EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.12.1996 
KOM(96) 663 slutlig 
95/0359 (SYN) 
Ändrat förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) 
OM LUFTTRAFIKFÖRETAGENS ERSÄTTNINGSANSVAR VID OLYCKOR 
(framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 189a.2 i Romfördraget) 

Motivering 
Under sitt plenarmöte den 17 september 1996 godkände Europaparlamentet det av 
kommissionen presenterade förslaget till en rådsförordning om lufttrafikföretagens 
ersättningsansvar vid olyckor.1 Det antog också ett antal ändringar av den framlagda 
texten. 
Kommissionen godkände ändringarna 1 och 2, vilka inför nya stycken i ingressen, 
eftersom de i försiktiga ordalag ger uttryck för behovet av en revidering av 
Warszawakonventionen på multilateral nivå, och den roll som gemenskapsåtgärder kan 
spela i sådana förhandlingar, i det att de kan tjäna som en impuls för en internationell 
lösning. 
Den godkände också ändringen avseende stycke 9 i ingressen, beaktandemeningen 
oräknad, eftersom den höjer nivån för strikt ansvar från 100 000 till 120 000 ecu. 
Den godkände ändringen rörande stycke 13 i ingressen eftersom den, i starkare ordalag 
än i kommissionens ursprungliga förslag, bekräftar nödvändigheten av en översyn av 
ansvarssystemen för laster och bagage. 
Den godkände ändringarna avseende stycke 14 i ingressen och artikel 8, eftersom ordet 
"summor" därigenom ersätts med "belopp", vilket gör formuleringen mer precis. 
Kommissionen godkände ändringen rörande stycke 10 i ingressen, eftersom den klargör 
behovet av förskottsbetalningar. 
Likaså antog den ändringen avseende artikel 7, eftersom den klargör vilka typer av 
ärenden som kan föras inför domstol. Den fastställer också vad som i detta fall räknas 
som passagerarens hemvist. 
Kommissionen godkände också delvis ändringarna rörande: 
- Stycke 12 i ingressen och artikel 6, såtillvida att en förpliktelse att tillämpa 
förordningen kommer att införas vid förhandlingar med tredje länder. 
- Artikel 2.1 c och d såvitt gäller utbetalning av schablonbeloppet och den nya 
definitionen av ersättningsberättigade personer. 
Artikel 4 eftersom den ökar flexibiliteten vid förskottsbetalningar. 
Artikel 5.2 eftersom den förstärker rätten till information för användarna av 
lufttransporter. 
Kommissionen kan i princip acceptera följande ändringar, under förutsättning att vissa 
modifieringar görs: 
- Stycke 8 i ingressen och artikel 3.1 förutsatt att de klargör att denna förordning 
endast berör gränserna för den ekonomiska ersättningsskyldigheten. 
- Artikel 1 som redogör för förordningens omfattning. 
- Artikel 3.2 eftersom den ökar nivån för strikt ansvar från 100 000 till 120 000 
ecu. 
- Den nya artikeln 7A, vilken beaktar möjligheten till regressrätt för 
lufttrafikfbretag. 
- Den nya artikeln 9A eftersom den stadgar att en utvärderingsrapport skall 
föreligga till år 1999. 
ANDRÅT FORSLAG TILL EN 
RÅDSFÖRORDNING 
OM LUFTTRAFIKFÖRETAGENS ERSÄTTNINGSANSVAR VID OLYCKOR 
En fullständig genomgång och revidering 
av Warszawakonventionen har varit 
behövlig sedan länge och skulle på 
längre sikt och på internationell nivå 
utgöra ett mer enhetligt och tillämpbart 
svar på frågan om lufttrafikföretagens 
ersättningsansvar vid olyckor. 
Ansträngningarna för att utöka gränserna 
för ersättningsansvar enligt 
Warszawakonventionen bör fortsätta 
genom förhandlingar på multilateral nivä. 
Gemenskapsåtgärder är dock fortfarande 
önskvärda för att höja 
ersättningsnivåerna för passagerare. De 
kan också tjäna som riktlinje för ett 
förbättrat passagerarskvdd på det 
internationella planet. 
Reglerna för ersättningsansvar vid 
olyckor styrs antingen av konventionen 
rörande fastställande av vissa 
gemensamma bestämmelser i fråga om 
internationell luftbefordran, vilken 
undertecknades i Warszawa den 12 
oktober 1929 (nedan kallad 
konventionen), eller den reviderade 
versionen av samma konvention från 
Haag av den 28 september 1955, 
beroende på vilken av dem som är 
tillämpbar. Warszawakonventionen 
tillämpas över hela världen till nytta för 
både passagerare och lufttrafikföretag, 
och måste bibehållas. Oförändrad 
Reglerna som bestämmer typen av 
ersättningsansvar och ansvarets gränser 
vid passagerares dödsfall eller 
kroppsskada utgör en del av villkoren i 
avtalet mellan lufttrafikföretaget och 
passageraren. Rådets förordningar (EEG) 
nr 2407/922, 2408/923, ändrade genom 
Österrikes, Finlands och Sveriges 
anslutningsakter, och 2409/924 har skapat 
en inre flygmarknad där det är lämpligt 
att reglerna för de olika typerna av 
ersättningsansvar och ansvarets gränser 
harmoniseras. Oförändrad 
Eftersom Warszawakonventionens gräns 
för ersättningsansvar är alltför låg med 
dagens ekonomiska och sociala mått 
mätt, har medlemsstaterna i olika grad 
höjt denna gräns. Detta har lett till att 
villkoren för lufttransporter varierar inom 
gemenskapen. Oförändrad 
Warszawakonventionen är därtill endast 
tillämplig på internationella transporter, 
trots att gränsen mellan nationella och 
internationella transporter på den inre 
flygmarknaden har försvunnit. Det är 
därför lämpligt att använda sig av samma 
typ av ersättningsansvar och samma 
gränser för detta för såväl nationella som 
internationella transporter. Oförändrad 
Dagens låga gräns för ersättningsansvar 
leder ofta till långdragna rättsprocesser, 
vilka skadar lufttransportväsendets 
anseende. Oförändrad 
Gemenskapens åtgärder inom 
lufttransportområdet bör också syfta till 
en hög säkerhetsnivå för användarna. 
För att kunna erbjuda harmoniserade 
transportvillkor vad gäller 
lufttrafikföretagens ersättningsansvar 
och för att kunna garantera användarna 
av lufttransporter en hög säkerhetsnivå 
bör åtgärder lämpligen vidtas på 
gemenskapsnivå under beaktande av 
subsidiaritetsprincipen. 
Alla begränsningar för 
ersättningsansvaret vid passagerares 
dödsfall eller kroppsskada bör avlägsnas. 
För att undvika situationer där offer för 
oundvikliga olyckor står utan 
försäkringsskydd, bör inte 
lufttrafikföretag vid skadeståndskrav för 
passagerares dödsfall eller kroppsskada 
enligt artikel 17 i Warszawakonventionen 
kunna åberopa artikel 20.1 av denna 
konvention för krav upp till 100 000 ecu. Oförändrad 
Oförändrad 
Vid passagerares dödsfall eller 
kroppsskada bör alla ekonomiska 
begränsningar för ersättningsansvaret 
enligt Warszawakonventionens artikel 
22.1, samt alla övriga begränsningar som 
följer av lag eller avtal, avlägsnas. 
För att undvika situationer där offer för 
oundvikliga olyckor står utan 
försäkringsskydd, bör inte 
lufttrafikföretag vid skadeståndskrav för 
passagerares dödsfall eller kroppsskada 
enligt artikel 17 i Warszawakonventionen 
kunna åberopa artikel 20.1 av denna 
konvention för krav upp till 120 000 ecu. 
En domstol kan dock i enlighet med 
Warszawakonventionens artikel 21 helt 
eller delvis befria ett lufttrafikföretag 
från dess ersättningsskyldighet om 
företaget kan bevisa att olycksoffret varit 
medvållande. 
Passagerarna eller deras närmaste 
anhöriga bör så snart som möjligt erhålla 
ett schablonbelopp för att täcka de 
omedelbara behoven. Snabba förskottsbetalningar kan vara till 
avsevärd hiälp för skadade passagerare 
eller deras närmaste anhöriga för att 
täcka 4e omedelbara kostrjftfcna efôe, r en 
flygolycka, 
I händelse av olycka bör det rättsliga 
läget vara klart för de 
ersättningsberättigade och de bör på 
förhand erhålla fullständig information 
om gällande regler. Det är nödvändigt att 
undvika långdragna rättstvister och 
skadeståndsprocesser. Det är dessutom 
lämpligt att ge den ersättningsberättigade 
möjlighet att väcka talan vid en domstol 
i den medlemsstat där han har sitt 
hemvist eller sin stadigvarande bostad. 
För att undvika en snedvridning av 
konkurrensen är det önskvärt att 
lufttrafikföretag från tredje land ger sina 
passagerare tillräcklig information om 
gällande villkor för luftbefordran. I händelse av olycka bör det rättsliga 
läget vara klart för de 
ersättningsberättigade och de bör på 
förhand erhålla fullständig information 
om gällande regler. Det är nödvändigt att 
undvika långdragna rättstvister och 
skadeståndsprocesser. Det är dessutom 
lämpligt att ge den ersättningsberättigade 
möjlighet att väcka talan vid en domstol 
i den medlemsstat där han hade sitt 
hemvist vid tiden för olyckan. 
Oförändrad 
För att kunna ge passagerarna ett så 
heltäckande skydd som möjligt är det 
önskvärt att gemenskapen försöker 
införliva bestämmelser liknande de i 
denna förordning i fördrag med tredje 
land om civil luftfart. 
En förbättring av den situation som råder 
för bagage och gods behandlas för 
närvarande på ICAO-nivå och behöver 
inte åtgärdas lika omgående som 
situationen för passagerarna. 
Det är lämpligt och nödvändigt att de 
summor som anges i denna förordning 
höjs allteftersom den ekonomiska 
utvecklingen fortskrider. Det är lämpligt 
att bemyndiga kommissionen att besluta 
om sådana höjningar efter samråd med 
en rådgivande kommitté. För att uppnå konsekvens och enhetlighet 
krävs också gemenskapsåtgärder för att 
förbättra och harmonisera 
lufttrafikföretagens ersättningsansvar för 
förlorat eller skadat bagage och gods. 
Det är lämpligt och nödvändigt att de 
belopp som anges i denna förordning 
höjs allteftersom den ekonomiska 
utvecklingen fortskrider. Det är lämpligt 
att bemyndiga kommissionen att besluta 
om sådana höjningar efter samråd med 
en rådgivande kommitté. 
Artikel 1 
I denna förordning fastställs 
förpliktelserna för lufttrafikföretag inom 
gemenskapen vad gäller ersättningsansvar 
gentemot passagerare vid olyckor. I denna förordning fastställs 
förpliktelserna för lufttrafikföretag inom 
gemenskapen vad gäller ersättningsansvar 
vid passagerares dödsfall eller 
kroppsskada, om den olycka som 
förorsakade skadan ägde rum på 
flygplanet eller i samband med att 
passagerarna gick ombord på eller 
lämnade flygplanet. 
Artikel 2 
1. I denna förordning avses med: 1. I denna förordning avses med: 
a) lufttrafikföretag: ett 
lufttransportföretag med giltig operativ 
licens, Oförändrad 
b) lufttrafikföretag inom gemenskapen: 
ett lufttransportföretag enligt rådets 
förordning (EEG) nr 2407/92, 
c) ersättningsberättigade: olycksoffer 
och/eller personer som enligt gällande 
lag är berättigade att representera offren 
med stöd av en rättsregel, ett domslut 
eller ett särskilt avtal, 
d) schablonbelopp: en 
förskottsbetalning till den 
ersättningsberättigade för att täcka de 
mest akuta behoven, utan att detta 
inverkar negativt på den snabbast möjliga 
regleringen av hela skadeståndsbeloppet, Oförändrad 
c) ersättningsberättigade: passagerare 
eller, vid dödsfall som drabbar 
passagerare, alla fysiska personer som 
enligt gällande lag har rätt att ställa 
anspråk med anledning av dödsfallet. 
Stryks 
e) ecu: den beräkningsenhet som antogs 
vid upprättandet av Europeiska 
gemenskapernas allmänna budget enligt 
artiklarna 207 och 209 i fördraget. Oförändrad 
f) Warszawakonventionen: konventionen 
rörande fastställande av vissa 
gemensamma bestämmelser i fråga om 
internationell luftbefordran, undertecknad 
i Warszawa den 12 oktober 1929 jämte 
alla andra internationella instrument som 
bygger på eller är förbundna med denna 
konvention. f) Warszawakonventionen: konventionen 
rörande fastställande av vissa 
gemensamma bestämmelser i fråga om 
internationell luftbefordran, undertecknad 
i Warszawa den 12 oktober 1929, eller 
den reviderade versionen av samma 
dokument, undertecknad i Haag den 28 
september 1955, samt 
tilläggskonventionen till 
Warszawakonventionen, undertecknad i 
Guadalajara den 18 september 1961, 
beroende på vilken av dessa 
överenskommelser som är tillämplig på 
passagerarens transportavtal. 
2. Begrepp som används i denna 
förordning utan att vara definierade i 
punkt 1 skall ha samma betydelse som i 
Warszawakonventionen. Oförändrad 
Artikel 3 
1. Ersättningsansvaret för 
lufttrafikföretag inom gemenskapen vid 
en passagerares dödsfall eller 
kroppsskada skall inte vara underkastat 
några författnings- eller avtalsmässiga 
begränsningar. 1. Storleken på den ekonomiska 
ersättning som ett lufttrafikföretag inom 
gemenskapen måste betala vid en 
passagerares dödsfall eller kroppsskada 
till följd av en olycka skall inte vara 
underkastad några begränsningar genom 
lag, överenskommelse eller avtal. 
2. Ett lufttrafikföretag inom 
gemenskapen får inte avvisa eller 
begränsa sitt ersättningsansvar för skador 
upp till ett belopp av 100 000 ecu genom 
att bevisa att företaget eller dess 
representanter har vidtagit alla 
nödvändiga åtgärder för att undvika 
skadan eller att det var omöjligt att vidta 
sådana åtgärder. 2. Ett lufttrafikföretag inom 
gemenskapen får inte avvisa eller 
begränsa sitt ersättningsansvar för skador 
upp till ett belopp av 120 000 ecu genom 
att bevisa att företaget eller dess 
representanter har vidtagit alla 
nödvändiga åtgärder för att undvika 
skadan eller att det var omöjligt att vidta 
sådana åtgärder. 
3. Om lufttrafikföretaget kan bevisa att 
den skadade personen genom sin 
försumlighet orsakade eller bidrog till 
skadan kan domstolen, i enlighet med 
föreskrifterna i gällande nationell 
lagstiftning, helt eller delvis befria 
lufttrafikföretaget från ersättningsansvar. 
Artikel 4 
1. Lufttrafikföretaget skall utan dröjsmål, 
och under alla omständigheter inte senare 
än tio dagar efter det att skadan uppstod, 
till den ersättningsberättigade erlägga 
eller ställa till förfogande ett 
schablonbelopp av upp till 50 000 ecu 
beroende på skadans omfattning och 
minst 50 000 ecu vid dödsfall. 1. Lufttrafikföretaget skall utan dröjsmål 
och under alla omständigheter inte senare 
än tio dagar efter att den 
ersättningsberättigades identitet har 
fastställts betala så mycket i förskott som 
krävs för att täcka de omedelbara 
ekonomiska behoven. 
2. Schablonbeloppet får avräknas mot 
eventuella efterföljande betalningar som 
görs till följd av lufttrafikföretagets 
ersättningsansvar, men skall under inga 
omständigheter återbetalas. 2. Utbetalningar gjorda enligt punkt 1 
skall inte betraktas som ett erkännade av 
ersättningsansvaret och får avräknas mot 
eventuella senare belopp som u t b étalas 
på grundval av lufttrafikföretagets 
ersättningsansvar, men skall under inga 
omständigheter återbetalas. 
Artikel 5 
1. Kraven i artiklarna 3 och 4 skall 
infogas i transportvillkoren för 
gemenskapens lufttrafikföretag. 
2. Tillräckliga upplysningar om 
bestämmelserna i artiklarna 3 och 4 skall 
på begäran lämnas till passagerarna vid 
lufttrafikföretagens kontor, på resebyråer 
och vid incheckningsdiskar, och en 
sammanfattning av kraven skall finnas på 
biljetten. Oförändrad 
2. Tillräckliga upplysningar om 
bestämmelserna i artiklarna 3 och 4 skall 
på begäran lämnas till passagerarna vid 
lufttrafikföretagens kontor, på resebyråer 
och vid incheckningsdiskar, och en 
sammanfattning av kraven skall finnas 
tryckt på biljetten på ett enkelt och 
lättfattligt språk. 
10 
3. Lufttrafikföretag utanför gemenskapen 
som inte omfattas av förpliktelserna i 
artiklarna 3 och 4 skall klart och tydligt 
upplysa sina passagerare om detta, då 
dessa köper sina biljetter på 
lufttrafikföretagets kontor, resebyråer 
eller vid incheckningsdiskar inom en 
medlemsstats territorium. 
Lufttrafikföretagen skall på begäran förse 
passagerarna med skriftlig information 
om villkoren. Det faktum att gränsen för 
ersättningsansvar anges på biljetten utgör 
inte i sig tillräcklig information. 3. Lufttrafikföretag utanför gemenskapen 
som flyger till, från eller inom 
gemenskapen och som inte omfattas av 
förpliktelserna i artiklarna 3 och 4 skall 
klart och tydligt upplysa sina passagerare 
om detta, då dessa köper sina biljetter på 
lufttrafikföretagets kontor, resebyråer 
eller vid incheckningsdiskar inom en 
medlemsstats territorium. 
Lufttrafikföretagen skall på begäran förse 
passagerarna med skriftlig information 
om villkoren. Det faktum att gränsen för 
ersättningsansvar anges på biljetten utgör 
inte i sig tillräcklig information. 
Artikel 6 
1. En gång om året skall 
medlemsstaternas myndigheter meddela 
vilka lufttrafikföretag från tredje land 
som inte omfattas av reglerna i denna 
förordning. Meddelandet skall riktas till 
berörda konsumentorganisationer på 
luftfartsområdet och till kommissionen, 
som skall göra informationen tillgänglig 
för övriga medlemsstater. 1. En gång om året skall 
medlemsstaternas myndigheter meddela 
vilka lufttrafikföretag från tredje land 
som flyger till, från eller inom 
gemenskapen men inte omfattas av 
reglerna i denna förordning. Meddelandet 
skall riktas till berörda 
konsumentorganisationer på 
luftfartsområdet och till kommissionen, 
som skall göra informationen tillgänglig 
för övriga medlemsstater. 
2. Närhelst kommissionen på 
gemenskapens vägnar skall förhandla 
med tredje land om hithörande områden 
inom den civila luftfarten skall den 
sträva efter att införliva bestämmelserna 
i denna förordning i avtalet. 
Artikel 7 
Ersättningsberättigade vid olyckor där 
lufttrafikföretag inom gemenskapen är 
inblandade kan, utöver vad som anges i 
artikel 28 i Warszawakonventionen, 
väcka talan om skadestånd vid domstol i 
den medlemsstat där passageraren har sitt 
hemvist eller sin stadigvarande bostad. Skadeståndsanspråk vid olyckor där 
lufttrafikföretag inom gemenskapen är 
inblandade kan, utöver vad som anges i 
artikel 28 i Warszawakonventionen, 
inges vid domstol i den medlemsstat där 
passageraren hade sitt hemvist vid 
olyckstillfället. 
11 
Artikel 7A 
Vid en passagerares död eller 
kroppsskada skall ingenting i denna 
förordning 
a) antyda att ett lufttrafikföretag inom 
gemenskapen ensamt är skyldigt att 
betala skadestånd eller 
b) begränsa regressrätten eller rätten till 
skadestånd från annan part enligt 
tillämplig lag för ett lufttrafikföretag 
inom gemenskapen. 
Artikel 8 
Kommissionen kan, efter att ha överlagt 
med den rådgivande kommitté som 
upprättats enligt artikel 9, besluta att på 
lämpligt sätt höja de summor som nämns 
i artiklarna 3 och 4, om förändrade 
ekonomiska förhållanden visar att sådana 
åtgärder är nödvändiga. Beslut om detta 
skall publiceras i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning. De belopp som nämns i artiklarna 3 och 
4 kan när så är skäligt höjas enligt det 
förfarande som anges i artikel 9.2, såvida 
förändrade ekonomiska förhållanden 
visar att sådana åtgärder är nödvändiga. 
Beslut om detta skall publiceras i 
Europeiska gemenskapernas officiella 
tidning. 
12 
Artikel 9 
1. Kommissionen skall biträdas av en 
samrådskommitté bestående av 
representanter från medlemsstaterna. Som 
ordförande i kommittén fungerar 
kommissionens representant. 
Kommissionens representant skall för 
kommittén lägga fram ett förslag om 
vilka åtgärder som bör vidtas. 
Kommittén skall lämna sina synpunkter 
på förslaget inom en tidsperiod som 
ordföranden kan fastställa alltefter hur 
brådskande ärendet är eller, om så krävs, 
genom omröstning. 
Synpunkterna skall noteras i protokollet. 
Varje medlemsstat skall också ha rätt att 
begära att få sin ståndpunkt noterad i 
protokollet. 
Kommissionen skall ta största möjliga 
hänsyn till kommitténs synpunkter. Den 
skall också informera kommittén om 
vilket genomslag dess synpunkter fatt. 
2. Kommissionen kan också samråda 
med kommittén i andra frågor rörande 
förordningens tillämpning. 1. Kommissionen skall biträdas av en 
samrådskommitté bestående av 
representanter från medlemsstaterna. Som 
ordförande i kommittén fungerar 
kommissionens representant. 
2. Oförändrad 
3. Kommittén kan på kommissionens 
begäran behandla andra frågor rörande 
denna förordnings tillämpning. 
Artikel 9A 
Kommissionen skall senast den 31 
december 1999 lägga fram en 
utvärderingsrapport om hur denna 
förordning fungerar till Ekonomiska och 
sociala kommittén. Europaparlamentet 
och rådet. 
1. KOM (96) 724, slutlig 20.12.1995. 
2. EGT nr L 240, 28.8.1992, s. 1. 
3. EGT nr L 240, 28.8.1992, s. 8. 
4. EGT nr L 240, 28.8.1992, s. 25. 
13 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 663 slutlig 
DOKUMENT 
SV 07 06 
Katalognummer : CB-CO-96-675-SV-C 
ISBN 92-78-13359-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
M