Avskaffa de vattentäta skotten för att öka samordningen

Samordningen av tjänster är viktig för att ta itu med de många hinder som långtidsarbetslösa ofta står inför. I rekommendationen förespråkas intensifierade insatser för att säkerställa ett mer samordnat tillhandahållande av tjänster, och 17 medlemsstater har förbättrat kvaliteten på sina åtgärder på detta område (diagram 6).

Diagram 6: Förändringar i kvaliteten på åtgärderna för att öka den interinstitutionella samordningen och inrätta en enda kontaktpunkt (2015–2018)

Källa: Studie till stöd för utvärderingen, Ramboll, 2019.

Samordningsmekanismer mellan offentliga arbetsförmedlingar och socialtjänsten, till exempel avtal om uppgiftsutbyte eller system för hänskjutande, finns nu i alla medlemsstater, även om de är utformade på olika sätt. Utbyte av uppgifter hör till de vanligaste mekanismerna. Dessa är nödvändiga när man inrättar en enda kontaktpunkt med ansvar för att stödja personer genom ett samordnat tjänsteutbud som omfattar sysselsättning, sociala stödtjänster och andra tjänster. Inrättandet av den enda kontaktpunkten har en stark institutionell komponent. Den påverkas av den rättsliga ramen för utbyte av information om enskilda och kan bli mer komplex när olika förvaltningsnivåer berörs.

Textruta 3: Exempel på en enda kontaktpunkt

I Finland används en modell för samarbete mellan flera tjänster som ger långtidsarbetslösa tillgång till många olika sorters stöd. Offentliga arbetsförmedlingar, den kommun som tillhandahåller social- och hälsovårdstjänster och det sociala försäkringsinstitut som tillhandahåller yrkesinriktad rehabilitering samarbetar, antingen på en och samma plats – en fysisk enda kontaktpunkt – eller via en mobil facilitet.

Av de 15 medlemsstater som saknade en enda kontaktpunkt 2015 har nio inrättat eller planerar att inrätta en sådan. Graden av genomförande varierar emellertid. Vissa medlemsstater har genomfört viktiga delar av denna åtgärd (t.ex. mekanismer för uppgiftsutbyte), medan andra har utsett en myndighet som enda kontaktpunkt men ännu inte gjort det som krävs för att den ska kunna tas i bruk (diagram 7).

Diagram 7: Inrättande av en enda kontaktpunkt

Källa:

GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering, baserat på den stödjande studien och slutsatserna från sysselsättningskommitténs översyn.

Större arbetsgivarmedverkan

Sedan rekommendationen antogs har 14 medlemsstater förbättrat kvaliteten på sina åtgärder för att öka arbetsgivarnas medverkan (diagram 8).

Källa: Studie till stöd för utvärderingen, Ramboll, 2019.

Incitament för arbetsgivare är den vanligaste formen av arbetsgivarmedverkan . Alla medlemsstater tillhandahåller nu tjänster till arbetsgivare, till exempel sovring av kandidater och platsförmedling, och de allra flesta erbjuder mentorskap och utbildning på arbetsplatsen (24).

Färre framsteg har gjorts när det gäller stöd till sociala företag och stöd efter platsförmedling. Arbetsgivarnas medverkan är också beroende av det lokala sammanhanget, företagsklimatet och arbetsmarknadsparternas kapacitet. Innovativa metoder som omfattar sociala företag och icke-statliga organisationer befinner sig fortfarande ofta på experimentnivå, med få formella arrangemang.

Textruta 4: Exempel på åtgärder som inbegriper partnerskap med arbetsgivare

I Frankrike genomförs projektet ”Territoires zero chômeur de longue durée” inom vilken man startar sysselsättningsorienterade företag som ger långtidsarbetslösa fast betald anställning. Företagen inrättas efter en bedömning av behoven i respektive samhälle. De offentliga arbetsförmedlingarna föreslår arbetssökande för lediga platser och förbereder dem för deras återinträde på arbetsmarknaden genom kompetensutveckling. Under 2017 genomfördes detta pilotprojekt på tio platser, vilket kommer att öka till 50 under 2019.