KOMMISSIONENS MEDDELANDE TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET - Fortsatt uppslutning, högre takt

1. Inledning

Rapporten ger en översikt över framstegen i medlemsstaterna sedan Europeiska rådets möte i Lissabon och fram till nu när det gäller att genomföra de särskilda åtgärderna i Lissabon-strategin på området företagsamhet. Den utgår ifrån material som kommissionen samlat in från medlemsstaterna på grundval av deras erfarenheter, och den är avsedd för rådet och Europaparlamentet. Källorna till materialet är ett antal rapporter som kommissionen sammanställt för att följa det fortlöpande arbetet.

Detta material visar på att arbetet med företagsamheten visserligen fortskridit under den artonmånadersperiod som förflutit sedan Europeiska rådets möte i Lissabon, men att takten varit långsammare än vad man hade hoppats på. Mitt i en vikande ekonomisk konjunktur finns också risken att medlemsstaterna prioriterar kortsiktiga hänsyn och tar avstånd från de målsättningar som lades fast i Lissabon på medellång eller lång sikt. Detta kan leda till att de skjuter på åtagandena från Lissabon eller försinkar strukturreformerna. Dessa åtaganden och reformer är avgörande för uthållig ekonomisk tillväxt och konkurrenskraft. De är nyckeln till höjd levnadsstandard och nya arbetstillfällen i EU.

2. Lissabon och därefter

På våren 2000 upplevde EU de bästa ekonomiska villkoren och utsikterna på tio år. Lanseringen av euron, i ett läge när den internationella ekonomiska tillväxten var stark och när medlemsstaterna kunde glädja sig åt goda finanser och säkert skatteunderlag, framkallade ett klimat som präglades av stabilitet och optimism. Denna optimism kom särskilt till uttryck i växande tillförsikt hos konsumenter och företag.

I detta gynnsamma makroekonomiska och internationella läge kunde EU vänta sig fortsatt stigande sysselsättning och levnadsstandard. Samtidigt stod det dock klart att om man skulle lyckas med att höja sysselsättningen och i motsvarande grad sänka arbetslösheten varaktigt och samtidigt modernisera EU-ekonomin skulle man också tvingas genomföra strukturförändringar. Naturligtvis är det bäst att genomföra strukturförändringar i ett gott ekonomiskt läge. Det gällde alltså att gripa tillfället. Vid Europeiska mötet i Lissabon lades en moderniserings- och reformstrategi fast som var inriktad på dynamiken i ett företagande EU.

Sedan andra halvåret 2001 har de ekonomiska utsikterna blivit alltmer osäkra. De återspeglar bl.a. avmattningen i USA och en plötslig nedgång i världshandeln. Konsumenternas och företagarnas förväntningar hade redan börjat försvagas när attackerna på USA den 11 september och den därpå följande utvecklingen knäckte förtroendet ytterligare. Arbetslösheten i EU hade slutat sjunka och har börjat stiga i vissa medlemsstater.

På grundval av nuvarande uppgifter ser det ut som om en återhämtning kan komma under andra halvan av nästa år [1], men det beror i högsta grad på hur den ekonomiska och sociala situationen utvecklas. Utvecklingen bevakas mycket noga i väntan på klara uppgifter. Det är därför svårt att säga när vi åter har den goda ekonomiska tillväxt som prognosticerades i Lissabon. Men de målsättningar och reformer som lades fast i Lissabon är inte knutna till någon särskild fas i konjunkturcykeln. Det åtgärder som framstår som förnuftiga när ekonomin går bra och ännu viktigare mot bakgrund av dagens nedgång.

[1] Kommissionens rapport "Overview of EU action in response to the events of the 11 September 2001 and assessment of their likely economic impact", COM(2001) 611 final, 17.10.2001, svensk version ännu ej klar.

De sämre ekonomiska villkoren förstärker risken för att den strategi som lades fast i Lissabon urvattnas och beslutsamheten att nå målen försvagas. Att stärka och stödja tilltron till ekonomin och företagsamheten är emellertid grundläggande utgångspunkter när man vill skapa goda ekonomiska förutsättningar.

Därför krävs en ny beslutsamhet att nå de mål som sattes upp i Lissabon. Detta betonades i det uttalande som stats- och regeringscheferna tillsammans med kommissionens ordförande Romano Prodi gjorde om den ekonomiska situationen vid mötet i Gent [2]. Politiska uttalanden måste emellertid följas upp med åtgärder.

[2] "Review of the Economic Situation", uttalande från stats- och regeringscheferna för Europeiska unionen och ordföranden för Europeiska kommissionen, SN 4298/2/01 REV. 2, 19.10.2001.

Framgångarna när det gäller att höja levnadsstandarden, skapa nya arbetstillfällen och sänka arbetslösheten har i EU som helhet fortsatt att vara måttliga jämfört med andra ledande länder i världen. Ställd i relation till BNP i USA sjunker BNP per capita i EU och har så gjort under de senaste tio åren. Från en toppnotering på ca 70 % 1982, samt ånyo 1991-92 [3], sjönk den andel BNP per capita i EU utgör av USA:s BNP till ca 65 % 2001, vilket är det lägsta värdet på 30 år. Det är nu mer angeläget än någonsin att bryta denna utveckling med hjälp av stark och uthållig ekonomisk tillväxt.

[3] För en utförligare redogörelse, se kommissionens kommande arbetsdokument "Konkurrensrapport 2001".

Uppmaningar från Lissabon

I slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon eftersträvar man en jämvikt mellan dels krav på att gå vidare mot en konkurrenskraftig, dynamisk och kunskapsbaserad ekonomi, dels krav på att modernisera den europeiska sociala modellen. Enligt slutsatserna behöver dessa två målsättningar inte vara oförenliga, men de kräver ett mera konsekvent och systematiskt angreppssätt än det som använts tidigare. Det ekonomiska och sociala kapitlet i åtgärdspaketet från Lissabon har, sedan Europeiska rådets möte i Göteborg, kompleterats med en inriktning på hållbar utveckling.

Modernisering av näringslivspolitiken är en central punkt för målsättningen att bli världens konkurrenskraftigaste och mest dynamiska kunskapsbaserade samhälle med varaktig tillväxt och såväl bättre arbeten som större social sammanhållning under innevarande decennium.

Åtgärder för att klara ambitionerna från Lissabon när det gäller näringslivet hade vidtagits redan före utgången av år 2000. Särskilt följande:

- Medlemsstaterna och kommissionen inledde en benchmarking-kampanj om viktiga faktorer som påverkar företagsklimatet, t.ex. tidsåtgång och kostnader för en företagsstart. Arbete på strukturindikatorer och företagsdemografi är redan på gång. Vidare släpptes resultattavlan för innovation 2001 [4] i september 2001.

[4] Se kommissionens arbetsdokument "Resultattavla för innovation 2001", SEK(2001) 1414, 14.9.2001.

- Det fleråriga programmet för företag och företagsamhet, särskilt små och medelstora företag (2001-2005) antogs.

- BEST-förfarandet för kartläggning och utbyte av bästa metoder i medlemsstaterna lanserades.

- Europeiska rådet i Feira gav sitt stöd åt den europeiska stadgan för småföretag.

3. Kommissionens näringslivspolitiska instrument

Med hjälp av ett antal instrument kan kommissionen bevaka utvecklingen i näringslivet.

- Genom konkurrensrapporten [5] kan man bevaka och analysera framstegen på kort och medellång sikt när det gäller sådana faktorer som är avgörande för EU:s produktivitet och levnadsstandard.

[5] Se kommissionens kommande arbetsdokument "Konkurrensrapport 2001".

- Resultattavlorna är beskrivande verktyg, de bidrar till att klarlägga viktiga områden och fokuserar utvecklingen på kort sikt. De innehåller färska uppgifter om indikatorer som är centrala för näringslivet och dess prestationer. Där ingår kreditgivning, regelverk och administrativ omgivning, öppna och väl fungerande marknader, innovation och kunskapsspridning, företagsamhet samt tillgång till humanresurser och ny teknik.

- Kommissionen bedriver också benchmarking av sådant som är viktigt för näringslivet. Det senaste benchmarkingprojektet inom näringslivet avslutades hösten 2001 och andra projekt är på gång. Dessa projekt blir normgivande och sporrar medlemsstaterna att förbättra sina prestationer.

- Rapporten om bästa förfarande (Best Procedure Report) är en årligen återkommande procedur som medlemsstaterna och kommissionen genomför tillsammans för att urskilja, sprida och tillämpa bra metoder.

- I årsrapporten om genomförandet av den europeiska stadgan för småföretag (Report on the Implementation of the European Charter for Small Enterprises) bedömer man medlemsstaternas och kommissionens framgångar på tio viktiga områden när det gäller främjande av företagsamhet och konkurrenskraft.

- Europeiska observationsorganet för små och medelstora företag, som bevakar och utreder företeelser som är viktiga för EU:s små och medelstora företag, omorganiserades hösten 2000. Resultat från det senaste observationsprojektet har börjat komma.

- Till följd av ett krav från Europeiska rådets möte i Stockholm i mars 2001 arbetar kommissionen, med stöd av experter från medlemsstaterna, på att tillämpa kvantitativa mål i näringslivspolitiken.

4. Resultat i näringslivspolitiken

Alltsedan startskottet i Lissabon har det stått klart att insatserna skulle ge full utdelning först på medellång sikt. Efter bara 18 månader kan det därför vara för tidigt att leta efter tecken på att arbetet bär frukt.

Men under 2001 gjordes likväl stora framsteg när det gäller att genomföra åtgärderna på näringslivspolitikens område. I Lissabon betecknades näringslivet som ett centralt insatsområde för att uppnå målen för strategin.

Företagsamhet

Det lär förmodligen ta tid att ändra den allmänna inställningen till företagsamhet, men inställningen i de nationella förvaltningarna visar redan tecken på att förändras [6]. Alla medlemsstater lägger stor möda på att främja företagsamhet, både genom utbildningssystemet - kurser, företagslekar och besök i företag - och bland andra grupper av potentiella företagare. I Nederländerna har en rådgivande kommission om företagsamhet inrättats, som består av företrädare för näringslivet, olika delar av utbildningssystemet och intresseorganisationer. Frankrike och Storbritannien har bildat en gemensam förening som skall främja samverkan mellan universitet när det gäller företagsamhet, medan Spanien erbjuder universitetsstuderande statligt stöd till 6 månaders praktik i ett företag.

[6] Se kommissionens kommande arbetsdokument "Best Procedure Report".

Vid sidan om insatser inriktade på attitydförändring har flera medlemsstater valt att fokusera risktagande och företagsnedläggningar. De överväger t.ex. att ändra i konkurslagstiftningen så att det blir lättare för "redbara" företagare som kommit på obestånd att försöka igen. Nederländerna och Europeiska kommissionen organiserade tillsammans en konferens om konkursdrabbade företag (Seminar on Business Failure) i maj 2001 där man hävdade att konkursdrabbade företagare brottas med rättsliga och finansiella hinder och fördomar som försämrar deras möjligheter att starta om. För att överbrygga detta behövs ett tydligt och förutsägbart regelverk för fordringsägare och gäldenärer [7], kunskap om befintliga sätt att förebygga obestånd och större möjligheter för fordringsägare och gäldenärer att göra informella uppgörelser.

[7] De gränsöverskridande aspekterna behandlas i rådets förordning (EG) 1346/2000 av den 29 maj 2000 om insolvensförfaranden, EGT L 160, 30.6.2000, s. 1.

Arbetet stöttas också genom den europeiska sysselsättningsstrategin, som inkluderar ett avsnitt om företagsamhet. Den bidrar genom en öppen metod för samordning och så småningom konvergens när det gäller sysselsättningsrelaterad politik. Sedan 1997 har EU-omfattande riktlinjer, nationella handlingsplaner, rekommendationer och utvärderingar används i syfte att nå konsekvent sysselsättnings- och näringslivspolitik på nationell nivå. I den årligen återkommande gemensamma rapporten om sysselsättningen redovisas medlemsstaternas resultat på alla sysselsättningsrelaterade områden, inklusive företagsamhet, i förhållande till de riktlinjer som läggs fast varje år på EU-nivå. I rapporten 2001 [8] står det att medlemsstaterna lägger vikt vid att förenkla regler och byråkrati, att utvecklingen sakta men säkert går mot lägre skatter på arbete och därutöver behandlas allt som rör sysselsättning och näringslivspolitik.

[8] Utkast till gemensam rapport om sysselsättningen 2001, KOM(2001) 438, 12.9.2001.

Konkurrenskraft, innovation samt forskning och teknisk utveckling

Att döma av resultattavlorna för innovation [9] och den benchmarking som gjorts av nationell forsknings- och utvecklingspolitik [10] blev alla medlemsstater bättre på innovation under den andra halvan av 1990-talet. Prestationerna varierar dock. Vissa länder, t.ex. Irland, Spanien, Portugal, är på god väg att komma ikapp, men de som redan låg i täten, t.ex. Finland och Danmark, fortsätter stadigt att förbättra sina resultat. I andra medlemsstater tappar FoU och innovation fart. Situationen i de fyra största EU-länderna (Frankrike, Tyskland, Storbritannien och Italien) blir visserligen bättre, men i en takt som ligger under EU-genomsnittet.

[9] Kommissionens arbetsdokument "Resultattavla för innovation 2001", SEK(2001) 1414, 14.9.2001.

[10] Kommissionens arbetsdokument "Progress report on Benchmarking of National Research Policies", SEC(2001) 1002, 20.6.2001, och de indikatorer som anges i Europeiska kommissionen (2001): "Towards a European Research Area, Key Figures 2001", GD Forskning, Särskild utgåva: "Indicators for Benchmarking of National Research Policies", Bryssel.

I konkurrensrapporten 2001 [11] framhåller man att EU presterar dåligt när det gäller innovation rent generellt. Rapportens ämne är hur IT och innovation påverkar produktivitetstillväxt. I rapporten slår man fast att EU sackar efter när det gäller innovation i jämförelse med USA och antyder att svag IT- och innovationsutveckling skulle kunna vara en hämsko som förhindrar EU att utveckla sin fulla ekonomiska potential. I USA däremot har IT kommit att genomsyra hela samhället, vilket lett till väsentliga förändringar i företagens interna organisation och till nya arbetsmetoder med åtföljande produktivitetstillväxt.

[11] Se kommissionens kommande arbetsdokument "Konkurrensrapport 2001".

Enligt konkurrensrapporten 2001 är produktivitetstillväxten mest påtaglig i innovationsintensiva EU-länder och näringsgrenar. Men enligt resultattavlan för innovation för 2001 och den benchmarking som gjorts av nationell forsknings- och utvecklingspolitik har den privata sektorn i EU halkat efter rejält i satsningar på FoU samtidigt som kraftiga ökningar i USA och Japan sedan 1994 har breddat gapet på ett oroväckande sätt. Mot slutet av 1990-talet satsade företagen i USA 1,98 % av BNP på FoU, i Japan låg samma siffra på 2,18 % medan EU låg på 1,19 % av BNP. I vissa EU-länder satsar företagen visserligen mer på FoU än i USA och Japan [12], men generellt väcker situationen i EU oro. Både resultattavlan för innovation och benchmarkingresultaten bekräftar kommissionens uppfattning att inte bara företagen utan också den offentliga sektorn borde satsa mer på FoU. Dessutom borde medlemsstaterna verka för att underlätta patentanvändning, investera mera i utbildning och stärka relationerna näringsliv-forskning.

[12] Se särskilt Europeiska kommissionen (2001): "Towards a European Research Area, Key Figures 2001", tema 2, GD Forskning, Särskild utgåva: "Indicators for Benchmarking of National Research Policies", Bryssel.

Erfarenheterna från de EU-länder som redovisar goda resultat när det gäller produktivitetsökning, FoU och innovation - i vissa fall t.o.m. bättre än USA - stämmer väl överens med detta synsätt. Trots den djupa svacka IT-förtroendet just nu genomgår, struktureras den ekonomiska verksamheten i alla länder om, och detta kommer att fortgå, för att integrera alla fördelar med IT och förbättra konkurrenskraften. Medlemsstaterna måste driva en politik som understödjer innovation, forskning och teknisk utveckling samt sprider nyheter för att dra full nytta av fördelarna med IT och öka produktiviteten.

Ett område där innovation och FoU spelar en central roll och där eventuella framgångar kan bli mycket betydelsefulla är bioteknik. I konkurrensrapporten beskriver man prestationerna i EU och föreslår genomgripande reformer så att EU:s bioteknik blir mera inriktad på företagande och efter hand får bättre internationell konkurrenskraft. Detta är åsikter som kommissionen har bidragit med. Till Europeiska rådets möte i Barcelona skall kommissionen lägga fram en utredning om hur miljöteknik kan bidra till tillväxt och sysselsättning, som också skall innehålla rekommendationer om hur hinder för teknisk innovation kan övervinnas.

Regelverk och byråkrati

Regelverk och byråkrati kan tillsammans vara ett svåröverstigligt hinder för framgångsrikt företagande. Under de senaste åren har allt fler blivit medvetna om hur viktigt det är att förbättra regelverken i EU.

Ett omgivande regelverk som håller hög kvalitet är en nyckelfaktor när det gäller att främja ekonomisk tillväxt, konkurrenskraft och innovation. Regelkvalitet, dvs. effektiva, verksamma och entydiga regler i kombination med dito ärendehandläggning, har stått högt på EU:s dagordning sedan 1980-talet. Därför har frågan funnits med på flera på varandra följande möten för Europeiska rådet, alltsedan uppmaningen i Lissabon till kommissionen, rådet och medlemsstaterna att "senast 2001 utarbeta en strategi för ytterligare samordnade åtgärder för att förenkla bestämmelser". Kommissionen sammanställde en första interimsrapport [13] till toppmötet i Stockholm. Vid toppmötet i Göteborg (såsom del av en strategi för hållbar utveckling) angav kommissionen att handlingsplanen skulle innehålla "mekanismer som säkerställer att alla viktiga politiska förslag innehåller en konsekvensanalys av dess effekter på hållbar utveckling, vilket inbegriper potentiella ekonomiska, sociala och miljömässiga effekter". I de idéer, som kommer att föreläggas Europeiska rådets möte i Laeken, kommer man dessutom att beakta rekommendationerna från Vitboken om nya styrelseformer för unionen och diskussionerna i Mandelkern-gruppen [14].

[13] Rapporten innehåller grundsatser för en regelstrategi, som ska omfatta en gemenskapsakts hela livscykel, dvs. från beredning (konsekvensanalys, remissbehandling och val av rätt instrument) till genomförande och tillämpning (som skall ske snabbt och effektivt) samt, om det behövs, ändringar (t.ex. till följd av utvärdering eller med inriktning på förenkling eller kodifiering).

[14] Rådgivande grupp på hög nivå med företrädare för medlemsstaterna och kommissionen.

Flera medlemsstater har tagit initiativ till att förenkla och begränsa regelverken genom sådana åtgärder som återkommande översyn eller tidsbegränsad tillämpning (sunset clauses) [15]. Å sin sida har kommissionen fortsatt utveckla konsekvensanalysen som metod för att utvärdera lagstiftningen på viktiga ansvarsområden. Exempelvis är en konsekvensanalys för lagförslag om kemikalier under beredning. Vidare kommer ett pilotprojekt [16], som omfattar externt samråd i vida kretsar om lagförslag om tvätt- och rengöringsmedel, elektromagnetisk kompatibilitet, elektrisk och elektronisk utrustning och förpackningar, att ge resultat om konsekvenser för företagen i början på 2002. Detta kommer att bidra till målsättningen att åstadkomma en allmän hållbarhetsbedömning som skall ingå i kommissionens strategi för hållbar utveckling.

[15] Se kommissionens kommande arbetsdokument "Best Procedure Report".

[16] http://europa.eu.int/comm/enterprise/regulation/bia/ppbia_en.htm.

Byråkrati upplevs som ett hinder för företagsnybildning i EU, mer än vad som är fallet i USA [17]. Under de senaste åren har flera medlemsstater försökt förenkla de administrativa turer som hör ihop med att starta företag. Uppgifter ur en pågående undersökning [18] bekräftar att trenden går mot kortare förfaranden, särskilt i de medlemsstater där man tidigare hade de längsta förfarandena. I vissa länder, t.ex. Irland, är förändringen radikal. Men det finns fortfarande utrymme för förbättringar genom tillämpning av bästa metoder. Den tid det tar att registrera ett nytt aktiebolag i EU ligger inom ett intervall på som bäst mindre än en vecka och upp till nästan fyra månader beroende på medlemsstat.

[17] Se "Entrepreneurial Attitudes in Europe and the US Eurobarometer Survey n° 83: Entrepreneurship", en undersökning utförd åt Europeiska kommissionen, GD Näringsliv, av EOS Gallup Europe, 2000.

[18] Denna undersökning av CSES åt Europeiska kommissionen ingår i det BEST-förfarandeprojekt som gäller benchmarking av förvaltning av nyföretagande.

Nya uppgifter om tillståndet för de små och medelstora företagen i EU [19] kompletterar företagarnas egen lägesbedömning enligt enkätundersökningar [20]. Det framgår att ungefär en fjärdedel av de små och medelstora företagen i EU har svårt att klara sig. De största problemen förefaller finnas i Grekland och Portugal. I flera andra medlemsstater - Belgien, Irland och Nederländerna samt, i mindre grad, Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien - förefaller de små och medelstora företagen dock känna större tillförsikt och inriktar sig på bättre kvalitet, innovation och lönsamhet. Samtidigt som merparten företag rapporterade fullt kapacitetsutnyttjande under de senaste två åren, angav flera problem med regelverk och andra pekade på svårigheter att få kredit.

[19] Enligt uppgifter i nästa observationsprojekt från Observationsorganet för små och medelstora företag.

[20] "Entrepreneurial Attitudes in Europe and the US Eurobarometer Survey n° 83: Entrepreneurship", en undersökning utförd åt Europeiska kommissionen, GD Näringsliv, av EOS Gallup Europe, 2000.

Parallellt fortsätter medlemsstaterna att införa nya regler i skrämmande takt. Detta framgår tydligt av medlemsstaternas anmälningar av förslag till tekniska föreskrifter [21]. Anmälningarna har vuxit i antal från 591 1999 till 751 2000. Siffrorna för första halvåret 2001 pekar på en svag nedgång under innevarande år, men de är fortfarande höga. Kommissionens och medlemsstaternas reaktioner på de anmälda föreskrifterna tyder på att föreskrifternas kvalitet, i den meningen att de inte skapar handelshinder, har blivit bättre och att de överensstämmer bättre med EG-rätten, men trenden mot fler tekniska föreskrifter håller i sig (särskilt när det gäller telekommunikationer och livsmedelssäkerhet). Det är svårt att säga om detta är en reaktion på större krav på reglering från medborgarnas sida eller ett utslag av medlemsstaternas svårigheter att angripa alltmer komplicerade frågor, eller eventuellt en kombination av dessa båda.

[21] Direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998, om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster, EGT L 204, 21.7.1998, s. 37, och EGT L 217, 5.8.1998, s. 18. Det ålägger medlemsstaterna att anmäla förslag till tekniska föreskrifter om produkter och IT-tjänster till kommissionen. Syftet är att undvika tekniska handelshinder, men anmälningarna ger också en indikation på regleringsbenägenheten.

Utan tvekan ställer medborgarna i EU stora krav på lagstiftning inriktad på att förbättra deras livskvalitet. Detta är delvis en naturlig följd av växande inkomster. Men det kan också vara ett tecken på vikande tilltro till varor och tjänster utbjudna på oreglerade marknader. Tveklöst har vissa färgstarka händelser bidragit till en sådan utveckling. Reglering behövs inte bara för att ge konsumenterna ett bra skydd, utan är också viktigt för producenterna, som är beroende av tilltron till en välskött marknad. Konsumentskydd, sett som en förutsättning för dynamiska och välfungerande marknader, har behandlats i grönboken om konsumentskydd [22], som är inriktad på att ange en möjlig strategi på EU-nivå för att stärka konsumenternas förtroende och uppnå en fullt ut fungerande inre marknad.

[22] "Green paper on European Union Consumer protection" COM(2001) 531 final, 2.10.2001, svensk version ännu ej klar.

Att väga dessa behov mot kraven på förenkling och avreglering är en utmaning för medlemsstaterna och kommissionen. Till syvende och sist hänger kommissionens framgångar när det gäller att förenkla och förbättra regelverken på hur stort engagemang och aktivt deltagande samtliga aktörer i "lagstiftningskedjan" visar. Här avses inte bara gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna, utan också andra inblandade. Samordning är alltså ett måste.

Nätuppkopplade företag och myndigheter

Utvecklingen går snabbt framåt och allt fler företag och myndigheter nätuppkopplas [23]. Särskilt pågår ansträngningar i hela EU att lägga ut myndigheterna på nätet och framgångarna på området följs upp genom ett benchmarkingprojekt som ingår i eEurope-initiativet (eEurope 2002 - handlingsplan). I Grekland har staten utvecklat ett program som ger nätkontakt i realtid mellan ministerier eller länsstyrelser och avlägsna områden, vilket avhjälper de kommunikationsproblem som beror på dessa områdens geografiska isolering. Det blir allt lättare för företagarna och allmänheten att få tag i den information de behöver via portaler och one-stop shops på nätet. Samtidigt blir utbytet av information mellan förvaltningar ständigt bättre och förfarandena går fortare. Nu behövs ett fullt utvecklat interaktivt system som gör att företagare kan fullfölja fullständiga förfaranden online. Viktiga framsteg på detta område har redan noterats, särskilt i Irland.

[23] Se kommissionens kommande arbetsdokument "Best Procedure Report".

Företagen uppfattar mer och mer e-företagande som ett strategiskt verktyg för att uppnå effektivitet, därför att datoriseringen gör det möjligt att integrera leverantörerna bättre och att organisera processer och relationer bättre, både i och utanför företaget [24]. Datoriseringen gör det också lättare att stödja små och medelstora företag med tre viktiga tillväxtfaktorer, nämligen information, kontakter och besparingar. I Danmark, Finland och Storbritannien visar nyligen genomförda undersökningar att över 90 % av företagen använder en PC, ungefär 70 % har webbuppkoppling, över 50 % har en egen webbsida och över 30 % gör inköp på nätet. Fler och fler EU-företag datoriserar verksamheten med god effekt på produktivitet, kostnadsläge och effektivitet. Just nu finns det 2 000 nätmarknad [25] i hela världen, 650 i EU. Antalet förväntas stiga dramatiskt till 2 700 i EU mot slutet av 2002.

[24] Se kommissions arbetsdokument "The impact of the e-economy on European enterprises: Economic analysis and enterprise policy implications".

[25] Ordet "nätmarknad" betecknar Internetbaserad försäljning av varor och tjänster på en marknad där många köpare och säljare agerar. En nätmarknad kännetecknas av att den är öppen för alla som svarar mot angivna kriterier och av att det som bjuds ut inte ägs av nätmarknaden. Nätmarknaden underlättar bara handel genom att länka utbud till efterfrågan. Nätmarknader används främst i B2B-handel.

Företagsänglar och företagsnybildning

Små nystartade företag stöter på en massa organisatoriska och ekonomiska problem i början. Företagsänglar (informella privata investerare) kan ge ett avgörande stöd. Det har visserligen funnits företagsänglar redan tidigare i Europa, men det är först under de senaste åren som nätverk för företagsänglar har bildats. Uppgifter från ett benchmarkingprojekt [26] visar att antalet sådana änglanät i EU steg med 25 % mellan 1999 och 2001 till 130. Det finns flest änglanät i Storbritannien (53), därefter i Tyskland (29) och Frankrike (25). I resten av medlemsstaterna är änglanäten i allmänhet färre än 10, utom i Grekland och Portugal där det inte finns några.

[26] BEST-förfarandeprojektet "Företagsänglar".

Änglanätens betydelse för de små och medelstora företagens tillväxt ligger i deras förmåga att lösa problem som rör ekonomi, ledning och information. Brist på ekonomiska medel är ett vanligt hinder för tillväxt i småföretag. Brist på lednings- eller organisationsförmåga hör också till sådant som får företag på fall. Men flera faktorer bromsar änglanätens vidare utveckling. Hit hör undermåliga affärsplaner, ogynnsam skattebehandling, krångliga regelverk eller svårigheter att få företagsänglarnas målsättningar att stämma med företagarnas. Att åstadkomma ett klimat som befordrar änglanät eller liknande stöd till småföretag och företagare är en av medlemsstaternas största utmaningar. Och återigen gäller att framgångarna visserligen redan är stora, men det finns utrymme för mycket, mycket mer.

5. Nu gäller det

Denna översikt över framstegen på näringslivspolitikens område visar att medlemsstaterna, trots att de åstadkommit mycket, håller för låg fart när det gäller att genomföra åtagandena från Lissabon. Viktiga insatser har uteblivit eller genomförts alltför försiktigt. Resultaten från konkurrensrapporten 2001 och resultattavlorna visar att de medlemsstater som har sett en acceleration i produktivitetsökningen under senare år tillhör också dem som har en hög rankning avseende innovations- och FoU-åtgärder. Detta ger en fingervisning om bästa metoder och insyn i moderniseringsprocessen och dess fördelar.

Om den långsamma takten att genomföra Lissabon-programmet och oförmåga att visa på de överenskomna framstegen arton månader efter Europeiska rådets möte i Lissabon, beror på medlemsstaternas bristande engagemang eller bara på att det är trögt i början, är svårt att säga. Men på grund av lågkonjunkturen finns det en risk för att de målsättningar som lades fast i Lissabon hamnar i bakgrunden när andra kortsiktiga ekonomiska och politiska överväganden och, i synnerhet, den troliga minskningen i sysselsättningsökningen och en möjlig ökning av arbetslösheten, intar den politiska scenen. Det gäller nu att behålla målen i det medellånga och långa perspektiven för unionen och bekräfta åtagandena från Lissabon med åtgärder och beslut. Det innebär att konkret arbeta med de förnyade åtaganden som statsöverhuvuden och regeringar gjorde i deklarationen från Europeiska rådet i Gent.

Det är viktigt att se till att nedgången inte blir ett hinder för att gå framåt med Lissabon-programmet. Sådana strukturreformer får inte bero på konjunkturläget. Reformer med inriktning på att stötta företagsamheten har en central roll när det gäller att återskapa sund ekonomisk tillväxt och produktivitetsökning i EU och trygga fortsatt stigande levnadsstandard på medellång sikt. Mot bakgrund av att de näringslivspolitiska förhållandena i medlemsstaterna inte var idealiska från början, är behovet av förbättringar nu särskilt trängande.

För att dessa ändringar skall bli bestående måste de sociala målen och målen för folkhälsa och miljön samt förenkling och strukturreformer enligt besluten från Lissabon, genomföras på ett ömsesidigt kompatibelt och förstärkande sätt. Reformmålen från Lissabon bidrar i sig till den ekonomiska tillväxten och sysselsättningen, som i sin tur ger de medel som behövs för att klara hälso- och miljöinsatserna samt bidra till den sociala sammanhållningen. Den senare kommer naturligtvis förbättra förutsättningarna för företagen och bidra till ekonomisk tillväxt. Samtidigt måste allmänheten och konsumenterna ha förtroende för att företagen i en förändrad ekonomi inte kommer att försämra hälsa och miljö utan hålla fast vid en hög etisk standard i de kommersiella transaktionerna. Detta är en förutsättning för en livaktig marknad. Lissabonmötet visade på förutsättningarna, genom att väga målen mot varandra, för att nå alla målen, samtidigt som man i Göteborg underströk nödvändigheten av hållbarhet. Om denna balans går förlorad finns risken att inget av målen uppnås.

Nu krävs ny beslutsamhet att förbättra politiken och arbetsmetoderna när det gäller näringslivet genom att genomföra Lissabon-programmet i snabbare takt. Detta måste ha och behålla hög politisk prioritet, om tillförsikten i näringslivet skall växa. Den nedgång EU (liksom resten av världen) ser ut att ha hamnat i kan bara hävas med hjälp av ett starkt och dynamiskt näringsliv. Detta är också en förutsättning för att EU skall få ny fart och gå in i kraftig och hållbar uppgång.