FÖRKORTNINGAR

CATS : kommissionens databas Clearance Audit Trail System (med information om betalningar från Europeiska jordbruksfonden)

EGFJ : Europeiska garantifonden för jordbruket

EJFLU : Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling

Eurostat : Europeiska unionens statistikkontor

GJP : den gemensamma jordbrukspolitiken

WTO : Världshandelsorganisationen (Genève)

ORDLISTA

Reformen 1992 : Den första stora reformen av GJP ("MacSharry-reformen") där interventionspriserna inom sektorerna jordbruksgrödor och nötkött sänktes. I och med reformen infördes direktstöd till producenter av jordbruksgrödor som en kompensation för förväntat inkomstbortfall. Direktstöd kan även ges till producenter för att ta marken ur produktion (arealuttag).

WTO-avtalet om jordbruk : Resultatet av förhandlingarna i Uruguayrundan 1986–1994 då WTO:s medlemsländer kom överens om att förbättra marknadstillträdet och minska de stöd som snedvrider handeln på jordbruksområdet.

Agenda 2000 : Genom denna reform fördelades GJP på två huvudpelare som finansieras med medel från gemenskapsbudgeten via två europeiska jordbruksfonder. I den första pelaren (Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ)) ingår marknadsåtgärder och inkomststöd i form av direktstöd. I den andra pelaren (Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)) medfinansieras landsbygdsutvecklingsåtgärder på områden som miljövänligt jordbruk, främjande av livsmedelskvaliteten, bättre tekniska normer och djurskydd.

Reformen 2003 : GJP-reform (halvtidsöversyn) med syfte att minska prisstödet och kompensera för denna minskning med hjälp av direkta inkomststöd och på så sätt fortsätta en process som hade börjat 1992 (MacSharry-reformen) och som bekräftades 1999 (Agenda 2000-reformen). Med reformen 2003 infördes tvärvillkoren och frikopplingen av stöden, samtidigt som landsbygdsutvecklingsstödet stärktes.

"Hälsokontrollen" : Översynen 2008 av 2003 års GJP-reform. Antagande av kommissionens förslag om ytterligare frikoppling av direktstöden och mer flexibilitet för systemet med samlat gårdsstöd, överföring av högre utgiftsbelopp till landsbygdsutvecklingsåtgärder, ändringar i interventionssystemet, ökning av mjölkkvoterna och andra sektorspecifika åtgärder.

Jordbrukets faktorinkomst : Indikerar nettoförädlingsvärdet av jordbruksaktiviteter (liksom sekundära icke-jordbruksaktiviteter) till faktorpris. Den beräknas genom att man drar värdet av insatsförbrukningen, kapitalförslitningen och produktionsskatterna från värdet av jordbruksproduktionen till baspriser och lägger till värdet av (andra) produktionsstöd. Hushållen har ofta inkomster från andra källor (icke-jordbruksaktiviteter, löner, sociala förmåner eller kapitalinkomst), vilket innebär att jordbruksinkomsten inte nödvändigtvis är identisk med jordbrukshushållens faktiska inkomst.

Jordbrukets företagsinkomst : Inkomst som kommer från jordbruksaktiviteter och används till ersättning för de egna produktionsfaktorerna (arbete och/eller företag, eget kapital och ägd mark). Den motsvarar faktorinkomsten minus kostnader kopplade till att låna kapital och att hyra arbetskraft.

Frikoppling : Process där utbetalningar av direktstöd skiljs från den faktiska jordbruksproduktionen.

SAMMANFATTNING

I. Systemet med samlat gårdsstöd är ett centralt inslag i 2003 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Syftet är att systemet ska uppmuntra jordbrukare att anpassa sig mer till efterfrågan på marknaden och att det ska stödja jordbrukarnas inkomster. Systemet med samlat gårdsstöd tillämpas för närvarande i 17 av de 27 EU-medlemsstaterna, och utgifterna för det uppgick 2009 till omkring 28,8 miljarder euro.

II. Revisionen av genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd inriktades på följande:

- Stödmottagarna inom denna politik, tillgängligheten till det samlade gårdsstödet och definitionen av stödberättigande mark.

- Systemets bidrag till målen att ge inkomststöd till jordbrukarna och att hålla jordbruksmarken i god jordbrukshävd och bevara miljön.

- De särskilda effekter som uppstår genom systemets olika genomförandemodeller.

III. Stödmottagarna inom systemet med samlat gårdsstöd är "jordbrukare" som bedriver "jordbruksverksamhet" och har "stödberättigande mark" till sitt "förfogande". Bristen på precision i dessa definitioner och sättet på vilket bestämmelserna med anknytning till dem har tillämpats ledde dock till att personer eller enheter som inte bedrev någon eller endast marginell jordbruksverksamhet kunde få stöd genom systemet med samlat gårdsstöd.

IV. Kommissionen och rådet utförde 2008 en översyn av GJP, "hälsokontrollen", som ledde till fastställandet att stöd från systemet med samlat gårdsstöd inte skulle beviljas "någon fysisk eller juridisk person vars jordbruksverksamhet endast utgör en obetydlig del av dennes ekonomiska verksamhet, eller vars huvudsakliga mål med verksamheten eller företaget inte är att utöva jordbruksverksamhet". Ingen medlemsstat har dock hittills använt sig av denna möjlighet att rikta stödet från systemet med samlat gårdsstöd till stödmottagarna på ett bättre sätt.

V. Nya jordbrukares tillgång till systemet med samlat gårdsstöd var ibland begränsad. Dessutom var kriterierna för stödberättigande mark inte tillräckligt tydliga, och minimikravet på jordbruksverksamhet var ibland lika med noll.

VI. Direktstöd, där stöd från systemet med samlat gårdsstöd och kopplat stöd ingår, utgör en stor del av jordbruksinkomsterna. Den största delen av stödet går till ett litet antal stora stödmottagare medan den stora majoriteten av stödmottagarna bara får ett litet stödbelopp.

VII. För att få stöd genom systemet med samlat gårdsstöd måste man följa de krav som ingår i tvärvillkoren. Revisionsrätten noterade dock att det inte finns någon direkt koppling mellan systemet med samlat gårdsstöd och de kostnader som jordbrukarna får när de ska följa dessa krav. Det finns heller inte någon direkt koppling mellan stöd från systemet med samlat gårdsstöd och de positiva externa effekter för allmänheten som jordbruksverksamheten ger upphov till.

VIII. Flera möjligheter ("modeller") fanns att tillgå för medlemsstaterna när de skulle genomföra systemet med samlat gårdsstöd. Valet av modell påverkade fördelningen av stödet betydligt inom medlemsstaterna (mellan jordbrukarna). Detta innebär att systemet med samlat gårdsstöd för närvarande är en dåligt riktad metod för att ge jordbrukare inkomststöd.

IX. De flesta medlemsstater som hittills har infört systemet med samlat gårdsstöd har behållit den historiska modellen, där stödbeloppen i stort sett grundar sig på parametrar som fastställdes 2000–2002, men som inte längre överensstämmer med den nuvarande verksamheten. I de fall där myndigheterna i medlemsstaterna inte har fastställt lämpliga restriktioner kan denna modell också innebära att stödmottagarna gör spekulativa överföringar och ackumulerar stödrättigheter.

X. Den regionala modellen gynnar jämnare fördelning av stödet. Det har dock visat sig att den förvärrar "kapitaliseringen" av stödet när det gäller priset på mark och markarrende. Sådan kapitalisering förekommer inom alla stödsystem som baseras på odlad markareal, men den finns i högre grad inom det regionala genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd.

XI. Generellt sett har systemet med samlat gårdsstöd bidragit till GJP-målen, särskilt genom att det har uppmuntrat jordbrukarna att anpassa sig mer till efterfrågan på marknaden och gett inkomststöd till jordbrukssektorn som helhet. Men revisionsrätten uppmanar kommissionen att överväga om dessa inslag bör ses över i enlighet med rekommendationerna nedan.

XII. Revisionsrätten ger följande rekommendationer:

- Den gällande lagstiftningen bör ändras så att man kan garantera att stödet från systemet med samlat gårdsstöd riktas till aktiva jordbrukare, och särskilt att det utesluter stödmottagare som inte bedriver någon eller bara mycket obetydlig jordbruksverksamhet.

- Det bör tydligare definieras vad som är stödberättigande mark och jordbruksverksamhet så att man från systemet med samlat gårdsstöd kan utesluta skiften som inte är jordbruksmark och verksamhet som inte är jordbruksverksamhet och som inte bidrar till att höja produktiviteten inom jordbruket (artikel 39 i fördraget, se fotnot 5) eller till att aktivt bevara markens miljövärden.

- Beräkningen av stödet från systemet med samlat gårdsstöd bör ändras så att man bättre speglar kostnaderna för miljöeffekter och andra externa effekter.

- Standarderna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden bör innebära krav på att konkret och regelbunden verksamhet bedrivs av jordbrukarna för att dessa ska kunna få ut fulla stödbelopp. Om tvärvillkoren inte följs bör reduktionen av betalningarna göras mer avskräckande.

- Man bör eftersträva en mer balanserad fördelning av stödet från systemet med samlat gårdsstöd mellan jordbrukarna, antingen genom att ytterligare modulera stödet, genom att införa tak för högre enskilda stöd eller genom att beakta gårdarnas särskilda omständigheter.

- Beräkningen av stödrättigheter bör baseras på de rådande jordbruksvillkoren i de olika regionerna.

INLEDNING

BAKGRUND

1. Fram till reformen 1992 byggde GJP på ett prisstödsystem som i de flesta jordbrukssektorer kombinerades med offentlig intervention på jordbruksmarknaderna och gränsskydd [1]. Prisstödet kom att generera nästan permanenta överskott av de viktigaste jordbruksprodukterna, och marknaden kunde bara stabiliseras – till en hög budgetkostnad – genom åtgärder som privat lagring, åtgärder för avsättning, exportstöd eller rentav destruering av jordbruksprodukter. Dessutom hade prisstödet systematiskt kritiserats vid multilaterala handelsförhandlingar.

2. I och med GJP-reformen 1992 sänktes interventionspriserna på spannmål och nötkött, och stora gårdar blev tvungna att ta ut delar av sina marker ur produktionen. Genom reformen infördes också kompletterande åtgärder för miljöskydd, förtidspensionering för jordbrukare och skogsplanteringsåtgärder. Som kompensation för förväntat inkomstbortfall till följd av sänkta priser på spannmål och nötkött fick producenterna direktstöd som var kopplade till den sådda arealen eller till djurantalet. De totala beloppen för dessa betalningar begränsades av sektorspecifika regionala eller nationella tak.

RUTA 1

INKOMSTSTÖD TILL JORDBRUKARE OCH EUROPEISKA UNIONENS INTERNATIONELLA ÅTAGANDEN

Europeiska unionen och WTO:s medlemsländer undertecknade 1994 jordbruksavtalet inom Uru-guayrundan. I detta avtal klassificeras de olika formerna av jordbruksstöd enligt vilken effekt de har på snedvridningen av den internationella handeln. Direkt prisstöd anses vara särskilt snedvridande, och WTO:s medlemsländer förband sig att minska denna stödform. Direktstöd som "frikopplats" från produktionen anses inte snedvrida handeln och tillåts därför [2].

3. År 1999 kom Europeiska rådet i Berlin överens om ytterligare en reform av GJP. Jordbruksstödet organiserades kring två "huvudpelare" som finansieras med medel från gemenskapsbudgeten via två fonder. Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) finansierar fortfarande marknadsåtgärder och i fonden ingår inkomststöd i form av direktstöd kopplade till produktion. Genom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) medfinansieras landsbygdsutvecklingsåtgärder som miljöskydd och hållbart jordbruk, främjande av livsmedelskvaliteten samt bättre tekniska normer och bättre djurskydd.

GENOM GJP-REFORMEN 2003 INFÖRDES SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD

4. Genomförandet av jordbruksavtalet inom Uruguayrundan och ändrade politiska prioriteringar ledde till reformen av GJP 2003. Reformen syftade till att uppmuntra jordbrukarna till att anpassa sig till efterfrågan på marknaden och till att främja jordbruksmetoder som ansågs skydda miljön.

5. När det gäller den första pelaren i GJP (EGFJ), där marknadsåtgärder och direktstöd finansieras, baserades reformen 2003 på följande fyra centrala delar:

- Införande av systemet med samlat gårdsstöd. Systemet ersätter de flesta av de befintliga utbetalningarna av direktstöd. Inom detta system är stödet "frikopplat" från produktionsskyldigheter.

- För att få full utbetalning av direktstöd måste jordbrukarna hålla all mark i god jordbrukshävd och bevara miljön och respektera de föreskrivna verksamhetskraven. Dessa villkor kallas "tvärvillkor". God jordbrukshävd och goda miljöförhållanden och de föreskrivna verksamhetskraven innebär föreskrifter för eller förbud mot vissa metoder knutna till skydd av jordbruksmarkens produktionspotential, miljön, djurhälsa och djurskydd, växter och livsmedelssäkerhet.

- Införande av en obligatorisk mekanism som ska minska alla direktstöd på över 5000 euro per kalenderår med en viss fastställd andel ("modulering") [3]. De medel som moduleringen ger upphov till överförs till EJFLU.

- En mekanism för ekonomisk disciplin som ska garantera att de överenskomna finansieringsbeloppen för den första pelaren i GJP inte överskrids något år [4]. Mekanismen började gälla 2007, men har hittills inte utlösts.

6. Systemet med samlat gårdsstöd är utformat så att det ska överensstämma med de övergripande målen för den gemensamma jordbrukspolitiken: att "höja produktiviteten inom jordbruket" och "på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket" [5]. Jordbrukarnas inkomster, en av huvudfrågorna inom GJP sedan dess införande, förblev alltså en viktig politisk fråga.

7. Ansökningsåret 2008 (budgetåret 2009) uppgick de nationella tak som fanns för fördelning av stödrättigheter i de 17 medlemsstater som hittills har infört systemet med samlat gårdsstöd till sammanlagt 31,5 miljarder euro [6]. I budgeten för 2009 stod systemet med samlat gårdsstöd för 72,1 % av EU:s betalningar för direktstöd och för 49,8 % av budgeten för jordbruk och landsbygdsutveckling.

TABELL 1

ÅRLIGA BUDGETTAK FÖR SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD

(tusen euro) |

Medlemsstat | Ansökningsår |

| 2006 | 2007 | 2008 |

Belgien | 475641 | 488660 | 502200 |

Danmark | 981539 | 987356 | 993338 |

Tyskland | 5644898 | 5693330 | 5741963 |

Irland | 1335311 | 1337919 | 1340752 |

Grekland | 2041887 | 2069049 | 2234039 |

Spanien | 3529453 | 3542583 | 3600357 |

Frankrike | 6060555 | 6107448 | 6159613 |

Italien | 3593132 | 3612988 | 3827342 |

Luxemburg | 36602 | 37051 | 37051 |

Malta | | 1668 | 3017 |

Nederländerna | 325103 | 730632 | 743163 |

Österrike | 540440 | 643956 | 649473 |

Portugal | 365645 | 413774 | 434232 |

Slovenien | | 50454 | 62902 |

Finland | 519628 | 521285 | 523362 |

Sverige | 630000 | 714201 | 719414 |

Förenade kungariket | 3914945 | 3931186 | 3947375 |

Totalt | 29994779 | 30883540 | 31519593 |

VIKTIGA DELAR AV SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD OCH GENOMFÖRANDEMODELLER

8. Såsom anges ovan var systemet med samlat gårdsstöd en hörnsten i GJP-reformen 2003 som ersatte merparten av de befintliga betalningarna av direktstöd [7]. Endast jordbrukare har rätt till stöd genom systemet med samlat gårdsstöd. En jordbrukare är en person som bedriver jordbruksverksamhet. Jordbruksverksamhet definieras som produktion av växter, uppfödning av djur eller bibehållande av mark i god jordbrukshävd och bevarande av miljön [8].

9. För att få stöd från systemet med samlat gårdsstöd måste jordbrukaren inneha "stödrättigheter" och ha stödberättigad jordbruksmark till sitt förfogande. Varje stödrättighet som deklareras tillsammans med ett hektar stödberättigande mark ger rätt till en betalning inom systemet med samlat gårdsstöd som motsvarar enhetsvärdet av den stödrättighet som deklareras [9]. Stödrättigheter är i grund och botten en villkorad rätt att få inkomststöd från EU utbetalt, det vill säga en tillgång. De kan skiljas från marken, och handel med dem kan bedrivas separat.

10. Stödrättigheter beviljas av de nationella myndigheterna. De nationella taken motsvarar värdet av alla stödrättigheter som finns tillgängliga och som jordbrukarna kan aktivera med stödberättigande mark inom samma medlemsstats territorium. Detta värde är högre än de belopp som faktiskt betalas ut, på grund av att alla direktstöd till jordbrukare, däribland betalningar inom systemet med samlat gårdsstöd, minskas som ett resultat av modulering (exempelvis 5 % år 2008), medlemsstaterna inte fullt ut har fördelat alla belopp, jordbrukarna inte har använt ("aktiverat") alla stödrättigheter (till exempel för att de under ett givet år brukar ett färre antal hektar än det antal stödrättigheter som de innehar) eller betalningarna minskades som ett resultat av administrativa påföljder (till exempel när det gäller sen inlämning av stödansökan). De sammanlagda betalningarna inom systemet uppgick därför till 28,8 miljarder euro för budgetåret 2009 [10].

11. Belgien, Danmark, Tyskland, Irland, Italien, Luxemburg, Österrike, Portugal, Sverige och Förenade kungariket införde systemet med samlat gårdsstöd 2005. Spanien, Frankrike, Nederländerna, Finland and Grekland tillämpade en övergångsperiod och införde systemet med samlat gårdsstöd ett år senare, 2006.

12. Särskilda regler gäller för de medlemsstater som anslöt sig till EU 2004 eller 2007. De skulle i princip kunna införa systemet med samlat gårdsstöd på samma sätt som andra medlemsstater, men hittills har bara Malta och Slovenien gjort det, 2007. Bulgarien, Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Rumänien, Polen och Slovakien utnyttjade möjligheten att skjuta upp införandet av systemet med samlat gårdsstöd till 2013. Fram till dess använder de ett förenklat arealbaserat stödsystem (system för enhetlig arealersättning) [11]. Systemet för enhetlig arealersättning omfattades inte av den revision som redovisas i denna rapport.

13. Flera genomförandemöjligheter öppnades när det gällde beräkning och tilldelning av stödrättigheter, och på så vis definierades ett antal "modeller" som medlemsstaterna kunde välja mellan. Det fanns en historisk modell, en regional modell (med schablonersättningar) och blandade modeller som är en kombination av båda.

a) Den historiska modellen [12]: Varje jordbrukare beviljas stödrättigheter som i regel grundas på det genomsnittliga stödbelopp som har betalats ut till honom eller henne under den treåriga (2000, 2001 och 2002) referensperioden (det historiska referensbeloppet) och det genomsnittliga antalet hektar som brukats under perioden inom ramen för något av de tidigare systemen med kopplat stöd (referensarealen) [13]. Alltså motsvarar enhetsvärdet av en stödrättighet referensbeloppet delat med antalet stödrättigheter. Detta beräkningssätt innebär att det uppstår betydande skillnader i stödrättigheternas enhetsvärde, eftersom stöden till specifika jordbrukssektorer ser olika ut under referensperioden.

b) Den regionala modellen (med schablonersättningar) [14]: Inom den regionala modellen har alla stödrättigheter som tilldelats jordbrukarna inom en särskild region/delregion samma ("schablon")värde, och jordbrukaren tilldelas en stödrättighet för varje stödberättigande hektar som deklarerades det första ansökningsåret eller, alternativt, det sista året innan systemet med samlat gårdsstöd infördes.

c) Blandade modeller: Inom dessa modeller kombineras delar av den historiska och den regionala modellen. Jordbrukarna får ett grundschablonbelopp per stödberättigande hektar plus en fastställd andel av de stödutbetalningar som de fick under referensperioden. Blandmodeller kan vara statiska eller dynamiska, vilket vill säga att kombinationen av historiska värden och schablonvärden kan förbli oförändrad eller variera över tiden och utvecklas till en modell som är helt och hållet regional med schablonersättningar. De modeller som de 17 medlemsstater som tillämpar systemet med samlat gårdsstöd har valt för beräkning och tilldelning av stödrättigheter redovisas i bilaga I.

14. Medlemsstaterna fick avsätta en del av de historiska rättigheterna till en nationell reserv som kunde användas till beviljande av stödrättigheter till nya jordbrukare som hade startat sin verksamhet efter referensperioden, jordbrukare som befann sig i särskilda situationer eller jordbrukare som påverkades av omstrukturerings- eller utvecklingsprogram.

ÄNDRINGAR I GJP I SAMBAND MED "HÄLSOKONTROLLEN" 2008

15. Kommissionen och rådet påbörjade 2008 en översyn av GJP som går under namnet "hälsokontrollen". Rådet godtog kommissionens förslag att ytterligare frikoppla system för direktstöd som fortfarande var kopplade till produktionen [15]. De system för kopplat stöd som finns kvar för torkat foder, stärkelse, lin och hampa kommer också att frikopplas och införlivas i systemet med samlat gårdsstöd senast 2013. "Hälsokontrollen" innebar även att reglerna förenklades och att jordbrukarna inte längre behöver lägga delar av sin mark i träda (obligatoriskt arealuttag).

16. Rådet tillät också medlemsstaterna att ompröva sina ursprungliga beslut att välja en särskild genomförandemodell för systemet med samlat gårdsstöd. De medlemsstater som hade valt den historiska modellen kunde antingen besluta att minska skillnaderna mellan stödrättigheternas enhetsvärden eller att byta till en (helt och hållet eller delvis) regional modell. De medlemsstater som redan hade infört en regional blandmodell kunde besluta att minska den historiska delen av stödrättigheternas värde och på så sätt anpassa dem så att de ligger närmare det regionala värdet. Medlemsstaterna kunde också ompröva regionernas sammansättning [16]. Slutligen tilläts medlemsstaterna också använda upp till 10 % av sina "nationella tak" till stöd för specifika frågor [17].

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMÅL OCH REVISIONSMETOD

17. Revisionsrätten har redan granskat genomförandet av systemet med samlat gårdsstöd i de 17 medlemsstater som har tillämpat systemet sedan 2006. Resultaten av granskningarna redovisades i årsrapporterna för dessa år.

18. Revisionsrätten beslutade också att utföra kompletterande revisionsarbete 2009 och 2010 för denna rapport. Detta innebar dessutom granskningsbesök vid Europeiska kommissionen och i tre medlemsstater (Frankrike, Förenade kungariket och Italien) liksom dokumentanalys och granskning av undersökningar och utvärderingar.

19. Denna rapport är inriktad på följande:

- Definitionen av stödmottagarna inom denna politik, villkoren för att få tillgång till samlat gårdsstöd och definitionen av stödberättigande mark.

- Systemets bidrag till målen att ge inkomststöd till jordbrukarna och att hålla jordbruksmarken i god jordbrukshävd och bevara miljön.

- De särskilda effekter som uppstår genom systemets olika genomförandemodeller.

- De fel som är kopplade till de komplicerade beräkningarna för fastställandet av stödrättigheter.

IAKTTAGELSER

STÖDMOTTAGARNA INOM DENNA POLITIK, VILLKOREN FÖR ATT FÅ TILLGÅNG TILL SAMLAT GÅRDSSTÖD OCH ORGANISERANDET AV CENTRALA DELAR AV SYSTEMET

20. Vid revisionen konstaterades att det inte fanns någon exakt definition av stödmottagarna inom systemet med samlat gårdsstöd, av stödberättigande verksamhet eller av stödberättigande mark. Det konstaterades också att medlemsstaternas införande och genomförande av viktiga delar av systemet var mycket godtyckligt.

DEFINITIONERNA AV "JORDBRUKSFÖRETAG", "JORDBRUKSVERKSAMHET" OCH "MARK TILL JORDBRUKARENS FÖRFOGANDE"

21. Stödmottagarna inom systemet med samlat gårdsstöd är "jordbrukare" som bedriver "jordbruksverksamhet" och har "stödberättigande mark" till sitt "förfogande". Bristen på exakthet i definitionerna av dessa termer (jordbrukare, jordbruksverksamhet etc.) och sättet på vilket de har tillämpats gjorde att personer eller enheter som inte bedrev någon eller endast marginell jordbruksverksamhet kunde få stöd genom systemet med samlat gårdsstöd.

22. Enligt de rättsliga bestämmelserna [18] definieras jordbruksföretag som samtliga de produktionsenheter som drivs av en jordbrukare och som är belägna inom en och samma medlemsstats territorium. En produktionsenhet är en jordbrukslott (inklusive grovfoderarealer) eller ett djur som har gett rätt till direktstöd under referensperioden. Jordbruksverksamhet är produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter, inbegripet skörd, mjölkning, uppfödning och hållande av djur för animalieproduktion eller verksamhet för att hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön.

23. Enligt den rättsliga ramen krävs det därför inte att stödmottagarna

a) äger mark eller andra medel för jordbruksproduktion,

b) är en producent av jordbruksvaror eller

c) får sin inkomst genom att sälja den produkt som är resultatet av jordbruksverksamheten på marknaden.

24. När det gäller tillgången till mark krävdes det enligt den ursprungliga rättsliga ramen för systemet med samlat gårdsstöd att de sökande under en period av minst tio månader [19] skulle ha förfogat över stödberättigande mark motsvarande det antal stödrättigheter som de innehade. Bestämmelsen, som ansågs för restriktiv, ersattes 2008 av kravet att jordbrukaren ska kunna förfoga över dessa skiften vid ett fastställt datum [20]. I de rättsliga bestämmelserna definieras dock inte uttrycken jordbrukaren ska kunna förfoga över eller drift av produktionsenheter. Som ett resultat av detta kan den deklarerade marken stå till en annan persons förfogande under vilken period som helst som inte innefattas av det fastställda datumet under samma kalenderår, utan att detta påverkar betecknandet av den sökande som "jordbrukare".

25. Vissa medlemsstater har försökt rikta in stödet från systemet med samlat gårdsstöd på särskilda kategorier av jordbrukare. I Luxemburg krävs det exempelvis att de sökande har de jordbruksmaskiner eller den jordbruksutrustning som krävs för ändamålet. I Frankrike anser myndigheterna att jordbrukaren är den som tar den ekonomiska risken vid jordbruksverksamhet som bedrivs på den mark som har deklarerats i systemet med samlat gårdsstöd. Det är denna person som fattar de ekonomiska besluten, det vill säga som införskaffar inputfaktorerna (till exempel mark, maskiner och utsäde) och får sina inkomster genom att sälja gårdens produkter.

26. En stödmottagare som bedriver den jordbruksverksamhet som krävs med hjälp av anställda anses som jordbrukare. När marken arrenderas och arrendatorn är den som bär den ekonomiska risken vid jordbruksverksamheten går stödet från systemet med samlat gårdsstöd dock inte till honom eller henne om det i bestämmelserna i arrendatorsavtalet specificeras att markägaren kvarstår som den ekonomiska förmånstagaren av den verksamhet som bedrivs. Vid revisionen konstaterades ett antal fall av denna typ [21]. I sådana fall betalades stödet från systemet med samlat gårdsstöd ut till markägarna på villkor att arrendatorerna höll marken i god jordbrukshävd och bevarade miljön för deras räkning.

RUTA 2

STÖDMOTTAGARE INOM SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD SOM INTE BÄR DEN EKONOMISKA RISKEN VID JORDBRUKSVERKSAMHETEN

Revisionsrätten upptäckte ett antal fall där en arrendator hade fått betalt inom ramen för ett stödsystem för mindre gynnade områden men där det samlade gårdsstödet för samma skifte betalades ut till en annan stödmottagare (markägaren). Sådana fall var vanliga inom den regionala (bland)modellen, eftersom stödrättigheterna det år som systemet infördes tilldelades alla som deklarerade stödberättigande mark, oavsett om han eller hon var eller hade varit jordbruksproducent.

STÖD TILL PENSIONERADE JORDBRUKARE SOM UPPFYLLER MINIMIKRAV FÖR ATT HÅLLA MARKEN I GOD JORDBRUKSHÄVD OCH BEVARA MILJÖN

27. Före systemet med samlat gårdsstöd, det vill säga inom systemen med kopplat stöd, var en jordbrukare som hade pensionerats inte längre berättigad till direktstöd, eftersom han eller hon hade slutat med jordbruksproduktionen. När systemet med samlat gårdsstöd infördes kunde jordbrukare som gjort sig av med sina ursprungliga jordbruksföretag behålla sina stödrättigheter och aktivera dem på arrenderad mark där de inte bedrev någon verksamhet genom att skapa komplexa konstruktioner utformade i syfte att uppfylla regelkraven. I dessa fall kunde de som tog över det ursprungliga jordbruksföretaget få nya stödrättigheter från den nationella reserven.

28. Enligt en studie för kommissionens räkning [22] ledde införandet av systemet med samlat gårdsstöd i praktiken till att pensioneringen av jordbrukarna försenades, eftersom systemen tillåter dem att behålla sina stödrättigheter och jordbruksföretag (som kanske bara består av arrenderad mark av lågt värde med minimala krav för att hålla den i god jordbrukshävd och bevara miljön). De nationella myndigheterna kunde dock inte ge revisionsrätten några tillförlitliga uppgifter om omfattningen av denna typ av fall. Revisionsrätten konstaterade att lagstiftningen i en medlemsstat (Frankrike) för att undvika sådana fall föreskriver att jordbrukarna bara får ta del av det nationella pensionssystemet om de överlåter alla stödrättigheter och all mark, möjligen undantaget ett skifte för husbehov. Generellt sett finns det dock en risk för att en fördröjd avveckling av jordbruksverksamheten, uppmuntrad genom systemet med samlat gårdsstöd, kan påverka omstruktureringen av jordbrukssektorn negativt.

RUTA 3

STÖDMOTTAGARE INOM SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD SOM GJORT SIG AV MED SINA URSPRUNGLIGA JORDBRUKSFÖRETAG

I Italien fann revisionsrätten före detta spannmåls- och tobaksproducenter som innehade stödrättigheter av högt värde, men som hade överlåtit all sin mark till andra jordbrukare och till ett lågt pris arrenderade dålig betesmark i bergsregioner som låg på betydande avstånd både från deras ursprungliga jordbruksföretag och från deras bostäder. I praktiken tilläts lokala jordbrukare att ha sina djur på gratis bete på marken, vilket ansågs tillräckligt för att hålla den i goda jordbruksförhållanden och bevara miljön. I ett annat fall hade en pensionerad jordbrukare överlåtit sitt jordbruksföretag till familjemedlemmar och deklarerat marken som offentlig i enda syfte att aktivera sina stödrättigheter utan att jordbrukaren hade någon som helst rätt att bruka den deklarerade marken [23].

NYA STÖDMOTTAGARE

29. Efter det att systemet med samlat gårdsstöd infördes har revisionsrätten identifierat ett antal nya stödmottagare vars jordbruksverksamhet bara utgör en obetydlig del av deras totala ekonomiska verksamhet eller vars huvudsakliga verksamhet inte består i att bedriva jordbruk. Fall av denna typ omfattar fritids- och idrottsklubbar, järnvägsföretag, naturreservat, flygplatser och kommunstyrelser, jaktegendomar, regeringsorgan, skolor och campingplatser.

30. Bland dessa nya stödmottagare identifierade revisionsrätten investerare som köpt stödrättigheter (i vissa fall av högt värde) som de aktiverade på mark av lågt värde och på så sätt fick mycket attraktiv garanterad avkastning på sina investeringar (se punkterna 66 och 67).

31. Under "hälsokontrollen" bekräftades det att jordbruksinkomststöd inte skulle beviljas "någon fysisk eller juridisk person vars jordbruksverksamhet endast utgör en obetydlig del av dennes ekonomiska verksamhet, eller vars huvudsakliga mål med verksamheten eller företaget inte är att utöva jordbruksverksamhet" [24]. Enligt förordningen är det dock upp till medlemsstaterna att utesluta sådana stödmottagare genom lämpliga rättsliga bestämmelser. Ingen medlemsstat har hittills använt sig av denna möjlighet, och stöd från systemet med samlat gårdsstöd betalas fortfarande ut till dessa stödmottagare. Varken de medlemsstater som besöktes eller kommissionen har exakta uppgifter om hur många sådana stödmottagare det finns eller hur stora stödbelopp de har fått från systemet med samlat gårdsstöd. Med tanke på att de nationella taken är fasta innebär godkännandet av den här typen av nya stödmottagare att de stödbelopp som finns tillgängliga för dem som främst är avsedda att få stöd från systemet med samlat gårdsstöd minskar.

MEDLEMSSTATERNA ORGANISERAR DE CENTRALA DELARNA AV SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD PÅ MYCKET OLIKA SÄTT

32. Det detaljerade genomförandet av ett antal centrala delar av systemet med samlat gårdsstöd får medlemsstaterna själva organisera. Exempel på detta är nya stödmottagares tillgång till stödet, definitionen av den miniminivå på jordbruksverksamhet som måste bedrivas på den deklarerade marken eller villkoren för att få konsolidera stödrättigheter.

NYA STÖDMOTTAGARES TILLGÅNG TILL SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD BEROR TILL STOR DEL PÅ MEDLEMSSTATERNAS GENOMFÖRANDEMETODER

33. Personer som vill påbörja jordbruksverksamhet har i princip ingen rätt till stöd inom systemet med samlat gårdsstöd om de inte förvärvar ett stödberättigat jordbruksföretag tillsammans med de tillhörande stödrättigheterna eller köper sådana rättigheter på marknaden. Medlemsstaterna får också använda sina nationella reserver för att bevilja stödrättigheter till nya jordbrukare som etablerar sin jordbruksverksamhet. Detta är på villkor att de inte bedrivit någon jordbruksverksamhet i eget namn eller på egen risk under fem år innan den nya jordbruksverksamheten inleddes [25].

34. Vid revisionen konstaterades det att några medlemsstater använde reserven som ett politiskt instrument för att främja inträde i jordbrukssektorn genom att ge stödrättigheter till nya jordbrukare.

35. I andra medlemsstater finns det dock ingen specifik politik, trots att nya jordbrukare efterfrågar stödrättigheter, och det finns inga anslag för detta i den nationella reserven. Därför måste nya jordbrukare skaffa stödrättigheter som kan medföra stora investeringar och innebära betydande hinder för inträdet i jordbrukssektorn. Med tiden kan allt fler nya jordbrukare ha svårt att skaffa stödrättigheter. Samtidigt är 57,5 % av jordbrukarna i EU över 55 år, medan en av tre är över 65 [26]. För att åstadkomma en dynamisk och innovativ jordbrukssektor är det därför viktigt att underlätta etableringen för nya aktiva jordbrukare.

DET HAR INTE ALLTID KLART DEFINIERATS VAD SOM ÄR STÖDBERÄTTIGANDE MARK OCH VAD MINIMIKRAVET PÅ JORDBRUKSVERKSAMHET ÄR

36. Det finns tre typer av stödberättigande mark: åkermark, permanent betesmark och mark som upptas av permanenta grödor [27]. Det är dock upp till medlemsstaterna själva att närmare bestämma vad som utgör ett stödberättigande skifte. Några medlemsstater godkänner avlägsna marker och skogsmark som traditionellt används för tillfälligt bete som stödberättigande mark, medan andra medlemsstater utesluter sådana marker från stöd inom systemet med samlat gårdsstöd. Sådana avlägsna marker kan snabbt växa igen med buskar och skog och bli otjänliga för jordbruk.

37. När det gäller definitionen av den konkreta verksamhet som jordbrukarna måste bedriva för att hålla sin mark i god jordbrukshävd och bevara miljön finns i EU-lagstiftningen bara generella mål för markerosion, organiskt material i mark, markstruktur och lägsta hävdnivå. Den senare aspekten är särskilt viktig för mark som inte längre används för produktion. Att definiera minimikraven är upp till medlemsstaterna som anpassar dem till de särskilda förhållanden som råder i regionerna. Som en följd av detta kan jordbrukarna få årligt stöd utan att vara tvungna att utföra någon särskild hävdverksamhet eller bara minimal, sporadisk verksamhet som att motverka att oönskad vegetation inkräktar på odlingsmark eller att slå gräset vart tredje eller femte år. I de fall då jordbrukarna inte ens uppfyller de minimikrav som ställs på verksamheten riskerar de att få en måttlig minskning av stödet från systemet med samlat gårdsstöd enligt tvärvillkorsreglerna [28].

RUTA 4

BRED DEFINITION AV VAD SOM ÄR STÖDBERÄTTIGANDE MARK OCH MINIMIKRAV FÖR JORDBRUKSVERKSAMHET

Reglerna om god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden har en betydande effekt i Förenade kungariket (Skottland) där huvuddelen av jordbruksmarken är naturlig betesmark, varav nästan hälften är deklarerad inom systemet med samlat gårdsstöd [29]. Det mesta av denna mark ligger i mindre gynnade områden. Enligt gällande nationella regler för mindre gynnade områden krävs det att marken brukas aktivt. Däremot är samma mark inom systemet med samlat gårdsstöd berättigande till stöd endast på villkor att den sökande förbinder sig att inte bedriva någon specifik verksamhet som skulle förändra markens naturliga tillstånd, till exempel dränering eller plogning. Revisionsrätten hittade flera enskilda stödmottagare som hade mottagit mellan flera hundra tusen och upp till mer än en miljon euro per år genom systemet med samlat gårdsstöd utan att bedriva någon jordbruksverksamhet på sådan mark, till exempel ett naturreservat som inte har använts för jordbruk på årtionden. Det uppskattas att stöd från systemet med samlat gårdsstöd för närvarande betalas ut för ungefär 150000 hektar mark av denna typ.

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten.

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten.

I Spanien ansågs delvis skogbevuxna och steniga betesmarker i bergen vara stödberättigande, trots att jordbrukarna inte behövde utföra någon särskild hävdverksamhet. Krav på djurtäthet, som ska garantera att de permanenta betesmarkerna bibehålls på en lämplig nivå, var endast valfria.

I Italien måste permanenta betesmarker slås eller betas av djur. Detta krav gäller också skogs- eller bergsområden som används för bete. De nationella myndigheterna införde ett system med nedsättningskoefficienter för att identifiera icke stödberättigande områden som inte var gräsbevuxna. Som revisionsrätten redan påpekade i sin årsrapport för budgetåret 2007 underskattades sådana områden genom nedsättningskoefficienterna.

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten.

Revisionsrätten konstaterade också att stödmottagare i Italien fortfarande får stöd utifrån felaktiga uppgifter om markanvändningen, trots att de skiften som deklareras har återgått till sitt naturliga tillstånd och inte längre kan användas för betande produktionsdjur.

Enligt Frankrikes nationella regler måste jordbrukarna hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön genom betande djur eller årlig slåtter, men särskilda standarder kan antas på lokal nivå. Detta har lett till en situation där fullt stöd från systemet med samlat gårdsstöd i vissa regioner kan betalas ut för skiften som innehåller upp till 30 % icke stödberättigande områden, som berg, buskar och träd.

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten.

TILLFÄLLIGT BRUK AV MARK FÖR ANNAN VERKSAMHET ÄN JORDBRUK

38. När systemet med samlat gårdsstöd infördes var det enligt lagstiftningen inte möjligt att betala ut stödet om skiftena användes för annan verksamhet än jordbruk. Som ett resultat av "hälsokontrollen" [30] anses denna typ av mark nu stödberättigande så länge jordbruksverksamheten kan bedrivas utan större hinder av den andra verksamhetens intensitet, slag, varaktighet eller tidpunkt [31]. I sådana situationer ankommer det dock på medlemsstaterna att utarbeta mer exakta definitioner. Revisionsrätten konstaterade fall där de nationella myndigheterna hade tilldelat stödrättigheter som hade aktiverats för markskiften som främst användes för fritidsverksamhet.

KONSOLIDERING AV STÖDRÄTTIGHETER GER NEGATIVA EFFEKTER

39. Utbetalning av stöd genom systemet med samlat gårdsstöd är kopplat till målet att undvika nedläggning av jordbruksmark [32]. För att få ut hela det teoretiska stödbeloppet inom den historiska modellen måste jordbrukarna fortsätta att bruka samma antal hektar som de brukade under referensperioden [33]. Lagstiftningen [34] gör undantag för jordbrukare som påverkades av omstrukturerings- och utvecklingsprogram. De jordbrukare som påverkades av sådana åtgärder kan få sina historiska stödrättigheter utbytta mot ett mindre antal stödrättigheter med ett högre enhetsvärde. Detta förfarande kallas konsolidering. Jordbrukarna behöver mindre mark för att aktivera sina stödrättigheter, men de bibehåller sin historiska stödnivå. Exempel på detta är jordbruksmark som har beskogats inom ramen för ett offentligt program eller jordbrukare som har förlorat några av sina skiften på grund av omorganisering av jordbruksmark vid omarrondering.

40. Revisionsrätten konstaterade att konsolidering av stödrättigheter förekom i andra fall än de som angavs i lagstiftningen.

41. Eftersom jordbrukare som kunde utnyttja konsolideringen behöver mindre mark för att få samma stödbelopp kan den återstående marken användas av en annan jordbrukare som kan aktivera sina egna stödrättigheter på den eller av en ny jordbrukare som får stödrättigheter från den nationella reserven. Som ett resultat av detta betalas mer stöd ut för samma område. Men det finns också risk för nedläggning av verksamheten på den återstående marken och att ingen längre håller den i god jordbrukshävd och bevarar miljön.

RUTA 5

KONSOLIDERING AV STÖDRÄTTIGHETER I ANDRA FALL SOM ANGAVS I LAGSTIFTNINGEN

Revisionsrätten konstaterade att myndigheterna i Frankrike inte beaktade den totala jordbruksmark som vissa mjölkbönder innehade när mjölkbidraget frikopplades 2006 och fördelade beloppet för detta bidrag till ett mycket mindre markområde. I ett fall fick en jordbrukare som tidigare hade använt 70 hektar sina stödrättigheter fördelade till bara två hektar. På liknande sätt beaktades inte heller den gemensamma betesmark som mottagare av extensifieringsstödet hade använt som grovfoderareal under referensperioden. Detta gjorde det i praktiken möjligt för stödmottagarna att konsolidera sina stödrättigheter på mindre markområden under omständigheter som inte angavs i lagstiftningen.

EN STOR ANDEL AV STÖDET FRÅN SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD GÅR TILL STÖRRE GÅRDAR, OCH SYSTEMETS BIDRAG TILL ETT MILJÖVÄNLIGT JORDBRUK ÄR BEGRÄNSAT

STÖD FRÅN SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD UTGÖR EN VIKTIG DEL AV JORDBRUKARNAS INKOMSTER, MEN DET GÖRS INGEN SKILLNAD MELLAN JORDBRUKARE MED HÖG OCH LÅG INKOMST

42. År 2008 fanns det 4,49 miljoner stödmottagare inom systemet med samlat gårdsstöd medan det totala belopp som skulle betalas ut genom systemet för ansökningsåret 2008 uppgick till 28,7 miljarder euro [35]. Inkomststödets omfattning varierar dock betydligt mellan medlemsstaterna och mellan jordbrukarna. Fördelningen av stöd från systemet med samlat gårdsstöd mellan medlemsstaterna beror till stor del på hur stora de är och på hur viktiga deras jordbrukssektorer är, såsom framgår av de nationella taken. Fördelningen mellan enskilda stödmottagare beror på vilken genomförandemodell medlemsstaten har valt, storleken på den jordbruksmark som odlades under referensperioden, den stödnivå som gällde i den sektor som jordbrukarna verkade inom under referensperioden och antalet hektar som de nu odlar.

DIAGRAM 1

DIREKTSTÖD PER JORDBRUKSFÖRETAG 2008

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten, baserat på Europeiska kommissionens uppgifter om utbetalningar.

43. Direktstöd, som omfattar stöd från systemet med samlat gårdsstöd och kopplat stöd, utgör en betydande andel av jordbruksinkomsterna [36] och detta visar i vilken hög grad jordbrukssektorn som helhet är beroende av EU-stöd. Revisionsrätten konstaterar dock att 74,4 % av jordbrukarna i EU arbetar deltid, det vill säga de får inte hela sin inkomst från jordbruket [37].

44. Systemet med samlat gårdsstöd verkar visserligen uppfylla målet att bidra väsentligt till jordbrukarnas inkomster, men fördelningen av stöd till de enskilda jordbrukarna är i grund och botten fortfarande baserad på storleken på den mark som brukas och en stor andel av stödet från systemet med samlat gårdsstöd går på så vis fortfarande till de stora gårdarna, på samma sätt som i det tidigare systemet. Det finns en inneboende motsättning i utformningen av systemet med samlat gårdsstöd som består i att systemet å ena sidan syftar till att stödja de enskilda jordbrukarnas inkomster och å andra sidan att stödmottagarens särskilda omständigheter inte beaktas vid fördelningen av stödet.

ANALYS AV FÖRDELNINGEN: SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD GYNNAR FRÄMST FÅ MEN STORA STÖDMOTTAGARE

45. Med GJP-reformen 2003 behöll man principen om ersättning, det vill säga att jordbrukaren genom det nya systemet med samlat gårdsstöd skulle få ungefär det stödbelopp som han eller hon tidigare mottog genom det föregående systemet för direktstöd. Inom alla modeller får stora gårdar större inkomststöd [38].

46. För den enskilda jordbrukaren innebär den historiska modellen, och till viss del blandmodellen, samma sektorspecifika individuella skillnader i inkomststödnivåer som förut. Kommissionens analys av fördelningen av stödrättigheter när det gäller värde per hektar visar att detta har lett till betydande skillnader mellan de medlemsstater som har valt den historiska modellen och de som införde blandmodellen [39]. Detta blir särskilt tydligt i de medlemsstater med sektorer som fick höga stödnivåer per hektar, som olivolja, bomull eller råtobak, även om de enskilda jordbruksföretagen kunde vara relativt små. I medlemsstater med intensiv djurproduktion, som Nederländerna, kan stödet från systemet med samlat gårdsstöd per hektar också vara högt om gårdarna har lite mark i förhållande till djurproduktionen, medan stödet per hektar i områden med extensivt jordbruk kan vara mycket lågt. Det är bara i Danmark, Tyskland och Förenade kungariket (England) som denna situation gradvis kommer att försvinna senast 2013, eftersom dessa medlemsstater har beslutat att minska det historiska inslaget till fördel för ett enhetligt värde för varje stödrättighet.

RUTA 6

SKILLNADER I ENHETSVÄRDEN FÖR STÖDRÄTTIGHETER INOM DEN HISTORISKA MODELLEN

Produktionsstödet inom olivoljesektorn varierade mellan flera hundra och flera tusen euro per hektar beroende på produktionsintensiteten. Inom tobakssektorn uppgick stödet till flera tusen euro per hektar. Inom bomullssektorn låg det kopplade stöd som ingick i referensbeloppet på mellan 966 euro per hektar i Grekland och 1202 euro per hektar i Portugal. Stödrättigheter för djurbidrag kan ha enhetsvärden per hektar på upp till 5000 euro när det gäller intensiv produktion. Å andra sidan kan enhetsvärdet för stödrättigheter i områden med extensivt jordbruk med får och getter vara obetydligt.

47. Analysen av fördelningen av stöd från systemet med samlat gårdsstöd bland stödmottagarna belyser koncentrationen av stödet till ett litet antal jordbrukare. År 2009 (för ansökningsåret 2008) fick 84 % av stödmottagarna mindre än 10000 euro, vilket utgör 25 % av stödets totala värde. Omvänt fick 0,41 % av stödmottagarna över 100000 euro, vilket utgör 12,78 % av stödets totala värde [40]. Detta förhållande illustreras i tabell 2 och diagram 2.

48. I samband med "hälsokontrollen" av GJP övervägde kommissionen att sätta ett tak för de direkta stöden till enskilda stödmottagare. Rådet beslutade [41] till sist att marginellt öka den obligatoriska moduleringen för alla mycket stora stödmottagare och att belägga stödutbetalningar som överskrider 300000 euro med en ytterligare modulering på 4 %. Denna ytterligare justering som berör ett mycket begränsat antal stödmottagare (omkring 2500) har ingen betydande påverkan på den övergripande fördelningen av stödet.

TABELL 2

FÖRDELNING AV STÖD FRÅN SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD (ANSÖKNINGSÅRET 2008)

Källa: Europeiska revisionsrätten, baserat på Europeiska kommissionens uppgifter om utbetalningar (databasen CATS).

Årliga utbetalningar från systemet med samlat gårdsstöd (i euro) | Antal stödmottagare | Procent av det totala antalet stödmottagare | Det mottagna beloppet i procent av de sammanlagda utbetalningarna |

< 500 | 1395721 | 31,08 | 1,18 |

≥ 500 och <5000 | 1912824 | 42,60 | 12,48 |

≥ 5000 och <10000 | 458464 | 10,21 | 11,43 |

≥10000 och < 50000 | 642954 | 14,32 | 47,67 |

≥ 50000 och < 100000 | 62210 | 1,39 | 14,46 |

≥ 100000 och < 300000 | 15927 | 0,35 | 8,30 |

≥ 300000 och < 500000 | 1500 | 0,03 | 1,99 |

≥ 500000 och < 1000000 | 783 | 0,02 | 1,81 |

≥ 1000000 | 144 | 0,00 | 0,68 |

Totalt | 4490527 | | |

STÖDET FRÅN SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD SPEGLAR VARKEN KOSTNADERNA FÖR HÄVDVERKSAMHET ELLER DE POSITIVA EXTERNA EFFEKTERNA FÖR ALLMÄNHETEN

49. I och med reformen 2003 krävs det att jordbrukarna för att få ut fullt stöd från systemet med samlat gårdsstöd följer de krav på miljövänligt och hållbart jordbruk (så kallade tvärvillkor) som infördes med reformen. Uppfyllelse av tvärvillkoren har på detta sätt blivit ett viktigt argument när stödet till jordbrukarna ska motiveras. Bestämmelserna, som till största delen fanns redan före reformen 2003, anses innebära "[…] ökade produktionskostnader för jordbruksföretagen i gemenskapen" [42].

50. Det ligger i allmänhetens intresse att marken hålls i god jordbrukshävd och under goda miljöförhållanden, eftersom dess produktionspotential då bevaras och eftersom regelbundet underhåll kan ge andra positiva effekter, till exempel att vattnet skyddas mot föroreningar, att bränder förebyggs eller att vissa inslag i landskapet och vissa livsmiljöer bevaras.

DIAGRAM 2

FÖRDELNING 2008 AV INKOMSTSTÖD GENOM SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD (I EURO PER ÅR)

+++++ TIFF +++++

Källa: Europeiska revisionsrätten, baserat på Europeiska kommissionens uppgifter om utbetalningar (databasen CATS).

51. Det finns ingen direkt koppling mellan stödet från systemet med samlat gårdsstöd och de kostnader som jordbrukarna får när de ska följa de obligatoriska normerna för jordbruksverksamhet inom ramen för tvärvillkoren och dessa kostnader har inte heller kvantifierats. Det är därför möjligt att gårdar i områden med hög avkastning men utan särskilt hårda krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden får ett högt stöd, medan en gård i ett område med låg avkastning som har stränga krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden bara får ett lågt stöd.

52. Om en jordbrukare inte uppfyller tvärvillkoren får detta som regel ingen annan följd än en minskning av det fulla stödbeloppet från systemet med samlat gårdsstöd och andra stöd som betalas ut till honom eller henne. Revisionsrätten har konstaterat att sådana minskningar i praktiken mestadels är försumbara och sällan tillämpas (ofta bara för att ingen upptäcker felet, eftersom antalet jordbrukare som årligen kontrolleras med avseende på tvärvillkoren är mycket litet) [43].

53. Det går för närvarande inte heller att göra en direkt koppling mellan stödet från systemet med samlat gårdsstöd och de positiva externa effekter för allmänheten som jordbruksverksamheten ger, det vill säga den insats som jordbrukare med stöd från systemet med samlat gårdsstöd utför för allmänheten genom att respektera miljökraven vid jordbruksarbetet och genom att hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön.

SÄRSKILDA EFFEKTER AV SYSTEMETS UTFORMNING OCH AV MEDLEMSSTATERNAS GENOMFÖRANDEMETODER

EN BLANDNING AV MODELLER, VARIANTER OCH GENOMFÖRANDEMETODER I MEDLEMSSTATERNA

54. Som nämnts ovan har medlemsstaterna flera valmöjligheter när det gäller genomförandet, och varje modell innebär komplicerade beräkningar för enskilda stödrättigheter.

55. De flesta medlemsstater i EU-17 valde den historiska modellen. Bara Malta och Slovenien valde att omedelbart gå över till en regional schablonmodell. I Danmark, Tyskland och i en region i Förenade kungariket (England) kommer den dynamiska blandmodellen, efter en övergångsperiod då jordbrukarna kan anpassa sig till de nya villkoren, att leda till en helt regional modell så att jordbrukare i samma region innehar stödrättigheter med ett enhetligt värde per hektar.

56. För specifika sektorer kan medlemsstaterna välja om stöden ska vara antingen delvis eller helt frikopplade. De kan också införa nya specifika stöd som är kopplade till kvalitetsproduktion inom specifika jordbrukssektorer [44].

57. Som en följd av att det finns så många olika möjligheter har var och en av de 17 medlemsstaterna genomfört systemet på sitt eget vis. För närvarande tillämpas 20 olika modeller och varianter [45]. På grund av detta har den avsedda förenklingen av inkomststödsystemet inte kunnat nå full effekt, särskilt inte i de medlemsstater där en del av direktstödet fortfarande är kopplat till produktionen. De nya möjligheter som medlemstaterna fick inom ramen för "hälsokontrollen" och som innebar att de kunde börja använda sig av ett system med mer schablonersättningar har inte förändrat situationen påtagligt.

58. De många olika genomförandemöjligheterna får omfattande konsekvenser för fördelningen av stödet från systemet med samlat gårdsstöd bland medlemsstaternas jordbrukare. Fördelningen varierar till stor del beroende på vilken modell som används. Detta innebär att systemet med samlat gårdsstöd för närvarande är en dåligt riktad metod för att ge inkomststöd.

MED TIDEN HAR DEN HISTORISKA MODELLEN SKILTS FRÅN PRODUKTIONEN

SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD ÄR INTE BASERAT PÅ AKTUELL VERKSAMHET

59. I den historiska modellen beror stödnivån i systemet med samlat gårdsstöd på om jordbrukaren fick direktstöd för sin verksamhet under referensperioden (som regel åren 2000, 2001 och 2002). På liknande sätt är det med blandmodellen: det historiska inslaget i värdet av stödrättigheten speglar fortfarande den nivå av sektorspecifikt stöd som varje jordbrukare tidigare fick. Som tidigare nämnts var principen om "ersättning" vägledande när det gällde sänkningen av interventionspriserna. Det finns dock bara en svag koppling mellan de historiska stödnivåerna och rådande efterfrågan på marknaden, den odlade markens jordbrukspotential, gårdsstrukturer och miljökriterier.

60. Jordbrukare som inte har fått stödrättigheter, för att deras verksamhet under referensperioden inte berättigade till direkt produktionsstöd, får inte stöd genom systemet med samlat gårdsstöd, även om de under tiden har ändrat sin produktion. För att få detta stöd måste de köpa stödrättigheter på marknaden.

61. Detta kan leda till situationer där två jordbrukare som odlar samma gröda på lika stora arealer i samma region behandlas mycket olika beroende på vad de producerade under referensperioden och om de på grund av detta fick stödrättigheter eller inte.

62. Som ett resultat av "hälsokontrollen" insåg rådet att det med tiden blev allt svårare att motivera betydande individuella skillnader i stödnivåerna som bara baserades på tidigare verksamhet. Därför ämnade kommissionen införa ett "plattare" system, det vill säga jämna ut de stora skillnaderna mellan de enskilda stödrättigheterna. Ingen medlemsstat har dock ännu beslutat tillämpa några av dessa möjligheter inom ramen för reformerna i "hälsokontrollen" och att ändra den modell de har valt.

DEN HISTORISKA MODELLEN OCH HANDELN MED STÖDRÄTTIGHETER GJORDE DET MÖJLIGT ATT GÖRA SPEKULATIVA [46]ÖVERFÖRINGAR OCH ATT ACKUMULERA STÖDRÄTTIGHETER

63. När systemet med samlat gårdsstöd infördes separerades stödrättigheten från marken: handel med stödrättigheter kan ske oberoende av överlåtelse av den mark som gett upphov till dem och de kan aktiveras på vilken typ av stödberättigande mark som helst, oberoende av vilken slags jordbruksverksamhet som bedrivs på marken i fråga. Detta beredde vägen för uppkomsten av marknader för stödrättigheter som köps och säljs inom och utanför de regioner där de har fastställts.

64. En marknad för stödrättigheter ansågs vara ett medel att öka stödsystemets effektivitet. Det ekonomiska resonemanget bakom detta antagande är att när stödrättigheterna väl har fördelats kan jordbrukarna bara öka sin stödnivå genom att köpa fler stödrättigheter från andra innehavare av stödrättigheter, med eller utan mark. På en öppen och transparent marknad förväntas stödrättigheterna gå till de jordbrukare som är villiga att betala mest för dem, vilket bidrar till effektiv fördelning av stödet.

65. EU-lagstiftningen innehåller flera möjligheter till överföring av stödrättigheter [47]. Vissa medlemsstater begränsade handeln med stödrättigheter utan mark genom att inskränka aktiveringen av sådana rättigheter till de regioner där de hade fastställts (Frankrike och Förenade kungariket (England)) eller genom att tillämpa "kvarhållande" vid vissa överföringar av stödrättigheter med eller utan mark (till exempel Frankrike). I det senare fallet minskas värdet av varje stödrättighet som överförs med en viss procentandel. Andra medlemsstater övervägde inte att begränsa överföringen av stödrättigheter (Förenade kungariket (Skottland)) eller slopade rentav tillämpningen av kvarhållande för att stimulera handeln [48]. Anledningen till det senare valet var oro för att jordbrukare som ville sälja stödrättigheter tvekade, eftersom kvarhållandet betydligt skulle ha minskat värdet av det framtida stödet och därmed försäljningspriset för varje stödrättighet.

66. Revisionsrätten konstaterade att avsaknaden av reglering av sådana överföringar och markens heterogena jordbrukspotential gav negativa effekter. Möjligheten att arrendera avlägsna marker med låg alternativkostnad och där stödmottagaren inte måste följa särskilt stränga krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden bidrog till att bereda vägen för spekulativa köp och ackumulering av stödrättigheter utan mark av investerare som aktiverar stödrättigheterna på skiften som inte kräver någon "verklig" jordbruksverksamhet.

67. Vid revisionen bekräftades att det fanns fall där investerare hade köpt stödrättigheter av högt värde som hade uppkommit i bördiga regioner och inom intensiva produktionssektorer, men som investerarna hade aktiverat på avlägsna marker av lågt marknadsvärde, långt från sina egna jordbruksföretag eller bostäder, och som inte krävde någon eller bara minimal jordbruksverksamhet. Som det har understrukits ovan har detta redan lett till att det har uppstått en kategori stödmottagare som följer minimala krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden men som får en betydande garanterad inkomst.

RUTA 7

EXEMPEL PÅ FALL AV INVESTERING

I revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2008 angavs fall där sökande i Förenade kungariket (Skottland) köpte stödrättigheter av högt värde och till mycket låga kostnader arrenderade stora marker som bara krävde minimal eller inte ens någon hävdverksamhet. Åren 2007 och 2008 hade 40 % av de stödrättigheter som överförts utan mark aktiverats på naturliga betesmarker. Nästan all extra mark som har deklarerats i systemet med samlat gårdsstöd i Skottland sedan 2007 (omkring 58000 hektar) var naturlig betesmark (omkring 50000 hektar), trots att antalet får i Skottland har minskat under ett antal år.

I Italien, där det enligt bestämmelserna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden krävs att marken slås eller betas, fann revisionsrätten stödmottagare som hade skaffat sig stödrättigheter och arrenderat betesmark i avlägsna områden. Till exempel hade en stödmottagare 2008 skaffat sig stödrättigheter utan mark nästan till nominellt värde, omkring 197000 euro. Efter modulering skulle stödrättigheterna enligt gällande villkor ge stödmottagaren ett totalt inkomststöd på omkring 1088000 euro fram till 2013. Stödmottagaren aktiverade nästan alla dessa stödrättigheter på 45 hektar arrenderad dålig betesmark 400 km från sin permanenta bostad. Det årliga priset för att arrendera marken var 7650 euro. Stödmottagaren bedriver ingen verksamhet på denna mark, och betesrättigheterna har tilldelats en lokal bonde gratis för att kraven på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden ska följas.

68. Genom EU-lagstiftningen fick medlemsstaterna möjlighet att anta lämpliga regler för att undvika spekulativa överföringar som leder till att stödmottagarna ackumulerar stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal [49]. Sådana bestämmelser är dock valfria.

DE KORRIGERINGSMEKANISMER SOM FINNS FÖR ICKE-PLANERAD VINSTÖKNING ÄR INTE ÄNDAMÅLSENLIGA

69. Inom de historiska och regionala (bland)modellerna kunde jordbrukare som hade upphört med eller minskat sin verksamhet efter referensperioden bli skyldiga att följa "klausulen om icke-planerad vinstökning" [50]. Enligt denna skulle de stödrättigheter som baserades på deras verksamhet under referensperioden reduceras med upp till 90 %. De belopp som frigjordes i och med dessa reduktioner krediteras den nationella reserven. Klausulen om icke-planerad vinstökning gällde dock bara överföringar som gjordes fram till den 15 maj 2004.

70. Belgien, Frankrike, Danmark, Italien, Luxemburg, Grekland och Sverige valde att tillämpa denna klausul, även om den begränsades till att gälla jordbrukare inom vissa sektorer. I de övriga medlemsstaterna tilläts jordbrukarna att behålla alla sina historiska stödrättigheter.

71. I Italien och Frankrike fann revisionsrätten fall där jordbrukare hade överfört bidragsrättigheter för tobak efter den 15 maj 2004 och på så sätt fått stödrättigheter av högt värde som grundade sig på deras tidigare tobaksproduktion, utan att myndigheterna hade rätt att begära att en del av de motsvarande beloppen återbetalades.

72. Ett annat fall presenterades i revisionsrättens årsrapport 2006 [51]: "Stödrättigheter från den nationella reserven kan tilldelas jordbrukare som har gjort investeringar i produktionskapacitet eller köpt mark. […] I Förenade kungariket ansågs en inkomstökning på 10 % vara tillräckligt bevis på att en investering hade gjorts. Paradoxalt nog kunde jordbrukarna uppfylla detta investeringskriterium genom att öka antalet djur som gick till slakt under 2002 (dvs. lageruttag). Följaktligen var det allmän rusning efter nötköttsbidrag". Som en följd av detta kunde de jordbrukare som slaktade alla djur i sitt jordbruksföretag innan referensperioden löpte ut behålla alla sina historiska referensbelopp under hela löptiden för systemet med samlat gårdsstöd.

73. Rådet antog 2009 kommissionens förslag om att ändra reglerna för icke-planerad vinstökning och att ge medlemsstaterna möjlighet att återkräva upp till 100 % av referensbeloppen för den icke-planerade vinstökning som jordbrukarna kunde få inom sektorer där det stöd som fortfarande är kopplat ska införlivas med systemet med samlat gårdsstöd senast 2012 [52]. Dessa bestämmelser är dock frivilliga och korrigerar inte de gamla fall där klausulen inte har tillämpats.

DEN REGIONALA MODELLEN SKAPAR ANDRA NEGATIVA EFFEKTER

REGIONALISERING LEDER VISSERLIGEN TILL JÄMNARE FÖRDELNING AV STÖDET, MEN GYNNAR FORTFARANDE STÖRRE GÅRDAR

74. Den regionala modellen innebär att stödrättigheterna i hela den berörda regionen har enhetliga enhetsvärden, oberoende av vilken typ av jordbruksverksamhet som bedrevs innan systemet med samlat gårdsstöd infördes. I den dynamiska blandversionen, där den regionala modellen införs gradvis och som för närvarande tillämpas i Danmark, Tyskland och Förenade kungariket (England), minskas det historiska inslaget gradvis och fördelas om över alla stödrättigheter i regionen. Revisionsrätten underströk redan i sin årsrapport 2006 att "[m]an kommer att få en tydlig omfördelningseffekt på EU:s direktstöd från dem som faktiskt bedriver jordbruk till markägare som kommer att se värdet på sina stödrättigheter fyrdubblas i Danmark och Tyskland och tiodubblas i England" [53]. Detta gäller särskilt nya stödmottagare som inte fick direktstöd inom det tidigare systemet med kopplat stöd.

75. Trots denna särskilda omfördelningseffekt tilldelas stödrättigheter inom den regionala modellen eller blandmodellen det första året helt och hållet på hektarsbasis, vilket betyder att de stora gårdarna fortfarande är de största stödmottagarna. Följaktligen reduceras inkomsterna för jordbrukare som brukar en mindre landareal, till exempel jordbrukare som bedriver intensiv nötköttsproduktion, jämfört med den historiska nivå de hade med det kopplade stödet. Enligt kommissionen skulle dessutom sektorer som nu har ekonomiska svårigheter, till exempel mjölkproduktion, få minskat stöd om de medlemsstater där de bedriver sin verksamhet skulle gå mot regionalisering, eftersom de i genomsnitt brukar mindre jordbruksmark än jordbrukare inom andra sektorer [54].

REGIONALISERING OCH MÖJLIG KAPITALISERING AV STÖD NÄR DET GÄLLER MARKPRISER

76. Inom den regionala modellen (och blandmodellen) ligger antalet stödrättigheter mycket nära det sammanlagda antalet hektar stödberättigande jordbruksmark [55]. Denna situation hade stor påverkan på markpriserna, eftersom jordbrukare med mer stödrättigheter än mark drevs att arrendera mark så att de skulle kunna aktivera en så stor del av sina stödrättigheter som möjligt. Detta driver upp den allmänna efterfrågan på arrenderad mark och leder till högre priser för markarrendering.

77. Inom de tidigare arealrelaterade stödsystemen kunde man konstatera "kapitalisering" av stödet i markpriserna, men flera studier har, oberoende av varandra, slagit fast att införandet av systemet med samlat gårdsstöd inte har minskat denna effekt, utan att den ibland har förstärkt den, särskilt i medlemsstater som valde den regionala modellen och där man i hög grad är beroende av arrenderad jordbruksmark. Detta minskar stödets effektivitet, eftersom jordbrukarna måste betala mer för jordbruksmarken än före reformen. Påverkan från systemet med samlat gårdsstöd anses vara större på priserna för markarrende än på priserna för markförsäljning, och "kapitaliseringen" beror på hur stor procentandel arrenderad jordbruksmark som finns tillgänglig. Revisionsrätten ser en risk att regionaliseringen, om den sprider sig till andra medlemsstater såsom anges inom ramen för "hälsokontrollen", allvarligt kan påverka jordbruksföretagens lönsamhet [56].

ANPASSNINGEN TILL REGIONAL INDELNING OCH OMVÄRDERINGEN AV ENHETSVÄRDEN FÖR STÖDRÄTTIGHETER ÄR VALFRIA

78. När systemet med samlat gårdsstöd infördes var de medlemsstater som föredrog en regional genomförandeform tvungna att definiera regionernas omkrets utifrån objektiva kriterier. De motiverade sina beslut i denna fråga på grundval av sina administrativa strukturer [57], de definierade regionernas jordbrukspotential [58] eller specifika jordbruksmönster [59].

79. Som en följd av "hälsokontrollen" antog rådet ett förslag från kommissionen som gjorde det möjligt för de medlemsstater som tillämpar den historiska modellen att närma stödrättigheternas enhetsvärden till varandra eller byta till en (helt eller delvis) regional modell. De medlemsstater som valt en regional modell kan ompröva sina beslut, se över regionernas utformning och göra så att värdet av stödrättigheterna i alla regioner ligger närmare varandra. Dessa beslut måste fattas "i enlighet med målen i artikel 33 i fördraget" (nu artikel 39) och på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som jordbrukspotentialen och miljömässiga kriterier. Dessa åtgärder ska ge medlemsstaterna ökad flexibilitet för att rikta direktstödet. Ingen medlemsstat har hittills beslutat att ändra sin modell.

INFÖRANDET AV SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD KRÄVDE KOMPLICERADE BERÄKNINGAR OCH LEDDE TILL FEL

80. Vid revisionen fastställdes det att de nationella myndigheterna i allmänhet beräknade stödrättigheternas värde i enlighet med EU-lagstiftningen. Fel konstaterades dock på grund av att vissa uppgifter var felaktiga, att det fattades historiska referensuppgifter, att man inte hade uppdaterat uppgifter där det hade skett förändringar i jordbruksföretagen eller statusen eller att man hade behandlat ansökningar om stödrättigheter från den nationella reserven felaktigt. Sådana fel har ännu inte korrigerats helt och hållet.

81. Revisionsrätten angav i sina årsrapporter för budgetåren 2006, 2007 och 2008 att det fanns brister i beräkningarna av stödrättigheterna och i hur reglerna för användandet av de nationella reserverna tillämpades [60].

82. Revisionsrätten granskade det uppföljningsarbete som kommissionen hade utfört om de fel som uppstod när systemet med samlat gårdsstöd genomfördes. Vid tidpunkten för revisionen pågick förfarandena fortfarande och endast ett formellt beslut om kontroll av överensstämmelse hade fattats och offentliggjorts [61].

83. Revisionsrätten noterar att rådet beslutade [62] att alla stödrättigheter som tilldelats före den 1 januari 2009 ska betraktas som lagliga och korrekta från och med den 1 januari 2010 om de inte hade tilldelats på grundval av formellt inkorrekta ansökningar. Detta ger jordbrukarna rättslig säkerhet, men innebär att de finansiella korrigeringar som fastställts i enlighet med förfarandet för kontroll av överensstämmelse inte kommer att gälla för betalningar som gjorts efter 2009 [63]. Som en följd av detta beslut blir felaktiga stödrättigheter "legaliserade" och slutgiltiga, vilket innebär att årliga utbetalningar på dessa grunder kommer att göras under de kommande åren.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

84. Systemet med samlat gårdsstöd har bidragit till uppnåelsen av två centrala mål i den gemensamma jordbrukspolitiken: att uppmuntra jordbrukare att anpassa sig mer till efterfrågan på marknaden och att stödja inkomsterna inom jordbrukssektorn som helhet. Den övergripande slutsatsen i denna rapport är dock att genomförandet av systemet har gett upphov till ett antal diskutabla inslag när det gäller definitionen av politikens stödmottagare, vad som är stödberättigande skiften och verksamheter, systemets miljöpåverkan, fördelningen av stöd mellan och inom medlemsstaterna samt de historiska och regionala modellernas särskilda effekter. Revisionsrätten uppmanar därför kommissionen att överväga om dessa inslag bör ändras i enlighet med rekommendationerna nedan.

STÖDMOTTAGARE, STÖDBERÄTTIGANDE MARK OCH JORDBRUKSVERKSAMHET

85. Definitionen av systemets stödmottagare formulerades och tillämpades på ett sätt som gjorde det möjligt för personer eller enheter som inte bedriver någon eller endast minimal jordbruksverksamhet att få stöd genom systemet med samlat gårdsstöd.

86. Revisionsrätten har tidigare rapporterat om denna situation i sina årsrapporter och detta bekräftades vid "hälsokontrollen", granskningen av GJP, 2008. Lagstiftaren tillät då medlemsstaterna att utesluta dessa stödmottagare ur systemet med samlat gårdsstöd. Vid tidpunkten för revisionen hade dock ingen medlemsstat använt sig av denna möjlighet, och den situation som beskrivs ovan kvarstår.

87. Där medlemsstaterna inte fastställde ändamålsenliga restriktioner skildes stödrättigheterna helt och hållet från den mark där de ursprungligen fastställdes, vilket stimulerade till investeringar från aktörer som har ringa intresse av jordbruk som verksamhet men som drar nytta av den garanterade avkastningen från systemet med samlat gårdsstöd.

88. Nya jordbrukares inträde i jordbrukssektorn hindras ofta av de rådande villkoren för tillgång till stödrättigheter.

89. Specifikationerna om vad som kvalificerar ett skifte för stöd från systemet med samlat gårdsstöd och vad som är en stödberättigande jordbruksverksamhet är vagt definierade och bidrar inte till att rikta detta stöd till verksamhet och mark som kan "höja produktiviteten inom jordbruket".

REKOMMENDATION 1

Den gällande lagstiftningen och dess genomföranderegler bör ändras så att man kan garantera att stödet från systemet med samlat gårdsstöd riktas till aktiva jordbrukare och att det utesluter stödmottagare som inte bedriver någon eller endast obetydlig jordbruksverksamhet.

REKOMMENDATION 2

Det behövs tydligare definitioner av vad som är stödberättigande mark och jordbruksverksamhet så att skiften som inte används för jordbruk och verksamhet som inte bidrar till att höja produktiviteten inom jordbruket [64] eller till att aktivt bevara markens miljömässiga värden kan uteslutas från systemet med samlat gårdsstöd.

MILJÖPÅVERKAN

90. När tvärvillkoren infördes, samtidigt med systemet med samlat gårdsstöd, villkorades full betalning av stödet med miljövänliga metoder och annan god jordbrukspraxis. Tvärvillkoren blev därför en huvudmotivering för berättigandet till stöd från systemet med samlat gårdsstöd. Systemet med samlat gårdsstöd är dock bara indirekt kopplat till miljökrav.

91. För det första noterade revisionsrätten att det inte finns någon direkt koppling mellan nivån för stödet från systemet med samlat gårdsstöd och de kostnader som uppkommer för jordbrukarna när de ska hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön eller följa de specifika föreskrivna verksamhetskrav som gäller. Värdet av de positiva externa effekter som jordbruksverksamheten ger speglas inte heller i systemet.

92. För det andra krävs det ofta inga eller endast sporadiska åtgärder för att hålla marken i god jordbrukshävd och bevara miljön.

REKOMMENDATION 3

Beräkningen av stödet från systemet med samlat gårdsstöd bör ändras så att man bättre speglar kostnaderna för miljöeffekter och andra externa effekter.

REKOMMENDATION 4

Standarderna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden bör innebära krav på att konkret och regelbunden verksamhet bedrivs av jordbrukarna för att dessa ska kunna få ut fulla stödbelopp. Om tvärvillkoren inte följs bör reduktionen av betalningarna göras mer avskräckande.

FÖRDELNINGEN AV STÖD FRÅN SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD

93. Fördelningen av stöd från systemet med samlat gårdsstöd till de enskilda jordbrukarna baseras fortfarande på a) antalet brukade hektar och b), inom den historiska modellen, på de stödbelopp som betalats ut tidigare (referensåren 2000–2002). Följaktligen gynnar detta stöd fortfarande främst de större gårdarna.

94. Fördelningen av stöd från systemet med samlat gårdsstöd karaktäriseras av att den största delen går till ett litet antal stora stödmottagare medan den stora majoriteten stödmottagare bara får ett begränsat stödbelopp. Moduleringsmekanismen, som minskar det stöd som betalas ut till de största jordbrukarna, berör ett mycket begränsat antal mottagare. Dessutom bidrar det inte till att korrigera den nuvarande fördelningen, eftersom dess främsta mål är att flytta medel från direktstöd till GJP:s pelare för landsbygdsutveckling.

REKOMMENDATION 5

Man bör eftersträva en mer balanserad fördelning av stödet från systemet med samlat gårdsstöd mellan jordbrukarna, antingen genom att ytterligare modulera stödet, genom att införa tak för högre enskilda utbetalningar eller genom att beakta gårdarnas specifika omständigheter.

GENOMFÖRANDEMODELLERNAS SÄRSKILDA EFFEKTER

95. För närvarande tillämpas omkring 20 olika varianter av systemet med samlat gårdsstöd i EU. Detta förklarar till stor del de stora skillnaderna i stödnivåer per hektar mellan medlemsstaterna och även i fördelningsmönstren inom enskilda medlemsstater.

96. Två huvudmodeller har genomförts. Den historiska modellen har med tiden skilts från de nuvarande produktionsvillkoren.

97. Den regionala modellen innebär enhetliga enhetsvärden för stödrättigheter i hela den berörda regionen. Övergången till den senare modellen kan dock i en del r1egioner påverka vissa sektorer för jordbruksproduktion negativt och leda till höjda marknadspriser för jordbruksmark och markarrende, vilket skulle minska stödets ändamålsenlighet.

REKOMMENDATION 6

Beräkningen av stödrättigheter bör baseras på de rådande jordbruksvillkoren i de olika regionerna. En sådan övergång bör dock garantera att oönskade effekter, som höjda mark- och arrendepriser, begränsas.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Olavi Ala-Nissilä som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 6 april 2011.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Inom några jordbrukssektorer hade utbetalningar av direkt-stöd införts i syfte att höja producenternas inkomster. Ett exempel på detta är rådets förordning nr 136/66/EEG av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter (EGT 172, 30.9.1966, s. 3025/66), genom vilken ett stöd till produktionen av olivolja och bordsoliver infördes. När det gäller bomull gavs producenterna stöd indirekt via ett stöd till rensningsföretagen.

[2] Jordbruksavtalet (EGT L 336, 23.12.1994, s. 22) tillåter offentligt gårdsstöd enligt särskilda villkor. Enligt bilaga 2 i avtalet ska berättigande till utbetalningar av inkomststöd fastslås enligt kriterier som inkomstnivå, status som producent eller markägare, faktoranvändning eller produktionsnivå under en referensperiod. Storleken på sådana utbetalningar ett visst år ska inte vara knuten till produktionstyp eller produktionsvolym (inklusive djurbesättning) efter referensperioden eller till priserna på sådan produktion. Utbetalningarna ska inte heller grundas på de produktionsfaktorer som används under något år som infaller efter referensperioden, och jordbrukarna ska inte heller vara tvungna att bedriva produktion för att vara berättigade till stödet.

[3] Direktstöden minskades med 3 % 2005, 4 % 2006 och 5 % från 2007 och framåt. Från och med 2009 kommer de årliga minskningarna för modulering att öka ytterligare, från 7 % 2009 till 10 % 2012. Med Agenda 2000-reformen hade en frivillig moduleringsmekanism redan införts som gjorde det möjligt för medlemsstaterna att modulera upp till 20 % av det totala beloppet för direktstöd. Bara Förenade kungariket, Frankrike, Tyskland och Spanien hade valt att tillämpa de frivilliga moduleringsåtgärderna. I och med GJP-reformen 2003 kan medlemsstaterna tillämpa den frivilliga moduleringsmekanismen utöver den föreskrivna moduleringen. För närvarande tillämpas detta i Förenade kungariket och Portugal.

[4] Artikel 12 i rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken (EUT L 209, 11.8.2005, s. 1).

[5] Artikel 39 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (Lissabonfördraget):"1.Den gemensamma jordbrukspolitiken ska ha som mål atta)höja produktiviteten inom jordbruket genom att främja tekniska framsteg och genom att trygga en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften,b)på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket,c)stabilisera marknaderna,d)trygga försörjningen,e)tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser.2.Vid utformningen av den gemensamma jordbrukspolitiken och de särskilda åtgärder som krävs för att tillämpa den ska hänsyn tas tilla)jordbruksnäringens särskilda karaktär som är en följd av jordbrukets sociala struktur och av strukturella och naturbetingade olikheter mellan olika jordbruksregioner,b)nödvändigheten av att gradvis genomföra lämpliga anpassningsåtgärder,c)det faktum att jordbruket i medlemsstaterna utgör en sektor som är nära förbunden med ekonomin i dess helhet."

[6] Artikel 41 och bilaga VIII till rådets förordning (EG) nr 1782/2003 (fram till den 31 december 2008) (EUT L 270, 21.10.2003, s. 1) och bilaga VIII till rådets förordning (EG) nr 73/2009 (från och med den 1 januari 2009) (EUT L 30, 31.1.2009, s. 16). Beloppen i bilaga VIII är beräknade på grundval av en komplett frikoppling av alla direktstöd. Om en medlemsstat valde att bara delvis tillämpa frikopplingen sänks taket för systemet med samlat gårdsstöd, och taket för de anslag som finns tillgängliga för kopplat stöd höjs i motsvarande grad (se till exempel bilaga III till kommissionens förordning (EG) nr 674/2008 (EUT L 189, 17.7.2008, s. 5) om ändring av bilaga VIII till förordning (EG) nr 1782/2003 och om fastställande för 2008 av budgettaken för partiellt eller frivilligt genomförande av systemet med samlat gårdsstöd).

[7] För närmare uppgifter om de stödsystem som har integrerats i systemet med samlat gårdsstöd se bilaga VI till förordning (EG) nr 1782/2003.

[8] Se artikel 1 och artikel 2 a och c i förordning (EG) nr 1782/2003.

[9] Undantag gäller endast vissa producenter av nötkött, mjölk, får och getter, som inte har någon mark. Dessa producenter får inkomststöd på villkor att de bibehåller en miniminivå av sin historiska djurproduktion. Jordbrukare som odlar jordbruksgrödor får särskilda stödrättigheter för de krav som gäller arealuttag.

[10] För närmare uppgifter om det inkomststöd som faktiskt betalades ut inom systemet med samlat gårdsstöd se bilaga II.

[11] Artikel 122 i förordning (EG) nr 73/2009.

[12] Artikel 43 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[13] Särskilda bestämmelser gällde inom olivoljesektorn där referensperioden omfattade regleringsåren 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002 och 2002/2003.

[14] Artiklarna 58 och 59 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[15] De medlemsstater som sedan 2005 bara delvis hade infört systemet med samlat gårdsstöd tilläts dock behålla kopplingen till produktionen när det gällde bidrag för am- och dikor samt för får och getter.

[16] Artiklarna 45–48 i förordning (EG) nr 73/2009.

[17] Artikel 68 i förordning (EG) nr 73/2009. För närmare analys av detaljerna i dessa frågor se bilaga I.

[18] Artikel 2 i förordning (EG) nr 1782/2003 och artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 795/2004 (EUT L 141, 30.4.2004, s. 1).

[19] Artikel 44.3 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[20] Artikel 1.3 i rådets förordning (EG) nr 146/2008 (EUT L 46, 21.2.2008, s. 1). Utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter ska jord-brukaren kunna förfoga över dessa skiften det datum som har fastställts av medlemsstaten, vilket inte ska vara senare än det datum som har fastställts i den medlemsstaten för ändring av stödansökan.

[21] Revisionsrätten tog upp denna praxis i punkt 5.21 i årsrapporten för budgetåret 2006.

[22] J. Swinnen, P. Ciaian och d’Artis Kancs: Study on the functioning of land markets in the EU Member States under the influence of measures applied under the common agricultural policy (studie om hur marknaden för mark fungerar i EU-medlemsstaterna under påverkan av åtgärder som tillämpas inom den gemensamma jordbrukspolitiken), Bryssel 2008, s. 149–150. Material från flera landspecifika studier (exempelvis Belgien, Finland, Irland, Sverige och Förenade kungariket) visar att systemet med samlat gårdsstöd kanske hindrar nedläggningen av gårdar. I Förenade kungariket verkar många jordbrukares beslut om att lägga ned verksamheten ha skjutits fram till 2012, eftersom de vet att systemet med samlat gårdsstöd kommer att pågå åtminstone till dess. Studien gör också gällande att denna följd av systemet med samlat gårdsstöd uppstår i kombination med att överföringen av rättigheter inte fungerar som den ska.

[23] Se punkt 3.21 i årsrapporten för budgetåret 2009.

[24] Artikel 28.2 i förordning (EG) nr 73/2009.

[25] Artikel 41.2 i förordning (EG) nr 73/2009 och artikel 2.1 i kommissionens förordning (EG) nr 1120/2009 av den 29 oktober 2009 om tillämpningsföreskrifter för det system med samlat gårdsstöd som föreskrivs i avdelning III i rådets förordning (EG) nr 73/2009 (EUT L 316, 2.12.2009, s. 1).

[26] Eurostat pocketbooks – Agricultural statistics – Main results (Eurostats pocketböcker – Jordbruksstatistik – Huvudsakliga resultat) 2007–2008 (2009 års utgåva).

[27] Artikel 2 h i förordning (EG) nr 73/2009.

[28] Revisionsrätten har redan konstaterat att påföljdssystemet för tvärvillkoren har brister, både när det gäller dess utformning och tillämpning: Särskild rapport nr 8/2008: Är tvärvillkoren ändamålsenliga? http://eca.europa.eu/portal/page/portal/publications/auditreportsandopinions/specialreports

[29] Omkring 2,375 miljoner hektar av de 4,557 miljoner hektar jordbruksmark som deklarerats inom systemet med samlat gårdsstöd 2008 var naturlig betesmark. Denna mark, som enligt statistiska uppgifter uppgår till ungefär 4,027 miljoner hektar, finns i bergen, i träskmarker och på hedar. Naturlig betesmark är mestadels täckt av ljung och bräken, samt relativt improduktiv. Traditionella jordbrukare använder den vanligtvis till extensivt bete för får.

[30] Artikel 34.2 a i förordning (EG) nr 73/2009.

[31] Artikel 9 i förordning (EG) nr 1120/2009.

[32] Se skälen 2 och 3 i ingressen till förordning (EG) nr 1782/2003.

[33] Det var som regel det genomsnittliga antal hektar där de hade odlat subventionerade grödor eller den foderareal som under året hade varit tillgänglig för de djur som det hade utbetalats bidrag för.

[34] Artikel 42.5 i förordning (EG) nr 1782/2003. Denna åtgärd fortsätter för direktstöd som ännu (delvis) är kopplade till produktionen och som kommer att införlivas med systemet med samlat gårdsstöd senast 2012.

[35] För närmare uppgifter om utbetalningar genom systemet med samlat gårdsstöd se bilaga II.

[36] Enligt Eurostat utgjorde andelen direktstöd 30 % av faktorinkomsterna och mellan 52 och 56 % av företagsinkomsterna mellan 2005 och 2008 i EU-15. Jordbrukets faktorinkomst är nettoförädlingsvärdet till faktorpriser och beräknas genom att man drar värdet av insatsförbrukningen, kapitalförslitningen och produktionsskatterna från värdet av jordbruksproduktionen till baspriser (= producentpriset + produktrelaterade stöd – produktrelaterade skatter) och lägger till värdet av andra produktionsstöd. Jordbrukets företagsinkomst är den andel av inkomsterna som kommer från den jordbruksverksamhet som används till ersättning för de egna produktionsfaktorerna (arbete och/eller företag, eget kapital och ägd mark).

[37] Enligt Eurostat varierade andelen deltidsarbetande jordbrukare 2007 mellan 33 % i Belgien och 90 % i Malta.

[38] Gårdar som i den historiska modellen hade omfattande direktstöd får alltså fortfarande omfattande inkomststöd, förutsatt att de odlar ungefär lika många hektar. I blandmodellen och den regionala modellen tilldelades stödrättigheterna under det första året strikt utifrån antal hektar. Även om detta har lett till vissa omfördelningseffekter för bönderna i olika sektorer (till exempel kunde inkomststödet bli lägre för gårdar med intensiv mjölkproduktion och högre för gårdar med extensiv nötkött- och fårproduktion) gjorde det starka sambandet mellan stödrättigheter och jordbruksmark återigen att stora utbetalningar gick till de stora gårdarna.

[39] Kommissionen analyserade fördelningen av stödrättigheter i samband med "hälsokontrollen" av GJP 2008. Se diagram 3 om "hälsokontrollen" Health Check – Impact Assessment Note No 1 från den 20 maj 2008, dokument D (2008) AH/15325CAP i bilaga I.

[40] För närmare uppgifter se bilaga III.

[41] Artikel 7.2 i förordning (EG) nr 73/2009.

[42] Skäl 24 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[43] Särskild rapport nr 8/2008: Är tvärvillkoren ändamålsenliga?

[44] Artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[45] Se bilaga I.

[46] Spekulativa betyder i detta avsnitt "överföringar och ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal". Skäl 28 i förordning (EG) nr 73/2009 och skäl 30 i förordning (EG) nr 1782/2003.

[47] Artikel 46 i förordning (EG) nr 1782/2003 och artikel 43 i förordning (EG) nr 73/2009.

[48] Italien hade sedan 2005 tillämpat "kvarhållande" på upp till 50 % av värdet av de stödrättigheter som säljs utan mark (tillåtet enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 795/2004). Dessa restriktioner slopades 2007. Som en följd av detta ökade värdet av de stödrättigheter som överfördes utan mark från 1,3 miljoner euro 2006 till 65,2 miljoner euro 2009.

[49] Se skäl 30 i förordning (EG) nr 1782/2003 och skäl 28 i förordning (EG) nr 73/2009.

[50] Artikel 42.9 i förordning (EG) nr 1782/2003 och artikel 10 i förordning (EG) nr 795/2004.

[51] Punkterna 5.33 och 5.34 i årsrapporten för budgetåret 2006.

[52] Artikel 41.6 i förordning (EG) nr 73/2009, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1250/2009 (EUT L 338, 19.12.2009, s. 1).

[53] Punkt 5.28 i årsrapporten för budgetåret 2006.

[54] Europeiska kommissionen: GJP "hälsokontrollen" – konsekvensbedömning - Impact of a change towards flatter rates of direct payments (konsekvenser av en förändring i riktning mot mer schablonmässiga direktstöd), december 2007.

[55] Detta beror på att den regionala modellen och blandmodellen inkluderade nästan all stödberättigande mark i systemet med samlat gårdsstöd, medan den historiska modellen bara inkluderade den mark som brukades inom ett system med kopplat stöd och grovfoderarealerna i antalet stödrättigheter.

[56] J. Swinnen, P. Ciaian och d’Artis Kancs: Study on the functioning of land markets in the EU Member States under the influence of measures applied under the common agricultural policy (studie om hur marknaderna för jordbruksmark i EU-medlemsstaterna fungerar under påverkan av de åtgärder som tillämpas inom jordbrukspolitiken), Bryssel 2008, s. 141–145; Salhofer, K., Röder, N., Kilian, S., Henter, S. och Zirnbauer, M.: Märkte für Zahlungsansprüche. Endbericht zum Forschungsauftrag 05HS041 des Bundesministeriums für Ernährung, Landwirtschaft und Verbraucherschutz (marknader för stödrättigheter, en slutrapport om forskningsuppdrag 05HS041 från förbundsministeriet för näringsliv, jordbruk och konsumentskydd), Bonn 2009; von Witzke, H., Noleppa, S. och Kennedy, P. L., Effects of the EU common agricultural policy and U.S. farm policy on agricultural land markets (Effekter av EU:s gemensamma jordbrukspolitik och USA:s jordbrukspolitik på marknaderna för jordbruksmark), Washington D.C. 2007.

[57] Tyskland och Förenade kungariket.

[58] I Sverige och Finland baserades regionernas utformning på referensavkastningen. I Förenade kungariket (England) var det främst nationella strategier för hållbart jordbruk som låg bakom beslutet att använda en regional form för genomförande. Stödnivåerna i England varierade dock mellan mycket missgynnade områden (till exempel träskmark) och normal mark, där man indirekt beaktade markens jordbrukspotential.

[59] Förenade kungariket (Nordirland). I Danmark valde man ett regionalt genomförande som ursprungligen innebar en lägsta omfördelning bland stödmottagarna.

[60] I Frankrike hade myndigheterna antagit flera icke stödberättigande program genom vilka jordbrukarna hade fått stödrättigheter, de hade godkänt kortfristig hyra av utrustning som investering och tillämpade inte systematiskt de obligatoriska bestämmelserna på nya jordbrukare som etablerade jordbruksverksamhet under referensperioden. Den orättmätiga tilldelningen av stödrättigheter har sedan 2006 lett till årliga betalningar som uppgår till omkring 60 miljoner euro (punkterna 5.21–5.25 i årsrapporten för budgetåret 2007).I Italien hade man vid tidpunkten för revisionen fortfarande inte korrigerat oriktiga tilldelningar av stödrättigheter för nya olivträd som planterades efter den fastställda tidsfristen och som inte omfattades av något specifikt program eller det generösa godkännandet av särskilda svårigheter och icke stödberättigande områden (punkt 5.14 i årsrapporten för budgetåret 2007).I Förenade kungariket (England) höll myndigheterna fortfarande i slutet av 2009 på att korrigera stödrättigheter som hade tilldelats felaktigt 2005 (årsrapporten för budgetåret 2006).

[61] Kommissionens beslut 2009/721/EG av den 24 september 2009 om undantagande från gemenskapsfinansiering av vissa utgifter som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), inom ramen för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) (EUT L 257, 24.9.2009, s. 28).

[62] Artikel 137 i förordning (EG) nr 73/2009.

[63] Se artikel 137.3 i förordning (EG) nr 73/2009.

[64] Se fotnot 5.

--------------------------------------------------

BILAGA I

GENOMFÖRANDE AV MODELLER FÖR SAMLAT GÅRDSSTÖD, FRAMTIDA INTEGRERING AV KOPPLAT STÖD OCH SÄRSKILT STÖD

Medlemsstat | Start | Region | ModelH | Sektorer som fortfarande har kopplat stöd | Frikopplingsår | Frivilligt genomförande av särskilda typer av jordbruk och av kvalitetsproduktion 2005–2009 (artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003) | Friviligt genomförande av särskilt stöd efter 2009 (artikel 68 i förordning (EG) nr 73/2009) |

Belgien | 2005 | Flandern + Bryssel | Historisk | Nötter och frön (några sorter) Slaktbidrag för kalv 100 % Protein Bidrag för am- och dikor 100 % | 2010 2012 2012 – | | Kvalitetsproduktion |

2005 | Vallonien | Historisk | Nötter och frön (några sorter) Protein Bidrag för am- och dikor 100 % | 2010 2012 – | | Bidrag till gräsmark (uppfödning) |

Danmark | 2005 | en region | Dynamisk blandmodell som ska bli nästan helt regional | Protein Särskilt bidrag för nötkreatur av hankön 75 % Bidrag för får och getter 50 % Potatisstärkelse | 2010 2012 2012 2012 | | Miljöåtgärder inom jordbruket |

Tyskland | 2005 | Tyska förbundsstater (Berlin ingår i Brandenburg, Bremen i Niedersachsen och Hamburg i Schleswig-Holstein) | Dynamisk blandmodell som ska bli helt regional | Stöd för humle 25 % Tobak 60 % Protein | 2009 2009 2012 | | Bidrag till gräsmark (mjölksektorn) |

Irland | 2005 | – | Historisk | Protein | 2012 | | Systemet för gräsmarksfår, programmet för mjölkkor på gräsland, bevarande i Burren-området |

Grekland | 2006 | – | Historisk | Frön Protein Ris Nötter Frukt och grönsaker: utom den årliga skörden Frukt och grönsaker: beredning av citrusfrukter 60 % Frukt och grönsaker: tomater 30 % Bomull 35 % | 2010 2010 2010 2010 2010 2013 2011 – | Tobak, olivolja, socker, jordbruksgrödor, nötköttssektorn, får och getter | Olivolja, durumvete, socker, nötköttssektorn (kvigor och am- och dikor), får och getter, mjölksektorn, nya stödrättigheter i mindre gynnade områden, skördeförsäkring |

Spanien | 2006 | – | Historisk | Bidrag för får och getter 50 % Tobak 60 % Olivolja Frukt och grönsaker: beredning av citrusfrukter Frukt och grönsaker: tomater Frön 100 % Jordbruksgrödor 25 % Slaktbidrag för kalv 100 % Slaktbidrag för fullvuxna nötkreatur 40 % Protein Ris Nötter Potatisstärkelse Bidrag för am- och dikor 100 % Yttersta randmoråden 100 % Bomull 35 % | 2010 2010 2010 2010 2011 2012 2012 2012 2012 2012 2012 2012 2012 – – – | Tobak, bomull, socker, nötköttssektorn, mjölkstöd | Tobak, baljväxter får och getter, växtföljd, mjölksektorn (kvalitet och mindre gynnade områden) |

Frankrike | 2006 | – | Historisk | Stöd för humle 25 % Tobak 60 % Bidrag för får och getter 50 % Bidrag för am- och dikor 100 % Slaktbidrag för kalv 100 % Slaktbidrag för fullvuxna nötkreatur Frukt och grönsaker: tomater Jordbruksgrödor 25 % Protein Ris Frön (några sorter) 100 % Nötter Potatisstärkelse Yttersta randområden 100 % 98 % av respektive nationellt tak för fruktodlingar som producerar katrinplommon, persikor och päron för beredning 75 % av respektive nationellt tak för fruktodlingar som producerar katrinplommon, persikor och päron för beredning | 2010 2010 2010 25 % 2010 2010 2010 2012 2012 2012 2012 2012 2012 2012 – till slutet av 2010 från 2011 till slutet av 2012 | | Proteingrödor, durumvete, ekologiskt jordbruk, växtföljd, kalvar, får och getter, mjölkproducenter i bergsområden, skördeförsäkring, gemensamma fonder mot sjukdomar |

Italien | 2005 | – | Historisk | Tobak Frukt och grönsaker: tomater 50 % Frukt och grönsaker: päron, persikor och katrinplommon för beredning 100 % Frukt och grönsaker: katrinplommon 75 % Frön Protein Ris Nötter | 2010 2011 25 % 2011 25 % 2011 2012 2012 2012 2012 | Socker, jordbrukssektorn, nötköttssektorn, får och getter | Nöt- och kalvköttssektorn, får- och getkött, olivolja, mjölk-produkter, tobak, socker, blomsterprodukter, växtföljd, skör-deförsäkring |

Luxemburg | 2005 | En region | Statisk blandmodell | Protein Nötter | 2010 2010 | | |

Malta | 2007 | En region | Regional model | Ingen | Inget | | |

Nederländerna | 2006 | – | Historisk | Protein och nötter Slaktbidrag för kalv 100 % Slaktbidrag för fullvuxna nötkreatur 100 % Frön för spånadslin 100 % Potatisstärkelse | 2010 2010 2010 2012 2012 | | Djurskydd, skördeförsäkring, får och getter, bidrag till vattentransport |

Österrike | 2005 | – | Historisk | Slaktbidrag för kalv 100 %Slaktbidrag för fullvuxna nötkreatur 40 %Stöd för humle 25 %ProteinNötterPotatisstärkelseBidrag för am- och dikor 100 % | 2010 2010 2010 2010 2011 2012 – | | Bidrag till mjölkkor |

Portugal | 2005 | – | Historisk | Tobak Frukt och grönsaker: tomater Protein Nötter Frön 100 % Bidrag för am- och dikor 100 % Slaktbidrag för kalv 100 % Slaktbidrag för fullvuxna nötkreatur 40 % Bidrag för får och getter 50 % Yttersta randområden 100 % Bomull 35 % | 2010 2011 2012 2012 2012 – – – – – – | Jordbruksgrödor, ris, nötköttssektorn och fårsektorn, olivolja, socker | Extensiva hanteringssystem för inhemska raser, kvalitet (skördar och djur), mjölk- och fårsektorerna, miljöåtgärder inom jordbruket |

Slovenien | 2007 | En region | Regional modell | Bidrag för får och getter 50 % Stöd för humle 25 % Protein Nötter Särskilt bidrag för nötkreatur av hankön 75 % | 2010 2010 2012 2012 2012 | Nötköttssektorn | Extensiv uppfödning av nötkreatur av honkön, mjölkstöd, djuruppfödning på permanenta betesmarker |

Finland | 2006 | Tre regioner (baserat på referens-avkastningen) | Dynamisk blandmodell som ska bli helt regional | Särskilt bidrag för nötkreatur av hankön 75 % Protein Potatisstärkelse Frön (timotejfrö) 100 % Bidrag för får och getter 50 % | 2010 2011 2012 2012 – | Jordbruksgrödor, nötköttssektorn | Proteingrödor och oljeväxtfrön, potatisstärkelse, slaktade lamm, nöt- och kalvköttsproduktion, bidrag för mjölkkor |

Sverige | 2005 | Fem regioner (baserat på referens-avkastningen) | Statisk, blandad, regional modell | Protein Potatisstärkelse Särskilt bidrag för nötkreatur av hankön 74,55 % | 2010 2012 2012 | Kvalitets- och marknadsföringsåtgärder | Kvalitets- och marknadsföringsåtgärder |

Förenade kungariket | 2005 | England – normala områden | Dynamisk blandmodell som ska bli helt regional | Protein Nötter | 2012 2012 | | |

2005 | England – träskmark |

2005 | England – mycket missgynnade områden (utom träskmark) |

2005 | Skottland | Historisk | Protein Nötter | 2010 2010 | Nötköttssektorn | |

| Wales | Historisk | Protein Nötter | 2010 2010 | | |

2005 | Nordirland | Statisk, blandad, regional modell | Protein Nötter | 2010 2010 |

--------------------------------------------------

BILAGA II

UTBETALNINGAR GENOM SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD (ANSÖKNINGSÅREN 2006–2008 – BUDGETÅREN 2007–2009)

Punkt i budgeten 05 03 01 01 Systemet med samlat gårdsstöd – förordning (EG) nr 1782/2003 Avdelning III |

Ansökningsår | 2006 | 2007 | 2008 |

Budgetår | 2007 | 2008 | 2009 | Delsumma | 2008 | 2009 | Delsumma | 2009 |

Belgien | 444,9 | 0,1 | | 445,0 | 453,4 | 0,4 | 453,8 | 467,3 |

Danmark | 927,9 | 0,1 | - 0,1 | 927,9 | 917,8 | 0,5 | 918,3 | 922,9 |

Tyskland | 5358,1 | 4,4 | 0,7 | 5363,2 | 5339,0 | 1,4 | 5340,4 | 5390,6 |

Irland | 1242,7 | 7,4 | 1,1 | 1251,2 | 1240,8 | 4,7 | 1245,5 | 1246,8 |

Grekland | 1905,0 | 7,3 | 4,3 | 1916,6 | 1886,8 | 16,2 | 1903,0 | 2056,6 |

Spanien | 3294,0 | 30,0 | 14,8 | 3338,8 | 3246,5 | 29,6 | 3276,1 | 3342,8 |

Frankrike | 5722,1 | | 0,4 | 5722,5 | 5695,6 | 1,1 | 5696,7 | 5745,3 |

Italien | 3195,8 | 17,9 | 5,2 | 3218,9 | 3185,5 | 16,1 | 3201,6 | 3371,7 |

Luxemburg | 34,6 | | | 34,6 | 34,2 | | 34,2 | 34,1 |

Malta | | | | 0,0 | 1,6 | | 1,6 | 2,7 |

Nederländerna | 293,8 | 1,7 | 0,6 | 296,1 | 659,2 | 7,0 | 666,2 | 682,0 |

Österrike | 508,5 | 0,3 | 0,1 | 508,9 | 598,9 | - 0,1 | 598,8 | 604,0 |

Portugal | 307,0 | 1,8 | 0,3 | 309,1 | 341,6 | 4,2 | 345,8 | 356,6 |

Slovenien | | | | 0,0 | 48,9 | 0,1 | 49,0 | 60,6 |

Finland | 493,9 | | | 493,9 | 488,9 | | 488,9 | 490,8 |

Sverige | 595,0 | 0,5 | | 595,5 | 661,3 | 0,2 | 661,5 | 661,5 |

Förenade kungariket | 3681,4 | 28,8 | - 6,2 | 3704,0 | 3316,2 | 7,4 | 3323,6 | 3263,3 |

Totalt | 28004,7 | 100,3 | 21,2 | 28126,2 | 28116,2 | 88,8 | 28205,0 | 28699,6 |

Källa: Europeiska kommissionen – Generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling.

Punkt i budgeten 05 03 03 00 Ytterligare stödbelopp – artikel 12 i förordning (EG) nr 1782/2003 |

Ansökningsår | 2006 | 2007 | 2008 |

Budgetår | 2007 | 2008 | 2009 | Delsumma | 2008 | 2009 | Delsumma | 2009 |

Belgien | 6,2 | | | 6,2 | 7,6 | | 7,6 | 7,4 |

Danmark | 8,0 | | | 8,0 | 9,6 | | 9,6 | 9,3 |

Tyskland | 49,3 | | | 49,3 | 60,4 | | 60,4 | 59,6 |

Irland | 19,3 | 0,2 | | 19,5 | 24,3 | 0,1 | 24,4 | 24,2 |

Grekland | 60,2 | - 0,1 | | 60,1 | 73,7 | - 0,1 | 73,6 | 74,9 |

Spanien | 74,4 | 0,6 | 0,2 | 75,2 | 91,3 | 1,1 | 92,4 | 94,9 |

Frankrike | 66,5 | 1,0 | | 67,5 | 83,7 | 0,3 | 84,0 | 84,4 |

Italie