[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 30.8.2007

KOM(2007) 486 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

OM EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS UPP- OCH UTLÅNING UNDER 2006 {SEC(2007)1079}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Inledning 3

1. UPPLÅNINGEN 2006 3

2. UTLÅNING I TREDJELAND 4

2.1. Översikt 4

2.2. Gemenskapens makroekonomiska stöd 4

2.3. EIB:s utlåning under 2006 i EU:s sydöstra grannländer, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika samt Sydafrika 5

2.3.1. EIB:s mål och prioriteringar 5

2.3.2. Utlåning 5

2.3.3. Garantitäckning 5

2.3.3.1. Generell garanti 5

2.3.3.2. Riskdelning 5

2.3.4. EIB:s samarbete med kommissionen och andra institutioner 5

2.4. Utlåning till länder som skrivit under Lomékonventionerna och Cotonouavtalet 5

3. BUDGETKONSEKVENSER AV UTLÅNINGEN 5

3.1. Garantier ur budgeten 5

3.2. Räntesubventioner 5

3.3. Finansiering via EIB av medel från EUF 5

Inledning

Enligt de rådsbeslut som inrättat Europeiska gemenskapernas olika låneinstrument skall kommissionen varje år informera rådet och Europaparlamentet om hur dessa instrument har använts.

När det gäller utlåningen till länder utanför Europeiska unionen är kommissionen enligt respektive rådsbeslut[1] skyldig att årligen underrätta rådet och Europaparlamentet om hur de lån från Europeiska investeringsbanken (EIB) som garanterats genom gemenskapsbudgeten använts i EU:s sydöstra grannländer, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika samt Sydafrika.

För att uppfylla denna upplysningsskyldighet beskrivs i rapporten utlåningstransaktionerna för varje område. För att komplettera bilden av utlåningsverksamheten innehåller rapporten även en kort sammanfattning av upplåningen för att finansiera utlåningstransaktionerna, gemenskapens makroekonomiska stöd till tredjeländer och de räntesubventioner och garantier som är knutna till gemenskapslånen. Dessutom innehåller rapporten uppgifter om Euratoms utlåningsverksamhet.

Tabellerna till denna rapport offentliggörs i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar. Hänvisningarna till tabellerna i texten refererar till arbetsdokumentet (nedan kallat bilagan )[2].

1. UPPLÅNINGEN 2006

För att finansiera den utlåning som rådet beslutat om har kommissionen givits befogenhet att ta upp lån, på respektive gemenskaps vägnar (EG, Euratom), på kapitalmarknaderna[3].

Europeiska gemenskapernas och EIB:s totala upplåning minskade med 3,8 % 2006: från 50,0 miljarder euro 2005 till 48,1 miljarder (se tabell och diagram i avsnitt 1.1 i bilagan). Över 99 % av beloppet lånades upp av EIB. Minskningen av upplåningsverksamheten förklaras av att EIB marginellt minskat sin upplåning till följd av kassalikviditetsöverväganden och att takten i låneutbetalningarna avtagit något samt av att inga nya beslut fattats avseende Euratom, makroekonomiskt stöd eller betalningsbalanslån.

När hänsyn tagits till återbetalningar, avskrivningar och växelkursvariationer uppgick den totala utestående upplåningen per den 31 december 2006 till 248,4 miljarder euro, vilket är en minskning med 0,7 % jämfört med 2005 (se tabell 1.2 i bilagan).

Vad gäller upplåningens fördelning på valutaslag (se tabell 1.3 i bilagan) låg andelen för upplåningen i euro av samtliga emissioner kvar på samma nivå, 37,9 %. Emissionerna i andra gemenskapsvalutor minskade från 23,0 till 16,6 %. Lånen i valutor från länder utanför gemenskapen stod för en större del av upplåningen och ökade från 39,5 % till 45,4 % av den totala upplåningen. Emissionerna i US-dollar ökade från 27,9 till 30,4 %. Under 2006 var, efter swaptransaktioner, 94,5 % av lånen till rörlig ränta jämfört med 97,3 % 2005 (för motsvarande uppgifter före swaptransaktionerna se tabell 1.3 i bilagan).

2. UTLÅNING I TREDJELAND [4]

2.1. Översikt

Det finansiella stödet till de tredjeländer som slutit samarbetsavtal med gemenskapen tar sig olika former beroende på geografiskt område och på vilka mål som eftersträvas. Det rör sig i regel om bilaterala lån (makroekonomiskt stöd eller betalningsbalansstöd) där gemenskapen bidrar till att återupprätta den makroekonomiska balansen i ett land. Kommissionen sköter dessa finansieringstransaktioner i enlighet med rådsbeslut.

I andra fall beviljas lån av EIB av egna medel endera i form av direkt finansiering av enskilda projekt eller globala lån till banker som i sin tur tar på sig uppgiften att fördela medlen mellan lokala projekt av mindre omfattning. För vissa av dessa lån ställs garanti genom EU:s budget.

Euratomlåneinstrumentet[5] kan utnyttjas för finansieringsändamål i medlemsstaterna och i vissa tredjeländer (Armenien, Bulgarien[6], Litauen, Rumänien[7], Ryssland, Slovakien, Slovenien, Tjeckien, Ungern och Ukraina).

De geografiska områden inom vilka gemenskapen bedriver utlåningsverksamhet redovisas i bilagan (se tabell 2.1).

2.2. Gemenskapens makroekonomiska stöd

Makroekonomiskt stöd i form av lån är till sin karaktär exceptionellt och ingår som ett led i det internationella samfundets ansträngningar att, i samarbete med Bretton Woods-institutionerna, stötta betalningsbalansen i vissa länder som står inför makroekonomiska problem av övergående art. I gemenskapens fall är detta stöd inriktat på de geografiskt näraliggande områdena, såsom västra Balkan och Kaukasien. Utbetalningarna görs på villkor att mottagarländerna uppfyller vissa mål beträffande makroekonomisk stabilisering och strukturreformer. Under dessa omständigheter är det ett begränsat antal transaktioner som genomförs varje år och det är svårt att göra meningsfulla jämförelser mellan olika år vad gäller det beviljade stödets utveckling.

De bidrag och lån som betalades ut inom denna ram redovisas i bilagan (se tabell 2.2), av vilken det framgår att ett belopp på 19 miljoner euro betalades ut 2006 enligt gällande beslut om makroekonomiskt stöd. Inga nya sådana beslut fattades under 2006. Information återfinns även i kommissionens årliga rapport om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredjeland.

2.3. EIB:s utlåning under 2006 i EU:s sydöstra grannländer, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika samt Sydafrika

Detta avsnitt utgör den årsrapport för 2006 som skall lämnas till Europaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 2000/24/EG.

2.3.1. EIB:s mål och prioriteringar

2006 var det sista fullständiga verksamhetsåret inom mandaten för EIB:s finansieringsverksamhet utanför EU under perioden 1 februari 2000–31 januari 2007[8]. Kommissionen och EIB har under hela året deltagit i förhandlingar, även i rådet, om en förnyelse av det externa mandatet för perioden 2007–2013 som slutligen ledde fram till en formell överenskommelse som trädde i kraft genom rådets beslut 2006/1016/EG av den 19 december 2006[9].

Vid EIB:s utlåning i regioner utanför EU prioriteras generellt åtgärder till stöd för gemenskapens politiska mål. I de regionala målen beaktas varje regions särskilda egenskaper och prioriteringar.

I EU:s sydöstra grannländer var banken under 2006 verksam i både anslutningsländerna och kandidatländerna (Bulgarien och Rumänien respektive före detta jugoslaviska republiken Makedonien, Kroatien och Turkiet) för att hjälpa dessa länder att förbereda sig inför anslutningen, särskilt genom att finansiera investeringar som syftar till att integrera deras infrastruktur med EU:s och genom att stödja små och medelstora företag. Efter Bulgariens och Rumäniens anslutning undertecknades samförståndsavtal som angav ramarna för EIB:s stöd till de båda ländernas investeringsprogram inom alla ekonomiska huvudsektorer. EIB fortsatte också att stödja investeringar i andra länder i västra Balkan (Albanien, Bosnien och Hercegovina, Montenegro[10] och Serbien) i syfte att underlätta deras pågående integrering med EU. Mer generellt syftar EU:s och EIB:s stöd till att främja politiska och ekonomiska reformer och försoning mellan befolkningsgrupperna i regionen.

EIB prioriterar uppgradering, modernisering och utveckling av kommunikations- och energisektorerna med särskild betoning av de transeuropeiska näten (TEN) inom de väg- och järnvägskorridorer som framhölls som prioriterade utvecklingsområden på medellång sikt vid den alleuropeiska konferensen för transportministrarna.

Miljöfrågor, både i samband med EIB-projekt och oberoende av sådana kopplingar, prioriteras inom ramen för den gradvisa anpassningen av de berörda ländernas lagstiftning till EU-lagstiftningen. Banken stöder även utveckling av den privata sektorn (små och medelstora företag och andra näringslivsinitiativ), särskilt utländska direktinvesteringar, antingen direkt eller genom sina globala lån, särskilt då detta inbegriper partner från EU.

I Medelhavsområdet bedrivs bankens utlåning genom lånefaciliteten för investeringar och partnerskap mellan Europa och Medelhavsområdet (FEMIP) främst inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet till stöd för ekonomisk och social förnyelse och ökad regional intergration. FEMIP är inriktat på stöd till den privata sektorn och skapande av ett investeringsvänligt klimat, huvudsakligen genom finansiering av infrastruktur till stöd för den ekonomiska utvecklingen. Vidare stöder FEMIP i linje med EU:s prioriteringar utveckling av hållbara energikällor, konkurrenskraft och försörjningstrygghet. I november 2006 beslutade Ekofinrådet att stärka FEMIP och angav två särskilda prioriterade områden: utveckling av den privata sektorn och förstärkning av partnerskap som syftar till att öka partnerländernas engagemang.

I Asien och Latinamerika finansierar banken projekt som är av ömsesidigt intresse för gemenskapen och de berörda länderna, t.ex. samfinansiering tillsammans med entreprenörer inom EU, tekniköverföring och samarbete på energi- och miljöområdet. EIB gav också stöd till återuppbyggnadsarbetet efter tsunamikatastrofen i december 2004. I samband därmed vidgades ALA-mandatets geografiska täckning till att även omfatta Maldiverna.

I Sydafrika har banken givits mandat att inrikta sig på infrastrukturprojekt av allmänt intresse och stöd till den privata sektorn (även små och medelstora företag). Dess verksamhet skall dessutom komplettera gemenskapens politik, program och instrument för stöd till Sydafrika, vars övergripande mål är att minska fattigdom och sociala klyftor.

En sammanfattning av EIB:s verksamhet i dessa regioner sedan 2002 finns tabell 2.3.1 i bilagan.

2.3.2. Utlåning

Fördelningen per land och sektor redovisas i bilagan (se avsnitt 2.3.2 a–e).

2.3.3. Garantitäckning

2.3.3.1. Generell garanti

Genom rådets beslut 2000/24/EG med senare ändringar föreskrivs att gemenskapsgarantin skall täcka 65 % av hela mandatet. Detta innebär att gemenskapsgarantin är begränsad till att täcka 65 % av det totala beloppet för de undertecknade lånen, men att inom detta aggregerade tak förluster på enskilda lån i realiteten täcks med upp till 100 %.

2.3.3.2. Riskdelning

Gemenskapsgarantin täcker inom de generella mandaten alla kreditrisker, utom då riskdelning tillämpas, varvid gemenskapsgarantin endast täcker specifikt politiska risker, medan EIB reducerar och står för icke-politiska risker. Genom beslut 2000/24/EG med senare ändringar uppmanas EIB att tillämpa riskdelning på 30 % av sin utlåning inom ramen för det beslutet (mot 25 % enligt det första generella mandatet)[11].

Vid utgången av 2006 hade banken uppnått en nivå för riskdelningen på 18 % av den samlade utlåningen enligt mandatet, vilket kan ställas mot målet på 30 %. Det skall dock erinras om att man i en fullständig analys av den faktiska riskdelningen mellan EU-budgeten och EIB också bör ta hänsyn till transaktioner som undertecknats avseende EIB:s egna medel utan täckning av gemenskapsgarantin inom ramen för lånefaciliteterna inför anslutningen respektive för partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet samt enskilda transaktioner som godkänts av bankens styrelse i enlighet med artikel 18. Även om sådana transaktioner ligger utanför området för denna rapport, skall det påpekas att de flesta lånetransaktionerna i de nya medlemsstaterna före deras anslutning faktiskt genomfördes inom ramen för lånefaciliteten inför anslutningen. Om lån som undertecknats inom dessa faciliteter inför anslutningen också tas med i beräkningen ökar andelen transaktioner med riskdelning från 18 till cirka 50 %.

Redovisat per region uppfylldes och överträffades riskdelningsmålet i Asien och Latinamerika, där 72 % av de undertecknade lånen omfattades av riskdelning. Denna nivå på riskdelningen var möjlig på grund av ALA-mandatets särskilda utformning och eftersom de strategiska målen för EIB:s utlåning i regionen främst var inriktade på privata europeiska initiativ (utländska direktinvesteringar samt överföring av teknik och kunnande).

Både i EU:s sydöstra grannländer och i Medelhavsområdet stod transaktionerna med riskdelning för 11 % av utlåningen enligt mandatet. I enlighet med programplaneringsförfarandet för länderna i dessa områden avser de flesta projekt som EIB finansierar inom ramen för mandatet den offentliga sektorn och kan därför inte omfattas av riskdelning. I Medelhavsområdet upplever dessutom lokala entreprenörer att det är svårt att få kontakt med externa (inklusive europeiska) banker som är villiga att lämna garantier som är godtagbara för EIB enligt dess nuvarande riktlinjer.

I Sydafrika omfattades 10 % av lånen av riskdelning.

En sammanfattning av riskdelningen per region inom ramen för mandatet ges i följande tabell. De enskilda lån med riskdelning som undertecknades under 2006 redovisas i tabellerna 2.3.6–2.3.9 i bilagan.

Andra generella mandatet (rådets beslut 2000/24/EG omfattande perioden 1 februari 2000–31 januari 2007)

I miljoner euro

Lånetak enligt andra generella mandatet | Lånebelopp som beviljats per den 31.12.2006 | Antal lån som beviljats med riskdelning | Belopp för de lån som beviljats med riskdelning | Beviljade lån med riskdelning i procent av lånetaket för mandatet | Beviljade lån med riskdelning i procent av totala beviljade lån |

EU:s sydöstra grannländer | 9 185 | 9 142 | 33 | 1 003 | 11 % | 11 % |

Medelhavs området | 6 520 | 7 177([12]) | 13 | 807 | 12 % | 11 % |

Asien och Latinamerika | 2 480 | 2 425 | 38 | 1 756 | 71 % | 72 % |

Sydafrika | 825 | 837([13]) | 2 | 80 | 10 % | 10 % |

TOTALT | 19 010 | 19 581([14]) | 86 | 3 646 | 19 % | 18 % |

Inom det första generella mandatet uppnåddes en riskdelningsnivå på 24 % av den totala utlåningen att ställas mot målet på 25 %. Nivån på utlåningen i förhållande till de regionala utlåningstaken var för Asien och Latinamerika 81 %, för Central- och Östeuropa 26 % och för Medelhavsområdet 3 %.

Första generella mandatet (rådets beslut 97/256/EG omfattande perioden 31 januari 1997–31 januari 2000)

I miljoner euro

Lånetak enligt första generella mandatet | Totalbelopp för de lån som beviljats per den 31.12.2006 | Antal lån som beviljats med riskdelning | Belopp för de lån som beviljats med riskdelning | Beviljade lån med riskdelning i procent av lånetaket för mandatet | Beviljade lån med riskdelning i procent av totala beviljade lån |

Central- och Östeuropa | 3 520 | 3 446 | 21 | 896 | 25 % | 26 % |

Medelhavsområdet | 2 310 | 2 310 | 5 | 71 | 3 % | 3 % |

Asien och Latinamerika | 900 | 900 | 17 | 730 | 81 % | 81 % |

Sydafrika | 375 | 375 | 0 | 0 | 0 % | 0 % |

F.d. jug. rep. | 150 | 150 | 0 | 0 | 0 % | 0 % |

TOTALT | 7 255 | 7 180 | 43 | 1 697 | 24 % | 24 % |

2.3.4. EIB:s samarbete med kommissionen och andra institutioner

Banken och kommissionen samarbetar nära för att förbereda och samfinansiera EIB-projekt med bidrag från EU-budgeten. Under 2006 fortsatte EIB:s utlåning att kompletteras med räntesubventioner (fyra nya lån för miljöändamål i Medelhavsområdet), tekniskt bistånd (12,3 miljoner euro i bidrag huvudsakligen för att finansiera genomförbarhetsstudier, kapacitetsuppbyggnad samt förvaltning eller utvärdering av projekt) och medel från struktur- och sammanhållningsfonder (särskilt Phare och Ispa).

Utöver de traditionella samarbetsformerna begärde kommissionen att EIB skulle lämna rådgivning i fråga om genomförandet av dess stöd till riskkapitalfaciliteten i Sydafrika. EIB:s uppgift är att ge kommissionen råd i fråga om utformningen och inrättandet av faciliteten och därefter delta i den tekniska utvärderingen och i godkännandet av investeringsförslagen utan att själv på något sätt medverka i den finansiella förvaltningen av medlen. I Medelhavsområdet fungerar FEMIP, utöver som tillhandahållare av EIB-lån av egna medel, också som tillhandahållare av privat eget kapital som finansieras genom EU-budgeten.

Under 2006 undertecknades ett samförståndsavtal mellan Europeiska kommissionen, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och EIB i syfte att stärka samarbetet mellan de tre institutionerna i Östeuropa och Sydkaukasien, Ryssland och Centralasien. Detta förstärkta samarbete syftar till att kombinera varje deltagares expertis, kapacitet och komparativa fördelar för att på ett framgångsrikt sätt kunna genomföra den europeiska grannskapspolitiken, det strategiska partnerskapet mellan EU och Ryssland samt EIB:s och EBRD:s mandat till fromma för partnerländerna i fråga.

Mer allmänt är finansieringen genom EIB och EU-budgeten alltid när så är möjligt samordnad med europeiska bilaterala organ (avtal finns med Agence Française de Développement, utvecklingsbanken KfW och europeiska finansiella institut för utveckling) samt andra internationella finansiella institut. Samfinansiering eftersträvas aktivt och har blivit ett regelbundet förekommande inslag i de projekt som stöds av EIB. Gemensamma insatser tillsammans med institutioner som är specialiserade på att hantera bredare sektoriella frågor och policyfrågor är i många fall en garanti för att de sektoriella reformerna blir effektiva och ger ökad bärkraft åt investeringsprojekt som, när de väl är genomförda, sannolikt kommer att leda till fortsatt aktivitet under bättre rättsliga förutsättningar. Under 2006 samfinansierades 80 % av EIB:s utlåning inom mandatet för EU:s sydöstra grannländer av multilaterala, bilaterala och nationella institutioner. Inom Medelhavsområdet stod projekt med samfinansiering för 60 % av EIB:s utlåning i regionen. Den samfinansiering som genomförts med EIB-finansierade projekt i Sydosteuropa och Medelhavsområdet redovisas i tabellerna 2.3.3 och 2.3.4 i bilagan.

I Asien och Latinamerika fortsatte banken att finansiera projekt som är av ömsesidigt intresse såväl för EU som för de länder där projekten genomförs. Samfinansieringen tillsammans med internationella finansiella institut redovisas i tabell 2.3.5 i bilagan, och det ömsesidiga intresset i samband med enskilda lån som undertecknades 2006 beskrivs i tabell 2.3.5 a i bilagan.

2.4. Utlåning till länder som skrivit under Lomékonventionerna och Cotonouavtalet

Totalt uppgick EIB:s utlåning till AVS/ULT[15] till 745 miljoner euro under 2006, varav 167 miljoner från bankens egna medel och 578 miljoner från Europeiska utvecklingsfonden (EUF)[16]. Dessa transaktioner ligger utanför området för denna rapport[17], men en sammanfattning av dem, uppdelad på regioner och sektorer, ges i tabell 2.4 i bilagan.

3. BUDGETKONSEKVENSER AV UTLÅNINGEN

Utlåningen påverkar gemenskapsbudgeten i de fall då den är kopplad till garantier från gemenskapen, räntesubventioner eller sker på särskilda villkor som gör att den utgör en risktransaktion för långivaren.

3.1. Garantier ur budgeten

Den 22 december 2004 beslöt rådet att ändra beslut 2000/24/EG i syfte att beakta utvidgningen av Europeiska unionen och den europeiska grannskapspolitiken (rådets beslut 2005/47/EG[18]).

Lånetaken för respektive region är som följer (i miljoner euro):

EU:s sydöstra grannländer | 9 185 |

Medelhavsländerna | 6 520 |

Latinamerika och Asien | 2 480 |

Sydafrika | 825 |

Särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen mellan EG och Turkiet Totalt lånetak | 450 19 460 |

Gemenskapsgarantin är begränsad till 65 % av det aggregerade beloppet för de beviljade krediterna plus alla därmed sammanhängande belopp (mot 70 % inom det första generella mandatet). Vidare beslutade rådet den 22 december 2004 att bevilja en gemenskapsgaranti till EIB för att täcka förluster avseende lån till vissa typer av projekt i Moldavien, Ryssland, Ukraina och Vitryssland (rådets beslut 2005/48/EG[19]). Det sammanlagda taket för beviljade krediter är 500 miljoner euro och EIB kan utnyttja en extraordinär gemenskapsgaranti på 100 %.

Perioden då denna lånegaranti kan utnyttjas löper ut den 31 januari 2007 men kommer automatiskt att förlängas med sex månader om lånetaken inte har utnyttjats fullt ut per det datumet. Banken förväntas underteckna avtal om två projekt för sammanlagt 230 miljoner euro innan mandatet upphör.

Under 2006 (det sjunde året av det andra generella mandatet) undertecknade EIB låneavtal avseende totalt 2 805 miljoner euro. Därigenom ökade den sammanlagda utlåningen under detta mandat till 18 280 miljoner euro, motsvarande 96 % av lånetaket.

En närmare redogörelse för situationen i fråga om de olika garantiåtagandena återfinns i kommissionens halvårsrapporter om garantier som berör den allmänna budgeten[20].

Den 19 december 2006 beslutade rådet att bevilja EIB en gemenskapsgaranti mot förluster på lån och lånegarantier för projekt utanför gemenskapen (rådets beslut 2006/1016/EG[21]). Gemenskapsgarantin är begränsad till 65 % av det sammanlagda beloppet av de utbetalda krediterna och ställda garantierna, minus återbetalda belopp och plus alla kostnader som är förenade med lånen och garantierna. Maximibeloppet för EIB:s finansieringstransaktioner inom detta mandat är 27 800 miljoner euro för perioden 2007–2013, bestående av ett grundläggande belopp på 25 800 miljoner euro och ett villkorat mandat på 2 000 miljoner euro, som kan aktiveras genom rådsbeslut om resultatet av halvtidsöversynen under 2010 motiverar detta.

De olika regionala lånetaken (med delbelopp angivna i informationssyfte med kursiv stil ) är som följer (i miljoner euro):

Föranslutningsländer | 8 700 |

Grannländer och partnerskapsländer: | 12 400 |

Medelhavsländer | 8 700 |

Östeuropa, Sydkaukasien och Ryssland | 3 700 |

Asien och Latinamerika | 3 800 |

Latinamerika | 2 800 |

Asien | 1 000 |

Sydafrika | 900 |

Grundläggande lånetak | 25 800 |

Villkorat mandat | 2 000 |

3.2. Räntesubventioner

Räntesubventioner har ingått som bidragsform i ett flertal gemenskapsprogram såväl inom som utanför EU. De flesta av dessa program är vid det här laget fullbordade och påverkar således inte längre budgetens utgifter. I tabell 2.5 i bilagan redovisas de program som fortfarande pågår och de räntesubventioner som betalats ut under de granskade åren.

3.3. Finansiering via EIB av medel från EUF

Enligt de på varandra följande Lomékonventionerna och Cotonouavtalet genomför EIB finansieringstransaktioner i AVS-länderna med medel från EUF:s budget[22]. En specifikation av transaktionerna ges i avsnitt 2.4 i bilagan.

[1] Rådets beslut 97/256/EG, ändrat genom rådets beslut 98/348/EG och 98/729/EG, omfattande perioden 1 februari 1997–31 januari 2000, (nedan: det första generella mandatet) och rådets beslut 2000/24/EG, ändrat genom rådets beslut 2000/688/EG, 2000/788/EG, 2001/778/EG, 2005/47/EG och 2006/174/EG, omfattande perioden 1 februari 2000–31 januari 2007, (nedan: det andra generella mandatet). Rådets beslut 1999/786/EG (avseende programmet för återställande och återuppbyggnad efter jordbävningen i Turkiet – TERRA) ledde till en utvidgning av dessa generella mandat. Dessutom inleddes genom rådets beslut 2001/777/EG en särskild utlåningsinsats för utvalda miljöprojekt i den ryska delen av Östersjöns avrinningsområde inom ramen för den nordliga dimensionen. Genom rådets beslut 2005/48/EG inrättades slutligen ett särskilt mandat för vissa typer av projekt i Ryssland och de västra nya oberoende staterna (Ukraina, Moldavien och Vitryssland).

[2] SEK(2007)1079.

[3] Eftersom EKSG-fördraget upphörde att gälla 2002 har ingen ny upplåning skett för EKSG:s räkning.

[4] Under 2006 förekom ingen utlåningsverksamhet till medlemsstaterna i gemenskapen. I och med Bulgariens och Rumäniens anslutning till EU den 1 januari 2007 upphörde de garanterade lånen till dessa länder att betraktas som externa transaktioner.

[5] Rådets beslut 77/270/Euratom, ändrat genom rådets beslut 94/179/Euratom. Upplåningstaket för finansiering av Euratomlån fastställdes ursprungligen genom rådets beslut 77/271/Euratom. Detta tak ökades därefter genom flera ändringar av det beslutet, varav den senaste (rådets beslut 90/212/Euratom) ökade det med en miljard ecu till fyra miljarder ecu.

[6] Medlemsstat från och med den 1 januari 2007.

[7] Medlemsstat från och med den 1 januari 2007.

[8] EIB:s transaktioner i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet tas inte upp i denna rapport, eftersom de genomförs inom ramen för Cotonouavtalet om partnerskap mellan AVS-länderna och EU, som undertecknades år 2000 för en tjugoårsperiod.

[9] EUT L 414, 30.12.2006, s. 95.

[10] Uppgifterna i denna rapport avser lån som undertecknades av Serbien och Montenegro som statsförbund, dvs. innan nya rättsliga ramar trädde i kraft till följd av Republiken Montenegros självständighet.

[11] I rådets beslut 2000/24/EG uppmanas banken ”att sträva efter att i största möjliga utsträckning täcka den kommersiella risken på 30 % av sin utlåning enligt detta beslut [genom] icke-statliga garantier på grundval av individuella regionala mandat. Denna procentsats skall utvidgas när så är möjligt och såvitt marknaden tillåter”.

[12] Beviljade lån, exklusive annullerade, i Medelhavsområdet: 6 427 miljoner euro.

[13] Beviljade lån, exklusive annullerade, i Sydafrika: 764 miljoner euro.

[14] Totalbelopp för beviljade lån före avdrag för annullerade lån: 19,58 miljarder euro.

Beviljade lån, exklusive annullerade: 18,28 miljarder euro.

[15] Afrika, Västindien och Stillahavsområdet respektive utomeuropeiska länder och territorier.

[16] Investeringsfacilitetens medel får bland annat användas till vanliga lån, villkorslån, efterställda lån, vinstandelslån, konvertibla obligationer, garantier och förvärv av bolagskapital.

[17] EIB Annual report 2006 on Investment Facility ACP EU Cotonou Partnership Agreement http://www.eib.org.

[18] EUT L 21, 25.1.2005, s. 9.

[19] EUT L 21, 25.1.2005, s. 11.

[20] KOM(2007) 66 och SEK(2007) 241.

[21] EUT L 414, 30.12.2006, s. 95.

[22] Dessa transaktioner ligger utanför ramen för denna rapport.