A4-0396/96

Resolution om Europeiska rådets rapport till Europaparlamentet om Europeiska unionens framsteg under 1995 (i enlighet med artikel D i Fördraget om Europeiska unionen) (C4-0409/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel D i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av Europeiska rådets rapport till Europaparlamentet om Europeiska unionens framsteg under 1995 (C4-0409/96) och Europeiska rådets verksamhet under 1996,

- med beaktande av sin resolution av den 18 juli 1996 om framsteg i genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (januari- december 1995) (( EGT nr C 261, 9.9.1996, s. 154.)),

- med beaktande av sin resolution av den 17 maj 1995 om hur Fördraget om Europeiska unionen fungerar inför regeringskonferensen 1996 - genomförande och utveckling av unionen (( EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 56.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 december 1995 om dagordningen för 1996 års regeringskonferens inför Europeiska rådet i Madrid (( EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 149.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 december 1995 om framsteg i genomförandet av samarbetet inom rättsliga och inrikes frågor, i enlighet med avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen (( EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 179.)),

- med beaktande av reflektionsgruppens slutrapport,

- med beaktande av sin resolution av den 13 mars 1996 om (i) Europaparlamentets yttrande om sammankallande till regeringskonferensen och (ii) utvärdering av reflektionsgruppens arbete och preciseringen av Europaparlamentets politiska prioriteringar inför regeringskonferensen (( EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 77.)),

- med beaktande av sin resolution av den 27 mars 1996 om Europeiska rådets rapport till Europaparlamentet om Europeiska unionens framsteg under 1994 (enligt artikel D i Fördraget om Europeiska unionen) (( EGT nr C 117, 22.4.1996, s. 16.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 juni 1996 om Europeiska rådet i Florens och regeringskonferensen (( EGT nr C 198, 8.7.1996, s. 78.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för institutionella frågor (A4- 0396/96), och med beaktande av följande:

A. Fördragets största utmaning har varit att ge unionen en grund av ökad demokratisk legitimitet, något som Europaparlamentet är det tydligaste uttrycket för, och ökad legitimitet på statsnivå, för vilket Europeiska rådet är det högsta uttrycket.

B. Dialogen mellan Europeiska rådet och Europaparlamentet som behandlas i artikel D i Fördraget om Europeiska unionen är en grundläggande faktor i den nya europeiska integrationen.

C. Att omsätta denna integration i praktiken kräver en förstärkning av det europeiska medborgarskapet och äkta subsidiaritet mellan medlemsstaterna och de europeiska institutionerna.

D. Debatterna vid plenarsammanträdena om unionens tillstånd får inte tjäna som förevändning för Europeiska rådet att slippa uppfylla sina formella förpliktelser gentemot Europaparlamentet.

E. Socialpolitiken väger alltför lätt i fördraget: Europas ekonomiska uppsving måste ske inom en ram där de sociala frågorna integreras.

F. De nuvarande tvivlen som uppstått på grund av den ekonomiska och sociala situationen ökar risken för nationalism. En utvecklad europeisk integration är det enda rätta svaret.

G. Det nödvändiga förverkligandet av EMU tycks förstärka förekomsten av monetaristisk politik och en demokratisk styrning av ekonomin visar sig därför allt mer nödvändig.

1. Parlamentet beklagar djupt att Europeiska rådets rapport begränsar sig till en formell uppräkning av de akter, lagstiftningsakter och andra, som antagits under den period det är fråga om; konstaterar att Europeiska rådet härigenom bortser från den uppgift som ges i tredje stycket av fördragets artikel D,

2. påminner om att enligt fördraget är Europeiska rådets uppgift att ge unionen de impulser som behövs för dess utveckling och fastställa allmänna politiska riktlinjer för denna utveckling; Europeiska rådets uppgift är alltså inte densamma som ministerrådets,

3. den årliga rapport som Europeiska rådet skall förelägga Europaparlamentet måste vara av en beskaffenhet som motsvarar detta råds uppgifter; anmodar därför Europeiska rådet att hädanefter i sin årsrapport införliva en politisk bedömning av de framsteg som gjorts och av de problem som uppstått,

4. ber dessutom att denna rapport skall föreläggas Europaparlamentet före mars månad varje år och att den skall åtföljas av en beskrivning av de åtgärder som vidtagits för att komma till rätta med de brister som Europaparlamentet pekat på i sin resolution om föregående års rapport,

5. anser att ovannämnda områden förtjänar en särskild bedömning, eftersom bristen på åtgärder som är nödvändiga för deras funktion skadar unionens och dess institutioners trovärdighet,

Ekonomiska och monetära unionen

6. välkomnar de beslut som fattats av Europeiska rådet för att införa den gemensamma valutan; anser att dessa beslut bekräftar att processen i riktning mot den ekonomiska och monetära unionen i enlighet med konvergenskriterierna, tidsplanen och de förfaranden som föreskrivs i fördraget är oåterkallerliga; anser att det samtidigt är nödvändigt att stärka de mekanismer som möjliggör ett utökat samarbete inom det ekonomiska, sociala och skattemässiga området,

Sysselsättning

7. upprepar sin övertygelse att det skulle vara ett effektivt instrument i kampen mot arbetslösheten att i fördraget införliva ett sysselsättningskapitel som ställer upp de mål, principer och förfaranden som behövs för att säkerställa att gemenskapen och medlemsstaterna ständigt har sysselsättningen i åtanke vid tillämpningen av all övrig politik, och skapar en sysselsättningskommitté med ställning liknande den monetära kommitténs; upprepar att det inte är tillräckligt att stanna vid en enkel samordning mellan medlemsstaterna och att det är nödvändigt att tilldela unionen de medel som behövs för att genomföra gemensam politik inom detta område,

Inre marknaden

8. anser att den inre marknaden fortfarande är en avsevärd fördel för unionen och att den måste utnyttjas så mycket som möjligt genom att undanröja återstående hinder; rådet måste slutligen fatta beslut om det europeiska samhällets ställning och den rättsliga ramen för biotekniska uppfinningar,

9. anser att de nationella myndigheterna måste agera för att förenkla livet för företagarna genom att ta bort byråkratiska och kostsamma hinder som står i vägen för skapande av nya arbetstillfällen,

10. anser att avregleringen inte får ske på bekostnad av de vinster vårt samhälle redan uppnått och att främjande av tjänster av allmänt intresse bör ställas upp som mål i fördragets text,

11. beklagar att den rättsgemenskap, som vår union är och bör förbli ifrågasatts och att institutionernas arbete blockerats, en blockering som gjordes till styrmetod under BSE-krisen,

Bedrägeribekämpning och skydd för gemenskapens finansiella intressen

12. anser att en effektiv kamp mot bedrägligt utnyttjande av gemenskapens medel kräver att man i fördraget inför nödvändigt bestämmelser för att unionen genom ett demokratiskt förfarande skall kunna vidta de åtgärder som visar sig nödvändiga i form av sanktioner eller annat,

Insyn

13. anser att öppenhet i beslutsprocessen och allmänhetens tillgång till den information som detta förutsätter utgör grundläggande demokratiska rättigheter, som uttryckligen bör fastslås i det nya fördraget; begär att resultaten av omröstningarna inom rådet skall offentliggöras och att rådet håller offentliga sammanträden då det fattar beslut i lagstiftningsfrågor,

Unionsmedborgarskap

14. välkomnar det beslut som tagits med tillämpning av artikel 8c i EG- fördraget om att varje unionsmedborgare skall ha rätt till skydd av varje medlemsstats diplomatiska eller konsulära myndigheter och påminner om att unionsmedborgarskapet måste ges ett exakt juridiskt innehåll och därmed en bättre definiering,

15. påminner om artikel 8a i EG-fördraget som säger att «varje unionsmedborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier», men pekar på att de nödvändiga kompletterande åtgärder som skulle ha godkänts under regeringskonferensen i enlighet med avdelning VI, fortfarande låter vänta på sig; inte ens målet i artikel 7a i EG-fördraget om fri rörlighet för personer, som skulle bli verklighet den 1 januari 1993, har uppnåtts, vilket föranlett parlamentet att hänvisar frågan till EG-domstolen,

16. bedömer det som nödvändigt att fastställa regler för förbindelserna med tredje land, att fastställa rättigheter och skyldigheter för inom unionen bosatta medborgare från tredje land, att främja deras integrering och att bekämpa rasism, främlingsfientlighet, intolerans och varje form av diskriminering grundad på religionstillhörighet, övertygelse eller kön,

Lagstiftningsförfaranden och interinstitutionella förbindelser

17. anser det nödvändigt att förändra beslutsprocessen som blivit alltför tungrodd och ineffektiv, genom att förenkla de förfaranden som föreskrivs i fördraget så att endast medbeslutande-, samtyckes- och samrådsförfarandet kvarstår,

18. fastslår på nytt att det är nödvändigt att utvidga tillämpningsområdet för medbeslutandeförfarandet till alla rättsakter för att på så sätt säkerställa demokratiseringen och förenklingen av den europeiska lagstiftningsprocessen,

19. anser att summeringen av det aktuella årets medbeslutandeförfaranden kan ses som positivt och uppmuntrande, vilket visar styrkan och möjligheterna i detta förfarande; anser icke desto mindre att medbeslutandeförfarandet borde förbättras och förenklas utan att berövas sin grundläggande karaktär,

20. noterar att de problem som uppstår i samband med medbeslutandeförfarandet oftast gäller förlikningsförfarandet och påminner om att delegationen från parlamentet ofta mött ett råd som varit oförmöget att föra en dialog och som varit bundet av en mycket långt driven «solidaritet» då det gällt ett lands eller rådets intressen,

21. beklagar att rådet strävar efter enhällighet även i de fall då det skulle kunna rösta med kvalificerad majoritet, vilket är en starkt försvårande faktor i förhandlingarna,

22. beklagar djupt att ministrarna inte alltid är närvarande i förlikningskommittén utan låter sig företrädas av de ständiga representanterna,

Utrikespolitik

23. noterar att unionen är den störste givaren av multilateralt stöd för bistånd och humanitär hjälp och den främste vad gäller att ställa upp med styrkor för fredsbevarande aktioner, men att unionens insatser inte märks i någon större utsträckning på det internationella planet till följd av unionens oförmåga att genomföra en verklig gemensam utrikes- och säkerhetspolitik,

24. anser att unionens utrikespolitiska identitet måste stärkas; unionen måste ge ett samstämmigt budskap på de ekonomiska områdena och sluta behandla handel med varor och handel med tjänster på olika sätt,

GUSP

25. anser att 1995 innebar en tillbakagång vad gäller genomförandet av GUSP, än tydligare som unionens utrikespolitiska verksamhet varit särskilt intensiv; beklagar att de gemensamma ståndpunkterna och de gemensamma åtgärderna varit på en kvalitativt och kvantitativt sett lägre nivå än 1994,

26. konstaterar att det kommer att bli nödvändigt att inrätta en gemensam analys- och planeringsenhet som kan bedöma riskerna och hoten ur europeisk synvinkel,

27. beklagar att det inte varit möjligt att nå en interinstitutionell överenskommelse om tillämpningen av fördragets artikel J 7 och anmodar rådet att regelbundet informera parlamentet om utvecklingen av unionens utrikes- och säkerhetspolitik, att höra parlamentet samt se till att vederbörlig hänsyn tas till dess synpunkter avseende de gemensamma ståndpunkter och åtgärder rådet ämnar anta,

Rättsliga och inrikes frågor

28. konstaterar att unionens verksamhet på detta område fortsätter att tydligt visa på bristerna i det nuvarande systemet: bristen på demokratisk kontroll (artikel K 6 i fördraget kränks systematiskt), avsaknad av rättskontroll och krav på enhällighet vilket försvårar beslutsfattandet,

29. betonar att de beslut som fattas med tillämpning av fördragets avdelning VI direkt berör medborgarna och att det därför är ofrånkomligt att offentliggöra dem,

30. beklagar att man i Europolkonventionen, som kunde antas först efter många förseningar, skrivit in principen om möjligheten att stå utanför (opt-out) vad gäller EG-domstolens behörighet,

31. gläds över de insatser som gjorts för att samordna kampen mot terrorismen: Gomeradeklarationen och konventionen om förenklat utlämningsförfarande mellan Europeiska unionens medlemsstater och anser att dessa strävanden bör fortsätta även i framtiden; anser att ytterligare åtgärder bör vidtas för att samordna kampen mot terrorismen,

Utvidgning

32. anser att en utvidgning utgör en unik möjlighet för Europas politiska enande liksom för att befästa unionens grundläggande principer: frihet, fred, demokrati, skydd för mänskliga rättigheter och en harmonisk ekonomisk och social utveckling; betonar ändå att regeringskonferensen bör förse unionen med de instrument som behövs för att den skall kunna genomföra denna utvidgning och anser dessutom att ansökarländerna måste inse att Europeiska unionen inte är begränsad till den inre marknaden utan att den även utgör en process för politisk, ekonomisk och valutamässig enhetlighet bland medlemsstaterna,

Regeringskonferensen

33. beklagar rådets beslut att inte låta Europaparlamentet, den enda av gemenskapsinstitutionerna vars ledamöter väljs av medborgarna genom allmänna och direkta val, delta i regeringskonferensens arbete, inte ens som observatör, trots stora ansträngningar från det italienska ordförandeskapet,

34. beklagar den brist på vilja som regeringskonferensens förhandlare hittills visat, liksom regeringsansvarigas regelbundna uttalanden till förfång för regeringskonferensens utveckling,

35. fastslår på nytt att man inte kan utvidga unionen utan att först ha genomfört en omfattande reform av unionens institutioner och tillbakavisar kategoriskt alla försök att uppskjuta de viktigaste frågorna för regeringskonferensen till en senare reform,

36. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till Europeiska rådet, ministerrådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar och parlament.