RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA CENTRALBANKEN, EUROPEISKA EKONOMISKA SOCIALA KOMMITTEN, REGIONKOMMITTÉN, OCH EUROPEISKA INVESTERINGSBANKEN DEN INRE MARKNADENS INTEGRATION 2013 - Bidrag till den årliga tillväxtöversikten 2013 - /* COM/2012/0752 final */





Inledning En integrerad inre marknad är en viktig drivkraft för ekonomisk tillväxt och sysselsättning och ger nya möjligheter för Europas invånare. Den spelar därför en central roll när det gäller att uppnå målen i Europa 2020-strategin. Som angavs i kommissionens meddelande från juni 2012 Bättre styrning av den inre marknaden[1] är syftet med denna rapport att inom ramen för den europeiska planeringsterminen övervaka hur den inre marknaden fungerar. Rapporten ger en analys av läget för den inre marknadens integration inom nyckelområden som har den största tillväxtpotentialen, dvs. tjänster, nätverk och digital ekonomi[2]. Syftet med denna rapport är att identifiera politiska prioriteringar i samband med den årliga tillväxtöversikten 2013, som om de genomförs av medlemsstaterna skulle bidra till att tillvarata den inre marknadens fulla tillväxtpotential och avlägsna kvarvarande hinder för den fortsatta integrationen. I rapporten uppmanas till ökade ansträngningar för att säkra bättre genomförande och tillämpning av redan gällande bestämmelser. 1. Kontroll av den inre marknadens integration Genom att avlägsna hinder för den fria rörligheten för personer, varor, tjänster och kapital gör den inre marknaden det möjligt för företag att bedriva verksamhet i större skala, vilket ökar deras förmåga till innovation, investeringar och produktivitetshöjning och deras möjligheter att skapa sysselsättning. Den ökade konkurrens som är en följd av integrationsprocessen fungerar som ett kraftfullt incitament för att erbjuda de europeiska konsumenterna ett större utbud av billigare produkter med högre kvalitet, vilket framgår av resultattavlor för konsumentmarknaderna. Arbetskraftens rörlighet är avgörande för att bidra till en verklig europeisk arbetsmarknad som möjliggör en god överensstämmelse mellan arbetsgivarnas behov och de arbetssökandes kompetens, ökar EU-företagens produktivitet och därmed tillväxt och sysselsättning och bidrar till att lösa problemet med att många områden har en ihållande hög arbetslöshet samtidigt som det råder arbetskraftbrist i snabbväxande regioner i EU. 1.1. De fyra friheterna 1.1.1. Varor · Integrationen av marknaden för varor gör fortfarande framsteg 20 år efter lanseringen av den inre marknaden, om än i långsammare takt, och handeln inom EU som motsvarade omkring 17 % av EU:s BNP 1999 uppgick till nästan 22 % under 2011. Tillväxten av export till länder utanför EU har varit mer dynamisk, men dess värde motsvarar bara cirka 12 % av EU:s BNP. Detta visar att den inre marknaden fortfarande är av stor betydelse för europeiska företag och att det finns utrymme för förbättringar för att stimulera tillväxt av handeln inom EU. · Den positiva allmänna integrationstrenden döljer emellertid att det råder mycket olika förhållanden i EU:s medlemsstater. Det finns positiva trender i fråga om integration av marknaden för varor, som framgår av utvecklingen av import och export inom EU i förhållande till BNP under perioden 1999–2011 i CZ, DE, HU, LT, LV, NL, PL, SI och SK. Vissa negativa trender eller stagnation förekommer dock i EL, ES, FI, FR, IE, LU och UK. I de flesta länderna i den första gruppen var en fördjupad integration en del av upphämtningsprocessen, eftersom de startade från en låg grad av öppenhet som inte alls motsvarade deras potential. När det gäller graden av integration (uttryckt i handel med varor inom EU i förhållande till BNP) är de små EU-medlemsstaterna naturligt mer öppna. Detta gäller dock inte EL, CY, som har varit relativt slutna, och i viss mån PT och de nordiska länderna. · Om man ser på gruppen av länder med ökande integration i den inre marknaden har flertalet länder (PL och i viss mån CZ, SI, DE, SK och NL) fått en bättre priskonkurrenskraft sedan slutet av 1990-talet[3]. LT och LV har varit särskilt framgångsrika i att rikta in sig på marknader med högre BNP-tillväxt under den perioden. HU verkar främst ha dragit nytta av andra konkurrensfördelar än priskonkurrenskraft[4]. För nästan alla dessa länder har större integration inom den inre marknaden också lett till en förbättring av handelsbalansen med deras partner i EU. Diagram 1: Utvecklingen av handeln med varor inom EU Källa: Eurostat · När det gäller grupperna med minskande eller stagnerande integration (uttryckt som import och export av varor i förhållande till BNP) har ES och LU lidit både av relativt låg efterfrågetillväxt i partnerländernas ekonomi och av vissa förluster i kostnadskonkurrenskraft. Även EL har fått sämre kostnadskonkurrenskraft. FI och UK har haft problem med konkurrenskraft som inte beror på kostnadsläget. Dessa faktorer förklarar integrationens utveckling från exportsidan, men importen är starkt korrelerad med exporten[5]. För många av dessa länder var den negativa integrationstrenden förenad med en försämring av handelsbalansen med deras partner i EU[6]. · EU integreras nu snabbare med tredjeländer än internt, vilket avspeglar globaliseringen och den snabbt ökande efterfrågan på många tillväxtmarknader. Detta är inte nödvändigtvis ett negativt tecken eftersom det inte finns några motsättningar mellan handel inom EU och global handel. Medlemsstater som ökade sin integration i världsekonomin är också de som har visat högst integrationsdynamik inom EU[7]. Diagram 2: Jämförelse mellan handeln med varor inom och utanför EU Källa: Eurostat 1.1.2. Tjänster · Handeln med tjänster inom EU har följt ungefär samma mönster som varuhandeln (diagram 3). Graden av integration inom denna sektor som utgör mer än 70 % av ekonomin är dock fortfarande betydligt lägre än inom varumarknaden, och det finns för närvarande inga tecken på upphämtning. Uppåtgående trender för prisspridning tyder emellertid på att det kan finnas kvarstående hinder för handeln med tjänster inom EU. Medan skillnaderna i graden av spridning till stor del är naturliga och en följd av att tjänster är betydligt mindre transportabla, handelsbara[8] och heterogena, kan skillnaderna i trender för tjänster och varor – för varor har spridningen minskat – innebära en otillräcklig konkurrens inom tjänstesektorn (diagram 4). De starkaste trenderna för prisspridning har noterats i EU:s äldsta medlemsstater. Diagram 3: Utveckling av handeln med tjänster inom EU Källa: Eurostat Diagram 4: Prisspridning totalt för EU:s medlemsstater Källa: Eurostat · På grund av att många tjänster inte är handelsbara integreras tjänstemarknaden främst genom etablering av företag. Uppgifter om utländsk kontroll av företag[9] visar att graden av integration av tjänster i nästan alla medlemsstater var lägre än i andra sektorer (diagram 5). I likhet med vad indikatorer för öppenhet i handel visar, var små ekonomier mer öppna, med undantag för CY, SI och PT som är de mest slutna ekonomierna trots sin storlek. IT är den minst integrerade av de stora ekonomierna att döma av uppgifterna om utländsk kontroll av företag. Figur 5 EU-intern etableringsgrad inom tjänstesektorn och andra sektorer Källa: Eurostat · Kommissionens årliga resultattavlor för konsumentmarknaderna visar att de europeiska konsumenternas bedömning av hur marknaden fungerar vanligen är mer positiv för marknader som är mer integrerade[10]. Diagrammet nedan visar att konsumenternas bedömning är mindre positiv för de mindre integrerade tjänstemarknaderna än för varumarknaden i nästan alla medlemsstater. Diagram 6: Varu- och tjänstemarknaders funktion enligt konsumenternas bedömning Källa: Market monitoring survey 2012 (kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd) 1.1.3. Kapital · EU-interna investeringar är en viktig integrationsfaktor genom vilken företag etablerar sin verksamhet i andra medlemsstater. Gränsöverskridande investeringar är också ett av de viktigaste sätten att sprida innovationer över hela den inre marknaden. · Efter en lång period av tillväxt har gränsöverskridande investeringar kollapsat i och med de finansiella kriserna och har till skillnad från den gränsöverskridande handeln ännu inte helt återhämtat sig. Diagram 7: Utveckling av EU-interna utländska direktinvesteringar Källa: Eurostat · Liknande negativ integrationsdynamik är märkbar på finansmarknaderna. Krisen har lett till betydligt ökad marknadsvolatilitet, och indikatorer på finansiell integration återspeglar denna volatilitet sedan 2007. I flera länder har man inlett en omstrukturering av det finansiella systemet och särskilt av banksektorn. Möjligheten att nationella lösningar leder till att banker förskansar sig bakom nationella gränser kan inte uteslutas. Detta skulle emellertid delvis upphäva den europeiska finansiella integrationens betydande fördelar och äventyra den ekonomiska integrationen i stort. Mycket kan vinnas om ändringarna samordnas ordentligt och omfattas av de nya övervakningssystem och regelverk som utarbetas på EU-nivå. 1.1.4. Arbetskraft · Även om antalet EU-invånare som arbetar i en annan medlemsstat växer, är arbetskraftens rörlighet över Europa alltför låg i jämförelse med EU:s potential och motsvarar inte vad som kan förväntas inom en verklig gemensam arbetsmarknad. EU-invånare som är ekonomiskt verksamma i ett annat EU-land utgör endast 3,1 % av EU:s arbetskraft och den årliga ökningstakten är bara runt 0,1 %. · Internationella jämförelser[11] tyder också på att den gränsöverskridande rörligheten mellan EU:s medlemsstater är begränsad jämfört med andra delar av världen (såsom Förenta staterna, Kanada och Australien). Även om detta delvis kan förklaras av en mycket stor språklig mångfald och olika institutionella ramar, tyder dessa jämförelser ändå på att det finns utrymme för större geografisk rörlighet i EU. · Enligt en Eurobarometerundersökning[12] kan 28 % av EU-invånarna i arbetsför ålder tänka sig att arbeta i ett annat EU-land, medan 15 % inte skulle överväga att flytta på grund av alltför många hinder. Mer än hälften av européerna anser att språk och familjeskäl är de främsta hindren för EU-invånarnas rörlighet. Men även administrativa hinder som byråkrati, erkännande av kvalifikationer och social trygghet anges som skäl för att människor väljer att inte arbeta i en annan EU-medlemsstat. Hinder för arbetskraftens rörlighet kan också orsakas av vissa regler för kompletterande pensionssystem, skattehinder vid flytt till en annan medlemsstat (möjligheter att få bidrag, skattelättnader, dubbelbeskattning eller högre progressiva skattesatser för utländska medborgare) och många migrerande arbetstagares bristande kunskaper om sina rättigheter och skyldigheter. · I en färsk rapport[13] från kommissionen framhölls också vikten av makroekonomiska drivkrafter för rörlighet, t.ex. de relativa skillnaderna i inkomstnivå, vilket framgår av att de fattigaste medlemsstaterna har de största nettoutflödena av migranter. Denna faktor väntas få mindre betydelse i takt med framstegen i upphämtningsprocessen. De långsiktiga skillnaderna i arbetslöshet utgör andra, om än mindre, makroekonomiska drivkrafter. Dessutom framhöll rapporten också sociala och kulturella faktorer, t.ex. att migrantgruppers nätverk påverkar migrationsmönstren. 2. Faktorer som främjar tillväxt och sysselsättning på den inre marknaden · I meddelandet Bättre styrning av den inre marknaden som antogs i juni 2012[14] rekommenderar kommissionen åtgärder för att frigöra den inre marknadens potential på områden där potentialen är som störst. På grundval av ett antal ekonomiska indikatorer har tjänster, finansiella tjänster[15], transporter, digital marknad och energi identifierats som nyckelområden för prioriterade politiska åtgärder och ett förbättrat genomförande av den inre marknaden[16]. · Samtidigt är det också viktigt att förbättra den inre marknadens funktion för industriprodukter, bland annat genom att identifiera brister och hinder som fortfarande blockerar den fria omsättningen av produkter och genom att höja produktlagstiftningens kvalitet och effektivitet. Dessutom måste tillämpningen av principen om ”ömsesidigt erkännande” inom den inre marknaden för varor övervakas noga[17]. · I meddelandet från juni om bättre styrning av den inre marknaden framhålls också behovet av att reglerna för den inre marknaden införlivas, genomförs och verkställs korrekt så att dess fulla potential kan förverkligas. Därför innehåller meddelandet ambitiösa mål för att införliva och efterleva EU-lagstiftningen, i synnerhet, men inte uteslutande, i de ovannämnda nyckelområdena. Den senaste resultattavlan för den inre marknaden visar vissa framsteg, särskilt vad gäller bristande efterlevnad[18]. Antalet direktiv för vilka införlivandet är försenat med minst två år har emellertid ökat. · I meddelandet från juni framhålls att nolltolerans bör råda för införlivande av och överensstämmelse med regler inom nyckelområdena. Meddelandet förespråkar påskyndade överträdelseförfaranden där problem kvarstår. Som framgår av tabellen i bilagan har vi ännu inte nått dit. Endast en medlemsstat (DK) uppfyller redan alla mål som fastställs i meddelandet från juni 2012, men över hälften av medlemsstaterna har inte nått mer än tre mål. De längsta förseningarna i införlivande kan noteras på energiområdet, och transporter är ett område där de flesta medlemsstater regelmässigt inte klarar målen. · Medlemsstaterna bör öka sina ansträngningar för att se till att enskilda och företag effektivt kan utnyttja sina rättigheter på den inre marknaden, genom att se till att de nationella domstolarna effektivt tillämpar och verkställer lagstiftningen om den inre marknaden, genom att erbjuda information av god kvalitet, verktyg och förfaranden för e-förvaltning och genom att investera i mekanismer för att snabbt lösa problem. Mycket återstår att göra på det här området[19]. Exempelvis har Solvit fortfarande en underutnyttjad potential som ett centralt verktyg för problemlösning på nationell nivå (omkring 1 300 fall per år), delvis till följd av otillräcklig personal i olika Solvit-centrum. · I meddelandet från juni uppmanas också till ett snabbt vidtagande av de nyckelåtgärder för att främja tillväxt och förtroende som ingår i inremarknadsakten[20]. 1.2. Tjänstemarknaderna Marknadens funktion och hinder för EU-integration · Tjänstedirektivet är grundstenen för integration av den inre marknaden på tjänsteområdet. En nyligen genomförd studie[21] bedömer att tjänstedirektivet kan ge ytterligare fördelar om medlemsstaterna ökar sin ambitionsnivå vad gäller genomförandet av direktivet. I ett ambitiöst scenario, där alla medlemsstaterna närmar sig den genomsnittliga nivån för de fem bästa länderna[22] i fråga om hinder per sektor (upphävande av i stort sett alla begränsningar som omfattas av tjänstedirektivet), skulle den ekonomiska effekten kunna bli en BNP-ökning på upp till 2,6 %[23]. I juni i år lade kommissionen fram en handlingsplan för att utnyttja tillväxtpotentialen i tjänstedirektivet fram till 2015[24]. Tjänstedirektivet innehåller ett antal viktiga otvetydiga skyldigheter[25] som nära hälften av medlemsstaterna ännu inte uppfyller. Exempelvis har vissa medlemsstater fortfarande begränsningar baserade på tjänsteleverantörens medborgarskap eller bosättningsort (t.ex. MT och SE för patentombud, IT, CY och PL för vissa tjänster inom turistnäringen). Vad gäller tillämpningen av tjänstedirektivets bestämmelse om friheten att tillhandahålla tjänster har medlemsstaterna i de flesta fall valt en försiktig strategi och fortsätter att behandla gränsöverskridande tjänsteleverantörer på samma sätt som etablerade leverantörer, vilket innebär att de utsätts för omotiverad dubbelreglering eftersom de måste uppfylla både hem- och värdlandets regler, exempelvis om yrkesförsäkringar. I flera medlemsstater råder det dessutom osäkerhet om vilka regler som gäller för tjänsteleverantörer som vill tillhandahålla gränsöverskridande tjänster på tillfällig basis i motsats till tjänsteleverantörer som vill etablera sig (t.ex. BG, FI, IE, IT, LV, PL, RO, SI, SE). Denna osäkerhet kan innebära att ett tillfälligt tillhandahållande av tjänster behandlas som om det vore en etablering, och därmed läggs en dubbel regleringsbörda på tjänsteleverantörer som också hindrar gränsöverskridande tillhandahållande av tjänster. · Tjänstesektorn omfattar många yrken som är reglerade på nationell nivå. Dessa regler tar formen av hinder för inträde på marknaden (t.ex. krav som förbehåller rätten att utöva viss verksamhet för innehavare av vissa kvalifikationer) och/eller andra hinder (t.ex. begränsningar av utövandet av yrkesverksamhet såsom krav på företagens juridiska form och kapitalinnehav). Några medlemsstater (BG, CY, DE, PL, SK, SI, SE), har också fortfarande krav som fastställer taxor för vissa yrken (t.ex. ingenjörer/arkitekter, revisorer, skatte- och patentrådgivare och veterinärer). Regleringen av yrken kan vara motiverad av allmänna intressen men den är mycket varierande i olika delar av EU: Antalet reglerade yrken i de olika medlemsstaterna varierar mellan 47 och 368. Dessutom finns det betydande skillnader i omfattningen av verksamheter som är förbehållna vissa utövare[26] och den nivå av kvalifikationer som krävs. Mot denna bakgrund har landsspecifika rekommendationer redan riktats till åtta medlemsstater under 2012 (AT, CY, FR, DE, IT, PL, SI, ES) i fråga om behovet att minska lagstiftningshindren inom sektorn för professionella tjänster. Några medlemsstater (bl.a. PL, PT, IT, ES, CZ) har inlett reformer på detta område, i syfte att främja konkurrensen, förenkla företagsklimatet eller minska arbetslösheten, särskilt bland ungdomar. · Effektiva styrverktyg är av största vikt för att fullt ut förverkliga integrationspotentialen i lagstiftningen om den inre marknaden i allmänhet och i tjänstedirektivet i synnerhet. De gemensamma kontaktpunkterna och informationssystemet för den inre marknaden (IMI) är ett par av dessa viktiga verktyg. Situationen vad gäller gemensamma kontaktpunkter varierar mycket mellan olika medlemsstater. DK, EE, ES, LU, NL, SE, UK och LT har de mest avancerade kontaktpunkterna medan utvecklingen i BG, EL, IE, RO och SI släpar efter betydligt. I synnerhet finns det stora variationer i detaljeringsgrad och användarvänlighet hos de uppgifter som kontaktpunkterna lämnar om de nationella reglerna för viktiga tjänstesektorer. Dessutom kan många administrativa förfaranden ännu inte fyllas i online eller av användare i andra länder. Det totala antalet informationsutbyten i IMI för tjänster är fortfarande lågt. Nästan hälften av alla utbyten initierades av DE som också har det högsta antalet registrerade myndigheter i IMI för tjänster. BE, DK, EE, FI, IE, NL, RO och UK har ännu inte skickat in några förfrågningar under 2012. På den mottagande sidan har PL, HU och UK behandlat de flesta inkommande förfrågningar om information. · De sektorer på tjänstemarknaden som har störst ekonomisk tyngd uttryckt i BNP och sysselsättning och som ligger över genomsnittlig tillväxtpotential är bl.a. företagstjänster (11,7 % av EU:s mervärde 2009), detalj- och grosshandel (11,1 %) och byggsektorn (6,3 %). · I många medlemsstater kännetecknas företagstjänstesektorn fortfarande av omfattande reglering. Exempelvis kan krav som begränsar det fria valet av företagsform och föreskriver någon form av kapitalinnehav vara ett hinder för utvecklingen av gränsöverskridande tjänster inom de fria yrkena. Vissa av dessa hinder har gjorts mindre strikta efter tjänstedirektivets ikraftträdande (i PL, DE, FR, CY och IT), men andra har inte påverkats (särskilt i AT, BE, BG, CZ, DK, FR, DE, IT, MT, PL, PT, RO, SK, SI och UK verkar jurister vara de mest drabbade). · De europeiska och detalj- och grosshandelssektorerna kännetecknas av ojämn ekonomisk mognad och mättnad på många marknader. Konkurrensen inom detaljhandeln motverkas av kvarvarande hinder, såsom betungande lagstiftning, som kan ha protektionistiska syften, eller orimliga begränsningar för butiksstorlek. De landsspecifika rekommendationerna 2012 underströk behovet av att undanröja begränsningar inom detaljhandeln (BE, FR, HU, ES). Vissa medlemsstater (ES) har redan inlett reformer på detta område. Rekommendationerna 2012 betonade också mer allmänt behovet av att stärka konkurrensen inom detaljhandeln (BE, DK, FI). Vissa medlemsstater kräver att företagen ska klara ett ”ekonomiskt behovstest”. Testet innebär att tillstånd medges på villkor att det 1) visas att det finns ett ekonomiskt behov eller en marknadsefterfrågan, 2) görs en bedömning av verksamhetens potentiella eller aktuella ekonomiska effekter (t.ex. på etablerade leverantörer) eller 3) görs en bedömning av verksamhetens lämplighet i förhållande till de planeringsmål som fastställts av den behöriga myndigheten som en förutsättning för etableringen. Dessa tester lämnar utrymme för godtyckliga beslut och omotiverade restriktioner och skapar betydande kostnader för företagen. Sådana krav är förbjudna enligt tjänstedirektivet men finns ändå fortfarande kvar i RO, AT, EL, NL, HU och i vissa regioner i DE och ES. Detaljhandelns utveckling kan också påverkas av hinder för gränsöverskridande varuleveranser. Återförsäljare är inte alltid fria att köpa in sina varor till bästa priser i hela Europa. Det finns tecken på geografiska leveransbegränsningar som motverkar lägre priser på vissa nationella marknader (LU och BE), särskilt av märkesvaror. · Utvecklingen av en dynamisk byggsektor inom EU:s gränser påverkas av att företag och yrkesverksamma hindras av bristen på ömsesidigt erkännande av tillståndsförfaranden eller certifiering av experter som tillhandahåller specialiserade tjänster, t.ex. på området för miljöcertifiering av byggnader. Vad gäller tillståndsförfaranden för certifiering av energieffektivitet, tycks gränsöverskridande tillhandahållande av tjänster inte vara möjligt i BE, CY, LV, LT och MT. · Offentlig upphandling är en viktig marknad för tjänstesektorn – under 2010 uppgick affärsmöjligheterna när det gäller upphandling som omfattas av EU:s regler till cirka 447 miljarder euro[27] (3,7 % av EU:s BNP), och tjänstekontrakt svarade för omkring 42 % av detta. Av de upphandlingskontrakt som ligger över EU:s tröskelvärden är dock endast 3,5 % gränsöverskridande[28] (inom tjänster är andelen ännu lägre, 2 %) och hinder för en integrerad marknad för offentlig upphandling kvarstår. Bättre genomförande av upphandlingsregler i medlemsstaterna kan ge betydande effektivitetsvinster. Landsspecifika rekommendationer riktades till fem medlemsstater 2012 (BG, CZ, DK, HU och SK). · Med tanke på den offentliga upphandlingens betydelse är det särskilt oroande att de offentliga myndigheterna fortfarande har sämst betalningsdisciplin i Europeiska unionen. Mängden avskrivna skulder i Europa ökade under 2012 till 2,8 % av de totala fordringarna vilket motsvarar 340 miljarder euro, det högsta beloppet någonsin. Skillnaden mellan nordliga och sydliga medlemsstater är ett allvarligt hinder för integrationen av EU:s inre marknad[29]. Direktivet om sena betalningar[30] från 2011 kommer, om det genomförs på rätt sätt, att frigöra 180 miljarder euro per år genom kravet att de offentliga myndigheterna ska betala inom 30 dagar. Detta kommer att förbättra företagens kassaflöde avsevärt och hjälpa dem att klara den ekonomiska krisen. · Ur ett konsumentperspektiv är banktjänster till privatkunder fortfarande den marknadsgrupp som fungerar sämst, särskilt vad gäller jämförbarhet för avgifter och villkor, val av bästa affärsalternativ och byte av bank[31]. Ett robust EU-regelverk[32], som säkerställer konsumentinformation, rättigheter och möjligheter till gottgörelse och underlättar tillträdet till grundläggande banktjänster, kommer att möjliggöra ett större deltagande från alla konsumenter, i synnerhet de utsatta, på privatkundmarknaden. Politiska prioriteringar · Medlemsstaterna bör inrikta sig på följande huvudprioriteringar: o Göra sin lagstiftning helt förenlig med tjänstedirektivet, särskilt genom att uppfylla alla otvetydiga skyldigheter. o Anta en mer ambitiös strategi för genomförande av tjänstedirektivet genom att - se över om kvarvarande krav är nödvändiga och proportionella, särskilt de krav som fastställer taxor för vissa yrken och de som inför begränsningar för företagsstrukturer och kapitalinnehav, - göra en översyn av tillämpningen av bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster i nyckelsektorerna, t.ex. byggsektorn, företagstjänster och turism. En sådan översyn bör utformas som en systematisk inbördes utvärdering utförd med bistånd av kommissionen, som syftar till att avlägsna kvarvarande onödiga, omotiverade och oproportionerliga begränsningar. o Bedöma berättigandet för de krav som begränsar både tillträde till och utövande av reglerade yrken, inbegripet yrkessammanslutningars roll, och ta bort eller lätta på sådana krav om de inte är berättigade. Sådana bedömningar bör även omfatta en översyn av kriterierna för att införa nya reglerade yrken. o Stärka konkurrensen inom detaljhandeln genom att minska hinder och operativa begränsningar. Särskilt bör kvarvarande ekonomiska behovstest avskaffas systematiskt. o Förbättra de gemensamma kontaktpunkterna så att de blir fullvärdiga e-förvaltningsverktyg som tillgodoser tjänsteleverantörernas och ‑mottagarnas behov. I synnerhet för att förbättra deras användarvänlighet bör målet vara att de gemensamma kontaktpunkterna täcker alla förfaranden under företagens livscykel och är flerspråkiga. o Införliva direktivet om sena betalningar så snart som möjligt (medlemsstaternas tidsfrist för införlivandet är den 16 mars 2013). 1.3. Energimarknaderna Marknadens funktion och hinder för EU-integration · Energisektorns andel av BNP i EU har ökat sedan år 2000 och har under de senaste åren överskridit 2 ½ %[33]. Denna indikator återspeglar dock inte helt sektorns betydelse i ekonomin, eftersom sektorn tillhandahåller kritiska insatsvaror för alla andra sektorer och således ger ett viktigt bidrag till deras kostnadskonkurrenskraft. · Den inre energimarknaden börjar långsamt, men säkert, bära frukt[34]. Grossistpriserna på el i EU har stigit mindre än de globala priserna på primärenergi och mindre än inflationen. Grossistpriserna på gas har varit avsevärt lägre i de medlemsstater där marknaderna fungerar bättre. Gasleveranserna till slutkunder har påverkats mindre av tillfälliga volymminskningar från de exporterande länderna, tack vare en mer flexibel infrastruktur och tydliga prissignaler inom EU. · Vi har dock inte uppnått målet än. I den senaste resultattavlan för konsumentmarknaderna visade sig energitjänsterna (när det gäller både gas och el) fungera sämre än genomsnittet, och elförsörjningen återfanns bland de fem sämsta sektorerna (av 30)[35]. Dessutom anses energimarknaderna generellt sett inte vara transparenta eller tillräckligt öppna för nya aktörer[36]. · Att energimarknaden är dåligt integrerad illustreras också av en svag konvergens i slutkundspriserna på el och gas i EU; det pris som betalas i den dyraste EU-medlemsstaten är flera gånger högre än det pris som betalas i den billigaste medlemsstaten. Det finns flera orsaker till detta: prisregleringen i flera medlemsstater (BG, CY, DK, EE, FR, EL, HU, LT, MT, PL, PT, RO, SK och ES), en dåligt diversifierad energiförsörjning, begränsad gränsöverskridande sammanlänkning och skillnader vad gäller nätkostnader, beskattning och arbetskraftskostnader. Reglerade priser ger inte en konkurrensmiljö där rätt typ av investeringar görs. Sådana priser uppfattas i stället av investerare som en indikator på politisk inblandning som hämmar investeringar. Dessutom kan reglerade priser på en nivå under marknadspriset leda till tariffer som är ekonomiskt ohållbara för leverantörerna, vars kostnader slutligen bärs av konsumenterna som helhet. Reglerade priser skapar inte heller incitament till energieffektivitet. Konkurrensgraden på slutkundsmarknaden varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. Den främsta indikatorn på marknadskoncentration (HHI[37]) är mycket hög (över 5 000) i EL, PT, EE, LT, LV, IT och FR. I länderna i södra och östra Europa är bytesfrekvensen mycket låg. I allmänhet är konsumenternas bedömning av elmarknaderna negativ även i de medlemsstater där energimarknaderna är förhållandevis liberaliserade. Anledningen är att transparensen anses vara dålig liksom missnöje med kundtjänsten[38]. · På grossistmarknaderna är priskonvergensen starkare än på slutkundsmarknaderna. Likviditeten på energimarknaden har ökat under de senaste åren, vilket inverkar positivt på den europeiska elgrossistmarknaden och på konkurrensen. Marknadsintegrationen har också stärkts genom ökad marknadskoppling[39] (17 medlemsstater har infört det systemet). Avsaknaden av marknadskoppling förhindrar att priserna fungerar som effektiva signaler för att styra energiflödet mellan marknader. Den här ökade integrationen kan förklara varför grossistpriserna på el i EU inte följer den kraftiga höjning av priserna på fossila bränslen som skett under de senaste åren. · Det behövs fortfarande stora investeringar i energiinfrastruktur, t.ex. överföringsledningar och elnät liksom lagrings- och LNG-projekt för att fullborda den inre marknaden för el och gas och bidra till försörjningstryggheten. Därför riktades under 2012 landsspecifika rekommendationer till elva medlemsstater (BG, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LT, LV, MT and PL) gällande behovet av att öka antalet sammanlänkningar av el- och/eller naturgasnäten. När det gäller el återspeglar behovet av investeringar i produktionsanläggningar den ökande efterfrågan på el liksom de bindande mål för förnybara energikällor som satts upp till 2020. En optimal användning av förnybara energikällor kräver tillräckligt med sammanlänkningar och smartare nät, bland annat lagringskapacitet och infrastruktur för reservproduktion. Hindren för investeringar hänger samman med förfaranden för tillståndsgivning i medlemsstaterna, finansiering och regelverk. I november inledde kommissionen ett offentligt samråd om elförsörjningstrygghet och tillräcklig produktion. · Det tredje energipaketet[40] utgör grunden för gas- och elmarknadens integrering. Dess införlivande och tillämpning har dock försenats. Den 25 oktober 2012 hade flera medlemsstater ännu inte anmält ett fullständigt införlivande av det ena av eller båda direktiven i det tredje energipaketet. Det har också gjorts en granskning av de åtgärder som anmälts av de medlemsstater som har meddelat ett fullständigt införlivande, och åtgärder kommer att vidtas om införlivandet anses vara ofullständigt. Ytterligare information finns i bilagan. Det finns hinder för ett smidigt genomförande av lagstiftningen på ett flertal känsliga områden, närmare bestämt: i) åtskillnad när det gäller överföringsnäten, ii) konsumentskyddsfrågor (inklusive ett effektivt skydd för utsatta kunder) och iii) de nationella tillsynsmyndigheternas oberoende och befogenheter, eftersom direktivets krav på oberoende är mycket strikta. · För att trygga en framtida energiförsörjning till överkomliga priser är det viktigt att energiinfrastrukturpaketet[41] antas och genomförs snabbt och att den första EU-omfattande förteckningen över energiinfrastrukturprojekt av gemensamt intresse antas. · När det gäller energieffektivitet finns den största energibesparingspotentialen i byggnader, som svarar för 40 % av EU:s totala energiförbrukning. Att minska energiförbrukningen på det området är därför en prioritet inom energieffektivitetsdelen i 20/20/20-målen på klimat- och energiområdet liksom i samband med milstolpen för byggnader i färdplanen för ett resurseffektivt Europa[42]. Ett korrekt införlivande i tid och ett snabbt genomförande i praktiken av den centrala lagstiftningen på detta område är viktigt för att dessa mål ska kunna bli verklighet. Byggsektorn spelar också en viktig roll för att dessa mål ska kunna uppnås. Ny teknik har stor potential, inte bara för nya hus, utan också för renovering av miljontals befintliga byggnader för att göra dem mycket energieffektiva. Politiska prioriteringar · I syfte att skapa integrerade och välfungerande energimarknader bör medlemsstaterna inrikta sig på följande centrala prioriteringar: o Att på ett heltäckande sätt och i tid införliva det tredje energipaketets direktiv och korrekt tillämpa dess förordningar, om detta ännu inte skett, för att skapa fördelar för de europeiska konsumenterna och företagen. Att införliva och genomföra den viktigaste lagstiftningen på området energieffektivitet, i synnerhet direktivet om energieffektivitet. o Göra en analys av huruvida det råder brist på investeringar i produktion och av varför produktions- och konsumtionsmönstren förändras i grunden. Medlemsstaterna bör eftersträva gränsöverskridande lösningar på konstaterade problem innan de planerar att ingripa för att undvika att den inre energimarknaden fragmenteras. o Stärka konsumenterna genom att göra det möjligt för dem att göra välgrundade val och öka incitamenten till energieffektivt beteende. o Successivt fasa ut reglerade priser och samtidigt säkerställa en solid konkurrens och stärka skyddet för utsatta konsumenter. En utfasning av reglerade priser skulle sända de korrekta prissignaler som behövs för att säkra tillräckliga investeringar och förbättra energieffektiviteten. På längre sikt skulle detta ge konsumenterna mer valfrihet och hållbara marknadspriser. o Sektorsspecifik lagstiftning och reglering måste kompletteras med en fortsatt tillämpning av konkurrensreglerna inom energisektorn för att skapa mer konkurrensutsatta och effektiva energimarknader. 1.4. Transportmarknaderna Marknadens funktion och hinder för EU-integration · Transportsektorn utgör ett centralt område för tillväxt och konkurrenskraft, inte bara på grund av sin storlek (den svarar för ca 5 % av EU:s totala förädlingsvärde), utan också på grund av att den tillhandahåller tjänster till andra sektorer av ekonomin. Effektiva och hållbara transporttjänster, adekvat infrastruktur och modern teknik är förutsättningar för en väl fungerande inre marknad och viktiga faktorer för att alla regioners starka sidor ska kunna utnyttjas. · Till följd av att åtgärder vidtagits för sent halkar transporterna, särskilt vissa transportsätt, efter andra sektorer när det gäller marknadens öppnande och funktion. Marknadsöppnandets omfattning skiljer sig mellan olika transportsätt (flyg, tåg, vägtransporter och sjöfart). Det har inte heller åstadkommits en fullständig och verklig inre marknad för transporttjänster, och marknaden kan inte hantera de föränderliga behoven. · Den bristande integrationen beror delvis på svårigheterna att på ett korrekt sätt och i tid införliva och genomföra den centrala lagstiftningen på det här området (se bilagan), särskilt när det gäller väg- och järnvägstransporter och sjösäkerhet. Tillämpningen av principerna för den inre marknaden inom hamnsektorn, särskilt inskränkningar i etableringsfriheten i hamnar, ägnas också mycket uppmärksamhet. Inom luftfarten är tillträdet till marknaden för marktjänster fortfarande förknippat med problem i flera medlemsstater. Överträdelserna gäller särskilt problem i samband med marknadstillträdet för nya aktörer och upphandlingsförfaranden för urvalet av leverantörer, som inte anses vara förenliga med EU-rätten. Detta leder till varierande konsumentbedömningar i EU[43]: Lufttrafiktjänsterna ligger på 5:e plats (av 30) i 2012 års rangordning av tjänstemarknaderna, medan järnvägstjänsterna ligger på 27:e plats. · Den varierande situationen när det gäller marknadens öppnande och marknadskonkurrensen återspeglas i 2012 års landsspecifika rekommendationer. Rekommendationer att främja konkurrens och underlätta tillträdet till marknaden för nya aktörer har riktats till de medlemsstater som är centrala aktörer inom EU:s transportnät (AT, BE, FR, DE och IT), medan rekommendationer att stärka den administrativa kapaciteten och marknadsregleringen inom transportsektorn har riktats till BG och PL. På det stora hela finns det fortfarande i flera medlemsstater hinder för marknadstillträdet och en regleringsbörda på transportmarknaderna, framförallt i stora länder och transiteringsländer (DE, FR, IT, ES, and AT), vilket hämmar EU:s ekonomi i stort. · Den inre marknaden för järnvägstjänster är det område där det fortfarande är mest uppenbart att det finns flaskhalsar. Marknaderna för godstransporttjänster på järnväg har varit helt öppna för konkurrens sedan 2007, och marknaderna för internationella persontrafiktjänster öppnades under 2010. Inrikes persontransport är dock fortfarande till största delen stängd för konkurrens. Dessutom är bristen på konkurrens för etablerade operatörer, som ofta i praktiken har monopol på den nationella marknaden, ett av skälen till järnvägstjänsternas låga kvalitet och effektivitet. Detta återspeglas också i konsumenternas mycket negativa bedömning av marknaden. · Trots EU:s lagstiftning som ger tillträde till marknaderna för godstransporttjänster och internationella persontrafiktjänster, har nya operatörer fortfarande svårt att ta sig in på marknaderna, särskilt i FR och IT. I DE ger inte den institutionella strukturen några garantier för en fungerande konkurrens. Processen för marknadens öppnande har kommit längst i DK, SE och UK. I alla dessa länder har järnvägens andel av marknaden ökat. SE och UK är också tillsammans med DE de enda medlemsstater där all offentlig upphandling är konkurrensutsatt. · Tillhandahållandet av hamntjänster är fortfarande fragmenterat. För EU-företag kan hamn- och terminalkostnaderna utgöra upp till 25 % av de totala kostnaderna för dörr-till- dörr-logistik. I länder som DE, NL, FI och DK bidrar hamnarna på ett betydande sätt till hur logistiken i respektive land allmänt fungerar, vad gäller tid, kostnad och pålitlighet[44]. Å andra sidan fungerar dålig konnektivitet, byråkrati och hinder för privata aktörers marknadstillträde (teknisk-nautiska tjänster och godshantering tillhandahålls ofta endast av monopoloperatörer eller ett fåtal etablerade operatörer) som handelshinder i andra hamnar i Europa, särskilt i regionerna runt Medelhavet, Svarta havet och Östersjön. · I motsats till andra transportsätt anses närsjöfarten mellan medlemsstaternas hamnar fortfarande ligga utanför den inre marknadens externa gränser, vilket medför omfattande administrativa förfaranden. För att konkurrensen mellan hamnar ska vara rättvis krävs lika villkor: Den information om medel som offentliga myndigheter beviljar hamnarna bör vara transparent liksom villkoren för hamnmyndigheternas beviljande av tillträde till marknaden för tjänsteleverantörer. · Hittills har luftfartsmarknadens öppnande varit en stor framgång. Liberaliseringen under 1990-talet ledde till en ökning utan motstycke av antalet flygpassagerare och antalet flygrutter inom EU liksom till en betydande sänkning av flygpriserna. Det europeiska luftrummet är dock fortfarande fragmenterat, vilket medför extra kostnader för både flygbolag och kunder och skapar ekonomisk ineffektivitet. Fullbordandet av ett gemensamt europeiskt luftrum är således en av de viktigaste faktorerna för att ett gemensamt europeiskt transportområde ska bli verklighet. Framförallt skulle inrättandet av funktionella luftrumsblock minska fragmenteringen av Europas luftrum och mycket klart förbättra tillhandahållandet av flygtrafiktjänster. Om konkurrensreglerna och principerna för fusioner och allianser följs fullt ut, kan dessutom en konsolidering av utbudet bidra till att öka den ekonomiska effektiviteten inom luftfartssektorn. · Öppnandet av marknaden för internationella vägtransporter har varit en stor framgång. Internationella godstransporter på väg ökade med 35 % under perioden 2000–2010 (vilket kan jämföras med en ökning på 8 % av marknaden för nationella godstransporter). Det finns dock fortfarande flera betydande begränsningar för cabotage[45] som hindrar en optimal matchning av utbud och efterfrågan på transportområdet. · Transporterna på de inre vattenvägarna är fullständigt liberaliserade sedan 1990-talet. Konkurrensen på de inre vattenvägarna har intensifierats och fraktpriserna har sjunkit. Fortfarande finns dock hinder för tillträde till yrket. Politiska prioriteringar · För att avlägsna de flaskhalsar som hindrar fullbordandet av en reell inre marknad för transporter, bör medlemsstaterna inrikta sig på följande huvudprioriteringar: o Säkerställa ett införlivande av hög kvalitet och i tid av gemenskapens regelverk på transportområdet, särskilt när det gäller väg-, järnvägs- och sjösäkerhet. o Öppna den nationella persontrafiken på järnväg för konkurrens och se till att den institutionella strukturen möjliggör effektiv konkurrens på järnvägsmarknaderna samtidigt som lika tillträde till infrastrukturen säkerställs. o Undanröja byråkrati och hinder för tillträde till marknaden inom hamntjänstsektorn (särskilt i regionerna kring Medelhavet, Svarta havet och Östersjön). o Påskynda genomförandet av ett gemensamt europeiskt luftrum (t.ex. göra framsteg med införandet av funktionella luftrumsblock) för att förbättra flygets säkerhet, kapacitet, effektivitet och minska dess miljöpåverkan. o Ge ytterligare möjligheter till cabotage för utländska åkare. 2.4. De digitala marknaderna Marknadens funktion och hinder för EU-integration · Internet, särskilt bredbandsinternet, ger en plattform för mycket stora tillväxtmöjligheter när det gäller tillämpningar som e-handel och datormoln: En ökning på 10 procentenheter av höghastighetsinternet beräknas leda till en årlig ökning av BNP per capita på omkring 1–1,5 procentenheter[46]. · Den stadiga ökningen av bredband har varit möjlig tack vare den ökade konkurrens som möjliggjorts genom genomförandet av EU:s regelverk för elektronisk kommunikation och som gett en motsvarande sänkning av slutkundspriserna på tjänster. De nya operatörerna sålde två tredjedelar av alla nya fasta linjer under 2011. De kvarstående prisskillnaderna mellan medlemsstaterna tyder dock på att den inre marknaden inom denna sektor fortfarande är ofullständig. · Tillgången till infrastruktur för bredbandsinternet är en annan viktig faktor för den digitala ekonomins utveckling. Bredbandsklyftan, som är ett mått på skillnaderna mellan EU-länderna vad gäller marknadspenetration och utnyttjandegrad, har fortsatt att minska. Täckningen i landsbygdsområden är fortfarande en utmaning, särskilt i PL, BG, DE[47] och SI. Samtidigt som ökningen av det totala antalet bredbandsanslutningar avtar, är utvecklingen mot högre hastigheter tydlig och hastigheterna har ökat betydligt. · Förutom att säkerställa allmän täckning är det viktigt att medlemsstaterna fortsätter att främja effektiva investeringar i snabba och ultrasnabba bredband i linje med de resultatmål som fastställs i den digitala agendan. Detta kräver tillräckliga investeringsincitament, särskilt ett förutsägbart och effektivt regelverk som är förankrat hos starka och oberoende myndigheter och, där så är lämpligt, ett välriktat offentligt stöd. · Mobilsektorn är det mest konkurrensutsatta segmentet på telekommarknaden. Täckningen för mobilt bredband ökade under 2011. I januari 2012 uppgick täckningen till 43 % av befolkningen, vilket kan jämföras med 26,8 % i januari 2011. Skillnaderna är dock stora mellan medlemsstaterna[48]. Marknadsandelarna för både ledande operatörer och de operatörer som är näst störst på en marknad har minskat något. Höga koncentrationsnivåer konstateras dock fortfarande i CY (endast två operatörer), och även i LU och SI. Vissa delar av mobilmarknaden (roaming) har dessutom i stor utsträckning varit oemottagliga för konkurrens, och det krävs lagstiftning för att åstadkomma strukturella reformer. · Den förväntade exponentiella tillväxten kommer dock endast att vara möjlig så länge som tillräckligt spektrum finns tillgängligt. Med tanke på den nuvarande tillväxttakten för tjänster och därmed för spektrumanvändning, måste medlemsstaterna frigöra hela det harmoniserade spektrumet och se till att det används effektivt. Vad avser 800 MHz-bandet gäller detta BE, BG, CZ, EE, EL, ES, CY, LV, LT, HU, MT, AT, PL, RO, SI, SK, FI och UK. Flera av dessa medlemsstater har ansökt om undantag, men alla ansträngningar måste göras för att rensa bandet och frigöra det för mobilt bredband så snabbt som möjligt. · Internetekonomin i EU-27 beräknas växa från 3,8 % av BNP år 2010 till 5,7 % år 2016[49], men den gränsöverskridande e-handelns utveckling är fortfarande mycket svag. Under 2011 beställde endast 10 % av EU:s totala befolkning varor eller tjänster från säljare i andra EU-länder[50]. Dessutom görs framsteg mycket snabbare i de länder som är mer utvecklade när det gäller den gränsöverskridande e-handeln än i de mindre utvecklade länderna, vilket skapar en allt större klyfta. · Det faktum att enskilda personer inte deltar i gränsöverskridande e-handel i någon större utsträckning återspeglar det begränsade antal företag som bedriver e-handel över gränserna. Under 2010 gjorde endast 6 % av de företag som bedriver e-handel e-försäljningar till andra EU-länder. Detta inbegriper de länder som har den största andelen företag som bedriver e-handel. EU drar fortfarande inte nytta av de stora fördelarna med e-handel[51]. Därför går man miste om en potentiell gränsöverskridande handel på 26 miljarder euro per år. Följaktligen kan det skapas betydande välfärdsvinster för de europeiska konsumenterna i form av lägre onlinepriser och ökat onlineutbud genom ökad integrationen av e-handeln i EU. · Konsumenterna uppskattar bekvämligheten med att handla när och var som helst via försäljningskanalerna för e-handel och få tillgång till information och ett bredare urval av produkter. Inte alla som utnyttjar fördelen med att på internet hitta information om tillgängliga varor eller tjänster köper dock i slutändan varor på nätet. Skälen är bland annat brist på förtroende eller information, oro som gäller säkerhet och/eller personlig integritet och oro för att inte få hjälp om något går fel[52]. Kommissionen har tagit ett antal initiativ för att komma till rätta med dessa problem. T.ex. kommer det nya direktivet om konsumenträttigheter[53], som ska börja tillämpas senast den 13 juni 2014, att stärka konsumenternas rättigheter när de handlar på internet och på så sätt främja den lagliga e-handeln. Syftet med förslaget till lagstiftning om alternativ tvistlösning och tvistlösning online[54] är att se till att bra verktyg för alternativ tvistlösning införs och fungerar i praktiken och att det inrättas en EU-omfattande onlineplattform för klagomål som rör gränsöverskridande e-handel. Ett förslag till förordning om en gemensam europeisk köplag[55] har lagts fram i syfte att ge näringsidkarna möjlighet att sälja sina produkter till invånare i andra medlemsstater, på grundval av en enda uppsättning avtalsrättsliga regler som ger en hög konsumentskyddsnivå. · Ett annat stort hinder för gränsöverskridande e-handel är leveranserna. Detta är en av de centrala faktorerna för att bygga upp förtroendet mellan säljare och köpare. För att komma till rätta med detta hinder kommer det genom en grönbok om integrerad marknad för paketleverans att inledas ett omfattande samråd, som kommer att följas av en rad åtgärder som ska stödja e-handelns tillväxt i EU. · I dessa tider av åtstramningar har e-förvaltningen potential att avsevärt förbättra sättet att tillhandahålla offentliga tjänster och ge avsevärda offentliga besparingar, och också minska kostnaderna för företagen. En fullständig övergång till e-upphandling i EU skulle kunna innebära besparingar i de offentliga utgifterna på upp till 100 miljarder euro[56]. E-upphandling kan också öka marknadsandelen för gränsöverskridande upphandling. Elektroniska förfaranden utnyttjas dock fortfarande bara i 5–10 % av den offentliga upphandlingen[57]. Vissa medlemsstater har dock gjort betydande framsteg mot en systematisk användning av e-upphandling, närmare bestämt PT (obligatoriskt för de flesta förfaranden) och LT (75 % år 2011). Däremot har BG och SI i dagsläget inte infört elektronisk inlämning av anbud. Generellt sett har AT, DK, EE och SE kommit långt när det gäller e-förvaltning, medan andra medlemsstater för närvarande släpar efter på detta område, närmare bestämt SI, BG, RO, IT, PL HU. · IKT-färdigheter är en förutsättning för att företag och invånare till fullo ska kunna utnyttja de tillväxt- och sysselsättningsmöjligheter som den digitala ekonomin medför. I EU råder det brist på IKT-personal[58]: Man räknar med att det kommer att finnas upp till 700 000 lediga tjänster för IKT-specialister i EU 2015. Trots den ekonomiska nedgången ökar efterfrågan på IKT-specialister med 3 % per år. Dessutom behövs IKT-kunskaper i hela ekonomin och sådana kunskaper har blivit en förutsättning för att företagen ska fungera och för anställbarhet. Denna utmaning har man arbetat med på ett bra sätt i SE, LV, DK, LU och FI. Politiska prioriteringar · Medlemsstaterna bör inrikta sig på följande huvudprioriteringar: o Intensifiera insatserna för att sprida fast och mobilt bredband och förbättra kvaliteten. Sådana investeringar kräver lämpliga incitament, i form av både välfungerande reglering och, om nödvändigt, välriktat offentligt stöd (t.ex. via strukturfonderna liksom nästa fleråriga budgetram och Fonden för ett sammanlänkat Europa), frigörande av 1200 MHz utrymme för mobilt bredband och välfungerande licensiering för de spektrumband som redan harmoniserats, bland annat 800 MHz-bandet. o Säkerställa en korrekt tillämpning av direktivet om elektronisk handel. En tillämpning av harmoniserade regler om frågor som transparens, informationskrav och elektroniska kontrakt kommer att bidra till att återupprätta den rättsliga förutsebarheten för företag och konsumenter. o Garantera ett korrekt införlivande i nationell lagstiftning i tid (senast den 13 december 2013) och det efterföljande genomförandet av direktivet om konsumenträttigheter[59] för att stärka konsumentskyddet och således stärka förtroendet för och tilltron till e-handelns försäljningskanaler. o Öka tillgången på användarvänliga offentliga tjänster online, bl.a. genom gränsöverskridande sammanlänkning och infrastruktur (särskilt med stöd från Fonden för ett sammankopplat Europa[60]), se till att e-upphandlingen blir interoperabel och obligatorisk och främja införandet av e-hälsovård för att skapa effektivare offentliga hälso- och sjukvårdssystem. o Investera i IKT-utbildning, framförallt med medel från Europeiska socialfonden, och anta en ram för digital kompetens för att garantera att arbetskraften har de kvalifikationer som krävs för moderna affärsmetoder. Bilaga: [1] Europeiska kommissionens meddelande Bättre styrning av den inre marknaden, COM(2012) 259 final. [2] I den nya strategin för konsumentpolitiken i EU anges att dessa sektorer är bland de mest problematiska för konsumenterna och har störst påverkan på hushållens ekonomi. [3] Mätt som den reala effektiva växelkursens depreciering med enhetslönekostnad inom tillverkningsindustrin som deflator. Se http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/competitiveness/data_section_en.htm [4] Varken priskonkurrenskraft eller utländsk efterfrågan förklarar landets handelsutveckling. Andra typer av konkurrensfördelar är dock svårare att mäta än priskonkurrenskraft. [5] Export gör det möjligt att finansiera import och en stor mängd importerade insatsvaror ingår i exporten, särskilt med de internationella produktionskedjornas snabbt växande roll. [6] Integration och konkurrenskraft förefaller vara ömsesidigt förstärkande och skapar goda cirklar, exempelvis genom större konkurrenspress och tillgång till bättre och billigare insatsvaror. [7] Det finns en starkt positivt samband (0,8) mellan handeln inom och utanför EU (mätt som årlig genomsnittlig förändring i procentenheter av BNP) i medlemsstaterna. [8] Tjänsternas handelsbarhet ökar dock tack vare den snabba utvecklingen av informations- och kommunikationsteknik. [9] Eurostats statistik över utländska dotterbolag (FATS). Uppgifter finns till och med 2009. [10] Åttonde resultattavlan för konsumentmarknaderna, 2012, kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd. Denna bedömning stöds av det starka negativa sambandet mellan EU-genomsnittet av konsumenternas bedömning av hur marknaderna fungerar och spridningen för denna indikator på den inre marknaden generellt. Spridningen är ett mått på integration eftersom mer integrerade marknader väntas uppvisa mer jämförbara nivåer vad gäller konsumenternas bedömning. Den genomsnittliga nivån och spridningen (varians) beräknas för flera olika varu- och tjänstesektorer (dvs. för alla medlemsstater). Det negativa sambandet mellan spridning och genomsnittsnivåer ses då inom alla sektorer. [11] Se exempelvis OECD, Economic Survey of the EU, 2012. [12] Special Eurobarometer 363, http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf. [13] Europeiska kommissionen (GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering), Employment and Social Developments in Europe 2011, december 2011. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=6176&type=2&furtherPubs=no. [14] Europeiska kommissionens meddelande Bättre styrning av den inre marknaden, COM(2012) 259 final. [15] Sektorn för finansiella tjänster behandlas inte i denna rapport. En del av den relevanta lagstiftning som valts ut för denna sektor och som ingår i meddelandet från juni beaktas dock i bilagan. [16] Metoden och kriterierna för fastställande av viktiga områden presenteras i bilagan till kommissionens meddelande Bättre styrning av den inre marknaden, COM(2012) 259 final. [17] Första rapporten om tillämpningen av förordningen om ömsesidigt erkännande http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm. [18] Bristande införlivande (procentandel av inremarknadsdirektiven som ännu inte har anmälts till kommissionen i förhållande till det totala antalet direktiv som skulle ha anmälts inom tidsfristen) har minskat från 1,2 % i november 2011 till 0,9 % i maj 2012. Bristande efterlevnad (antal införlivade direktiv för vilka kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande för bristande överensstämmelse) har minskat från 0,8 % i november 2011 till 0,7 % i maj 2012 (källa: Internal Market Scoreboard nº 25, september 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/score25_en.pdf). [19] Årlig kontroll av styrningen 2011, Making the single market deliver, februari 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/relateddocs/single_market_governance_report_2011_en.pdf. [20] Meddelande från Europeiska kommissionen: Inremarknadsakten – Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden – Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt – KOM(2011) 206 slutlig. [21] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm [22] De länder som oftast återkommer i grupperna av sektorsspecifika ”fem bästa” länder som ingår i analysen är Slovakien, Storbritannien, Danmark, Irland, Finland och Spanien. [23] Beräknad som ett tillskott på 1,8 % av BNP utöver effekten av redan minskade hinder som uppskattas till 0,8 % av BNP. [24] Europeiska kommissionens meddelande om genomförandet av tjänstedirektivet. Ett partnerskap för ny tillväxt i tjänstesektorn 2012–2015, COM(2012) 261 final. [25] Dessa otvetydiga skyldigheter anges i kommissionens meddelande om genomförandet av tjänstedirektivet. Ett partnerskap för ny tillväxt i tjänstesektorn 2012–2015, COM(2012) 261 final. [26] Ekonomiska verksamheter som är förbehållna innehavare av särskilda yrkeskvalifikationer vilka åtnjuter exklusiva rättigheter att utöva denna verksamhet och erbjuda tillhörande tjänster. [27] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/indicators2010_en.pdf [28] Studien Cross-border procurement above EU thresholds http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/cross-border-procurement_en.pdf. [29] Betalningstransaktioner mellan företag i EU:s södra del tar i genomsnitt 91 dagar, jämfört med i genomsnitt 31 dagar i norr. [30] Direktiv 2011/7/EU av den 16 februari 2011 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner. [31] 8th Consumer Markets Scoreboard, 2012, kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd. [32] Detta inkluderar ett korrekt genomförande av konsumentkreditdirektivet från 2008 och kommande lagstiftningsinitiativ om transparens och jämförbarhet för bankkontoavgifter, byte av bankkonto och tillgång till ett grundläggande betalkonto. [33] Sektorn anses här motsvara ”El-, gas- och vattenförsörjning” enligt NACE Rev. 1. [34] Den 15 november 2012 lade Europeiska kommissionen fram ett meddelande om läget på den inre energimarknaden: För en välfungerande inre marknad för energi, KOM(2012) 663. [35]Åttonde resultattavlan för konsumentmarknaderna, 2012, Europeiska kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd. [36] Europeiska kommissionens meddelande För en välfungerande inre marknad för energi, KOM(2012) 663. [37] Herfindahl-Hirschman-indexet (HHI) är ett allmänt vedertaget mått på marknadskoncentration. Indexet beräknas genom att man kvadrerar marknadsandelen för varje företag på marknaden och sedan summerar dessa siffror (ju högre index, desto större marknadskoncentration). Måttlig koncentration: 750–1 800, hög koncentration: 1 800–5 000, mycket hög koncentration: över 5 000. För mer information, se arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar Energy Markets in the European Union in 2011, arbetsdokument (2012) 368, del 2. [38] The functioning of retail electricity markets for consumers in the European Union, undersökning gjord på uppdrag av Europeiska kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd, 2010. [39] Marknadskoppling optimerar sammanlänkningskapaciteten och garanterar elflöden från lågprisområden till högprisområden genom automatisk sammankoppling av utbud och efterfrågan på båda sidor om en gräns. [40] Direktiven 2009/72/EG och 2009/73/EG. [41] Förslag till förordning om riktlinjer för transeuropeiska energiinfrastrukturer, KOM(2011) 658, och förslag till förordning om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat Europa som täcker energi-, transport- och telekommunikationsinfrastruktur (2014–2020), KOM(2011) 665. [42] Europeiska kommissionens meddelande Färdplan för ett resurseffektivt Europa, KOM(2011) 571 slutlig. [43] Åttonde resultattavlan för konsumentmarknaderna, 2012, Europeiska kommissionen, GD Hälsa och konsumentskydd. Dessa resultat bekräftas också av Världsbankens Logistics Performance Index. [44] Världsbanken: Logistic Performance Index, Connecting to Compete (2012). [45] Transport av varor och passagerare mellan två platser i samma land som utförs av ett fordon registrerat i ett annat land. [46] Czernich N., Falck O., Kretschmer T. och Woessman L. (2009) Broadband infrastructure and economic growth, CESinfo Working Paper no. 2861. Uppskattningen baseras på en panel av OECD-länder under 1996–2007. [47] Trots att täckningen för fast bredband på landsbygden i Tyskland är låg, har landet den högsta täckningen på landsbygden för fjärde generationens mobila bredband (LTE), närmare bestämt 41 % i december 2011. Dessutom är målet med licensskyldigheterna för LTE-spektrum en täckning på 90 % av befolkningen inom ”vita fläckar ” (dvs. områden där nedladdningshastigheten för bredbandstjänster är mindre än 1 mbps). [48] Mobilt bredband är mest populärt i de nordiska länderna, där marknadspenetrationen är över 80 %. I fyra medlemsstater (RO, BU, HU, BE) är marknadspenetrationen för mobilt bredband mindre än 20 % [49]https://www.bcgperspectives.com/content/articles/media_entertainment_strategic_planning_4_2_trillion_opportunity_internet_economy_g20/ [50] Preliminära resultat av undersökningar som mycket nyligen gjorts tyder på att det skett betydande förbättringar på detta område under den senaste tiden. [51] Civic Consulting (2011). [52] Eurobarometer (299/2011). [53] Direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG. [54] Förslag till direktiv om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister, KOM(2011) 793 slutlig av den 29 november 2011 och förslag till förordning om tvistlösning online vid konsumenttvister, KOM(2011) 794 slutlig av den 29 november 2011. [55] Förslag till förordning om en gemensam europeisk köplag, KOM(2011) 635 slutlig. [56] Meddelande från Europeiska kommissionen En strategi för e-upphandling, COM(2012) 179 final. [57] Meddelande från Europeiska kommissionen En strategi för e-upphandling, COM(2012) 179 final. [58] Rapport för Europeiska kommissionen: Anticipating the Evolution of the Supply and Demand of e-Skills in Europe (2010-2015), Empirica och IDC Europa, december 2009. [59] Kommissionens meddelande En strategi för konsumentpolitiken i EU – Att öka förtroendet och tillväxten, COM(2012) 225 final. [60] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat Europa, KOM(2011) 665.