Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om de åtgärder som skall vidtas mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg (95/C 328/01) (Text av betydelse för EES) KOM(95) 350 slutlig - 95/0209(COD)

(Framlagt av kommissionen den 7 september 1995)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 189b i fördraget, och

med beaktande av följande:

Åtgärder bör vidtas inom ramen för den inre marknaden. Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs.

I det femte åtgärdsprogrammet för miljön(1) erkänns som en grundläggande princip att alla människor bör skyddas effektivt från erkända hälsofaror till följd av luftförorening, och detta kräver kontroll av utsläppen av särskilt kvävedioxid (NO2), partiklar (PT), svart rök och andra förorenande ämnen, t.ex. koloxid (CO). Vad gäller åtgärderna för att förebygga bildandet av troposfäriskt ozon (O3) och de därmed sammanhängande hälso- och miljöeffekterna, måste utsläpp av föregångare till kväveoxider och kolväten reduceras. De miljöskador som orsakas av försurning kräver också minskning av utsläppen av bl.a. NOx och HC.

Europeiska gemenskapen undertecknade FN-ECE:s protokoll om minskning av VOC i april 1992 och anslöt sig till protokollet om minskning av NOx i december 1993, vilka både är kopplade till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar, som godkändes i juli 1982. Vid det 1477:e miljöministerrådet i mars 1991 åtog sig kommissionen att undersöka frågan om förorening från dieselmotorer i jordbruket, skogsbruket och industrin. I juni 1993 ombads kommissionen i ett memorandum från fyra medlemsstater att påbörja utarbetandet av detta direktiv.

Målet att minska mängden förorenande utsläpp från motorer i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg samt upprättandet och förvaltningen av den inre marknaden för motorer och maskiner kan inte uppnås i tillräcklig utsträckning i medlemsstaterna, utan kan lättare uppnås genom tillnärmning av medlemsstaternas lagar om de åtgärder som skall vidtas mot luftförorening från motorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg.

I artikel 100a.3 i fördraget föreskrivs bl.a. en hög nivå förskyddet av hälsan och miljön.

Lagstiftning om kontroll av utsläpp från dessa motorer saknas för närvarande både på gemenskapsnivå och i de flesta medlemsstater.

Undersökningar(2) som kommissionen nyligen gjort visar att utsläpp från motorer i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg utgör en väsentlig del av de totala mänskligt orsakade utsläppen av vissa skadliga luftföroreningar. Den kategori av förbränningsmotorer med kompressionständning som kommer att omfattas av detta förslag står för en avsevärd del av luftföroreningen genom NOx och PT, särskilt jämfört med den förorening som orsakas av vägtransportsektorn.

En betydande mängd lagstiftning finns på gemenskapsnivå vad gäller utsläppskrav för fordon avsedda att användas på väg och dieselmotorer i tunga fordon avsedda att användas på väg (t.ex. rådets direktiv 88/77/EEG(3), senast ändrat genom direktiv 91/542/EEG(4), och rådets direktiv 70/220/EEG(5), senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 94/12/EG(6)).

Utsläpp, särskilt av NOx och PT, från mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, som körs på marken och som är utrustade med förbränningsmotorer med kompressionständning, är en av de viktigaste anledningarna till oro. Dessa källor bör regleras i första hand, och det är lämpligt att behålla möjligheten att därefter utvidga direktivets räckvidd till att även omfatta kontroll av utsläpp från motorer i andra mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, samt motorer som används i andra sammanhang, t.ex. bensinmotorer.

Stora ansträngningar bör göras för att på det mest kostnadseffektiva sättet minska utsläppen av dessa förorenande ämnen i miljön.

Dessutom utgör kontroll av dessa utsläpp och utarbetande av utsläppsnormer för denna källa till luftförorening ett kostnadseffektivt alternativ jämfört med en skärpt kontroll av andra källor till dessa förorenande ämnen.

Direktivet får begränsade ekonomiska följder, och tidsplanen för genomförandet av de striktare kraven i steg II är generös.

Vad gäller godkännandeförfaranden har typgodkännandemetoden valts, vilket är en europeisk metod som genom tiderna har visat sig lämplig för godkännande av fordon som är avsedda att användas på väg samt av komponenter i dessa. Ett nytt element har införts, nämligen godkännande av en huvudmotor och därmed även av en grupp av motorer (motorfamilj) som byggts av liknande komponenter enligt liknande konstruktionsprinciper.

Motorer som tillverkas i enlighet med kraven måste märkas på korrekt sätt och anmälas till godkännandemyndigheterna. För att undvika onödigt administrativt arbete har inga bestämmelser införts om att myndigheten skall göra direkta kontroller av de tidpunkter för tillverkning av motorer som gäller för uppfyllande av de striktare kraven. Denna frihet för tillverkarna kräver att de underlättar för myndigheten att göra stickprover och att de med jämna mellanrum lämnar relevanta upplysningar om den planerade tillverkningen. Absolut efterlevnad av kravet på anmälan i enlighet med detta förfarande är inte obligatorisk, men en hög grad av efterlevnad skulle underlätta godkännandemyndighetens planering av bedömningarna och bidra till en ökad tillit mellan tillverkarna och typgodkännandemyndigheterna.

Godkännanden som beviljas i enlighet med direktiv 88/77/EEG i dess ändrade lydelse och i enlighet med FN/ECE:s förordning 49 utgåva 02 enligt förteckningen i tillägg II till bilaga IV i rådets direktiv 92/53/EEG(7) erkänns som likvärdiga med de som krävs i det här direktivet.

Motorer som uppfyller kraven och som omfattas av räckvidden måste få säljas och användas i medlemsstaterna. Dessa motorer får inte underkastas något annat nationellt utsläppskrav. Den medlemsstat som utfärdar godkännanden måste vidta nödvändiga kontrollåtgärder.

Vid fastställandet av nya provningsförfaranden och gränsvärden måste tas hänsyn till de specifika användningsmönstren för denna typ av motorer. Kommissionens arbete inom detta område har visat att gemenskapens motorindustri sedan en tid har haft tillgång till eller för närvarande håller på att färdigställa teknik som medger en avsevärd förbättring vad gäller utsläppsprestandan.

Det är lämpligt att införa dessa nya normer i enlighet med den erkända tvåstegsmetoden. För att det andra steget skall kunna genomföras effektivt i praktiken krävs att vissa grundläggande villkor är uppfyllda vad gäller tillgången i alla medlemsstater till ett dieselbränsle med låg svavelhalt för motorer i denna kategori av mobila maskiner som inte är avsedda för användning på väg.

För motorer med högre effekt verkar det lättare att uppnå en betydande föroreningsminskning, eftersom det är möjligt att använda befintlig teknik som har utvecklats för motorer i fordon som är avsedda att användas på väg. Mot bakgrund av detta förutses ett ojämnt genomförande av kraven, vilket inleds med den högsta av tre effektklasser i steg I. Denna princip föreskrivs även för steg II, med undantag för en ny fjärde effektklass som inte omfattas av steg I.

Vad gäller denna reglerade sektor för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, vilken, vid en jämförelse med utsläppen från vägtransporter, är den viktigaste vid sidan av jordbrukstraktorer, kan genomförandet av detta direktiv förväntas medföra en avsevärd minskning av utsläppen. Förutsatt att alla berörda motorer följer direktivet skulle den beräknade minskningen av utsläpp under steg I ligga omkring 23 % för NOx, 11 % för HC och 27 % för PT, och under steg II omkring 67 % för PT, 29 % för HC och 42 % för NOx. Till följd av den i allmänhet mycket goda prestandan hos dieselmotorer vad gäller utsläpp av CO och HC är marginalerna för förbättringar i fråga om den totala mängden utsläpp mycket små. En avsevärd minskning av utsläppen av CO och HC kan komma att uppnås genom den förutsedda ändringen av detta direktiv, vilken gäller utvidgning av räckvidden till bensindrivna motorer.

För att uppmuntra ett tidigt införande av avancerad utsläppsteknik har en bestämmelse om användning av ekonomiska instrument införts.

För att göra det möjligt att ta hänsyn till extraordinära tekniska eller ekonomiska omständigheter har ett förfarande införts genom vilket tillverkare kan undantas från de förpliktelser som detta direktiv medför.

För att säkerställa "Produktionsöverensstämmelse" (COP) när ett godkännande skall utfärdas för en motor, kommer det att krävas att tillverkarna tillämpar motsvarande metoder. För fall av upptäckt brist på överensstämmelse har bestämmelser införts om informationsförfaranden, påföljder och ett samarbetsförfarande som skall göra det möjligt att lösa eventuella fall av meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna vad gäller överensstämmelse hos godkända motorer.

De tekniska bestämmelserna måste kompletteras och vid behov anpassas till den tekniska utvecklingen. För att direktivets bilagor skall kunna anpassas bör därför bestämmelser införas om inrättande av en "Kommitté för anpassning till den tekniska utvecklingen".

Bestämmelser har införts som har till syfte att säkerställa att provning av motorerna sker i enlighet med god laboratoriesed.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Räckvidd

Detta direktiv omfattar motorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, med undantag av

- fordon som är avsedda att användas för transport av passagerare eller gods på väg enligt definition i rådets direktiv 70/156/EEG(8), senast ändrat genom direktiv 93/81/EEG(9), och i rådets direktiv 92/61/EEG(10).

- jordbrukstraktorer enligt definition i rådets direktiv 74/150/EEG(11), senast ändrat genom direktiv 88/297/EEG(12),

- maskiner som inte omfattas till följd av definitionen i avsnitt 1 i bilaga I till det här direktivet.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

- mobil maskin som inte är avsedd att användas på väg: mobil maskin eller mobilt fordon med eller utan karosseri, som drivs med hjälp av en förbränningsmotor.

- typgodkännande: förfarande genom vilket en medlemsstat intygar att en förbränningsmotortyp, och därmed eventuellt en motorfamilj, uppfyller de relevanta tekniska kraven i detta direktiv vad gäller nivån för utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från motorn eller motorerna.

- motortyp: kategori av motorer utan inbördes skillnader i fråga om de väsentliga egenskaper som anges i punkt 1-4 i tillägg 1 till bilaga II till detta direktiv.

- motorfamilj: en tillverkares gruppering av motorer som genom sin konstruktion förväntas ha liknande egenskaper vad gäller avgasutsläpp och som var och en uppfyller kraven i detta direktiv och kan bli föremål för de åtgärder som anges i artikel 12 till följd av resultaten vid godkännandet av deras huvudmotor.

- huvudmotor: en motor som valts ur motorfamiljen på så sätt att den uppfyller kraven i avsnitten 6 och 7 i bilaga I till detta direktiv.

- tillverkare: den person eller sammanslutning som inför godkännandemyndigheten ansvarar för samtliga delar av förfarandet vid typgodkännande och för produktionsöverensstämmelsen. Det är inte ett oeftergivligt krav att denna person eller sammanslutning skall vara direkt engagerad i samtliga stadier av produktionen av motorn.

- godkännandemyndighet: myndighet som i en medlemsstat ansvarar för samtliga delar av förfarandet vid typgodkännande av en motor eller en motorfamilj, och som har behörighet att utfärda och återkalla intyg om typgodkännande och att sköta kontakterna med de ansvariga myndigheterna i övriga medlemsstater samt även ansvarar för kontrollen av tillverkarens åtgärder för att säkerställa produktionsöverensstämmelse.

- teknisk tjänst: organisation eller organ som har utsetts för att som kontrollaboratorium utföra provning och inspektion för en medlemsstats godkännandemyndighets räkning. Godkännandemyndigheten kan även själv utöva denna funktion.

- mall för teknisk information: schema som återfinns i bilaga II till detta direktiv och som anger vilka uppgifter som skall lämnas av den sökande.

- teknisk dokumentation: sammanställning av alla de uppgifter, diagram, foton osv. som den sökande enligt mallen för teknisk information skall lämna till den tekniska tjänsten eller godkännandemyndigheten.

- tekniskt underlag: den tekniska dokumentationen kompletterad med de eventuella provningsrapporter eller övriga dokument som den tekniska tjänsten eller godkännandemyndigheten har lagt till denna under sin behandling av ärendet.

- index till det tekniska underlaget: ett innehållsregister till det tekniska underlaget med sidnumrering eller annat tydligt hänvisningssystem.

Artikel 3

Ansökan om typgodkännande

1. Ansökan om typgodkännande av en motor eller en motorfamilj skall av tillverkaren lämnas till godkännandemyndigheten i en medlemsstat. Ansökan skall åtföljas av en teknisk dokumentation, vars innehåll framgår av mallen för teknisk information i bilaga II till detta direktiv.

2. Om godkännandemyndigheten konstaterar att den ansökan som lämnats med avseende på den utvalda huvudmotorn inte i alla delar motsvarar den motorfamilj som beskrivs i tillägg 2 till bilaga II, skall ansökan om godkännande enligt punkt 1 lämnas för ett alternativ och vid behov ytterligare en huvudmotor som väljs ut av godkännandemyndigheten.

3. Ansökningar som avser en motortyp eller en motorfamilj får inte lämnas in i mer än en medlemsstat. En särskild ansökan skall lämnas in för varje typ eller familj för vilken godkännande söks.

Artikel 4

Förfarandet för typgodkännande

1. Medlemsstaterna skall bevilja typgodkännande för alla motortyper eller motorfamiljer som motsvarar uppgifterna i den tekniska dokumentationen och uppfyller kraven i detta direktiv.

2. Varje medlemsstat skall fylla i alla tillämpliga delar av typgodkännandeintyget (en mall för detta finns i bilaga VI till detta direktiv) för varje typ av motor eller motorfamilj som den godkänner samt sammanställa eller kontrollera innehållet i indexet till det tekniska underlaget. Typgodkännandeintyg skall numreras med den metod som beskrivs i bilaga VII. Det ifyllda intyget med bilagor skall överlämnas till den sökande.

3. Om det endast är i kombination med andra delar av den mobila maskinen som en motor som lämnats in för godkännande har avsedd funktion eller uppvisar sina särskilda egenskaper, och dess överensstämmelse med ett eller flera krav därför endast kan kontrolleras när denna motor fungerar tillsammans med andra delar av maskinen, verkliga eller simulerade, skall typgodkännandets räckvidd begränsas i motsvarande utsträckning. I typgodkännandeintyget för en motortyp eller en motorfamilj skall då anges vilka begränsningar som finns för dess användning samt eventuella krav vid monteringen.

4. Godkännandemyndigheten i varje medlemsstat skall varje månad till godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater sända en förteckning (med de uppgifter som anges i bilaga VIII) över de typgodkännanden av motorer och motorfamiljer som den har beviljat, vägrat eller återkallat under månaden. Myndigheten skall dessutom på begäran av en godkännandemyndighet i en annan medlemsstat utan dröjsmål sända en kopia av typgodkännandeintygen för den aktuella motorn eller motorfamiljen med eller utan ett tekniskt underlag för varje typ av motor eller motorfamilj för vilken den har beviljat, vägrat eller återkallat typgodkännandeintyg, eller en förteckning enligt beskrivningen i artikel 6.3 med de uppgifter som anges i bilaga IV över de motorer som tillverkats i enlighet med beviljade typgodkännanden, eller en kopia av den förklaring som avses i artikel 6.4.

5. Godkännandemyndigheten i varje medlemsstat skall årligen, och dessutom vid mottagande av en ansökan om detta, sända kommissionen en kopia av det datablad som visas i bilaga X med avseende på de motorer som godkänts sedan den senaste anmälan gjordes.

Artikel 5

Ändringar av godkännanden

1. En medlemsstat som har beviljat typgodkännande skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den underrättas om varje ändring av uppgifterna i det tekniska underlaget.

2. Ansökningar om ändring eller utvidgning av ett typgodkännande skall uteslutande lämnas till den medlemsstat som beviljade det ursprungliga typgodkännandet.

3. Då ändringar skett av uppgifterna i det tekniska underlaget skall godkännandemyndigheten i den berörda medlemsstaten göra följande:

- I nödvändig utsträckning utfärda rättelseblad till det tekniska underlaget och därvid på varje rättelseblad tydligt markera vilket slag av ändring det gäller och vilken dag den reviderade versionen utfärdades. Varje gång rättelseblad utfärdas skall även index till det tekniska underlaget (som bifogas intyget om godkännande) ändras så att senaste ändringsdatum framgår.

- Utfärda ett reviderat intyg om typgodkännande (med tilläggsnummer) om några uppgifter i det (med undantag av bilagorna) har ändrats, eller om direktivets normer har ändrats efter det datum som anges på intyget. Motivet till revisionen och datum för det nya utfärdandet skall klart framgå av det reviderade intyget.

Om godkännandemyndigheten i den berörda medlemsstaten finner att en ändring i ett tekniskt underlag kräver att nya provningar eller kontroller utförs, skall den underrätta tillverkaren om detta och inte utfärda de dokument som avses ovan förrän nya provningar eller kontroller har utförts med tillfredsställande resultat.

Artikel 6

Förklaring om överensstämmelse

1. En tillverkare skall på varje enhet som tillverkats i överensstämmelse med den godkända typen fästa de märken som anges i avsnitt 3 i bilaga I till detta direktiv, även typgodkännandets nummer.

2. Om typgodkännandeintyget enligt bestämmelserna i artikel 4.3 innehåller begränsningar för användningen, skall tillverkaren se till att detaljerade upplysningar om dessa begränsningar och eventuella särskilda krav vid monteringen följer med varje tillverkad enhet. Om en serie motortyper levereras till en och samma maskintillverkare, är det tillräckligt med en sådan informationshandling som lämnas senast på dagen för leverans av den första motorn och i vilket identifikationsnumren för de aktuella motorerna anges.

3. Tillverkaren skall på begäran av den ansvariga godkännandemyndigheten senast 45 dagar efter varje kalenderårs utgång och, om kraven i detta direktiv ändras, utan dröjsmål efter varje tidpunkt för inledd tillämpning, och omedelbart efter varje ytterligare tidpunkt som myndigheten bestämmer, sända denna en förteckning över identifikationsnumren för alla motortyper som tillverkats i enlighet med kraven i detta direktiv sedan den senaste rapporten lämnades, eller sedan kraven i detta direktiv började tillämpas. Denna förteckning skall klargöra sambandet mellan identifikationsnumren och motsvarande motortyper eller motorfamiljer samt typgodkännandenas nummer, om detta inte framgår av motorkodsystemet. Dessutom skall denna förteckning innehålla särskilda upplysningar om tillverkaren fullständigt upphör med att tillverka en godkänd motortyp eller motorfamilj. Om det inte krävs att denna förteckning regelbundet skall sändas till den ansvariga godkännandemyndigheten skall tillverkaren behålla dessa uppgifter under minst 30 år.

4. Tillverkaren skall senast 45 dagar efter varje kalenderårs utgång och vid varje tidpunkt för inledd tillämpning, till den ansvariga godkännandemyndigheten sända en förklaring med en definition av de motortyper och motorfamiljer han avser tillverka från och med denna tidpunkt, åtföljd av de aktuella motoridentifikationskoderna.

Artikel 7

Erkännande av likvärdiga godkännanden

1. Inom ramen för multilaterala eller bilaterala avtal mellan gemenskapen och tredje land får parlamentet och rådet, på förslag av kommissionen, med kvalificerad majoritet förklara förfaranden, som upprättats genom internationella förordningar eller förordningar i tredje land, likvärdiga med de villkor eller bestämmelser för typgodkännande av motorer som införs genom detta direktiv.

2. De internationella förordningar som förtecknas i fotnot 1 i del I av bilaga I skall erkännas som likvärdiga med direktiv 88/77/EEG, senast ändrat genom direktiv 91/542/EEG. Godkännandemyndigheterna i medlemsstaterna skall erkänna godkännanden enligt dessa förordningar och, i tillämpliga fall, tillhörande godkännandemärken i samma utsträckning som godkännanden och godkännandemärken enligt ovannämnda direktiv.

Artikel 8

Registrering och försäljning

1. Varje medlemsstat skall tillåta att motorer som omfattas av detta direktiv säljs eller tas i bruk endast om de har tillverkats i enlighet med kraven i detta direktiv.

2. När en medlemsstat beviljar typgodkännande skall den vidta nödvändiga åtgärder i samband med godkännandet för att registrera och kontrollera, vid behov i samarbete med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, identifikationsnumren för de motorer som tillverkats i överensstämmelse med gemenskapens krav.

3. Kontrollen av identifikationsnumren får ingå som ett ytterligare element i samband med de åtgärder som skall vidtas för kontroll av produktöverensstämmelse vid serietillverkning enligt artikel 12.

4. Vad gäller åtgärderna för kontroll av identifikationsnumren skall tillverkaren utan dröjsmål på begäran lämna den ansvariga godkännandemyndigheten alla nödvändiga upplysningar om de direkta köparna samt identifikationsnumren för de tillverkade motorer som rapporterats i enlighet med bestämmelserna i artikel 6.3. Han skall också se till att hans mellanhänder gör detta. När motorer säljs till en maskintillverkare krävs inga ytterligare upplysningar.

5. Om tillverkaren inte på godkännandemyndighetens anmodan kan kontrollera kraven i artikel 6, särskilt i samband med bestämmelserna i artikel 4 i den här artikeln, kan det godkännande som i enlighet med detta direktiv beviljats för motsvarande motortyp eller motorfamilj återkallas. I sådana fall skall det informationsförfarande som avses i artikel 13.4 inledas.

Artikel 9

Tidpunkter för tillämpning

1. Beviljande av typgodkännanden

Från och med den 31 december 1996 får ingen medlemsstat, av orsaker som hänger samman med utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från en motor som uppfyller kraven i detta direktiv och dess bilagor,

- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en typ av mobil maskin som inte är avsedd att användas på väg som drivs med en sådan motor, eller

- förbjuda att en sådan ny maskin som drivs av en sådan motor registreras, säljs eller tas i bruk, eller

- vägra att bevilja EG-typgodkännande för en sådan motortyp och att utfärda de dokument som anges i bilaga VI till detta direktiv, eller att bevilja nationellt typgodkännande för en sådan motortyp, eller

- förbjuda försäljning eller användning enligt definitionerna i detta direktiv av sådana nya motorer.

2. Typgodkännande steg I (motorer av kategorierna A/B/C)

Medlemsstaterna skall enligt nedanstående tidsplan vägra bevilja nationellt typgodkännande med avseende på utsläpp för motortyper och mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg om de inte uppfyller kraven i detta direktiv och dess bilagor och om utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar från motorn inte följer de gränsvärden som fastställs i tabellen i avsnitt 4.2.1 i bilaga I till detta direktiv:

- A: Från och med den 31 mars 1997 för motorer med effekten (P) 130 kW ≤ P ≤ 560 kW.

- B: Från och med den 30 juni 1997 för motorer med effekten 75 kW ≤ P < 130 kW.

- C: Från och med den 31 december 1997 för motorer med effekten 37 kW ≤ P < 75 kW.

Ytterligare krav med avseende på utsläpp får inte införas.

3. Typgodkännande steg II (motorer av kategorierna D, E [A under steg I], F [B under steg I], G [C under steg I])

Medlemsstaterna skall enligt nedanstående tidsplan vägra bevilja EG-typgodkännande med avseende på utsläpp för motortyper samt att utfärda det dokument som avses i bilaga VI till detta direktiv, och skall vägra bevilja typgodkännande med avseende på utsläpp för mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg om de inte uppfyller kraven i detta direktiv och dess bilagor och om utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar från motorn inte följer de gränsvärden som fastställs i tabellen i avsnitt 4.2.3 i bilaga I till detta direktiv:

- D: Från och med den 31 december 1999 för motorer med effekten 18 kW ≤ P < 37 kW.

- E (= A II): Från och med den 31 december 2000 för motorer med effekten 130 kW ≤ P ≤ 560 kW.

- F (= B II): Från och med den 31 december 2001 för motorer med effekten 75 kW ≤ P < 130 kW.

- G (= C II): Från och med den 31 december 2002 för motorer med effekten 37 kW ≤ P < 75 kW.

Ytterligare krav med avseende på utsläpp får inte införas.

4. Krav på att motorerna uppfyller kraven

Med undantag för maskiner och motorer som skall exporteras till tredje land skall medlemsstaterna tillåta att nya mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg och som drivs med en motor registreras, säljs eller tas i bruk samt att nya motorer säljs eller används endast om motorn har godkänts enligt en av de kategorier som definieras i punkterna 2 och 3. Följande tidsplan skall gälla. Vad gäller motorer som tillverkats före den angivna tidpunkten för tillämpning skall den tidpunkt då kraven för godkännande skall uppfyllas skjutas upp till den tidpunkt som anges inom parentes. Det tillstånd som beviljas för steg I-motorer skall upphöra att gälla med verkan från och med den obligatoriska tillämpningen av steg II.

Tillämpning av steg I

- Kategori "A" från och med den 30 juni 1997 (31 december 1998),

- kategori "B" från och med den 31 december 1997 (31 december 1999),

- kategori "C" från och med den 31 december 1998 (31 december 2000).

Tillämpning av steg II

- Kategori "D" från och med den 31 december 2000 (31 december 2002),

- kategori "E" från och med den 31 december 2001 (31 december 2003),

- kategori "F" från och med den 31 december 2002 (31 december 2004),

- kategori "G" från och med den 31 december 2003 (31 december 2005).

Ytterligare krav med avseende på utsläpp får inte införas.

Artikel 10

Ekonomiska instrument

Medlemsstaterna kan endast besluta om skattelättnader för motorer som uppfyller bestämmelserna i detta direktiv. Dessa lättnader skall följa bestämmelserna i fördraget och uppfylla följande villkor:

- De skall gälla för alla nya motorer som bjuds ut till försäljning på en medlemsstats marknad och som på förhand uppfyller kraven i detta direktiv.

- De skall upphöra från och med den tidpunkt då den obligatoriska tillämpning av utsläppsvärdena för nya motorer som fastställs i artikel 9.4 träder i kraft.

- De skall för varje typ av motor vara lägre än de tillkommande kostnaderna för de tekniska lösningar som införs för att säkerställa att de fastställda värdena följs, samt för monteringen i motorn.

Kommissionen skall i god tid underrättas om planer på att införa eller ändra de skattelättnader som avses i första stycket, så att den ges tillfälle att lämna synpunkter.

Artikel 11

Undantag och alternativa förfaranden

1. Kraven i artikel 8.1 skall inte omfatta

- motorer som direkt eller indirekt tillverkas för och endast skall användas av försvaret,

- motorer som godkänts i enlighet med punkt 2.

2. Medlemsstaterna får, på tillverkarens begäran, undanta motorer i slutserier som fortfarande finns i lager, eller motorer i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg och som finns i lager, från de tidsfrister för försäljning och användning som anges i artikel 9.4 i detta direktiv, under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

- Tillverkaren skall lämna en begäran till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som godkände motsvarande motortyp(er) eller -familj(er), innan tidsfristen eller tidsfristerna trädde i kraft.

- Tillverkarens begäran skall innehålla en förteckning enligt artikel 6.3 över de nya motorer som inte sålts eller använts inom tidsfristen eller tidsfristerna.

- I begäran skall anges vilka tekniska eller ekonomiska skäl som ligger till grund för den.

- Motorerna skall motsvara en typ eller familj för vilken typgodkännandet inte längre är giltigt men som har tillverkats inom tidsfristen eller tidsfristerna, och de skall åtföljas av ett giltigt typgodkännandeintyg som utfärdats innan tidsfristen eller tidsfristerna trädde i kraft. Detta förfarande gäller i princip även motorer som omfattas av detta direktiv för första gången, utom i fråga om det ej längre giltiga typgodkännandeintyget.

- Motorerna skall inom tidsfristen eller tidsfristerna ha lagrats på Europeiska gemenskapens territorium.

- Det antal nya motorer av en eller flera typer som säljs eller användes i varje medlemsstat genom tillämpning av detta undantag får inte överstiga 10 % av de nya motorer av samtliga berörda typer som såldes eller användes i respektive medlemsstat under det föregående året.

- Om medlemsstaten bifaller begäran, skall den inom en månad till de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater sända detaljerade upplysningar om de undantag som tillverkaren beviljats samt skälen till dessa.

- En medlemsstat som beviljar undantag i enlighet med denna artikel skall ansvara för att säkerställa att tillverkaren uppfyller alla förpliktelser som följer av detta.

- Den behöriga myndigheten skall för varje motor i fråga utfärda ett intyg om överensstämmelse på vilket en särskild påskrift har gjorts. I tillämpliga fall får ett konsoliderat dokument som innehåller alla de aktuella motoridentifikationsnumren användas.

- Medlemsstaterna skall varje år till kommissionen överlämna en förteckning över de undantag som har beviljats och skälen till dessa.

Denna möjlighet skall endast ges under en period på 12 månader från och med den tidpunkt då motorerna för första gången underkastades tidsfristen för försäljning eller användning.

Artikel 12

Produktöverensstämmelse vid serietillverkning

1. Den medlemsstat som beviljar typgodkännande skall vidta nödvändiga åtgärder för att i fråga om de specifikationer som fastställs i avsnitt 5 i bilaga I kontrollera, vid behov i samarbete med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, att lämpliga föranstaltningar har gjorts för att säkerställa en effektiv kontroll av produktöverensstämmelsen vid serietillverkning innan typgodkännande beviljas.

2. Den medlemsstat som har beviljat ett typgodkännande skall vidta nödvändiga åtgärder för att i fråga om de specifikationer som fastställs i avsnitt 5 i bilaga I kontrollera, vid behov i samarbete med godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater, att de föranstaltningar som avses i punkt 1 även fortsättningsvis är tillräckliga, och att varje serietillverkad motor som är märkt med EG-typgodkännandenummer enligt detta direktiv kontinuerligt överensstämmer med beskrivningen av den godkända motortypen eller -familjen i godkännandeintyget och dess bilagor.

Artikel 13

Bristande överensstämmelse med den godkända typen eller familjen

1. Bristande överensstämmelse med den godkända typen skall anses föreligga om det påvisas avvikelser från uppgifterna i typgodkännandeintyget eller det tekniska underlaget, och den medlemsstat som beviljade typgodkännandet inte enligt artikel 5.3 har tillåtit sådana avvikelser.

2. Om den medlemsstat som har beviljat ett typgodkännande finner att motorer med intyg om överensstämmelse eller godkännandemärke inte överensstämmer med den typ eller den familj den har godkänt, skall denna stat vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de serietillverkade motorerna åter överensstämmer med den godkända typen. Godkännandemyndigheterna i denna medlemsstat skall underrätta motsvarande myndigheter i övriga medlemsstater om de vidtagna åtgärderna, som även vid behov kan omfatta indragning av typgodkännandet.

3. Om en medlemsstat har påvisat att motorer med EG-typgodkännandenummer inte överensstämmer med den godkända typen eller familjen, kan den begära att den medlemsstat som beviljade typgodkännandet skall kontrollera att de serietillverkade motorerna överensstämmer med den godkända typen eller familjen. Denna kontroll skall påbörjas inom sex månader efter det att begäran lämnades.

4. Godkännandemyndigheterna i medlemsstaterna skall inom en månad underrätta varandra om varje indragning av typgodkännanden och orsakerna till detta.

5. Om den medlemsstat som beviljade typgodkännandet bestrider den bristande överensstämmelse som anmälts till den, skall de berörda medlemsstaterna söka lösa denna tvist. Kommissionen skall hållas underrättad och, om det är nödvändigt, inleda samråd i syfte att nå fram till en uppgörelse.

Artikel 14

Meddelande av beslut och möjlighet till prövning

I varje beslut som fattas enligt bestämmelser som antagits genom tillämpning av detta direktiv och som innebär att typgodkännande vägras eller återkallas, att registrering vägras eller att försäljning förbjuds, skall i detalj anges de skäl på vilka beslutet grundas. Den berörda parten skall underrättas om beslutet och samtidigt upplysas om vilka möjligheter till prövning av beslutet som står till buds inom ramen för gällande lagstiftning i medlemsstaterna och inom vilken tid prövning skall begäras.

Artikel 15

Anpassning till den tekniska utvecklingen

1. Alla ändringar som är nödvändiga för att anpassa bilagorna till detta direktiv, med undantag av de krav som anges i avsnitt 4.2.1 och 4.2.3 i bilaga I, för att ta hänsyn till den tekniska utvecklingen, skall antas av kommissionen som biträdes av den kommitté som instiftats i överensstämmelse med artikel (. . .) i rådets direktiv . . ./. . ./EG(13) och i överensstämmelse med det förfarande som beskrivs i artikel 16 i detta direktiv.

Artikel 16

Kommitté förfarande

1. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning.

2. Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.

3. Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats.

Artikel 17

Godkännandemyndigheter och tekniska tjänster

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna namn på och adresser till de godkännandemyndigheter och tekniska tjänster som är ansvariga inom ramen för detta direktiv. De anmälda organen skall uppfylla de krav som fastställs i artikel 14 i direktiv 92/53/EEG om ändring av direktiv 70/156/EEG.

Artikel 18

Ikraftsättande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1996.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 19

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 20

Adress

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) Rådets resolution av den 1 februari 1993, EGT nr 138, 17.5.1993, s. 1.

(2) Slutrapport, september 1994, ännu inte offentliggjord i EGT.

(3) EGT nr L 36, 9.2.1988, s. 33.

(4) EGT nr L 295, 25.10.1991, s. 1.

(5) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1.

(6) EGT nr L 100, 19.4.1994, s. 42.

(7) EGT nr L 225, 10.8.1992, s. 1.

(8) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.

(9) EGT nr L 264, 23.10.1993, s. 43.

(10) EGT nr L 225, 10.8.1992, s. 72.

(11) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 10.

(12) EGT nr L 126, 20.5.1988, s. 52 (skall ersättas av kommande ändringsförslag så snart detta antagits av rådet och parlamentet).

(13) Kommissionens förslag om bedömning och kontroll av kvaliteten på utomhusluft - KOM(94) 109 slutgiltig version, 94/0106(SYN), EGT nr C 216, 6.8.1994, s. 4 som grund.

BILAGA I

SPECIFIKATIONER ANGÅENDE RÄCKVIDD, DEFINITIONER OCH FÖRKORTNINGAR, MOTORMÄRKNING, KRAV OCH PROVNING, SPECIFIKATION FÖR BEDÖMNING AV PRODUKTÖVERENSSTÄMMELSE VID SERIETILLVERKNING OCH PARAMETRAR FÖR DEFINITION AV MOTORFAMILJEN

1 RÄCKVIDD

Detta direktiv omfattar utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från motorer som används för att driva mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, enligt definition i artikel 2, och flyttbara industriella maskiner enligt följande:

A: Utrustning som är avsedd och lämpad för att röra sig eller flyttas på marken, på eller utanför väg, och som har en förbränningsmotor med kompressionständning med en installerad nettoeffekt enligt punkt 2.2.4 på över 18 kW men högst 560 kW(1) och som används för ojämn hastighet i stället för en enda konstant hastighet.

Motorer i bl.a. följande maskiner skall omfattas av denna definition:

- Industriella borriggar, kompressorer etc.

- Byggnadsmaskiner inbegripet hjullastare, bladschaktmaskiner, bandtraktorer, bandlastare, lastare av trucktyp, terränggående truckar, hydrauliska grävmaskiner etc.

- Jordbruksmaskiner, rotorharvar.

- Skogsbruksmaskiner.

- Självgående jordbruksfordon (utom traktorer enligt definition i artikel 1).

- Materialhanteringsmaskiner.

- Gaffeltruckar.

- Vägunderhållsmaskiner (väghyvlar, vägvältar, asfaltbeläggningsmaskiner).

- Snöplogar.

- Maskiner för flygplatsstöd.

- Maskinstegar.

- Mobila kranar.

B: Detta direktiv är ej tillämpligt på följandes

C: Lokomotiv.

D: Flygplan.

2 DEFINITIONER OCH FÖRKORTNINGAR

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges.

2.1 förbränningsmotor med kompressionständning (CI): motor som fungerar enligt förbränning-kompressionprincipen (t.ex. dieselmotor).

2.2 gasformiga föroreningar: koloxid, kolväten (med antagande av förhållandet C1H1,85) och kväveoxider, det sista uttryckt som kvävedioxidekvivalenter (NO2).

2.3 partikelformiga föroreningar: material som samlats på ett specificerat filter efter utspädning av avgas från CI-motor med ren filtrerad luft så att temperaturen inte överstiger 325 K (52 °C).

2.4 nettoeffekt: den effekt i "EEG kW" som erhålls på provbänken i slutet av vevaxeln eller dess motsvarighet, mätt i enlighet med EEG-metoden för mätning av effekten hos förbränningsmotorer för fordon avsedda att användas på väg, vilken beskrivs i rådets direktiv 80/1269/EEG(2), senast ändrat genom kommissionens direktiv 89/491/EEG(3), med de undantag att effekten hos motorns kylfläkt inte räknas med och att bestämmelserna om provningsvillkor och referensbränslen i detta direktiv skall följas.

2.5 nominellt varvtal: det maximala varvtal vid full belastning som regulatorn tillåter enligt uppgift från tillverkaren.

2.6 procentuell belastning: andelen av det maximala vridmomentet vid ett visst varvtal hos motorn.

2.7 varvtal för maximalt vridmoment: det varvtal vid vilket motorn ger maximalt vridmoment enligt uppgift från tillverkaren.

2.8 mellanvarvtal: det varvtal som uppfyller ett av följande krav:

- För motorer som är utformade för att köras vid olika varvtal på en vridmomentkurva vid full belastning skall mellanvarvtalet vara det angivna varvtalet för maximalt vridmoment om detta ligger mellan 60 och 75 % av det nominella varvtalet.

- Om det angivna varvtalet för maximalt vridmoment är lägre än 60 % av det nominella varvtalet skall mellanvarvtalet vara 60 % av det nominella varvtalet.

- Om det angivna varvtalet för maximalt vridmoment är högre än 75 % av det nominella varvtalet skall mellanvarvtalet vara 75 % av det nominella varvtalet.

2.9 Beteckningar och förkortningar

2.9.1 >Plats för tabell>

2.9.2 >Plats för tabell>

2.9.3 >Plats för tabell>

3 MOTORMÄRKNING

3.1 En motor som godkänts som en teknisk enhet skall vara märkt med

3.1.1 motortillverkarens varumärke eller handelsnamn,

3.1.2 motortypen, motorfamiljen (i tillämpliga fall) och ett unikt motoridentifikationsnummer,

3.1.3 EG-typgodkännandenumret enligt bilaga VII.

3.2 Dessa märkningar skall hålla under motorns hela livslängd och skall vara lättläsliga och outplånliga. Om etiketter eller skyltar används skall dessa fästas på ett sådant sätt att de sitter fast under motorns hela livslängd och att de inte kan avlägsnas utan att de förstörs eller görs oläsliga.

3.3 Märkningen skall göras på en del av motorn som är nödvändig för dess normala drift och som normalt inte behöver bytas ut under motorns livslängd.

Den skall placeras så att den är väl synlig för en genomsnittsperson när motorn monterats i maskinen. Om eventuella höljen måste tas av anses kravet uppfyllt om detta enkelt kan göras utan verktyg.

Om det är ösäkert om kravet är uppfyllt kan detta uppnås genom att en kompletterande märkning används, vilken innehåller åtminstone det unika motoridentifikationsnumret samt tillverkarens varumärke, handelsnamn eller logotyp. Denna kompletterande märkning skall göras antingen på eller i anslutning till en väsentlig komponent som normalt inte behöver bytas ut under motorns livslängd och som är lättåtkomlig för rutinunderhåll utan att verktyg behöver användas, eller den skall fästas på avsevärt avstånd från ursprungsmärkningen på motorns vevhus. Både ursprungsmärkningen och (i tillämpliga fall) den kompletterande märkningen skall vara väl synliga för en genomsnittsperson när motorn har försetts med alla hjälpanordningar som är nödvändiga för dess drift. Avtagande av eventuella höljen enligt ovan är tillåtet. Den kompletterande märkningen skall göras direkt på motorns yta med hjälp av en hållbar metod, t.ex. tryckning, eller den skall fästas med en etikett eller skylt som uppfyller kraven i punkt 3.2 ovan.

3.4 Motorernas koder i samband med identifikationsnumren måste vara sådana att de möjliggör en fullständigt säker bestämning av produktionsserien.

3.5 Samtliga märkningar måste ha gjorts på motorerna innan de lämnar produktionen.

3.6 Motormärkningarnas exakta placering skall anges i avsnitt 1 i bilaga VI.

4 SPECIFIKATIONER OCH PROVNING

4.1 Allmänt

De komponenter som kan påverka utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar skall vara så utformade, konstruerade och monterade att motorn vid normal användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots de vibrationer den kan utsättas för.

De tekniska åtgärder som vidtagits av tillverkaren måste säkerställa att ovannämnda utsläpp effektivt begränsas i enlighet med detta direktiv under fordonets hela normala livslängd och vid normal användning. Dessa krav skall anses uppfyllda om bestämmelserna i punkt 4.2.1, 4.2.3 respektive 5.3.2.1 efterlevs.

Om en katalysator eller en partikelfälla används skall tillverkaren genom hållbarhetsprov som han själv får utföra i enlighet med god ingenjörssed, och genom rapporter från dessa, bevisa att dessa anordningar för efterbehandling kan förväntas fungera korrekt under motorns hela livslängd. Rapporterna skall utarbetas i enlighet med kraven i avsnitt 5.2, särskilt 5.2.3. En motsvarande garanti skall lämnas till kunden. Systematiskt utbyte av anordningen efter en viss körtid är tillåtet. Ändring, reparation, demontering, rengöring eller utbyte av komponenter eller system i motorn som görs med jämna mellanrum för att förhindra felaktig funktion hos motorn i samband med anordningen för efterbehandling skall endast göras i den utsträckning det är tekniskt nödvändigt för att säkerställa att systemet för utsläppskontroll fungerar korrekt. Krav på sådant regelbundet underhåll skall anges i kundens handbok och omfattas av de garantibestämmelser som avses ovan samt skall godkännas innan typgodkännande beviljas. Motsvarande utdrag ur handboken vad gäller underhåll eller utbyte av anordningarna för efterbehandling, och vad gäller garantivillkoren, skall ingå i mallen för teknisk information enligt bilaga II till detta direktiv.

4.2 Specifikationer angående utsläpp av föroreningar

Utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar från en motor som lämnats till provning skall mätas med de metoder som beskrivs i bilaga V.

Andra system och analysatorer får godkännas om de ger resultat som är likvärdiga med dem som ges av följande referenssystem:

- För gasformiga utsläpp mätta i den outspädda avgasen, det system som visas i figur 2 i bilaga V.

- För gasformiga utsläpp mätta i den utspädda avgasen i ett system med fullflödesutspädning, det system som visas i figur 3 i bilaga V.

- För partikelutsläpp, systemet för fullflödesutspädning, som visas i figur 13 i bilaga V, antingen med ett separat filter för varje steg eller med metoden med ett filter.

Bedömningen av likvärdighet mellan system skall grunda sig på en korrelationsundersökning med sju (eller fler) testcykler mellan det aktuella systemet och ett eller flera av de referenssystem som avses ovan.

Likvärdighetskriteriet definieras som en överensstämmelse på ± 5 % med de genomsnittliga vägda utsläppsvärdena för varje cykel.

Om ett nytt system skall införas i direktivet skall bedömningen av likvärdighet grunda sig på repeterbarhet och reproducerbarhet som beräknats i enlighet med ISO 5725.

4.2.1 De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar får inte för steg I överstiga de mängder som anges i följande tabell:

>Plats för tabell>

4.2.2 De utsläppsgränser som anges i punkt 4.2.1 gäller de avgaser som lämnar motorn och skall följas innan någon anordning för efterbehandling av avgaser satts in.

4.2.3 De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar får inte för steg II överstiga de mängder som anges i följande tabell:

>Plats för tabell>

4.2.4 Om en motorfamilj, enligt definition i avsnitt 6 tillsammans med tillägg 2 till bilaga II, omfattar mer än en effektklass, skall utsläppsvärdena för huvudmotorn (typgodkännandet) och samtliga motortyper inom samma familj (COP) uppfylla de striktare kraven för den högre effektklassen. Den sökande får fritt välja att begränsa definitionen av motorfamiljer till enskilda effektklasser och att ansöka om godkännande i enlighet med detta.

4.3 Installation i den mobila maskinen

Beträffande motorinstallationen i den mobila maskinen skall de krav som fastställs inom ramen för typgodkännandets räckvidd uppfyllas. Dessutom skall följande villkor som anknyter till motorns typgodkännande alltid vara uppfyllda:

4.3.1 Inloppsundertrycket får inte överstiga det som anges för den godkända motorn i tillägg 1 eller 3 till bilaga II.

4.3.2 Avgasmottrycket får inte överstiga det som anges för den godkända motorn i tillägg 1 eller 3 till bilaga II.

5 SPECIFIKATION FÖR BEDÖMNING AV PRODUKTÖVERENSSTÄMMELSE VID SERIETILLVERKNING

5.1 Vid kontrollen av att det finns tillräckliga metoder och förfaranden för att säkerställa en effektiv kontroll av produktöverensstämmelse vid serietillverkning innan typgodkännande beviljas, skall godkännandemyndigheten även betrakta kraven som uppfyllda om tillverkaren är registrerad enligt den harmoniserade standarden EN 29002 (om denna täcker de berörda motorerna) eller någon likvärdig ackrediteringsstandard. Tillverkaren skall lämna uppgifter om registreringen samt själv underrätta godkännandemyndigheten om eventuella ändringar i registreringens giltighet eller räckvidd. För att kontrollera att kraven i punkt 4.2 kontinuerligt är uppfyllda skall lämpliga kontroller av tillverkningen utföras.

5.2 Innehavaren av godkännandet skall särskilt

5.2.1 förvissa sig om att det finns metoder för en effektiv kontroll av produktens kvalitet,

5.2.2 ha tillgång till den utrustning som behövs för att kontrollera överensstämmelsen med varje godkänd typ,

5.2.3 se till att provningsdata arkiveras och att bilagorna ständigt hålls tillgängliga under en tidsrymd som fastställs i samråd med godkännandemyndigheten,

5.2.4 analysera resultaten av varje typ av provning för att kontrollera och säkerställa att motorns egenskaper hålls konstanta inom ramen för normala avvikelser vid serietillverkning,

5.2.5 se till att, om någon motor eller komponent vid provtagningen visar på bristande överensstämmelse, detta leder till förnyad provtagning och förnyade kontroller. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att återställa överensstämmelse i den aktuella tillverkningen.

5.3 Den behöriga myndighet som har beviljat godkännandet kan när som helst undersöka de kontrollmetoder för produktöverensstämmelse som används på varje produktionsenhet.

5.3.1 Vid varje inspektion skall provningsrapporter och tillverkningsjournaler visas för inspektören.

5.3.2 Om kvalitetsnivån inte förefaller tillfredsställande eller om det anses nödvändigt att kontrollera riktigheten hos de uppgifter som framlagts i enlighet med punkt 4.2, skall följande förfarande tillämpas:

5.3.2.1 En motor tas ur produktionen och får genomgå det prov som beskrivs i bilaga III. De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och partiklar får inte överstiga de mängder som anges i tabellen i punkt 4.2.1, med förbehåll för kraven i punkt 4.2.2, respektive de mängder som anges i punkt 4.2.3.

5.3.2.2 Om den motor som tas ur produktionen inte uppfyller kraven i punkt 5.3.2.1, kan tillverkaren begära att mätningarna utförs på ett antal provmotorer av samma typ som tas ur tillverkningsserien och som inbegriper den motor som ursprungligen togs ut. Tillverkaren skall bestämma antalet (n) motorer efter överenskommelse med den tekniska tjänsten. Fler motorer än den som ursprungligen togs ut skall genomgå prov. Det aritmetiska medelvärdet (x ) av de resultat som erhållits för uttaget skall sedan bestämmas för varje förorening. Tillverkningsserien skall anses överensstämma med kraven om följande villkor uppfylls:

>Hänvisning till en Grafik> + k . St ≤ L(4)

där:

L är det gränsvärde som fastställs i punkt 4.2.1/4.2.3 för utsläpp av varje förorening, och

k är en statistisk faktor som beror på n och som framgår av följande tabell:

>Plats för tabell>

om n ≥ 20, k = >NUM>0,860 >DEN>√n

5.3.3 Den godkännandemyndighet eller den tekniska tjänst som ansvarar för kontrollen av produktöverensstämmelse vid serietillverkning skall utföra prov på helt eller delvis inkörda motorer enligt tillverkarens anvisningar.

5.3.4 Normalt skall den behöriga myndigheten ge tillstånd till en kontroll per år. Om inte kraven i punkt 5.3.2 är uppfyllda skall den behöriga myndigheten säkerställa att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att så snabbt som möjligt återställa överensstämmelse i den aktuella tillverkningen.

6 PARAMETRAR FÖR DEFINITION AV MOTORFAMILJEN

Motorfamiljen får definieras med hjälp av grundläggande konstruktionsparametrar som skall vara gemensamma för motorerna i familjen. I vissa fall kan påverkan mellan parametrarna förekomma. Dessa effekter måste också beaktas för att säkerställa att endast motorer med liknande egenskaper vad gäller avgasutsläpp ingår i en och samma motorfamilj.

För att motorer skall kunna anses tillhöra samma motorfamilj skall följande förteckning över grundläggande parametrar vara gemensam:

6.1 Förbränningscykel:

- tvåtakt

- fyrtakt.

6.2 Kylmedel:

- luft

- vatten

- olja.

6.3 Individuell cylindervolym:

- motorerna får skilja sig åt med högst 15 %

- antal cylindrar för motorer med anordning för efterbehandling.

6.4 Metod för luftaspiration:

- naturlig aspiration

- tryckladdning.

6.5 Förbränningskammarens typ/utformning:

- förkammare

- virvelkammare

- öppen kammare.

6.6 Ventiler och portar form, storlek och antal:

- cylinderhuvud

- cylindervägg

- vevhus.

6.7 Bränslesystem:

- pumpledningsinsprutare

- inledningspump

- fördelarpump

- enkelelement

- enhetsinsprutare.

6.8 Diverse egenskaper:

- återcirkulation av avgaser

- vatteninsprutning/emulsion

- luftinsprutning

- laddluftkylsystem.

6.9 Efterbehandling av avgaser:

- oxidationskatalysator

- reduktionskatalysator

- värmereaktor

- partikelfälla.

7 VAL AV HUVUDMOTOR

7.1 Motorfamiljens huvudmotor skall väljas med hjälp av det primära kriteriet högsta bränsleinsprutning per slag vid det angivna varvtalet för maximalt vridmoment. Om två eller flera motorer har samma egenskaper i detta avseende skall huvudmotorn väljas med hjälp av det sekundära kriteriet högsta bränsleinsprutning per slag vid nominellt varvtal. Under vissa förhållanden kan godkännandemyndigheten fastslå att det sämsta utsläppsvärdet för familjen bäst kan bestämmas genom att en andra motor provas. Godkännandemyndigheten får alltså välja ytterligare en motor för provning på grundval av egenskaper som tyder på att denna motor har den högsta utsläppsnivån av motorerna i den familjen.

7.2 Om motorer inom familjen har andra varierande egenskaper som skulle kunna anses påverka avgasutsläppen, skall även dessa egenskaper identifieras och beaktas vid valet av huvudmotor.

(1) Motorer för vilka typgodkännande har beviljats enligt bestämmelserna i direktiv 88/77/EEG i dess ändrade lydelse skall undantas från kraven i det här direktivet. I detta sammanhang skall ett intyg om överensstämmelse med kraven i direktiv 88/77/EEG, som gäller till och med den 30 september 1996, vara tillräckligt för steg I i detta direktiv. Intygets giltighet för nya motorer skall upphöra med verkan från och med den tidpunkt då den obligatoriska tillämpningen av steg II träder i kraft. Ett godgännande som beviljats i enlighet med ECE:s förordning 49, ändringsutgåva 02, rättelse 1/2 skall anses vara likvärdigt med ett godkännande som beviljats i enlighet med direktiv 88/77/EEG i dess ändrade lydelse.

(2) EGT nr L 375, 31.12.1980, s. 46.

(3) EGT nr L 238, 15.8.1989, s. 43.

(4) S²t = Ó >NUM>(x - >Hänvisning till en Grafik>)² >DEN>n - 1

där x är något av de enskilda resultat som erhållits med uttaget n.

BILAGA II

MALL FÖR TEKNISK INFORMATION nr. . . . angående EEG-typgodkännande med hänvisning till de åtgärder som skall vidtas mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg

>Start Grafik>

(direktiv 95/. . ./EG, senast ändrat genom direktiv . ./. . ./EG)

Huvud-(1)/ motortyp:.

0. Allmänt

0.1 Fabrikat (företagets namn):.

0.2 Typ och handelsbeteckning för huvudmotorn och (i tillämpliga fall) motorn/motorerna i familjen(1):

.

0.3 Tillverkarens typkod enligt märkning på motorn/motorerna(1):.

.

0.4 Specifikation av den maskin som skall drivas av motorn/motorerna(2):.

.

0.5 Tillverkarens namn och adress:.

Namn på och adress till tillverkarens ev. ombud:.

.

0.6 Motoridentifikationsnumrets placering och kod samt fastsättningsmetod:.

.

0.7 EG-typgodkännandemärkets placering samt fastsättningsmetod:.

.

0.8 Adress(er) till monteringsanläggning(ar):.

.

Bilagor

1.1 Väsentliga egenskaper hos (huvud)motorn (se tillägg 1)

1.2 Väsentliga egenskaper hos motorfamiljen (se tillägg 2)

1.3 Väsentliga egenskaper hos motortypen inom familjen (se tillägg 3)

2. Egenskaper hos motorrelaterade delar hos den mobila maskinen (om sådana finns)

3. Fotografier av huvudmotorn

4. Uppge eventuella ytterligare bilagor

Datum, fil

(1) Stryk det ej tillämpliga.(2) Enligt definition i avsnitt 1 i bilaga I (t.ex. "A").>Slut Grafik>

Tillägg 1

VÄSENTLIGA EGENSKAPER HOS (HUVUD)MOTORN(1)

>Start Grafik>

1. BESKRIVNING AV MOTORN

1.1 Tillverkare:.

1.2 Tillverkarens motorkod:.

1.3 Cykel: fyrtakt/tvåtakt(2)

1.4 Borrning:. mm

1.5 Slaglängd:. mm

1.6 Antal cylindrar och cylinderarrangemang:.

1.7 Slagvolym:. cm³

1.8 Nominellt varvtal:.

1.9 Varvtal för maximalt vridmoment:-1å0NàäBOà>

1.10 Volymkompressionsförhållande(3):.

1.11 Beskrivning av förbränningssystemet:.

1.12 Ritning(ar) av förbränningsrum och kolvtopp:.

1.13 Minsta tvärsnittsarea för in- och utsugningskanaler:.

1.14 Kylsystem

1.14.1 Vätska

1.14.1.1 Slag av vätska.

1.14.1.2 Cirkulationspump(ar): ja/nej(2)

1.14.1.3 Egenskaper eller fabrikat och typ(er) (i tillämpliga fall):.

1.14.1.4 Utväxlingsförhållande(n) (i tillämpliga fall):.

1.14.2 Luft

1.14.2.1 Fläkt: ja/nej(2)

1.14.2.2 Egenskaper eller fabrikat och typ(er) (i tillämpliga fall):.

1.14.2.3 Utväxlingsförhållande(n) (i tillämpliga fall):.

1.15 Temperaturer som tillåts av tillverkaren

1.15.1 Vätskekylning: högsta temperatur vid motorns utlopp:. K

1.15.2 Luftkylning: referenspunkt:.

Högsta temperatur vid referenspunkten:. K

1.15.3 Högsta utloppstemperatur hos laddningsluften i laddluftkylare (i tillämpliga fall):. K

1.15.4 Högsta avgastemperatur vid den punkt i avgasröret/-rören som ligger intill avgasgrenrörets/-rörens utloppsfläns(ar):. K

1.15.5 Smörjmedelstemperatur: min:. K

max:. K

(1) Om flera huvudmotorer finns skall uppgifter lämnas för var och en av dem.(2) Stryk det ej tillämpliga.(3) Ange tolerans.

1.16 Överladdare: ja/nej(1)

1.16.1 Fabrikat:.

1.16.2 Typ:.

1.16.3 Systembeskrivning (t.ex. maximalt laddtryck, eventuell övertrycksventil):.

1.16.4 Laddluftkylare: ja/nej(1)

1.17 Insugningssystem: maximalt tillåtet insugningsundertryck vid nominellt motorvarvtal och 100 % belastning:. kPa

1.18 Avgassystem: maximalt tillåtet avgasmottryck vid nominellt motorvarvtal och 100 % belastning:

. kPa

2. YTTERLIGARE ANORDNINGAR MOT LUFTFÖRORENINGAR (om sådana finns och inte omfattas av någon annan rubrik)

- Beskrivning och/eller diagram:.

3. BRÄNSLEFÖRSÖRJNING

3.1 Matarpump

Tryck(2) eller diagram med karakteristik:. kPa

3.2 Insprutningssystem

3.2.1 Insprutningspump

3.2.1.1 Fabrikat:.

3.2.1.2 Typ(er):.

3.2.1.3 Bränslemängd: . . . och . . . mm³(2) per slag eller cykel vid full insprutning vid ett pumpvarvtal av . . . r/min (nominellt) respektive . . . r/min (maximalt vridmoment) eller diagram med pumpkarakteristik.

Ange använd metod: på motor/i pumpprovbänk(1)

3.2.1.4 Förställning av insprutning

3.2.1.4.1 Förställningskurva(2);.

3.2.1.4.2 Tider(2):.

3.2.2 Tryckrör

3.2.2.1 Längd:. mm

3.2.2.2 Innerdiameter:. mm

3.2.3 Insprutare

3.2.3.1 Fabrikat:.

3.2.3.2 Typ(er):.

3.2.3.3 Öppningstryck(2) eller diagram med karakteristik:. kPa

3.2.4 Regulator

3.2.4.1 Fabrikat:.

3.2.4.2 Typ(er):.

3.2.4.3 Varvtal då begränsningen påbörjas vid full belastning(2):. r/min

3.2.4.4 Högsta varvtal vid obelastad motor(2):. r/min

3.2.4.5 Tomgångsvarvtal(2):. r/min

3.3 Köldstartsystem

3.3.1 Fabrikat:.

3.3.2 Typ(er):.

3.3.3 Beskrivning:.

(1) Stryk det ej tillämpliga.(2) Ange tolerans.

4. VENTILTIDER

4.1 Maximal lyftning samt öppnings- och slutningstider i förhållande till dödpunkterna (eller motsvarande):.

4.2 Referens- eller inställningsområden(1)

>Slut Grafik>

Tillägg 2

VÄSENTLIGA EGENSKAPER HOS MOTORFAMILJEN

>Start Grafik>

1. GEMENSAMMA PARAMETRAR(2):

1.1 Förbränningscykel:.

1.2 Kylmedel:.

1.3 Metod för luftaspiration:.

1.4 Förbränningskammarens typ/utformning:.

1.5 Ventiler och portar form, storlek och antal:

1.6 Bränslesystem:.

1.7 Motorns driftsystem:

Identitetsbevis i enlighet med ritning nummer:

- laddluftkylsystem:.

- återcirkulation av avgaser(3):.

- vatteninsprutning/emulsion(3):.

- luftinsprutning(3):.

1.8 System för efterbehandling av avgaser(3):.

Bevis för identiskt (eller lägst för huvudmotorn) förhållande mellan systemkapacitet och bränslemängd per slag enligt diagram nummer:.

(1) Stryk det ej tillämpliga.(2) Skall fyllas i i anslutning till specifikationerna i punkt 6 och 7 i bilaga I.(3) Om ej tillämpligt, skriv "e.t.".

2. MOTORFAMILJFÖRTECKNING

2.1 Motorfamiljens namn:.

2.2 Specifikation över motorer inom denna familj:

>Plats för tabell>

>Slut Grafik>

Tillägg 3

VÄSENTLIGA EGENSKAPER HOS MOTORTYPEN INOM FAMILJEN(1)

>Start Grafik>

1. BESKRIVNING AV MOTORN

1.1 Tillverkare:.

1.2 Tillverkarens motorkod:.

1.3 Cykel: fyrtakt/tvåtakt(2)

1.4 Borrning:. mm

1.5 Slaglängd:. mm

1.6 Antal cylindrar och cylinderarrangemang:.

1.7 Slagvolym:. cm³

1.8 Nominellt varvtal:.

(1) Uppgifter skall lämnas för varje motor i familjen.(2) Stryk det ej tillämpliga.

1.9 Varvtal för maximalt vridmoment:.

1.10 Volymkompressionsförhållande(1):.

1.11 Beskrivning av förbränningssystemet:.

1.12 Ritning(ar) av förbränningsrum och kolvtopp:.

1.13 Minsta tvärsnittsarea för in- och utsugningskanaler:.

1.14 Kylsystem

1.14.1 Vätska

1.14.1.1 Slag av vätska:.

1.14.1.2 Cirkulationspump(ar): ja/nej(2)

1.14.1.3 Egenskaper eller fabrikat och typ(er) (i tillämpliga fall):.

1.14.1.4 Utväxlingsförhållande(n) (i tillämpliga fall):.

1.14.2 Luft

1.14.2.1 Fläkt: ja/nej(2)

1.14.2.2 Egenskaper eller fabrikat och typ(er) (i tillämpliga fall):.

1.14.2.3 Utväxlingsförhållande(n) (i tillämpliga fall):.

1.15 Temperaturer som tillåts av tillverkaren

1.15.1 Vätskekylning:. K

högsta temperatur vid motorns utlopp:. K

1.15.2 Luftkylning: referenspunkt:.

Högsta temperatur vid referenspunkten:. K

1.15.3 Högsta utloppstemperatur hos laddningsluften i laddluftkylare (i tillämpliga fall):. K

1.15.4 Högsta avgastemperatur vid den punkt i avgasröret/-rören som ligger intill avgasgrenrörets/-rörens utloppsfläns(ar):. K

1.15.5 Smörjmedelstemperatur: min:. K

max:. K

1.16 Överladdare: ja/nej(2)

1.16.1 Fabrikat:.

1.16.2 Typ:.

1.16.3 Systembeskrivning (t.ex. maximalt laddtryck, eventuell övertrycksventil):.

1.16.4 Laddluftkylare: ja/nej(2)

1.17 Insugningssystem: maximalt tillåtet insugningsundertryck vid nominellt motorvarvtal och 100 % belastning:. kPa

1.18 Avgassystem: maximalt tillåtet avgasmottryck vid nominellt motorvarvtal och 100 % belastning:. kPa

2. YTTERLIGARE ANORDNINGAR MOT LUFTFÖRORENINGAR (om sådana finns och inte omfattas av någon annan rubrik)

- Beskrivning och/eller diagram:.

3. BRÄNSLEFÖRSÖRJNING

3.1 Matarpump

Tryck(1) eller diagram med karakteristik:. kPa

(1) Ange tolerans.(2) Stryk det ej tillämpliga.

3.2 Insprutningssystem

3.2.1 Insprutningspump

3.2.1.1 Fabrikat:.

3.2.1.2 Typ(er):.

3.2.1.3 Bränslemängd: . . . och . . . mm³(1) per slag eller cykel vid full insprutning vid ett pumpvarvtal av . . .r/min (nominellt) respektive . . . r/min (maximalt vridmoment) eller diagram med pumpkarakteristik.

Ange använd metod: på motor/i pumpprovbänk(2)

3.2.1.4 Förställning av insprutning

3.2.1.4.1 Förställningskurva(1):.

3.2.1.4.2 Tider(1):.

3.2.2 Tryckrör

3.2.2.1 Längd:. mm

3.2.2.2 Innerdiameter:. mm

3.2.3 Insprutare

3.2.3.1 Fabrikat:.

3.2.3.2 Typ(er):.

3.2.3.3 Öppningstryck(1) eller diagram med karakteristik:. kPa

3.2.4 Regulator

3.2.4.1 Fabrikat:.

3.2.4.2 Typ(er):.

3.2.4.3 Varvtal då begränsningen påbörjas vid full belastning(1):. r./min

3.2.4.4 Högsta varvtal vid obelastad motor(1):. r./min

3.2.4.5 Tomgångsvarvtal(1):. r./min

3.3 Köldstartsystem

3.3.1 Fabrikat:.

3.3.2 Typ(er):.

3.3.3 Beskrivning:.

4. VENTILTIDER

4.1 Maximal lyftning samt öppnings- och slutningstider i förhållande till dödpunkterna (eller motsvarande):.

4.2 Referens- eller inställningsområden(2):.

(1) Ange tolerans.(2) Stryk det ej tillämpliga.

>Slut Grafik>

BILAGA III

PROVNINGSFÖRFARANDE

1. INLEDNING

1.1 I denna bilaga beskrivs metoden för att fastställa utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar från motorer.

1.2 Provet skall genomföras med motorn monterad i provbänk och ansluten till en dynamometer.

2. PROVNINGSVILLKOR

2.1 Allmänna krav

Samtliga volymer och volymflöden skall beräknas vid 273 K (0 °C) och 101,3 kPa.

2.2 Provningsvillkor

2.2.1 Den absoluta temperaturen Ta hos motorns inloppsluft uttryckt i kelvin och det torra atmosfärtrycket ps uttryckt i kPa skall mätas och parametern fa bestämmas med hjälp av följande formler:

Motorer med naturlig aspiration och motorer med mekanisk förkompression:

fa = (>NUM>99 >DEN>ps)(>NUM>T >DEN>298)0,7

Turboladdade motorer med eller utan kylning av inloppsluften:

fa = (>NUM>99 >DEN>ps)0,7 × (>NUM>T >DEN>298)1,5

2.2.2 Provets giltighet

För att ett prov skall godkännas skall parametern fa vara:

0,98 ≤ fa ≤ 1,02

2.2.3 Motorer med laddluftkylning

Kylmedlets och laddningsluftens temperatur skall noteras.

2.3 Luftinloppssystem

Provmotorn skall vara utrustad med ett luftinloppssystem med ett luftinloppsundertryck vid den övre gräns som angivits av tillverkaren för ren luft vid de driftförhållanden som enligt uppgift från tillverkaren ger maximalt luftflöde.

Ett särskilt provningssystem får användas, under förutsättning att det kopierar motorns verkliga driftförhållanden.

2.4 Avgassystem

Provmotorn skall vara utrustad med ett avgassystem med ett avgasmottryck vid den övre gräns som angivits av tillverkaren för de driftförhållanden som ger den maximala angivna effekten.

2.5 Kylsystem

Ett motorkylsystem med tillräcklig kapacitet för att hålla motorn vid den normala drifttemperatur som föreskrivits av tillverkaren.

2.6 Smörjolja

Uppgifter om den smörjolja som används vid provningen skall noteras och presenteras tillsammans med provningsresultaten.

2.7 Provbränsle

Bränslet skall vara det referensbränsle som anges i bilaga IV.

Cetantalet och svavelhalten för det referensbränsle som används för provet skall noteras under punkt 5.1 i tillägg 1 till bilaga II.

Bränslet temperatur vid inloppet till insprutningspumpen skall vara 306 316 K (33 43 °C).

2.8 Bestämning av dynamometerinställningar

Inställningen av inloppsundertryck och avgasmottryck skall anpassas till tillverkarens övre gränser i enlighet med punkterna 2.3 och 2.4.

De maximala vridmomentvärdena vid de angivna provvarvtalen skall fastställas genom experiment för att beräkna vridmomentvärdena vid vart och ett av de angivna provstegen. För motorer som inte är utformade för att köras vid olika varvtal på en vridmomentkurva vid full belastning, skall det maximala vridmomentet vid provvarvtalen anges av tillverkaren.

Motorns inställning vid varje provsteg skall beräknas med hjälp av följande formel:

S = ((PM + PAE) × >NUM>L >DEN>100) - PAE

Om kvoten,

>NUM>PAE >DEN>PM

≥ 0,03

får värdet av PAE kontrolleras av den tekniska myndighet som beviljar typdogkännande.

3. PROVETS GENOMFÖRANDE

3.1 Förberedelse av provtagningsfiltren

Minst en timme före provet placeras varje filter(par) i en stängd, oförseglad petriskål som placeras i en vägningskammare för stabilisering. Efter stabiliseringen vägs varje filter(par) och tareringsvikten noteras. Filtret/filterparet förvaras sedan i en stängd petriskål eller filterhållare fram till provet. Om ett filter (par) som tas ur vägningskammaren inte används inom åtta timmar skall det vägas pa nytt innan det används.

3.2 Installation av mätutrustningen

Instrument och provtagningssonder installeras på föreskrivet sätt. Om ett system med fullfödesutspädning används för utspädning av avgaserna skall utloppsröret anslutas till systemet.

3.3 Start av utspädningssystemet och motorn

Utspädningssystemet och motorn skall startas och värmas upp tills samtliga temperaturer och tryck har stabiliserats vid full belastning och nominellt varvtal (punkt 3.6.2).

3.4 Justering av utspädningsfaktorn

Partikelprovtagningssystemet skall startas och köras på bypass för metoden med ett filter (valfritt för metoden med flera filter). Utspädningsluftens bakgrundspartikelnivå kan bestämmas genom att leda utspädningsluft genom partikelfiltren. Om filtrerad utspädningsluft används kan en mätning göras när som helst före, under eller efter provet. Om utspädningsluften inte är filtrerad krävs mätningar vid tre tidpukter - efter starten, före avbrytandet och vid en tidunkt nära mitten av cykeln. Genomsnittet av värdena skall beräkknas.

Utspädningsluften skall ställas in så att filtret vid varje provsteg har en maximal yttemperatur på 325 K (52 °C). Den totala utsprädningsfaktorn skall inte vara mindre än fyra.

Vid metoden med ett filter skall provets massflöde genom filtret hållas på en konstant nivå i förhållande till massflödet utspädda avgaser under alla provsteg i fullflödessystem. Denna masskvot skall ha en högsta avvikelse på ± 5 %, utom under de första 10 sekunderna i varje provsteg i system utan bypasskapacitet. Om system med delflödesutspädning och metoden med ett filter används skall massflödet genom filtret vara konstant med en högsta avvikelse på ± 5 % under varje steg, utom under de första 10 sekunderna i varje steg i system utan bypasskapacitet.

I system med kontroll av koncentrationen av CO2 eller NOx, skall CO2- eller NOx-halten mätas vid början och slutet av varje prov. Bakgrundskoncentrationen av CO2 eller NOx i utspädningsluften före och efter provet får skilja sig åt med högst 100 ppm respektive 5 ppm.

Om ett system för analys av utspädda avgaser används skall de relevanta bakgrundskoncentrationenera bestämmas genom provtagning av utspädningsluften i en provsäck över hela provsekvensen.

Den kontinuerliga bakgrundskoncentrationen (ej i säck) får fastställas som genomsnittet av minst tre värden som mäts vid olika tidpunkter - vid början, vid slutet och vid en tidpunkt nära mitten av cykeln. På tillverkarens begäran får bakgrundsmätningarna uteslutas.

3.5 Kontroll av analysatorerna

Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde ställs in.

3.6 Provcykel

3.6.1 Specifikation A för maskiner i enlighet med avsnitt 1 i bilaga I:

3.6.1.1 Följande 8-stegscykel(1) skall följas för dynamometerdrift i provmotorn:

>Plats för tabell>

3.6.2 Konditionering av motorn

Motorn skall värmas upp och systemet skall ha uppnått maximalt varvtal och vridmoment för att motorparametrarna skall kunna stabiliseras i enlighet med tillverkarens rekommendationer.

Observera:: Konditioneringsperioden bör även förhindra påverkan från tidigare provning i avgassystemet. En stabiliseringsperiod mellan provpunkterna krävs också för att minimera påverkan mellan punkterna.

3.6.3 Provsekvens

Provsekvensen påbörjas. Provet skall för varje provcykel genomföras i den stegordning som anges ovan.

Under varje steg i provcykeln efter den inledande omställningsperioden skall det angivna varvtalet ligga inom det största värdet av ± 1 % av nominellt varvtal eller ± 3 min-¹, utom vid låg tomgång som skall ligga inom de toleranser som angivits av tillverkaren. Det angivna vridmomentet skall hållas på en sådan nivå att genomsnittet över den period under vilken mätningarna görs ligger inom ± 2 % av det maximala vridmomentet vid provvarvtalet.

Minst tio minuter är nödvändigt för varje mätpunkt. Om det vid provning av en motor krävs längre provtagningstider för att erhålla tillräcklig partikelmassa på mätfiltret får provstegstiden förlängas i nödvändig utsträckning.

Provstegen längd skall noteras och rapporteras.

Koncentrationen gasformiga utsläpp i avgaserna skall mätas och noteras under de sista tre minuterna i varje steg.

Partikelprovtagningen och mätningen av de gasformiga utsläppen bör inte påbörjas innan motorstabilisering enligt tillverkarens definition har uppnåtts, och de skall avslutas samtidigt.

Bränsletemperaturen skall mätas vid inloppet till bränsleinsprutningspumpen eller i enlighet med tillverkarens anvisningar, och platsen för mätningen skall noteras.

3.6.4 Analysatorreaktion

Analysatorernas utslag skall registreras på en linjeskrivare eller mätas med ett motsvarande system för datainsamling, och avgaserna skall passera analysatorerna åtminstone under de sista tre minuterna av varje steg. Om provtagning i säck tillämpas för mätningen av utspädd CO och CO2 (se punkt 1.4.4 i tillägg 1 till bilaga III), skall ett prov samlas i säcken under de sista tre minusterna i varje steg, och säckprovet skall analyseras och noteras.

3.6.5 Partikelprovtagning

Partikelprovtagningen kan göras antingen med metoden med ett filter eller med metoden med flera filter (punkt 1.5 i tillägg 1 till bilaga III). Eftersom resultaten kan skilja sig åt något beroende på vilken metod som används, skall det i resultatredovisningen anges vilken metod som använts.

Vid metoden med ett filter skall de vägningsfaktorer för varje steg som angivits i provcykelförfarandet beaktas vid provtagningen, genom att provtagningsflödet och/eller provtagningstiden anpassas.

Provtagningen skall ske så sent som möjligt inom varje steg. Provtagningstiden vid varje steg skall vara minst 20 sekunder vid metoden med ett filter och minst 60 sekunder vid metoden med flera filter. För system utan bypasskapacitet skall provtagningstiden vid varje steg vara minst 60 sekunder vid båda metoderna.

3.6.6 Motorforhållanden

Motorns varvtal och belastning, inloppsluftens temperatur, bränsleflödet och luft- eller avgasflödet skall vid varje steg mätas så snart motorn har stabiliserats.

Om mätningen av avgasflödet eller mätningen av förbrukningen av förbränningsluft och bränsle inte går att genomföra, kan dessa beräknas med hjälp av kol- och syrebalansmetoden (se punkt 1.2.3 i tillägg 1 till bilaga III).

Eventuella ytterligare uppgifter som krävs för beräkningen skall noteras (se punkterna 1.1 och 1.2 i tillägg 3 till bilaga III).

3.7 Ny kontroll av analysatorerna

Efter utsläppsprovet används en nollställningsgas och samma spänngas för att upprepa kontrollen. Provet betraktas som godkänt om skillnaden mellan de båda mätresultaten understiger 2 %.

(1) Identisk med cykel C1 i utkastet till ISO standard 8178-4.

Tillägg 1

1. MÄT- OCH PROVTAGNINGSFÖRFARANDEN

Gas- och partikelformiga ämnen som släpps ut av motorn skall mätas med hjälp av de metoder som beskrivs i bilaga V. Metoderna i bilaga V beskriver de rekommenderade analyssystemen för gasformiga utsläpp (punkt 1.1) och de rekommenderade systemen för partikelutspädning och -provtagning (punkt 1.2).

1.1 Dynamometerspecifikation

En motordynamometer med de egenskaper som krävs för att genomföra den provcykel som beskrivs i punkt 3.6.1 i bilaga III skall användas. Utrustningen för mätning av vridmoment och varvtal skall möjliggöra mätning av vevaxelns effekt inom de angivna gränserna. Ytterligare beräkningar kan bli nödvändiga.

Mätutrustningens noggrannhet skall vara sådan att de maximala toleranser som anges av siffrorna i punkt 1.3 inte överskrids.

1.2 Avgasflöde

Avgasflödet skall bestämmas med en av de metoder som anges i punkt 1.2.1 1.2.4.

1.2.1 Metod med direkt mätning

Direkt mätning av avgasflödet med flödesmunstycke eller motsvarande mätsytem (för närmare upplysningar se ISO 5167).

Observera: Direkt mätning av avgasflödet är en svår uppgift. Försiktighetsåtgärder skall vidtas för att undvika mätfel som ger fel utsläppsvärden.

1.2.2 Metod med mätning av luft och bränsle

Mätning av luftflödet och bränsleflödet.

Luft- och bränsleflödesmätare med en noggrannhet enligt punkt 1.3 skall användas. Beräkningen av avgasflödet skall göras enligt följande formel:

GEXHW = GAIRW + GFUEL (massflöde avgaser på våt bas)

eller

VEXHD = VAIRD - 0,766 × GFUEL (volymflöde avgaser på torr bas)

eller

VEXHW = VAIRW + 0,746 × GFUEL (volymflöde avgaser på torr bas)

1.2.3 Kolbalansmetoden

Beräkning av avgasmassan utifrån bränsleförbrukning och avgaskoncentrationer med hjälp av kolbalansmetoden (se tillägg 3 till bilaga III).

1.2.4 Totalt flöde utspädda avgaser

Om ett system med fullflödesutspädning används skall de utspädda avgasernas totala flöde (GTOTW, VTOTW) mätas med PDP eller CFV - punkt 1.2.1.2 i bilaga V. Noggrannheten skall uppfylla kraven i punkt 2.2 i tillägg 2 till bilaga III.

1.3 Noggrannhet

Kalibreringen av samtliga mätinstrument skall göras i enlighet med nationella (internationella) standarder och uppfylla följande krav:

>Plats för tabell>

1.4 Bestämning av gasformiga ämnen

1.4.1 Allmänna analysatorspecifikationer

Analysatorerna skall ha ett mätområde som är lämpligt för den noggrannhet som krävs vid mätning av koncentrationerna av ämnen i avgaserna (punkt 1.4.1.1). Analysatorerna bör användas på ett sådant sätt att den uppmätta koncentrationen ligger mellan 15 % och 100 % av fullt skalutslag.

Om det fulla skalvärdet är 155 ppm (eller ppm C) eller lägre eller om avläsningssystem (datorer, datainsamlare) som ger tillräcklig noggrannhet och avläsnings-noggrannhet under 15 % av fullt skalutslag används, kan även koncentrationer under 15 % av fullt skalutslag godtas. I sådana fall skall ytterligare kalibreringar göras för att säkerställa kalibreringskurvornas noggrannhet - punkt 1.5.5.2 i tillägg 2 till bilaga III.

Utrustningens elektromagnetiska kompatibilitet (EMC) skall ligga på en sådan nivå att ytterligare fel minimeras.

1.4.1.1 Mätfel

Det totala mätfelet, inbegripet ömsesidig känslighet för andra gaser (se punkt 1.9 i tillägg 2 till bilaga III) skall inte överstiga det minsta värdet av ± 5 % av avläsningen eller 3,5 % av fullt skalutslag. För koncentrationer på mindre än 100 ppm skall mätfelet inte överstiga ± 4 ppm.

1.4.1.2 Repeterbarhet

Repeterbarheten, definierad som 2,5 gånger standardavvikelsen vid tio upprepade reaktioner på en viss kalibrerings- eller spänngas, får inte vara större än ± 1 % av koncentrationen vid fullt skalutslag för varje mätområde över 155 ppm (eller ppm C) som används eller ± 2 % av varje mätområde under 155 ppm (eller ppm C) som används.

1.4.1.3 Störningar

Analysatorns största reaktionsvariation på nollställnings- och kalibrerings- eller spänngaser över en tiosekundersperiod får inte överstiga 2 % av fullt skalutslag för samtliga mätområden som används.

1.4.1.4 Nollpunktsavvikelse

Nollpunktsavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används. Nollpunktsreaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive störningar, på en nollställningsgas under ett 30-sekundersintervall.

1.4.1.5 Spännavvikelse

Spännavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som abvänds. Spänn definieras som skillnaden mellan spännreaktion och nollpunktsreaktion. Spännreaktoin definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive störningar, på en spänngas under ett 30-sekundersintervall.

1.4.2 Gastorkning

Den frivilliga torkanordningen skall ha minimal inverkan på koncentrationer av de gaser som mäts. Kemiska torkare är inte en godtagbar metod för att avlägsna vatten från provet.

1.4.3 Analysatorer

I punkt 1.4.3.1 1.4.3.5 i detta tillägg beskrivs de mätprinciper som skall användas. En detaljerad beskrivning av mätsystemen finns i bilaga V.

De gaser som skall mätas skall analyseras med hjälp av följande instrument. För olinjära analysatorer är det tillåtet att använda linjaritetskretsar.

1.4.3.1 Analys av kolmonoxid (CO)

Kolmonoxidanalysatorn skall vara en infrarödanalysator med spridningsoptik av absorptionstyp.

1.4.3.2 Analys av koldioxid (CO2)

Koldioxidanalysatorn skall vara en infrarödanalysator med spridningsoptik av absorptionstyp.

1.4.3.3 Analys av kolväten (HC)

Kolväteanalysatorn skall vara av typen uppvärmd flamjonisationsdetektor (HFID) med uppvärmda detektorer, ventiler, rörledningar etc., så att gasens temperatur hålls vid 463 K (190 °C) ± 10 K.

1.4.3.4 Analys av kräveoxider (NOx)

Analysatorn för kväveoxider skall vara av typen kemiluminescensdetektor (CLD) eller uppvärmd kemiluminescensdetektor (HCLA) med NO2/NO-omvandlare, om mätningen görs på torr bas. Om mätningen görs på våt bas skall en HCLD med omvandlare som hålls över 333 K (60 °C) användas, förutsatt att vattendämpningskontrollen (punkt 1.9.2.2 i tillägg 2 till bilaga III) utförts med tillfredsställande resultat.

1.4.4 Uppsamling av gaser

Provtagningssonderna för gasformiga utsläpp skall i den mån detta är tillämpligt placeras minst 0,5 m eller tre gånger avgasrörets diameter beroende på vilket avstånd som är störst framför avgassystemets utsläpp och tillräckligt nära motoren för att säkerställa en avgastemperatur på minst 343 K (70 °C) vid sonden.

I flercylindriga motorer med avgasgrenrör skall sondens inlopp placeras tillräckligt långt bakom för att säkerställa att provet är representativt för de genomsnittliga avgasutsläppen från samtliga cylindrar. I flercylindriga motorer med olika grupper av grenrör, t.ex. i en "V"-motortyp, är det tillåtet att ta ett individuellt prov från varje grupp och beräkna det genomsnittliga avgasutsläppet. Andra metoder som har visat sig ge samma resultat som de ovan angivna får användas. Vid beräkning av avgasutsläppen skall motorns totala massflöde avgaser användas.

Om avgasernas sammansättning påverkas av ett system för efterbehandling av avgaser skall avgasprovet tas bakom denna anordning. Om ett fullflödessystem används för bestämning av partiklarna kan de gasformiga utsläppen även bestämmas i de utspädda avgaserna. Provtagningssondenra skall vara nära partikelprovtagningssonden i utspädningstunneln (DT punkt 1.2.1.2 i bilaga V och PSP punkt 1.2.2. i bilaga V). CO och CO2 får alternativt bestämmas genom provtagning i provtagningssäcken.

1.5 Bestämning av partiklar

För bestämningen av partiklar krävs ett utspädningssystem. Utspädning kan ske genom ett system för delflödesutspädning eller ett system för fullflödesutspädning. Utspädningssystemets flödeskapacitet skall vara tillräcklig för att fullständigt eliminera vattenkondensering i utspädnings- och provtagningssystemen samt hålla den utspädda avgasen vid eller under 325 K (52 °C) omedelbart framför filterhållaren. Avfuktning av utspädningsluften innan denna kommer in i utspädningssystemet är tillåtet om luftfuktigheten är hög. Förvärmning av utspädningsluften till en temperatur över gränsen på 303 K (30 °C) rekommenderas om den omgivande temperaturen ligger under 293 K (20 °C). Temperaturen hos utspädningsluften får emellertid inte överstiga 325 K (52 °C) innan avgasen leds in i utspädningstunneln.

I ett system med delflödesutspädning skall partikelprovtagningssonden placeras framför och nära gassonden enligt definition i punkt 4.4 och i enlighet med EP och SP i figur 4 12 i punkt 1.2.1.1 i bilaga V.

Systemet för delflödesutspädning skall vara utformat på så sätt att avgasströmmen delas i två delar, varav den mindre späds ut med luft och därefter används för partikelmätning. Det är väsentligt att utspädningsfaktorn bestäms med stor noggrannhet. Olika metoder för delning kan användas, varvid den använda delningsmetoden i hög grad avgör vilka provtagningsredskap och -förfaranden som skall användas (punkt 1.2.1.1 i bilaga V).

För att bestämma partikelmassan krävs ett partikelprovtagningssystem, partikelprovtagningsfilter, en mikrogramvåg och en vägningskammare med kontrollerad temperatur och fuktighet.

Vid partikelprovtagning kan två metoder användas:

- Vid metoden med ett filter används ett par filter (se punkt 1.5.1.3 i detta tillägg) för samtliga steg i provcykeln. Särskild uppmärksamhet måste ägnas provtagningstiderna och -flödena under provets insamlingsfas. Endast ett par filter krävs emellertid för provcykeln.

- Enligt metoden med flera filter skall ett par filter (se punkt 1.5.1.3 i detta tillägg) användas för varje enskilt steg i provcykeln. Denna metod tillåter mer flexibla provtagningsförfaranden men kräver fler filter.

1.5.1 Partikelprovtagningsfilter

1.5.1.1 Filterspecifikation

Vid certifieringsprov krävs fluorkarbonbelagda glasfiberfilter eller fluorkarbonbaserade membranfilter. För särskilda ändamål får andra filtermaterial användas. Samtliga filtertyper skall ha en insamlingskapacitet för 0,3 µm DOP (dioktylftalat) på minst 95 % vid en gashastighet på ytan mellan 35 och 80 cm/s. Vid korrelationsundersökningar som utförs mellan laboratorier eller mellan en tillverkare och en godkännandemyndighet skall filter av identisk kvalitet användas.

1.5.1.2 Filterstorlek

Partikelfiltren skall ha en diameter av minst 47 mm (37 mm effektiv diameter). Filter med större diameter godtas punkt 1.5.1.5).

1.5.1.3 Huvudfilter och sekundärfilter

Proven på den utspädda avgasen tas under provsekvensen med ett filterpar som sitter i serie (ett huvudfilter och ett sekundärfilter). Sekundärfiltret skall vara placerat högst 100 mm bakom huvudfiltret, och filtren får inte beröra varandra. Filtren kan vägas separat eller parvis med de effektiva sidorna mot varandra.

1.5.1.4 Hastighet på filterytan

En gashastighet på ytan genom filtret på mellan 35 och 80 cm/s skall uppnås.

1.5.1.5 Provmassa

Den rekommenderade minsta provmassan är 0,5 mg/1075 mm² effektiv area vid metoden med ett filter. För de vanligaste filterstorlekarna är värdena följande:

>Plats för tabell>

Vid metoden med flera filter är den totala rekommenderade minsta provmassan för samtliga filter lika med produkten av det relevanta värdet ovan och kvadratroten av det totala anstalet steg.

1.5.2 Specifikationer för vägningskammaren och analysvågen

1.5.2.1 Villkor för vägningskammaren

Vid filterkonditionering och -vägning skall temperaturen i den kammare där partikelfiltren konditioneras och vägs ligga på 295 K (22 °C) ± 3 K. Fuktigheten skall ligga på en sådan nivå att kondens sker vid 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K, och den relativa fuktigheten skall vara 45 ± 8 %.

1.5.2.2 Vägning av referensfilter

Kammaren skall vara fri från andra föroreningar (t.ex. damm) som kan sätta sig på partikelfiltren under stabiliseringen. Avvikelser från de specifikationer för vägningskammaren som anges i punkt 1.5.2.1 tillåts om avvikelserna pågår i högst 30 minuter. Vägningskammaren bör uppfylla de nödvändiga specifikationerna innan personal kommer in i vägningskammaren. Minst två oanvända referensfilter eller referensfilterpar skall vägas inom fyra timmar från, men helst samtidigt med, vägningen av provtagningsfiltren (-filterparen). De skall vara av samma storlek och material som provtagningsfiltren.

Om referensfiltrets (-filterparens) genomsnittliga vikt mellan vägningarna av provtagningsfiltren ändras med mer än ± 5 % (± 7,5 % för filterpar) av den rekommenderade minsta provmassan (punkt 1.5.1.5), skall samtliga provtagningsfilter kasseras och utsläppsproven göras om.

Om stabilitetskriterierna för vägningskammaren enligt punkt 1.5.2.1 inte uppfylls men vägningen av referensfiltren (-filterparen) uppfyller ovanstående kriterier, får motortillverkaren välja mellan att godta de uppmätta värdena för provtagningsfiltrens vikt eller ogiltigförklara proven, justera vägningskammarens kontrollsystem och göra om proven.

1.5.2.3 Analysvåg

Den analysvåg som skall användas för att bestämma vikten hos samtliga filter skall ha en noggrannhet (standardavvikelse) på 20 µg och en avläsningsnoggrannhet på 10 µg (1 siffra = 10 µg). För filter med en diameter under 70 mm skall noggrannheten och avläsningsnoggrannheten vara 2 µg respektive 1 µg.

1.5.2.4 Eliminering av effekter av statisk elektricitet

För att eliminera effekterna av statisk elektricitet skall filtren neutraliseras före vägningen, t.ex. med hjälp av poloniumneutraliserare eller en anordning med motsvarande verkan.

1.5.3 Ytterligare specifikationer för partikelmätning

Samtliga delar av utspädningssystemet och provtagningssystemet, från avgasröret fram till filterhållaren, som kommer i kontakt med outspädda och utspädda avgaser skall vara konstruerade på ett sådant sätt att minsta möjliga avsättning och ändring av partiklarna sker. Samtliga delar skall vara av elektriskt ledande material som inte reagerar med avgasernas beståndsdelar, och de skall vara jordade för att förhindra elektrostatiska effekter.

Tillägg 2

1 KALIBRERING AV ANALYSINSTRUMENTEN

1.1 Inledning

Varje analysator skall kalibreras så ofta som det är nödvändigt för att noggrannhetskraven i denna standard skall vara uppfyllda. I denna punkt beskrivs den kalibreringsmetod som skall användas för de analysatorer som anges i punkt 1.4.3 i tillägg 1.

1.2 Kalibreringsgaser

Livslängden måste respekteras för samtliga kalibreringsgaser.

Den sista förbrukningsdag för kalibreringsgaserna som angivits av tillverkaren skall noteras.

1.2.1 Rena gaser

Den renhet som krävs hos gaserna fastställs genom de föroreningsgränser som anges nedan. Följande gaser måste vara tillgängliga vid genomförandet av provet:

- Renad kvävgas

(förorening ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)

- Renad syrgas

(renhet > 99,5 volymprocent O2)

- Blandning innehållande väte och helium

(40 ± 2 % väte, resten helium)

(förorening ≤ 1 ppm C, ≤ 400 ppm CO)

- Renad syntetisk luft

(förorening ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO)

(syrehalt 18 21 volymprocent)

1.2.2 Kalibrerings- och spänngaser

Gaser med följande kemiska sammansättning skall finnas tillgängliga. Blandningar av

- C3H8 och renad syntetisk luft (se punkt 1.2.1),

- CO och renad kvävgas,

- NO och renad kvävgas (mängden NO2 i denna kalibreringsgas får inte överstiga 5 % av NO-halten),

- O2 och renad kvävgas,

- CO2 och renad kvävgas,

- CH4 och renad syntetisk luft,

- C2H6 och renad syntetisk luft.

Observera: Andra gaskombinationer är tillåtna, förutsatt att gaserna inte reagerar med varandra.

Den verkliga koncentrationen hos en kalibrerings- eller spänngas får inte avvika med mer än ± 2 % från det angivna värdet. Alla koncentrationer hos kalibreringsgas skall anges på volymbas (volymprocent eller volym-ppm).

De koncentrationer som används för kalibrering och spänn kan också erhållas med en gasdelare, i vilken utspädning sker med renad N2 eller med renad syntetisk luft. Noggrannheten hos blandningsanordningen skall vara sådan att koncentrationerna hos de utspädda kalibreringsgaserna kan bestämmas med en noggrannhet på ± 2 %.

1.3 Handhavande av analys- och provtagningssystem

Analysatorerna skall handhas enligt instrumenttillverkarens start- och driftanvisningar. De minimikrav som anges i punkt 1.4 1.9 skall uppfyllas.

1.4 Läckageprov

Ett läckageprov skall utföras. Provtagningssonden kopplas bort från avgassystemet och anslutningen pluggas. Analysatorpumpen kopplas in. Efter en inledande stabiliseringsperiod bör alla flödesmätare visa noll. Om så inte är fallet kontrolleras provtagnings-ledningarna och felet rättas till. Maximalt tillåtet läckage på vakuumsidan skall vara 0,5 % av flödet vid användning för den del av systemet som kontrolleras. Analysator- och bypassflöden får användas för uppskattning av flödena vid användning.

En annan metod är att göra en stegvis förändring av koncentrationen vid provtagningsledningens början genom att byta från nollställningsgas till spänngas.

Om det efter en tillräcklig tidsperiod visar sig att koncentrationen är lägre jämfört med koncentrationen hos den gas som tillsatts tyder detta på problem med kalibreringen eller läckage.

1.5 Kalibreringsförfarande

1.5.1 Instrumentsamling

Instrumentsamlingen skall kalibreras och kalibreringskurvorna kontrolleras mot standardgaser. Samma gasflöden som vid avgasprov skall användas.

1.5.2 Uppvärmning

Uppvärmningen skall ske i enlighet med tillverkarens rekommendationer. Om uppgift saknas rekommenderas en period på minst två timmar för uppvärmning av analysatorerna.

1.5.3 NDIR- och HFID-analysator

NDIR-analysatorn trimmas in om det behövs, och förbränningsflamman i HFID-analysatorn ställs in optimalt (punkt 1.8.1).

1.5.4 Kalibrering

Varje driftområde som normalt används skall kalibreras.

CO-, CO2, Nox-, HC- och O2-analysatorerna skall nollställas med hjälp av renad syntetisk luft (eller kvävgas).

Lämpliga kalibreringsgaser skall föras in i analysatorerna, värdena noteras och kalibreringskurvan bestämmas i enlighet med punkt 1.5.6.

Nollställningen skall kontrolleras på nytt och kalibreringsförfarandet upprepas vid behov.

1.5.5 Bestämning av kalibreringskurva

1.5.5.1 Allmänna riktlinjer

Analysatorns kalibreringskurva bestäms genom minst fem kalibreringspunkter (utöver noll) så jämnt utspridda som möjligt. Den högsta nominella koncentrationen får inte understiga 90 % av fullt mätutslag.

Kalibreringskurvan beräknas med minsta kvadratmetoden. Om graden hos det polynom som erhålls är större än 3 måste antalet kalibreringspunkter (inklusive noll) minst vara lika med polynomgraden plus 2.

Kalibreringskurvan får inte avvika med mer än ± 2 % från det nominella värdet för varje kalibreringspunkt och mer än ± 1 % av fullt mätutslag vid noll.

Utifrån kalibreringskurvan och kalibreringspunkterna är det möjligt att kontrollera om kalibreringen har utförts på ett riktigt sätt. De karakteristiska parametrarna föranalysatorn måste anges, särskilt

- mätområdet,

- känsligheten,

- datum för kalibreringen.

1.5.5.2 Kalibrering under 15 % av fullt mätutslag

Analysatorns kalibreringskurva bestäms genom minst tio kalibreringspunkter (utöver noll) sä jämnt utspridda som möjligt, så att 50 % av kalibreringspunkterna ligger under 10 % av fullt mätutslag.

Kalibreringskurvan beräknas med minsta kvadratmetoden.

Kalibreringskurvan får inte avvika med mer än ± 4 % från det nominella värdet för varje kalibreringspunkt och mer än ± 1 % av fullt mätutslag vid noll.

1.5.5.3 Alternativa metoder

Om det kan visas att alternativa metoder (t.ex. med datoranalys, elektronisk kontroll av mätområdet etc.) kan ge motsvarande noggrannhet, får dessa metoder användas.

1.6 Kontroll av kalibreringen

Varje normalt använt mätområde skall kontrolleras före varje analys enligt följande:

Kalibreringen kontrolleras med en nollställningsgas och en spänngas, vars nominella värde är över 80 % av fullt mätutslag för mätområdet.

Om skillnaden mellan det värde som framkommer och det angivna referensvärdet inte är mer än ± 4 % av fullt mätutslag i fråga om de aktuella punkterna, kan inställningsparametrarna justeras. Om så inte är fallet måste en ny kalibreringskurva bestämmas i enlighet med punkt 1.5.4.

1.7 Prov av NOx-omvandlarens verkningsgrad

Verkningsgraden hos omvandlaren från NO2 till NO kontrolleras i enlighet med punkt 1.7.1 1.7.8 (figur 1).

1.7.1 Provuppställning

Med den provuppställning som visas i figur 1 (se även punkt 1.4.3.5 i tillägg 1) och med hjälp av följande förfarande kan verkningsgraden hos omvandlaren kontrolleras med en ozongenerator.

Figur 1 Schema över uppställning för kontroll av omvandlarens verkningsgrad

>Hänvisning till en Grafik>

1.7.2 Kalibrering

Kalibrera CLD och HCLD inom det vanligaste driftområdet enligt tillverkarens anvisningar med hjälp av nollställnings- och spänngas (NO-halten måste uppgå till ca 80 % av driftområdet och NO2-koncentrationen i gasblandningen understiga 5 % av NO-koncentrationen). NOx-analysatorn måste vara i NO-läget, så att spänngasen inte passerar omvandlaren. Notera den avlästa koncentrationen.

1.7.3 Beräkning

Verkningsgraden hos NOx-omvandlaren beräknas på följande sätt:

verkningsgrad (%) = (1 + >NUM>a - b >DEN>c - d) × 100

a) NOx-koncentration eligt punkt 1.7.6

b) NOx-koncentration enligt punkt 1.7.7

c) NO-koncentration enligt punkt 1.7.4

d) NO-koncentration enligt punkt 1.7.5.

1.7.4 Tillförsel av syre

Via en T-anslutning tillförs syre eller nollställningsluft kontinuerligt till gasflödet tills den visade koncentrationen är ca 20 % lägre än den visade kalibreringskoncentrationen enligt 1.7.2. (Analysatorn är i NO-läge.)

Notera den avlästa koncentrationen c. Ozongeneratorn skall vara bortkopplad under hela detta förlopp.

1.7.5 Aktivering av ozongeneratorn

Ozongeneratorn aktiveras nu, så att den alstrar tillräckligt med ozon för att NO-koncentrationen skall sjunka till ca 20 % (minst 10 %) av kalibreringskoncentrationen enligt 1.7.2. Notera den avlästa koncentrationen d. (Analysatorn är i NO-läge.)

1.7.6 NOx-läge

NO-analysatorn kopplas sedan om till NOx-läge, vilket innebär att gasblandningen (som består av NO, NO2, O2 och N2) passerar genom omvandlaren. Notera den avlästa koncentrationen a. (Analysatorn är i NOx-läge.)

1.7.7 Bortkoppling av ozongeneratorn

Ozongeneratorn kopplas bort. Gasblandningen enligt punkt 1.7.6 passerar genom omvandlaren och in i detektorn. Notera den avlästa koncentrationen b. (Analysatorn är i NOx-läge.)

1.7.8 NO-läge

Efter omkoppling till NO-läge och med ozongeneratorn bortkopplad stängs även tillförseln av syre eller syntetisk luft. Det avlästa NOx-värdet får inte med mer än ± 5 % avvika från det värde som uppmätts enligt punkt 1.7.2. (Analysatorn är i NO-läge.)

1.7.9 Provintervall

Verkningsgraden hos omvandlaren måste kontrolleras före varje kalibrering av NOx-analysatorn.

1.7.10 Krav på verkningsgrad

Omvandlarens verkningsgrad får inte understiga 90 %, men en verkningsgrad på 95 % rekommenderas bestämt.

Observera: Om ozongeneratorn när analysatorn är inställt på det oftast använda driftområdet inte kan ge en reduktion från 80 % till 20 % i enlighet med punkt 1.7.5, skall det högsta område användas inom vilket ozongeneratorn fungerar.

1.8 Justering av FID

1.8.1 Optimering av detektorns reaktion

HFID skall justeras enligt anvisningar från instrumenttillverkaren. Propan i luft skall användas för att optimera reaktionen inom det oftast använda mätområdet.

Med bränsle- och luftflöden inställda enligt tillverkarens rekommendationer skall 350 ± 75 ppm C spänngas ledas in till analysatorn. Reaktionen vid ett visst bränsleflöde bestäms utifrån skillnaden mellan reaktionen på spänngas och reaktionen på nollställningsgas. Bränsleflödet skall ökas respektive minskas i förhållande till tillverkarens anvisning. Reaktionen hos spänn- och nollställningsgas vid dessa bränsleflöden skall noteras. Skillnaden mellan reaktionen på spänn- respektive nollställningsgas skall uppritas och bränsleflödet justeras till den del av kurvan som motsvarar de högsta värdena.

1.8.2 Reaktionsfaktorer för kolväten

Analysatorn skall kalibreras med hjälp av propan i luft och renad syntetisk luft, i enlighet med punkt 1.5. Reaktionsfaktorerna bestäms när en analysator tas i bruk och därefter i samband med större kontroller.

Reaktionsfaktorn (Rf) för en viss typ av kolväte är förhållandet mellan C1-avläsningen på FID och koncentrationen i gascylindern uttryckt som ppm C1.

Provgaskoncentrationen skall vara sådan att ca 80 % av fullt skalutslag erhålls. Koncentrationen skall vara känd med en noggrannhet av ± 2 volymprocent enligt en gravimetrisk standard. Dessutom skall gascylindern konditioneras i förväg under 24 timmar vid en temperatur på 298 K (25 °C) ± 5 K.

De provgaser som skall användas och rekommenderad reaktionsfaktor är

- metan och renad syntetisk luft 1,00 ≤ Rf ≤ 1,15

- propylen och renad syntetisk luft 0,90 ≤ Rf ≤ 1,1

- toluen och renad syntetisk luft 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10

i förhållande till reaktionsfaktorn (Rf) 1,00 för propan och renad syntetisk luft.

1.8.3 Kontroll av syreinterferens

Kontroll av syreinterferens görs när en analysator tas i bruk och därefter i samband med större kontroller.

Reaktionsfaktorn skall bestämmas enligt 1.8.2. Den provgas som skall användas och rekommenderat relativt reaktionsfaktorområde är

- propan och kväve 0,95 ≤ Rf ≤ 1,05.

i förhållande till reaktionsfaktorn (Rf) 1,00 för propan och renad syntetisk luft.

Syrekoncentrationen i FID:s brännarluft skall ligga inom ± 1 mol-% av syrekoncentrationen i den brännarluft som användes vid den senaste kontrollen av syreinterferens. Om skillnaden är större skall syreinterferensen kontrolleras och analysatorn vid behov justeras.

1.9 Interferenseffekter med NDIR- och CLD-analysatorer

Gaser utöver den som skall analyseras som finns i avgaserna kan påverka avläsningen på flera sätt. Positiv interferens äger rum i NDIR-instrument om interferensgasen ger samma effekt som den gas som mäts, men i lägre grad. Negativ interferens äger rum i NDIR-instrument genom att interferensgasen vidgar absorptionsbandet för den gas som mäts, och i CLD-instrument genom att interferensgasen utsläcker strålningen. Kontroll av interferens enligt 1.9.1 och 1.9.2 skall utföras innan analysatorn tas i bruk för första gången och därefter i samband med större kontroller.

1.9.1 Kontroll av interferens hos CO-analysatorn

Vatten och CO2 kan störa CO-analysatorns funktion. Därför sk