Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om:

- "Kommissionens arbetsdokument 'Mot femte ramprogrammet: De vetenskapliga och tekniska målen'", och - "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogrammet för europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)", och - "Förslag till rådets beslut om femte ramprogrammet för europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002)" () (97/C 355/09)

Den 20 februari 1997 beslutade kommissionen, i enlighet med artikel 198, och den 23 maj 1997 beslutade rådet, i enlighet med EG-fördragets artikel 130i punkt 1 och 2 samt i enlighet med Euratomfördragets artikel 170, att begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovannämnda arbetsdokument och förslagen.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog utkastet till yttrande den 24 juli 1997. Föredragande var Giannino Bernabei.

Vid sin 348:e plenarsession den 1-2 oktober 1997 (sammanträdet den 1 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Bakgrund

1.1. Det femte ramprogrammet framläggs i ett historiskt skede med globalisering, avreglering av marknaderna, en innovationprocess under ständig utveckling, EU:s utvidgning, vilket kräver större koncentration, flexibilitet, samordning, och konsekvens i forskningsarbetet inom gemenskapen på alla nivåer.

1.2. Det är nödvändigt att genomföra den fleråriga programplaneringen för FoTU i ljuset av en verkligt gemensam europeisk strategi som är förenlig med kraven dels på en förbättrad konkurrens på alla områden, dels på ökad sysselsättning i ett sammanhållet perspektiv.

1.3. Det finns möjlighet att direkt involvera forskare och slutanvändare, särskilt olika typer av små och medelstora företag, från ramprogrammets tillkomst till tillämpningen av forskningsresultaten.

1.4. Det finns behov av att inrikta gemenskapens forskningsverksamhet på ett begränsat antal utvalda målsättningar, framför allt sådana som kan ge europeiskt mervärde (till detta mervärde räknas förbättrade livs-och hälsovillkor) och samtidigt garantera insyn i och tillgång till resultaten för att få verksamheten förankrad hos medborgarna.

1.5. Det finns krav på en programuppläggning som förenar forskningsverksamhet på olika nivåer och målsättningen att lösa invecklade problem genom mekanismer som är öppna för insyn, samordnade, flexibla och billiga.

1.6. Det finns behov av ett nytt övergripande angreppssätt som samordnar dels offentlig och privat forskningsverksamhet på nationell, gemenskaplig och europeisk nivå, dels andra struktur- och samarbetsinriktade styrmedel för att uppnå ett enhetligt system som kan konkurrera på världsmarknaden.

1.7. Man bör försäkra sig om att en tillräckligt stor andel av medlen för ramprogrammet avsätts för att uppfylla den ambitiösa målsättningen att verka som katalysator för den framstående europeiska forskningen i dess strävan att uppfylla EU:s målsättningar för konkurrenskraft, tillväxt och sysselsättning.

Med hänvisning till ovanstående uppmanar Ekonomiska och sociala kommittén kommissionen, Europaparlamentet och rådet att vidta följande åtgärder:

1.8. Att förstärka de instrument för prognos och teknisk och industriell utvärdering som ingår i gemenskapens fastställda forskningsstrategi genom att helt och fullt engagera forskare och slutanvändare.

1.9. Att komplettera de allmänna principerna och kriterierna för planeringen av ramprogrammet med mer selektiva prioriteringskriterier som avser tid och omfattning, vilka fastställs i den interinstitutionella dialogen.

1.10. Att uppnå ett nödvändigt samspel mellan gemenskapsinitiativ och nationella initiativ genom att redan nu stödja sig på artiklarna 130k, 130l och 130n, i ljuset av slutsatsen från Europeiska rådet i Amsterdam, som utsträckte röstningsförfarandet med kvalificerad majoritet till att även gälla ramprogram.

1.11. Att inrätta en "kontrollpanel" för att systematiskt kunna jämföra europeiska, gemenskapliga och nationella FoTU-åtgärder som gör det möjligt för forskningens aktörer och slutanvändare att komma i åtnjutande av styrmedlen för FoTU på de olika nivåerna.

1.12. Att anta ett synsätt som integrerar övergripande och tematiska program och de andra gemenskapsinstrumenten som avser strukturinsatser och internationellt samarbete och samtidigt ta fram tydliga och lämpliga mekanismer och metoder.

1.13. Att utveckla särskilda samarbetsprotokoll med de andra europeiska forskningsorganisationerna, framförallt med Eureka, och utnyttja att presentationen av Eureka-programmet på medellång sikt sammanfaller i tiden med planeringen av femte ramprogrammet.

Ekonomiska och sociala kommittén anmodar Europaparlamentet, rådet och kommissionen att beakta följande:

1.14. Man bör tydligt skilja mellan tre olika slag av FoTU-åtgärder: nyckelverksamhet, grundläggande forskning och grundforskning samt förstärkning av infrastrukturer.

1.15. Man bör koncentrera forskningen till ett begränsat antal nyckelåtgärder, så kallade kluster omfattande små och stora projekt som är resultatinriktade och begränsade i tid och omfattning Tröskelnivån för generella offentliga och privata tilläggsanslag bör ligga på minst en miljard ecu.

1.16. Man bör sträva efter en samordning och samverkan mellan allmän teknisk forskning och grundforskning och nyckelåtgärderna, men i en vidare bemärkelse för att kunna tillförsäkra ramprogrammen kontinuitet. Dessutom bör man ha tillräcklig flexibilitet för att kunna beakta nya målsättningar och sträva efter att göra det europeiska näringslivet maximalt mottagligt för ny teknologi.

1.17. Man bör i alla de enskilda programmen inom nyckelåtgärderna upprätta arbetsenheter, innovations enheter och samordningsenheter för att uppnå en koppling mellan olika strategier och initiativ.

1.18. Man bör förutsätta en finansiering av det femte ramprogrammet som inte understiger 17 000 miljoner ecu och sprids på ett begränsat antal tematiska program och nyckelåtgärder, samtidigt som man tar större hänsyn till förekomsten av övergripande verksamhet såväl inom som utanför dessa.

1.19. Man bör öka de gemenskapliga resurserna för de övergripande programmen, särskilt sådana som rör innovationer och utveckling i små och medelstora företag av olika slag.

1.20. Man bör vid internationella samarbetsprojekt värna om tydlighet och konsekvens samt analysera de olika geografiska områdenas behov, vetenskapliga standard, gemensamma fördelar och problem.

1.21. Man bör förstärka åtgärderna för spridning och utnyttjande av resultaten inom de tematiska programmen och nyckelåtgärderna, men även använda specifika målinriktade åtgärder.

1.22. Man bör inrikta insatserna för forskarnas utbildning och rörlighet på en starkare koppling till näringslivet, särskilt små och medelstora företag, universitet och forskningscentrum.

1.23. Man bör precisera och stärka det gemensamma forskningscentrets, dess instituts, och särskilt IPTS strategiska roll som ett interinstitutionellt stödinstrument i det gemenskapliga beslutsfattandet och dess roll för utvecklingen av den europeiska och internationella dimensionen.

1.24. Man bör garantera öppnare och mer förenklade förfaranden vad beträffar förvaltningen som borgar för säker tillgång, lägre kostnader, mindre tidsspillan och byråkrati, samtidigt som man ser till att skapa förtroende hos forskningens aktörer och slutanvändare.

2. Inledning

2.1. Kommissionens förslag motsvarar i sin helhet åtminstone delvis de krav på koncentration och målinriktning som gemenskapens forskning bör ha, med avseende på klart uppställda mål och på flexibilitet och insyn i dess förvaltning.

2.2. Kommissionen prövar ett "innovativt tillvägagångssätt" med denna nyorientering av gemenskapens forskning från ett system som grundar sig på nyckelteknologier mot en problembaserad utformning som greppar över många sektorer och discipliner och som borde sammanföra alla satsningar och koncentrera dem på gemensamma, konkreta mål på kort, medellång och lång sikt.

2.3. Förslaget innebär dock att sådana särskilda program som präglar tidigare ramprogram återupprepas och det saknas lämpliga styrmedel för att finna en strategisk referensram som kan berättiga att man begränsar sig till ett mindre antal prioriterade forskningsinsatser och problemställningar. Med en sådan ram skulle man kunna koncentrera nationella insatser och gemenskapsinsatser samtidigt som man beaktar samordningsprinciperna och subsidiaritetsprincipen såsom de framställs i Amsterdamfördraget. På så sätt skulle man uppnå synbara resultat, som blir tillgängliga och lättfattliga för medborgarna och står i samklang med målsättningarna för konkurrenskraft, sysselsättning samt ekonomisk och social sammanhållning.

2.4. En betydelsefull förutsättning för en högkvalitativ forskning är att man genomför marknads- och teknologiprognoser, som även skall inkludera en värdering av resultaten, med ett faktiskt deltagande av dem som använder sig av forskningen och som kan bevaka och förutse dess utveckling.

2.5. Det är endast inom ramen för målsättningar som är tidsplanerade och inriktade på konkreta forskningsresultat som det skulle kunna vara möjligt att systematiskt och löpande utvärdera det mervärde som uppnås i den gemensamma forskningsverksamheten och sedan kunna göra nödvändiga justeringar (flexibilitet) efter framgångar och misslyckanden.

2.6. Enligt förslaget skall de tre tematiska programmen delas upp i 16 nyckelåtgärder: 13 allmänna aktiviteter för att utveckla grundläggande teknik samt grundforskning och tre aktiviteter "för stöd till forskningens infrastruktur". De tre övergripande programmen skall omfatta 15 särskilda åtgärder. Det är risk för att denna uppdelning skapar stor förvirring och stora problem med förvaltningen av ramprogrammet. Dessutom tillkommer Gemensamma forskningscentrets särskilda aktivitet, och den fristående förvaltningen av de olika Euratom-aktiviteterna med en särskild nyckelåtgärd, fem allmänna aktiviteter för utveckling av grundläggande teknik och grundforskning och en aktivitet för att främja infrastrukturerna. Förslagen till nyckelåtgärder avspeglar avsaknaden av en strategisk referensram och väldefinierade och välavvägda kriterier som tillåter ett mer selektivt urval av forskningsinitiativ. Överlag handlar det bara om en omfördelning av innehållet i fjärde ramprogrammets särskilda program, fastställda efter teknisk sektor och inte efter sammansatta tvärvetenskapliga och sektorsövergripande kriterier.

2.7. Ramprogrammets utformning med avseende på sådana sektorsövergripande och tekniskt övergripande nyckelåtgärder kräver en stram, enhetlig och effektiv samordning och ansvarsfördelning inom de avdelningar i kommissionen som handhar ramprogrammen och ansvarar för andra gemenskapsåtgärder. Kravet på att det anslås en optimal mängd av resurser till gemensamma strategiska program förutsätter dessutom samråds- och samarbetsramar som omfattar relevanta initiativ och program på nationell nivå (tillämpning av artiklarna 130k, 130l och 130n i EU-fördraget), tillhörande forskningsinfrastruktur och andra initiativ från europeiska teknisk-vetenskapliga forsknings- och samarbetsorgan.

2.8. Dessutom är det särdeles svårt att, utan vetskap om det totala anslaget till ramprogrammet och fördelningen på varje särskild åtgärd, urskilja en genomtänkt prioriteringsskala och uttala sig om helheten. Att endast ange den procentuella fördelningen av de tematiska och övergripande programmen, som kommissionen gör, är därför inte tillräckligt. Kommittén förbehåller sig därför möjligheten att utarbeta ett tilläggsyttrande när den ekonomiska planen för år 2000-2004 är upprättad och resurserna är formellt fördelade, dels till de olika särskilda åtgärderna inom ramprogrammet, såsom det stipuleras i artikel 130 i EU-fördraget, dels till de särskilda åtgärderna inom femte ramprogrammet för Euratom (artikel 170 i Euratomfördraget). Man borde försöka att ta fram ett mer begränsat antal nyckelåtgärder (9-10) som EU-medborgarna stöder och tror på och medlemsstaterna satsar sina nationella resurser på för att de ger utdelning.

2.9. Genom att utarbeta nyckelåtgärder efter användarnas behov och med ett problemlösande synsätt på tillämpad forskning på kort och medellång sikt, skulle man lättare kunna fastställa områdena för utveckling av grundläggande teknik samt grundforskning där ledande forskningsverksamhet skulle kunna upprätthållas på medellång sikt.

2.10. Områdena för utveckling av grundläggande teknik samt grundforskning borde följaktligen fastställas inom de sektorer där den europeiska forskningsvärlden kan gå i spetsen och konkurrera globalt och därmed medverka till att utveckla praktiskt användbar teknik som överensstämmer med nyckelåtgärderna.

2.11. Vad beträffar förhållandet mellan nyckelåtgärderna, programmen för att utveckla grundläggande teknik samt grundforskning, aktionerna för att främja forskningsinfrastrukturen och de tre stora övergripande åtgärderna som berör den europeiska forskningens internationella ställning, små och medelstora företags innovation och deltagande samt utnyttjandet av den mänskliga potentialen, klargörs inte i kommissionens förslag vilka mekanismer som skall främja denna samverkan och hur den skall fungera.

2.12. Kommittén har uttalat sig mycket positivt om de övergripande programmen och dessutom begärt att de ekonomiska anslagen till sådana åtgärder fördubblas, medan kommissionens procentfördelning visar helt motsatt tendens.

2.13. Detta beror dock på vilka konkreta mekanismer som skall åstadkomma en effektiv integrering av den internationella dimensionen, den innovativa dimensionen, de små och medelstora företagen, yrkesutbildning och utveckling av mänskliga resurser inom de stora tematiska programmen - inbegripet nyckelåtgärderna - så att dessa komponenter synliggörs och får genomslagskraft.

2.14. Såsom det påpekas i Davignon-rapporten är kvaliteten på gemenskapens forskning i hög grad beroende av en öppen och effektiv förvaltning. Information och förenkling av förfarandena för alla de tematiska programmen och nyckelåtgärderna, system för "preliminärbedömning" av förslagen för att gallra bland ansökningarna, förkortning av tiden mellan projektens antagande och igångsättande är några områden som bör förbättras i ramprogrammet. I kommissionens dokument klargörs inte heller vilken koppling som finns mellan de stora tematiska programmen eller till de andra europeiska FoTU-åtgärderna såsom Eureka, COST, Embo, Esa, Cern osv. Ett första steg i rätt riktning, gällande samordningen av de tematiska programmen, kunde vara att minska antalet särskilda åtgärder, med konsekvensen att man skulle skära ner respektive antal förvaltningskommittéer.

3. Utformning av en gemensam strategi

3.1. Övergången från ett ramprogram utformat som en universalbehållare för forskningsinitiativ till ett strategiskt övergripande ramverk - som inriktas dels på konkurrensfrämjande insatser, dels på samhällets, företagens och medborgarnas behov - innebär att man måste utforma ett framtidsperspektiv för teknik och näringsliv på gemenskapsnivå som skapar enighet bland forskningens aktörer och slutanvändarna om vilka målsättningar som skall prioriteras inom den gemensamma tekniska och vetenskapliga utvecklingen.

3.2. Det är bara möjligt att höja kvaliteten överlag hos den europeiska forskningen och förbättra dynamiken mellan forskning, sysselsättning och marknad genom att prioritera sådan verksamhet som innebär en optimal koncentration av en mängd satsningar på europeisk, gemenskaplig och nationell nivå.

3.3. Med ett sådant perspektiv skulle kommissionen i bilaga 1 i förslaget kunnat ange utförliga och tydliga kriterier och de styrmedel som behövs för att på ett enhetligt sätt kunna upptäcka vilka problem som det är angeläget att lösa och på vilket sätt man kan uppnå effektiva, konkreta och synliga resultat. Dessutom berövar kommissionen gemenskapen på ett betydelsefullt styrmedel som kan ge den femåriga programplanering en nödvändig flexibilitet.

3.4. Dessutom har kommittén redan vid flera tillfällen påpekat att behovet av ett sådant perspektiv redan uppmärksammats i det fjärde ramprogrammet och resulterat i initiativ som Europeiska nätverket för teknisk utveckling, Observatoriet för vetenskap och teknik samt studier, Institutet för framtidsstudier i Sevilla (IPTS), European Innovation Monitoring System, det särskilda programmet för riktad socioekonomisk forskning, Europeiska observationsgruppen för innovation samt upprättandet av Första europeiska rapporten om vetenskapliga och tekniska indikatorer 1994.

3.5. Dessa olika styrmedel är inte organiserade på ett systematiskt och samordnat sätt: många av dem hålls kvar på fosterstadiet, vilket bevisas av kommissionens förslag som inlemmar dem i en av de särskilda åtgärderna i det tredje övergripande programmet "stärka den mänskliga potentialen". Det bevisas också av att kommissionen själv i sin presentation av det femte ramprogrammet inte hänvisar till några resultat som uppnåtts eller undersökningar som genomförts av dessa styrmedel under tidigare år.

3.6. Dessutom borde dessa styrmedel kombineras med de styrmedel som övervakar näringslivspolitikens prioriteringar inom de olika sektorerna () genom att direkt involvera näringslivets aktörer i forskningen och slutanvändarna.

3.7. Kommittén anser att bristen på objektiva, bekräftande data riskerar att medföra att de föreslagna alternativen avfärdas som uppgjorda i förväg eller att det kan resultera i att man föreslår sådana alternativ som medlemsstaterna redan godtagit, som en kompromiss mellan olika intressen som uppnåtts tidigare.

3.8. Kommittén anser alltså att det är väsentligt att man i det femte ramprogrammet rationaliserar, förstärker och samordnar instrumenten för teknisk prognos och utvärdering och kopplar dem till de andra analysinstrument för ekonomisk och industriell utvärdering som gemenskapen förfogar över.

3.9. I praktiken anser kommittén att följande måste åtgärdas:

- I de tre stora tematiska programmen och inom de tre övergripande skall det finnas en åtgärd för prognos och utvärdering som handhas av arbetsenheter som består av företrädare för kommissionen, näringslivet, forskningscentra, samhällsrepresentanter, användare och Institutet för framtidsstudier i Sevilla. Dessa enheter skall samtidigt vara representativa och effektiva. De skall utgå ifrån resultaten från forskningsprojekt med socioekonomisk inriktning och från analyser av tekniska och industriella trender inom gemenskapen.

- Dessa enheter skall ständigt utvärdera den respons forskningen får i form av resultat och marknadspåverkan, enligt ramprogrammets målsättning avseende verksamhets- och tidsplanering, och omarbeta dessa målsättningar mot bakgrund av en analys och utvärdering av tendenserna i hela gemenskapen och på världsmarknaden. Deras uppgift skulle också vara att ta fram underlag för rådets och parlamentets val av stora strategiska målsättningar för gemenskapens forskning, inom ramen för den femåriga programplaneringen som ligger till grund för förslaget till ramprogram och åtgärder enligt artiklarna 130k, 130l och 130n.

- Deras verksamhet skall utmynna i en detaljerad redogörelse som medföljer den årsrapport som utges enligt artikel 130p i EG-fördraget, och som skall underställas rådet, parlamentet och ESK för att möjliggöra lämpliga ändringar av pågående program. Denna årsredovisning skall innehålla konsekvensbeskrivningar av konkurrenskraften och sysselsättningen, samstämmigheten mellan nationell politik och relevant gemenskapspolitik, ekonomisk och social sammanhållning samt av effektiviteten i dynamiken mellan forskning, innovation och marknad, särskilt med avseende på små och medelstora företag.

4. Allmänna kriterier och principer

4.1. Kommittén noterar kommissionens avsikt att fastställa allmänna principer och kriterier som syftar till att inrikta gemenskapens forskning dels på att lösa medborgarnas problem genom att uppfylla deras krav vad beträffar sociala behov, arbete, livskvalitet, hälsa och miljö; dels på att möta kraven på ekonomisk, vetenskaplig och teknisk utveckling inom expanderande sektorer och inom sektorer där konkurrenskraften måste stärkas eller sådana där utsikterna att göra tekniska framsteg är stora; dels på den nödvändiga optimeringen av mänskliga resurser och ett optimalt främjande av övrig gemenskapspolitik och dels på den gemenskapliga dimension som krävs för att genomföra detta slags åtgärder.

4.2. Sådana allmänna kriterier och principer lämnar enligt kommitténs mening inte tillräckligt utrymme för att uppfylla de krav som kommissionen angivit, såsom att koncentrera forskningsinsatserna på ett begränsat antal målsättningar och en större satsning på att sprida och utnyttja resultaten för att komma till rätta med den europeiska forskningsparadoxen. De lämnar inte heller utrymme för att förena förstklassig vetenskaplig och teknisk verksamhet med de allmänna kraven på konkurrenskraft hos gemenskapens ekonomiska och sociala system.

4.3. Enligt kommittén hänger dessa allmänt hållna principer och kriterier nära samman med att det saknas en enhetlig strategisk planering och gemensamma prioriteringar. Såsom påpekats tidigare är risken att man återfaller till att lägga fram en "inköpslista" eller enbart göra en "yttre frisering" av det fjärde ramprogrammet.

4.4. Kommittén anser alltså det vara ytterst väsentligt att man i den interinstitutionella debatten tar upp frågan och utformar prioriteringskriterier som är mer selektiva med avseende på tids- och verksamhetsplanering.

5. Struktur och metod

5.1. Det femte ramprogrammets struktur och metod har stor överbryggande betydelse eftersom programmet infaller under en period av stora förändringar mot mer abstrakta och världsomspännande marknader och allt mer komplicerade sammanhang. Det kräver å ena sidan tydliga begrepp, en förvaltning som är öppen för insyn, flexibilitet och en förmåga att anamma tekniska och marknadsmässiga framsteg samt en målmedveten problemlösning, och å andra sidan engagemang från forskningens aktörer och slutanvändare på olika nivåer. Förtroendet för gemenskapens förmåga att utveckla den europeiska FoTU-politikens totala konkurrenskraft måste återupprättas så att forskningspolitiken inte enbart uppfattas som en utökning av den byråkratiska apparaten.

5.2. Den metodiska uppläggningen för gemenskapens programplanering inom FoTU måste i framtiden klart och enhetligt staka ut vägen för industrin, forskarna och slutanvändarna så att samordningseffekter uppstår och man införlivar de olika komponenterna som är oumbärliga för att Europeiska unionens totala konkurrenskraft skall utvecklas.

5.3. Därför efterlyser kommittén en programuppläggning som ger sammanhang i alla de forskningsinsatser som syftar till att lösa invecklade problem i samhället, för medborgarna och för företagen inom gemenskapen. Särskilt måste valet inom de tre tematiska programmen av nyckelåtgärderna problemlösning, grundläggande teknik och grundforskning och stöd till stora vetenskapliga anläggningar grunda sig på fullständig samverkan och aktivt deltagande. Även inom ämnesområdena för de övergripande programmen och delprogrammet för Gemensamma forskningscentret måste denna samverkan och detta deltagande finnas.

5.4. Kommissionens förslag verkar istället särskilja de allmänna forskningsområdena från områdena som täcks av nyckelåtgärderna, utan någon samordning däremellan. Det är dock nödvändigt att säkerställa en tillräckligt hög grad av flexibilitet för forskning med nya framtidsperspektiv på medellång sikt.

5.5. Samverkan mellan de övergripande och de tematiska programmen antyds också av kommissionen, men man visar på detta stadium inte på någon mekanism eller metod som konkretiserar företeelsen (se punkt 7.1.4).

5.6. När det sedan gäller effektiva mekanismer och metoder för samverkan mellan ramprogram och andra ekonomiska gemenskapsinstrument, särskilt strukturfonderna och sammanhållningsfonden, Phare, Tacis och Meda, begränsar sig kommissionens förslag till att tillkännage kommande opreciserade åtgärder. I väntan på formella förslag från kommissionen om FoTU-samarbetet med de länder som deltar i Phare, Tacis och Meda, önskar Ekonomiska och sociala kommittén att bli rådfrågade för att kunna ge sitt bidrag i frågan.

5.7. Vad beträffar den nödvändiga kopplingen mellan gemenskapsinitiativ och nationella initiativ anser kommittén att kommissionens förslag måste innehålla ett förslag till juridiskt ramverk som gör det enklare att starta kompletterande projekt samt samarbets- och samriskprojekt, och därmed uppnå den optimala uppslutning som behövs för att starta större industriella samarbetsprojekt ().

6. Steg 1: Program för FoTU

6.1. Det innovativa i kommissionens fastställande av innehållet och formen i Steg I för FoTU ligger i planeringen av tre stora tematiska program - forskning i bioresurser och ekosystem, utveckla ett användarvänligt informationssamhälle, främja en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt - som är uppdelade i nyckelåtgärder, aktiviteter för forskning om och utveckling av grundläggande teknik samt stöd till forskningsinfrastrukturer.

6.2. Trots att kommittén ser positivt på detta förenklande, tematiska synsätt, som faktiskt kunde ha medgivit en egen fristående avdelning för miljön, avslöjar det hur nödvändigt det är att tydligare definiera dessa tre typer av verksamheter för att säkerställa tydlighet, öppenhet och enhetlighet hos ramprogrammets teknologiska målsättningar.

6.3. Enligt kommittén borde en nyckelåtgärd identifiera problemområden som är angelägna för medborgarna, företagen och samhället, ställa upp mål med avseende på verksamhet och tidsramar för att nå fram till de bästa lösningarna och samtidigt bedöma den tekniska och konkurrensmässiga genomslagskraften inom en uppgjord tid. Eftersom det handlar om sammansatta problem måste en nyckelåtgärd inbegripa olika sektorer, teknologier och ämnen och samordnas av kommissionens samordningsenheter, vilka i sin tur assisteras av ständiga konsultgrupper bestående av forskningens aktörer och slutanvändare.

6.4. Den vaga definitionen av nyckelåtgärderna i kommissionens förslag resulterar faktiskt i att de flesta av dem inskränks till att enbart bli en upprepning av de särskilda programmen i Fjärde ramprogrammet.

6.5. Valet att koncentrera gemenskapsforskningen på ett urval nyckelåtgärder berättigas framför allt av behovet att direkt synliggöra och förtydliga de resultat som gemenskapsforskningen uppnår. Detta bidrar till att mervärdet av de genomförda gemensamma forskningsaktiviteterna konkretiseras för Europas medborgare och för företagen, både inom nyckelsektorer och traditionella sektorer, och gör den förbättrade konkurrenskraften på världsmarknaden märkbar.

6.6. Detta synliggörande är direkt kopplat till de resurser gemenskapen och medlemsstaterna förutsätts avdela till de olika nyckelåtgärderna, vilket alltså medför en begränsning av dess antal. Summan av de offentliga och privata resurser som tilldelas en nyckelåtgärd värd namnet måste uppgå till minst en miljard ecu. Bara då kan åtgärden uppnå de fastställda målsättningarna för problemlösning på medellång sikt.

6.7. Av denna anledning vill kommittén uttala sig med eftertryck för en minskning av antalet nyckelåtgärder till högst 10. Vi vill också att de omfattar problemområden som har mer direkt genomslagskraft med avseende på tillämpning av de konkreta resultaten och även med avseende på media.

6.8. För att illustrera hur man kan utse nyckelåtgärder vill kommittén understryka betydelsen av teman som: morgondagens stad, morgondagens sjukhus, morgondagens konkurrenskraftiga fabrik, morgondagens bostäder, morgondagens jordbruk, användarvänlig virtuell rörlighet, multimediaundervisning, hållbar rörlighet och intermodalitet, fysisk planering och havsmiljö samt ren, säker och billig energi.

6.9. Som en arbetshypotes skulle nyckelåtgärderna kunna bestå av ett kluster av stora och små projekt för tillämpad forskning, allmän forskning och, om lämpligt, grundforskning och demonstration. Dessa skulle inriktas på en gemensam europeisk utmaning eller problemställning och ha tydliga målsättningar med avseende på tidsramar och verksamhet. Varje åtgärd borde vara tidsbegränsad och påverkas av de konkreta, marknadsinriktade resultat som uppnås. Dessutom borde varje åtgärd omfatta standardisering, innovation, utvärdering och spridning samt inbegripa små och medelstora företag på ett självklart och tydligt sätt.

6.10. När man definierar nyckelåtgärderna på detta sätt blir det också lättare att urskilja den sfär som avser aktiviteter för grundläggande teknikutveckling och grundforskning. Dessa skall inte finnas enbart för att täcka in sektorer som inte omfattas av nyckelåtgärder, utan tvärtom växelverka och samverka med dem. Aktiviteterna för allmän forskning och grundforskning skulle ha den dubbla funktionen att finna nya forskningsområden även med tanke på framtida nyckelåtgärder och utveckla teknik som kan spridas till och tillämpas av slutanvändarna, särskilt små och medelstora företag och mikroföretag.

6.11. Vad sedan beträffar stöd till forskningsinfrastrukturen är ett optimalt utnyttjande därav av stor betydelse för att förstärka den europeiska forskningsstrukturen och skapa nätverk och databaser, spridda över hela gemenskapen.

7. De övergripande programmen

Kommissionen pekar på, vilket fastslagits i fördraget, behovet av att stärka gemenskapsforskningens internationella roll och att ge tillräckligt utrymme åt innovationer - nyckelfaktorn för framgång inom själva forskningsarbetet. I detta sammanhang understryker kommissionen de små och medelstora företagens roll och vikten av att arbeta för att stärka och öka den mänskliga potentialen i gemenskapsforskningen. I samband med detta föreslår kommissionen att man skall organisera övergripande program, vilket förutsätter att det finns en "matrismodell" som dock inte finns med i dokumentet. I fråga om insatsernas fördelning beklagar emellertid kommittén att kommissionen - helt i motsats till kommitténs rekommendationer - tenderar att minska snarare än öka gemenskapens insats i fråga om att möta huvudproblemen, i synnerhet gällande innovationer och små och medelstora företag, vilka skulle behöva ett mycket större mått av stöd.

7.1. Steg 2: samarbete med tredje land och internationella organisationer

7.1.1. Kommissionens förslag avseende internationellt samarbete bör innehålla en lämplig analys av de olika berörda geografiska områdena (associerade länder i Central- och Östeuropa, Medelhavsländer, nya oberoende stater i f.d. Sovjetunionen och utvecklingsländer) vad gäller deras ställning inom vetenskap och teknisk utveckling. Denna analys skulle möjliggöra utformningen av stödinsatser för de nämnda områdena, med särskild betoning på geografiskt närliggande områden, inom det Femte ramprogrammet. Dessa insatser skulle vara av ömsesidigt intresse för både tredje land och EU och skulle följaktligen lösa gemensamma problem.

7.1.2. För att närma sig ett internationellt samarbete på FoTU-området, som tar hänsyn till respektive geografiska områdes egenart, krävs emellertid att man inför metoder som kombinerar dessa åtgärder med de övriga åtgärderna under ramprogrammet och med övriga samarbetsprogram inom gemenskapen. Därmed skulle man optimera resultaten vad gäller lösningar för varje områdes specifika problem av ömsesidigt intresse och garantera att gemenskapen agerar på ett konsekvent sätt utåt.

7.1.3. I detta sammanhang anser kommittén att det vore lämpligt att upprätta centra för att ta hand om förslag inom FoTU för vart och ett av de fyra geografiska områdena i fråga. Dessa centra skulle inte bara ta emot och sedan förmedla förslag utan även kunna utnyttja kommissionens kompetens för att kunna integrera enstaka förslag i hela FoTU-strukturen inom ramprogrammet. Detta skulle alltså samtidigt synliggöra förslagen, garantera att de är konsekvent utarbetade, och om möjligt även aktivera andra samarbetsprogram inom EU.

7.1.4. Likaledes finns det ett behov att förstärka innovationernas internationell dimension via ett närmare samspel med samarbetsorganisationer utanför gemenskapen, särskilt Eureka och Cost, som kan utvidgas till andra länder: exempelvis de asiatiska. Förut har man inte tillräckligt dragit nytta av synergieffekterna mellan Eureka och gemenskapens ramprogram. Dock sammanfaller utarbetandet av Eureka-programmets (1996- 2000) halvtidsutvärdering med förberedelserna av det Femte ramprogrammet och detta kanske kan vara ett bra tillfälle att fastställa praktiska riktlinjer för att sammanföra forskningen i de olika länderna inom ramen för de två initiativen, och särskilt för nyckelåtgärderna. Man borde göra likadant med andra europeiska organ, såsom Europeiska rymdorganisationen (ESA) och Europeiska molekylärbiologiska laboratoriet (EMBL).

7.1.5. Däremot verkar inte kommissionens förslag följa upp vare sig de konkreta förslagen i Eureka-planen från juni 1996 på medellång sikt eller de önskemål som uttrycktes i Davignon-rapporten. Kommittén understryker i detta sammanhang vikten av tydliga överenskommelser om åtaganden.

7.1.6. Dessutom innebär globaliseringen på FoTU-området att det europeiska samarbetet, baserat på lika villkor, måste öppna sig mot de mest industrialiserade länderna: genom att grunda besluten på individuella projekt, med undantag för kunskapsspridning och tekniköverföring och rörlighet, borde dessa länders aktörer inom forskning uppmuntras att delta där det finns ett klart och uttalat intresse för gemenskapen. I sådant fall skulle speciella samarbetsavtal kunna slutas när dessa i sin tur kan ge ett uppenbart mervärde för gemenskapen ().

7.1.7. Kommittén anser att EU även på internationell nivå bör vara en förespråkare för åtgärder som gynnar fri rörlighet, utbyte och handel av teknik och samarbete mellan företag, framför allt mellan små och medelstora företag. Dessa åtgärder måste särskilt underlätta tillträde till den globala marknaden, och på lämpligt sätt harmonisera normerna för standardisering och upphovsmannarätt.

7.2. Steg 3: spridning och utnyttjande av resultaten

7.2.1. Det övergripande program som kallas "förnyelse samt integration av små och medelstora företag" är grundläggande för att detta femte ramprogram skall lyckas, eftersom de europeiska FoTU-insatserna alltför länge, både på gemenskapsnivå och nationell nivå, inte har lyckats omvandla forskningsresultaten till industriella och kommersiella framgångar, vilket redan framgått klart och tydligt av "innovationsparadoxen". Med detta femte ramprogram vill kommissionen bryta med tidigare metoder i syfte att komma närmare medborgarna, företagen och samhället genom att hjälpa till att lösa deras problem via FoTU-insatser. Ramprogrammets utformning ställer företagens innovativa nätverk (särskilt olika slags små och medelstora företag) i centrum av det dynamiska förhållandet mellan forskning, innovation och marknad. I synnerhet bör man skapa branschindelade databanker över slutanvändarna och utveckla ett nätverkssystem för samverkan med finansmarknaderna för att ge denna dynamik en konkret form.

7.2.2. Kommissionen fastställer därför allmänna mål som omfattar särskilda åtgärder och åtgärder som kompletterar de övriga insatserna under ramprogrammet. Dessa åtgärder verkar vara alltför inriktade på att man skall fortsätta i linje med de nuvarande åtgärderna, förutom att man skall inrätta en kontaktpunkt av typ "one-stop-shop", vars roll och behörighet dock inte har fastställs.

7.2.3. Kommittén vill meddela sin oro över att man fortsätter i samma anda och anser att man i högre grad måste använda styrmedlen för att belöna upptäckter och forskningssamarbete. Kommittén anser också att det behövs mer målgruppsinriktade åtgärder och mekanismer som kan få fler små och medelstora företag att delta i de tematiska programmen och nyckelåtgärderna, samtidigt som man undanröjer risken för isolering. Kommittén hänvisar till det yttrande som just nu håller på att utarbetas beträffande "Konsekvenser för de små och medelstora företagen av den fortgående och utbredda minskningen av anslagen till FoTU i EU".

7.2.4. När det gäller åtgärden som kallas "nyskapande" bör man ändra dess inriktning och göra den mer inriktad på efterfrågan än på de instrument som allmänt erbjuds. Därför måste man kartlägga de små och medelstora företagens innovationsbehov och strukturera gemenskapens åtgärder utifrån dessa, snarare än att fortsätta agera på ett enkelspårigt sätt utifrån en allmän bild av den innovativa processen.

7.2.5. Man bör dessutom klargöra vilken roll som skall spelas av kommissionens föreslagna "innovationsenheter" och fastställa var det direkta ansvaret för de innovativa insatserna ligger, inte bara inom de tre tematiska programmen utan också inom varje nyckelåtgärd, och med öronmärkta resurser.

7.2.6. Kommittén vill även upprepa sin övertygelse om att man inom ramprogrammet måste utforma mekanismer som främjar forskningsprojekt med högt innovativt värde, genom system som knyter storleken på gemenskapens finansiella deltagande till konkreta bevis för forskningsresultatens kommersiella utsikter.

7.2.7. Kommittén påminner slutligen om möjligheten för en större gemenskapsinsats när det gäller insynen, informationen och hjälpen på plats, så att de små och medelstora företagen får chans att uppnå sin fulla potential genom att de får tillgång till ett nätverk av databaser och genom att deras tillträde till gemenskapens FoTU-program förenklas.

7.2.8. Som kommittén ett flertal gånger har betonat bör gemenskapen utvidga möjligheten för nya åtgärder till förmån för små och medelstora företag när det gäller "teknisk marknadsföring ()" och nya finansiella styrmedel. Detta skulle kunna ske genom att de får ökad tillgång till risk- och utvecklingskapital och lättare får tillträde till Europeiska investeringsfonden (EIF) och Europeiska investeringsbanken (EIB) för att använda forskningsresultaten till att utveckla nya produkter och ny teknik. I detta avseende bör man utvidga och förstärka mekanismerna för hjälp i det inledande stadiet och för kostnadsminskning under det kritiska övergångsstadiet från prototyp till slutlig produkt. Detta skulle kunna ske exempelvis genom att man skapar ett "europeiskt nätverk för centrum för digital prototypframställning ()" till förmån för gemenskapens allmänna ekonomiska struktur.

7.2.9. Dessutom behöver man vidta lämpliga åtgärder för att skapa och sprida god praxis i fråga om innovationer och göra insatser för att utbilda och informera de små och medelstora företagen i denna fråga. Likaså bör man utveckla en åtgärd för att förbättra skyddet för upphovsmannarätten ("IPR cyberlink") som kombinerar en hemsida på Internet och en hjälptjänst ("help link") som kan ge information om det aktuella teknologiska kunskapsläget på området. Det är viktigt att man antar ett övergripande synsätt beträffande politiken för firmarättigheter, särskilt när det gäller patent och mönsterskydd utan dröjsmål och till låg kostnad, och att man förstärker normerna för teknisk standardisering för att omvandla forskningsresultaten till industriella och kommersiella framgångar.

7.3. Steg 4: stimulans av utbildning och rörlighet för forskare

7.3.1. Det övergripande programmet "utbildning och rörlighet för forskare" omfattar välmotiverade och lämpliga åtgärder. De immateriella investeringarna i forskning och utbildning är en avgörande faktor när det gäller att öka människans värde såsom utvecklingens huvudaktör.

7.3.2. Det behövs i vilket fall som helst en radikal kursomläggning för att sammanlänka den akademiska världen och industrin och möjliggöra att tekniker och yrkesmän - inklusive ingenjörer i produktionsprocessen - tillägnar sig ny teknologi genom utbildning. Att temporärt knyta forskare från universitet och forskningscentrum till företag, särskilt små och medelstora företag, kan likaså spela en roll för att sprida bättre metoder och tydliggöra behoven av och möjligheterna till teknisk utveckling och vetenskapligt samarbete.

7.3.3. Kommittén uttrycker än en gång sin önskan att man fastställer en officiell status för europeiska forskare/praktikanter (), vilket skulle underlätta rörligheten inom nätverk för kontinuerligt erfarenhetsutbyte och samtidigt undanröja skattemässiga, administrativa och sociala hinder. Man bör stimulera samordningen av forskningsinfrastrukturer inom nätverk av laboratorier och centrum för teknikspridning, även i sammanhållningstermer, för att säkerställa en stabil grundval för ett konkurrenskraftigt europeiskt system även på medellång och lång sikt.

7.3.4. Kommittén anser att man måste koncentrera insatserna på tre huvudområden: öka värdet på "humanresurserna", öka användningen av stora infrastrukturnät för att öka sammanhållningen samt främja en ledande ställning inom vetenskap och teknologi.

7.3.5. Man bör garantera den riktade socioekonomiska forskningen (TSER) och stödåtgärderna för den gemensamma utvecklingen av FoTU-politiken en viss grad av självständighet genom av avskilja dem från dylika övergripande åtgärder, av den anledningen att de omfattar aktiviteter som präglar hela femte ramprogrammet. I överensstämmelse med vad som sades i avsnittet om tekniska framtidsutsikter bör i synnerhet varje åtgärd under de tematiska och övergripande programmen omfatta socioekonomisk forskning, till stöd för den kontinuerliga förändringen av gemenskapens målsättningar för FoTU:s nyckelåtgärder och grundforskningsåtgärder.

8. Gemensamma forskningscentret (GFC)

8.1. Kommittén understryker betydelsen av att ge GFC en ny och väl definierad interinstitutionell roll för att ge strategiskt, tekniskt och vetenskapligt stöd för att kunna förverkliga forskningspolitiken och gemenskapens övriga politik.

8.2. En förstärkt roll för GFC - som skall bistå alla EU:s institutioner - skulle kunna garantera opartiskhet och neutralitet för en strategisk utveckling av ramprogrammen antingen via direkta åtgärder eller via samtidiga verksamheter inom och utanför programmen, för FoTU-åtgärder på europeisk eller internationell nivå.

8.3. I fråga om institutionella direkta åtgärder anser kommittén att det är viktigt att GFC tar initiativ till att skapa ett nätverk mellan de större europeiska forskningsinstituten genom att använda sig av modern kommunikationsteknologi för att skapa stora virtuella institutioner. Denna teknik bör särskilt användas för en snabbare utveckling av metoder för att underlätta beslutsfattandet i avsikt att stödja den nya problemlösningsstrategin för forskning inom gemenskapen.

8.4. Institutet för framtidsstudier i Sevilla (IPTS) skulle som oberoende part med eget självbestämmande och med tillräckliga ekonomiska och mänskliga resurser, inom ramen för och med stöd från andra institut, kunna stödja beslutsprocessen och strategiska val inom Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén i syfte att ständigt optimera och omorientera gemenskapens FoTU-verksamhet.

9. Samordning med nationell FoTU-politik

9.1. Kommittén understryker än en gång vikten av att med samlade krafter mobilisera den europeiska forskningen på alla nivåer för att uppnå den "kritiska massan" vad avser finansiella resurser och den forskningskvalitet som krävs för att uppnå användbara och konkreta resultat som utgör praktiska lösningar på medborgarnas, industrins och samhällets problem, i syfte att skapa ett mervärde för gemenskapen som helhet.

9.2. För övrigt kan kommissionens nya förslag till problemlösningsstrategi, vars syfte är att koncentrera forskningspotentialen på utvalda mål av stor såväl ekonomisk, social, teknisk som konkurrensmässig betydelse, endast förverkligas genom att tillgängliga resurser på nationell, gemenskaplig och europeisk nivå slås samman för att uppnå en "kritisk massa" i nivå med de högt satta målsättningarna. Nyckelåtgärderna kan i detta fall främja denna sammanslagningsprocess, men de är otillräckliga om de begränsas till ett kluster av små eller stora projekt där kostnaderna bara delas inom ramprogrammets resurser.

9.3. Det behövs alltså ytterligare tre grundläggande stimulansåtgärder:

- Att man utvecklar en tydlig juridisk grund (baserad på artikel 130o i EG-fördraget) som i förväg föreskriver tillämpningen av artiklarna 130k, 130l och 130n i EG-fördraget, genom att definiera de särskilda aspekterna på den geopolitiska och ekonomiska balansen och hur man skall bevara denna i ett paket med storskaliga samarbetsprojekt som antagits av hela gemenskapen.

- Att man utvecklar en "kontrollpanel" som skall ge en översiktlig och samlad bild, och som gör det möjligt att kontinuerligt jämföra de åtgärder som vidtagits i respektive medlemsstat, av Europeiska unionen och av forskningsorgan i länder utanför EU. Ett sådant styrmedel skulle innebära att de som arbetar med och drar nytta av forskningen på eget initiativ kan utveckla storskaliga samarbetsprojekt. Syftet med detta styrmedel skulle också vara operativt och ge små och medelstora företag möjlighet att utnyttja alla fördelar av en gemensam marknad för forskning och utveckling.

- Att institutionalisera ett systematiskt och förebyggande samråd vid deltagande i världsomspännande program, och för fortlöpande informationsutbyte om bilaterala FoTU-samarbetsavtal mellan medlemsstaterna och internationella organisationer i syfte att samordna dem med liknande initiativ från unionens sida.

9.4. Kommittén välkomnar att kommissionens förslag i artikel 3.2 uttryckligen inför en sådan möjlighet, i enlighet med vad som föreskrivs i EG-fördraget, inom ramen för det femte ramprogrammet, men understryker behovet av de tre ovannämnda åtgärderna för att kunna erbjuda en konkret och förebyggande kontext som kan underlätta samordningen mellan nationella, gemenskapliga och europeiska program, såsom föreskrivs i artikel 130h i EG-fördraget.

10. Finansiella aspekter och budgetaspekter

10.1. Även om det saknas ett förslag om övergripande finansiering och finansiering av enskilda åtgärder och projekt, föreslår kommissionen att man skall inrätta en fast procentsats för resurser till ramprogrammet som uttryckts i procent av den uppskattade BNP i medeltal för perioden 1999-2002. Man kan på grundval av förhållandet mellan gemenskapens BNP och gemenskapens utgifter för forskning under det fjärde ramprogrammet uppskatta att den ungefärliga utgiften för femte ramprogrammet kommer att ligga kring cirka 16- 17 000 miljoner ecu.

10.2. Kommittén anser att denna ungefärliga summa är den miniminivå som krävs för att upprätthålla de nuvarande forskningsinsatserna, men att denna summa - med tanke på de nya och ambitiösa målsättningarna som presenteras i gemenskapens FoTU-strategi för global konkurrenskraft och snabb respons på medborgarnas behov - kontinuerligt skulle behöva höjas.

10.3. Kommissionen uttrycker varje åtgärd i form av en procentuell andel, som kommittén har använt för uppgifterna i tabell 1, kolumn 2. Utifrån tabellen kan man jämföra de motsvarande procentsatser som anslagits under det Fjärde ramprogrammet och som därmed ger en allmän antydan om vilken prioritet kommissionen avser att ge till respektive forskningsprojekten inom gemenskapen, även om inga detaljer ges för nyckelåtgärderna.

10.4. Denna jämförelse röjer direkt en avsikt att minska anslagen till de övergripande åtgärderna för internationellt samarbete och nyskapande projekt samt små och medelstora företag, vilket är helt oförenligt med de behov som upprepade gånger bekräftats av kommissionen själv, nämligen behovet att integrera FoTU-system i närliggande länder, större samverkan mellan europeiska och internationella organisationer i en världsomspännande ekonomi samt behovet att skynda på innovationsprocessen och ett aktivt deltagande av små och medelstora företag i FoTU-projekten.

10.5. Den nödvändiga tilldelningen av resurser till dessa övergripande åtgärder inom ramen för de tematiska programmen och nyckelåtgärderna har för tillfället inte fastslagits, och kan därmed inte bedömas. Kommittén anser att de övergripande åtgärderna, förutom att exakt med adekvat specifik vikt fastställa anslagen till nyckelåtgärderna och utvecklingen av grundläggande teknik, måste bibehållas och stärkas, inte bara som ett medel för samordning och indirekt stöd, utan också framförallt som ett paket av direkta åtgärder för företagen, för att på så sätt kunna garantera att forskningsresultaten får en direkt inverkan på marknaden.

10.6. Dessutom måste målsättningen att bevara femte ramprogrammets flexibilitetsnivå på 3-5 % av de totala resurserna, för att möta akuta och oförutsedda problem, innebära en fokusering på pilotåtgärder och demonstrationsprojekt som initialt är oförutsägbara men som skulle kunna antas vid den årliga revideringen av arbetsprogrammen. Detta spelrum är emellertid beroende av väl fungerande system för förvaltning och kontroll.

10.7. I förslaget föreslås en procentuell sänkning av anslagen till GFC, vars roll borde förstärkas och definieras på nytt inom ramen för samarbetet mellan institutionerna, och framför allt då i förhållande till IPTS roll.

10.8. Detta visar att kommissionen faktiskt redan har gjort särskilda prioriteringar. Kommittén anser att dessa val ingående bör motiveras för att gemenskapens andra institutioner och intressegrupper inom industri och forskning skall kunna ta ställning.

11. Administration och förfaranden

11.1. Kommittén välkomnar att man vid Europeiska rådets möte i Amsterdam den 16-17 juni 1997 införde ett förenklat antagningsförfarande för ramprogrammet i EG-fördraget, genom att föreskriva omröstning med kvalificerad majoritet i rådet. Därför uttrycker kommittén förhoppningen att detta, i väntan på ratificieringen av det nya fördraget, underlättar införlivandet av det femte ramprogrammet inom ett rimligt kort tidsperspektiv, för att på så sätt garantera en kontinuitet i EU:s strategiska åtgärder vad avser FoTU.

11.2. Den oberoende utvärderingspanelen hävdade följande i sin senaste rapport () om programmet Telematiktillämpningar: "Byråkratin i detta och andra ramprogram har stadigt ökat till den punkt då nyckelföretag och offentliga användargrupper vägrar delta och då det är oansvarigt att uppmuntra ett deltagande av den potentiellt växande marknaden, små företag, och de nya deltagare som vi allra helst önskar skall delta i programmet".

11.3. Denna åsikt återfinns, mer eller mindre nyanserad, i alla utvärderingar såväl av specialprogrammen under fjärde ramprogrammet som i Davignon-rapporten. Därför krävs en radikal förändring av strategin för att bland annat vinna tillbaka förtroendet hos aktörerna inom forskningsområdet för "kvaliteten på gemenskapsprodukten".

11.4. Kommittén är fast övertygad om att det finns en risk att framtiden för gemenskapens femårsplanering undergrävs om man inte gör en genomgripande förändring av metoder för administration och förfaranden, med tanke på den nya strukturens komplicerade form och den osäkerhet som kringgärdar möjligheten att uppnå konkreta industriella och kommersiella framgångar för medborgaren, företagen och samhället.

11.5. Kommittén anser att minskningen av antalet specifika program, och följaktligen av de nödvändiga tillhörande kommittéerna, är ett steg i rätt riktning. För övrigt krävs att denna översyn är konkret och inte bara formell. I detta avseende anser kommittén att varje nyckelåtgärd bör ha en underkommitté underställd programkommittén som skall bistås av en rådgivande grupp, bestående av aktörer inom och slutanvändare av forskningen. Detta måste garantera det nödvändiga samarbetet inom programmet och kommer även att ge medlemsstaternas representanter möjlighet att dels samordna nationella program och nyckelåtgärder, dels genomföra de årliga revideringar som krävs för att garantera flexibilitet och effektivitet.

11.6. På operativ nivå måste sambandet mellan gemenskapernas olika politiska insatser garanteras av arbetsenheter (punkt 3.9), innovationsenheter (punkt 7.2.5) och samordnings enheter (6.3). Kommittén är bestämt emot ett gemensamt ansvar för administrationen: varje tematiskt program och övergripande åtgärd, liksom var och en av nyckelåtgärderna, måste ha en huvudansvarig som kan garantera en effektiv och enhetlig administration, och som kan fungera som en självklar kontaktperson för aktörer inom och slutanvändare av forskningen.

11.7. Det är nödvändigt att administrationsförfarandet, från offentliggörandet att lämna in förslag till genomförandet av utvalda projekt, måste vara lika för alla program och nyckelåtgärder, för att på så sätt undvika en alltför stor mångfald av "personliga" metoder för administrationsförfarande - vilket hittills har präglat ramprogrammen.

11.8. Urvalsförfarandet för dessa projekt måste bli snabbare, effektivare och mer öppna för insyn. Detta innebär att arbetsprogrammen måste innehålla objektiva, väldefinierade och detaljerade urvalskriterier, med klart angivna uppgifter om projektets omfattning och tidslängd. Därmed skulle man kunna undvika alltför många förslag, och därmed alltför många avslag, vilket innebär ett slöseri med energi och resurser för de sökande och skapar en grogrund för misstro. Dessutom borde förenklade kriterier, särskilt vad avser kraven på transnationalitet, studeras för att underlätta för de små och medelstora företagen att delta.

11.9. Arbetsprogrammen bör också klart fastställa alla andra parallella finansieringsmöjligheter inom de övriga gemenskapsprogrammen och, när dessa väl är fastställda, även de motsvarande nationella programmen, i enlighet med den metod som anges för "kontrollpanelen" i punkt 9.3.

11.10. Tidsperspektiven för ramprogrammets urvalsförfarande är dessutom orimligt långa med tanke på företagen och organisationerna inom forskning och teknikens korta livslängd. Det tar vanligtvis ett år från det att anbuden offentliggörs till det att de utvalda projekten inleds. Denna tidsperiod bör förkortas till högst sex månader, vilket också understryks i Davignon-rapporten. De kontraktsenliga avtalen måste bli klarare och tydligare och inriktas på att underlätta omsättningen av forskningsresultat i ekonomisk och kommersiell framgång, med hjälp av tydliga bestämmelser beträffande upphovsmannarätten, som därmed möjliggöra största möjliga spridning och ekonomisk och kommersiell exploatering.

11.11. Utvärderingsmetoderna måste dels göras mer överskådliga, dels lämnas ut till de sökande i förhand - och då samtidigt med arbetsprogrammen. En särskilt känslig fråga är valet av den oberoende utvärderingspanel som skall garantera en väl avpassad kombination av dokumenterade vetenskapliga kunskaper och kunskaper om marknadens och industrins behov. En årlig ombildning av utvärderingspanelen rekommenderas starkt.

11.12. Kommittén anser, vad avser de projektansökande, att det krävs en väl avvägd blandning av sådana anbudsförfarande som är öppna under hela ramprogrammets löptid och tidsbegränsade anbudsförfarande. Den förstnämnda formen skulle vara särskilt användbar för innovationer, standardisering samt små och medelstora företag, för att med principen "nerifrån och upp" garantera en fortsatt integration, och då särskilt avseende nyckelåtgärderna.

11.13. Slutligen måste företagskonsortier, vid genomförandet av utvalda projekt, slippa den administrativa och byråkratiska bördan, som stjäl tid och kraft från huvudsysselsättningen, vetenskaplig forskning. Däremot måste man förstärka kontroll och övervakning av de faktiska resultaten och av operativa och marknadsbaserade prognoser ().

Bryssel den 1 oktober 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 173, 7.6.1997, s. 10-30.

() T.ex. näringslivspolitikens branschanalys, den årliga översikten över gemenskapsindustrin, förslaget om "benchmarking".

() EGT C 18, 22.1.1996.

() Exempel på de europeiska aktörernas deltagande i tredje lands FoTU-program finner man i de japanska programmen för utveckling av civilflyg, energiprogrammen "Rising sun" och i de internationella utvecklingsprogrammen för smarta tillverkningssystem (IMS) och termonukleära experiment (Iter).

() Dessa åtgärder skulle kunna inriktas på att förstärka nätverkens "technology watch" genom yrkesorganisationer och teknikinriktade organisationer, organisera de regionala centrumen för teknisk rådgivning, programmen "euromanagement-tech" och erfarenheterna av "road mapping".

() EGT C 18, 22.1.1996.

() EGT C 393, 31.12.1994.

() Dok. KOM(97) 149, 16.4.1997.

() Rapport från den oberoende expertgruppen om "Femårsutvärdering av Europeiska gemenskapens ramprogram för forskning och utveckling" (dok. KOM(97) 151 slutlig).

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Fjärde och femte ramprogrammet

>Plats för tabell>