RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET Om arbetet i styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien inför förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Albanien

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Om arbetet i styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien inför förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Albanien

A. Inledning

1 Förord

2 Sammanfattning och slutsatser

3 Bakgrund: Relationerna mellan gemenskapen och Albanien

B. De viktigaste frågorna vid förberedandet av förhandlingarna inför ett stabiliserings- och associeringsavtal

1. Politiska kriterier

1.1 Demokrati och rättsstat

1.1.1 Parlamentet

1.1.2 Den verkställande statsmakten

1.1.3. Rättsväsendet

1.1.4 Den offentliga förvaltningen

1.1.5 Korruption och organiserad brottslighet

1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter

1.2.1 Medborgerliga, sociala, ekonomiska och politiska rättigheter

1.2.2 Minoriteters rättigheter och skydd av minoriteter

1.3 Allmän utvärdering

2 Ekonomiska kriterier

2.1 Den ekonomiska situationen och ett hållbart skattesystem

2.2 Liberalisering av handel och priser

2.3 Privatiseringsprocessen

2.4 Övriga faktorer av betydelse för den ekonomiska utvecklingen

2.5 Allmän utvärdering

3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett stabiliserings- och associeringsavtal

3.1 Politisk dialog

3.2 Regionalt samarbete

3.3 Fri rörlighet för varor

3.3.1 Handel med industrivaror

3.3.2 Handel med jordbruksvaror och fiskeriprodukter

3.4 Arbetstagares rörlighet, etablering, tjänster och kapital

3.4.1 Arbetstagares rörlighet

3.4.2 Etablering

3.4.3 Handel med tjänster

3.4.4 Löpande betalningar och rörlighet för kapital

3.5 Tillnärmning, genomförande och kontroll av efterlevnad av lagstiftningen

3.5.1 Konkurrens

3.5.2 Immateriella, industriella och kommersiella rättigheter

3.5.3 Offentlig upphandling

3.5.4 Standardisering och bedömning av överensstämmelse

3.5.5 Konsumentskydd

3.5.6 Arbetsvillkor och lika möjligheter

3.6 Rättsliga och inrikes frågor

3.6.1 Förstärkning av institutionerna och rättsstaten

3.6.2 Asyl, migration, kontroll av de yttre gränserna, visumfrågor

3.6.3 Bekämpning av penningtvätt

3.6.4 Förhindrande och bekämpning av brott och andra illegala verksamheter. Bekämpning av illegal människohandel och illegala droger

3.6.5 Insamling och förstöring av mindre vapen

3.7 Samarbetsstrategier

3.7.1 Ekonomiskt, monetärt och statistiskt samarbete

3.7.2 Främjande och skydd av investeringar, industriellt samarbete, små och medelstora företag samt turism

3.7.3 Jordbruket och jordbrukets förädlingsindustri

3.7.4 Tull och beskattning

Tull

Beskattning

3.7.5 Sysselsättning, socialpolitik, utbildning samt forskning och teknisk utveckling (FoTU)

Sysselsättning och socialpolitik

Utbildning, yrkesutbildning samt forskning och teknisk utveckling (FoTU)

3.7.6 Kultur, audiovisuella medier, telekommunikationer och posttjänster, informationssamhället

Kultur och audiovisuella medier

Telekommunikationer och posttjänster, informationssamhället

3.7.7 Transport

3.7.8 Energi och kärnsäkerhet

3.7.9 Miljö

3.8 Ekonomiskt samarbete

3.9 Allmän bedömning

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Om arbetet i styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien inför förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal med Albanien

A. Inledning

1. Förord

Denna rapport har sammanställts i enlighet med de beslut som fattades vid toppmötet i Zagreb i november år 2000. Rapporten innehåller en översikt över den politiska och ekonomiska situationen i Albanien, samt en bedömning av landets förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal. I rapporten redogörs även för de framsteg som gjorts efter kommissionens genomförbarhetsstudie år 1999.

2. Sammanfattning och slutsatser

Sammanfattning

Albanien är ett av de fem länder i sydöstra Europa som omfattas av EU:s stabiliserings- och associeringsprocess. Avsikten med denna process är att skapa stabilitet i området genom att länderna integreras i det europeiska samarbetet, samt att möjligheten till ett framtida medlemskap i EU ställs i utsikt. EU har sedan 1991 aktivt uppmuntrat Albaniens ansträngningar att genomföra reformer, och stöder den prioritering de olika albanska regeringarna har gjort till förmån för den europeiska integrationen. År 1999 lade emellertid kommissionen fram en genomförbarhetsstudie [1], i vilken det fastslogs att Albanien trots de framsteg som gjorts ännu saknade förutsättningar att fullgöra de omfattande skyldigheter som följer av ett avtal med EU. Rådet delade kommissionens åsikt.

[1] KOM(1999) 599 slutlig

Vid toppmötet i Zagreb i november 2000 konstaterades att det finns behov av ett europeiskt perspektiv i Albanien, och att utsikten att i framtiden bli medlem av EU kan fungera som en stark drivkraft för förändring samt stödja den reformprocess och den utveckling som faktiskt äger rum i landet. Man beslutade därför att inrätta en styrgrupp på hög nivå för EU/Albanien i syfte att göra en förnyad bedömning av Albaniens förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal med EU. Vid sammanställningen av de bedömningar och rekommendationer som framläggs i denna rapport har kommissionen tagit hänsyn till såväl politiska som ekonomiska och regionala faktorer.

Albanien står inför många stora utmaningar. För tio år sedan var landet Europas fattigaste och mest isolerade land. Tidigare försök att införa demokrati och marknadsekonomi gick om intet på grund av den laglöshet och det ekonomiska sammanbrott som blev följden av misslyckandet med pyramidsystemsföretagen 1997.

Sedan 1997 har stora ansträngningar gjorts för att återställa lag och ordning, reformera det ekonomiska och sociala livet samt öppna Albanien mot regionen och EU. På det politiska planet har mycket gjorts för att reformera valsystemet och skapa garantier för att val kan hållas i enlighet med OSSE:s normer, och parlamentet och det politiska livet fungerar nu normalt. Albanien har haft en lugnande inverkan vid de senaste politiska kriserna i området och förespråkat en fredlig lösning av skiljaktigheterna. Rättsväsendet har underkastats en grundlig översyn, och stora ansträngningar görs för att anpassa lagstiftningen till EU:s normer. Nedgången i ekonomin har vänt, och år 2000 ökade BNP med 7,8 %, vilket var i nivå med den tillväxttakt som rapporterades för 1999 (+8,0 %) och 1998 (+7,3 %). Stora framsteg har gjorts i fråga om att säkerställa statens inkomster genom reformer inom gränskontroll- och beskattningsområdena. Albaniens handelsordning har moderniserats och liberaliserats, och landet blev medlem i Världshandelsorganisationen (WTO) år 2000. Privatiseringen av små och medelstora företag kan nu anses vara slutförd, medan den pågående privatiseringen av de större företagen har blivit något fördröjd.

Trots de imponerande landvinningarna under de senaste två åren återstår emellertid många problem som kommer att försvåra för Albanien att fullgöra de skyldigheter och åta sig de förpliktelser som ett stabiliserings- och associeringsavtal innebär. Bland de största svårigheterna märks rättsväsendets funktion, den allmänt utbredda korruptionen, en betydande grå ekonomi och oförmåga att genomföra lagarna.

Trots översynen av rättsväsendet fungerar detta fortfarande mycket otillfredsställande, vilket är ett allvarligt problem. Domarna har inte den kompetens som krävs för att hantera det enorma antal nya lagar som nyligen antagits, det förekommer fortfarande olika typer av störningar i domstolarnas arbete och korruptionen är ett allvarligt problem. Denna situation har en ogynnsam effekt på albanernas förhållande till sitt land, och förhindrar det fulla utövandet av de mänskliga och medborgerliga rättigheterna. Den medför att den ekonomiska utvecklingen och investeringarna i landet försenas, eftersom lagen inte tillämpas enhetligt och verkställigheten av kontrakt försvåras. Ytterligare konkreta åtgärder krävs för att konsolidera de demokratiska institutionerna och garantera gott styre, rättsstaten och respekten för mänskliga rättigheter och minoriteters rättigheter. Följaktligen behövs det mer omfattande ansträngningar om Albanien skall lyckas övertyga EU om att landet kommer att kunna uppfylla de juridiska skyldigheter som ett stabiliserings- och associeringsavtal innebär.

Korruptionen och den organiserade brottsligheten utgör fortfarande ett allvarligt problem. Trots genomgripande lagändringar och tillkomsten av olika förfaranden för att upprätthålla efterlevnaden av lagen har staten ännu inte de resurser som krävs för att genomföra nämnda åtgärder på ett adekvat sätt. Även med hänsyn till landets budgetrestriktioner är inte ett tillräckligt stort antal människor engagerade i kampen mot den organiserade brottsligheten och korruptionen. Den speciella domstol för allvarliga brott som skall inrättas i Tirana är ännu inte etablerad, och personalen vid den enhet som skall övervaka korruptionen uppgår för närvarande till endast tre personer.

Albanien utgör ett transitcentrum för den illegala människohandeln, samtidigt som en del av denna handel har sitt ursprung där. Det krävs större beslutsamhet i syfte att angripa detta problem om Albanien skall kunna bevisa att landet delar EU:s politiska och mänskliga värderingar, samt att man har tillräcklig kapacitet för att effektivt övervaka sina gränser. Den illegala migrationen och handeln med vapen är andra problemområden som oroar EU-länderna och kräver större uppmärksamhet.

Även om ekonomin håller på att återhämta sig, startar landet från en mycket låg nivå och måste vara berett på strukturella svagheter. Omfattningen av den grå ekonomin är ännu alltför betydande och hotar därmed lönsamheten hos de officiellt registrerade företagen. Detta förhindrar konkurrens på lika villkor och verkar avskräckande på investeringar. Den energikris Albanien just genomgått har tydligt visat på behovet av investeringar i och modernisering av infrastrukturen. Emigrationen är en viktig företeelse som får betydande ekonomiska konsekvenser på två skilda sätt. Genom begåvningsflykten berövas landet visserligen invånare som skulle kunna bidra till dess utveckling, men emigranternas penningförsändelser bidrar i hög grad till uppbyggnaden av den albanska ekonomin.

Den albanska administrationen är fortfarande mycket undermålig. Rekryteringsförfaranden genom allmänna uttagningsprov är ännu något nytt, och det kommer att ta lång tid att bygga upp en tradition där samhällsservicen är fri från politiskt och ekonomiskt inflytande. Albanien saknar förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal inom så gott som samtliga aktuella områden. Ministerier och organ förfogar varken över den personal eller de resurser som krävs för att genomföra den väldiga volymen av ny lagstiftning. Inom de flesta områden som granskades av styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien är den rättsliga situationen i stort sett tillfredsställande med hänsyn till den nivå utvecklingen i Albanien nått, men förmågan att genomföra lagarna är bristfällig. Så länge denna situation fortsätter, kommer de nya lagarna att existera endast på papperet.

Slutsatser

Förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal innefattar såväl ett politiskt som ett tekniskt förfarande. Dessa avtal är avsedda att närma länderna till EU genom att de medför såväl rättigheter som skyldigheter, samtidigt som de tillhandahåller mekanismer som möjliggör ett närmare samarbete inom områden av gemensamt intresse. Länderna måste visa att de inte endast delar EU:s värderingar, utan även att de har tillräcklig kapacitet för att kunna fullgöra de skyldigheter som följer av avtalet.

Mot bakgrund av den komplicerade situation som beskrivs i föreliggande rapport har kommissionen tvingats väga olika faktorer mot varandra för att kunna lägga fram sin slutsats. Som skäl för en rekommendation att börja förhandlingarna har kommissionen beaktat behovet av ett erkännande av de betydande ansträngningar Albanien gjort under de senaste två åren, den lugnande inverkan landet har under de pågående konflikterna i området samt det önskvärda i att påvisa att relationerna mellan EU och Albanien utvecklas i positiv riktning, i syfte att Albaniens europeiska perspektiv skall framstå som mer konkret. Kommissionen ser emellertid med oro på Albaniens allmänna oförmåga att genomföra sina egna lagar och internationella skyldigheter, samt rättsväsendets brister och den allmänt utbredda korruptionen. De olika regeringarna har försökt ta itu med de strukturella svagheterna, som är ett resultat av Albaniens tidigare isolering och styrelseskick. Det kommer dock att krävas tid, pengar och ett aldrig sviktande engagemang för att övervinna dessa svårigheter.

Med hänsyn till samtliga ovannämnda faktorer anser kommissionen att Albanien ännu inte har förutsättningar att fullgöra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal. Om förändringarna emellertid fortskrider med oförminskad hastighet, och om förstärkningen av den administrativa kapaciteten prioriteras i tillräckligt hög grad under förhandlings- och övergångsperioderna, kan väsentliga förbättringar uppnås inom de områden som berörs i föreliggande rapport. Kommissionen menar att utsikterna om att inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal är det bästa sättet att hjälpa Albanien att hålla uppe takten för de nyligen genomförda politiska och ekonomiska reformerna samt att uppmuntra landet att fortsätta sin konstruktiva och lugnande inverkan i området. Kommissionen anser det därför lämpligt att inleda förhandlingar i syfte att ingå ett stabiliserings- och associeringsavtal med Albanien och kommer därför i sinom tid att avge en rekommendation till rådet om att inleda förhandlingarna, vilka naturligtvis kan slutföras först när samtliga relevanta villkor är uppfyllda.

Albanien kommer att behöva fortsatt stöd under förhandlings- och övergångsperioderna, i synnerhet för att stärka den administrativa kapaciteten. Staten måste intensifiera sina ansträngningar i syfte att reformera de områden som berörs i bifogade rapport, samt anslå ytterligare mänskliga och ekonomiska resurser till de prioriterade områdena. Kommissionen inser att Albanien inte har resurser att väsentligt utöka antalet statstjänstemän, men mycket kan ändå göras inom existerande ramar i syfte att koncentrera resurserna till de prioriterade områdena. Genom det nya Cards-programmet, som är avsett att stödja prioriteringarna inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen, har kommissionen för avsikt att bistå Albaniens regering med teknisk och finansiell hjälp inom vissa av de områden som berörs i föreliggande rapport. Kommissionen uppmanar även medlemsstaterna att de genom de bilaterala stödprogrammen och andra bidragsgivare skall kanalisera biståndet till de prioriterade områdena.

3. Bakgrund: Relationerna mellan gemenskapen och Albanien

De nuvarande relationerna mellan gemenskapen och Albanien grundar sig på ett icke vinstbaserat avtal om handel och ekonomiskt samarbete som trädde i kraft den 1 december 1992. Sedan oktober 1999 garanterar gemenskapen Albanien mycket frikostiga handelsmedgivanden på autonom grund, vilket innebär tullfri tillgång till gemenskapens inre marknad för så gott som samtliga exportprodukter. Dessa handelsmedgivanden förstärktes ytterligare genom kompletterande handelsförmåner, vilka beviljades Albanien i september 2000. Vidare har Albanien sedan 1991 uppburit ekonomiskt bistånd som uppgår till över 1 miljard euro från gemenskapen, framför allt genom Phare-programmet [2].

[2] Gemenskapens finansiella stöd uppgår till 1 055 miljoner euro för perioden 1991-2000.

Redan år 1995 begärde Albanien att få inleda förhandlingar angående ett associeringsavtal med EU. En utvärdering utförd av kommissionen i juni 1995 beträffande områden som till exempel fri rörlighet för varor och tjänster, etableringsrätt samt kapitalrörelser ledde till slutsatsen att det inte var möjligt att ingå ett "klassiskt" Europaavtal. Vid mötet i rådet (allmänna frågor) den 29-30 januari 1996 uppmanades kommissionen att lägga fram ett formellt förslag till ett nytt avtal i syfte att stärka relationerna med Albanien. Parlamentsvalet i maj 1996 kastade emellertid en djup skugga över Albaniens demokratiska landvinningar och fördröjde utvecklingen av relationerna. Därefter inträffade en djup samhällskris i början av år 1997 till följd av pyramidsystemsföretagens kollaps.

I november 1999 presenterade kommissionen en rapport angående möjligheten att inleda förhandlingar om ett stabiliserings- och associeringsavtal, men kom till den slutsatsen att de nödvändiga förutsättningarna för sådana förhandlingar ännu inte förelåg. Rapporten innehöll ett antal förutsättningar som måste uppfyllas innan det var möjligt att inleda förhandlingar.

Vid toppmötet i Zagreb i november 2000 inrättades en styrgrupp på hög nivå för EU/Albanien, i syfte att utöka samarbetet mellan EU och Albanien, samt fastställa och stödja de reformer som landet måste genomföra innan förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal kan inledas. Styrgruppen på hög nivå för EU/Albanien har till uppgift att utvärdera framstegen, rekommendera nödvändiga reformåtgärder samt stå till tjänst med råd och vägledning inom alla de problemområden som berörs i kommissionens genomförbarhetsstudie från 1999. Den skall även avlägga rapport till rådet vid halvårsskiftet 2001.

Styrgruppen på hög nivå har hållit tre möten i Tirana - den 9 februari, den 6 april samt den 16-17 maj 2001. Diskussionerna har omfattat samtliga problemområden som berörs i genomförbarhetsrapporten 1999 och väsentligen bidragit vid utarbetandet av denna rapport.

B. De viktigaste frågorna vid förberedandet av förhandlingarna inför ett stabiliserings- och associeringsavtal

1 Politiska kriterier

1.1 Demokrati och rättsstat

Den albanska författningen från år 1998 garanterar de demokratiska friheterna, särskilt politisk mångfald, yttrandefrihet och religionsfrihet. På grundval av författningen har Albanien genomfört en omfattande översyn av institutionerna och rättsväsendet. Landet har gjort framsteg beträffande reformer av lagstiftningen och rättsväsendet, inom ramen för den gemensamma handlingsplanen 1999 som upprättades mellan Albanien, Europarådet och Europeiska kommissionen. I februari 2000 utnämndes Albaniens första ombudsman av parlamentet. Albanien avskaffade bruket av dödsstraff under fredstid år 2000, då landet ratificerade protokoll nr 6 i konventionen om skydd av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Sedan april 2000 har ett flertal andra av Europarådets konventioner ratificerats (den civilrättsliga konventionen om korruption, de europeiska konventionerna om bekämpande av terrorism, om inbördes rättshjälp i brottsmål och om överförande av dömda personer) eller undertecknats (konventionen om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott).

1.1.1 Parlamentet

Parlamentet fungerar över lag tillfredsställande. En bidragande faktor är att oppositionen i juli 1999 återvände till den parlamentariska verksamheten.

Det politiska livet i Albanien är emellertid fortfarande synnerligen motsägelsefullt. Det regerande partiet vann till exempel de kommunala valen i oktober 2000, men resultatet ifrågasattes högljutt av oppositionen som hävdade att det förekommit ett omfattande valfusk. OSSE har emellertid fastslagit att detta val var det hittills bäst genomförda i landet, och att det genomfördes på ett acceptabelt sätt, trots att vissa brister och oegentligheter upptäcktes. Dessa brister hänförde sig huvudsakligen till felaktigheter på vallistorna, vissa bestämmelser beträffande valmanskoden, den centrala valkommitténs funktion, avsaknaden av effektiva rutiner för handläggande av klagomål angående valförfarandet, definitionen av valkretsarna samt avsaknaden av en effektiv beslutsfattandeprocess vid domstolarna.

Allmänna val kommer att äga rum i Albanien den 24 juni 2001. För att befästa demokratin är det mycket viktigt att de brister som förekom under de kommunala valen avhjälps före de allmänna valen. Regeringen och de institutioner som är ansvariga för att organisera valet (i synnerhet den centrala valkommittén) har vidtagit åtgärder för att avhjälpa dessa brister, och det råder allmän enighet om att den centrala valkommittén fungerar avsevärt mycket bättre än tidigare. Så görs till exempel en betydande ansträngning att stärka den allmänna medvetenheten om valprocessen såväl hos valförrättarna som hos allmänheten. Problemet med valkretsarna tycks nu vara löst, sedan Albaniens parlament godkänt de justeringar av gränsdragningen som krävs enligt vallagen. Åtgärder har även vidtagits i avsikt att ta itu med det tekniskt komplicerade problemet att garantera att röstlängderna är korrekta. Genom en landsomfattande informationskampanj med hjälp av multimedia anmodas medborgarna och de politiska partierna att kontrollera de provisoriska röstlängderna. Fram till den 1 juni finns det ett stort antal olika sätt att korrigera listorna, och alla som på felaktiga grunder saknas på den slutgiltiga listan kan erhålla ett domstolsbeslut som gör det möjligt för honom eller henne att rösta ända fram till en dag före valet.

Trots de förbättringar som gjorts i valsystemet under de senaste månaderna har sammanstötningar mellan regeringskoalitionen och oppositionen varit vanliga. Oppositionen ifrågasätter ständigt opartiskheten hos de instanser som har ansvaret för valförberedelserna (i synnerhet den centrala valkommittén, som oppositionen fortfarande anser gynnar regeringen). Det sätt på vilket de kommande valen genomförs utgör ett viktigt kriterium på mognaden hos den albanska demokratin.

1.1.2 Den verkställande statsmakten

Regeringen har gjort stora ansträngningar för att stabilisera situationen i landet efter krisen 1997 till följd av pyramidsystemsföretagens sammanbrott och för att främja den ekonomiska och sociala övergången. En integrering i det nordatlantiska samarbetet är ett viktigt mål för regeringens politik, och betydande ansträngningar har gjorts för att anpassa lagstiftningen till EU:s samt för att ta itu med de brister som konstaterades i genomförbarhetsrapporten 1999. Regeringen arbetar även för att förbättra säkerheten och den allmänna ordningen, reformera den offentliga förvaltningen, förbättra administrationen av statsfinanserna samt bekämpa korruptionen. Den makroekonomiska politiken har visserligen visat sig effektiv för att förbättra statsfinanserna, bemästra inflationen och locka till sig stöd från finansinstitut, men det krävs fortsatta ansträngningar för att bygga upp en effektiv och kompetent offentlig förvaltning som är fri från korruption och har kapacitet att genomföra såväl den nationella lagstiftningen som gemenskapens regelverk.

Beträffande utrikespolitiken har Albanien spelat en såväl positiv som konstruktiv roll i de regionala tvistefrågorna, särskilt vad beträffar Kosovo, södra Serbien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Montenegro. Landet deltar aktivt i ett flertal olika projekt för regionalt samarbete.

1.1.3 Rättsväsendet

Under de senaste tre åren har Albanien antagit ett stort antal lagar och förordningar i syfte att förbättra rättsväsendet. Nyligen antog det albanska parlamentet ny viktig lagstiftning, som till exempel lagen om lagrådet, lagen om organisationen av justitieministeriet och lagen om åklagarväsendet. Genomförandet av större delen av denna nya lagstiftning är emellertid fortfarande otillfredsställande, vilket beror på flera betydande brister. Den elementära infrastrukturen och samhällsservicen är vanligtvis undermålig (förfallna byggnader, bristfällig postgång och telefoni, elavbrott). Domstolarna saknar lämplig utrustning och lämpliga dokumenthanteringssystem, och dokumentationen av domstolsförhandlingarna är knapphändig, vilket har en negativ inverkan på ämbetsutövandet. Rättegångarna hålls ofta under otillfredsställande former.

En domarutbildning har inrättats, men antalet utbildade domare är alltjämt mycket lågt. Vid en förväntad examination av cirka 25 jurister per år (vilket innefattar såväl domare som åklagare) kommer det att ta lång tid att bygga upp en välutbildad domarkår. De albanska myndigheterna bör vidta åtgärder för att påskynda processen, samt erbjuda lämplig utbildning och tillfredsställande arbetsförhållanden för den administrativa personalen (biträden, sekreterare, arkivarier etc.).

Korruptionen inom den albanska domarkåren utgör ett allvarligt problem, men de albanska myndigheterna har vidtagit vissa åtgärder i syfte att ta itu med problemet. Strafflagen, straffprocesslagen och civilprocesslagen har reviderats, och etiska regler för domarkåren har antagits. Från 1999 till 2001 har justitiekanslersämbetet vidtagit åtgärder mot 24 domare (av cirka 300 totalt i landet) på grund av korruption eller otillbörlig yrkesutövning. Det krävs emellertid fortsatta ansträngningar i syfte att utrota korruptionen inom en institution som spelar en avgörande roll för efterlevnaden av lagarna.

Ytterligare ett grundläggande problem för Albanien är misslyckandet med att verkställa domstolarnas domar. År 2000 verkställdes endast 11 099 domar av totalt 18 976. Det har varit förenat med särskilda svårigheter att verkställa domar mot statliga organ. I syfte att ta itu med detta problem har de albanska myndigheterna vidtagit ett antal åtgärder via lagstiftningen, omstrukturerat den så kallade "verkställighetsmyndigheten" och inrättat en speciell budgetpost för att bestrida eventuella skulder som kan uppkomma genom domar mot staten. Flertalet av dessa åtgärder har emellertid nyligen vidtagits, och det är ännu för tidigt att göra en utvärdering.

Det albanska kriminalvårdssystemet består av sju fängelser och ett fängelsesjukhus. Antalet fångar uppgår nu till 1 583, och det har ökat under de senaste tre åren. De albanska myndigheterna har försökt utveckla vissa generellt godtagbara rättsliga ramar för straffsystemet. Albaniens fängelser är emellertid i mycket dåligt skick, samtidigt som de är överfulla (cirka 200 personer). De förhållanden som för närvarande gäller före fängelsevistelsen, då fångar som skall kvarhållas i häkte förvaras på polisstationerna (ofta under otillfredsställande förhållanden och under relativt långa tidsperioder), är oacceptabla och måste snarast åtgärdas.

1.1.4 Den offentliga förvaltningen

De offentliga verken och inrättningarna i Albanien håller för närvarande på att reformeras. Primär- och sekundärrättslagstiftning avseende statstjänstemännens ställning har antagits under år 2000. Nya institutioner har inrättats, som till exempel statsförvaltningskommittén, som har fem medlemmar och ett tekniskt sekretariat med 28 anställda, samt ett allmänt sekretariat för den offentliga förvaltningen. Andra institutioner, som till exempel det redan befintliga ministeriet för offentlig förvaltning, som är mycket starkt engagerat i reformprocessen, har också nyligen förstärkts. Nya rekryteringsförfaranden är nu färdiga att tas i bruk, och pilotprojekt med avseende på lönesystemet inom den offentliga förvaltningen i Albanien har utprövats. Åtgärder har även vidtagits i syfte att upprätta en särskild utbildning för den offentliga förvaltningen.

Även om dessa initiativ är välkomna kommer det emellertid att dröja innan resultat i form av effektivare samhällsservice, förstärkt genomförandekapacitet etc. blir märkbara. Den offentliga förvaltningen i Albanien är fortfarande bristfällig. De ekonomiska och mänskliga resurserna är otillräckliga, och lönerna alltför låga för att motivera personalen och minska risken för att den skall lockas till korruption. Den bristfälliga genomförandekapaciteten utgör redan ett problem vad gäller hanteringen av bistånd från EU och andra bidragsgivare, och det kommer att vara förenat med avsevärda svårigheter för Albanien att fullgöra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal, såvida inte administrationen förstärks på viktiga punkter.

Albanien har vidtagit åtgärder i syfte att förbättra budgeten med avseende på de offentliga utgifterna, i synnerhet genom utarbetandet av en medelfristig finansieringsram. Genomförande- och kontrollfunktioner måste emellertid inrättas. De statsfinansiella bestämmelserna måste fortfarande utvecklas ytterligare.

En ny lag om offentlig intern finansiell kontroll kommer att antas inom kort. Denna lag kommer att bidra till införandet av en sund finansiell kontroll i Albanen. Då den antagits, kommer det att bli nödvändigt att förbereda en fullständig uppsättning genomförandebestämmelser. Framtagandet av de viktigaste faktorerna för denna finansiella kontroll (till exempel upprättande av internrevision vid samtliga kostnadsställen, förhandskontroll m.m.) är beroende av att den nya lagen om offentlig intern finansiell kontroll samt den nödvändiga sekundärrätten antas. Detta är följaktligen ytterligare ett område där den första etappen har inletts, men där ett fullständigt genomförande ännu dröjer.

Vad beträffar externrevision, tycks Albaniens statliga revisionsenhet vara relativt väl bemannad (fem revisionsavdelningar och 105 revisorer), och verksamheten är klar att starta. Under år 2000 utförde revisionsenheten 120 revisioner och förordade 394 disciplinära åtgärder. Man granskade även 670 offerter, i vilka ett betydande antal brister och oegentligheter fastställdes. Uppföljningen av den statliga revisionsenhetens rekommendationer och beslut fungerar emellertid ännu inte tillfredsställande. Ett ansenligt antal rekommendationer har inte genomförts, och oegentligheterna undersöks inte systematiskt.

En statlig publikationsbyrå har inrättats, i syfte att publicera och sprida lagar och förordningar. Då den statliga publikationsbyrån fungerar väl kommer detta att medge en bättre insyn i gällande lagstiftning, samt bidra till att framhäva rättsstaten.

1.1.5 Korruption och organiserad brottslighet

Albanien har gjort framsteg vid upprättandet av strukturer och ramar i syfte att bekämpa korruptionen, och en debatt om denna känsliga fråga tycks snart kunna påbörjas. Landet har för närvarande de redskap som krävs för att bekämpa den mycket omfattande, systematiska korruptionen, även om det krävs ytterligare ansträngningar såväl för att utveckla mekanismer för genomförandet av lagarna som för att stärka samarbetet mellan de olika brottsbekämpande organen. I april 2000 offentliggjordes en omarbetad antikorruptionsplan, och ett övervakningsteam i syfte att förhindra korruption har inrättats. Detta team har konstituerats och är fullt fungerande, trots att det hittills endast består av tre medlemmar (enligt planerna skall antalet öka till sex). Ändringar och tillägg i strafflagen och straffprocesslagen har genomförts, i avsikt att dessa lagar bättre skall svara mot problemen med korruptionen.

Albanien har vidtagit vissa åtgärder mot korruptionen. 70 tulltjänstemän har dömts för att ha samarbetat med smugglare under perioden 1998-2001, och 33 fall väntar för närvarande på ett avgörande. Under år 2000 har 156 personer anklagats för smuggling, och brottmål där domare och tjänstemän vid skattemyndigheten och den statliga banken är inblandade har inletts. Genomförandekapaciteten och förmågan att se till att lagarna efterlevs är emellertid begränsade, framför allt beroende på att institutionerna saknar tillräcklig kapacitet för att undersöka och beivra fall av korruption samt att det inte finns något vittnesskydd. De albanska myndigheterna måste dessutom genomföra lagändringar i syfte att införa effektiva, avskräckande sanktioner för företagen som påföljd för brottet att muta statstjänstemän, samt genomföra en mer systematisk kontroll av de privata och statliga företagen.

Den organiserade brottsligheten är ett allvarligt problem i Albanien. Den illegala handeln med människor, särskilt kvinnor, men även narkotika, vapen och annat gods rapporteras vara allmänt förekommande. Staten har gjort stora ansträngningar i syfte att bemästra dessa problem, men ytterligare ansträngningar skulle kunna göras, i synnerhet när det gäller att införa effektiv förvaltning och kontroll av Albaniens internationella gränser. Albanien bör koncentrera resurserna till kända problemställen vid gränserna (till exempel gränsen till Montenegro som är ökänd för sin kvinnohandel).

1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter

Respekten för de mänskliga rättigheterna garanteras i den albanska författningen. I september 2000 tog landet ett viktigt steg, då dödsstraffet under fredstid avskaffades. De albanska myndigheterna har även vidtagit åtgärder i syfte att stärka skyddet av de mänskliga rättigheterna (lagstiftning, strukturer), men genomförandet är fortfarande bristfälligt. I synnerhet domare och åklagare måste erhålla bättre utbildning i tillämpningen av denna lagstiftning, och de brottsbekämpande organen måste få bättre information om skyldigheten att respektera de mänskliga rättigheterna. Förfarandet som skall garantera att den albanska lagstiftningen och dess tillämpning är förenlig med Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna pågår, och Albanien skall i enlighet med fördraget rapportera till Europarådet senast den 15 juni 2001.

1.2.1 Medborgerliga, sociala, ekonomiska och politiska rättigheter

Det civila samhället i Albanien är generellt sett ännu underutvecklat och plågas av otillräckliga ekonomiska resurser, bristande förmåga att föra fram åsikter samt en alltför konkurrensbetonad attityd hos den enskilda människan och brist på samstämmighet. Organisationen av det civila samhället är mycket bristfällig, med undantag av i Tirana. Kontakterna mellan det civila samhället och de styrande är också mycket dåliga, trots vissa begränsade initiativ från de sistnämnda i avsikt att främja en dialog. Den nya lagstiftning som antogs i maj 2001 och som syftar till att reglera de icke-statliga organisationerna, har emellertid inneburit ett steg i rätt riktning. Albanien har yttrandefrihet, men medierna måste bli mer professionella. Radions och televisionens oberoende ställning måste förstärkas. Den omvandling av den statliga televisionen och radion till en oberoende, offentlig inrättning som nu pågår måste fullföljas. Det offentliga TV-bolaget låter oftast oppositionens åsikter komma fram på ett tillfredsställande sätt. Oppositionen vägrar emellertid fortfarande att delta i den nationella radio- och TV-styrelsen som inrättades 1999, vilket den emmertid enligt den albanska radio- och TV-lagen är skyldig att göra. Utfärdandet av licenser är kontroversiellt, och ytterligare åtgärder måste vidtas för att garantera ett rättvist förfaringssätt. Det finns inga restriktioner för utländskt ägande av radio- och TV-bolag i Albanien, och flera av TV-stationerna i Tirana ägs av utlänningar. Pressen är helt beroende av ekonomiskt stöd utifrån för sin överlevnad, och de lokala tidningarna håller på att försvinna. Dessa ekonomiska svårigheter utgör ett hot mot mediernas oberoende ställning.

Mötes- och demonstrationsfriheten respekteras vanligtvis. Oppositionens möten äger i regel rum utan några allvarliga incidenter. Oppositionen gör emellertid ofta gällande att den råkat ut för hotelser från polisen.

Rätten att överklaga beslut samt rätten till en opartisk rättegång och skydd mot godtyckligt gripande och kvarhållande finns angivna i lagen. Dessa rättigheter tillämpas emellertid ofta inte i praktiken.

Rätten till egendom är garanterad i lagen, men den är ännu oklart definierad, vilket ofta leder till tvister. Denna situation är ett allvarligt hinder för upprättandet av en fungerande fastighetsmarknad, vilken även omfattar jordbruksmark. Bristen på klarhet vad beträffar äganderätten till fastigheter kommer att avskräcka från investeringar och hämma utvecklingen av jordbruket så länge åtgärder inte vidtas.

Ombudsmannaämbetet inrättades i augusti 2000 och börjar successivt fungera på ett tillfredsställande sätt. Med tanke på att det saknas traditioner för en sådan institution har framstegen under de senaste åren varit betydande. Den 31 december 2000 hade ombudsmannen mottagit 810 klagomål, av vilka 601 var avslutade och 209 under utredning. Klagomålen rör huvudsakligen domstolsbeslut, polisens uppträdande samt det faktum att domstolsbesluten inte verkställs. En av de viktigaste utmaningarna i framtiden består i att ytterligare stödja ombudsmannens roll som en kraftfull försvarare av de mänskliga rättigheterna.

1.2.2 Minoriteters rättigheter och skydd av minoriteter

I Albanien garanteras minoriteternas rättigheter i författningen. Albanien har två erkända nationella minoriteter (greker och slaviska makedonier) och tre "kulturella minoriteter" (montenegriner, valaker och romer). I september 1999 ratificerade Albanien Europarådets konvention om skydd av nationella minoriteter, och landet har vanligen en konstruktiv inställning till frågor gällande minoriteterna. Den största minoriteten i Albanien är grekerna. Officiellt beräknas de utgöra cirka 1,5 % av landets totala folkmängd, dvs. cirka 50 000 personer. Representanter för den grekiska minoriteten hävdar emellertid att antalet är väsentligt högre. Folkräkningen 2001, som nyligen slutförts, innehöll inga frågor om etniskt ursprung, vilket innebär att myndigheterna måste vidta andra åtgärder för att få en exakt uppfattning om de olika minoriteternas storlek. Man har förbundit sig att göra detta inom två år. Den grekiska minoriteten är organiserad i en sammanslutning vid namn Omonia och representeras politiskt genom unionspartiet för de mänskliga rättigheterna, som i sin tur är medlem av den nuvarande koalitionsregeringen. Liksom andra partier och sammanslutningar har det normal tillgång till medierna. De lokala valen i oktober 2000 präglades emellertid av vissa oegentligheter i valförrättningen och vissa nationalistiska stämningar, vilket ledde till spänningar framför allt i Himaraområdet där det finns en stor grekisk minoritet.

I den albanska lagstiftningen förekommer fortfarande begreppet "minoritetszoner", som är ett arv från kommunistepoken. Enligt denna lagstiftning definieras det etniska ursprunget geografiskt snarare än på grundval av personuppgifter, och utövandet av minoriteternas rättigheter begränsas till minoritetszonerna. Detta är inte förenligt med de internationella konventioner som är bindande för landet vad beträffar minoriteternas rättigheter, och Albanien måste vidta de åtgärder som är nödvändiga för att avskaffa detta begrepp och anpassa lagstiftningen till internationella normer. Albanien bör komplettera sin ramlagstiftning med avseende på minoriteterna (den nuvarande baseras endast på de konstitutionella principerna) samt vidta åtgärder för insamlande av korrekta statistiska uppgifter beträffande de minoritetsfolk som bor i Albanien.

Romerna betraktas som en kulturell minoritet och åtnjuter vissa rättigheter förknippade med denna ställning. Denna folkgrupps socioekonomiska förhållanden når emellertid ännu inte upp till en acceptabel nivå, och konkreta planer för hur den skall stödjas måste utformas. Myndigheterna håller på att utarbeta en strategi som bör färdigställas och genomföras så snart som möjligt.

1.3 Allmän utvärdering

Albanien har gjort framsteg i fråga om att revidera sina rättsliga ramar för att närma sig EU:s politiska normer. Det finns en demokratisk författning och man har inrättat demokratiska institutioner. De grundläggande mänskliga rättigheterna och minoriteternas rättigheter respekteras, även om ytterligare förbättringar är nödvändiga. Det finns påfallande brister inom rättsväsendet, utbredd korruption, konflikter mellan de olika institutioner som utövar den demokratiska makten (lagstiftande, verkställande, dömande), vilket i praktiken minskar tillämpningen av de demokratiska principerna. Mot bakgrund av Albaniens begränsade demokratiska tradition (inklusive i medierna) medför dessa svagheter att det demokratiska livet är mycket motsägelsefullt. Att utveckla respekten för rättsstaten utgör fortfarande en betydande utmaning för Albanien, och under de kommande åren måste kontrollen av att lagarna efterlevs skärpas betydligt.

2 Ekonomiska kriterier

2.1 Den ekonomiska situationen och ett hållbart skattesystem

Under de tre åren efter krisen 1997, vilken ledde till den albanska ekonomins sammanbrott, har det skett en betydande ekonomisk tillväxt. Enligt officiell statistik ökade BNP med 7,8 % år 2000 jämfört med föregående år, över myndigheternas första prognos (7 %) men i nivå med den tillväxttakt som rapporterades för år 1999 (+8 %) och 1998 (+7,3 %). Byggnads- och tjänstesektorerna, i synnerhet transportsektorn, medverkade i störst utsträckning till denna ökning. Trots den torka som drabbade Albanien, liksom större delen av västra Balkan, ökade jordbruksproduktionen, som fortfarande utgör över 50 % av BNP, med cirka 3,5 % år 2000.

Vad beträffar den ekonomiska politiken noterades en positiv utveckling inom skatteområdet år 2000. På grund av en markant ökning av skatteintäkterna (med 26 % år 2000 jämfört med 1999), huvudsakligen beroende på förbättrad effektivitet hos skatte- och tullmyndigheterna, har budgetunderskottet sjunkit från 11,5 % av BNP år 1999 till 9,5 % år 2000. Till följd av detta har den utländska finansieringen av underskottet, vilken till övervägande delen utgörs av bidrag och koncessionslån, minskat från 6 % till 4,5 % av BNP. Vidare möjliggjorde de stora intäkterna från privatiseringarna (1,8 % av BNP för hela året) en väsentlig minskning av den inhemska upplåningen (3,3 % av BNP). Beträffande utgifterna genomfördes budgeten för år 2000 på ett tillfredsställande sätt, även om samarbetet mellan ministerierna fortfarande behöver förbättras. Ett betydande framsteg i reformeringen av förvaltningen av de offentliga medlen är antagandet av en medelfristig utgiftsram som innefattar perioden 2001-2003. Albanien måste nu utveckla de mekanismer som krävs för att kontrollera att denna utgiftsram genomförs på ett korrekt sätt.

Penningpolitiken hölls alltjämt under kontroll och uppfyllde kraven inom ramen för Internationella valutafondens program. En relativt restriktiv penningpolitik i förening med en betydande produktivitetsökning bidrog till att hålla inflationen under kontroll. På grund av de höjda oljepriserna och energikrisen som inträffade under årets sista kvartal steg inflationen till 4 % vid årets slut (jämfört med -0,1 % 1999). Inflationen minskade dock något under de första månaderna 2001. Centralbanken avstod nyligen från den direkta kontrollen över kreditgivningen, vilket tillsammans med ekonomins återhämtning bidrog till en betydande ökning av bankernas kreditgivning till den privata sektorn. Den låga inflationen och en betydande valutareserv motsvarande cirka 5 månaders import, bidrog till den stabila valutakursen för leken. Under år 2000 sjönk leken något i förhållande till dollarn (143 lek/USD i december 2000, jämfört med 138 i december 1999), medan den i stort sett låg kvar på samma nivå gentemot euron. Denna trend bekräftades under de första månaderna 2001 (145 lek/USD i mitten av maj).

Vad gäller den utländska sektorn har bytesbalansen förbättrats. Liksom varit fallet sedan början av övergångsperioden, kompenserades den fortsatt stora negativa handelsbalansen delvis genom penningförsändelserna från de albaner som bor utomlands. Det aktuella underskottet förväntas inskränka sig till cirka 290 miljoner US-dollar 2000, motsvarande cirka 7 % av BNP. Detta innebär en minskning med en procentenhet i jämförelse med 1999. Den markanta ökningen av utländska direktinvesteringar som nyligen registrerats beror till stor del på intäkter från privatiseringsprocessen, framför allt inom telekommunikationsområdet.

Även med avseende på reformeringen av skatteuppbörden, som bidrog till den ovannämnda ökningen av skatteintäkterna, har framstegen varit avsevärda. Vad beträffar intäkterna från tullavgifter, omfattade de viktigaste åtgärderna utbyte av personal på viktiga befattningar vid de största tullkamrarna, bättre kontroll av transitgods och regelbunden revidering av referenspriserna. Med avseende på inrikes beskattning, ledde ett förbättrat indrivningssystem till en betydande ökning av inregistrerad mervärdesskatt innefattande små företag som erlägger skatt. En bättre samordning mellan skatte- och tullmyndigheterna bidrog också till att minska skatteflykten. Betydande framsteg gjordes också i reformen av de offentliga utgifterna i och med att en medelfristig utgiftsram antogs. Denna utgiftsram kommer regelbundet (dvs. årligen) att ses över. I den fastställs fyra nyckelområden för utgifter, nämligen infrastruktur, utbildning, hälso- och sjukvård samt socialt skydd.

Albanien slutför för närvarande en strategi för tillväxt och fattigdomsbekämpning som kommer att utgöra en övergripande ekonomisk utvecklingsstrategi för landet då den är genomförd, med särskild inriktning på en hållbar tillväxt och bekämpning av fattigdomen.

Det positiva tillväxtresultat som har varit utmärkande för Albanien under de senaste tre åren kan ha äventyrats av den energikris som utbröt under det sista kvartalet 2000. Ett förvärrande av krisen avvärjdes tack vare varmare väder och ökad nederbörd, men det krävs en strikt tillämpning av den handlingsplan som de albanska myndigheterna och givarsamfundet kom överens om i december för att minimera risken för en allvarlig kris. I april 2001 hölls ett möte mellan givarna, vilket ledde till att ungefär 95 miljoner euro frigjordes från olika givare i västvärlden. Elsektorns resultat kommer dock även i fortsättningen att utgöra ett allvarligt hot mot Albaniens utveckling under kommande år.

2.2 Liberalisering av handel och priser

Albanien blev officiellt medlem av Världshandelsorganisationen (WTO) i september 2000. Om den nuvarande utvecklingen fortsätter bör Albanien så småningom ha förutsättningar att fullgöra de åtaganden som följer av medlemskapet. Albanien har inga kvantitativa restriktioner vare sig på import eller export. Den maximala tullsatsen har reducerats ytterligare. Från och med januari 2001 har den satts till 15 %, vilket utgör en väsentlig minskning från den tullsats som gällde under 1999 (20 %) och 2000 (18 %).

Liberaliseringen av priserna är till stor del slutförd, med undantag av de allmänna kommunikationerna, tågpriserna, posttaxan samt elektriciteten och vattenförsörjningen på landsbygden. Även kapitalrörelserna är till största delen liberaliserade.

2.3 Privatiseringsprocessen

Albanien har gjort vissa framsteg vad gäller privatiseringen, även om en mer omfattande privatisering har blivit något fördröjd. Vad beträffar den privatiseringsstrategi som antogs av parlamentet i mars 1998, har alla små och medelstora företag sålts, avvecklats eller "leasats" i enlighet med denna strategi. De fyra medelstora företag som ännu inte privatiserats inom ramen för privatiseringsstrategin såldes under år 2000. Privatiseringen av de små och medelstora företagen kan därför anses vara avslutad.

Vissa framsteg har även gjorts beträffande privatiseringen av större företag inom strategiska sektorer (telekommunikationer, energi, gruvdrift, petroleum- och vattenresurser), framför allt i och med försäljningen av det albanska mobiltelefonbolaget (AMC) i juni 2000. I detta sammanhang tilldelades ytterligare en mobiltelefonlicens i februari 2001 till följd av ett internationellt upphandlingsförfarande. Privatiseringen av koppar- och kromgruvorna pågår och kommer troligen att vara slutförd under år 2001, liksom delar av oljesektorn (Servcom). Privatiseringen av den största albanska banken, sparbanken, har påbörjats, och kommer troligen att slutföras före utgången av år 2001. En framgångsrik privatisering av sparbanken skulle innebära ett betydelsefullt steg framåt i privatiseringsprocessen, vilket med säkerhet skulle gagna hela den finansiella sektorn i landet. De första stegen mot en privatisering av det statliga försäkringsbolaget Insig och telefonbolaget Albtelecom, som tillhandahåller telefonitjänster över fasta nät, har tagits, och privatiseringen kommer förmodligen att påbörjas före slutet av år 2001.

2.4 Övriga faktorer av betydelse för den ekonomiska utvecklingen

Finanssektorn. Reformeringen av finanssektorn har gått något långsammare än väntat, framför allt beroende på fördröjningar vad gäller privatiseringen av de båda återstående statliga bankerna. Den statliga handelsbanken såldes till en turkisk bank år 2000, medan privatiseringen av sparbanken, som är landets största bank, har dragit ut på tiden. Den kommer emellertid att avslutas före utgången av år 2001 (se ovan). Regeringen och den albanska centralbanken fortsätter att förbättra den ramlagstiftning och de regel- och tillsynsramar som berör banksektorn. Banktillsynen har förbättrats, men ytterligare ansträngningar är nödvändiga. Centralbanken fortsätter arbetet med att upprätta internationellt accepterade redovisningsnormer för bankerna samt att ytterligare förbättra försiktighetsreglerna och kassakraven.

Utländska direktinvesteringar. De utländska direktinvesteringarna i Albanien är fortfarande begränsade, huvudsakligen beroende på de relativt osäkra förhållandena vad beträffar investeringar, den bristfälliga infrastrukturen, de besvärliga administrativa förfarandena, korruptionen inom den offentliga förvaltningen och rättsväsendet, samt de relativt höga skatterna. De utländska direktinvesteringarna i Albanien för år 2000 beräknas emellertid uppgå till 102 miljoner euro, vilket är två gånger så mycket som under år 1999, huvudsakligen tack vare framgångsrik privatiseringsverksamhet. Enligt prognosen för år 2001 uppskattas de utländska direktinvesteringarna till 122 miljoner euro. I denna prognos ingår även ett omfattande tillskott härrörande från privatiseringsprocessen.

Enligt den albanska lagen om utländska investeringar, har alla personer av utländsk härkomst (såväl fysiska som juridiska personer) rätt att ägna sig åt olika typer av ekonomisk verksamhet utan att först erhålla tillstånd eller auktorisation. De har rätt att föra ut valuta och allt övrigt som hänför sig till deras investeringar ur Albanien. Lagen ger även utländska investerare ett lagligt skydd i händelse av tvister mellan dem och albanska kontrahenter. Denna lagstiftning påverkas emellertid också av de nuvarande begränsningarna med avseende på ett korrekt genomförande och övervakning av att lagarna efterlevs.

De albanska myndigheterna planerar att vidta ytterligare åtgärder i syfte att attrahera investerare. En skattesänkning håller på att genomföras, liksom vissa förslag som gynnar exportföretagen. Det är dock nödvändigt att undersöka om dessa förslag är förenliga med EG:s konkurrensbestämmelser. En ny instans för främjande av investeringar, som är tänkt att fungera som en engångskontroll, planeras. De albanska myndigheterna hävdar att det inte förekommer någon diskriminering mellan olika företag vad gäller skatter. En förstärkning av den offentliga förvaltningens och rättsväsendets effektivitet, en reducering av korruptionen och bedrägerierna (inklusive den informella sektorn) och en förbättring av landets infrastruktur skulle på ett positivt sätt bidra till en ökning av andelen utländska direktinvesteringar i Albanien.

2.5 Allmän utvärdering

Totalt sett har Albanien gjort avsevärda framsteg med avseende på de flesta nödvändiga förutsättningar beträffande ekonomin som fastställdes i genomförbarhetsrapporten 1999. Albanien har fortsatt att utveckla en sund makroekonomisk politik i enlighet med Internationella valutafondens krav. Landet har gjort framsteg beträffande fullbordandet av privatiseringsprocessen, förstärkt skatteuppbörden genom förbättringar inom skatteförvaltningen och tullväsendet, förbättrat förvaltningen av de allmänna medlen samt i huvudsak införlivat de offentliga investeringarna i den totala statsbudgeten. Framstegen med avseende på etableringen av en fungerande fastighetsmarknad (vilken även omfattar jordbruksmark) samt omstruktureringen av viss grundläggande samhällsservice och främjandet av en sund ekonomisk förvaltning av denna service på kostnadstäckningsbasis har emellertid varit begränsade.

Trots betydande framsteg vad gäller ekonomisk stabilisering och strukturreformer lider landets ekonomi fortfarande av strukturella svagheter. Även om BNP redan år 1998 nådde upp till samma nivå som före övergångsperioden är landets BNP per capita fortfarande en av de lägsta i Europa (1 340 euro). Verksamheten inom den informella sektorn, som delvis tas med i beräkningen av BNP, är alltför betydande och hotar därmed lönsamheten hos de officiellt registrerade företagen. Statsbudgeten är fortfarande i mycket stor utsträckning beroende av utländsk finansiering, och denna förväntas till och med öka under de kommande åren. Den finansiella sektorn är fortfarande svag och kan inte fullgöra sin uppgift att genom finansiell förmedling bidra till utvecklingen av den privata sektorn. De utländska direktinvesteringarna är inte tillräckliga för att åstadkomma ett ekonomiskt uppsving.

Den största utmaningen Albanien står inför under de kommande åren består i att få till stånd en självbärande ekonomisk utveckling som även gynnar de allra fattigaste människorna i samhället. Landet kommer förmodligen även fortsättningsvis att erhålla stöd från utlandet - huvudsakligen i syfte att finansiera olika projekt - vilket utgör en betydande källa till ekonomisk tillväxt och förbättrad infrastruktur. Trots detta finns det ett starkt behov av reformer i syfte att gripa sig an viktiga och svåra frågor. De områden som är i störst behov av reformer omfattar förbättring av den allmänna ordningen, ytterligare framsteg beträffande skattereformer, reformering av förvaltningen av de offentliga medlen, fortsatt reformering av finanssektorn, inklusive privatisering av den återstående statliga banken, omstrukturering och privatisering av företag inom strategiska sektorer (inklusive elektricitetsverket KESH) samt jordreformer.

På medellång sikt skulle genomförandet av dessa reformer bidra till att säkerställa ett hållbart skattesystem, skapa villkor som främjar den ekonomiska tillväxten med den privata sektorn i förgrunden samt, mera generellt, utgöra ett stöd för en stabil makroekonomi.

3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett stabiliserings- och associeringsavtal

I detta avsnitt av rapporten presenteras huvuddragen i ett kommande stabiliserings- och associeringsavtal (i kursiv). Dessutom görs en bedömning av Albaniens förmåga att fullgöra dessa åtaganden. De allmänna svårigheter som beskrivs på andra ställen i rapporten (vad gäller rättsväsendet, den svaga administrativa kapaciteten, bristen på mänskliga och ekonomiska resurser) påverkar Albaniens förmåga att genomföra åtaganden på alla andra politiska områden som beskrivs i det här kapitlet. Kapitlet inriktas på frågor som är specifika för vissa sektorer eller politikområden och de mer allmänna frågorna tas inte upp på nytt.

3.1 Politisk dialog

Kapitlet om politisk dialog i ett stabiliserings- och associeringsavtal skall syfta till att göra EU:s och Albaniens utrikespolitik mer samstämmig.

EU och Albanien har redan till stor del samordnat sina ståndpunkter i de internationella och regionala frågorna. Bra exempel på detta har varit de ståndpunkter som intagits av de albanska myndigheterna i mycket känsliga frågor, t.ex. beträffande Kosovo, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, södra Serbien och Montenegro.

Albanien har visat sin förmåga att delta i den pågående politiska dialogen inom ramen för det nuvarande samarbets- och handelsavtalet. Förstärkt politisk dialog borde inte utgöra några särskilda svårigheter för Albanien, utan istället hjälpa parterna att samordna sina ansträngningar för att uppnå det utmanande målet om att säkerställa stabilitet i regionen.

3.2 Regionalt samarbete

Enligt stabiliserings- och associeringsavtalet måste Albanien åta sig att aktivt främja regionalt samarbete. Landet skulle också, inom två år efter det att avtalet undertecknats, behöva ingå regionala konventioner, däribland frihandelsavtal, med alla övriga som undertecknat ett stabiliserings- och associeringsavtal.

Albanien har fortsatt med sin politik för att förbättra förbindelserna med alla sina grannländer och deltar aktivt i stabilitetspakten för sydöstra Europa. Denna politik utgör ett viktigt bidrag till regional stabilitet. Dialogen med Förbundsrepubliken Jugoslavien har återupptagits genom att man återupprättat de diplomatiska förbindelserna, men det praktiska samarbetet med Förbundsrepubliken Jugoslavien är fortfarande begränsat. Albanien har intensifierat sina kontakter med myndigheterna i Republiken Montenegro i syfte att förbättra de kulturella och ekonomiska förbindelserna samt utöka samarbetet inom rättsliga och inrikes frågor. Dialogen med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och med den albanska minoriteten där har haft en lugnande effekt på det svåra klimatet som råder för närvarande. Samarbetet med grannländerna inom EU har också ökat.

Albanien har upprättat bilaterala avtal om ekonomiskt samarbete och handelsutbyte med Bulgarien, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Grekland, Italien, Rumänien, Slovenien och Turkiet. Man har också tecknat avtal för att gemensamt främja och skydda investeringar med dessa länder. Förhandlingarna med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien om ett frihandelsavtal har gått framåt och man har kommit till ett slutskede i diskussionerna. Albanien förväntar sig gradvis liberalisering tillsammans med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, framför allt beroende på skillnaderna mellan Albaniens och f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens tulltaxor, Albaniens bräckliga offentliga finanser och förekomsten av känsliga och konkurrerande produkter (exempelvis kommer avvecklingen av tullar att inledas först tre år efter att frihandelsavtalet har tecknats och förväntas vara slutförd åtta år efter undertecknandet).

Italien och Grekland har inte bara blivit Albaniens viktigaste handelspartner, utan har också blivit viktiga källor för bilateralt ekonomiskt stöd för Albanien. EU utgör källan för större delen av Albaniens import (77 % från EU under 2000) och är målet för nästan all Albaniens export (94 % till EU under 2000). Den nuvarande handelsbalansen är helt klart till EU:s fördel. Handeln med Albaniens grannländer i norr och öster ligger på en oförändrat låg nivå.

Albanien har visat sitt politiska engagemang för att bidra till fred och stabilitet i regionen och att utveckla goda förbindelser med sina grannländer. Albanien borde inte ha några problem med att delta i politiska initiativ som är utformade för att främja regionalt samarbete. Albanien kan emellertid stöta på en del svårigheter när det gäller att genomföra vissa av de krav som kan följa av ett starkare regionalt samarbete, t.ex. beträffande snabb reducering av tullar inom ramen för frihandelsavtalen eller korrekt genomförande av tullförfaranden (vissa svårigheter att kontrollera ursprungscertifikat har t.ex. uppgetts av de albanska myndigheterna). Ytterligare arbete måste göras för att stärka skattesystemet i syfte att ge offentliga inkomster som uppväger den förlust av tullar som kommer att bli följden av att man sluter frihandelsavtal med andra som undertecknat stabiliserings- och associeringsavtal.

3.3 Fri rörlighet för varor

Att säkerställa fri rörlighet för varor är ett av huvudmålen i gemenskapens associeringsavtal. Inom ramen för ett kommande stabiliserings- och associeringsavtal måste Albanien gradvis upprätta ett frihandelsområde med gemenskapenunder en övergångsperiod som kommer att fastställas under förhandlingarna. Detta frihandelsområde måste vara förenligt med artikel XXIV i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT 1994) och andra relevanta WTO-bestämmelser. Albanien skulle behöva avskaffa alla kvantitativa restriktioner eller åtgärder som har liknande effekt (om sådana finns) och gradvis avveckla tullarna i handeln med EU. Albanien skulle också behöva använda Kombinerade nomenklaturen för att klassificera varorna i handeln och för att bestämma de bastullsatser på vilka man gradvis skall tillämpa de reducerade tullsatserna.

Albanien skulle i princip inte kunna införa nya tullsatser, restriktioner eller åtgärder med motsvarande effekt på handeln mellan gemenskapen och Albanien. De som eventuellt redan tillämpas bör varken kunna höjas eller göras mer restriktiva för EU:s produkter när förhandlingarna om stabiliserings- och associeringsavtalet har inletts. Albanien måste också avveckla alla inhemska skattemässiga åtgärder eller andra förfaranden som direkt eller indirekt kan vara diskriminerande mot EU:s produkter. Dessutom måste Albaniens handelsavtal med tredje part upprättas på ett sådant sätt att de inte leder till diskriminering mot EU.

Albanien har gjort betydande framsteg under de senaste åren i fråga om att införa en liberal och öppen handelsordning. I september 2000 blev landet medlem i WTO och har därför skyldighet att liberalisera handeln. Albaniens export är i stort sett fri från restriktioner, bortsett från skinn, hudar och metallskrot, där det fortfarande råder exportförbud. Restriktioner tillämpas också på trä och träprodukter i syfte att bevara skogen. Albanien har fortfarande punktskatter för vissa av gemenskapens produkter. Å andra sidan sänker man tulltaxan på importerade varor gradvis. Den högsta tullsatsen är nu 15 % (efter att ha sänkts från 20 % 1999 och 18 % 2000). Albanien har också tagit bort kvantitativa restriktioner eller åtgärder med liknande effekt. Albanien har ett betydande underskott i sin handel med EU, vilket motsvarar 94 % av dess export och 77 % av dess import (2000 års siffror).

Albanien har antagit en ny tullkodex, som i huvudsak överensstämmer med EG:s. Sedan 1998 har det skett förbättringar på tullområdet som varit mycket framgångsrika. Trots att tullarna har sänkts gradvis har tullintäkterna ökat på grund av att tullmyndigheten blivit starkare och effektivare. Det är dock mycket som fortfarande behöver göras för att uppnå EU:s normer, särskilt i fråga om utrustning (infrastruktur, laboratorier), mänskliga resurser (utbildning) och informationsteknik. Även om Albaniens skattesystem har blivit mer hållbart, framför allt tack vare ökade skatteintäkter (för närvarande utgörs den viktigaste delen av tullintäkterna av mervärdesskatt, vars andel har ökat stadigt från 36 % 1996 till 58 % 2000; mervärdesskatten utgjorde år 2000 31,6 % av de totala budgetinkomsterna), kommer den andel av Albaniens totala inkomster som utgörs av tullar fortfarande att vara betydande, i synnerhet i början av övergångsperioden.

Albanien borde kunna införa vissa av de grundläggande krav som ställs i ett stabiliserings- och associeringsavtal beträffande fri rörlighet för varor (till synes finns t.ex. inga kvantitativa restriktioner, den kombinerade nomenklaturen används redan, tullarna håller på att sänkas gradvis), men det kommer fortfarande att krävas stora krafttag under övergångsperioden. I synnerhet måste tullförfarandena förbättras successivt genom bättre gränskontroll, personalen kommer att behöva vidareutbildning och man måste utveckla informationssystem som är förenliga med EU:s. Albanien kommer att behöva bedöma konsekvenserna av att avskaffa tullarna för olika ekonomiska sektorer, särskilt vad gäller jordbruket vilket utgör över 50 % av BNP. Mot bakgrund av att det finns känsliga sektorer och att andelen tullar av den totala budgetinkomsten (11 % år 2000), bör den albanska avvecklingen av tullar ske successivt, kanske med mindre sänkningar i början av övergångsperioden och större i slutet. EU måste eventuellt överväga att godkänna fler fall av särbehandling för ett större antal känsliga sektorer än för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Kroatien.

3.3.1 Handel med industrivaror

Industriprodukter utgör huvuddelen av EG:s och Albaniens bilaterala handel. Albanska industriprodukter har tullfritt tillträde till gemenskapen. Tack vare denna förmånliga handelsordning har Albanien möjlighet att gradvis öka sin export av både "traditionella" produkter, som t.ex. skor och textilier, och nya fabriksprodukter. Än så länge har dock Albanien inte kunnat dra riktig nytta av de handelsförmåner som beviljas av EU på grund av skillnader i kvalitet eller oförmåga att uppfylla EU:s normer och standarder. Då det är möjligt bör ytterligare resurser avsättas till områden som t.ex. kvalitetsstandarder för att förbättra exportkapaciteten.

3.3.2 Handel med jordbruksvaror och fiskeriprodukter

Jordbruket utgör en mycket viktig sektor av Albaniens ekonomi (över 50 % BNP). Denna sektor (inbegripet fiske) har en betydande tillväxtpotential både när det gäller produktion och handel. I praktiken är emellertid Albaniens export fortfarande begränsad på grund av produktions- och kvalitetsproblem. Detta förklarar varför jordbruksprodukter endast utgör cirka 10 % av Albaniens sammanlagda export till EU, trots att de motsvarar över 30 % av importen från EU.

Albanien drar på självständig basis nytta av EU:s generösa handelsmedgivanden för merparten av jordbruksprodukterna. I enlighet med vad som föreslagits för industriprodukter bör Albanien under övergångsperioden avskaffa sina tullar gradvis för att kunna behålla en viss nivå på intäkterna och för att möjliggöra en utveckling av jordbrukssektorn.

3.4 Arbetstagares rörlighet, etablering, tjänster och kapital

3.4.1 Arbetstagares rörlighet

Ett stabiliserings- och associeringsavtal skulle kräva att både EU och Albanien ser till att det inte sker någon diskriminering i fråga om arbetsvillkor, löner eller avsked av arbetstagare som på laglig väg etablerat sig på deras respektive territorium. Make eller maka samt barn till en arbetstagare som på laglig väg är anställd i EU eller Albanien skulle få tillträde till arbetsmarknaden under den tid arbetstagaren är tillåten att vistas där. EU skulle dessutom vara tvunget att tillämpa en del av bestämmelserna om samordning av de sociala trygghetssystem på albanska medborgare som lagligen arbetar i EU, liksom på deras familj som lagligen vistas med dem. För vissa bestämmelser måste också Albanien ge EU-medborgare som lagligen arbetar i Albanien och deras medföljande familjemedlemmar motsvarande behandling.

Albanien måste vidta åtgärder för att se till att principen om icke-diskriminering tillämpas på arbetstagare från EU som lagligen arbetar i Albanien. Liknande åtgärder kommer att vidtas av gemenskapen.

3.4.2 Etablering

Vid ett stabiliserings- och associeringsavtal skulle Albanien vara tvunget att bevilja företag från EU etableringsrätt i Albanien. Denna rätt skulle vara ömsesidig. Företag från EU som etablerar sig i Albanien bör antingen beviljas nationell behandling eller behandling som mest gynnad nation beroende på vad som är mest fördelaktigt. Under övergångsperioden kommer man att undersöka frågan om att utöka dessa rättigheter till att omfatta medborgare i EU eller Albanien som vill etablera en egen firma. Trots bestämmelserna om fri rörlighet för arbetstagare enligt avtalet kan särskilda etableringsbestämmelser införas för "nyckelpersonal".

Albanien har för närvarande en ganska liberal inställning till etablering och företag från EU har rätt etablera sig där. Förfarandena är emellertid fortfarande besvärliga och den albanska lagstiftningen är oklar. Detta avskräcker företag från EU att etablera sig och utländska direktinvesteringar. Dessutom finns det fortfarande restriktioner för utlänningar som vill köpa mark. Även om man inte kan se någon öppen diskriminering kan det vara nödvändigt att säkerställa likvärdiga konkurrensvillkor. Att utvidga nationell behandling eller behandling som mest gynnad nation till att omfatta EU-medborgare eller albanska medborgare som vill etablera en egen firma kommer antagligen att kräva ingående diskussioner med tanke på den tendens till utflyttning som kan iakttas i Albanien. Detta bör endast ske i slutet av övergångsperioden.

3.4.3 Handel med tjänster

Ett framtida avtal skulle göra det möjligt med en gradvis och ömsesidig liberalisering av handeln med tjänster i enlighet med de aktuella WTO-bestämmelserna, i synnerhet artikel V i Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS). Företag som inte är etablerade på den andra partens territorium skulle efter hand få rätt att tillhandahålla tjänster, i enlighet med bestämmelserna i GATS och i synnerhet med hänsyn till de framsteg som görs i tillnärmningen av lagstiftningen på de olika områdena. Genomförandet av liberaliseringen kommer att övervakas enligt avtalet i synnerhet när det gäller finansiella tjänster.

Albanien har under sina anslutningsförhandlingar till WTO gjort stora ansträngningar för att öppna sin ekonomi för utländska företag och investeringar. Liberaliseringen har också utvidgats till att omfatta tjänster. Det finns emellertid fortfarande stora begränsningar inom finanssektorn, även om en gradvis öppning har planerats, bl.a. på försäkringsområdet. Liberaliseringen av telekommunikationerna förväntas vara slutförd senast år 2003. Liberaliseringen av transporttjänster kommer antagligen att behöva mer tid med tanke på sektorns allmänt dåliga tillstånd i Albanien och EG-lagstiftningens krav på området.

3.4.4 Löpande betalningar och rörlighet för kapital

Inom ramen för ett stabiliserings- och associeringsavtal måste Albanien åta sig en gradvis liberalisering av både inflöde och utflöde av kapital, i synnerhet för direktinvesteringar. Skydd av investerare i fråga om likvidation och repatriering av investeringar och vinster måste också täckas in.

Efter pyramidsystemens sammanbrott 1997 har de albanska myndigheterna vidtagit åtgärder för att återupprätta den ekonomiska infrastrukturen. Den statliga handelsbanken har redan privatiserats och man har inlett privatiseringen av sparbanken, den största banken i landet. Lagstiftningen för att liberalisera rörligheten för kapital håller på att införas successivt. Albaniens centralbank har förbättrat sina penningpolitiska instrument och strävar efter att överge minimiräntesatser och kreditramen, och samtidigt införa bättre bestämmelser för kontroll av banker. Grunden för gradvis liberalisering av löpande betalningar och rörlighet för kapital har därmed lagts.

Den albanska lagstiftningen ger redan skydd av investeringar och möjlighet till repatriering. Repatriering av vinster har också planerats.

3.5 Tillnärmning, genomförande och kontroll av efterlevnad av lagstiftningen

Ett framtida stabiliserings- och associeringsavtal skulle innehålla bestämmelser om gradvis tillnärmning av Albaniens nuvarande och framtida lagstiftning till gemenskapens. Albanien bör, så långt det är möjligt på dess nuvarande utvecklingsnivå, börja att se till att dess lagar stämmer överens med gemenskapens regelverk, särskilt på nyckelområdena inom lagstiftningen som rör inre marknaden. Albanien måste gå med på bindande tidsfrister för harmonisering på områden som t.ex. konkurrens, immateriella, industriella och kommersiella rättigheter, offentlig upphandling, standarder och certifiering, finansiella tjänster, landtransporter, bolagsrätt, redovisning, konsumentskydd, dataskydd, hälsa och säkerhet i arbetet samt lika möjligheter.

Sedan 1992 har Albanien arbetat för att successivt anpassa sin lagstiftning till gemenskapens. Det finns emellertid brister i genomförandet och kontrollen av efterlevnaden, huvudsakligen beroende på bristerna hos Albaniens offentliga organ, förvaltning och rättsväsende. Ett framtida stabiliserings- och associeringsavtal med Albanien skulle inte bara behöva fästa vikt vid den gradvisa anpassningen av Albaniens lagstiftning till EG:s, utan även vid att säkerställa genomförandet och kontrollen av efterlevnaden.

3.5.1 Konkurrens

Vid ett stabiliserings- och associeringsavtal måste Albanien åta sig att avstå från alla åtgärder som kan påverka rättvisa konkurrensvillkor negativt. I synnerhet bör man förbjuda i) alla överenskommelser mellan företag och företagssammanslutningar som förhindrar, begränsar eller snedvrider konkurrensen, ii) möjligheten att ett eller flera företag missbrukar en dominerande ställning i Albanien och iii) allt offentligt stöd som snedvrider konkurrensen genom att gynna vissa företag eller produkter. Albanien måste åta sig att garantera insyn i fråga om offentligt stöd, bl.a. genom att lämna årsrapporter till EG om det totala beloppet och fördelningen av det stöd som betalats ut och genom att på begäran tillhandahålla information om eventuella stödprogram.

Utvecklingen av konkurrenspolitiken i Albanien befinner sig fortfarande i ett initialskede trots att det funnits en grundläggande lagstiftning på området sedan 1975. Genomförandet är mycket bristfälligt, vilket framför allt beror på de klart otillräckliga resurser som avsätts till det här området. Även om det enligt lagen föreskrivs att det skall inrättas en oberoende konkurrensbyrå finns det ingen sådan. Konkurrensfrågor behandlas i stället av avdelningen för ekonomisk konkurrens inom Albaniens ministerium för ekonomiskt samarbete och handel. Denna avdelning är underbemannad (tre experter), med två specialister på konkurrensfrågor och en som är ansvarig för konsumentskyddsfrågor. Till följd av detta efterlevs inte lagen särskilt väl.

Företeelsen, typen av insatser och andra vanliga förfaranden (underrättelse, övervakning, rapportering) på området för statligt stöd är något nytt i Albanien. Avsevärda ansträngningar måste göras på det här området om Albanien skall kunna åta sig och genomföra de skyldigheter som följer av ett stabiliserings- och associeringsavtal.

Den faktiska situationen i Albanien, där den grå ekonomin fortfarande är mycket omfattande, tillåter inte sund konkurrens mellan företag som tillhör den formella och informella ekonomin. Detta har allvarliga och skadliga konsekvenser för företag som är villiga att investera och verka i Albanien på laglig väg. Albanien måste göra betydande ansträngningar på det här området för att kunna genomföra bestämmelserna i ett kommande stabiliserings- och associeringsavtal på ett tillfredsställande sätt.

3.5.2 Immateriella, industriella och kommersiella rättigheter

Före övergångsperiodens slut måste Albanien ha vidtagit alla åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att systemet för skydd och kontroll av efterlevnaden av immateriella, industriella och kommersiella rättigheter är effektivt och lämpligt, så att man kan garantera en skyddsnivå som liknar den som råder inom gemenskapen. Detta inbegriper skydd mot förfalskning och piratkopiering. Dessutom måste Albanien ansluta sig till ett antal multilaterala konventioner som EU:s medlemsstater är anslutna till eller som i praktiken tillämpas i gemenskapen.

Inom ramen för det nuvarande samarbetsavtalet har Albanien redan åtagit sig att vidta åtgärder som garanterar skydd av immateriella, industriella och kommersiella rättigheter motsvarande den nivå som råder inom gemenskapen och att följa de internationella konventioner som är tillämpliga. Betydande framsteg har gjorts, särskilt vad gäller den grundläggande rättsliga ramen. Albanien, som sedan 1992 är medlem i Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (WIPO), har redan undertecknat ett stort antal internationella konventioner i fråga om upphovsrätt (Bernkonventionen, Romkonventionen, Genèvekonventionen, TRIP:s) samt Pariskonventionen för skydd av den industriella äganderätten och överenskommelsen i Madrid om internationell registrering av varumärken. Albanien har inom ramen för sin anslutning till WTO åtagit sig att fullt ut genomföra TRIP:s.

För närvarande pågår ett samarbete med Europeiska patentorganisationen och man väntas inom kort anta europeiska patentkonventionen. Albaniens patentverk har med sin personal på tio personer fördelade på tre avdelningar hittills registrerat 18 502 varumärken för varor och tjänster. Antalet ansökningar ökar för varje år.

Genomförandet av lagstiftningen är emellertid fortfarande mer problematisk. Den administrativa förmågan måste förbättras, särskilt genom att direkt eller indirekt stärka de institutioner som är inblandade i skyddet av immateriella, kommersiella eller industriella äganderättigheter (albanska patentverket, berörda avdelningar inom ministeriet för ungdoms- och idrottsfrågor med ansvar för upphovsrättsliga frågor, oberoende upphovsrättsföretag, tull, rättsväsende). Medvetenheten i Albanien om frågor rörande immateriella rättigheter är fortfarande bristfällig och måste förbättras. När det gäller kontrollen av efterlevnaden måste rättsväsendet förstärkas avsevärt för att kunna hantera dessa fall, framför allt genom att tillhandahålla tillräckligt många behöriga domare.

3.5.3 Offentlig upphandling

Vid ett stabiliserings- och associeringsavtal måste Albanien se till att gemenskapens företag kan delta i offentlig upphandling på samma villkor som albanska företag. Albanien måste successivt anpassa sin lagstiftning om offentlig upphandling till den som gäller inom gemenskapen. Man kommer också att behöva stärka de berörda institutionerna och rättsväsendet så att förfarandena för offentlig upphandling genomförs på ett tillfredsställande sätt.

Albaniens grundläggande rättsliga ram för offentlig upphandling trädde i kraft 1996. Ramen grundar sig i huvudsak på sig på den amerikanska lagstiftningen Uncitral och det är inte säkert att den alltid stämmer överens med de krav som ställs från EU. Man håller för närvarande på att utarbeta en reviderad lag om offentlig upphandling. I denna bör man ta hänsyn till behovet av ytterligare anpassning till EU:s normer och ta upp vissa av de brister som finns i den nuvarande rättsliga ramen. Enligt den nuvarande lagstiftningen bör byrån för offentlig upphandling utgöra den centrala delen i Albaniens system för offentlig upphandling. Denna byrå är emellertid fortfarande underbemannad (nio personer, varav endast fyra är specialister på upphandling) och tillräcklig utbildning saknas.

Genomförandet och kontrollen av efterlevnaden av bestämmelserna om offentlig upphandling utgör fortfarande ett problem. Det statliga granskningsorganet i Albanien har upptäckt ett stort antal missuppfattningar och oegentligheter på detta område (se avsnitt B, punkt 1.1.4 om den offentliga förvaltningen). Det finns för många avvikelser från principen om öppna anbudsförfaranden. (För perioden oktober 2000-mars 2001 förekom 624 "nationella" öppna anbudsförfaranden och 12 "internationella" anbudsförfaranden, medan de selektiva anbudsförfarandena uppgick till 715 och begäran om offerter till 640. Inga uppgifter om direkta kontrakt har gjorts tillgängliga.) Dessutom är det inte tydligt när och på vilka grunder ett "nationellt öppet anbudsförfarande" blir ett "internationellt öppet anbudsförfarande". Antalet klagomål är högt (106 låg för behandling av byrån för offentlig upphandling i april 2001) och de behandlas inte i tid, framför allt på grund av brist på resurser.

Det finns ett akut behov i Albanien av att stärka byrån för offentlig upphandling, främja en "kultur för offentlig upphandling", förbättra lagstiftningen beträffande offentlig upphandling och att göra de albanska bestämmelserna för offentlig upphandling tydligare. Albanien kommer att behöva ta upp den här frågan omgående för att kunna genomföra de åtaganden som normalt följer av ett kommande stabiliserings- och associeringsavtal i fråga om att anpassa av lagstiftningen och att företag från EU får ett rättvist tillträde till Albaniens marknader för offentlig upphandling.

3.5.4 Standardisering och bedömning av överensstämmelse

För att kunna uppfylla ett stabiliserings- och associeringsavtal måste Albanien anpassa sin lagstiftning successivt så att den överensstämmer med gemenskapens tekniska föreskrifter och europeiska förfaranden för standardisering, metrologi, ackreditering och bedömning av överensstämmelse. Man skulle särskilt behöva i) främja användningen av gemenskapens tekniska föreskrifter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse, ii) om så är lämpligt sluta europeiska protokoll om bedömning av överensstämmelse, iii) främja utvecklingen av en infrastruktur av god kvalitet: standardisering, metrologi, ackreditering och bedömning av överensstämmelse, och iv) att främja Albaniens deltagande i det arbete som bedrivs i specialiserade organisationer (CEN, Cenelec, ETSI, EA, WELMEC, Euromet etc.).

Sedan 1992 har Albanien gjort goda framsteg i fråga om att anta EG:s normer. Phare-programmet PRAQ III har visat sig vara användbart för att stödja anpassningen. Den grundläggande lagstiftningen på området för standardisering och certifiering tycks redan finnas. Ackrediteringsfunktionerna håller på att skiljas från generaldirektoratet för standardisering som är ansvarigt för standarder. Under 1999 stämde 2 % av Albaniens standarder överens med den europeiska normen (EN). Idag är siffran 18 %. Myndigheternas mål om att uppnå en nivå på 56 % senast i slutet av 2002 är ambitiöst, men verkar inte vara realistiskt. Enligt de albanska myndigheterna utgör antagandet av standarder beträffande direktiv enligt den nya metoden en prioritet. Eftersom det inte finns något fungerande system för övervakning av marknaden (se nedan) eller någon lämplig lagstiftning om produktansvar kan emellertid direktiv enligt den nya metoden inte genomföras på ett effektivt sätt.

När det gäller certifiering finns det 35 officiellt godkända laboratorier i Albanien, varav tio tillhör den privata sektorn. Ett förslag till nationellt kvalitetsprogram har utarbetats och det finns planer på att inrätta ett albanskt kvalitetsorgan och ett nationellt kvalitetspris. Ett nationellt direktorat för metrologi och kalibrering har inrättats, men man måste förbättra det albanska metrologisystemet.

Trots att det finns en rättslig grund finns det ett stort utrymme för förbättringar på det här området. I praktiken är certifieringsförfarandena fortfarande bristfälliga på grund av bristande intresse från de ekonomiska aktörernas sida.

3.5.5 Konsumentskydd

Det krävs ett effektivt konsumentskydd för att garantera att marknadsekonomin fungerar ordentligt. Detta skydd kommer att vara beroende av utvecklingen av en administrativ infrastruktur för att marknadsövervakningen och efterlevnaden av lagen skall kunna säkerställas på det här området. För att kunna uppfylla sina åtaganden enligt ett stabiliserings- och associeringsavtal kommer Albanien att behöva i) utveckla lämpliga strategier för konsumentskydd, i enlighet med gemenskapens lagstiftning, ii) harmonisera sin lagstiftning om konsumentskydd och iii) skapa ett effektivt rättsligt skydd för konsumenterna så att kvaliteten på konsumtionsvaror förbättras och lämpliga säkerhetsnormer upprätthålls.

Sedan 1997 har Albanien haft en konsumentskyddslag som fastställer den rättsliga ramen för konsumentorganisationer. Man har även inrättat en tjänsteavdelning med ansvar för konsumentskydd inom ett av Albaniens ministerier. Genomförandet av denna lag är emellertid dåligt och skyddet av konsumenterna i Albanien bristfälligt. Civilsamhällets (dvs. icke-statliga organisationers och konsumentorganisationers) aktiva deltagande i processen beträffande konsumentskydd är begränsat och de institutioner som finns har ingen möjlighet att garantera ett tillfredsställande skydd. Det måste fortfarande utvecklas ett system för marknadsövervakning, vilket är avgörande för att säkerställa kvaliteten på konsumtionsvaror och respekten för säkerhetsnormer.

3.5.6 Arbetsvillkor och lika möjligheter

Med ett stabiliserings- och associeringsavtal skulle Albanien gradvis behöva harmonisera sin lagstiftning om arbetsvillkor, särskilt vad gäller hälsa och säkerhet i arbetet och lika möjligheter.

Det finns grundläggande normer för arbetsvillkor i Albanien, men dessa ligger långt från EG:s standard på detta område och framför allt tillämpas de inte i särskilt stor utsträckning. När det gäller lika möjligheter ratificerade Albanien konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor 1994, men man har fortfarande inte lämnat någon rapport om dess genomförande. Den viktigaste institutionella mekanismen för att främja lika möjligheter är Albaniens kommitté om kvinno- och familjefrågor, men den har organisatoriska problem och allvarliga ekonomiska begränsningar för att kunna genomföra sin verksamhet. Det statliga stödet är begränsat.

Albanien måste utveckla sin lagstiftning på området för arbetsvillkor och lika möjligheter. Inte minst måste man också utveckla bra metoder i syfte att säkerställa att regelverket successivt anpassas till EG:s, bland annat med avseende på arbetsmarknadens parters roll. Samarbete inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet skulle kunna bidra till denna utveckling.

3.6 Rättsliga och inrikes frågor

Albanien har gjort vissa framsteg inom de områden som angavs i genomförbarhetsrapporten 1999. De grundläggande rättsliga ramarna för den albanska polisen i enlighet med civilförvaltningslagen föreligger nu, men de måste utvecklas ytterligare och framför allt genomföras. Poliskåren fungerar på ett mera tillfredsställande sätt, och det anses allmänt att situationen i Albanien inte längre är lika kritisk som under 1997/1998. Utbildningen, den långsiktiga strategiska planeringen och utrustningen måste emellertid fortfarande förbättras. Vad beträffar insamling och förstöring av vapen har vissa begränsade framsteg gjorts, men mycket återstår att göra, särskilt i vissa delar av landet.

3.6.1 Förstärkning av institutionerna och rättsstaten

Inom området för rättsliga och inrikes frågor är det nödvändigt att Albanien förstärker sina institutioner på alla nivåer, men i synnerhet de som har till uppgift att övervaka att lagarna efterlevs och att skipa rättvisa. De mest angelägna uppgifterna förefaller vara att befästa rättsstaten, stärka rättssystemets oberoende ställning, förbättra dess effektivitet och garantera att domarna erhåller en adekvat utbildning.

Situationen i Albanien är inte längre lika kritisk som den var under 1997 och 1998, framför allt vad beträffar säkerheten och den allmänna ordningen. Landet har visserligen gjort framsteg, men det krävs fortfarande ytterligare ansträngningar. I fråga om poliskåren har en klar uppdelning gjorts vad beträffar ansvarsområdena mellan den allmänna rikspolisstyrelsen och ministeriet för den allmänna ordningen. Den övergripande ramlagstiftningen har utvecklats ytterligare och förefaller nu vara vittomfattande. Vissa betydelsefulla faktorer, som till exempel den rättsliga infrastrukturen i syfte att genomföra lagen om den judiciella polisens organisation och funktioner måste slutföras. En strategi för reformeringen av poliskåren, som anger riktlinjerna för utvecklingen på medellång sikt, har antagits. Enligt denna strategi kommer poliskåren att minska i antal, dels med avsikt att öka effektiviteten, dels för att göra det möjligt att anslå mer resurser till förbättringar av arbetsförhållandena och lönerna. Urval, kvalifikationer och utbildning av polismännen kommer att tillmätas särskild betydelse. Albanien har antagit en plan som syftar till att utbilda polisen i frågor som rör de mänskliga rättigheterna, vilket är mycket positivt eftersom klagomålen över otillbörligt uppträdande inom poliskåren har ökat under de senaste månaderna. Alla dessa åtgärder har vidtagits i samarbete med EU och andra internationella stödorgan i Albanien.

De strukturella förändringar som krävs för att genomföra polislagstiftningen tycks pågå för närvarande. De viktigaste åtgärderna gäller förstärkningen av den civilrättsliga kontrollen av polisen, ansträngningar för att begränsa det politiska inflytandet samt upprättandet av särskilda strukturer med inriktning på säkerhetsfrågor, i synnerhet organiserad brottsligheten. Utbildningsinsatserna fortsätter, men större vikt bör läggas vid utbildning av instruktörer, specialiserad utbildning och utbildning av högre polistjänstemän. Ansträngningar för att förbättra polisens uppträdande och framtoning samt bekämpa korruptionen inom poliskåren pågår, men de måste intensifieras. De första stegen i avsikt att förbättra samordningen mellan de olika brottsbekämpande myndigheterna (polisen, underrättelsetjänsten, rättsväsendet) har tagits, men även där krävs ytterligare ansträngningar.

3.6.2 Asyl, migration, kontroll av de yttre gränserna, visumfrågor

Albanien måste inrätta en ram för samarbete som även omfattar den regionala nivån beträffande asylfrågor (lagstiftning, förfaranden), migration (legal/illegal), kontroll av de yttre gränserna och visum. En viktig faktor vad gäller samarbete i avsikt att förhindra och kontrollera den illegala invandringen är bestämmelserna om återtagande.

Albaniens ramlagstiftning beträffande asyl och migration är relativt omfattande och uppfyller de internationellt gällande normerna. Liksom är fallet även på andra områden har de relevanta bestämmelserna i denna lagstiftning ännu inte genomförts. Enligt ett beslut av ministerrådet i augusti 2000 skall mottagningsanläggningar för häktade utlänningar upprättas, men ytterligare detaljer beträffande dessa anläggningars beskaffenhet och funktion har inte presenterats. Utvecklingen av de strukturer med avseende på asyl och migration som är nödvändiga för att asyl- och migrationsärendena skall kunna handläggas på ett korrekt sätt går långsamt, även om vissa förberedande åtgärder kan noteras. I samarbete med FN:s flyktingkommissariat (UNHCR) inrättas nu arbetsgrupper med uppgift att utarbeta ett förslag. Som en tillfällig åtgärd före tillkomsten av en fullt utvecklad organisation för asylärenden utfärdade det albanska ministeriet för den allmänna ordningen i februari 2001 administrativa föreskrifter som stadgar att personer som gripits systematiskt skall intervjuas i syfte att utröna om de är ekonomiska migranter, flyktingar i behov av skydd eller offer för människohandel. Dessa föreskrifter har emellertid hittills endast genomförts i begränsad omfattning (enbart 17 personer intervjuades mellan den 15 februari och den 26 april).

Albanien har ingått återtagandeavtal med Italien och Schweiz. Ett bilateralt återtagandeavtal, som inte omfattar medborgare i tredje land, undertecknades i Belgien i april 2001. Återtagande tillämpas även gentemot Grekland, dock inte på grundval av ett formellt återtagandeavtal, utan endast med stöd av en bestämmelse om återtagande inom ramen för ett avtal om polisiärt samarbete mellan Albanien och Grekland. Generellt sett ger de nuvarande och planerade återtagandeavtalen tillfredsställande garantier för asylsökande och flyktingar, i enlighet med bestämmelserna i 1951 års Genèvekonvention. Albaniens finansiella kapacitet att vederbörligen genomföra dessa avtal inger emellertid viss oro.

Vad gäller gränsförvaltning och gränskontroll krävs fortfarande betydande förbättringar, särskilt i landets norra delar. Utöver fortsatta ansträngningar i avsikt att förbättra gränsövergångarna, måste strategier för att kontrollera Albaniens sjö- och landgränser utvecklas. Riskanalyserna och underrättelsetjänsten är fortfarande otillräckliga, vilket gynnar den illegala människohandeln och smugglingen. Man måste utarbeta en enhetlig gränsförvaltningsstrategi, som dels tar hänsyn till behovet av en bättre samordning av verksamheten mellan de olika brottsbekämpande organen som sköter gränsövervakningen, dels behovet av att finna rätt balans mellan en effektiv kontroll och förenkling av gränsövergången,.

Det nuvarande albanska visumsystemet innehåller bestämmelser om de länder från vilka det inte krävs visum för inresa i Albanien, och från vilka länder det är ett krav. Bland de länder från vilka det krävs visum görs ytterligare en differentiering, nämligen länder för vilka visum kan erhållas vid ankomsten till Albanien (landgränser, hamnar, flygplatser) och sådana där visum måste utfärdas vid det albanska konsulatet i utlandet. De tekniska resurserna för att införa ett visumsystem som liknar de övriga EU-ländernas saknas. Albanien har 33 konsulat utomlands som utfärdar inresevisum. Konsulaten underrättar utrikesministeriet om utfärdande av visum, vilket i sin tur informerar gränsmyndigheterna. Det finns emellertid ännu inte något datasystem, vilket innebär att ett sådant successivt måste utvecklas.

3.6.3 Bekämpning av penningtvätt

Albanien bör upprätta en ram för samarbete i avsikt att förhindra att dess finansiella system används för att tvätta vinningen från kriminell verksamhet. Samarbetet inom detta område bör inbegripa administrativt och tekniskt bistånd i syfte att upprätta adekvata normer för att motarbeta penningtvätt, vilka är jämförbara med dem som antagits av gemenskapen och andra internationella organ inom detta område, främst finansiella aktionsgruppen (FATF).

Albanien har undertecknat Europakonventionen om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott och har nyligen infört viss grundläggande lagstiftning om förhindrande av penningtvätt (vilken trädde i kraft den 6 december 2000). Den sekundärlagstiftning som krävs för att helt genomföra denna lag är under utarbetande, och en samordningsstruktur vid finansministeriet håller på att upprättas. Då den ekonomiska polisens verksamhet är fullt fungerande kommer den att få ansvar för att genomföra lagstiftningen om penningtvätt.

Även om det inte är möjligt att öppna anonyma bankkonton i Albanien, och lagstiftningen medger kontroll av betydande eller misstänkta finansiella rörelser, finns det ännu inte förutsättningar att effektivt bekämpa penningtvätt. Strukturerna måste befästas och samordningen mellan de olika brottsbekämpande organen, den finansiella sektorn och domarkåren måste förstärkas på alla väsentliga punkter. I detta sammanhang kan noteras att ingen fällande dom hittills meddelats i Albanien med anledning av penningtvätt.

3.6.4 Förhindrande och bekämpning av brott och andra illegala verksamheter. Bekämpning av illegal människohandel och illegala droger

Albanien måste utveckla en ram för samarbete i syfte att bekämpa och förhindra brottslig och illegal verksamhet, framför allt organiserad brottslighet. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt människohandel, illegal ekonomisk verksamhet (t.ex. korruption och illegala transaktioner rörande exempelvis industriavfall, radioaktiva ämnen och oäkta produkter), olaglig vapenhandel samt terrorism. Albanien måste även vidta de åtgärder som krävs för att kunna hantera de sociala konsekvenserna av olika former av drogmissbruk, liksom dess påverkan på hälsotillståndet, genom att förhindra spridande och användande av kemiska mellanprodukter samt införa och/eller förstärka strukturer i syfte att bekämpa den illegala narkotikahandeln.

Albanien har gjort vissa framsteg i arbetet att förhindra och bekämpa den organiserade brottsligheten, men i framtiden måste ansträngningarna förstärkas. Landet har undertecknat ett flertal internationella konventioner, reviderat strafflagen och stiftat nya lagar i syfte att bekämpa den organiserade brottsligheten och dess huvudsakliga verksamhet. I organisatoriskt avseende har nya strukturer inrättats, till exempel en speciell enhet som skall gripa sig an smuggling av vapen och narkotika samt människohandel, och en specialiserad enhet vari ingår representanter för polisen, åklagarna och domarna, med särskilt uppdrag att bekämpa den organiserade brottsligheten. Deras möjligheter att genomföra sitt uppdrag är dock tvivelaktiga i detta skede, dels beroende på att de nyligen inrättats, dels på grund av den systematiska avsaknaden av tillräckliga mänskliga och tekniska resurser.

Ansträngningar för att få kontroll över människohandeln har gjorts, däribland speciella razzior mot människosmugglarna, men ytterligare insatser krävs för att ta itu med denna utomordentligt viktiga fråga. De albanska myndigheterna måste skyndsamt göra ett politiskt uttalande rörande de åtaganden som gjorts inom ramen för arbetsgruppen för en stabiliseringspakt mot människosmuggling (Stability Pact Anti-Trafficking Task Force), samt genomföra och tillämpa den redan befintliga lagstiftningen om människohandel. Man bör särskilt bemöda sig om att göra en klar differentiering mellan offer och människohandlare, öka ansträngningarna i syfte att ställa smugglare och organiserade brottslingar inför rätta, omfördela medel för att hjälpa brottsoffren, tillförsäkra brottsoffren och eventuella vittnen skydd, vidta radikala åtgärder mot de medlemmar av poliskåren som är inblandade i människohandel, samt förstärka gränsförvaltningen (gränsövergångsar samt sjö- och landgränserna), särskilt vid beryktade problemställen. Även det internationella samarbetet behöver förstärkas.

Vad beträffar illegala droger är Albanien huvudsakligen ett transiteringsland. Det anses troligt att en betydande andel av det heroin som förs in i Europa kommer via Albanien. Enligt albansk statistik upptäcktes 547 fall av narkotikasmuggling år 2000, 641 personer ställdes inför rätta, och en ansenlig mängd narkotika beslagtogs. Mycket återstår emellertid att göra, framför allt genom en förstärkning av gränskontrollerna, inklusive sjö- och landgränserna, bättre samordning mellan de brottsbekämpande organen och ett förstärkt internationellt samarbete liknande det som nu pågår mellan Italien och Albanien i kampen mot droger.

3.6.5 Insamling och förstöring av mindre vapen

Insamlingen och förstöringen av mindre vapen pågår, om än långsamt. Vapeninsamlingen intensifierades under år 2000 (ända upp till 20 000 mindre vapen samlades in) i anslutning till att lagen om illegala vapen antogs i september 2000. Myndigheterna har dock ingripit i mindre omfattning i de besvärligaste områdena som Fier, Berat, Korça, Shkoder och Kukes.

Ingripanden inom ramen för ett samarbete mellan polisen, lokala representanter och tips från allmänheten har förekommit på senaste tiden. De första rapporterna är positiva, men det är ännu för tidigt att utvärdera om dessa initiativ är framgångsrika.

Insamlandet går långsamt, samtidigt som förstöringen av vapnen är oklar. En del vapen har med visshet förstörts med hjälp av stöd från det internationella samfundet (cirka 100 000 av uppskattningsvis 600 000), men någon systematisk förstöring av de insamlade vapnen genomförs inte, och polisen och armén behåller en del av dem. Å andra sidan har de albanska myndigheterna tillkännagivit att någon mera omfattande smuggling eller försäljning av vapen inte observerats i landet.

Även ammunition i dåligt skick är ett problem för Albanien. De genomförbarhetsstudier som gjorts med hjälp av det internationella samfundet har hittills inte lett till några konkreta åtgärder i syfte att ta itu med problemet på ett konstruktivt sätt.

3.7 Samarbetsstrategier

Ett framtida stabiliserings- och associeringsavtal skulle förutsätta att det förs ett nära samarbete på en rad politiska områden för att ge vägledning om EU:s politik och stöd för att främja den ekonomiska och sociala utvecklingen i Albanien. Denna process skulle inte begränsas till bilateralt samarbete mellan EU och Albanien utan kunde också äga rum regionalt. Särskild uppmärksamhet skulle t.ex. kunna ägnas åt åtgärder som kan främja samarbete mellan Albanien och dess grannländer och därigenom bidra till stabilitet i regionen.

3.7.1 Ekonomiskt, monetärt och statistiskt samarbete

Albanien bör vidta åtgärder för att underlätta reform och ekonomisk integration i de europeiska strukturerna genom att förbättra utformningen och tillämpningen av den marknadsekonomiska politiken. Landet bör förbättra sin förmåga att tillhandahålla information om makroekonomiska resultat och prognoser, utforma den ekonomiska politiken samt utveckla de instrument som behövs för dess tillämpning. När politiken utformas bör man även ta vederbörlig hänsyn till EU:s ekonomiska och monetära union. Albanien bör utveckla ett effektivt och hållbart statistiskt system som gör man kan ta fram de aktuella, tillförlitliga, objektiva och exakta uppgifter som behövs för att planera och övervaka övergångs- och reformprocessen.

Albanien har gjort