veterinärmedicinsk och fytosanitär kontroll 
är situationen i Tjeckien i stort sett tillfredsställande. Det finns en väl etablerad infrastruktur 
för veterinärmedicinsk kontroll och inspektion. Provnings- och inspektionsanläggningar måste 
dock moderniseras. Jordbruks- och livsmedelsinspektionen har 412 anställda, men har dock 
svårigheter med att rekrytera. Statens veterinärinspektion har 1 700 anställda. För att kunna 
administrera den gemensamma jordbrukspolitiken i allmänhet krävs ytterligare förändringar 
av den offentliga förvaltningens uppbyggnad. 
För att kunna uppfylla EG:s krav på detta område krävs fortfarande vissa förbättringar, även 
om utvecklingen redan har kommit långt. 
Transporter: Att tillämpa reglerna om EG:s inre marknad och om konkurrens, utveckla 
infrastrukturen och genomföra andra delar av gemenskapens regelverk på transportområdet är 
en utmaning för förvaltningen i nya medlemsstater. 
Den ansvariga myndigheten i Tjeckien är transport- och kommunikationsministeriet. 
Kommissionen har ingen uppgift om antalet anställda. Även om förvaltningen har vidtagit 
åtgärder för att förbättra sin verksamhet, kvarstår problem på grund av bristen på kvalificerad 
personal. Detta ger anledning till särskilda farhågor när det gäller möjligheten att genomföra 
säkerhetskontroller. 
Sysselsättning och sociala frågor: Ett viktigt administrativt krav enligt gemenskapens 
regelverk på detta område är tillräcklig inspektionskapacitet, särskilt när det gäller hälsa och 
säkerhet i arbetet. 
Tjeckiens yrkesinspektion behöver avsevärt utöka personalstyrkan och förbättra 
sakkunskapen. 
96 
Regionalpolitik och sammanhållning: De främsta krav som ställs på förvaltningen på detta 
område är att det finns lämpliga och effektiva administrativa organ. I synnerhet krävs en hög 
kompetensnivå och integritet för att hantera gemenskapens fondmedel. 
Det centrala administrativa organet i Tjeckien är ministeriet för regional utveckling. 
Kommissionen känner för närvarande inte till antalet anställda. Inrättandet av detta 
ministerium har medfört att en process för större samordning har inletts. När det gäller 
finansiell kontroll är situationen ännu inte tillfredsställande, men utvecklingen är någorlunda 
god (se avsnittet nedan om "Finansiell kontroll"). En effektiv förvaltning av gemenskapens 
regelverk på detta område kommer att kräva ytterligare utveckling av den institutionella och 
administrativa ramen. 
Miljö: EG:s miljöpolitik innebär att miljöskyddsfrågorna skall beaktas inom alla EG:s 
politikområden och detta gör att de krav som ställs på förvaltningen kan bli mycket 
omfattande och gälla många organ som annars inte förknippas med miljöfrågor. 
Huvudansvaret ligger emellertid hos miljöministerierna och myndigheter som sorterar under 
dem. 
Tjeckiens miljöministerium har 460 anställda. Tillsynen sköts av myndigheter för respektive 
sektor och genomdrivandet sköts av ministerierna och 9 regionala inspektionsorgan. Denna 
ordning är ännu inte tillfredsställande. Att effektivt tillämpa gemenskapens regelverk på detta 
område kommer att kräva en förstärkning av dessa institutioner. 
Konsumentskydd : På detta område kräver en effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk 
att det övergripande ansvaret läggs på ett särskilt statligt organ som kan utarbeta, genomföra 
och upprätthålla efterlevnaden av konsumentpolitiken och konsumentskyddslagstiftningen. 
I Tjeckien har handels- och industriministeriet befogenheten att utforma och genomföra 
konsumentskyddspolitiken. De icke-statliga konsumentorganisationernas ställning är 
fortfarande alltför svag. Vidare råder det en viss förvirring vad gäller konsumentpolitikens 
räckvidd och mål. Detta är en av förklaringarna till att det har varit svårt att genomföra 
konsumentlagstiftningen i praktiken. Många andra orsaker måste emellertid också 
uppmärksammas, såsom bristen på experter, organisatoriska brister och rättsväsendets 
bristande insikter om konsumentfrågor. 
Rättsliga och inrikes frågor: Justifie- och inrikesministerierna har ansvaret för rättsliga och 
inrikes frågor. Myndigheterna måste vara i stånd att ta itu med frågor om asyl och invandring, 
gränsövervakning, polissamarbete och rättsligt samarbete. Det finns ett övergripande behov av 
välutbildad personal i tillräckligt antal med hög grad av integritet. 
Justifie- och inrikesministerierna i Tjeckien har inte tillräckliga personalresurser på alla 
områden. Kapaciteten att behandla asyl- och invandringsfrågor är ännu inte säkerställd via 
avdelningen för utlänningsärenden och gränspolisavdelningen, men är på väg att 
överensstämma med EU:s standarder. Gränsövervakningen håller också på att närma sig EU:s 
standarder men hindras av procedurproblem och brist på utrustning. Specialiserade 
polisstyrkor har byggts upp för att bekämpa organiserad brottslighet, och samarbetet med 
andra länder håller på att förbättras. Domstolssystemet saknar sakkunskap och effektivitet, 
även om det rättsliga samarbetet i allmänhet är gott. För att gemenskapens regelverk på detta 
område skall kunna genomföras på ett effektivt sätt krävs förbättringar av 
kommunikationssystemen för gränsövervakning, ökade finansiella och personella resurser 
(särskilt specialiserad utbildning) och åtgärder för att bekämpa korruption. 
97 
Tull: För att tillämpa gemenskapens regelverk på detta område krävs tillräcklig infrastruktur 
och utrustning, bl.a. datorisering och resurser att företa utredningar. Vidare måste en effektiv 
tullmyndighet skapas med ett tillräckligt antal kvalificerade och motiverade tjänstemän med 
hög grad av integritet. 
Tullmyndigheten i Tjeckien har 8 400 anställda. På grund av den höga personalomsättningen 
är det svårt att bedöma myndighetens effektivitet och därmed också om antalet anställda är 
tillräckligt. För att gemenskapens regelverk skall kunna tillämpas på detta område krävs att 
den tekniska utrustningen förbättras och att kvalificerad och erfaren personal stannar kvar. 
Finansiell kontroll: För att skydda gemenskapens finansiella intressen krävs att enheter för 
bedrägeribekämpning inrättas, att specialistkompetens utvecklas genom utbildning (utredare, 
åklagare, domare) och att särskilda samarbetsformer förstärks. För att genomföra 
gemenskapens politik, i synnerhet för jordbruket och strukturfonderna, krävs effektiva 
förvaltnings- och kontrollsystem för offentliga utgifter och bestämmelser om 
bedrägeribekämpning. Det är viktigt att inom förvaltningen klart skilja mellan extern och 
intern kontroll. Polisen och rättsväsendet måste ha förmåga att handskas med komplicerad 
gränsöverskridande ekonomisk brottslighet (inklusive bedrägerier, korruption och tvättning av 
pengar) som kan beröra gemenskapens finansiella intressen. 
Det centrala externa kontrollorganet i Tjeckien är riksrevisionskontoret med 490 anställda. En 
effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk på detta område kräver en avsevärd ytterligare 
utveckling av de inrättade systemen, men detta borde vara möjligt förutsatt att de nödvändiga 
resurserna ställs till förfogande. 
4.3 Allmän bedömning 
För att det på medellång sikt skall finnas tillräcklig kapacitet för att genomföra gemenskapens 
regelverk krävs betydande och oförminskade ansträngningar för att reformera Tjeckiens 
offentliga förvaltning. 
Det är svårt att i detta skede göra en slutlig bedömning av det tjeckiska rättsväsendets förmåga 
att tillämpa gemenskapens lagstiftning på medellång sikt, även om det står klart att reformer 
är av nöden. 
98 
C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS 
Tjeckien lämnade in sin ansökan om anslutning till Europeiska unionen den 17 januari 1996. 
Ansökan är en del av det historiska skeende som markerar slutet på Europas delning och utgör 
ett tecken på demokratins förankring i landet. 
I enlighet med artikel O i Fördraget har kommissionen på rådets begäran utarbetat ett yttrande 
över Tjeckiens ansökan om anslutning. 
Tjeckiens förberedelse inför anslutningen har byggt bland annat på Europaavtalet som trädde 
i kraft den 1 februari 1995. Ett annat inslag av väsentlig betydelse för strategin inför 
anslutningen är genomförandet av vitboken om den inre marknaden från maj 1995, vilket 
sker i enlighet med den plan som regeringen antog våren 1996. Regeringen har vidare 
upprättat de nationella samordningsstrukturer som behövs för att genomföra den europeiska 
integrationspolitiken. 
Ansökan om anslutning har utvärderats med ledning av de kriterier som fastställdes vid 
Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993. Enligt slutsatserna från detta möte kan 
de kandidatländer i Öst- och Centraleuropa som så önskar bli medlemmar i Europeiska 
unionen om de uppfyller följande krav: 
- Kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, 
rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter. 
- Det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och 
marknadskrafter inom unionen. 
- Landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till 
målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. 
Bedömningen avseende dessa tre grupper av kriterier - politiska kriterier, ekonomiska kriterier 
och kriterier rörande förmågan att tillägna sig gemenskapens regelverk - beror även av 
bedömningen av förvaltningens och rättsväsendets förmåga att genomföra demokratiska och 
marknadsekonomiska principer liksom deras förmåga att i praktiken tillämpa och upprätthålla 
respekten för gemenskapens regelverk. 
Den metod som följts består i en mot framtiden syftande analys på medellång sikt av läget i 
varje kandidatland med beaktande av framsteg som gjorts och de reformer som redan inletts. 
Beträffande de politiska villkoren har kommissionen i sin bedömning inte stannat vid en 
formell redogörelse för institutionerna, utan gjort en bedömning av hur demokratin verkligen 
fungerar. 
1 Politiska kriterier 
Institutionerna i Tjeckien fungerar på normalt och stabilt sätt och vinnlägger sig om att 
respektera gränserna för sina befogenheter och om att samarbeta med varandra. Valen 1992 
och 1996 var fria och rättvisa. Oppositionen tar på normalt vis del i institutionernas arbete. 
Ytterligare ansträngningar behövs för att förbättra det sätt på vilket rättsväsendet fungerar och 
för att göra bekämpningen av korruptionen mer effektiv. 
I övrigt finns inga större problem rörande respekten för grundläggande rättigheter i landet. 
Vissa svaga punkter förekommer dock i presslagstiftningen. Särskild uppmärksamhet bör 
99 
ägnas åt omständigheterna kring en eventuell förlängning av giltigheten av den lag som 
utestänger medlemmar av den före detta säkerhetstjänsten och aktiva medlemmar av 
kommunistpartiet från offentlig tjänst. Romcrna (zigenarna) lider av viss diskriminering, inte 
minst till följd av tillämpningen av lagen om medborgarskap. 
Tjeckien uppvisar sålunda de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila 
institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna och 
respekten för och skyddet av minoriteter. 
2 Ekonomiska kriterier 
Efter ett avbrott förorsakat av separationen mellan de tjeckiska och slovenska republikerna 
1993 tog tillväxten ny fart under 1994. Tillväxten har vidmakthållits sedan dess, även om den 
varit något långsammare 1996 (4,0 %). Tjeckien har hållit fast vid en strikt finanspolitik men 
underskotten i handelsbalansen och i bytesbalansen har ökat under 1996. Inflationen har 
stegvis minskat under de senaste åren och nådde 8,8 % 1996. Befolkningen uppgår till 10, 3 
miljoner personer och BNI per capita motsvarar 55 % av genomsnittet i Europeiska unionen. 
Jordbruket sysselsatte 6 % av den yrkesverksamma befolkningen 1995 och motsvarade 5 % av 
förädlingsvärdet. Den andel av Tjeckiens utrikeshandel som sker med Europeiska unionen har 
ökat från 27 % 1989 (för Tjeckoslovakien som helhet) till 55 % i dag. 
Tjeckiens läge vad avser de ekonomiska kriterier som ställdes upp av Europeiska rådet i 
Köpenhamn är följande: 
Tjeckien kan betraktas som en hållbar marknadsekonomi. Marknadsmekanismerna fungerar 
i stor utsträckning och statens roll i ekonomin har helt förändrats. Stabiliseringen av ekonomin 
har varit en stor framgång. Arbetslöshetstalen är bland de lägsta i Europa. Emellertid måste, 
som framgår av vissa makroekonomiska obalanser som visat sig på senare tid, framsteg göras 
inom de kommande åren, inte minst för att förbättra ledningen av företagen liksom 
finanssystemet. 
Tjeckien torde på medellång sikt ha förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
inom unionen förutsatt att förändringarna i näringslivet fortsätter. Landet har en välutbildad 
och kompetent arbetskraft och infrastrukturen är förhållandevis god. Stora investeringar har 
gjorts under senare år, också med utländska direktinvesteringar. Landet har med framgång 
orienterat sin export mot västvärlden. Men om kvaliteten på exportprodukterna blir allt bättre 
så förblir förädlingsvärdet lågt. Banksektorn domineras av ett fåtal banker som ägs av staten, 
och konkurrensen är svag. Den främsta utmaningen för Tjeckien är att fortsätta med 
omstruktureringen av landets företag för att på medellång sikt kunna förbättra ekonomins 
resultat och korrigera obalanserna gentemot utlandet. 
3 Förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer med anslutningen 
Övertagandet av gemenskapens regelverk har bedömts med ledning av flera faktorer: 
- Europaavtalet som innehåller bestämmelser om i synnerhet etableringsrätt, nationell 
behandling, frihandel, intellektuell äganderätt och offentlig upphandling. 
- Genomförandet av de i vitboken uppräknade åtgärder som är väsentliga för upprättandet av 
den inre marknaden. 
- Stegvis införlivande av övriga delar av gemenskapens regelverk. 
100 
Tjeckien har redan anpassat viktiga delar av den lagstiftning som avses i Europaavtalet och 
även iakttagit avtalets tidsplan. Även om Tjeckien i april 1997 upprättade ett system för 
importdeposition som strider mot Europaavtalet har få allvarliga bilaterala problem uppstått. 
Tjeckien har i tillfredsställande utsträckning införlivat de förordningar och direktiv som 
räknas upp i vitboken även om ett stort arbete för lagstiftningsharmonisering ännu återstår att 
utföra. 
På de flesta områden som rör den inre marknaden är den grundläggande lagstiftningen i 
stort sett inrättad. På vissa områden som finansiella tjänster och skatter krävs ytterligare 
insatser. 
Trots de ansträngningar som gjorts måste framstegen beträffande införlivandet kompletteras 
med konkreta genomförandeåtgärder samt med inrättandet av en effektiv administrativ 
infrastruktur. Som helhet betraktat fungerar denna väl och de flesta viktiga delarna av den har 
nyligen upprättats eller bildats och fungerar på normalt vis. Fler stora ansträngningar fordras 
dock. 
Om Tjeckien aktivt fortsätter sina förberedelser inför anslutningen borde landet utan några 
särskilda svårigheter på medellång sikt kunna tillämpa övriga delar av gemenskapens 
regelverk, och särskilt på följande områden: utbildning, ungdomsfrågor och yrkesutbildning, 
forskning och teknisk utveckling, telekommunikation, statistik, konsumentskydd, små och 
medelstora företag, utrikeshandel och utvecklingssamarbete. 
Tjeckien måste däremot göra betydande framsteg beträffande den audiovisuella sektorn och 
tullen (insatser pågår dock på detta område). 
Om tidigare och pågående ansträngningar för omstrukturering och modernisering fortsätter 
och intensifieras såvitt gäller den tunga industrin, torde större delen av den tjeckiska 
industrin inte ha några större problem att på medellång sikt integreras med den inre 
marknaden. 
Beträffande miljön behövs mycket omfattande ansträngningar, inbegripet stora investeringar 
och en förstärkning av förvaltningens förmåga att effektivt tillämpa lagstiftningen. Ett partiellt 
övertagande av gemenskapens regelverk är möjligt på medellång sikt. Fullständigt 
övertagande kan ske på lång sikt. 
Tjeckien har redan gjort anmärkningsvärda framsteg beträffande övertagandet av 
gemenskapens regelverk på transportområdet. Ansträngningarna måste fortsätta beträffande 
godstransporter på väg. Tillämpningen av gemenskapens regelverk beträffande den inre 
marknaden borde dock inte innebära några verkliga problem. Investeringar blir nödvändiga 
för att utvidga de transeuropeiska näten så att den inre marknaden kan fungera smidigt. 
För att Tjeckien på medellång sikt skall kunna tillämpa gemenskapens regelverk avseende 
sysselsättning och sociala frågor måste ytterligare ansträngningar dock göras på 
folkhälsoområdet och beträffande arbetarskyddet. 
Beträffande regionalpolitiken och politiken för sammanhållning torde Tjeckien på 
medellång sikt kunna utnyttja unionens regional- och strukturfonder som effektiva bidrag till 
landets utveckling, under förutsättning att Tjeckien vinnlägger sig om att upprätta den 
nödvändiga administrativa ramen och om att genomföra de grundläggande förändringar som 
krävs avseende finansiell kontroll. 
101 
På jordbruksområdet krävs särskilda ansträngningar för att tillämpa de veterinära och 
fytosanitära bestämmelserna och för att förbättra de administrativa strukturer som behövs för 
att genomföra den gemensamma jordbrukspolitikens olika instrument. Anslutningen torde, på 
medellång sikt, inte innebära några större problem för Tjeckien såvitt gäller ett lämpligt 
genomförande av den gemensamma jordbrukspolitiken under förutsättning att dessa 
målsättningar kan uppnås. 
På energiområdet har Tjeckien över ett stort kärnenergiprogram som skall utvecklas 
ytterligare. Den modernisering av anläggningarna i Dukovny och Temelin som krävs för att 
anpassa dem till de internationellt gällande säkerhetsnormerna bör vara fullbordad om 7 till 10 
år. Tjeckien torde på medellång sikt kunna anpassa sig till resten av gemenskapens regelverk 
om landet fortsätter med ansträngningarna beträffande priskontrollen, statens intervention 
inom sektorn för fasta bränslen och tillträdet till energinäten. 
Mot bakgrund av bedömningen av samtliga berörda områden förefaller Tjeckien ha förmåga 
att på medellång sikt tillägna sig och genomföra de åtgärder som fordras för att kunna 
avskaffa kontrollerna vid de inre gränserna. Om en del av landets nuvarande gräns skulle bli 
en del av unionens yttre gräns blir det nödvändigt att förstärka gränskontrollerna. 
Tjeckien torde även ha förmåga att, när så blir aktuellt, delta i den tredje etappen i den 
ekonomiska och monetära unionen vilken förutsätter en samordning av den ekonomiska 
politiken och en fullständig liberalisering av kapitalrörelserna. Det är dock för tidigt att 
bedöma huruvida landet vid tidpunkten för anslutningen kommer att vara kapabelt att ingå i 
euroområdet. Tjeckiens förmåga att uppfylla konvergenskriterierna beror på hur väl de 
pågående strukturförändringarna lyckas och utgör under inga omständigheter ett villkor för 
anslutning. 
Landet torde också inom de närmaste åren kunna tillägna sig gemenskapens regelverk 
beträffande rättsliga och inrikes frågor, under förutsättning att de framsteg som hittills 
gjorts, särskilt avseende bekämpningen av narkotikahandeln och av den organiserade 
brottsligheten, fortsätter. 
Tjeckien torde utan svårighet kunna anpassa sig till de skyldigheter som följer av den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 
Tjeckien har ingen gränstvist med någon medlemsstat eller med något kandidatland. Landets 
gränser är fasta och bestämda i fördrag. Endast detaljer återstår att reglera i förhållandet till 
Slovakien. 
4 Förvaltningens och rättsväsendets förmåga 
Tjeckien måste genomföra betydande och konsekventa reformer för att på medellång sikt 
upprätta de administrativa strukturer som krävs för att kunna genomföra och tillämpa 
gemenskapens regelverk på ett effektivt sätt. 
Rättsväsendets förmåga att garantera en enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten är av stor 
betydelse, särskilt för genomförandet av den inre marknaden. Det är svårt att i detta skede 
göra en bedömning av detta område, men reformer tycks vara klart nödvändiga. 
102 
SLUTSATS 
Efter genomförd bedömning har kommissionen kommit till följande slutsatser: 
- Tjeckien uppvisar de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila institutioner 
som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna samt respekten för 
och skyddet av minoriteter. 
- Tjeckien kan betraktas som en hållbar marknadsekonomi och torde ha förmåga att på 
medellång sikt klara konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen. 
- Om Tjeckien fortsätter sina ansträngningar för införlivande och lägger särskild vikt vid den 
konkreta tillämpningen har landet förmåga att på medellång sikt tillägna sig gemenskapens 
regelverk, särskilt vad avser den inre marknaden. Frågan om systemet för importdeposition 
borde lösas, i enlighet med bestämmelserna i Europaavtalet. Dessutom kommer särskilda 
ansträngningar, särskilt i investeringshänseende, att fordras för att landet helt skall kunna 
tillämpa gemenskapens regelverk på sådana områden som jordbruk, miljö och energi. Det 
är nödvändigt att Tjeckien fortsätter med reformerna inom förvaltningen för att landet skall 
kunna inrätta strukturer med förmåga att i full utsträckning tillämpa och upprätthålla 
respekten för gemenskapens regelverk. 
I ljuset av dessa överväganden, rekommenderar kommissionen att anslutningsförhandlingar 
inleds med Tjeckien. 
Den förstärkta strategin inför anslutningen kommer att hjälpa Tjeckien att snabbare förbereda 
sig inför de krav som är förknippade med medlemskapet genom att landet vinnlägger sig om 
att åtgärda de svaga punkter som fastställs i yttrandet. Kommissionen kommer senast vid 
utgången av 1998 att lägga fiam en rapport om de framsteg som Tjeckien gjort. 
103 
BILAGA 
Parlamentets sammansättning 
AKTUELL SAMMANSÄTTNING AV TJECKIENS PARLAMENT 
Folkförsamlingen Senaten 
Politiskt parti 
Demokratiska medborgarpartiet ODS 
Demokratiska medborgaralliansen ODA 
Kristdemokratiska unionen KDU-CSL 
Socialdemokraterna CSSD 
Republikanska partiet SPR/RSC 
Böhmens och Mährens kommunistparti 
KSCM 
Demokratiska unionen DEU 
Oberoende Antal mandat % Antal mandat % 
68 
13 
18 
61 
18 
22 33 32 
7 7 
9 
31 
11 
9 13 
25 39,5 
8,6 
16,0 
30,8 
2,5 
1,2 
1,2 
200 81 
104 
30-06-97 
c y. 
Single Market: White Paper measures 
This table is based on information provided by the Czech authorities and confirmed by them as correct as at the end of June 1997. It does not 
indicate the Commission's agreement with their analysis. The table includes directives and regulations cited in the White Paper which total 899. 
These have been listed in accordance with the categorization used in the White Paper and in relation to the policy areas covered. The table 
shows the number of measures for which the Czech Republic authorities have notified the existence of adopted legislation having some degree 
of compatibility with the corresponding White Paper measures. 
White Paper chapters 
1 .Free Movement of Capital Czech ReP 
Number of White Paper measures 
2.FM and Safety of Industrial Products Czcch ReP 
Number of White Paper measures 
3.Competition Czcch ReP 
Number of White Paper measures 
4.Social policy and action Czcch Ref 
Number of While Paper measures 
5.AgricuIture Czcch RCP 
Number of White Paper measures 
6.Transport Czech ReP 
Number of White Paper measures 
7.Audiovisual Czech ReP 
Number of White Paper measures 
8.Environment Czech ReP 
Number of White Paper measures 
^Telecommunication Czech ReP 
Number of White Paper measures 
lO.Direct Taxation Czech ReP 
Number of White Paper measures 
11 .Free movement of goods Czech ReP 
Number of White Paper measures 
12.Public Procurement Czech ReP 
Number of White Paper measures 
13.Financial services Czech Rep 
Number of White Paper measures 
H.Protection of personal data Czcch ReP 
Number of White Paper measures 
15.Company Law Czech RCP 
Number of White Paper measures 
16. Accountancy Czech ReP 
Number of White Paper measures 
17.Civil law Czech ReP 
Number of White Paper measures 
18.Mutual rec. of prof. Quai. Czech ReP 
Number of White Paper measures 
19.1ntellectual property Czech ReP 
Number of White Paper measures 
20.Energy Czech ReP 
Number of White Paper measures 
21.CuSt0mS law Czech Rep 
Number of White Paper measures 
22.1ndirect Taxation Czech ReP 
Number of White Paper measures 
23.Consumer Protection Czech ReP 
Number of White Paper measures 
Tota, Czech Rcp 
Number of White Paper measures Direc 
Stage I 
0 
3 
34 
56 
3 
3 
11 
12 
28 
93 
13 
19 
1 
1 
5 
31 
3 
9 
1 
2 
0 
0 
0 
5 
8 
13 
0 
0 
2 
2 
2 
3 
1 
1 
2 
2 
5 
5 
1 
10 
1 
2 
0 
15 
5 
8 
126 
295 tives 
Stage 
II/IH 
1 
1 
24 
104 
0 
0 
10 
15 
24 
46 
6 
15 
0 
0 
5 
7 
0 
7 
1 
2 
0 
0 
5 
i 
3 
8 
1 
2 
2 
3 
1 
2 
0 
1 
0 
16 
2 
3 
1 
2 
1 
1 
4 
54 
1 
3 
92 
293 Reguk 
Stage I 
0 
0 
2 
4 
0 
1 
0 
0 
5 
62 
4 
8 
0 
0 
2 
7 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
3 
23 
14 
0 
0 
0 
0 
36 
99 itions 
Stage 
II/III 
0 
0 
0 
i 
0 
0 
1 
2 
0 
2 
4 
13 
0 
0 
1 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
i 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
3 
0 
0 
157 
184 
0 
6 
0 
0 
163 
212 Total 
1 
4 
60 
165 
3 
4 
22 
29 
57 
203 
27 
55 
1 
1 
13 
45 
3 
16 
2 
4 
0 
0 
5 
6 
11 
21 
1 
2 
4 
6 
3 
5 
1 
2 
2 
18 
7 
11 
2 
15 
182 
201 
4 
75 
6 
n 
417 
899 
Source: TAIEX 
Statistik 
Om inget annat uttryckligt anges, har de uppgifter som finns i denna bilaga insamlats av 
Tjeckiens Statistikkontor (CESKY STATISTICKY ÙRAD) med vilket Eurostat och 
medlemsstaternas statistikorgan har samarbetat sedan flera år tillbaka inom ramen för Phare-
programmet. Inom ramen för detta samarbete har man regelbundet insamlat och spridit data 
för att göra det möjligt att tillämpa EU:s regler och praxis för statistik. Uppgifterna nedan har 
i så stor utsträckning som möjligt sammanställts enligt EU:s definitioner och standarder, vilka 
i några fall skiljer sig från nationell praxis. Detta kan ibland ge upphov till skillnader mellan 
de uppgifter som anges här och de som anges på andra ställen i yttrandet, vilka i allmänhet 
grundas på de individuella kandidatländernas uppdaterade svar på den enkät de fick i april 
1996. Att EU:s regler för statistik tillämpats fullt ut på detta material kan dock inte garanteras, 
i synnerhet inte för de uppgifter som inte levererats via Eurostat utan direkt av de berörda 
länderna. I görligaste mån har metodologiska anmärkningar som beskriver statistikens 
innehåll och exakthet lämnats för de uppgifter som återfinns i denna bilaga. Uppgifterna 
bygger på information som fanns tillgänglig i maj 1997. 
BASDATA 
Totalyta 
Folkmängd (i slutet av perioden) 
- Totalt 
- Kvinnor 
-Män 
Folktäthet 
Stadsbefolkning 
Dödlighet 
Födelsetal 
Inkomst och BNP per capita 
-Genomsnittlig lön per anställd 
-BNP per capita 
Produktionens struktur: Bruttoförädlingsvärde per bransch 
-jordbruk 
-industri 
-byggnads- och anläggningsverksamhet 
-tjänster 1990 1992 1993 1994 1995 
1000 hektar 
7886 7887 7887 
i 1000-tal 
10326 10334 
5311.7 
5022.3 10333 
5311.2 
5021.8 10321 
5305 
5016 
per 1 km2 
131 131 131 131 
i % av den totala befolkningen 
69.6 67.5 74.7 74.7 
per 1000 av befolkningen 
11.7 
11.8 11.5 
11.7 11.4 
10.3 11.4 
9.3 
ecu 
235 
3491 
i % av totalt bruttoförädlingsvärde 
7.5 
50.0 
8.3 
34.2 5.2 
34.1 
7.3 
53.4 
106 
share of branch GVA in 1990 
• 0.0 
50.0 g -agriculture 
_ -industry 
rj -construction 
rjg -services 
• - Other: share of (ranch GVA in 1995 
• 0.0 
,53.4 34.1 g -agriculture 
g -industry 
• -construction 
H -services 
• - Others 
share of branch GVA in 1990 = Bruttoförädlingsvärdc per bransch 1990 
- agriculture = Jordbruk 
- industry = Industri 
- construction = Byggnads- och anläggningsvcrksamhcl 
- services = Tjänster 
- others = Övriga 
share of branch GVA in 1995 = Bruttoförädlingsvärde per bransch 1995 
- agriculture = Jordbruk 
- industry = Industri 
- construction = Byggnads- och anläggningsverksamhet 
- services = Tjänster 
- others = övriga 
107 
NATIONALRÄKENSKAPER 
Bruttonationalprodukt (löpande priser) 
Bruttonationalprodukt (löpande priser) 
Bruttonationalprodukt 
Bruttonationalprodukt 
Konsu mtionsutgi fter 
-hushållens och hushållens ideella 
organisationer 
-offentliga sektorn 
Fasta bruttoinvesteringar 
Export av varor och tjänster 
Export av varor och tjänster 
Konsumtionsutgifter 
-hushållens och hushällens ideella 
organisationer 
-offentliga sektorn 
Fasta bruttoinvesteringar 
Export av varor och tjänster 
Import av varor och tjänster 1990 1991 1992 1993 1994 1995 
i miljoner i nationell valuta 
567300 716600 791000 1096807 1139221 1252100 
i miljarder ecu 
32.1 33.3 36.1 
i köpkraftsstandard per capita 
8749.0 9698.0 9410.0 
procentuell förändring gentemot föregående är 
-1.2 
4.9 
6.7 
0.9 
-2.1 -14.2 
-22.8 
-28.5 
-9.0 
-17.7 -6.4 
8.9 
15.1 
-3.1 
8.9 
6.8 
22.0 -0.9 
2.0 
2.9 
-0.1 
-7.7 
7.5 
10.4 2.6 
3.0 
5.4 
-2.6 
17.3 
0.2 
7.8 4.8 
3.4 
6.1 
-3.7 
16.1 
7.9 
19.2 
i % av bruttonationalprodukten 
69.9 
50.6 
19.4 
28.6 63.3 
44.8 
18.5 
29.9 
57.5 
50.7 71.3 
50.9 
20.4 
28.2 
53.4 
54.1 69.8 
48.1 
21.7 
27.5 
51.5 
50.2 67.6 
46.4 
21.2 
27.5 
51.4 
52.8 76.7 
57.3 
19.4 
31.0 
59.3 
63.8 
BNP (% for ändring gentemot föregående år) 
-5 
-K) 
•15 ^!w 1992 1993 1994 1995! 
Konsumtionsutgifter: Konsumtionsutgifter rörande hushåll och hushållens ideella organisationer under 1990-1991 omfattar inte 
hushållens ideella organisationer. Konsumtionsutgifter av offentlig förvaltning under 1990-1991 omfattar hushållens ideella 
organisationer. 
108 
EKONOMISKA 
HUVUDINDIKATORER 
Inflationstakt 
Volymindex för industriproduktionen 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion 
Arbetslöshet (ILO-metoden) 
- Totalt 
- under 25 år 
- 25 år eller äldre 
Bruttoutlandsskuld 
Betalningsbalans 
Export av varor 
-Import av varor 
-Handelsbalans 
- Tjänster, netto 
-Löner, netto 
-Bytesbalanssaldo 
-Kapitalbalans 
-Reserver 1990 1991 1992 1993 1 1994 1995 1996 
procentuell förändring gentemot föregående är 
9.7 56.5 11.1 20.8 10 9.11 8.8 
föregående år = 100 
94.7 
97.7 102.1 
94.0 109.2 
105.0 106.8 
i % av arbetskraften 
3.9 3.8 
7.7 
3 3.6 
6.8 
2.9 3.4 
6.1 
2.9 
i miljarder USD 
4.548 5.838 1 i miljoner USD 
12997.2 
-13308.9 
-311.8 
1010.7 
-117.4 
669.2 
2470.0 
-3029.3 14016.4 
-14905.3 
-888.8 
733.0 
-20.2 
-49.7 
3371.1 
-2371.6 21462.4 
-25140.3 
-3677.8 
1842.0 
-105.7 
-1369.1 
8232.6 
-7458.1 21702.5 
-27674.3 
-5971.8 
1785.1 
-679.9 
-4476.4 
4072.3 
828.0 
Inflationstakt: Procentuell förändring av det årliga genomsnittet under det föregående året - helhetsindex (uppgifterna är baserade på 
nationella konsumentprisindex, som inte är helt jämförbara). 
Volymindex för industriproduktionen: Industriell verksamhet omfattar områdena utvinning av mineral, tillverkning samt el-, gas-, och 
vattenförsörjning (enl. NACE-klassifikationens avdelningar C, D och E). Under 1993-94 baseras det sammanlagda 
industriproduktionsindexet på omfattande undersökningar i företag med fler än 25 anställda, sedan 1995 med fler än 100 anställda, och 
på skattningar gjorda med hjälp av kvartalsvisa urvalsundersökningar i företag med upp till 24 (eller 99) anställda samt hos fysiska 
personer - affärsmän som inte är registrerade i handelsregistret. Branschvisa index omfattar däremot t.o.m. 1994 års utgång endast 
företag med fler än 25 anställda och från 1995 företag med fler än 100 anställda. 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion: Index baserade på utvärderingen av individuella produkter ur jordbrukets bruttoproduktion. 
Fasta priser avser 1989. 
Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): Den procentuella andelen arbetslösa av arbetskraften. Denna siffra har erhållits från AKU (Eurostats 
arbetskraftsundersökning) med beaktande av följande ILO-defmitioner och rekommendationer: där 
Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med ILO:s definitioner nedan. 
Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna företagare, 
medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkoma och kvinnor som har 
föräldraledighet omfattas. 
Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfället uppfyller ILO-definitionens alla tre villkor för att klassificeras som arbetslösa: 
(i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii) kan påbörja ett arbete inom två veckor. 
Personer som genomför obligatorisk militärtjänst ingår inte i gruppen anställda, vilket dock kvinnor på förlängd föräldraledighet gör. 
Bruttoutlandsskuld : Skulden tas från OECD:s statistik över utlandsskulder. 
Betalningsbalans: Uppgifterna har hämtats från IMF:s databas. Deras jämförbarhet med motsvarande EU-statistik kan inte garanteras, 
men betalningsbalansen sammanställs i princip i överensstämmelse med lMF-standarder. Handelsbalansen sammanställs i 
överensstämmelse med principerna för betalningsbalansen. Både export och import anges i fob-värden. Nettolöner omfattar 
direkta inkomster, finansiella och andra investeringsinkomster samt löner och kollektiva avgifter. Bytesbalans enligt definitionen i 
IMF:s 5:e handbok, kapitaltransfereringar omfattas ej. Reserver: betyder förändringar i reservtillgångar under året; (+) innebär en 
ökning, (-) innebär en minskning i reservtillgångarnas värde. 
109 
UTRIKESHANDEL 
1992 1993 1994 1995 1996 
Import och export (löpande priser) 
- Import 
- Export 
- Handelsbalans 
Volymindex för utrikeshandel 
- Import 
- Export 
Fördelning av importen enligt SITC (löpande priser) 
- (0+1 ) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak 
- 2 råvaror, icke ätbara 
- 3 mineraliska bränslen och smörjoljor 
- 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. 
- 5 kemikalier och närstående produkter 
- 6 bearbetade varor grupperade i huvudsak efter material 
- 7 maskiner och transportmedel 
- 8 diverse färdiga varor 
- övriga varor 
Fördelning av exporten enligt SITC (löpande priser) 
- (0+1) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak 
- 2 råvaror, icke ätbara 
- 3 mineraliska bränslen och smörjmedel 
- 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. 
- 5 kemikalier och besläktade produkter 
- 6 bearbetade varor klassificerade främst efter material 
- 7 maskiner och transportmedel 
- 8 diverse färdiga varor 
- varor som inte klassificerats på annat ställe 
Prisindex för utrikeshandel 
- Import 
- Export i miljoner USD 
7.5 
5.8 
15.5 
0.3 
9.8 
10.3 
41.5 
9.3 
0 
8.8 
6.5 
5.7 
0.1 
9.2 
32.3 
25.4 
12 12860 
13206 
346 14971 
14255 
-716 25265 
21657 
-3608 
föregående år = 100 
106.7 
119.1 114.2 
102.6 123.7 
105.7 
% av den totala importen 
7.3 
5 
11.1 
0.4 
12.1 
15.9 
36.1 
11.7 
0.4 8.2 
4.9 
10 
0.4 
13.1 
16.5 
35 
11.9 
i % av den totala exporten 
7.8 
6.1 
6.2 
0.2 
9.5 
29.9 
27.6 
12.7 6.5 
6.8 
5.7 
0.3 
10 
30.5 
25.9 
14.3 
föregående år = 100 
98.8 
102.3 100.6 
103.9 6.3 
4.5 
7.8 
0.3 
11.8 
20.3 
37.1 
11.9 
5.6 
5.2 
4.3 
0.2 
9.3 
32.2 
30.4 
12.8 
104 
104.6 27824 
21918 
-5906 
109.6 
100 
6.5 
3.7 
8.7 
0.3 
11.8 
19.3 
38.2 
11.5 
5.1 
4.7 
4.5 
0.2 
9.1 
28.8 
32.7 
14.9 
102.8 
103.5 
Import och export (löpande priser), volymindex för utrikeshandel och fördelning av importen enligt SITC (löpande priser): 
Uppgifterna om handeln omfattar återexport, handel med tjänster och handelsutbyte med tullfria zoner samt handel med licenser, 
know-how och patent. Uppgifterna är baserade på specialhandelssystemet och uppdateras kontinuerligt. För 1994: uppgifterna 
bygger på den metod som användes t.o.m. 1995. Fr.o.m. 1995: uppgifterna bygger på den metod som använts sedan 1 januari 
1996. 
Klassifikation av handeln: Tjeckiska republiken använder en råvaruklassificering i enlighet med Kombinerade nomenklaturen. 
Importer beräknas på basis av/oé-värden och noteras den dag varan släpps ut på marknaden i landet. Exporter beräknas på basis 
av/oA-värden och noteras den dag varan passerar tullgränsen. Tullens statistik används för övervakning av utrikeshandeln. Vid 
omräkningen av den nationella valutan till USA-dollar har Eurostat använt Internationella valutafondens genomsnittliga växelkurs 
för året. 
Prisindex för utrikeshandel: Prisindexen har beräknats med hjälp av "enhetsvärde"-metoden. 
110 
UTRIKESHANDEL 
Fördelning av importen efter huvudländer (löpande priser) 
l:a 
handelspartnern 
2:a 
handelspartnern 
3:e 
handelspartnern 
4:e 
handelspartnern 
5:e 
handelspartnern 
övriga D 
Kl) 
A 
US 
I/F 
Fördelning av exporten efter huvudländer (löpande priser) 
l:a partnern 
2:a partnern 
3:e partnern 
4:e partnern 
5 :e partnern 
övriga D 
RU 
A 
PL 1992 1993 1994 1 1995 1996 
i % av den totala importen 
26.3 
20.2 
9.1 
5.4 
4.7 
29.6 1) 
SK 
RU 
A 
I 25.4 
17.4 
9.8 
7.8 
4.7 
34.9 1) 
SK 
RU 
A 
I 25.5 
14.2 
8.4 
8.1 
5.1 
38.7 D 
SK 
RU 
A 
I 25.8 
13.1 
8.9 
6.9 
5.8 
39.5 D 
SK 
RU 
I 
A 29.8 
9.6 
7.4 
5.9 
5.7 
41.6 
i % av den totala exporten 1 
33.3 
8.5 
7.4 
5.7 
5 
40.1 D 
SK 
A 
I 
RU 26 
21.5 
6 
5 
4.5 
37 D 
SK 
A 
1 
RU 29.4 
!6.4 
7.1 
4.4 
3.9 
38.8 D 
SK 
A 
PL 
1 31.8 
16.2 
6.5 
5.4 
4 
36.1 D 
SK 
A 
FL 
I 35.9 
14.3 
6.5 
5.6 
3.3 
34.4 
Fördelning av exporten eller huvudländer 1996 
huvudländer 1996 fördelning av importen eller 
Structure of export by main partners 
in 1996 
34.4% Structure of import by main partners 
in 1996 
Österrike 
Tyskland 
Frankrike 
Italien PL 
RU 
SK 
US Polen 
Ryssland 
Slovakien 
USA 
111 
SOCIALA INDIKATORER 
1991 1992 1993 1994 1995 
Folkmängd den 1 januari 
Folkmängden efter ålder den 1 januari 1995 
å0_14 
ål5_24 
å25_44 
å45_64 
å65_ 
Levande födda 
Döda 
Spädbarnsdödlighet 
- Under 1 år 
- Dödfödda 
Giftermål 
Äktenskapsskillnader 
Äktenskapstal brutto 
Äktenskapsskillnadstal brutto 
Naturlig folkökning 
Nettomigration 
Folkökning totalt 
Summerad fruktsamhet 
Spädbarnsdödlighet 
Dödfödda 
Återstående medellivslängd 
-Män 
- Kvinnor 
Återstående medellivslängd 
-Män 
- Kvinnor 10304.61 
129354 
124290 
1343 
496 
71973 
29366 
7 
2.9 
0.5 
0.3 
0.8 
1.86 
10.38 
3.82 10312.55 10325.7 10334 
i % av den totala befolkningen 
totalt antal 
121705 
120337 
1204 
437 
74060 
28572 121025 
11X185 
1020 
445 
66033 
30227 106618 
117497 
847 
336 
58440 
30939 
per 1000 av befolkningen 
7.2 
2.8 
0.1 
1.2 
1.3 
1.70 
9.89 
3.58 6.4 
2.9 
0.3 
0.5 
0.8 
1.70 
8.40 
3.66 
vid födseln 
68.7 
76.6 69.3 
76.4 
vid 65 års ålder 5.7 
3.0 
-1.1 
1 
-0.1 
1.40 
7.90 
3.14 
69.5 
76.6 10333 
18.9 
16.5 
27.9 
23.6 
13.1 
5.3 
3.0 
7.7 
70 
76.9 
12.7 
16.2 
Spädbarnsdödlighet: Uppgifterna avser 1994. Barn födda 1993 och 1994 som dött, innan de fyllt ett är, under år 1994. 
Spädbarnsdödlighet: Uppgifterna avser 1994. Barn födda 1993 och 1994 som dött, innan de fyllt ett år, under år 1994. 
112 
ARBETSMARKNADEN 
Förvärvsarbctsfrekvens (ILO:s metod) 
Genomsnittlig sysselsättning 
Arbetslöshet inom olika åldersklasser (ILO:s metod) 
- totalt 
- under 25 år 
- 25 år eller äldre 
Öppet arbetslösa (i slutet av perioden) 1993 | 1994 | 1995 | 1996 
i % av Iwfolkningcn äldre On 15 år 
63.3 63.3 62.8 62.6 
i 1 000-tal 
3420 3369 3123 3030 
i % av arbetskraften 
3.9 3.8 
7.7 
3 3.6 
6.8 
2.9 3.4 
6.1 
2.9 
i % av den förvärvsarbetande befolkningen 
3.5 3.2 2.9 3.5 
Index över genomsnittlig betald sysselsättning enligt NACE-klasser 
-Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
- Byggnads- och anläggningsarbeten 
- Transport, magasinering och kommunikation 
Index över nominella månadslöner enligt NACE-klasser 
- Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
- Byggnads- och anläggningsarbeten 
- Transport, magasinering och kommunikation 
Index över månadslöner 
- nominella 
- reala 1993 1994 1995 1996 
Föregående år = 100 
82.5 
91.1 
119.6 
117 
123.8 
121.5 
130 
123.3 
125.3 
103.7 87.4 
90.1 
95.3 
102.7 
104.5 
96.6 
115 
113.2 
117.3 
117.3 
116.7 
120 
118.5 
107.7 80.2 
89.5 
88.7 
97.5 
100.2 
98.7 
117.3 
114.8 
118.4 
118.8 
115.9 
121.1 
118.5 
108.6 95.3 
92.3 
96.4 
98.2 
98.7 
98.9 
113.9 
115.8 
117.5 
119.1 
114 
118.8 
118 
108.5 
Förvärvsfrekvens (ILO:s metod): procentuell andel av arbetskraften i den totala befolkningen över 15 år. Denna siffra har erhållits från AKU 
(Eurostats arbetskraftssundersökning) med beaktande av följande ILO-definitioner och rekommendationer: där: 
Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med ILO:s definitioner nedan. 
Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna företagare, 
medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkoma och kvinnor som har 
föräldrarledighet omfattas. 
Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfället uppfyller ILO-definitioncns alla tre villkor för att klassificeras som arbetslösa: 
(i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii) kan påbörja ett arbete inom två veckor. 
Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): Procentuell andel arbetslösa av arbetskraften. Denna uppgift har erhållits från AKU (Eurostats 
arbetskraftsundersökning) med beaktande av följande ILO-definitioner och rekommendationer (se ILO-definitionerna ovan). 
Personer som genomför obligatorisk militärtjänst ingår inte i gruppen anställda, vilket dock kvinnor med förlängd föräldraledighet gör. 
Genomsnittlig sysselsättning och index över genomsnittlig betald sysselsättning enligt NACE-klasser: Uppgifterna för företagssektorn 
omfattar verksamheter med 25 eller fler anställda, från första kvartalet 1995 omfattas företag med 100 eller fler anställda inom industri, 
handel samt hotell- och restaurangverksamhet. Uppgifterna omfattar alla organisationer som finansieras eller subventioneras via den 
offentliga sektoms budget samt personer som har ett andra arbete. Medlemmar av de väpnade styrkoma, lärlingar samt anställda som 
har föräldraledighet eller förlängd föräldraledighet omfattas inte. 
Öppet arbetslösa (i slutet av perioden): Öppet arbetslösa i procent - procentuell andel arbetslösa av den aktiva befolkningen inom den 
civila sektorn, baserat på arbetskraftsundersökningen (AKU). Fram till första kvartalet 1994 baserades den aktiva befolkningen på 
adminstrativa register (exkl. de väpnade styrkoma); sedan andra kvartalet 1994 består den aktiva befolkningen, i enlighet med AKU, av 
förvärvsarbetande(inkl. de väpnade styrkoma) och öppet arbetslösa. 
Index över månadslöner: Indexen för de reala månadslönerna härleds från indexet för de nominella *r«Äolönema dividerade med 
konsumentprisindex. Uppgifterna för företagssektorn omfattar verksamheter med 25 eller fler anställda, från första kvartalet 1995 
omfattas företag med 100 eller fler anställda inom industri, handel samt hotell- och restaurangverksamhet. Uppgifterna omfattar alla 
organisationer som finansieras eller subventioneras via budgeten samt personer som har ett andra arbete. Medlemmar av de väpnade 
styrkoma, lärlingar samt anställda som har föräldraledighet eller förlängd föräldraledighet omfattas inte. 
113 
OFFENTLIGA FINANSER 
Statsbudgeten 
- Statsbudgetens inkomster 
- Bidrag 
- Statens konsoliderade utgifter 
-Offentliga sektoms konsoliderade utgifter 
- Statens konsoliderade underskott/överskott 
-Offentliga sektorns underskott/överskott 
Statsbudgeten 
- Statens konsoliderade utgifter 
-Offentliga sektoms konsoliderade utgifter 
- Statens konsoliderade underskott/överskott 
-Offentliga sektoms underskott/överskott 1990 1991 1992 1993 1994 1995 
i miljarder i nationell valuta 
385.03 
383.32 
445.12 
1.71 
3.97 425.63 
441.21 
521.27 
-15.58 
-14.38 486.50 
499.36 
596.35 
-12.86 
-15.77 
i % av bruttonationalprodukten 
42.1 
48.9 
0.2 
0.4 42.5 
50.2 
-1.5 
-1.4 41.2 
49.2 
-1.1 
-1.3 
Statsbudgeten: Dessa uppgifter avser staten och den offentliga sektorn och är samma uppgifter som publicerats i IMF:s Government 
Finance Statistics Yearbook (1996) (GFSY); inkluderade även i presentationen av landet i GFSY. 
Eftersom GFSY inte presenterar någon statistik för hela den offentliga sektorn, utan istället för enskilda delar av den, har de 
konsoliderade uppgifterna här erhållits genom en konsolidering av uppgifterna för staten och den offentliga sektorn med hänsyn 
till de transfereringar som registrerats. 
Trots att statistiken omfattar uppgifter för staten och offentliga sektorn enligt GFSY, kan det förekomma att uppgifterna inte är 
fullständiga om vissa statliga eller lokala enheter inte omfattats av statistiken. Ett mått på hur uttömmande uppgifterna är, kan 
erhållas genom att jämföra kommentaren över uppgiftemas täckning för enskilda stater med den uppställning över statliga eller 
lokala enheter som tillhandahålls. 
Uppmärksammas bör, att det underskott/överskott som används här motsvarar inkomster och bidrag minus utgifter, och inte tar 
hänsyn till upplåning minus amorteringar (se även nedan). 
Den balansering av transfereringar mellan offentliga sektoms olika delar som gjorts i tabellerna är begränsad till löpande 
transfereringar och kapitaltransfereringar bestående av fastställda bidrag samt löpande subventioner och kapitalsubventioner 
mellan olika delar av offentliga sektorn. Andra typer av transaktioner mellan den offentliga sektoms olika delar, t.ex. inbetalning 
av skatter och arbetsgivares kollektiva avgifter samt ömsesidiga inköp av varor och tjänster, klassas normalt inte som 
transfereringar inom offentliga sektorn. De har inte eliminerats vid konsolideringen. Huruvida avsaknaden av uppgifter angående 
löpande transfereringar och kapitalsubventioner beror på att sådana transfereringar ej förekommit, eller på att uppgifter om dem 
saknas är oklart. I samtliga fall har man, där informations saknas, utgått från att några transfereringar inte förekommit. 
a. Offentliga utgifter består av den offentliga sektorns kontanta utgifter för konsumtions- och kapitalvaror och 
tjänster, räntebetalningar och löpande transfereringar och kapitallransfcrcringar men undantar transaktioner som inte omfattar 
kontanta medel. 
b. Underskott/överskott motsvarar kontanta inkomster och kontanta bidrag minus kontanta utgifter. Detta sätt att 
beräkna underskott/överskott skiljer sig frän det sätt som används i GFS där underskott/överskott motsvarar kontanta inkomster 
och kontanta bidrag minus kontanta utgifter, minus nettoutlåning. Att man undantar nettoutlåningen (som enligt i GFS-metoden 
består av transaktioner med finansiella tillgångar och skulder som har ett politiskt mål och inte ett likviditetsmål) medför att den 
mätning av underskott/överskott som presenteras här ligger närmare nationalräkenskapers koncept med 
nettoupplåning/nettoutlåning. En annan effekt av undantaget, är att intäkter från privatiseringar (klassificerade som 
återbetalningar enligt GFS-metoden) inte omfattas vid beräkningen av underskott/överskott i tabellerna (och därmed heller inte 
bidrar till att reducera underskottet). 
114 
FINANSIELLA SEKTORN 
Monetära aggregat 
- Monetära aggregat M1 
- Kvasipengar 
Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden) 
Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån 
- utlåning 
- inlåning 
Officiellt diskonto (i slutet av perioden) 
Växelkurs gentemot USD 
Periodens genomsnitt 
Vid periodens slut 
Växelkurs gentemot ECU 
Periodens genomsnitt 
Vid periodens slut 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 
Miljarder ( 10"') US dollur 
12.01 
12.03 15.04 
15.99 17.04 
22.04 17.39 
23.61 
Miljoner (I0A6) US dollar 
3789 6145 13843 12297 
% per år 
14.07 
7.03 13.12 
7.07 
8.5 12.8 
6.96 
9.5 12.54 
6.79 
10.5 
1 USD= CZK 
29.153 
29.955 28.785 
28.049 26.541 
26.602 27.145 
27.332 
1 ECU = ...CZK 
34.138 
33.420 34.240 
34.501 34.716 
34.961 34.715 
34.247 
Monetära aggregat: Pengar (Ml): Omfattar tidsbunden inlåningsräkning och sedlar och mynt som innehas av andra än banker. 
Kvasipengar (KP): Omfattar tidsbunden inlåning, sparande och inlåning av utländsk valuta. Vid omräkningen av den nationella 
valutan till US dollar har Eurostat använt sig av Internationella valutafondens växelkurser vid årets slut. 
Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden): Statistiken angående officiella valutareserver har hämtats från IMF:s publikation 
International Financial Statistics (IFS) som ges ut månadsvis. Summa reserver (exklusive guld) har definierats som summan av 
centralbankens tillgångar i utländska valutor och andra (brutto-) fordringar pä fysiska eller juridiska personer med hemvist i ett annat 
land. Denna definition undantar fordringar i utländska valutor på fysiska eller juridiska personer med hemvist inom landet. Enligt 
definitionen värderas officiella valutareserver enligt de marknadsmässiga växelkurser och priser som råder vid utgången av den 
aktuella perioden. Uppgifterna om "Summa reserver (exklusive guld)" som publiceras i IFS kan skilja sig från de uppgifter som de 
nationella myndigheterna publicerar. Faktorer som kan bidra till skillnader är värderingen av fondens reserver eller en annan 
behandling av fordringar i valutor som inte är konvertibla. 
Växelkurs gentemot USD: Internationella valutafondens växelkurser enligt publikationen: "Statistiques Financières Internationales". 
Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån: Uppgifterna har hämtats från IMF:s publikation International Financial Statistics (IFS) som ges ut 
månadsvis. Genonsnittlig ränta för kortfristiga in- och utlåning avser genomsnittet under en period. Utlåningsränta består i allmänhet 
av den genomsnittliga ränta som de banker som lämnar rapporter debiterar. Inlåningsränta avser genomsnittet av tidsbunden och icke 
tidsbunden inlåning eller genomsnittet för tidsbunden inlåning. Dessa uppgifter är inte alltid helt jämförbara mellan olika länder 
eftersom de representativa värdena från de rapporterande bankerna och vägningssystemen kan variera. 
115 
INFLATION (förändringar 
under 12 månader) 
Procentuell förändring av konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande månad under föregående år 
(t/t-12) 
1993 
1994 
1995 
1996 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec 
21.2 21.9 21.8 22.0 21.7 21.8 21.2 21.5 20.9 20.0 18.0 18.3 
11.0 9.7 9.4 9.1 9.3 9.6 9.7 10.2 10.5 10.7 10.6 10.1 
8.9 9.4 9.5 10.1 10.2 10.0 9.6 8.9 8.6 8.1 8.1 7.8 
8.9 8.6 8.9 8.6 8.7 8.4 9.4 9.6 8.8 8.6 8.6 8.6 
Inflation (% förändring av KPI) 
25.0 
Ju' on 
mar maj ' nov mar maj 
nan-93 jan-94 jul cm Ju' cpn Ju' u*n 
j seP nov mar maj seP nov mar maj sep nov 
jan-95 jan-96 
Inflation (förändringar under 12 månader): Inflationen (förändringen under 12 månader) är den procentuella förändringen av 
konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande månad under föregående år. Inflationen beräknas 
nationellt och kan därför inte alltid jämföras mellan kandidatländerna och de länder som använt EU:s metod för djupt skuldsatta 
fattiga länder (olika metoder, principer och praxis vid beräkningen av konsumentprisindex). 
116 
INDUSTRI 
Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE, löpande priser) 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass 
- Totalt 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 1993 | 1994 | 1995 | 1996 
i % av bruttonationalprodukten 
3.7 
26.7 
6.6 2.8 
26.3 
5.7 2.4 
26.6 
5.1 2.2 
26.6 
5 
föregående år = 100 
94.7 
92.9 
92.3 
95.2 102.1 
100.6 
100.1 
97.2 109.2 
98.6 
108.2 
103.4 106.8 
105 
105.5 
102.5 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass 
- Totalt 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 1993Q1 1993Q2 1993Q3 1993Q4 1994Q1 1994Q2 1994Q3 1994Q4 
motsvarande period under föregående år = 100 
96 
92 
94 
95 93 
93 
90 
97 95 
. 96 
91 
99 99 
98 
98 
88 101.6 
97.6 
100.6 
96.3 106.2 
106.4 
102.9 
94.8 102.6 
101.3 
99.3 
110.6 
1995Q1 1995Q2 1995Q3 1995Q4 1996Q1 1996Q2 1996Q3 1996Q4 
motsvarande period under föregående år = 100 
107.61 
100.5 
106.7 
101.8 108.2 
97.1 
106.4 
102.9 107.4 
95.6 
105.8 
104.3 113.2 
101.0 
113.7 
104.3 109.7 
110.1 
107.4 
109.8 106.6 
102.4 
105 
97.9 109.1 
114 
108.9 
105.9 102.6 
95.5 
101.3 
96.9 
Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE, löpande priser): beräknas till faktorkostnad. 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass: Industriproduktion omfattar områdena utvinning av mineral, tillverkning samt el-, 
gas-, och vattenförsörjning (enl. NACE-klassifikationens avdelningar C, D och E). Under 1993-94 baseras indexet för den 
sammanlagda industriproduktionen på omfattande undersökningar i företag med fler än 25 anställda - fr.o.m. 1995 med fler än 
100 anställda - och på skattningar gjorda med hjälp av kvartalsvisa urvalsundersökningar i företag med upp till 24 (eller 99) anställda 
samt för fysiska personer - affärsmän som inte är registrerade i handelsregistret. Branschvisa index omfattar däremot t.o.m. 1994 års 
utgång endast företag med fler än 25 anställda och från 1995 företag med fler än 100 anställda. 
INFRASTRUKTUR 
Järnvägsnät 
Järnvägstransporter 
- godstrafik 
- passagerartrafik 
Antal telefonanslutningar 
Antal invånare per personbil 1991 1992 1993 1994 1995 
i km per 1000 km2 
119.9 119.7 119.8 119 120 
i miljoner ton resp personkilometer 
25579 
8548 24401 
8481 25459 
8023 
i 1000 av befolkningen 
303| 314| 324| 342| 360 
invånare 
4.2| 4.11 3.5| 3.5| 3.3 
117 
JORDBRUK 
Landareal efter markanvändningskategori 
- totalt 
-jordbruksmark 
- skog 
- åkermark 
- permanent betes- och ängsmark 
Jordbruksmark efter rättslig status 
- statliga företag 
- kooperativ 
- övriga 1992 1993 1994 1 1995 1996 
i lOOOhectar 
7886 
4283 
2629 
3175 
872 7887 
4282 
2629 
3173 
873 7887 
4281 
2630 
3158 
886 7887 
4280 
2630 
3143 
902 7887 
i % av jordbruksmarken 
14 
49.6 
36.4 4.5 
41.9 
53.6 
Andel av BNP 
- Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske (NACE A+B) 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion 
Huvudgrödor efter areal 
- Spannmål 
- därav: vete 
- Potatis 
- Sockerbetor 
- Foderbetor 
Huvudgrödor efter avkastning 
- Spannmål 
- därav vete 
- Potatis 
- Sockerbetor 
- Foderbetor 1992 1993 1994 1995 1996 
i % iiv UNI' 
6.5 5.8 5.2 5 
Föregående år 100 
97.7 94 105 99.8 
i 1000 hektar 
1589 
759 
111 
125 
10 1607 
783 
105 
107 
12 1660 
812 
77 
91 
12 1580 
832 
78 
94 
12 1583.1 
799 
85 
104 
i 100 kg/hektar 
41.3 
45.0 
177.4 
309.7 
339.0 40.3 
42.2 
228.2 
402.6 
445.8 40.8 
45.7 
159.9 
356.0 
353.5 41.8 
46.0 
170.5 
394.9 
374.9 42.0 
46.7 
211.8 
415 
377.3 
Försäljning eller förmedling av slaktdjur 
- svin 
- nötkreatur 
- fjäderfä 
Husdjursavel (i slutet av perioden) 
- nötkreatur 
- därav kor 
- får 
- svin 
- därav: suggor 1992 1993 1994 1995 1996 
i 1000 ton levande vikt 
536.1 
402.8 
153.2 582.2 
390.3 
113.3 515 
313.3 
109.9 565.8 
322.9 
140 607 
310.4 
132.1 
Antal per 1000 ha jordbruksmark 
523 
200 
50 474 
179 
45 465 
178 
29 445 
168 
26 
Antal per 1000 ha åkermark 
1287 
93 1220 
92 1210 
97 1290 
Andel av BNP beräknas till faktorkostnad 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion: Index baserade pä utvärderingen av individuella produkter ur jordbrukets 
bruttoproduktion. Fasta priser avser 1989. 
Försäljning eller anskaffning av slaktdjur: Uppgifterna avser försäljning av jordbrukets huvudprodukter 
118 
Czech Republic 
1993 
A/ Country boundary 
A/ Main railway line 
Ferry connection 
V Motorway 
V National road, Double lane 
National road 
Principal road 
/V Main navigable waterway 
Selected major settlements: 
(1 000 inhabitants) 
O 200 - 250 
• 250 - 500 
• 500-1 000 
• > 1 000 
General information about the country: 
Age groups (in years): 
! I <15 
WÊÊ 15- 65 
•1 >65 
Living standard (In 1993): ECU 2 625 
(QDPparoaplta) 
Area: 78 864 km2 
Administrative regions: 8 
Population: 10 333 800 
Sourca: Czach Statistic*] Offtea 
Cartography and goograptilo Information managamant: QI800 
eurostat 

Czech Republic 
1993 
Legend: 
A/ Country boundary 
A/ Region boundary 
COUNTRY NAME 
REGION NAME 
C1TYNAME 
Selected major settlements: 
(1 000 inhabitants) 
O 200 - 250 
• 250 - 500 
• 500-1 000 
• > 1 000 
General information about the country: 
Age groups (in years): 
gt\ s <15 
1.5 - 65 
>65 
Living standard (in 1993): ECU 2 625 
(GOP par capita) 
Area: 78 864 km2 
Administrative regions: 8 
Population: 10 333 800 
8ouroa: Czach Statlatical Offloa 
Cartography and olographic Information managamant: QISCO 
Sä 
eurostat 


ISSN 1024-4506 
KOM(97) 2009 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 01 06 
Katalognummer : CB-CO-97-377-SV-C 
ISBN 92-78-22901-6 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg