Alla medlemsstater har lämnat in sin tredje nationella rapport omfattande perioden 2015–2017, medan Kroatien överlämnade en rapport för andra gången.

I direktivet fastställs ett gemenskapssystem för övervakning och kontroll av gränsöverskridande transporter av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle, som ska garantera ett tillfredsställande skydd av befolkningen. Enligt direktivet ska berörda medlemsstater informeras om de transporter av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle som görs till eller via deras territorium, och de ska ge antingen sitt medgivande eller ett motiverat avslag.

På EU-nivå har direktivet det övergripande målet att förbättra skyddet mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning genom övervakning och kontroll av transporter av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. I rådets direktiv 2013/59/Euratom om grundläggande säkerhetsnormer fastställs även harmoniserade kriterier för friklassning och allmänna nivåer för befrielse av material från reglering och tillsyn, samtidigt som tillämpningsområdet för de grundläggande säkerhetsnormerna utvidgas till mänskliga aktiviteter där det förekommer naturliga strålkällor, bland annat naturligt förekommande radioaktivt material. Hur rådets direktiv 2013/59/Euratom påverkar genomförandet av övervakning och kontroll av gränsöverskridande transporter bör följas upp av kommissionen under den kommande rapporteringsperioden.

När använt kärnbränsle och radioaktivt avfall genereras lagras det före eventuell upparbetning/bearbetning och slutförvaring. Sådana material transporteras i de flesta medlemsstater, oavsett hur omfattande kärnkraftsprogram de har. Från de anläggningar där dessa material har genererats eller hanterats transporteras använt kärnbränsle och radioaktivt avfall i huvudsak via väg- och järnvägstransport eller transport till sjöss, i undantagsfall med flyg.

Alla medlemsstater i EU producerar radioaktivt avfall från olika anläggningar (t.ex. kärnkraftverk eller forskningsreaktorer) och verksamheter, såsom radioisotoptillämpningar inom medicin, industri, jordbruk, forskning och utbildning. Radioaktivt avfall definieras som radioaktivt material i gasform eller flytande eller fast form, för vilket ingen ytterligare användning förutses av ursprungs- eller bestämmelselandet, eller av en fysisk eller juridisk person vars beslut godtas av dessa länder, och som står under tillsyn som radioaktivt avfall av ett tillsynsorgan inom ramen för ursprungs- och bestämmelseländernas gällande lagstiftning och regelverk.

Under det elfte mötet presenterade kommissionen ändringarna av rapporteringsmallen för rapportering vart tredje år av transporter av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Den frivilliga rapporteringsmallen används i stor utsträckning av medlemsstaterna. Kommissionens avdelningar ändrade rapporteringsmallens innehåll och format med beaktande av kommissionens iakttagelser under den tredje rapporteringscykeln (som beskrivs i avsnitten 4.4 och 4.5 i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar SWD(2019) 437).

Den rådgivande kommitténs elfte möte hölls den 8 oktober 2019 i Luxemburg. Under det elfte mötet diskuterades utkastet till denna rapport och det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar. Därefter erhölls den rådgivande kommitténs yttrande genom skriftligt förfarande.

·meddela kommissionen den eller de behöriga myndigheternas kontaktuppgifter samt all information som behövs för att snabbt kunna kommunicera med dessa.

När det gäller vägran att lämna medgivande rapporterades tre fall under den aktuella genomförandeperioden. Det konstaterades att vissa av dessa transporter (som i slutändan inte genomfördes) dock rapporterades av de länder som lämnade medgivande:

·En medlemsstat vägrade att lämna medgivande till fyra ansökningar om transit av kontaminerat metallskrot eftersom den ansåg att ansökan inte omfattades av direktivets tillämpningsområde, som bara fastställer regler för radioaktivt avfall och använt kärnbränsle. Dessa transiteringar genomfördes emellertid regelbundet i enlighet med tillämplig lokal lagstiftning.

·En medlemsstat vägrade att lämna medgivande till import av radioaktivt avfall från en annan medlemsstat för deponering och hävdade att ursprungsmedlemsstaten själv hade kapacitet att deponera avfallet.

Medlemsstaterna rapporterade inga problem till kommissionen vilka skulle kunna omfattas av artikel 4 ”Återtransporter som avser transporter utan tillstånd och odeklarerat radioaktivt avfall”, artikel 12 ”Transporter som inte fullföljs”, eller artikel 16.1 c ”Förbjuden export”. Den enda återtransport som deklarerades under denna period rörde visst radioaktivt avfall (från den medicinska sektorn) som var avsett för en bearbetningsanläggning utomlands och som ansågs olämpligt. På grundval av de rapporterade uppgifterna utfördes därmed inga otillåtna transporter på EU:s territorium under rapporteringsperioden.

Förseningar i samband med uppfyllandet av rapporteringsskyldigheterna har minskat jämfört med föregående rapporteringsperiod. Under december 2017 och januari 2018 lämnade 24 medlemsstater in sina nationella rapporter. Även den övergripande kvaliteten i rapporteringen har förbättrats betydligt under de tre rapporteringsperioderna. Sex medlemsstater använder sig av ”identifieringsnumret för transporten”.

Trots detta konstaterade kommissionen vissa kvarstående inkonsekvenser i rapporteringen som korrigerades efter särskild begäran från kommissionens avdelningar.

Kommissionen konstaterade även vissa inkonsekvenser i rapporteringen från olika medlemsstater, till exempel i fråga om antalet transporter vid parallella tillstånd eller total radioaktivitetsnivå och maximal radioaktivitetsnivå per kolli för vissa transporter. Alla dessa frågor klargjordes med medlemsstaterna.

En detaljerad presentation av de gränsöverskridande transporterna av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle i EU under den aktuella rapporteringsperioden finns i det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar SWD(2019) 437 final.

3.1.Statistik (2015–2017)

I detta avsnitt ges en statistisk översikt över tillstånd och transporter, typ av transporter, det transporterade materialets ursprung och transporternas syfte.

Tillstånd i förhållande till faktiska transporter

De 146 tillstånd som rapporterades av 14 medlemsstater under perioden 2015–2017 motsvarar 1 834 faktiska transporter (totalt antal transporter). Vissa tillstånd omfattar flera transporter (i genomsnitt 12–13) och kan gälla senare tidpunkter än den period som omfattas av denna rapport.

Som framgår av figur 1 rör 86 % av tillstånden transport av radioaktivt avfall (125 tillstånd varav 7 rör andra material) och återstående 14 % av tillstånden rör använt kärnbränsle (21 tillstånd).

När det gäller faktiska transporter rör 98 % (1 791 transporter) radioaktivt avfall och 2 % (43 transporter) använt kärnbränsle.

Tillstånden beskrivs i korthet nedan fördelat på typ av transport, dvs. inom respektive utanför EU. 53 av de 146 tillstånden omfattade transit genom minst en tredje medlemsstat.

Transporter inom EU

120 tillstånd (82 % av de totalt 146) rör transporter inom EU. De flesta av tillstånden för transporter inom EU (106) avser radioaktivt avfall, medan återstoden (14) avser använt kärnbränsle. Dessa 120 tillstånd motsvarar 1 769 transporter som godkänts av 14 medlemsstater.

Jämfört med den föregående rapporteringscykeln är andelen tillstånd för transporter inom EU i stort sett oförändrad (83 % under rapporteringsperioden 2012–2014).