Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - Verksamheten vid Euratoms kontor för kärnämneskontroll 1999-2000

1. Sammanfattning

Den arbetsuppgift Euratoms kontor för kärnämneskontroll (Euratom Safeguards Office, ESO), nedan även kallat "Euratom-kontoret", har är att säkerställa att kärnämnen inte används för andra ändamål än de avsedda och att detta sker i enlighet med de säkerhetskrav som har antagits av gemenskapen genom avtal som har slutits med tredje land eller med en internationell organisation.

I denna rapport beskrivs den funktion som Euratoms kontor för kärnämneskontroll fyller, den rättsliga grunden och kontorets verksamhet under perioden 1999-2000. Rapporten innehåller även viss information om den senaste tidens utveckling och utsikterna för framtiden.

Under sin verksamhet under 1999 och 2000 och efterföljande utvärderingar fann inte Euratoms kontor för säkerhetskontroll några indikationer på att kärnämnen hade använts för annat än de fredliga ändamål som avsetts. De små avvikelser som upptäcktes under inspektionerna eller under utvärderingen av material redovisningarna har korrigerats eller utreds fortfarande i samarbete med berörda operatörer.

2. Kärnämneskontroll

2.1. Vad är kärnämneskontroll-

Kärnämneskontroll är den uppsättning åtgärder som vidtas av en tillsynsmyndighet i syfte att kontrollera att kärnämnen och kärnteknisk utrustning inte används för andra ändamål än för de fredliga syften som avsetts, till exempel att de inte används för produktion av kärnvapen. Målsättningen är att tillåta användning av kärnenergi och samtidigt säkerställa att civila kärnämnen endast används i program avsedda för fredliga syften.

Med kärnämne menas alla ämnen som innehåller en eller flera isotoper av torium, uran eller plutonium. Den relativa betydelsen av en kärnämneskontroll av dessa ämnen beror på deras fysiska form, kemiska sammansättning och isotop sammansättning, deras koncentration och huruvida de är obestrålade eller bestrålade. Obestrålat plutonium och höganrikat uran [1] bedöms ha det största strategiska värdet för kärnämneskontroll. Kärnteknisk verksamhet inbegriper brytning och omvandling [2] av uran, anrikning [3], framställning [4] av kärnbränsleelement för produktion av el i kärnreaktorer, upparbetning [5] och lagring av kärnämnen och slutförvaring av kärnavfall.

[1] Höganrikat uran är uran som är anrikat till en halt av mer än 20 procent uran-235.

[2] En kemisk process för att omvandla uran till uranhexafluorid som insatsmaterial för en anrikningsanläggning.

[3] En isotopseparationsprocess för att öka halten av uran-235 i uran.

[4] Framställning av kärnbränsleknippen för användning i kärnkraftsreaktorer.

[5] Separering av uran och plutonium i förbrukat kärnbränsle från klyvbara ämnen med hög radioaktivitet.

Kärnämneskontroll skall inte förväxlas med kärnsäkerhet, fysiskt skydd eller skydd av människa och miljö mot farorna med joniserande strålning.

2.2. Den rättsliga grunden för Euratoms kärnämneskontroll

Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, vanligen kallat Euratomfördraget, utgör den rättsliga grunden för Euratoms kärnämneskontroll. Fördraget täcker alla civila kärnämnen som är avsedda att användas i civila syften i Europeiska unionen, från det ögonblick det bryts (i Europeiska unionen) eller anländer, i någon form, från någon stat utanför Europeiska unionen. I kapitel 7 av ovannämnda fördrag anges alla berörda parters rättigheter och skyldigheter. Ansvaret för att genomföra fördraget ligger hos Europeiska kommissionen.

I fördraget fastställs att:

- Kommissionen skall försäkra sig om att kärnämnen inte används för andra ändamål än de avsedda inom medlemsstaternas territorier och att alla de särskilda kontrollförpliktelser som gemenskapen åtagit sig genom avtal med ett tredje land eller en internationell organisation fullgörs (artikel 77).

- Den som driver en anläggning för behandling av kärnämnen skall underrätta kommissionen om anläggningens grundläggande tekniska data [6] (artikel 78, första stycket).

[6] Grundläggande tekniska data (Basic Technical Characteristics, BTC) är en deklaration som operatören lämnar till kommissionen. Den innehåller information som är av intresse för kärnämneskontrollen om anläggningens utformning, drift och bokföringssystem.

- Kommissionen skall godkänna de metoder som skall användas vid kemisk behandling av bestrålat material (artikel 78, andra stycket).

- Kommissionen skall kräva att driftrapporter upprättas och tillhandahålls för kärnämnen som förbrukats, framställts eller transporterats (artikel 79).

- Kommissionen får sända inspektörer som när som helst skall kunna få tillgång till alla data samt tillträde till alla platser och alla personer som i sitt yrke befattar sig med material, utrustningar eller anläggningar, vilka är föremål för kontroll (artikel 81).

- Kommissionen har rätt att tillgripa sanktioner om kontrollförpliktelserna åsidosätts (artikel 83) och medlemsstaterna skall säkerställa att dessa verkställs.

- Det får inte ske någon diskriminering med avseende på hur ämnena skall användas, och kontrollen får inte utsträckas till material avsett för försvarsändamål. (artikel 84).

Utformningen och omfattningen av de krav som anges i artikel 78, första stycket, och artikel 79 fastställs i förordning (Euratom) 3227/76 i dess ändrade lydelse. Där fastställs huvudsakligen de förpliktelser som den som driver en anläggning för behandling av kärnämnen har gentemot kommissionen.

2.3. Världsomfattande kärnämneskontroll och Förenta nationernas roll

Internationella atomenergiorganet (IAEA), ett FN-organ, ansvarar för de världsomfattande kärnämneskontrollerna. Den utövar sin verksamhet i enlighet med Fördraget om icke-spridning av kärnvapen, vilket alla Europeiska unionens medlemsstater har anslutit sig till. Alla kärnämnen och all verksamhet i de 13 kärnvapenfria medlemsstaterna i Europeiska unionen är underställda IAEA:s säkerhetskontroller, i enlighet med ett särskilt avtal om kontroll av kärnämnen mellan IAEA, gemenskapen och medlemsstaterna, även kallat "kontrollavtalet". Förenade kungariket och Frankrike, de två kärnvapenmakterna i Europeiska unionen, har underkastat sina civila kärnämnen IAEA:s kärnämneskontroll enligt separata avtal om kärnämneskontroll mellan IAEA, gemenskapen och Förenade kungariket respektive Frankrike. I dessa medlemsstater genomför IAEA endast inspektioner vid ett begränsat antal anläggningar: de anläggningar som IAEA har utsett för detta ändamål och som väljs från en förteckning som varje medlemsstat lämnar in. Inom Europeiska unionen genomförs IAEA:s och Euratoms kärnämneskontroller i nära samarbete. Alla avtal om kärnämneskontroll som har slutits med IAEA innehåller bestämmelser om att IAEA till fullo skall använda Euratoms system för kärnämneskontroll och att onödig överlappning med Euratoms kontrollverksamheter skall undvikas. Denna samarbetsmekanism preciseras noggrant i en rad överenskommelser och arbetsavtal (se även 6.4).

3. Omfattningen av Euratoms kärnämneskontroll

Personer och företag som innehar kärnämnen (operatörer), skall underrätta kommissionen om anläggningens grundläggande tekniska data enligt ett utförligt frågeformulär. Denna information omfattar bland annat en beskrivning av de kärnämnen som används och hur det hanteras, samt systemet för kontroll av bokföringen av kärnämnen. Om anläggningens grundläggande tekniska data ändras måste detta meddelas kommissionen.

Operatörerna måste upprätta och underhålla ett bokföringssystem för kärnämnen när de påbörjar hantering av sådant material. Detta materialbokföringssystem innebär att alla områden av anläggningen i vilka kärnämnen kan finnas måste hänföras till en rad materialbalansområden [7]. Operatörerna måste också regelbundet rapportera om anläggningens verksamhetsprogram, inklusive programmet för redovisning av fysiska lager. Dessutom måste de i förväg meddela vissa förflyttningar samt införsel och utförsel av kärnämnen.

[7] Ett område i en kärnanläggning som är avgränsat på ett sådant sätt att mängden kärnmaterial vid varje förflyttning in i eller ut ur detta område kan fastställas. Den fysiska mängden kärnmaterial i detta område kan även fastställas när så krävs i syfte att beräkna materialbalansen för kärnämneskontroll.

Kommissionens inspektörer från Euratom-kontoret sänds ut för att kontrollera att operatörerna uppfyller föreskrifterna om kärnämneskontroll i fördraget och att bestämmelserna i kommissionens förordning tillämpas. De utför inspektioner vid kärnkraftsanläggningarna för att kontrollera

- den deklaration om grundläggande tekniska data som operatören har lämnat,

- operatörens bokföring av kärnämnen och driftrapporter,

- att dessa driftrapporter överensstämmer med de rapporter om lagerändringar och fysiska lagerredovisningar som regelbundet lämnas in till kommissionen, och

- att dessa redovisningar och rapporter överensstämmer med verkligheten.

Euratom-kontoret har den infrastruktur som krävs för att understödja sin inspektionsverksamhet. Kontoret hanterar alla bokföringsrapporter och upplysningar som inkommer från tillståndshavarna, behandlar dem och ger inspektörerna de grundläggande uppgifter som de behöver för verifiering. Kontoret tillhandahåller också logistiskt stöd genom att förse inspektörerna med mätinstrument, förseglingar, kameror och annan apparatur och analyserar sedan de insamlade proverna.

För verifikation och kontroll av materialet har Euratom-kontoret tillgång till en rad tekniska resurser. Instrument för icke-förstörande analys finns att tillgå för direkta mätningar av mängden plutonium och uran i olika sammansättningar. Många sådana instrument installeras på permanent basis vid kärnenergianläggningarna. För kalibrering används särskilt referensmaterial som har sammanställts för Euratoms räkning. För vissa bulkprodukter, exempelvis uranhexafluorid och insats- och uttagslösningar i upparbetningsanläggningar, tas det regelbundet prover, vilka sänds för analys till antingen Gemensamma forskningscentrets laboratorier eller till Euratoms laboratorier på plats (se även 5.1). Med hjälp av inneslutnings- och övervakningsåtgärder säkerställs slutligen att det inkommer kontinuerlig information om en viss typ av kärnämne eller en viss anläggning. För detta ändamål installeras optisk övervakningsapparatur som till exempel tar fotografier med bestämda tidsintervaller. Bilderna samlas regelbundet in och arkiven granskas. Förseglingar används i hög utsträckning för kärnämnen som kan förbli oförändrat mellan verifikationerna. Euratom-kontoret har ett säkert datorsystem för lagring, informationshämtning och analys av inrapporterade uppgifter, för sammanställning av rapporter till IAEA, för utvärderingar direkt på plats av resultat av vidtagna åtgärder och för verifikation och utvärdering av de uppgifter som inkommer från tillståndshavarna.

Kontoret bedriver inte någon egen forskning, utan förlitar sig på stödet från kommissionens forskningsanläggningar vid Gemensamma forskningscentret (GFC). Det bör även noteras att de instrument och den utrustning som används vid kärnämneskontroll nu i allt större utsträckning finns tillgängliga från kommersiella leverantörer, vilket minskar FoU-kostnaderna och resulterar i ökad effektivitet.

All inspektionsverksamhet och alla resultat utvärderas. En första bedömning och utvärdering genomförs redan under inspektionerna, huvudsakligen för att bekräfta att uppgifterna stämmer och att det inte finns några större avvikelser. En mer ingående utvärdering genomförs på huvudkontoret, vilken innefattar kontroller av inneslutnings- och övervakningsuppgifter, statistiska analyser av mätresultat samt utvärdering av materialredovisningar.

Resultaten av dessa utvärderingar kan avslöja avvikelser som kräver en förklaring. I sådana fall inleder Euratom-kontoret en uppföljning som kan bestå av olika åtgärder, till exempel att begära att operatörenn förklarar tydliga avvikelser, att antalet inspektioner och deras omfattning ökas eller att strategierna för dem ändras. Om problemen kvarstår kan kommissionen överväga att föreslå sanktioner.

4. 1999/2000 Inspektionsverksamheter och resultat

4.1. Kärnämnen: kvantiteter

Inom Europeiska unionen finns alla typer av verksamhet inom kärnbränslecykeln representerade. Verksamheterna är dock inte jämnt spridda i de olika medlemsstaterna. Lagren av kärnämnen vid de anläggningar som omfattas av kärnämneskontrollerna ökar konstant (se tabell 1). Plutoniumlagren har under de senaste tio åren ökat med över 150 procent till cirka 530 ton vid slutet av år 2000. Detta faktum är av särskilt intresse när det gäller kärnämneskontroller på grund av plutoniets känslighet. Under samma period ökade uranlagren i Europeiska unionen med över 50 procent till cirka 313 000 ton vid slutet av år 2000.

Operatörerna rapporterar alla kärnämnen som finns i lager och alla lagerrörelser till Euratom-kontoret. Dessa rapporter uppgår till cirka 1,5 miljoner bokföringsposter per år, och de allra flesta av dem inkommer på elektronisk väg. All denna information granskas; externa och interna transporter kontrolleras mot varandra och man kontrollerar även att samarbetsavtalen följs (se även punkt 6.5). Alla felaktigheter och avvikelser som framkom under perioden 1999-2000 kunde korrigeras i samråd med de berörda operatörerna.

Bokföringsrapporter sänds till IAEA i enlighet med de förpliktelser som föreskrivs i de avtal om kärnämneskontroll som Europeiska unionen har ingått med IAEA. Under förevarande rapportperiod fullföljdes rapporteringen till IAEA inom de tidsfrister som fastställs i avtalen.

4.2. Inspektionsinsatser, distribution och resultat

Under förevarande rapportperiod ägnades Euratom-kontorets verksamhet främst åt kontroller vid de stora bearbetningsanläggningarna för plutonium, såsom upparbetningsanläggningar och anläggningar för framställning av blandoxidbränsle (Mixed Oxide Fuel, MOX) [8]. Av det totala antalet 17 000 [9] persondagar som ägnades åt inspektioner under rapportperioden utfördes över 60 procent av inspektionerna vid dessa anläggningar (se även tabell 2). En annan viktig del av Euratoms inspektionsinsatser ägnades åt anrikningsanläggningar för uran och den efterföljande framställningen av kärnbränsleelement med låganrikat uran, vilka upptog nästan 20 procent av den totala inspektionsinsatsen. Över 15 procent ägnades åt kärnämneskontroller av kärnbränslereaktorer. Resterande 5 procent av inspektionerna utfördes vid anläggningar för torrlagring av förbrukat bränsle, forskningscentrer, forskningsreaktorer och mindre anläggningar.

[8] Blandoxidbränsle är ett kärnbränsle som består av en blandning av uran- och plutionumoxider.

[9] Detta innebär varje inspektör i genomsnitt ägnar cirka 70 dagar per år åt inspektionsverksamhet.

4.2.1. Upparbetningsanläggningar

Vid upparbetningsanläggningarna behandlas förbrukat bränsle från kärnbränslereaktorer genom en kemisk process som leder till att uran och plutonium avskiljs från de mycket radioaktiva fissionsprodukterna. De avskilda kärnämnena kan åter föras in i kärnbränslecykeln. De moderna anläggningarna i Sellafield i Förenade kungariket (THORP) och i La Hague i Frankrike (UP2, UP3) har båda en hög produktionskapacitet [10] och högautomatiserade och inkapslade processer.

[10] Den totala produktionskapaciteten för dessa tre anläggningar uppgår till 3000 ton bränsle, vilket innehåller över 20 ton plutonium.

Fysiska lagerverifikationer, som innefattar en avställning av anläggningarna, utförs årligen. De sammanfaller normalt med intervallen mellan upparbetning och/eller längre avställningar för underhåll. Kontinuerliga inspektioner och automatiska obemannade säkerhetssystem krävs för att verifiera kärnämnenas rörelser in (förbrukat bränsle) och ut (huvudsakligen uran och plutoniumoxid) vid anläggningarna.

För THORP har försöksperioden nu gått ut och kärnämneskontrollerna har gått in i en rutinfas. Uppsamlingen och utvärderingen av data från de installerade kontrollinstrumenten har uppdaterats. Alla åtgärder som är nödvändiga för beviljande av tillstånd enligt artikel 78, andra stycket, i Euratom-fördraget (se även 2.2) har fullgjorts och kommissionen väntas bevilja formellt godkännande i början av år 2001.

Sellafieldanläggningen har även några äldre upparbetningsanläggningar för behandling av det så kallade Magnox-bränslet från särskilda reaktorer som konstruerats i Förenade kungariket. Dessa anläggningar har inspekterats rutinmässigt med tillfredsställande resultat.

Alla stora lagerrörelser och lager av plutonium i, från och till upparbetningsanläggningarna UP2/800 och UP3 i La Hague har verifierats, och Euratom-kontoret har kunnat bekräfta de deklarationer operatören lämnat. Avseende kärnämneskontrollerna har Euratom-kontoret kunnat dra tillfredsställande slutsatser, utom när det gäller ett antal uppgifter som inte inkom inom den erforderliga detektionstiden [11], vilket berodde på att operatören dröjde med att deklarera vissa resultat av kemiska analyser. Operatören har vidtagit åtgärder för att förbättra förhållandena.

[11] Detektionstiden är den maximala tid som får förflyta från det tillfälle kärnämnet avlägsnas tills det upptäcks av kontrollmyndigheten. Detektionstiden för obestrålat plutonium eller höganrikat uran är vanligtvis en månad.

En djupgående utvärdering av de grundläggande tekniska egenskaperna för den nya UP2/800-anläggningen för behandling av plutonium, R4, har genomförts under remitteringsperioden: konstruktionsritningarna har granskats, verifikationer har gjorts på plats av huvudflödeskretsarna och en verifikation av kalibreringen av tio kärl har utförts.

Upparbetningsanläggningen vid Dounreay i Förenade kungariket var inte i drift under rapportperioden beroende på en tidigare tillfällig stängning. Inspektörerna hade svårigheter med att verifiera det fysiska lagret vid denna anläggning. En rad åtgärder avtalades mellan Euratom-kontoret och operatören, som till slut genomförde dessa, och Euratom-kontoret kunde därmed slutföra en fysisk lagerverifikation i oktober 2000.

4.2.2. Anläggningar för framställning av blandoxidbränsle (MOX-bränsle)

Vid anläggningar för framställning av MOX-bränsle används plutoniumoxid som har framställts vid upparbetningsanläggningar och som blandas med uranoxid i en process för att framställa MOX-bränsleelement, vilka senare används i kärnkraftverk. Av de fyra befintliga anläggningarna för framställning av MOX-bränsle i Europeiska unionen är MELOX-anläggningen i Marcoule i Frankrike och Sellafields nya MOX-anläggning (SMP) de mest moderna anläggningarna av detta slag, med sina helautomatiska system, där processen och det lagrade materialet praktiskt taget är oåtkomligt.

Vid de anläggningar där MOX-bränsle framställs är kärnämneskontroller av särskild vikt, eftersom hantering av utvunnet plutonium sker där. Inspektioner genomförs på regelbunden basis för att verifiera in- och utförsel av plutonium och för att hålla den en månad långa tidsgränsen för plutonium. Vanligtvis utförs en årlig fysisk lagerverifikation (Physical Inventory Verification, PIV). För att minska antalet driftsavbrott vid anläggningen och minska stråldosen hos inspektorer och anställda vid anläggningarna, används alltid automatisk mätutrustning och inneslutnings- och övervakningsåtgärder när så är möjligt. Så mycket som möjligt av det plutonium som finns vid anläggningarna förvaras med inneslutning och övervakning för att minska behovet av att mäta om materialet varje månad.

Vid MELOX-anläggningen för framställning av MOX-bränsle har det installerats ett särskilt anpassat system för kärnämneskontroll, vilket utgör en kontinuerlig garanti för att det inte sker någon spridning. Tidsplanen för inspektioner har uppdaterats och den obemannade verifikationsutrustningen har utökats för att anpassa denna till anläggningens nyligen ökade produktionskapacitet och utvidgade produktionsposter. Förberedelser påbörjades i samarbete med IAEA i syfte att gemensamt verifiera utförseln av färdiga MOX-element till Japan.

Sellafieldanläggningen för MOX-bränsle (SMP) förväntas påbörja verksamheten (plutoniumframställning) i mitten av år 2001. All utrustning för kärnämneskontroll, som är mycket tekniskt avancerad och automatisk, har installerats och ett tillstånd för att starta driften väntas erhållas inom kort. Anläggningens grundläggande tekniska data har verifierats.

Resultaten från kärnämneskontrollinspektionerna vid demonstrationsreaktorn för MOX-bränsle (MDF), som också finns i Sellafield, var tillfredsställande. Denna anläggning stängdes slutgiltigt vid slutet av rapportperioden, men det finns fortfarande kärnämnen kvar på anläggningen.

Vid anläggningen för framställning av MOX-bränsle i Cadarache tillämpade Euratom-kontoret nyligen nya former av kärnämneskontroll, vilka har gett goda resultat. Rutinfasen är nu nådd.

Den belgiska anläggningen för framställning av MOX-bränsle i Dessel inspekterades av Euratoms kontor för kärnämneskontroll och IAEA med goda resultat som följd. Under rapportperioden slutfördes verksamheten med det nya partnerskapet /NPA) med IAEA på detta område. I detta sammanhang uppgraderades och kompletterades den tekniska utrustning som installerats för att tillgodose alla planerade inspektionsåtgärder.

För kärnämneskontroll av nytt MOX-bränsle avsett för Japan och i genomgång vid La Hague utarbetades i samarbete med IAEA en ny gemensam strategi för kärnämneskontroll, och den genomfördes framgångsrikt. Under rapportperioden genomfördes två arbetsomgångar med material från FBFC i Belgien.

De åtgärder för kärnämneskontroll som skall genomföras under avvecklingsfasen av kärnbränsleanläggningen Hanau i Tyskland har vidtagits och ny utrustning för kärnämneskontroll har också installerats.

4.2.3. Anrikningsanläggningar

Moderna lättvattenreaktorer kräver bränsle som till cirka 3 till 5 procent består av den klyvbara uranisotopen U-235. Eftersom naturligt uran endast innehåller 0,7 procent av denna nuklid, krävs det en anrikningsprocess för att uppnå den önskade halten. Gasformig uranhexafluorid (UF6) används som processenmedium. I Europeiska unionen finns det två företag som erbjuder denna tjänst åt civila kunder: URENCO och EURODIF. URENCO driver tre centrifugeringsanläggningar i Almelo (Nederländerna), Capenhurst (Förenade kungariket) och Gronau (Tyskland). EURODIF har en diffusionsanläggning i Tricastin i Frankrike. Teoretiskt sett kan alla anrikningsanläggningar användas för framställning av höganrikat uran. Därför är det strategiskt viktigt att kärnämneskontroller utförs vid sådana anläggningar.

Den rutinmässiga tillämpningen av kärnämneskontroller vid centrifugerings anläggningar för anrikning utförs alltid gemensamt med IAEA och omfattar en fysisk lagerverifikation (Physical Inventory Verification, PIV) per år. Dessutom genomförs periodiskt återkommande inspektioner ungefär en gång i månaden för att täcka behovet av verifikationer av anläggningens produktion. Utöver detta genomförs ytterligare inspektioner utan förvarning i syfte att kontrollera att de känsliga processområdena inte har omkonfigurerats för att framställa uran som är mer anrikat än vad som har uppgetts.

Vid EURODIF-anläggningen för anrikning fortskred arbetet med att genomdriva en fullständig strategi för kärnämneskontroll som uppfyller Euratoms krav. Härvid sågs även anläggningens materialbalansområdesstrukturer över.

Vid de tre URENCO-anläggningarna, vilka har expanderat avsevärt i produktionskapacitet under de två senaste åren, har man använt högupplöst spårämnesanalys [12] (High Performance Trace Analysis, HPTA), en ny och kraftfull teknik för partikelanalys. Denna metod har utvecklats i nära samarbete med IAEA (som benämner metoden "omgivningsprov") och används för att se till att anrikning av material som överskrider de nivåer som har uppgetts och hemlig framställning av höganrikat uran upptäcks i tid. Under åren 1999-2000, samlades det in ett stort antal prov vid dessa anläggningar och de analyserades sedan för att upprätta en grundläggande databas för framtida referensmaterial. Denna metod, som även används inom zonerna med begränsat tillträde i processen, förstärker avsevärt kärnämneskontrollernas effektivitet vid sådana anläggningar.

[12] Högupplöst spårämnesanalys, eller omgivningsprovtagning, är en teknik för kärnämneskontroll som innebär att prover samlas in inuti eller utanför kärnanläggningar, varpå proverna analyseras. Analyserna gör det möjligt att genom spår av kärnmaterial bekräfta tidigare eller nuvarande kärnverksamhet i det område där proverna har samlats in (huvudsakligen partikelanalys).

4.2.4. Kärnbränsleanläggningar för framställning av låganrikat uran [13], kärnbränsle anläggningar för framställning av höganrikat uranError! Bookmark not defined. och omvandlingsanläggningar

[13] Låganrikat uran är anrikat upp till en halt av 20 procent uran-235.

Vid anläggningar för framställning av låganrikat uran framställs bränslepatroner från låganrikat uran, som sedan skall användas i kärnkraftverk. Anläggningarna för omvandling är ofta förlagda till samma plats som anläggningarna för framställning av låganrikat uran och där sker omvandling av anrikad UF6 som framställts i anrikningsanläggningarna till uranoxid eller framställning av UF6 ur naturlig uranoxid före anrikning. Vid anläggningar för höganrikat material tillverkas bränsleelement av högaktivt uran för forskningsreaktorer.

I Europeiska unionen är anläggningar för framställning av låganrikat uran i drift i Belgien, Frankrike, Tyskland, Spanien, Sverige och Förenade kungariket. Vid dessa anläggningar utför Euratom-kontoret vanligtvis en fysisk lagerverifikation varje år. Då utförs en omfattande kontroll av allt material medan produktionen stoppas. Förteckningar över alla lagerposter verifieras för att bekräfta att de är fullständiga och korrekta. Kontrollprocessen inkluderar provtagning, och proverna analyseras sedan noggrant i laboratorier. Dessutom utför inspektorerna mätningar med hjälp av bärbar utrustning. Vid de periodiskt återkommande inspektionerna (7-11 stycken per år), vilka sker mellan de fysiska lagerverifikationerna, koncentreras ansträngningarna huvudsakligen till att verifiera ingång och utgång av kärnämnen.

Euratom har utökat sina inspektioner av anläggningar för höganrikat uran i Frankrike jämfört med tidigare. Dock har kontoret ännu inte nått samma kontrollnivå av liknande anläggningar på andra håll i Europa. Avsevärda framsteg har emellertid gjorts, särskilt i den datoriserade informationsbehandlingen och i förberedelserna för en obemannad station för mätningar av producerade bränslepatroner.

När det gäller de franska anläggningarna för högaktivt uran är det huvudsakliga problemet fortfarande att delar av anläggningen används både för försvarsändamål och civila ändamål. Även om produktionskampanjerna vanligen är klart separerade, begränsas informationsflödet och tillträdet för inspektörerna i vissa fall på grund av de säkerhetskrav som försvarsmyndigheterna ställer. Euratom-kontoret har därför inte kunnat slutföra en fullständig kärnämneskontroll för denna anläggning. Diskussioner med de franska myndigheterna pågår för att lösa detta problem.

Framsteg nåddes med att vid en fransk omvandlings- och lagringsanläggning införa en fullständig kärnämneskontroll enligt de krav som Euratom ställer, inklusive en revision av materialbalansområdesstrukturen. Problem rörande tillträde till vissa delar av anläggningen löstes framgångsrikt.

Det kärnbränsle som används i Förenade kungarikets reaktorer för elproduktion tillverkas i Springfields. Verksamheten under de senaste åren och särskilt perioden 1999/2000 har framför allt berört bränsleproduktionen i en AGR-reaktor (Advanced Gas Cooled Reactor) vid en mycket gammal tillverkningsanläggning, vilken har flyttats till den nya OFC-anläggningen (Oxide Fuel Complex). Vid denna anläggning slås hela processen samman, från omvandling till produktion av bränsleelement. Kärnämneskontrollerna vid Springfields-anläggningarna har därför koncentrerats till denna nya OFC-anläggning. Avsevärda framsteg har gjorts i arbetet med att utrusta några av de mest svåråtkomliga delarna av anläggningen med automatiserade mätsystem i syfte att uppnå de uppsatta målen för kärnämneskontroll, vilket leder till stora besparingar av inspektionsresurserna.

4.2.5. Kärnkraftsreaktorer

De flesta av de kärnkraftsreaktorer som är i drift i Europeiska unionen är lättvattenreaktorer, vilket innebär att reaktorerna kyls och modereras med vanligt vatten. I Förenade kungariket finns dessutom MAGNOX-reaktorer och AGR-reaktorer (Advanced Gas Cooled Reactor) i drift, vilka modereras med grafit och kyls med koldioxidgas. Driften av en lättvattenreaktor med låganrikat uran pågår långa perioder utan avbrott (12-18 månader). Dessa perioder, när bränslet i reaktorhärden är oåtkomligt, följs av en avställning som vanligtvis varar 2-4 veckor, där ungefär en tredjedel av det använda kärnbränslet ersätts med nytt bränsle från kärnbränsleanläggningar.

Reaktorer med låganrikat kärnbränsle inspekteras under denna avställningsperiod, eftersom allt bränsle då är åtkomligt för verifikation. Verifikationstekniken på plats, vilken innefattar snabba tester av bränslets egenskaper, tillämpas för bränsle som har tagits ut från reaktorhärden. När sådana verifikationer inte ger fullständiga resultat, kan andra sorters tekniker användas, vilka kan innefatta hantering av det använda bränslet. Förutom dessa direkta verifikationer installeras och används kameror och förseglingar vid en del anläggningar för lågaktivt uran i syfte att underlätta översikten över bränslet och hanteringen av detta. Periodiskt återkommande inspektioner utförs vanligen i kvartalsintervaller mellan avställningarna, i mån av resurser.

Vid en del anläggningar för lågaktivt uranbränsle används MOX-bränsle för att göra bruk av det plutonium som framställs i omvandlingsprocessen. De inspektioner som ägnas åt att verifiera dessa bränsleelement i de kärnvapenfria staterna har fått en högre prioritet under de två senaste åren, vilket har resulterat i att tillämpningen av kärnämneskontroll har förbättrats avsevärt på dessa anläggningar.

4.2.6. Anläggningar för torrlagring av förbrukat kärnbränsle

Ett antal av EU:s medlemsstater har fattat politiska beslut som med tiden kommer att innebära direktförvaring av förbrukat kärnbränsle i geologiska slutförvar. Innan dessa förvaringsanläggningar är färdiga att tas i drift, lagras det förbrukade kärnbränslet under vatten i lagringsdammar eller i förseglade lagringsbehållare under torra förhållanden. Förvaringsanläggningar kan utlokaliseras från reaktorn till centrala anläggningar som är avsedda för detta ändamål, men lagringen kan även ske på själva reaktorplatsen.

Eftersom kärnämnena blir oåtkomliga för direktkontroll när de lagras i förseglade lagringsbehållare, sker systematiska verifieringar av allt förbrukat bränsle som flyttas till dessa behållare. Därefter upprätthålls informationsflödet om materialet med hjälp av inneslutnings- och övervakningsåtgärder som till exempel förseglingar, videoövervakning osv. Denna verksamhet är mycket tidskrävande och särskilt komplicerad i planeringshänseende. Euratom-kontoret har därför börjat installera obemannade mätstationer som avsevärt minskar behovet av inspektioner.

Många bassänger för förbrukat kärnbränsle har nu nått gränsen för sin kapacitet. Man har därför använt alternativa lösningar, till exempel lagring utanför reaktorn i betongbunkrar eller torrlagringsanläggningar på plats. Dessa lagringsanläggningar måste genomgå de tillämpliga kärnämneskontrollerna.

4.2.7. Andra anläggningar

Rutinmässiga kontroller har påbörjats av stora kvantiteter kärnämnen som underställts Euratoms kärnämneskontroll genom den brittiska regeringens program för omprövning av det strategiska försvaret (Strategic Defence Review Programme).

Euratom-kontoret har följt utvecklingen av den nya forskningsreaktorn FR2 i Tyskland och ett program för kärnämneskontroll för reaktorn har arbetats fram. Denna anläggning utgör en viktig forskningsresurs men är inte underställd någon särskild kärnämneskontroll, även om den drivs med högaktivt uran.

Brister i det interna systemet för kärnämnesbokföring vid ett forskningscenter i Sverige resulterade i att Euratom inte kunde godta den fysiska lagerverifikationen för år 2000. Problemet löstes genom en granskning av operatörens rutiner efter rekommendationer från Euratom-kontoret och ledde till att den fysiska lagerverifikationen kunde slutföras med tillfredsställande resultat kort därefter.

Den verifikation av det fysiska lagret som gjordes av en anläggning för lagring av kärnavfall för år 2000 i Förenade kungariket fick också avslag av Euratom-kontoret. Operatören vidtog nödvändiga korrigeringsåtgärder och gjorde om kontrollen av det fysiska lagret; en ny verifikation planeras tidigt under 2001.

Vissa anläggningar (till exempel i Cadarache och Sellafield), där gammalt plutoniumhaltigt material lagras, har stora problem med att verifiera sina fysiska lager. Hantering och tillträde försvåras på grund av strålningsrisker och av säkerhetsskäl, vilket gör det omöjligt att fullständigt genomföra de rutinmässiga kärnämneskontrollerna. Situationen bevarades emellertid oförändrad med hjälp av inneslutnings- och övervakningssystem.

4.3. Avslutande anmärkningar

Den kontrollverksamhet som genomfördes av Euratoms kontor för kärnämneskontroll under rapportperioden gav inga indikationer på att kärnämnen som hade deklarerats och underställts Euratoms kärnämneskontroll hade använts för andra ändamål än vad som avsetts.

Euratom-kontoret har ägnat mycket ansträngning åt att reda ut tillkortakommanden i en del operatörers kärnämnesbokföring. Operatörerna får systematiskt feedback från Euratom-kontorets verifikationsverksamhet, vilket i sin tur har lett till att bokföringen av kärnämnen vid de olika anläggningarna har förbättrats.

I ett antal fall krävde de avvikelser som upptäckts under inspektion eller kontroll av materialbalanser, särskilt posten "icke-redovisat material" (Material Unaccounted For, MUF) [14], att intensiva uppföljningar genomfördes av alla berörda parter. Det enda alternativet i sådana fall är att samvetsgranna undersökningar genomförs och att en fortgående dialog förs med operatörerna.

[14] Icke-redovisat material utgör skillnaden mellan den fysiska mängden och den bokförda mängden kärnämnen vid en anläggning.

Utrustning för kärnämneskontroll, som ofta är obemannad och till och med sköts med hjälp av fjärröverföring av data, används i ökad omfattning för att förbättra effektiviteten i kärnämneskontrollerna vid de olika anläggningarna. Det är dock fortfarande så att installation och underhåll av och felsökning på denna utrustning på anläggningarna kräver stora mänskliga resurser.

Såväl elektronisk utrustning som mjukvara och utvärderingsverktyg har nått en lämplig mognadsnivå för inspektionsändamål. Användningen av dessa har i hög grad hjälpt till att rationalisera planering och rapportering.

5. Logistik och teknisk verksamhet

5.1. Teknik och logistik för kärnämneskontroll

Teknik och logistik för kärnämneskontroll omfattar de tekniska hjälpmedel med vilka inspektörerna försäkrar sig om att de fysiska mängderna av kärnämnen överensstämmer med de bokförda värdena (se även punkt 3).

En del av utrustningen är flyttbar och transporteras från huvudkontoret för att användas vid inspektioner. Denna utrustning utgörs bland annat av förseglingar, strålningsdetektorer och övervakningssystem. Euratom-kontoret har dessutom en stor mängd med utrustning (inklusive datorer) som installeras vid många kärnanläggningar i Europeiska unionen. Rutinåtgärder som anskaffning och underhåll ingår för all slags utrustning.

Under föreliggande rapportperiod har all utrustning för kärnämneskontroll uppgraderats i syfte att förbereda övergången till år 2000.

Prioriteringarna inom logistikområdet är att spara in på de mänskliga resurserna vid inspektioner, att förbättra utrustningens tillförlitlighet och förbättra kostnadseffektiviteten genom att använda modern teknik. De viktigaste projekten under rapportperioden var följande:

- Utbyggnad av digitala videoövervakningssystem. Användning av kommersiellt tillgänglig standard kommer att medföra att Euratom-kontoret blir mindre beroende av system som utvecklats särskilt för kärnämneskontroll. Denna åtgärd har till syfte att förbättra utrustningens tillförlitlighet, vilket i sin tur kommer att leda till en minskning av investerings- och underhållskostnaderna.

- Utveckling av en ny transponderförsegling. Målet är att ersätta de åldrande förseglingar som är tillverkade av koppar/mässing med elektroniska anordningar som kan verifieras på plats.

- Beställning och igångsättande av två laboratorier på plats (Sellafield i Förenade kungariket och La Hague i Frankrike) för analyser av de prov som tagits av Euratoms inspektörer. Målet är att minska antalet transporter av radioaktiva prover och att snabbare göra resultaten tillgängliga för inspektörerna. En viktig milstolpe nåddes i september 1999 i och med invigningen av laboratoriet i Sellafield för hantering och analyser av prover som tagits i samband emd kärnämneskontroller vid THORP. Detta var höjdpunkten på en omfattande investering av Euratom-kontoret och ett betydelsefullt samarbete mellan Euratom-kontoret, Institutet för transuraner (ITU) [15] och BNFL (operatören). Detta följdes av en liknande invigning av laboratoriet på plats i La Hague för UP2- och UP3-anläggningarna tillsammans med COGEMA och SGN, som är ett dotterbolag till COGEMA och tillhandahåller maskinutrustning.

[15] Institutet för transuraner (ITU) ingår i kommissionens Gemensamma forskningscenter (GFC).

- Utbyggnad av obemannade system för insamling av information om strålningskontroll och mätsystem. Ett övervakningssystem som fungerar dygnet runt minskar inspektörernas behov av att besöka strålningskontrollerade områden. De nya systemen för insamling och granskning av uppgifter grundar sig på affärsmässiga standarder.

- Fjärröverföring av information till Euratom-kontoret. Det faktum att drifts- och inspektionsdata finns tillgängliga i Luxemburg kommer att minska behovet av att sända ut inspektörer på fältet, och behovet av att utföra underhållsarbete på plats kan också minska.

5.2. Metoder för utvärdering av kärnämneskontroller

Arbetet med kärnämneskontroller grundar sig i hög grad på analyser av de uppgifter som har inhämtats, från vilka slutsatser sedan kan dras. Det kan dock förekomma fel i dessa uppgifter. Under rapportperioden har det använts verktyg för att uppskatta de mätfel som inspektörer och operatörer gör. Uppskattningen bygger på resultaten av en förstörande analys [16]. Processer har införts för att utvärdera uppgifter från materialbokföring i nästan realtid (Near Real Time Material Accountancy, NRTMA) [17] vid omvandlingsanläggningen THORP. Metoder har utvecklats för att utvärdera skillnader mellan leverantörer och mottagare och fastställa volymen i de reaktortankar som används.

[16] Destruktiv analys är en kvalitativ och kvantitativ bestämning av egenskaperna hos ett prov från det föremål som mäts. För detta krävs provtagning, och provets fysiska form ändras. Målet är att fastställa den totala kvantiteten och sammansättningen av kärnämnen i de föremål som mäts.

[17] Materialbokföring i nästan realtid är en form av materialbokföring för anläggningar som hanterar bulkmaterial i vilken verifikationer av lagerrörelser kompletteras av fysiska verifikationer som utförs med jämna intervaller. Den utrustning som används ingår i processen och påverkar inte driften. Målet med denna bokföringsmetod är att göra det lättare att upptäcka avvikelser i tid genom att använda statistiska tester som är särskilt utformade för uppgifternas sekventionella beskaffenhet.

Datoriserade statistiska verktyg har utvecklats för att användas på fältet för den statistiska utvärderingen av icke-redovisat material, för återkontroller av skalkalibreringsparametrar och tankkalibreringar vid omvandlingsanläggningar.

5.3. Informationssystem

Euratoms kontor för kärnämneskontroll har ersatt sitt informationssystem med ett modernt klient-serversystem. Det nya informationssystemet omfattar tre huvudsakliga områden: bokföring av kärnämnen, inspektioner samt administrativt och tekniskt stöd.

Utvecklingsresurserna under år 1999 ägnades åt att säkra informationssystemen inför millennieskiftet. Dessutom påbörjades arbetet med flera nya informationssystem för inspektionsstöd, hantering av prover från destruktiva analyser och hantering av förseglingar.

5.4. Utbildning

De inspektörer som arbetar med kärnämneskontroll är kvalificerade yrkesmänniskor som rekryteras från många olika yrkesgrupper. De har vanligen sysslat med vetenskap, teknik eller bokföring tidigare och kommer från flera olika industribranscher och forskningsgrenar.

Kärnämneskontroll är emellertid ett mycket specialiserat område, vilket kräver en mycket specifik utbildning. En utbildningsprofil och ett utbildningsprogram utformas för varje ny medarbetare vid Euratom-kontoret då de påbörjar sin anställning. Euratoms kontor för kärnämneskontroll kan erbjuda inspektörerna över 60 yrkesinriktade och tekniska utbildningskurser per år. Dessa kurser hålls vid huvudkontoret i Luxemburg, vid GFC-anläggningar, vid kärnanläggningar eller vid specialiserade utbildningsinstitut och naturligtvis under arbetet med inspektionerna.

6. Samarbete och förbindelser

6.1. Europaparlamentet

Under rapportperioden hade inte Euratoms kontor för kärnämneskontroll några rättsliga ärenden. Kontorets förbindelser med Europaparlamentet begränsades därför till att besvara frågor från parlamentet, vilka huvudsakligen handlade om säkerhet och kärnämneskontroll vid storskaliga omvandlingsanläggningar för plutonium i Europeiska unionen. Olaglig handel med kärnämnen var ett annat viktigt ämne som togs upp i frågorna från parlamentet. Andra frågor handlade om Euratom-kontorets organisation och insatser.

6.2. Medlemsstaterna

Även om det fastställs i Euratom-fördraget att kommissionen genom Euratoms kontor för kärnämneskontroll skall ha direktkontakt med dem som handhar kärnämnen, anser kontoret att regelbundna kontakter med medlemsstaternas myndigheter är av mycket stor vikt för att kärnämneskontrollen skall fungera smidigt i respektive stat. Utöver dessa kontakter fördes diskussioner med ett antal medlemsstater för att förbereda tillämpningen av de åtgärder i tilläggsprotokollet [18] som inte berör kärnämnen.

[18] Tilläggsprotokoll till avtalet mellan Konungariket Belgien, Konungariket Danmark, Republiken Finland, Republiken Grekland, Republiken Irland, Republiken Italien, Storhertigdömet Luxemburg, Konungariket Nederländerna, Republiken Portugal, Konungariket Spanien, Konungariket Sverige, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Österrike, Europeiska atomenergigemenskapen och IAEA rörande tillämpningen av artikel III.1 och III.4 i Fördraget om förhindrande av spridning av kärnvapen (tilläggsprotokoll till INFCIRC/193).

Rådets grupp för atomfrågor har med jämna mellanrum informerats om de framsteg som gjorts i förberedelserna av tillämpningen av tilläggsprotokollet, revisionen av tilläggsreglerna [19] och IAEA:s genomföranderapporter för kärnämneskontroll avseende Europeiska unionens medlemsstater.

[19] Tilläggsreglerna innehåller en rad tekniska och administrativa förfaranden som har utformats för att genomföra de kärnämneskontroller som fastställs i de avtal om kärnämneskontroll som har slutits med IAEA; de handlar till exempel om översyn av anläggningarnas utformning, krav på dokumentation, rapporteringskrav och inspektioner.

6.3. Utvidgningen

Euratoms kontor för kärnämneskontroll väntar sig inte några större problem inom området kärnämneskontroll när nya stater ansluter sig till Europeiska unionen. Alla kandidatländer har undertecknat icke-spridningsfördraget och inspekteras redan av IAEA.

Emellertid är det enligt Euratomfördraget operatörerna och inte de statliga myndigheterna som skall lämna rapporter om kärnämneslager och förändringar i dessa direkt till kommissionen. Operatörerna skall även upprätta ett bokföringssystem i linje med kommissionens förordning 3227/76 (se 2.2). De systematiska kontroller som genomfördes år 1998 och 1999 och ett antal diskussioner mellan Euratom-kontoret och kandidatländerna visade att det kan komma att krävas teknisk assistans för att förbereda tillämpningen av Euratoms regelverk för kärnämneskontroll. Ett projekt har utarbetats för detta ändamål, vilket kommer att förse operatörer i ansökarländerna med en lösning för att tillämpa Euratoms system för bokföring av kärnämnen, inklusive lokala godkännanden och överföring av krypterade bokföringsrapporter till Euratom-kontoret.

6.4. IAEA

6.4.1. Rutinsamarbete

I enlighet med den nya partnerskapmodellen (New Partnership Approach, NPA), vilken avtalades år 1992 mellan Europeiska kommissionen och IAEA (se även 2.3), samarbetar IAEA och Euratom-kontoret i de 13 kärnvapenfria staterna. Samarbetet med Förenade kungariket och Frankrike sker med så kallade gemensamma team. I enlighet med partnerskapmodellen genomför IAEA och Euratom-kontoret sina inspektionser med gemensamma team. Resultaten från Euratom-kontorets inspektioner tas i beaktande av IAEA när de drar sina slutsatser och vice versa.

Under denna rapportperiod har IAEA och Euratom vidtagit nya, gemensamma åtgärder för kärnämneskontroll vid en anläggning för framställning och tillverkning av MOX-bränsle och vid två anläggningar för torrlagring av förbrukat bränsle.

Tekniskt stöd är en viktig del av Euratom-kontorets samarbete med IAEA. I denna verksamhet ingår gemensam planering av inspektioner, gemensam utbildning av inspektörer, gemensamma analyser av prover för förstörande analys, gemensam användning av utrustning för kärnämneskontroll och mjukvara samt ett omfattande gemensamt FoU-program. Stora gemensamma FoU-projekt genomförs till exempel inom mätning av förbrukat bränsle, nästa generation av digitala övervakningssystem inklusive fjärrövervakning, nya elektroniska förseglingar vilka ersätter förseglingar av koppar och mässing samt mjukvara för stratifiering och provtagning.

Det smidiga samarbetet mellan IAEA och Euratom-kontoret i enlighet med partnerskapmodellen har resulterat i en anmärkningsvärd förbättring av effektiviteten hos IAEA:s kärnämneskontroll i Europeiska unionen under rapportperioden, vilket kan utläsas ur IAEA:s rapporter om kärnämneskontroll för 1998 och 1999. De viktigaste problemen har lösts och andra åtgärder kommer att vidtas för att lösa de problem som kvarstår.

6.4.2. Samarbete inom området för stärkt kärnämneskontroll

Flera delar av det nya stärkta systemet för kärnämneskontroll, vilket utvecklades av IAEA efter Irakkrisen under tidigt nittiotal, tillämpas redan eller förbereds för tillämpning i Europeiska unionen.

Ett exempel på detta är de fältundersökningar som utförts avseende användning av fjärrövervakning vid en anläggning för förbrukat kärnbränsle och i en kärnkraftsreaktor. Riktlinjer för kärnämneskontroll vid stora forskningsreaktorer har också avtalats mellan IAEA och Euratom-kontoret, vilka inkluderar åtgärder för att göra det möjligt att upptäcka icke-deklarerad produktion av plutonium. Ett nytt, gemensamt system för kärnämneskontroll har börjat tillämpas vid en anläggning för för framställning av kärnbränsle med lågaktivt uran, vilken inkluderar rutinmässig tillämpning av slumpmässiga inspektioner med kort varsel som en metod för att statistiskt täcka alla rörelser av kärnämnen genom anläggningen.

Såväl IAEA som Euratom-kontoret anser att omgivningsprovtagning eller högupplöst spårämnesanalys är en metod som väsentligt kan öka effektiviteten vid anrikningsanläggningar och eventuellt även högaktiva celler, om den tillämpas korrekt. Både IAEA och Euratom-kontoret avser att använda denna metod rutinmässigt vid anläggningar för anrikning genom centrifugering (se även 4.2.3).

6.4.3. Förberedelser för tillämpningen av tilläggsprotokollet och integrerad kärnämneskontroll

När tilläggsprotokollet tillämpas fullt ut kommer IAEA att få det erforderliga rättsliga bemyndigandet för att kontrollera icke-deklarerad verksamhet i medlemsstaterna. Ratificeringsprocessen av detta tilläggsprotokoll har påbörjats i alla medlemsstater och ratificeringen har slutförts i Nederländerna, Spanien, Tyskland, Grekland, Sverige och Finland. Tilläggsprotokollet kommer att träda i kraft i Europeiska unionen först när alla undertecknare har ratificerat det. Några stater har bett kommissionen att agera som förbindelselänk till IAEA för deras räkning vid tillämpningen av de åtgärder i tilläggsprotokollet som inte berör kärnämnen [20]. Euratoms kontor för kärnämneskontroll har påbörjat arbetet med de förberedelser som är nödvändiga för att tilläggsprotokollet skall kunna tillämpas och inlett detaljerade diskussioner med de berörda medlemsstaterna. I syfte att säkerställa en smidig tillämpning av tilläggsprotokollet har det genomförts fältundersökningar vid två anläggningar, en i Finland och en i Nederländerna.

[20] Dessa åtgärder innefattar bestämmelser om information om FoU-verksamhet som är relaterad till kärnbränslecykeln, en beskrivning av varje byggnad som finns vid varje kärnteknisk anläggning, information om verksamhet som rör kärnbränslecykeln, information om specifik utrustning och icke-kärntekniskt material samt utvidgat och övervakat tillträde till alla anläggningar i en stat.

Genom att kombinera åtgärderna i tilläggsprotokollet med klassisk bokföring av kärnämnen kan ett mer effektivt och ändamålsenligt system för kärnvapenkontroll skapas, det så kallade integrerade systemet för kärnämneskontroll. Euratoms kontor för kärnämneskontroll har aktivt verkat för att bistå IAEA i utvecklingen av ett sådant system, vilket kan komma att få effekter på Euratoms system för kärnämneskontroll.

6.5. Tredje länder

Tre av gemenskapens kärntekniska samarbetsavtal, nämligen de som har upprättats med USA, Kanada och Australien, kräver att Euratom-kontoret bedriver omfattande kontrollverksamhet i syfte att uppfylla de åtaganden som har gjorts i dessa avtal. Dessa åtaganden fullgörs genom ett rutinmässigt utbyte av rapporter och annan relevant information om export/import av sådana kärnämnen som omfattas av något av dessa avtal. Enligt avtalen skall även de tillhörande exportkontrollerna respekteras. För rapportperioden 1999-2000 tillämpades de tre samarbetsavtalen på ett tillfredsställande sätt för alla berörda parter.

Euratoms kontor för kärnämneskontroll har aktivt deltagit i de pågående förhandlingarna om ett kärntekniskt samarbetsavtal mellan Euratom och Japan. De framsteg som nåddes under förhandlingsrundorna 1999 och 2000 ger förhoppningar om att avtalet kan slutas inom en nära framtid.

Med anledning av det intresse som medlemsstaterna har visat för möjligheten att ingå ett kärntekniskt samarbetsavtal med Kina, deltog Euratoms kontor för kärnämneskontroll i en delegation som reste till Peking för att samla in uppgifter. Resultatet av denna resa bekräftade det ömsesidiga intresset för ett sådant avtal. Rådet förväntas ge kommissionen ett förhandlingsmandat under år 2001.

Euratom-kontoret hade även regelbundna kontakter med USA:s utrikes- och energidepartement kring tekniska frågor rörande kärnämneskontroll. Dessa kontakter innefattade ett informationsutbyte om tillämpningen av kärnämneskontroll, teknisk och konceptuell utveckling samt icke-spridningsfrågor. Även inom FoU-området har Euratom-kontoret omfattande kontakter med USA. Dessa kontakter innefattar planer för utveckling av flera metoder för kärnämneskontroll.

Euratom-kontoret hade även regelbundna kontakter med det argentinsk-brasilianska atomenergiorganet (ABACC). Bland annat deltog kontoret i utbildningskurser och workshops och höll föredrag.

7. Andra projekt

7.1. Illegal handel med kärnämnen

Inga allvarliga fall av illegal handel med kärnämnen upptäcktes eller rapporterades i Europeiska unionen under perioden 1999-2000. Detta beror antagligen på att de östeuropeiska länderna är bättre på att upptäcka sådana fall och att de förebyggande åtgärderna har förbättrats. Potentiella smugglare är i dag också mer medvetna om riskerna.

Några mindre fall har inträffat där små mängder kärnämnen upptäckts, vilket varit av obetydligt strategiskt värde. I de flesta fall har samarbetet med medlemsstaternas myndigheter fungerat utmärkt; ett standardförfarande har införts för att materialet skall omfattas av kärnämneskontroll och redovisas på ett korrekt sätt.

Euratom-kontoret har spelat en fortsatt viktig roll i expertgrupper där mekanismer för förebyggande, upptäckt, kommunikation och ingripande diskuteras. Euratom-kontoret har på begäran tillhandahållit expertis, samarbetat nära med IAEA och upprätthållit informella kontakter med de nationella myndigheterna, Europol och andra särskilda samarbetsgrupper.

Tillsammans med GFC:s institut för transuraner (ITU) har Euratom-kontoret även samarbetat med den internationella tekniska arbetsgruppen om smuggling av kärnämnen (Nuclear Smuggling International Technical Working Group, ITWG), vilken skapades år 1995 i G8:s regi. Euratom-kontoret har tillsammans med ett amerikanskt laboratorium organiserat en omfattande jämförelsestudie av en rad laboratoriers arbetsmetoder. Målsättningen med detta försök var att förbättra de kriminaltekniska metoderna för att på så vis bättre kunna fastställa ursprunget för beslagtaget material och smugglingsrutter.

7.2. Samarbete med Ryska federationen

Samarbetet mellan Euratoms kontor för kärnämneskontroll och Ryska federationen inom området för kärnämneskontroll påbörjades år 1993. Euratom-kontoret har bistått de ryska myndigheterna med att utveckla och tillämpa datoriserade redovisnings- och kontrollsystem för kärnämnen, förberedelser för och genomförande av fysiska lagerredovisningar, vilka utförs av operatörer och nationella inspektörer, samt leverans av utrustning för kärnämneskontroll. Euratom-kontoret har också hjälpt till att upprätta förfaranden för hantering av förseglingar och databaser och har även organiserat utbildningar och seminarier om kärnämneskontroll.

Under 2000 fattades beslut om xxxatt som en följd av att samarbetsprogrammet mellan Europeiska kommissionen och Ryska federationen inom området för kärnämneskontroll i framtiden helt skulle genomföras inom ramen för Tacis-programmet med en fortsatt stark involvering av Gemensamma forskningscentret.

8. Resurser

8.1. Personal

Euratoms kontor för kärnämneskontroll har ett team av inspektörer samt personal för administrativt och logistiskt stöd anställda vid sitt huvudkontor i Luxemburg.

Vid slutet av 2000 omfattade Euratom-kontorets budget 274 permanenta tjänster: 75 A-tjänster, 148 B-tjänster, 50 C-tjänster och 1 D-tjänst. Av dessa tjänster utgörs 211 av kärnämnesinspektörerna. Detta innefattar de operativa inspektörerna och stödinspektörerna, vilka alla är A- eller B-tjänstemän.

8.2. Budget

I artikel 174 i Euratom-fördraget sägs uttryckligen att kommissionens budget skall innefatta bestämmelser för driftskostnader avseende kärnämneskontroll. I enlighet med denna rättsliga grund finns det - förutom den allmänna budgetens anslag för löner, kontorslokaler, IT-utrustning, telekommunikationer och så vidare (budgetdel A) - ett antal särskilda anslag i driftsbudgeten (budgetdel B, särskilt avdelning B4-2), vilka är avsedda för kostnader som till exempel inspektioner, inköp av utrustning, servicekontrakt, transporter, utbildning, osv. Andra anslag rör Euratom-kontorets samarbete med Ryssland och utvidgningen. Kontoret handhar administrationen av budgetposterna under del B i budgeten. I tabell 4 visas utvecklingen inom de s

9. Sammanfattning

Euratom-kontoret utför kärnämneskontroller av alla civila kärnämnen i Europeiska unionen. Kontorets rättsliga grund och verksamhetsområde fastställs i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, vilket undertecknades år 1957. Euratom-kontoret har den nödvändiga infrastrukturen för hantering av data, utvärdering och inspektionsstöd. Samarbetet med IAEA säkerställer effektiva och ändamålsenliga kärnämneskontroller i Europeiska unionen i enlighet med icke-spridningsfördraget.

Rapportperioden 1999-2000 har kännetecknats av en stadig ökning i mängd och känslighet av de kärnämnen som omfattas av kärnämneskontroll i Europeiska Unionen. För att hantera denna utveckling har Euratom-kontoret regelbundet effektiviserat, förbättrat, moderniserat och uppgraderat sina metoder, sin utrustning och sina system (inklusive informationsteknik).

Som resultat av kontorets verksamhet under år 1999 och 2000 och efterföljande utvärderingar fann inte Euratoms kontor för kärnämneskontroll några tecken på att kärnämnen användes för andra ändamål än vad som avsetts. Posterna för icke redovisat material, ett av måtten på om material kommer på avvägar, var godtagbara för nästan alla anläggningar. De små avvikelser som upptäcktes under inspektionerna eller kontrollerna av materialbalanserna har korrigerats eller utreds fortfarande i samarbete med berörda operatörer.

Tabell 1 - Mängder kärnämnen som omfattas av Euratoms kärnämneskontroll

>Plats för tabell>

Tabell 2 - Euratom-kontorets inspektioner

>Plats för tabell>

Tabell 3 - Personal vid Euratom-kontoret vid slutet av år 2000

>Plats för tabell>

Tabell 4 - Euratom-kontorets särskilda budget för kärnämneskontroll (tusental euro)

>Plats för tabell>