[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 11.4.2007

KOM(2007) 160 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

SVARTAHAVSSYNERGIN – ETT NYTT REGIONALT SAMARBETSINITATIV

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

SVARTAHAVSSYNERGIN – ETT NYTT REGIONALT SAMARBETSINITATIV

1. INLEDNING – BEHOVET AV EN REGIONAL POLITIK

Den 1 januari 2007 anslöt sig två länder vid Svarta havet, Bulgarien och Rumänien, till Europeiska unionen (EU). Välståndet, stabiliteten och säkerheten för våra grannar runt Svarta havet är nu mer än någonsin tidigare av omedelbart intresse för EU.

Svartahavsregionen[1] är ett eget geografiskt område, rikt på naturresurser och strategiskt placerat där Europa, Centralasien och Mellanöstern möts. Regionen har en stor befolkning och dess medborgare står inför en rad både möjligheter och utmaningar. Regionen är en växande marknad med stor utvecklingspotential och ett viktigt centrum för energi och transportflöden. Det är emellertid också en region där det finns långvariga olösta konflikter, många miljöproblem och otillräckliga gränskontroller vilket uppmuntrar olaglig migration och organiserad brottslighet. Trots att utvecklingen har gått framåt betydligt på senare år kvarstår skillnaderna mellan de olika länderna i regionen när det gäller takten i ekonomiska reformer och kvaliteten på styrelseskicket. Dynamiska insatser på regional nivå för att ta itu med dessa frågor kan få mycket positiva konsekvenser för medborgarna i de berörda länderna och bidra till det allmänna välståndet, stabiliteten och säkerheten i Europa.

EU har redan lagt ner mycket arbete för att stimulera demokratiska och ekonomiska reformer, skapa stabilitet och stödja utvecklingen i Svartahavsområdet genom omfattande samarbetsprogram. Tre exempel på EU:s politik är relevanta i detta sammanhang: processen inför anslutningen i Turkiets fall, den europeiska grannskapspolitiken (där fem partner i öster också är aktiva i samarbetet kring Svarta havet) och det strategiska partnerskapet med Ryssland. Dessutom har EG bidragit till en hel rad sektorsinriktade initiativ av regional betydelse. (Se bilaga I)

Det finns betydande både möjligheter och utmaningar i Svartahavsområdet som kräver ett samordnat agerande på regional nivå. De finns inom viktiga sektorer som energi, transport, miljö, rörlighet och säkerhet. Syftet med stärkt regionalt samarbete är inte att direkt försöka lösa de långvariga konflikterna i området, men det skulle kunna skapa större ömsesidigt förtroende och med tiden bidra till att avlägsna några av hindren. Med tanke på de kulturer som möts i Svartahavsområdet kan ökande regionalt samarbete har gynnsamma effekter även utanför själva regionen.

Tiden är därför inne för EU att öka sitt engagemang och mer ingående fastställa prioriteringarna och mekanismerna för samarbetet på regional nivå. I detta meddelande presenterar kommissionen "Svartahavssynergin" som ett nytt regionalt samarbetsinitiativ från EU:s sida.

2. VAD UTMÄRKER SVARTAHAVSSYNERGIN?

Det är inte kommissionens avsikt att föreslå en fristående strategi för Svarta havet, eftersom EU:s allmänna politik för regionen redan har fastställts i strategin inför anslutningen med Turkiet, i den europeiska grannskapspolitiken och det strategiska partnerskapet med Ryssland. Den strategiska ramen kommer också i fortsättningen att bestämmas av den fortsatta utvecklingen och det till stor del bilaterala genomförandet av politiken.

Det som behövs är ett initiativ som kompletterar denna politik och som riktar den politiska uppmärksamheten på den regionala nivån och stärker den pågående samarbetsprocessen. Den främsta uppgiften för Svartahavssynergin skulle därför vara att utveckla samarbetet inom Svartahavsområdet, och också mellan regionen som helhet och EU.

Detta till fullo transparenta och breda initiativ grundar sig på EU:s och Svartahavsregionens gemensamma intressen och tar hänsyn till resultaten från samråd med samtliga länder runt Svarta havet. Det skulle också stärka synergin med och bygga vidare på erfarenheterna från pågående regionala initiativ som länkar samman Svartahavsregionen med EU, t.ex. Donausamarbetet[2].

Svartahavssynergin är tänkt som en flexibel ram för att säkerställa ökad samstämmighet och bättre politisk vägledning. Vid bedömningen av vilken nytta gemenskapsstöd har för särskilda initiativ bör ett av huvudkriterierna vara det aktiva deltagandet, även när det gäller finansiering, från de länder och de regionala organ som berörs.

Räckvidden för åtgärderna kan sträcka sig utanför själva regionen, eftersom många aktiviteter fortfarande är nära kopplade till de angränsande regionerna, framför allt till länderna vid Kaspiska havet, i Centralasien och sydöstra Europa. Det bör finnas en nära koppling mellan strategin för Svarta havet och EU-strategin för Centralasien. Svartahavssamarbetet bör därför omfatta starka interregionala inslag. Det bör också ta hänsyn till andra regionala samarbetsprogram som stöds av internationella organisationer och tredjeländer[3].

3. DE VIKTIGASTE SAMARBETSOMRÅDENA

Till en början bör Svartahavssynergin inriktas på de frågor och de samarbetsområden som återspeglar gemensamma prioriteringar och där EU:s närvaro och stöd redan är betydande. I detta meddelande formuleras därför ett antal målsättningar med anknytning till dessa områden på kort och medellång sikt[4].

3.1. Demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och god samhällsstyrning

Europarådet och OSSE har fastställt standarder för mänskliga rättigheter och demokrati som gäller för alla länderna vid Svarta havet. EU:s insatser i dessa frågor är huvudsakligen bilaterala. Åtgärder som vidtas på regional nivå kan ändå spela en viktig roll för att stödja och stärka nationella åtgärder. Regionala organisationer vid Svarta havet har på senare år förbundit sig att utveckla effektiva demokratiska institutioner och att främja god samhällsstyrning och rättsstatsprincipen. EU bör stödja dessa regionala initiativ genom att dela med sig av sina erfarenheter från åtgärder för att främja och upprätthålla mänskliga rättigheter och demokrati, tillhandahålla utbildnings- och utbytesprogram samt stimulera en regional dialog med det civila samhället .

3.2. Hantera migrationen och förbättra säkerheten

Förbättrad gränsförvaltning och förbättrat tullsamarbete på regional nivå ökar säkerheten och bidrar till att bekämpa gränsöverskridande organiserad brottslighet, exempelvis människohandel, handel med narkotika och vapen, och till att förhindra och hantera olaglig migration. Framgångsrika exempel som EU:s gränsövervakningsuppdrag för Moldavien och Ukraina visar att det också kan bidra till att lösa konflikter.

Kommissionen kommer inom kort att lägga fram ett meddelande där den övergripande strategin för migration tillämpas på grannländer i öster och sydöst och bland annat omfattar nya initiativ för bättre hantering av migration och för bekämpning av olaglig migration. Viktiga migrationsvägar går genom Svartahavsregionen och gör det särskilt viktigt med regionalt samarbete i dessa frågor.

Kommissionen har också uppmuntrat länderna i regionen att ytterligare utveckla det praktiska samarbetet i fråga om gränsöverskridande brottslighet i allmänhet, genom att förmedla erfarenheter från andra liknande initiativ i sydöstra Europa och Östersjöområdet. Intensifierat regionalt samarbete kommer att förbättra de nationella brottskämpande myndigheternas resultat , särskilt när det gäller kampen mot korruption och organiserad brottslighet. De regionala aktörerna i Svartahavsregionen kan ha nytta av att utveckla bästa praxis, införa gemensamma standarder för att spara och utbyta information och inrätta system för tidig varning när det gäller gränsöverskridande brottslighet och utarbeta utbildningsprogram. För detta skulle man kunna bygga vidare på regionala SECI-centrum [5] och BBCIC:s erfarenheter och verksamhet [6] .

3.3. De ”låsta” konflikterna

Kommissionen förespråkar en aktivare roll för EU genom ökat politiskt engagemang i de pågående ansträngningarna för att lösa konflikterna (Transnistrien, Abchazien, Sydossetien och Nagorno-Karabach) och har föreslagit att EU också borde se på hur man skulle kunna stärka sitt deltagande t.ex. i övervakningsverksamhet. Svartahavssynergin kan vara ett sätt att påverka det allmänna politiska klimatet genom att den angriper de bakomliggande problemen när det gäller samhällsstyrning och brist på ekonomisk utveckling, social sammanhållning, säkerhet och stabilitet. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att främja förtroendeskapande åtgärder i de berörda regionerna, däribland samarbetsprogram som särskilt utformas för att föra samman parter som i övrigt står långt från varandra.

3.4. Energi

Svartahavsregionen är ett produktions- och transitområde av strategisk betydelse för att trygga EU:s energiförsörjning. Här finns avsevärda möjligheter för diversifiering av energiförsörjningen, och regionen har därför en viktig roll i EU:s externa energistrategi. Diversifiering av en tryggad energiförsörjning är av intresse både för EU:s partner i regionen och för EU.

Kommissionen kommer att fortsätta att stärka sina förbindelser med energiproducenter, transitländer och konsumenter i en dialog om tryggad energiförsörjning . Denna dialog kommer att främja harmonisering av lagstiftning och bestämmelser genom Bakuinitiativet (se bilaga I) och inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken och energidialogen mellan EU och Ryssland. Detta kan också uppnås genom en utvidgning, när så är lämpligt, av fördraget om energigemenskapen till Moldavien, Turkiet och Ukraina, genom samförståndsavtal med Azerbajdzjan och Ukraina, partnerskaps- och samarbetsavtal och handelsavtal, förhandlingarna om WTO-anslutning och, i tillämpliga fall, genom andra bilaterala energiavtal. Målet är att tillhandahålla en tydlig, transparent och icke-diskrimerande ram för energiproduktion, transport och transitering som överensstämmer med gemenskapens regelverk.

EU hjälper också länderna i regionen att utveckla en tydligare inriktning på alternativa energikällor samt på energieffektivitet och energisparande, vilket kommer att frigöra betydande energiresurser.

EU verkar i nära samarbete med sina regionala partnerländer för att öka stabiliteten i energiförsörjningen genom upprustning av befintlig och uppförande av ny energiinfrastruktur. I detta sammanhang utvecklar kommissionen tillsammans med partnerländerna en ny energikorridor genom Kaspiska havet och Svarta havet. Korridoren kommer att omfatta flera tekniska alternativ för ytterligare gasexport från Centralasien till EU genom Svartahavsregionen. Med hänsyn till de allt större kvantiteter olja som transiteras genom Svarta havet, vilket har lett till ökad oro för säkerheten och miljön, har EU dessutom särskilt intresse av att utveckla en dimension för hållbar och ekologisk oljehantering i sitt samarbete med regionen. Man överväger redan ett antal projekt för att leda oljan runt Bosporen. (Se bilaga I)

EU bör därför uppmuntra de omfattande investeringar som krävs för att uppnå ovanstående mål.

Slutligen kommer kommissionen, på medellång sikt och enligt förslaget i det nyligen presenterade meddelandet om en energipolitik för Europa[7], att undersöka möjligheterna till en rättslig ram mellan EU och de länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken för gemensamma intressen i frågor som rör trygg försörjning, transit och efterfrågan. En genomförbarhetsstudie kommer att inledas för att avgöra om det är nödvändigt att utarbeta en övergripande rättslig fram som omfattar producent-, transit- och konsumentländer.

3.5. Transport

Kommissionen bör fortsätta att aktivt stödja regionalt transportsamarbete i syfte att förbättra transporternas effektivitet, säkerhet och tillförlitlighet . EU bör bygga vidare på erfarenheterna från alla olika transportinitiativ av relevans för Svartahavsområdet. (Se bilaga I)

Genom det meddelande som nyligen lades fram[8] inledde kommissionen en diskussion om hur transportsamarbetet kan stärkas och de olika pågående samarbetsinsatserna effektiviseras. Ansträngningarna bör fortsätta när det gäller att utveckla transportlederna mellan EU och grannländerna enligt högnivågruppens rekommendationer . Det behövs ett nära samarbete mellan pågående initiativ vilket bör leda till en tydlig arbetsfördelning eller kanske till och med till en partiell sammanslagning mellan pågående reguljära insatser och strukturer. Tracecastrategin, som sträcker sig fram till 2015, skulle kunna utgöra en viktig bas för utvecklingen av de regionala transporterna.

En dialog om transportpolitiken i syfte att uppnå en tillnärmning på lagstiftningsområdet bör fortsatt vara ett av huvudmålen. Kommissionen avser att hjälpa till att fastställa de åtgärder som kan leda till att uppnå en enhetlig och konsekvent tillämpning av relevanta instrument och standarder. Konkurrens, kapacitet att dra till sig trafikflöden, förbättrad säkerhet, tillförlitlighet, driftskompatibilitet och intermodalitet bör vara avgörande när planerna för framtiden utformas. Att förbättra flygsäkerheten och utvidga det gemensamma europeiska luftrummet är viktiga mål. Med hänsyn till de ökande behoven av transporter av kolväte bör sjösäkerheten stå högt på dagordningen. Framför allt bör rutinerna och förfarandena i samförståndsavtalen från Paris och Svarta havet om hamnstatskontroll harmoniseras för bästa möjliga resultat. Kommissionen anser att man till fullo bör utnyttja de fördelar som närsjöfart och inre vattenvägar, framför allt Donau, erbjuder.

3.6. Miljö

På miljöområdet finns många regionala processer men genomförandet släpar efter. Behovet av att ta itu med de marina problemen på regional nivå erkänns i EU:s marina strategi och i det föreslagna direktivet om en marin strategi som kommissionen antog 2005[9]. Enligt EU:s marina strategi måste medlemsstater i alla regionala hav som gränsar till EU samarbeta med alla länder i regionen. Medlemsstaterna kommer i detta syfte att uppmanas att arbeta inom ramen för regionala havskonventioner, däribland Svartahavskommissionen. (Se bilaga I) Gemenskapens anslutning till Konventionen om skydd av Svarta havet mot föroreningar är en prioriterad fråga.

Länderna i Svartahavsregionen måste förbättra genomförandet av multilaterala miljöavtal och upprätta ett mer strategiskt miljösamarbete i regionen. I detta avseende bör arbetsgruppen Dablas tillvägagångssätt när det gäller samarbete för att öka vatteninvesteringarna överföras till andra regionala miljöfrågor såsom naturskydd, avfallshantering, industri- eller luftföroreningar i den mån en regional strategi skulle medföra verkliga fördelar. Kommissionen bör också främja insatser på regional nivå för att bekämpa klimatförändringarna, särskilt genom att utnyttja det gemensamma genomförandet av mekanismen för en ren utveckling i Kyotoprotokollet och få med sig länderna vid Svarta havet i internationella diskussioner om framtida insatser. Övriga mekanismer bör utforskas, t.ex. en långsiktig utveckling av nationella system för handel med utsläppsrätter i regionen.

3.7. Havspolitik

Svartahavssynergin innebär ett tillfälle till dialog om EU:s framväxande heltäckande havspolitik som syftar till att maximera hållbar tillväxt och skapa arbetstillfällen inom havsrelaterade sektorer och i kustområden. Detta skulle omfatta att bygga upp ett nätverk av maritimt sektorsövergripande samarbete i fråga om tjänster, industrier och vetenskapliga institutioner liksom att förbättra samarbetet och integrationen i fråga om övervakningen till havs med inriktning på sjösäkerhet och miljöskydd.

3.8. Fiske

Svarta havet är en viktig fiskeregion och de flesta fiskbestånden är gränsöverskridande. Tillståndet för ett antal av fiskbestånden är emellertid dåligt och det krävs därför åtgärder på regional nivå för att hjälpa dem att återhämta sig. EU bör sträva efter att främja hållbar utveckling genom fiskeförvaltning, forskning, insamling av data och bedömning av fiskbestånden i Svartahavsregionen. Nya sätt för att säkerställa hållbart och ansvarsfullt utnyttjande av fiskeresurserna i regionen bör utforskas. De möjligheter som står till buds genom Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet, vars mandat även omfattar Svarta havet, bör utnyttjas bättre.

3.9. Handel

EU är en viktig ekonomisk partner och handelspartner för länderna runt Svarta havet och nära ekonomiskt samarbete och förmånshandel är viktiga inslag i våra förbindelser. Svartahavsländernas anslutning till WTO och våra förhandlingar om efterföljande avtal till partnerskaps- och samarbetsavtalen med Ryssland och Ukraina kommer att utgöra ett viktigt steg mot liberalisering av handeln i regionen och EU kommer att fortsätta att ge sitt stöd till denna utveckling.

Genomförandet av bestämmelserna för handel och ekonomi i handlingsplanerna inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken, särskilt ytterligare marknadsekonomiska reformer och stegvis tillnärmning av lagstiftning och praxis till gemenskapens regelverk på handelsområdet, fortsätter att spela en viktig roll för underlättandet av handeln och för integrationen.

Regionala samarbetsorganisationer i Svartahavsområdet har lagt fram flera initiativ till frihandelsområden. EU välkomnar i princip initiativ som bidrar till en verklig liberalisering av handeln i den mån dessa är förenliga med den multilaterala handelsordningen och avspeglar befintliga avtal mellan EG och de berörda staterna. Alla initiativ bör utformas med vederbörlig hänsyn till det faktum att EU:s medlemsstater och de länder som är knutna till EU:s gemensamma handelspolitik genom en tullunion inte självständigt kan delta i regionala frihandelsordningar.

3.10. Forskningsnätverk och nätverk för utbildning

Kommissionen har för avsikt att verka för att alla länder i området ansluts till forskningsstamnätet Geant som omfattar hela Europa.

Det finns ett ömsesidigt intresse av att tillhandahålla möjligheter till höghastighetsuppkoppling mellan forsknings- och utbildningsinstitutioner och främja harmoniseringen av dessa länders lagstiftning och bestämmelser med EU:s ramar. För detta krävs att oberoende och effektiva tillsynsmyndigheter inrättas . Dessutom måste utvecklingen av bredbandsinfrastruktur uppmuntras liksom införandet av onlinetjänster inom e-förvaltning, e-handel, e-hälsovård och användningen av informations- och kommunikationsteknik inom utbildning och forskning.

Tempusprogrammet kommer att vara ett användbart instrument för att inrätta samarbetsprojekt mellan universitet i EU och Svartahavsregionen, med inriktning på reformer av den högre utbildningen.

3.11. Vetenskap och teknik

Kommissionen har planer på att främja kapacitetsuppbyggnad och en dialog om politiken på området vetenskap och teknik med länderna vid Svarta havet, särskilt genom de nya instrumenten inom ramen för sjunde ramprogrammet för forskning. Den kommer att säkerställa att särskild forskningsverksamhet och områden av gemensamt intresse inkluderas i arbetsprogrammen inom ramen för det sjunde ramprogrammet och främja synergier mellan aktiviteter som finansieras genom sjunde ramprogrammet och andra av EG:s tillämpliga finansiella instrument.

3.12. Sysselsättning och sociala frågor

Partnerländerna vid Svarta havet står inför liknande utmaningar, exempelvis hög arbetslöshet, utbredd informell ekonomi och frågor som hör samman med främjandet av anständiga arbetsförhållanden, däribland dialogen mellan arbetsmarknadens parter, social trygghet och jämställdhet. Att bekämpa fattigdom och social utslagning prioriteras i flera handlingsplaner inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken. En bättre integration av etniska minoriteter och bekämpning av diskriminering är viktiga frågor för den sociala sammanhållningen i flera av partnerländerna vid Svarta havet. Samarbete på regional nivå i dessa frågor skulle kunna tillföra ett mervärde, särskilt när det gäller utbyte av information och bästa praxis samt initiativ för att öka medvetenheten, t.ex. utbildningsprogram för berörda tjänstemän, arbetsmarknadens parter och det civila samhällets organisationer. EU bör stödja sådan verksamhet genom lämpliga program för tekniskt bistånd .

3.13. Regional utveckling

I och med Bulgariens och Rumäniens anslutning har medel inom ramen för EU:s regionalpolitik för första gången blivit tillgängliga för Svartahavskusten. Regionalpolitiska program i dessa två medlemsstater kommer framför allt att bidra till att konkurrenskraften och miljösituationen i deras kustområden förbättras genom att det tas särskild hänsyn till Lissabon- och Göteborgsstrategierna. Lärdomarna från dessa program kommer att kunna delas av alla runt Svarta havet genom de samarbetsprogram som avses i avsnitt 4.

4. GRÄNSÖVERSKRIDANDE SAMARBETE OCH LOKALA AKTÖRERS OCH DET CIVILA SAMHÄLLETS ROLL

Kommissionen har inrättat ett program för gränsöverskridande samarbete vid Svarta havet inom ramen för det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet. Detta ”havsområdesprogram” är inriktat på att stödja det civila samhället och samarbete på lokal nivå i kustområdena vid Svarta havet. Programmet kommer att förvaltas lokalt i regionen där parterna tar gemensamt ansvar för genomförandet av programmet.

Genom programmet underlättas en fortsatt utveckling av kontakterna i Svartahavsområdet mellan städer och samhällen, universitet, kulturaktörer och organisationer i det civila samhället, däribland konsumentorganisationer. Detta kan vara av extra stor betydelse i områden med konflikter där det civila samhällets aktörer är särskilt lämpade att utveckla samarbete med och bland invånarna.

Dessutom kommer det att finnas nya program för gränsöverskridande samarbete mellan Bulgarien och Rumänien (som finansieras genom Europeiska regionala utvecklingsfonden) och mellan Bulgarien och Turkiet (som finansieras genom instrumentet för stöd inför anslutningen). De kommer båda att möjliggöra initiativ till havs och i kustområden som kommer att öka kontakterna och samarbetet utmed den västra Svartahavskusten.

5. STÄRKANDE AV DEN EUROPEISKA GRANNSKAPSPOLITIKEN

Fem länder i Svartahavsregionen är partner inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken. En stärkning av den europeiska grannskapspolitiken med en ny tematisk indelning och en gradvis utveckling av djupgående och omfattande frihandelsavtal med samtliga partnerländer skulle berika samarbetet kring Svarta havet. De regionala kontakterna skulle underlättas av ett undanröjande av hindren för lagliga resor, av det nya stipendiesystemet inom den del av Erasmus Mundusprogrammet som ägnas externt samarbete liksom av mer omfattande samarbete mellan universitet.

Det investeringsanslag som föreslås för de länder som omfattas av handlingsplaner inom den europeiska grannskapspolitiken kan bidra till att förbereda och samfinansiera investeringar i infrastruktur, särskilt inom energi, transport och miljö, i nära samarbete med internationella finansinstitut, särskilt Europeiska investeringsbanken och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling.

6. REGIONALA ORGANISATIONERS ROLL

Kommissionens förslag innebär inte att det skall inrättas nya institutioner eller byråkratiska strukturer. Länderna vid Svarta havet bör förbli EU:s viktigaste samtalspartner, oavsett om det är i bilaterala sammanhang eller i diskussioner på regional nivå. Större delen av gemenskapens bidrag kommer också i fortsättningen att kanaliseras genom etablerade sektorsspecifika program som förvaltas av kommissionen.

EU bör emellertid vara berett att stärka kontakterna med regionala organisationer. EU:s regionala initiativ i Svartahavsregionen syftar till en övergripande strategi som omfattar alla länder i regionen. Det stora antalet medlemmar i Organisationen för ekonomiskt samarbete i Svartahavsområdet[10] och det faktum att Ryssland och Turkiet är de medlemmar som grundade organisationen är en avgörande fördel och kan vara ett betydelsefullt bidrag till att Svartahavssynergin blir en framgång.

Förbindelserna mellan EU och organisationen skulle först och främst tjäna som grund för en dialog på regional nivå. Detta kan omfatta möten mellan högre tjänstemän i syfte att åstadkomma en bättre samordning av konkreta projekt.

En politisk sammankomst på hög nivå skulle ge EU:s Svartahavssynergi en politisk färdriktning och samtidigt sätta intiativet i blickpunkten. Om parterna i Svartahavssynergin mot bakgrund av konkreta framsteg beslutar om regelbundna ministermöten kan sådana äga rum med medlemmarna i EU och i Organisationen för ekonomiskt samarbete i Svartahavsområdet. I samband med dessa möten skulle möten mellan EU och parterna i den europeiska grannskapspolitiken i Svartahavsregionen också kunna organiseras, och erbjuda ett tillfälle för samråd om frågor med anknytning till grannskapspolitiken. Svartahavssynergin skulle också ha nytta av de användbara kontakter som redan finns mellan Europaparlamentet och den parlamentariska församlingen i Organisationen för ekonomiskt samarbete i Svartahavsområdet.

För närvarande har sju EU-länder observatörsstatus, i organisationen[11]. Som svar på ett initiativ från denna planerar även kommissionen att ansöka om observatörsstatus och att stödja EU-medlemmars ansökan om detsamma.

Samtidigt kommer kommissionen att förbli öppen till alla lämpliga möjligheter till samarbete som andra regionala organ och initiativ kan erbjuda. Mot bakgrund av sin inriktning på regionala partnerskap och nätverk skulle Svartahavsforumet (Black Sea Forum) [12] kunna vara särskilt användbart när det gäller icke-statlig nivå i det civila samhället.

7. EKONOMISKT STÖD

Som en allmän princip bör medfinansiering tillämpas. Där så är lämpligt bör ekonomiskt stöd från gemenskapen göras tillgängligt inom ramen för nationella, regionala och gränsöverskridande program inom det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet, andra externa stödinstrument och, för EU-medlemsstaternas vidkommande, Europeiska regionala utvecklingsfonden. Den ökade flexibiliteten i de gemenskapens nya finansieringsinstrument bör underlätta finansieringen av regionala samarbetsinitiativ.

Den regionala verksamhet som Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Europeiska investeringsbanken och Black Sea Trade and Development Bank [13] ägnar sig åt är redan av betydande omfattning och Svartahavssynergin kan erbjuda nya möjligheter, däribland utveckling av mekanismer för gemensam finansiering som bygger på erfarenheter från ordningar som liknar partnerskapen för den nordliga dimensionen.

8. SLUTSATS

Den regionala sammanställningen runt Svarta havet har förändrats kraftigt under de senaste åren och kommer att fortsätta att utvecklas. Under dessa förhållanden skulle EU:s nya regionala samarbetsinitiativ vara ett användbart komplement till den redan nu omfattande bilaterala och sektoriella verksamheten.

Europeiska unionens närvaro i Svartahavsregionen öppnar nya perspektiv och möjligheter. Detta kräver en mer enhetlig och långsiktig insats som skulle bidra till att fullt ut ta vara på dessa möjligheter och medföra ökad stabilitet och ökat välstånd för regionen. Ett större engagemang från EU:s sida i det regionala samarbetet vid Svarta havet kommer att bidra till att uppnå detta mål.

ANNEX I

Recent and Ongoing EU activities at regional level

Already in a 1997 Communication[14], the Commission stressed the need to support cooperation in the Black Sea region and suggested appropriate areas for Community programmes. In the ensuing period the EC has contributed to a number of initiatives and cooperation programmes of regional relevance, notably:

1. The Baku Initiative

This is a framework to enhance cooperation in both the energy and transport fields and to stimulate progressive convergence towards EC principles.

2. The INOGATE programme

The INterstate Oil and GAs To Europe pipelines, INOGATE, improves the security of energy supply through multi-annual technical assistance programmes. It is supported by the EU-Black Sea and Caspian Sea Basin and its Neighbouring Countries Energy Cooperation Secretariat, as was agreed at the Astana Ministerial Conference on 30 November 2006.

3. Energy infrastructure

The Commission has been working with others on upgrading the energy infrastructure. Major projects have been carried out, including the Baku-Supsa and the Baku-Tbilisi-Ceyhan oil pipelines as well as the Baku-Tbilisi-Erzerum gas pipeline. Furthermore, a number of projects of new energy infrastructure are currently considered. These include the reversal of the Brody-Odessa pipeline and its extension to Plock in Poland, as well as the Constanza-Omisalj-Trieste, Burgas-Vlore and Burgas-Alexandroupolis oil pipelines. In addition, the Commission has acted as a catalyst for the agreement between Greece and Turkey for the completion of a gas pipeline linking the two countries with a possible extension to Italy.

4. TRACECA

The TRAnsport Corridor Europe Caucasus Central Asia (TRACECA) programme provides technical assistance covering road, rail, aviation and maritime transport connections from Central Asia to Europe. It was originally a Community programme but since 1999 it is regulated by a multilateral agreement with intergovernmental structures.

5. High Level Group Initiatives

In 2004, the European Commission established the High Level Group on the Extension of the Major Trans-European Transport Axes to the Neighbouring Countries and Regions. The HLG delivered its recommendations in December 2005. Many of the initiatives put forward by the High Level Group are pertinent to the Black Sea region.

6. Environment

The Commission actively contributes to the work of the Black Sea Commission, the executive body of the Convention on the Protection of the Black Sea against Pollution, which was signed in 1992 by the six littoral states. Furthermore, the Commission chairs the Danube Black Sea Task Force, which was set up by the countries of the Danube-Black Sea region in 2001 to encourage a strategic focus on investments in the field of water.

7. Conflict Resolution

The Commission has contributed to activities aiming at conflict resolution, notably through the Border Assistance Mission for Moldova and Ukraine.

8. National Research and Education Networks

The interconnection of the National Research and Education Networks (NRENs) to the pan-European research backbone GEANT has been achieved for all the European Union Member States and Candidate Countries. As regards Moldova and the Caucasus countries, they are only linked with very limited capacity, while the Ukraine is not linked at all, which constitutes a major blocking factor to the further development of research and education efforts in the region.

9. Science and Technology

Efforts to consolidate the potential of the Black Sea countries and to establish stronger links with the scientific community of the EU were spearheaded by the INCO Programme of the 6th Framework Programme for Science, Technology and Development (2002-2006). This programme was aimed at the Bulgaria, Romania and Turkey as well as eastern ENP partners. The Framework Programme included additional and substantial cooperation with the latter, particularly through the INTAS Programme which focused on cooperation between the EU and Eastern Europe and Central Asia. In September 2005, the Ministers of countries that belong to BSEC adopted a ‘ BSEC Action Plan on cooperation in science and technology ’. This plan was developed with European help for a 4 years period. It aims at enhancing S&T cooperation among the Black Sea countries as well as between BSEC and the EU. The Commission participates in all S&T Working Group meetings to assist in the implementation of the Action Plan.

[pic]

[1] Svartahavsregionen (se karta i bilaga II) omfattar Grekland, Bulgarien, Rumänien och Moldavien i väster, Ukraina och Ryssland i norr, Georgien, Armenien och Azerbajdzjan i öster och Turkiet i söder. Fastän Armenien, Azerbajdzjan, Moldavien och Grekland inte ligger direkt vid Svarta havet gör deras historia, geografiska närhet och täta band dem till naturliga aktörer i regionen.

[2] Ett initiativ som utvecklats av Österrike, Rumänien, Europeiska kommissionen och aktörerna inom stabilitetspakten för att bredda och fördjupa Donausamarbetet och ge det tydliga politiska och ekonomiska dimensioner.

[3] T.ex. program som stöds av FN, OSSE, OECD och Europarådet eller Black Sea Trust for Regional Cooperation inom ramen för Förenta staternas German Marshall Fund (GMF).

[4] De konkreta målsättningarna i kapitlen 3 och 4 står i kursiv stil.

[5] Sydösteuropeiska samarbetsinitiativets regionala centrum för bekämpande av gränsöverskridande brottslighet. Centrumet har sitt säte i Bukarest och flera stater vid Svarta havet är medlemmar eller observatörer.

[6] Black Sea Border Coordination and Information Centre med säte i Burgas. Det tillhandahåller information om olaglig verksamhet i Svartahavsområdet och främjar informationsutbyte mellan olika länders kustbevakningar.

[7] KOM(2007) 1 slutlig, 10.1.2007.

[8] KOM(2007) 32 slutlig ”Riktlinjer för transporter i Europa och grannregionerna”. I detta meddelande, som bygger på högnivågruppens rekommendationer, görs ett första utkast till de första stegen för en närmare integration av EU:s transportsystem med grannländernas.

[9] KOM(2005) 504 och KOM(2005) 505 av den 24 oktober 2005.

[10]. Organisationen för ekonomiskt samarbete i Svartahavsområdet ( Organisation of the Black Sea Economic Cooperation – BSEC ) bildades 1992 och omvandlades till en internationell organisation 1999. Från att ursprungligen varit inriktad på ekonomiskt samarbete har dess inriktning stegvis utvidgats. Bland medlemmarna återfinns samtliga länder vid Svarta havet enligt förteckningen i fotnot 1 samt Albanien och Serbien.

[11] Tjeckien, Tyskland, Frankrike, Italien, Österrike, Polen och Slovakien.

[12] Black Sea Forum är ett rumänskt initiativ.

[13] Black Sea Trade and Development Bank har sitt säte i Thessaloniki. Aktieägare är de stater som grundade Organisationen för ekonomiskt samarbete i Svartahavsområdet.

[14] COM(97) 597 final. Communication on Regional Cooperation in the Black Sea Area