P9_TA(2021)0277

EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 – Ge naturen större plats i våra liv

Europaparlamentets resolution av den 9 juni 2021 om EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030: Ge naturen större plats i våra liv (2020/2273(INI))

(2022/C 67/03)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 20 maj 2020, EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030: Ge naturen större plats i våra liv (COM(2020)0380),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 11 december 2019 om den europeiska gröna given (COM(2019)0640) och av sin resolution av den 15 januari 2020 om samma ämne (1),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 20 maj 2020Från jord till bord-strategin – för ett rättvisare, hälsosammare och miljövänligare livsmedelssystem (COM(2020)0381),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 26 februari 2016EU:s handlingsplan mot olaglig handel med vilda djur och växter (COM(2016)0087),

— med beaktande av kommissionens rapport av den 2 oktober 2015 om halvtidsöversynen av strategin för biologisk mångfald i EU fram till 2020 (COM(2015)0478),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 23 juli 2019 om intensifierade EU:s insatser för att skydda och återställa världens skogar (COM(2019)0352) och parlamentets resolution av den 16 september 2020 om intensifierade EU-insatser för att skydda och återställa världens skogar (2),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 1386/2013/EU av den 20 november 2013 om ett allmänt miljöhandlingsprogram för unionen till 2020, Att leva gott inom planetens gränser (3) och förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut av den 14 oktober 2020 om ett nytt allmänt miljöhandlingsprogram för unionen till 2030 (COM(2020)0652),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG av den 17 juni 2008 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (ramdirektiv om en marin strategi) (4),

— med beaktande av den globala bedömningsrapporten av den 31 maj 2019 om biologisk mångfald och ekosystemtjänster från den mellanstatliga plattformen för biologisk mångfald och ekosystemtjänster (IPBES),

— med beaktande av FN-konventionen om biologisk mångfald och partskonferensens kommande 15:e möte (COP15),

— med beaktande av FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling och målen för hållbar utveckling,

— med beaktande av bedömningsrapporten Global Biodiversity Outlook 5 av den 15 september 2020 från sekretariatet för konventionen om biologisk mångfald,

— med beaktande av rapporterna från den mellanstatliga panelen för klimatförändringar, särskilt den särskilda rapporten av den 24 september 2019 om havet och kryosfären i ett förändrat klimat, den särskilda rapporten av den 8 augusti 2019 om klimatförändringar och mark och den särskilda rapporten av den 8 oktober 2018 om global uppvärmning på 1,5 oC,

— med beaktande av konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (Cites),

— med beaktande av konventionen om skydd av flyttande vilda djur,

— med beaktande av Förenta nationernas havsrättskonvention,

— med beaktande av konventionen om skydd av Medelhavet mot förorening, konventionen om skydd av Svarta havet mot föroreningar, Helsingforskonventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö och konventionen för skydd av den marina miljön i Nordostatlanten,

— med beaktande av rapporterna från FN:s särskilda rapportör av den 24 januari 2018 och av den 15 juli 2020 om mänskliga rättigheter avseende åtnjutandet av en säker, ren, hälsosam och hållbar miljö,

— med beaktande av FN-ledarnas löfte om naturen av den 28 september 2020 om att stå enade för att vända förlusten av biologisk mångfald senast 2030 för hållbar utveckling,

— med beaktande av Europeiska miljöbyråns rapport av den 4 december 2019, The European environment – state and outlook 2020, Knowledge for a transition to a sustainable Europe,

— med beaktande av Europeiska miljöbyråns rapport av den 19 oktober 2020, State of nature in the EU – Results from reporting under the nature directives 2013–2018,

— med beaktande av rapporten Global Resources Outlook 2019 från FN:s miljöprograms internationella resurspanel,

— med beaktande av rapporten från IPBES-workshoppen om biologisk mångfald och pandemier av den 29 oktober 2020,

— med beaktande av 2020 års rapport från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) om situationen för världens fiske och vattenbruk,

— med beaktande av det gemensamma forskningscentrumets rapport av den 13 oktober 2020, Mapping and Assessment of Ecosystems and their Services: An EU ecosystem assessment,

— med beaktande av revisionsrättens särskilda rapporter av den 5 februari 2020, Hållbar användning av växtskyddsmedel: begränsade framsteg med att mäta och minska risker, av den 5 juni 2020, Biologisk mångfald i odlingslandskapet: GJP:s bidrag har inte hejdat minskningen, av den 9 juli 2020, Skydd av vilda pollinatörer i EU – kommissionens initiativ har inte burit frukt, och av den 26 november 2020, Den marina miljön: EU:s skydd är brett men saknar djup,

— med beaktande av Europeiska miljöbyråns briefing av den 6 oktober 2020, Management effectiveness in the EU’ s Natura 2000 network of protected areas,

— med beaktande av Europeiska miljöbyråns briefing av den 11 januari 2021, Growth without economic growth,

— med beaktande av resultatet från den särskilda tekniska expertgruppen om konventionen om biologisk mångfald om riskbedömning av den 15 april 2020,

— med beaktande av sin resolution av den 16 januari 2020 om det 15:e mötet i partskonferensen (COP15) för konventionen om biologisk mångfald (5),

— med beaktande av sin resolution av den 28 november 2019 om klimat- och miljönödläget (6),

— med beaktande av sin resolution av den 14 mars 2019 om den årliga strategiska rapporten om genomförandet och uppnåendet av målen för hållbar utveckling (7),

— med beaktande av sin resolution av den 22 oktober 2020 med rekommendationer till kommissionen om en EU-rättslig ram för att stoppa och vända den globala avskogning som drivs av EU (8),

— med beaktande av sin resolution av den 15 november 2017 om en handlingsplan för naturen, människorna och näringslivet (9),

— med beaktande av sin resolution av den 6 juli 2016 om Japans beslut om att återuppta valfisket under säsongen 2015–2016 (10) och av den 12 september 2017 om valjakt i Norge (11),

— med beaktande av sin resolution av den 10 juli 2020 om en kemikaliestrategi för hållbarhet (12),

— med beaktande av sin resolution av den 9 september 2020 om Europaåret för grönare städer 2022 (13),

— med beaktande av artikel 191 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget),

— med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan),

— med beaktande av artikel 54 i arbetsordningen,

— med beaktande av yttrandena från utskottet för internationell handel, utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, utskottet för utrikesfrågor samt fiskeriutskottet,

— med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet (A9-0179/2021), och av följande skäl:

A. Europaparlamentet har utlyst klimat- och miljönödläge och har förpliktat sig att skyndsamt vidta de konkreta åtgärder som behövs för att bekämpa och begränsa detta hot innan det är för sent (14). Förlusten av biologisk mångfald och klimatförändringarna är sammanlänkade och förstärker varandra (15) och utgör lika stora hot mot livet på vår planet och bör därför skyndsamt hanteras tillsammans.

B. Naturen försämras i en takt och omfattning som aldrig tidigare har skådats i människans historia. Globalt riskerar uppskattningsvis en miljon arter i världen att utrotas (16), medan bara 23 % av arterna och 16 % av livsmiljöerna i EU:s naturdirektiv har gynnsam status (17).

C. EU:s strategi för biologisk mångfald 2030 och det kommande internationella avtalet inom ramen för FN:s konvention om biologisk mångfald ska lägga fast EU:s ramar och de globala ramarna för biologisk mångfald fram till 2030.

D. 2021 kommer att vara ett avgörande år för den biologiska mångfalden och 15:e partskonferensen för konventionen om biologisk mångfald (COP15) bör få samma betydelse för den biologiska mångfalden som Parisavtalet för klimatet. COP15 och COP26 från FN:s ramkonvention om klimatförändringar ger en unik möjlighet att växla från en reaktiv modell till en proaktiv, försiktig modell och skapa de djupgående förändringar som krävs.

E. EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 är ett av nyckelinitiativen inom den europeiska gröna given. EU:s strategi för biologisk mångfald för 2030 och Från jord till bord-strategin kommer tillsammans med andra strategier att forma förändringen för att skydda naturen och bevara livsmiljöer och arter.

F. Tillgängliga rön tyder på att det inte är för sent att stoppa och vända den pågående trenden med minskad biologisk mångfald (18). Detta kommer emellertid att kräva omfattande förändringar.

G. Människan är en del av naturen och naturen har ett inneboende värde. Biologisk mångfald utgör en integrerad del av världsarvet.

H. Utrotning av arter är bestående, hotar ekosystem och tillhandahållande av ekosystemtjänster samt utgör ett hot mot människors välbefinnande och överlevnad. Internationella naturvårdsunionen (IUCN) har förklarat att 160 arter har utrotats enbart under det senaste årtiondet.

I. IPBES beräknar att 90 % av marken kommer att ha förändras betydligt till 2050 och att 75 % av marken redan har förändrats betydligt. 85 % av våtmarksområdena har redan försvunnit.

J. Biologisk mångfald är avgörande för livsmedelssäkerheten, människors välbefinnande och utvecklingen världen över.

K. EU måste utnyttja möjligheterna att införliva de lärdomar som har dragits av covid-19-pandemin i sin politik och i sina mål.

L. 70 % av de sjukdomar och pandemier som uppkommer har sitt ursprung bland djur (19). Covid-19-pandemin har visat att metoder som belastar den biologiska mångfalden kan medföra ökade risker för människors och djurs hälsa.

M. Förstörelsen av livsmiljöer och handel med vilda djur ökar kontakterna mellan människor och vilda djur och kommer att vara en viktig faktor för framtida uppkomst och spridning av virussjukdomar (20).

N. Den biologiska mångfalden bidrar positivt till människans hälsa, mot bakgrund av att upp till 80 % av de läkemedel som människan använder har naturligt ursprung (21).

O. EU har fler skyddade områden än någon annan region i världen (22). Det nuvarande nätverket av rättsligt skyddade områden, inklusive områden som omfattas av strikt skydd, är inte tillräckligt för att skydda den biologiska mångfalden (23).

P. EU står fortfarande inför stora brister när det gäller genomförandet för att hantera Natura 2000-nätverket på ett effektivt sätt.

Q. Natura 2000 bidrar till att bevara arter, men många hotade arter skyddas inte av detta nätverk (24).

R. Natura 2000 har beräknats stödja 52 000 direkta och indirekta arbetstillfällen i bevarandet och 3,1 miljoner (en fjärdedel) av arbetstillfällena inom turism har kopplingar till skyddsområden (25). Utökningen av skyddsområdena har till syfte att skydda den biologiska mångfalden, men bidrar även till begränsning av och anpassning till klimatförändringarna och genererar betydande avkastning genom investeringar och skapandet av arbetstillfällen.

S. Europeiska revisionsrätten har belyst allvarliga brister i EU:s politiska strategier för att skydda eller återställa den biologiska mångfalden, inbegripet, men inte begränsat till, otillräckliga åtgärder för att skydda eller återställa den biologiska mångfalden, bristande genomförande och finansiering och olämpliga indikatorer för att mäta framstegen (26). EU bör avhjälpa och ta i tu med dessa brister i sin framtida politik.

T. Ungefär 75 % av världens livsmedelsgrödor är beroende av insektspollinatörer (27) och antalet pollinatörer har minskat dramatiskt under de senaste årtiondena. Bevarandet av den biologiska mångfalden och bevarandet av insekter är direkt kopplade till varandra.

U. Det vägledande dokumentet om bin från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) har ännu inte antagits och dess översyn har inte slutförts.

V. Europaparlamentet har antagit en resolution om EU-initiativet om pollinatörer den 18 december 2019 (28), vilken bekräftar dess starka ställningstagande för att pollinatörer måste skyddas.

W. Ramen för åtgärderna inom det nuvarande EU-initiativet för pollinatörer kräver förstärkning och integrering i all EU:s sektorspolitik.

X. Övervakning, forskning och annan aktivitet som hör samman med insektsskydd är fragmenterade samt är ofta otillräckliga och underfinansierade eller obefintliga på nationell nivå.

Y. Det föreligger en koppling mellan förlust av biologisk mångfald och ekonomiska verksamheter. Ekonomiska verksamheter bör respektera planetens gränser.

Z. Bevarandet av biologisk mångfald och ekosystem har direkta och indirekta ekonomiska fördelar för de flesta sektorer i ekonomin och främjar att våra ekonomier och samhällen fungerar. Alla företag är antingen direkt eller indirekt beroende av ekosystemtjänster. En bättre politik för biologisk mångfald som omfattar effektiva åtgärder kan stärka ekonomin och tillhandahålla nya sysselsättningsmöjligheter.

AA. De viktigaste direkta orsakerna till förlusten av biologisk mångfald är förändrad mark- och havsanvändning, utvinning av naturresurser, klimatförändringar, föroreningar och invasiva främmande arter (29). Utöver bevarande och återställande av natur är åtgärder för mångfaldsförlustens drivkrafter, särskilt i de sektorer som nyttjar marken och omvandlar livsmedel, avgörande för en effektiv strategi för biologisk mångfald efter 2020 (30).

AB. Jord är en gemensam resurs (31) och markens biologiska mångfald är under ökande press. Övervakningen av markens biologiska mångfald i hela EU, inbegripet trender när det gäller bredd och volym, bör på lång sikt komplettera regelbundna statistiska ramundersökningar av markanvändning och marktäckning med avseende på fysiokemiska parametrar.

AC. Den biologiska mångfalden i jordbruket omfattar alla delar av den biologiska mångfalden som är relevanta för livsmedel och jordbruk och alla delar av den biologiska mångfalden som jordbrukens ekosystem, även kallade agroekosystem, består av, inbegripet mångfald och variationer vad gäller djur, växter och mikroorganismer på genetisk nivå samt art- och ekosystemnivå som är nödvändiga för att upprätthålla agroekosystemets huvudsakliga funktioner, dess struktur och processer.

AD. Av den långsiktiga utvecklingen bland populationer av ängsfjärilar och allmänt förekommande fåglar på jordbruksmark och skogsmark framgår det att odlingslandskapets biologiska mångfald i EU har minskat kraftigt (32). Detta beror främst på förlust, fragmentering och förstöring av naturliga ekosystem, som främst orsakas av ett intensifierat jordbruk, intensivt skogsbruk, nedläggning av jordbruksmark och stadsutbredning (33).

AE. Hållbar förvaltning av jordbruksmark kan bidra till bredare ekosystemfunktioner såsom skydd av biologisk mångfald, koldioxidbindning, bibehållande av vatten- och luftkvalitet, bevarande av markfuktighet genom minskad avrinning, möjligheter till infiltration av vatten i marken och erosionskontroll.

AF. På grundval av biomassa uppskattas merparten av alla jordens däggdjur utgöra boskap och endast en liten andel vilda djur. Dessutom föreligger det en oroande låg nivå av genetisk mångfald bland fåglarna (34).

AG. Fiskeri-, vattenbruks- och beredningssektorerna kan bidra till att FN:s mål för hållbar utveckling uppnås.

AH. Vetenskapliga undersökningar har väckt oro för de omfattande långsiktiga negativa effekter som användningen av vissa fångstmetoder kan få på havens biologiska mångfald och den marina miljön.

AI. Fiskare kan bidra till att förhindra miljöförstöring och bevara den marina miljön genom att använda hållbara metoder och hållbar teknik.

AJ. Vissa fiskarter såsom stören har nästan utrotats till följd av att deras livsmiljöer försämrats och deras vandringsvägar avbrutits samt överexploatering genom bland annat fiske.

AK. Trots vissa bekräftade förbättringar vad gäller hållbarheten vid utnyttjandet av marina resurser i vissa havsområden är situationen fortfarande prekär i andra havsområden, särskilt i Medelhavet.

AL. EU har fastställt vissa mål i ramdirektivet om en marin strategi. Det krävs fortfarande åtgärder för att uppnå målet om god miljöstatus hos vattenförekomster.

AM. Europeiska revisionsrätten har uppgett (35) att även om det finns en ram för att skydda den marina miljön har EU:s skyddsregler inte medfört tillräckligt skydd av ekosystem och livsmiljöer och att dagens marina skyddsområden endast ger ett begränsat skydd.

AN. Skogen och hela den skogsbaserade värdekedjan är grundläggande för vidareutvecklingen av den cirkulära bioekonomin, eftersom de skapar arbetstillfällen, säkerställer ekonomisk välfärd i landsbygds- och stadsområden, bidrar till begränsningen av och anpassningen till klimatförändringarna, erbjuder hälsovinster, skyddar den biologiska mångfalden och framtidsutsikterna i bergs-, ö- och landsbygdsregioner och motverkar ökenspridning.

AO. Skogarna utgör 43 % av EU:s markareal och innehåller 80 % av dess landbaserade biologiska mångfald (36). Skogsbruk är den näst största kategorin med rapporterade påfrestningar för arter (37), som särskilt påverkar leddjur, däggdjur och icke-vaskulära växter. Många skogsberoende arter påverkas negativt av avlägsnandet av döda, döende och gamla träd (38), minskning av naturskogar och vissa skogsbruksmetoder, såsom kalhuggning.

AP. Skogarna hyser mer än 75 % av världens landbaserade biologiska mångfald (39). Parlamentet har lämnat rekommendationer till kommissionen om en EU-rättslig ram för att stoppa och vända den globala avskogning och försämring av skogar och ekosystem som drivs av EU (40).

AQ. En god miljöstatus och sunda ekosystem är avgörande vid bekämpningen av klimatförändringarna, eftersom ekosystemen spelar en grundläggande roll för begränsningen av och anpassningen till klimatförändringarna. Klimatförändringarna påverkar den biologiska mångfalden i och med att klimatvariabler avgör till stor del den geografiska spridningen av arter. I områden där klimatet inte längre är lämpligt ändrar vissa arter sitt geografiska område och andra blir utrotade lokalt.

AR. Naturbaserade lösningar och ekosystembaserade strategier har potential att ge en stark politisk koppling mellan de tre Riokonventionerna och hantera klimatförändringar och förlust av biologisk mångfald på ett integrerat sätt.

AS. Enligt IPBES är föroreningar en av de fem orsakerna till förlusten av biologisk mångfald. Det beräknas att det finns gedigen information om cirka 500 kemikalier, medan Europeiska kemikaliemyndigheten i april 2019 ansåg att 450 ämnen var tillräckligt reglerade. Ytterligare 10 000 substanser anses ha relativt väl beskrivna risker, medan det finns begränsad riskinformation för cirka 20 000 ämnen . För majoriteten, omkring 70 000 ämnen, finns det knappt någon information om risker vad gäller faror eller exponeringar. Stora kunskapsluckor när det gäller alla konsekvenser av kemikalier på den biologiska mångfalden och miljön måste skyndsamt stängas.

AT. Ljusföroreningar förändrar de naturliga nattljusnivåerna för människor, djur och växter, och påverkar därmed den biologiska mångfalden negativt, bland annat genom att rubba balansen för djurs migrerande, nattliga och reproduktiva aktivitet, vilket också leder till förlust av insekter och pollinatörer, som med dödlig effekt dras till artificiellt ljus.

AU. Enligt det gemensamma forskningscentrumets rapport 2020 (41) finns invasiva främmande arter nu i alla ekosystem och hotar ekosystem i städer och särskilt gräsmarker.

AV. De rådande negativa trenderna inom biologisk mångfald och ekosystem kommer inte bara att undergräva framstegen när det gäller miljömålen för hållbar tillväxt, utan även vad gäller de mål för hållbar tillväxt som hör samman med fattigdom, svält, hälsa, vatten, städer och klimat. Förlusten och försämringen av den biologiska mångfalden måste därför betraktas inte bara som en miljöfråga, utan även som en utvecklingsmässig, ekonomisk, social och moralisk fråga.

AW. Nästan 80 % av den biologiska mångfalden i EU finns för närvarande i de yttersta randområdena och utomeuropeiska länder och territorier (42).

AX. EU och dess medlemsstater måste fullgöra sina internationella skyldigheter i fråga om biologisk mångfald och mänskliga rättigheter, utöver sina skyldigheter om politisk samstämmighet i de yttre åtgärderna, i överensstämmelse med sina skyldigheter enligt stadgan att integrera en hög miljöskyddsnivå och förbättringen av miljöns kvalitet i EU:s politik, och i överensstämmelse med principen om hållbar utveckling.

AY. Det arbete som FN:s särskilde rapportör för mänskliga rättigheter och miljö utför kan bana väg för utformningen av en rättslig ram för skyldigheter på människorättsområdet avseende bevarande och hållbart utnyttjande av den biologiska mångfalden. Antalet människorättsförsvarare som arbetar med miljö- och markfrågor och har utsatts för angrepp har ökat avsevärt världen över under de senaste åren.

AZ. Urbefolkningar och lokalsamhällen äger, förvaltar, använder eller utnyttjar uppskattningsvis minst en fjärdedel av världens landareal. FN:s deklaration om urfolks rättigheter erkänner urbefolkningars kollektiva och individuella rättigheter. Urfolk och lokalsamhällen spelar en viktig roll för att bevara världens biologiska mångfald och de globala målen för biologisk mångfald kan inte uppnås utan att deras rättigheter erkänns.

BA. Både den olagliga och den lagliga handeln med och användningen av vilda djur bidrar i betydande utsträckning till minskningen av biologisk mångfald och förstörelsen av naturliga livsmiljöer, och exploateringen av vilda djur bidrar till uppkomsten och spridningen av infektionssjukdomar (43).

BB. Enligt IPBES och FN:s klimatpanel är havens biologiska mångfald allvarligt hotad (44). Europeiska miljöbyrån har utfärdat varningar om hur Europas marina miljö i dag är förstörd och påpekat att våra marina ekosystem snabbt måste återställas genom åtgärder mot påverkan från mänsklig verksamhet på den marina miljön (45). Platser med stor biologisk mångfald till havs, exempelvis korallrev, mangroveskog och sjögräsbäddar, är kraftigt försämrade och hotade av klimatförändringar och föroreningar.

BC. Havet bildar en helhet och det är viktigt med en god miljöstatus för att säkerställa resiliens och fortsatt tillhandahållande av ekosystemtjänster såsom koldioxidupptagning och syreproduktion. Klimatmekanismerna beror på hälsotillståndet för de ekosystem i oceanerna och haven som nu påverkas av global uppvärmning, förorening, överexploatering av havens biologiska mångfald, försurning, syreminskning och erosion utmed kusterna. FN:s klimatpanel påminner om att havet är en del av lösningen när det gäller att begränsa klimatförändringarnas effekter och anpassa sig till dem (46).

BD. 80 % av det marina skräpet är landbaserat och 150 ton plast har samlats i våra hav (47) och 80 % av städernas avlopp släpps ut i havet. Den sammanlagda mängden av allt skräp som flyter omkring på havsytan utgör endast 1 % av den plast som dumpas i havet (48).

BE. Den blå ekonomin utgör en möjlighet till hållbar utveckling av havs- och kustaktiviteter.

BF. Gemensamma initiativ mellan människor, kommuner, föreningar, företag, utbildningsinstitutioner och andra berörda parter inom samhället om skydd och återställande av biologisk mångfald bör uppmuntras.

BG. För att strategin ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs det ett effektivt samarbete på EU-nivå och medlemsstatsnivå som omfattar alla berörda parter.

Biologisk mångfald – aktuell status

1. Europaparlamentet välkomnar EU:s nya strategi för biologisk mångfald 2030 och dess ambitionsnivå.

2. Europaparlamentet välkomnar vidare den övergripande ambitionen att senast 2050 säkerställa att alla världens ekosystem har återställts, är motståndskraftiga och skyddas i tillräcklig utsträckning. Parlamentet betonar att alla åtgärder bör vidtas för att uppnå detta mål så snart som möjligt.

3. Europaparlamentet anser att överensstämmelse bör säkerställas vid genomförandet av strategin med andra strategier från den europeiska gröna given, såsom Från jord till bord-strategin. Parlamentet framhåller vikten av de tre dimensionerna av hållbar utveckling: miljömässig, ekonomisk och social. Parlamentet erinrar om att den miljömässiga dimensionen, inbegripet biologisk mångfald och bevarande av ekosystem, främjar de andra två dimensionerna och utgör grunden för hållbar utveckling och uppnåendet av målen för hållbar utveckling.

4. Europaparlamentet erinrar om att man skyndsamt måste stärka visionen för haven i Europeiska unionens nya strategier, särskilt i uppföljningen av den gröna given för Europa, strategin för biologisk mångfald samt Från jord till bord-strategin.

5. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att basera varje lagförslag på en heltäckande konsekvensbedömning som beaktar de samlade effekterna, konsekvenserna för de berörda sektorernas sociala och ekonomiska hållbarhet samt för livsmedelstryggheten och livsmedelspriserna, jämte risken för att förlusterna av biologisk mångfald kan komma att flyttas ut till tredjeländer genom att lokal produktion ersätts med import och kostnaderna både för att vidta åtgärder och för att inte vidta åtgärder när det gäller omedelbara och långsiktiga effekter.

6. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att komplettera det enda verktyg som för närvarande används för att bedöma miljöaspekter när den genomför en konsekvensbedömning med verktyg genom vilka konsekvenser för biologisk mångfald, resursanvändning och föroreningar undersöks.

7. I detta sammanhang konstaterar Europaparlamentet att samtidig fokusering på skogsbrukets sociala, miljömässiga och ekonomiska fördelar kan bidra till att säkerställa skogarnas motståndskraft och anpassningsförmåga, och även till att uppnå omställningen till en cirkulär bioekonomi och förbättra skyddet av den biologiska mångfalden. Parlamentet anser att målen och genomförandet måste ta hänsyn till de exakta förhållandena och möjligheterna i varje land och leda till positiva effekter på skogens och skogsbrukets villkor, försörjningsmöjligheterna på landsbygden och skogarnas biologiska mångfald i EU.

8. Europaparlamentet erinrar om slutsatserna i IPBES-rapporten från 2019, enligt vilka naturen globalt förstörs i en takt som saknar motstycke i människans historia och runt en miljon arter är utrotningshotade av de uppskattade totalt över åtta miljoner arterna.

9. Europaparlamentet konstaterar att detta är den tredje strategin för biologisk mångfald som syftar till att stoppa förlusten av biologisk mångfald i EU. Parlamentet beklagar emellertid att den biologiska mångfalden i EU fortfarande minskar och beklagar djupt att EU inte har uppnått målen i strategin för biologisk mångfald 2020 eller de globala Aichimålen.

10. Europaparlamentet betonar att målen i strategin för biologisk mångfald för 2030 måste uppnås fullt ut. Parlamentet uppmanar med kraft kommissionen och medlemsstaterna att förplikta sig att vidta betydande och ytterligare åtgärder för att bevara och återställa den biologiska mångfalden för att fullt ut uppnå de nya målen, vilka bör definieras tydligt och vara mätbara.

11. Europaparlamentet betonar att covid-19-pandemin än en gång har tydliggjort betydelsen av ”One health”-principen i beslutsfattandet, varav framgår att människors, djurs och miljöns hälsa är sammanlänkade och att det omedelbart krävs djupgående förändringar i hela samhället. Parlamentet understryker kommissionens viktiga roll för att samordna och stödja One Health-strategin i EU och verka för den i alla internationella forum. Parlamentet manar till nytänkande och en snabb, fullständig anpassning av EU:s nuvarande politik till de nödvändiga förändringarna.

12. Europaparlamentet konstaterar att de bakomliggande orsakerna till pandemier omfattar samma globala miljöförändringar som driver på förluster av biologisk mångfald och klimatförändringar ( 49 ) såsom ändrad markanvändning och laglig och olaglig handel med och förtäring av vilda djur. Europaparlamentet påpekar att risken för pandemier kan minskas avsevärt genom att man skär ner på de mänsklig aktiviteter som ger upphov till förlust av biologisk mångfald och att det kostar uppskattningsvis 100 gånger mindre att minska pandemiriskerna än att hantera pandemier ( 50 )

13. Preventing the next pandemic – Zoonotic diseases and how to break the chain of transmission Sharing responsibilities and coordinating global activities to address health risks at the animal-human-ecosystems interfaces partnership, to combat human-animal-environment health risks ( 53 ). Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att fullt ut beakta vetenskapliga belägg, rapporter och rekommendationer om zoonoser och pandemier, inbegripet rapporten från IPBES arbetsseminarium om biologisk mångfald och pandemier ( 51 ) , rapporten från FN:s miljöprogram av den 6 juli 2020, ( 52 ) , och trepartskonceptdokumentet från världshälsoorganisationen (WHO), FAO och Världsorganisationen för djurhälsa (OIE) från april 2010,

14. Europaparlamentet välkomnar den planerade förstärkningen av EU:s åtgärder mot pandemier och andra hot mot hälsan som del av den europeiska hälsounionen ( 54 ) , inbegripet fastställandet av en hälsokris i EU och en pandemiplan såsom föreskrivs i kommissionens nya förslag om allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa ( 55 ) , vilket bör omfatta pandemier med zoonotiskt ursprung.

Skydd och återställande

15. Europaparlamentet uttrycker starkt stöd för EU:s mål om skydd för minst 30 % av EU:s havs- och landområden, som omfattar en mångfald av ekosystem såsom skogar, våtmarker, torvmarker, gräsmarker och kustekosystem och strikt skydd för minst 10 % av EU:s havs- och landområden, däribland alla kvarvarande ur- och natururskogar och andra koldioxidrika ekosystem. Parlamentet betonar att dessa mål bör vara bindande och bör genomföras av medlemsstaterna på nationell nivå, i samarbete med regionala och lokala myndigheter, i överensstämmelse med vetenskapligt baserade kriterier och mångfaldsbehov, med beaktande av skillnader när det gäller storlek och andel av naturområden i varje medlemsstat och regionala och lokala omständigheter.

16. Europaparlamentet betonar att det genom dessa skyddade områden bör skapas ett ekologiskt sammanhängande och representativt nätverk som bygger på befintliga skyddsområden. Parlamentet understryker att man utöver att utöka skyddsområdena även måste säkerställa deras kvalitet, inbegripet genom tillräcklig finansiering och tillämpning av tydliga och effektiva bevarandeplaner, korrekt förvaltning, tillfredsställande övervakning och utvärdering och effektivt verkställande av relevant lagstiftning.

17. Europaparlamentet påminner om att enligt internationella rekommendationerna från Internationella naturvårdsunionen bör miljöskadlig industriverksamhet och infrastrukturutveckling vara förbjuden i alla kategorier av skyddsområden ( 56 )

18. Europaparlamentet betonar att en tydlig definition av strikt skydd måste fastställas. Parlamentet noterar rådets slutsatser av den 16 oktober 2020 om biologisk mångfald, där det framhålls att den striktare skyddsnivån kan medge viss mänsklig verksamhet som är förenlig med det skyddade områdets bevarandemål. Parlamentet anser att sådan mänsklig verksamhet som är förenlig med skyddsmålen eller rentav bidrar positivt till den biologiska mångfalden bör vara tillåten i strikt skyddade områden. Parlamentet uppmanar kommissionen att i samarbete med medlemsstaterna klargöra vilka former av mänsklig verksamhet som eventuellt kan anses tillåtna enligt strikt skyddsstatus när de inte medför någon väsentlig inverkan på naturliga processer och är förenliga med områdets ekologiska krav, på grundval av en bedömning i varje enskilt fall som baseras på bästa tillgängliga vetenskap.

19. Europaparlamentet understryker att förstörelsen av EU:s kvarvarande havs- och landområden även behöver förhindras för att målen i strategin för biologisk mångfald för 2030 ska uppnås. Parlamentet efterlyser åtgärder för att hantera förlust av biologisk mångfald utanför skyddade områden. Parlamentet konstaterar att återställande av natur och ekosystem i skyddsområden inte kompenserar för fortsatt förlust av biologisk mångfald och försämring av ekosystem inom andra områden.

20. Europaparlamentet understryker vikten av att utomeuropeiska länder och territorier inkluderas vid insatser för återställande och bevarande.

21. Europaparlamentet anser att det är viktigt att beakta biogeografiska regioner och anta en strategi för skyddsområden som inbegriper hela statsförvaltningen där medlemsstaterna utvärderar behovet av ekonomiskt stöd och kompensationsåtgärder i samband med att skyddsområden utses. Parlamentet betonar att alla berörda parter måste involveras, inbegripet markägare.

22. Europaparlamentet framhåller betydelsen av Natura 2000-skogsområdena för att bevara skogens biologiska mångfald. Parlamentet konstaterar dock att förvaltningen av dem och genomförandet av åtgärderna kräver tillräckliga ekonomiska resurser.

23. Europaparlamentet understryker vikten av att stärka hållbart skogsbruk på ett balanserat sätt med tanke på skogsekosystemens hälsa, klimatresiliens och livslängd och bevarandet av skogarnas multifunktionella roll, bland annat för att bevara skogarnas biologiska mångfald, uppnå målen för hållbar utveckling och genomföra den europeiska gröna given. Parlamentet framhåller värdet av att man vid skogsplantering tar hänsyn till genetisk mångfald, eftersom detta begränsar risken för skadedjursangrepp och spridningen av sjukdomar samt lokala/inhemska arter.

24. Europaparlamentet påminner om att EU har det största samordnade nätverket av skyddsområden i världen.

25. Europaparlamentet noterar åtagandet att säkerställa att bevarandetrenderna inte försämras samt gynnsam status för alla skyddade livsmiljöer och arter senast 2030 och att säkerställa att minst 30 % av arterna och livsmiljöerna på medlemsstatsnivå vars status för närvarande inte är gynnsam ska tillhöra denna kategori eller uppvisa en stark positiv trend. Parlamentet anser emellertid att gynnsam bevarandestatus bör uppnås så snart som möjligt för alla skyddade arter och livsmiljöer enligt fågel- ( 57 ) och livsmiljödirektiven ( 58 ) . Parlamentet understryker att det finns befintliga skyldigheter att säkerställa att bevarandestatusen för arter inte försämras. Parlamentet uppmanar kommissionen att tillsammans med Europeiska miljöbyrån fastställa en tydlig utgångspunkt, säkerställa harmoniserad och regelbunden rapportering och ta i tu med brister när det gäller den nuvarande metoden för trenduppskattningar.

26. Green List of Protected and Conserved Areas . Parlamentet uppmanar vidare kommissionen att uppdatera den anpassningsbara förvaltningsvägledningen i Natura 2000, vilket innefattar hänsyn till potentiell påverkan av klimatförändringarna på arter och ekosystem. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att förbättra kvaliteten och fullständigheten hos sina övervakningssystem för Natura 2000-nätverket, inbegripet övervakning av förvaltningens effektivitet. Parlamentet betonar vikten av specialiserade förvaltningsorgan och områdesförvaltningsplaner. Europaparlamentet erinrar om att enligt Europeiska miljöbyråns briefing ( 59 ) har de som svarar för det praktiska arbetet otillräckligt med kunskaper och bristande förståelse för de befintliga standarderna för förvaltningens effektivitet. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att genomföra en mer riktad kapacitetsuppbyggnad och ge bättre vägledning om effektiv förvaltning när det gäller bedömningen och förbättringen av förvaltningen av Natura 2000, bland annat genom att använda globala standarder vid utvärderingen huruvida förvaltningen av skyddsområden är effektiv, såsom Internationella naturvårdsunionens. Parlamentet uppmanar vidare kommissionen att uppdatera den anpassningsbara förvaltningsvägledningen i Natura 2000, vilket innefattar hänsyn till potentiell påverkan av klimatförändringarna på arter och ekosystem.

27. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att skydda den genetiska mångfalden bland vilda arter genom lämpliga bevarandeåtgärder.

28. Europaparlamentet beklagar att medlemsstaterna inte har uppnått målet för 2020 om god miljöstatus för havsvatten i enlighet med det marina strategiska ramdirektivet. Parlamentet uppmanar kommissionen att stärka nätverket av skyddade havsområden genom ökad konnektivitet, bättre förvaltning, starkare fysisk planering och systematiska utvärderingar och verkställande.

29. Europaparlamentet uttrycker oro över ekosystem och arter i sötvatten och noterar att mellan 1970 och 2016 har nedgången i Europa varit allvarligast i världen, med 93 % ( 60 )

30. Europaparlamentet understryker att en majoritet av den landbaserade biologiska mångfalden finns i skogsområden och noterar att små förbättringar har uppnåtts i fråga om bevarandestatusen för ett fåtal skogstyper ( 61 ) , men att bevarandestatusen för skogshabitat och skogsarter som omfattas av EU:s naturlagstiftning inte visar några betydande tecken på förbättring ( 62 ) . Parlamentet betonar att mellan 2011 och 2020 bedömdes nästan en tredjedel av EU:s skogar ha en dålig bevarandestatus (31 %) och över hälften bedömdes ha en otillräcklig bevarandestatus (54 %) ( 63 )

31. Europaparlamentet understryker de europeiska skogarnas dåliga status och betonar att i vissa biogeografiska regioner har så lite som 5 % av skogshabitaten i bilaga I gynnsam bevarandestatus ( 64 ) . Parlamentet understryker att det enligt strategin för biologisk mångfald krävs att medlemsstaterna säkerställer att bevarandetrenderna inte försämras och att status bevaras för alla skyddade livsmiljöer och arter. Parlamentet noterar betydande nivåer av ytterligare försämring av skogsekosystem med ogynnsam bevarandestatus i de flesta biogeografiska regioner ( 65 )

32. Europaparlamentet noterar med oro de stora förlusterna av skogsarter och livsmiljöer som har rapporterats. Parlamentet påminner om att fem skogsträdarter är utrotade i vilt tillstånd, 42 skogsträdarter är kritiskt hotade och 107 skogsträdarter är hotade i Europa.

33. Europaparlamentet anser att det är viktigt och brådskande att säkerställa strikt skydd av alla kvarvarande ur- och natururskogar och betonar att ”proforestation”, nämligen att naturliga skogar tillåts att bli äldre är avgörande för att öka ytan med naturskogar. Parlamentet välkomnar de pågående deltagarprocesserna för att definiera, kartlägga och övervaka primär- och naturskogar.

34. Europaparlamentet understryker att skogar, särskilt urskogar, är av särskild betydelse för skyddet av den biologiska mångfalden och kräver att de skyddas. Parlamentet uppmanar i detta sammanhang kommissionen och medlemsstaterna att införa en definition av naturskog som ska utarbetas av Ständiga kommittén för skogsbruk som en del av EU:s framtida skogsstrategi.

35. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att förbättra den nationella lagstiftningen för att stärka skyddet mot olaglig avverkning. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att harmonisera sina befintliga uppgifter för att fylla i luckorna när det gäller ur- och naturskogarnas placering, skapa en databas med alla potentiella platser som uppfyller kriterierna för ur- och naturskogar retroaktivt 2020 och införa ett tillfälligt moratorium på avverkning av alla respektive platser för att förhindra deras avsiktliga förstörelse, och lagligen och utan dröjsmål säkerställa att de platser som bekräftats fridlyses från alla ingrepp.

36. Europaparlamentet välkomnar eftertryckligen åtagandet att utarbeta ett lagstiftningsförslag om EU-planen för återställande av natur, inbegripet bindande mål för återställande, och upprepar sitt krav på ett återställandemål på minst 30 % av EU:s land- och havsområden ( 66 ) , som varje medlemsstat bör genomföra fullt ut på hela sitt territorium, inom och utanför skyddade områden, på grundval av de behov som föreligger med hänsyn till landets särskilda egenskaper avseende biologisk mångfald och ekosystem. Parlamentet betonar att bindande mål för återställande bör grundas på EU:s befintliga lagstiftning och att insatser för återställande i den utsträckning det är möjligt bör stödja den naturliga återväxten.

37. Europaparlamentet anser att lagstiftningsförslaget om EU-planen för återställande av natur utöver ett samlat återställandemål även bör omfatta särskilda mål för ekosystem, livsmiljöer och arter på EU-nivå och medlemsstatsnivå på grundval av deras ekosystem, med särskild tonvikt på ekosystem avsedda för de dubbla ändamålen återställande av biologisk mångfald samt begränsning av och anpassning till klimatförändringar. Parlamentet betonar att instrumentet bör omfatta skogar, gräsmarker, våtmarker, torvmarker, pollinatörer, friflytande floder, kustområden och havsekosystem. Parlamentet betonar att det efter återställandet inte bör vara tillåtet med någon ekosystemförstörelse. Parlamentet anser att det krävs en regelbunden bedömning både på EU-nivå och medlemsstatsnivå av framstegen i samband med målen för återställande, inbegripet genom användning av delmål mot målen för 2030.

38. Europaparlamentet understryker att positiva incitament och deltagandeprocesser bör utvecklas för att öka åtagandena för återställande av biologisk mångfald.

39. Europaparlamentet belyser vikten av att fullt ut integrera EU:s mål för återställande av natur i annan relaterad politik och strategier och upprepar sitt krav på bindande mål för återställandet av skogar ( 67 ) , bland annat genom att öka och återställa konnektiviteten mellan skogar. Parlamentet kräver att återställande av minst 25 000 km friflytande floder i EU genom att avlägsna hinder och återställa flodslätter intas i planen för återställande av natur.

40. Europaparlamentet beklagar djupt det minskande antalet pollinatörer, som är en viktig indikator på miljöns hälsa. Parlamentet betonar att den här minskningen inte bara innebär en förlust av biologisk mångfald, utan också ett hot mot livsmedelstryggheten. Parlamentet upprepar sin ståndpunkt från resolutionen om EU-initiativet om pollinatörer och manar till en brådskande översyn av initiativet. Parlamentet framhåller att det reviderade initiativet bör omfatta en ny EU-omfattande övervakningsram för pollinatörer, med stabila åtgärder, tydligt tidsbundna målsättningar och indikatorer, inbegripet effektindikatorer, och nödvändig kapacitetsuppbyggnad.

41. Europaparlamentet erinrar om sin invändning från den 23 oktober 2019 vad gäller bedömningen av effekten av växtskyddsmedel på honungsbin ( 68 ) och beklagar att Efsas vägledande dokument om bin inte formellt har antagits av medlemsstaterna. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa att översynen av Efsas vägledande dokument om bin och kommande genomförandeakter minst säkerställer samma skyddsnivå som fastställdes 2013 och behandlar både akut och kronisk toxicitet samt toxicitet för larver och även omfattar vilda pollinatörer. Parlamentet betonar behovet av ökad insyn vid översynen och konstaterar att Efsa arbetar med att ta fram ett eget modelleringssystem, ApisRAM, som förväntas överensstämma bättre med honungsbins biologi än BeeHAVE och vara mindre öppet för intressekonflikter.

42. Europaparlamentet betonar vikten av landskapselement som gynnar en hög biologisk mångfald i jordbruksmiljöer och skydd och återställande av pollinatörer, samt biodlarnas roll. Parlamentet framhåller att en ökning av grönytor i stadsområden även kan bidra till dessa mål och uppmanar medlemsstaterna att i sina utkast till strategiska planer inkludera åtgärder som riktar sig mot olika grupper av pollinatörer.

Mångfaldsförlustens drivkrafter

43. Europaparlamentet understryker att åtgärderna i strategin för biologisk mångfald för 2030 på ett adekvat sätt måste ta itu med alla de fem största direkta drivkrafterna bakom förändringarna i naturen, förändrad mark- och havsanvändning, direkt utnyttjande av organismer, klimatförändringar, föroreningar och invasiva främmande arter. Parlamentet framhåller att man även bör ta i tu med underliggande orsaker till förändring eller indirekta drivkrafter, såsom ohållbara produktions- och konsumtionsmönster, befolkningsdynamik, handel, teknisk innovation och styrningsmodeller.

Förändrad mark- och havsanvändning

44. Europaparlamentet framhåller att markens biologiska mångfald tillhandahåller viktiga ekosystemtjänster och lindrar klimatförändringarna, vilket gör att den är en viktig del av de markbundna kolsänkor som finns. Parlamentet noterar bekymrat den tilltagande markförstörelsen och bristen på specifik EU-lagstiftning inom detta område. Parlamentet medger att det finns vissa bestämmelser i olika lagar som indirekt bidrar till markskydd, men anser att detta har lett till ett partiellt skydd och en mycket splittrad styrning i EU. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om inrättande av en gemensam ram, med fullständig respekt för subsidiaritetsprincipen, för skydd och hållbar användning av mark och för effektiv integrering av detta skydd i all relevant EU-politik.

45. Europaparlamentet betonar att denna gemensamma ram för mark bör behandla alla de viktigaste hoten mot marken, bland annat förlust av biologisk mångfald i marken, förlust av organiskt material i marken, kontaminering, försaltning, försurning, ökenspridning, erosion och hårdgörning av marken. Parlamentet understryker behovet av att inkludera gemensamma definitioner, klara mål och en övervakningsram och stöder även fastställandet av ett särskilt dekontamineringsmål.

46. Europaparlamentet understryker att frisk jord, inbegripet bördighet och struktur, är avgörande för jordbrukssektorn. Parlamentet framhåller att bland annat ohållbart jordbruk och ohållbara jordbruksmetoder, ändrad markanvändning, byggverksamhet, hårdgörning och industriutsläpp har negativa inverkan på marken. Parlamentet betonar att man bör tillämpa skogsavverknings- och jordbruksmetoder som är mindre skadliga för marken.

48. Europaparlamentet uppmanar med kraft medlemsstaterna att, i enlighet med försiktighetsprincipen och principen om att förebyggande åtgärder bör vidtas, och med hänsyn till de risker och de negativa konsekvenser för klimat, miljö och biologisk mångfald, som hydraulisk spräckning för utvinning av okonventionellt kolväte innebär, inte godkänna någon ny hydraulisk spräckningsverksamhet i EU och stoppa all befintlig verksamhet.

49. Europaparlamentet erinrar om att EU har förbundit sig att uppnå markförstörelseneutralitet ( 72 ) senast 2030 enligt Förenta nationernas konvention för bekämpning av ökenspridning (UNCCD) men att detta mål sannolikt inte kommer att nås enligt slutsatserna i revisionsrättens särskilda rapport ( 73 ) . Parlamentet beklagar att kommissionen inte på ett effektivt sätt tar itu med ökenspridning, trots det hot som den utgör mot den biologiska mångfalden, jordens bördighet, markens naturliga motståndskraft, livsmedelsproduktion eller vattenkvalitet och trots att 13 medlemsstater har förklarat sig vara drabbade av ökenspridning enligt UNCCD. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att vara mer ambitiös och utan dröjsmål lägga fram en strategi på EU-nivå om ökenspridning och markförstörelse.

50. Europaparlamentet konstaterar att urbanisering och fritidsaktiviteter i EU står för 13 % av alla rapporterade belastningar på naturen och 48 % av alla marina belastningar ( 74 ) . Parlamentet framhåller att urbana grönområden och grön infrastruktur kan tillhandahålla ekosystemtjänster som stöder biologisk mångfald och bidra till befolkningens fysiska och psykiska välbefinnande.

51. Europaparlamentet stöder kommissionens avsikt att inrätta en plattform för miljöanpassning av städer i EU. Parlamentet uppmanar kommissionen att fastställa särskilda ambitiösa bindande mål för städers biologiska mångfald, naturbaserade lösningar, ekosystembaserade strategier och grön infrastruktur som gynnar båda människor och vilda djur och bidrar till de samlade målen för biologisk mångfald. Parlamentet betonar att det finns ett behov av att inkludera åtgärder såsom en minsta andel gröna tak på nya byggnader, stödjande av jordbruk i städerna, inbegripet användning av fruktträd, vid behov, säkerställande att det inte används några kemiska bekämpningsmedel och minskad användning av gödselmedel i EU:s urbana grönområden, samt ett ökat antal grönytor i förhållande till antalet invånare, samtidigt som man tar i tu med ojämlikheter när det gäller tillgång till grönytor. Parlamentet uppmanar vidare kommissionen och medlemsstaterna att utöka landbaserade och marina ekologiska korridorer i stadsområden, bland annat genom att utveckla ett transeuropeiskt nätverk för grön infrastruktur (TEN-G) kopplat till det transeuropeiska naturnätverket (TEN-N).

Direkt utnyttjande av organismer

52. Europaparlamentet uttrycker sitt stöd för 2030-målen om att minst 25 % av jordbruksmarken ska underställas ekologisk jordbruksförvaltning, vilket bör utökas på medellång till lång sikt. Parlamentet välkomnar eftertryckligen målet att säkerställa att minst 10 % av jordbruksmarken ska bestå av landskapselement som gynnar en hög biologisk mångfald, något som bör genomföras på lämplig nivå för att åstadkomma ekologisk konnektivitet för livsmiljöer belägna i och mellan jordbrukslandskap. Parlamentet betonar att båda målen bör införlivas i EU:s lagstiftning och genomföras av varje medlemsstat, även inom de strategiska planerna inom den gemensamma jordbrukspolitiken.

53. Europaparlamentet noterar med stor oro att enligt revisionsrättens rapport om biologisk mångfald i odlingslandskapet har antalet och variationen av arter på jordbruksmarken i EU kontinuerligt minskat. Parlamentet beklagar att det i EU:s strategi för biologisk mångfald fram till 2020 inte hade fastställts mätbara mål och åtgärder för jordbruk, vilket gör det svårt att bedöma framstegen. Parlamentet erinrar om att spårningen av utgifter för biologisk mångfald inom den gemensamma jordbrukspolitiken har varit opålitlig och att samordningen mellan EU:s politik och strategier har varit bristfällig, vilket bland annat har medfört att de inte har tagit i tu med den minskade genetiska mångfalden ( 75 ) . Parlamentet uppmanar kommissionen att följa revisionsrättens rekommendationer om biologisk mångfald i odlingslandskapet och att bygga vidare på dessa lärdomar i strategin för biologisk mångfald 2030 ( 76 )

54. Europaparlamentet betonar att biologisk mångfald är utslagsgivande för livsmedelstryggheten i EU. Parlamentet framhåller hur viktig EU:s jordbrukssektor är för produktionen av sunda, säkra och överkomligt prissatta livsmedel. Parlamentet betonar att jordbrukarna är viktiga för att man ska lyckas med strategin och att strategin bör anpassas till åtgärder och mål i strategin Från jord till bord.

55. Europaparlamentet anser att det är nödvändigt att EU:s jordbruk omvandlas för att göra det hållbart och säkerställa höga djurskyddsstandarder, i överensstämmelse med den ekologiska omställningen och klimatomställningarna, och att användningen av fossila och kemiska ämnen samt antibiotikabehandlingar minimeras. Parlamentet betonar att jordbruket bör bidra till att skydda och återställa den biologiska mångfalden.

56. Europaparlamentet anser att det, med hänsyn till potentiella socioekonomiska effekter, är nödvändigt att jordbrukare får stöd, inklusive ekonomiskt stöd, och utbildning när det gäller omställningen till hållbara jordbrukssystem, för att främja agroekologiska och andra innovativa hållbara metoder. Parlamentet lyfter därför fram vikten av att säkerställa att stödet är väldefinierat och tillräckligt, inbegripet inom ramen för den fleråriga budgetramen, för att hjälpa till att uppnå dessa mål och uppmanar i detta hänseende medlemsstaterna att använda de strategiska planerna inom den gemensamma jordbrukspolitiken och deras gröna komponenter för dessa ändamål samtidigt som de utvecklar lösningar för skyddet av biologisk mångfald som gynnar alla.

57. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utveckla en strategi för att stödja lokala värdekedjor att uppnå de föreslagna målen och framhåller att småskaliga jordbruksföretag behöver särskilt stöd för att kunna bidra till strategin.

58. Europaparlamentet välkomnar erkännandet av ekologiskt jordbruk som starka inslag i EU:s utveckling i riktning mot mer hållbara livsmedelssystem, särskilt när det gäller frågor som rör biologisk mångfald, och uppnåendet av målen för den offentliga politiken som rör ekonomisk utveckling, sysselsättning på landsbygden, miljöskydd och klimatåtgärder. Parlamentet betonar vikten av den europeiska handlingsplanen för ekologiskt jordbruk för att öka andelen ekologiskt jordbruk.

59. Europaparlamentet understryker att utvecklingen av ekologisk livsmedelsproduktion måste åtföljas av marknadsstyrd utveckling och utveckling av försörjningskedjan samt åtgärder som stimulerar efterfrågan på ekologiska livsmedel, bland annat genom offentlig upphandling och en bred uppsättning av olika säljfrämjande åtgärder, forskning, innovation, utbildning och vetenskaplig kunskapsöverföring, i syfte att stödja stabiliteten på marknaden för ekologiska produkter, skälig ersättning till jordbrukare och att främja åtgärder till stöd för unga ekologiska jordbrukare. Parlamentet betonar behovet av att parallellt utveckla hela den ekologiska livsmedelskedjan för att möjliggöra lokal bearbetning och distribution av EU:s ekologiska produktion.

60. Europaparlamentet noterar att medlemsstaterna kommer att bidra på olika sätt till dessa unionsomfattande mål beroende på hur utvecklad deras ekologiska sektor är, och uppmanar därför att det fastställs nationella mål. Parlamentet framhåller att dessa mål inte kommer att kunna uppfyllas utan starkt finansiellt stöd, stabila utbildningsprogram och rådgivningstjänster. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att utforma sina strategiska planer inom den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med detta och kommissionen att säkerställa att planerna klarar uppgiften.

61. Europaparlamentet påminner om betydelsen av att uppmuntra ett kollektivt tillvägagångssätt och utnyttja dess multiplikatoreffekt för att främja åtgärder inom ramen för strategin för biologisk mångfald, och uppmanar kommissionen att främja och stödja kooperativa företag, såsom jordbrukskooperativ, i genomförandet av åtgärder som skyddar den biologiska mångfalden på ett kollektivt sätt.

62. Europaparlamentet betonar den viktiga roll som den gemensamma jordbrukspolitiken bör spela för skyddet och främjandet av jordbruksmarkens biologiska mångfald, tillsammans med andra politiska strategier i den gröna given. Parlamentet beklagar att den gemensamma jordbrukspolitiken inte har varit effektiv när det gäller att vända den minskning av den biologiska mångfalden som har pågått i årtionden och påminner om att jordbrukets produktivitet och motståndskraft är beroende av en biologisk mångfald som är avgörande för att garantera långsiktigt hållbara och motståndskraftiga livsmedelssystem och livsmedelstrygghet. Parlamentet anser att de små ändringar som införts genom olika GJP-reformer inte har skickat någon stark signal till jordbrukare att ändra sina metoder och anser att det krävs en betydande ändring som utgår från erfarenheter av och prognoser om klimatkrisen och krisen med den biologiska mångfalden.

63. Europaparlamentet upprepar att den gemensamma jordbrukspolitiken bör vara fullt förenlig med EU:s höjda mål när det gäller klimat och biologisk mångfald. Parlamentet uppmanar med kraft kommissionen och medlemsstaterna att använda de strategiska planerna inom den gemensamma jordbrukspolitiken för att genomföra målen i strategin för biologisk mångfald för 2030 och strategin Från jord till bord, inbegripet integrering av metoder som gynnar biologisk mångfald och ekologiska jordbruksmetoder och uppmanar medlemsstaterna att fastställa lämpliga baslinjer för hållbarhet och biologisk mångfald när de definierar villkorsstandarder och säkerställa en ambitiös och snabb utveckling och användning av åtgärder, särskilt miljösystem och åtgärder som rör jordbruk/miljö/klimat inom ramen för landsbygdsutveckling. Parlamentet betonar att tillräckliga finansiella resurser bör öronmärkas för återställande och uppmanar medlemsstaterna att bygga vidare på kommissionens rekommendationer i detta avseende.

64. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder när det gäller landskapselement som gynnar en hög biologisk mångfald, i synnerhet i sina strategiska planer inom den gemensamma jordbrukspolitiken, exempelvis genom att använda häckar eller buffertzoner, vilket även bör syfta till att främja ekologisk sammanlänkning mellan livsmiljöer och skapandet av gröna korridorer.

65. Europaparlamentet betonar behovet av att stärka ramen för övervakning inom den gemensamma jordbrukspolitiken, inbegripet genom utvecklingen av mer tillförlitliga indikatorer för att mäta dess effekter. Parlamentet uppmanar kommissionen att göra en oberoende bedömning av de nationella strategiska planernas sammanlagda förväntade effekter när de väl har godkänts. Parlamentet uppmanar kommissionen att vidta lämpliga åtgärder på de punkter där insatserna för att uppnå målen i den gröna given är otillräckliga enligt denna analys, såsom att be medlemsstaterna att ändra sina strategiska planer eller se över förordningen om strategiska planer inom den gemensamma jordbrukspolitiken som en del av halvtidsöversynen.

66. Europaparlamentet understryker vikten av en välbalanserad kost och anser att kommissionen och medlemsstaterna bör underlätta hälsosamma och välbalanserade kostvanor, och samtidigt införa lämpliga åtgärder för att hjälpa jordbrukarna med denna omställning, varvid vederbörlig hänsyn bör tas till behovet att värna den ekonomiska hållbarheten för jordbruken inom EU.

67. Europaparlamentet beklagar att jordbruksproduktionen och -konsumtionen i allt högre grad fokuserar på ett begränsat antal jordbruksgrödor och ibland dessa endast använder begränsade sorter och genotyper. Parlamentet understryker att en förbättrad och bevarad genetisk variation genom naturliga medel är avgörande för att främja mångfalden i jordbrukens ekosystem och bevarandet av lokala genetiska resurser, särskilt som ett förråd av lösningar för att bemöta kommande miljö- och klimatutmaningar. Parlamentet betonar vikten av att använda sig av lokala raser och varianter som är bäst lämpade för det lokala ekosystemet.

68. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att bedöma huruvida utvecklingen av redovisning av naturkapital kan begränsa och rationalisera utnyttjandet och inverkan på ekosystem och därmed bidra till att stoppa och vända förlusten av biologisk mångfald. Parlamentet uttrycker dock reservation vad gäller genomförbarheten av att korrekt mäta naturens värde i kvantitativa termer och betonar att naturen har ett inneboende värde. Parlamentet uppmanar i detta avseende kommissionen att tillhandahålla mer information om det möjliga internationella initiativet för redovisning av naturkapital.

69. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att utveckla nödvändiga åtgärder inom ramen för sina strategiska GJP-planer för att främja områden med rik biologisk mångfald, inbegripet landskapselement, i syfte att uppnå en areal på minst 10 % av de områden med omfattande mångfald som är gynnsamma för den biologiska mångfalden, t.ex. häckar, buffertzoner, områden där inga kemikalier används och tillfällig mark i träda, samt extensiv jordbruksmark som är avsedd för biologisk mångfald på lång sikt, och främjande av sammanlänkning mellan livsmiljöer och skapandet av gröna korridorer så mycket som möjligt för att maximera potentialen för biologisk mångfald.

70. Europaparlamentet noterar att pälsproduktion som inbegriper hållning av tusentals vilda djur med liknande genotyp nära varandra under kroniskt stressiga förhållanden avsevärt kan äventyra djurens välbefinnande och ökar deras sårbarhet för infektionssjukdomar, inbegripet zoonoser, såsom har skett med covid-19 hos minkar.

71. Europaparlamentet beklagar att EU:s åtagande att till fullo respektera maximalt hållbar avkastning (MSY) senast 2020, ett centralt mål för den gemensamma fiskeripolitiken, inte har uppnåtts. Parlamentet betonar att alla fiskbestånd bör återställas till nivåer som överskrider de som kan producera maximalt hållbar avkastning samtidigt som försiktighetsprincipen respekteras och det säkerställs att de uppvisar en ålders- och storleksfördelning som vittnar om ett friskt bestånd. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att utan dröjsmål göra ett åtagande i fråga om fullständigt återställande av marina livsmiljöer och fiskbestånd med respekt för maximalt hållbar avkastning och med användning av en strategi för fiskeriförvaltningen som utgår från ekosystemen, att förbättra selektiviteten och icke-målarters överlevnad och minska fiskets inverkan på de marina ekosystemen i tillämpningen av denna strategi, inbegripet genom att begränsa de metoder och användningar som har skadlig inverkan.

72. Europaparlamentet påminner också om att kommissionen enligt den nya förordningen om tekniska åtgärder ( 77 ) ska lägga fram en rapport för parlamentet och rådet senast den 31 december 2020, och att kommissionen får föreslå åtgärder om det finns belägg för att målen inte har uppnåtts.

73. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ta itu med försämringen, övergödningen och försurningen av haven genom att lägga fram en ambitiös handlingsplan för att skydda de marina ekosystemen och bevara fiskeresurserna. Parlamentet anser att alla åtgärder, inbegripet lagstiftning, bör antas för att minska potentiell negativ inverkan på ekonomisk och annan verksamhet i marina livsmiljöer.

74. Europaparlamentet betonar vikten av att upprätta återhämtningsområden för fiskbestånden eller fiskefria områden för att fiskbestånden ska kunna återhämta sig, inbegripet i uppväxt- och lekområden. Parlamentet betonar vikten av att förbjuda allt fiske och annan utvinningsverksamhet i fiskefria områden.

75. Europaparlamentet stöder helhjärtat målet om nolltolerans för olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske), och påpekar att IUU-fiske har en extremt negativ inverkan på tillståndet för bestånden, de marina ekosystemen, den biologiska mångfalden och konkurrenskraften för fiskare i EU. Parlamentet efterlyser mer enhetlighet mellan EU:s handels- och fiskeripolitik för att säkerställa att IUU-fisket verkligen hanteras.

76. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fastställa en ekosystembaserad strategi för alla drivkrafter bakom förlusten av marin biologisk mångfald, som beaktar fiskets belastning på bestånden, den biologiska mångfalden och de marina ekosystemen, samt även andra faktorer, såsom föroreningar och klimatförändringar, sjöfart, verksamhet utmed kusterna och i kustvatten, inbegripet genom ekosysteminriktade konsekvensbedömningar av all fiskeverksamhet och annan marin verksamhet, med beaktande av ekosystemens kapacitet att bidra till klimatanpassning och begränsning av klimatförändringarna samt samspelet mellan predatorer och bytesdjur.

77. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder för att främja utvecklingen och främjandet av varsammare metoder för fångst, landning och slakt av fisk baserat på bästa tillgängliga vetenskap.

78. Europaparlamentet anser det vara viktigt att säkerställa att metoder inom fiskodling är hållbara och baseras på en hög nivå av fiskars välbefinnande. Parlamentet anser att vattenbruksproduktionen bör grundas på användning av hållbara produktionsmetoder, såsom extensiva metoder och användning av alg-, mussel- och dammodlingar och vattenbruk i laguner, som kan tillhandahålla viktiga ekosystemfunktioner och -tjänster, inbegripet bevarandet av våtmarkshabitat, och minska belastningen på resurser och den biologiska mångfalden, utöver att de har lägre koldioxidutsläpp och producerar näring. Parlamentet uttrycker oro över fångst av fisk med det enda syftet att mata köttätande odlad fisk och anser att denna fiskfångst bör fasas ut och ersättas med hållbara alternativ. Parlamentet betonar behovet av att säkerställa att administrativa förfaranden kopplade till vattenbruk är tydliga och kan genomföras till fullo. Parlamentet uppmanar kommissionen att uppdatera sina riktlinjer om vattenbruk och om nödvändigt Natura 2000-områdena.

79. Europaparlamentet noterar med oro att utbredda fysiska störningar av havsbotten fortgår i EU:s kustvatten, särskilt till följd av bottentrålning ( 78 ) , vilket har identifierats av FAO som det redskap som bidrar mest till de årliga mängderna av fisk som kastas överbord och har en mycket skadlig inverkan på havsbotten, beroende på fisket och särdragen i de områden där fiske bedrivs ( 79 ) . Parlamentet påminner om att bottentrål är ett av de vanligaste fiskeredskapen i EU ( 80 ) . Parlamentet påminner om det befintliga kravet att sluta fiska med bottenkontaktredskap under 400 m i områden där man vet att det finns eller där det sannolikt finns känsliga marina ekosystem. Parlamentet uppmanar därför kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa ett fullständigt och effektivt genomförande av förordning (EU) 2016/2336 ( 81 ) , även i fråga om havsbotten. Parlamentet uppmanar vidare kommissionen att, efter begränsningar i Medelhavet ( 82 ) , där det är nödvändigt begränsa användningen av bottentrålning i andra kustområden, inbegripet i sin kommande handlingsplan för att bevara fiskeresurserna och skydda marina ekosystem, för att säkerställa de mest hållbara och minst skadliga metoderna.

80. Europaparlamentet betonar att man i fiskeriförvaltningsplanerna bör beakta resultaten av vetenskapliga undersökningar av fångstmetoders påverkan på arter, livsmiljöer, havens biologiska mångfald och de marina miljöerna och bidra till lösningar på frågor om konstaterade skadeverkningar, bland annat genom att begränsa användningen av dessa fångstmetoder eller införa nya tekniska lösningar i skadebegränsande syfte. Parlamentet betonar vidare att bifångster av känsliga arter bör undanröjas eller minskas till en nivå som möjliggör fullständig återhämtning och att skador på havsbottnens livsmiljöer bör minimeras.

81. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ta fram en definition av supertrålare och överväga åtgärder som begränsar deras verksamhet i EU:s vatten, i synnerhet ett förbud mot deras verksamhet i skyddade områden.

82. Europaparlamentet anser det vara avgörande att upprätta ett gott samarbete med länder utanför EU, särskilt grannländer, inbegripet att främja övervakningen av fiskeresurserna i vatten utanför EU på ett likvärdigt sätt för att säkerställa ett sunt ekosystem i marina livsmiljöer över gränserna.

83. Europaparlamentet påminner om att den gemensamma fiskeripolitiken och fiskekontrollförordningen ( 83 ) ger EU ett regelverk med särskilda verktyg för fiske. Parlamentet uttrycker behovet av att säkerställa socioekonomisk hållbarhet för fiskare som påverkas av övergången till ekologiska metoder inom den blå ekonomin, inbegripet i fråga om tillhörande utbildningsbehov. Parlamentet betonar vikten av att säkerställa tillräcklig finansiering för dessa ändamål från Europeiska havs-, fiskeri- och vattenbruksfonden och Horisont Europa.

84. Europaparlamentet uppmanar rådet att proaktivt offentliggöra alla handlingar kopplade till de antagna bestämmelserna för total tillåten fångstmängd, i enlighet med Europeiska ombudsmannens rekommendation i ärende 640/2019/FP.

85. Europaparlamentet rekommenderar att uppgifter samlas in kontinuerligt så att man bättre kan utvärdera hållbarhetskriterierna och förhindra att fiskezoner etableras där känsliga marina ekosystem har konstaterats föreligga.

86. Europaparlamentet insisterar på att prioriteringen för skyddsområden måste vara bevarande och återställande av miljön och att ingen verksamhet i dessa områden får urholka det målet. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att förbjuda skadlig mänsklig verksamhet inom marina skyddsområden. Parlamentet uppmanar kommissionen att se till att arters och livsmiljöers känslighet för mänskliga belastningar i alla havsområden tas upp i nationella planer för fysisk planering i kust- och havsområden.

87. Europaparlamentet understryker vikten av att stärka och effektivt genomföra de marina skyddsområden som finns, särskilt när det gäller områden med stor biologisk mångfald. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att prioritera utarbetandet av särskilda förvaltningsplaner för dessa områden och upprätta tydliga bevarandemål och effektiva åtgärder för övervakning, tillsyn och kontroll. Parlamentet uppmanar i synnerhet medlemsstaterna att arbeta snabbare med att ta fram och lägga fram gemensamma rekommendationer för fiskeförvaltningen i sina marina skyddsområden, i enlighet med artikel 11 i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken. Parlamentet anser att klimatförändringens effekter på marina arter bör beaktas fullt ut. Parlamentet uppmanar vidare kommissionen att, i samarbete med medlemsstaterna, lägga fram kriterier och riktlinjer för en lämplig planering av förvaltningen av utsedda marina skyddsområden, inbegripet i ekologiska korridorer, som bygger på bästa tillgängliga vetenskap, och att underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna.

88. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inkludera marina skyddsområden i internationella mål först när de förvaltas på ett lämpligt sätt.

89. Europaparlamentet anser att de nya marina skyddsområdena bör ingå i Natura 2000-ramen och främja ekologisk konnektivitet.

90. Europaparlamentet betonar att marina skyddsområden, när de är framgångsrika, erbjuder avsevärda socioekonomiska fördelar, särskilt för kustsamhällen och fiske- och turismsektorn, och att marina skyddsområden kan fylla viktiga ekologiska funktioner för återställandet av fiskbestånden och förbättra deras motståndskraft.

91. Europaparlamentet understryker att EU:s nya skogsstrategi måste anpassas till och vara förenlig med den europeiska klimatlagen och mångfaldsstrategin för 2030. Parlamentet understryker att det krävs en heltäckande och konsekvent skogsstrategi som stärker skogarnas och skogsindustrins olika roller i EU och främjar den omfattande nytta som skogarna ger miljön, samhället och ekonomin, med full respekt för unionens klimat- och miljömål. Parlamentet betonar att det behövs tydliga prioriteringar i EU:s nya skogsstrategi, där skydd och återställande av klimatet och av den biologiska mångfalden görs till centrala mål med inbördes koppling. Parlamentet vill att det i planen för återställande av natur arbetas in särskilda bindande mål för återställande och efterföljande skydd av skogens ekosystem, som även bör införlivas i EU:s skogsstrategi. Parlamentet anser att de olika omständigheterna på lokal, regional och medlemsstatsnivå bör beaktas.

92. Europaparlamentet upprepar sin ståndpunkt från den 8 oktober 2020 om EU:s skogsstrategi, nämligen att den bör fungera som en bro mellan nationella skogsstrategier och skogsjordbruksstrategier och EU:s mål för skogen och skogsjordbruken, med beaktande av behovet av att dels respektera nationella befogenheter, dels bidra till mer övergripande EU-mål. Parlamentet betonar därför behovet av att man i EU:s skogsstrategi respekterar subsidiaritetsprincipen och erkänner EU:s befogenheter på miljöskyddsområdet. Parlamentet påminner om att EU:s miljöpolitik enligt artikel 191 i EUF-fördraget bland annat måste bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, och till att utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt. Parlamentet påminner om att flera EU-rättsakter berör skogar och skogsbruk.

93. Europaparlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att säkerställa de striktaste reglerna för miljöskydd av skogar i deras inre och yttre politik.

94. Europaparlamentet betonar att man i EU:s nya skogsstrategi bör främja hållbart skogsbruk och understryker vikten av att stärka hållbart skogsbruk på ett balanserat sätt med tanke på skogsekosystemens hälsa, klimatresiliens och livslängd och bevarandet av skogarnas multifunktionella roll. Parlamentet noterar att bevarande av våra skogar och hållbart skogsbruk i dem är avgörande för vårt allmänna välbefinnande, då skogen är en plats för allmännyttiga fritids-, hälso- och utbildningsaktiviteter, och inser att hållbart skogsbruk främjar skyddet av biologisk mångfald i EU:s skogar. Parlamentet understryker att EU och dess medlemsstater har åtagit sig att tillämpa definitionen av och principerna för hållbart skogsbruk.

95. Europaparlamentet understryker skogarnas roll i att bidra till EU:s klimatmål. Parlamentet anser att den cirkulära och självförstärkande användningen av skogar och andra biomassresurser, som inte kompromissar med vetenskapligt underbyggda skydds- och återställandeåtgärder eller klimatåtgärder, bör prioriteras. Parlamentet anser att användningen av trä som byggnadsmaterial är ett bra exempel.

96. Europaparlamentet betonar den avgörande betydelsen av skogsjordbruk och beskogning inom GJP och uppmuntrar till kontinuitet i skogsbruksåtgärderna, i linje med EU:s skogsstrategi.

97. Europaparlamentet framhåller att det är viktigt med motståndskraftiga och friska skogsekosystem, inbegripet djur och växter, för att upprätthålla och förbättra tillhandahållandet av de många olika ekosystemtjänster som skogen erbjuder, till exempel biologisk mångfald, ren luft, vatten, frisk jord, trä och andra råvaror. Parlamentet påpekar att vi aldrig kommer att uppnå EU:s miljö- och klimatmål och mål för biologisk mångfald om vi inte har långsiktigt multifunktionella, friska och hållbart förvaltade skogar och skogsindustrier.

98. Europaparlamentet påpekar att man behöver utveckla en konsekvent strategi för att förena skyddet av biologisk mångfald och klimatskyddet med en välmående skogsbaserad sektor och hållbar bioekonomi.

99. Europaparlamentet erkänner betydelsen av att använda trä från hållbart förvaltade skogar och trävaror för att bidra till övergången till en koldioxidneutral ekonomi och utvecklingen av den cirkulära bioekonomin.

100. Europaparlamentet understryker behovet av att se över EU:s regler om användning av biomassa för energiproduktion och anpassa dem till målen i strategin för biologisk mångfald för 2030 och den europeiska klimatlagstiftningen, särskilt som en del av direktivet om förnybar energi och de delegerade akterna enligt taxonomiförordningen.

101. Europaparlamentet välkomnar åtagandet att plantera minst tre miljarder ytterligare träd i EU. Parlamentet betonar att EU:s trädplanteringsinitiativ bör baseras på tydliga miljöprinciper, ”proforestation”, hållbar återbeskogning, miljöanpassning av stadsområden och stadsnära områden, återställande, förbättring av konnektivitet och skogsjordbruk, i enlighet med de senaste vetenskapliga rönen. Parlamentet uppmanar kommissionen att se till att dessa initiativ endast genomförs på ett sätt som är förenligt med och bidrar till målen för biologisk mångfald, och att se till att denna plantering inte ersätter befintliga urskogar med biologisk mångfald, och bidra till att säkerställa att skogarna är motståndskraftiga, blandade och friska.

102. Europaparlamentet påminner om sina ståndpunkter i sin resolution om en EU-rättslig ram för att stoppa och vända den globala avskogning som drivs av EU, Parlamentet uppmanar kommissionen att snarast möjligt lägga fram ett förslag till en EU-rättslig ram på grundval av obligatoriska krav på tillbörlig aktsamhet som säkerställer att värdekedjor är hållbara och att produkter eller varor som släpps ut på EU-marknaden inte leder till eller härrör från avskogning, skogsförstörelse, förändrade eller försämrade ekosystem eller kränkningar av mänskliga rättigheter. Parlamentet konstaterar att en sådan EU-rättslig ram även bör utvidgas till att omfatta andra ekosystem med stora kollager och stor biologisk mångfald, utöver skogar, särskilt havs- och kustekosystem, våtmarker, torvmarker och savanner, för att undvika att trycket flyttas över till dessa landskap.

103. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka möjligheten att inrätta en rättslig ram, i första hand inom Världshandelsorganisationen (WTO), som möjliggör ett förbud mot handel med vissa råvaror, produkter och tjänster som äventyrar den biologiska mångfalden.

104. Europaparlamentet betonar att miljöavtrycket från EU:s produktion och konsumtion snarast bör minskas för att hålla sig inom planetens gränser. Parlamentet uppmanar kommissionen att föreslå bindande mål för EU för 2030 för att betydligt minska EU:s materiella och konsumtionsrelaterade avtryck och få dem att före 2050 hålla sig inom planetens gränser ( 84 ) . Parlamentet stöder kommissionen i användandet av ett livscykelperspektiv i fråga om mätandet av produkters och organisationers miljöavtryck. Parlamentet anser att produktionen och användningen av plast bör minskas. Parlamentet betonar att ekonomisk verksamhet som påverkar och utnyttjar ekosystem och deras biologiska mångfald bör inkorporera alla möjliga skyddsåtgärder för att lindra sina negativa effekter på dessa ekosystem.

Klimatförändringar

105. Europaparlamentet uttrycker oro över att merparten av de landlevande arternas utbredningsområden kommer att minska betydligt i ett 1,5–2-gradersscenario för den globala uppvärmningen och att de marina arterna kommer att vara lika hotade, i synnerhet som dessa temperaturökningar med största sannolikhet kommer att överskridas med de nuvarande takterna. Parlamentet upprepar därför behovet av att avsevärt öka EU:s ambitioner, prioritera naturbaserade lösningar och ekosystembaserade strategier i uppnåendet av begränsningsmålen och i anpassningsstrategierna och att stärka skyddet av naturliga kolsänkor såväl på land som i havet i EU som en kompletterande åtgärd för att minska utsläppen av växthusgaser.

106. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att bedöma klimatförändringarnas inverkan på kvantiteterna och den geografiska fördelningen av arter, att beakta denna bedömning vid genomförandet av strategin för biologisk mångfald för 2030 och att hjälpa medlemsstaterna att införliva resultaten i sin nationella politik och i framtida rapportering enligt naturdirektiven.

107. Europaparlamentet framhåller den viktiga roll som sunda havsekosystem spelar för att stoppa och vända förlusten av biologisk mångfald och för att minska klimatförändringarna. Parlamentet efterlyser bevarande och återställande av koldioxidrika livsmiljöer i havet för att förbättra koldioxidlagringen, kustskyddet och motståndskraften hos marina arters och inom fiskenäringen mot klimatförändringarna. Parlamentet efterlyser vidare att de inkluderas i effektivt förvaltade marina skyddsområden.

108. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att, efter antagandet av den europeiska klimatlagen ( 85 ) och med beaktande av den viktiga roll som naturliga kolsänkor spelar för att uppnå klimatneutralitet, föreslå ett ambitiöst vetenskapligt baserat EU-mål för 2030 för upptag av växthusgasutsläpp i naturliga kolsänkor, vilket bör vara förenligt med strategin för biologisk mångfald för 2030 och fastställas genom lagstiftning. Parlamentet påminner dessutom om att en snabb minskning av utsläppen måste förbli en prioritet.

109. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att så snart som möjligt lägga fram en långsiktig EU-handlingsplan för klimat och biologisk mångfald, inbegripet om de respektive målen, som förbättrar samordningen säkerställer samstämmighet, hållbarhet och sammanlänkningar mellan framtida åtgärder och inkluderar åtaganden enligt den globala ramen för biologisk mångfald efter 2020, Parisavtalet, dess nationellt fastställda bidrag och målen för hållbar utveckling. Parlamentet understryker vikten av att så snart som möjligt formellt samordna övervakningen, rapporteringen och översynen av planer för klimatet och biologisk mångfald. Parlamentet betonar att motståndskraftiga och friska ekosystem är avgörande för hanteringen av och anpassningen till klimatförändringarna och att synergier mellan biologisk mångfald och klimatpolitik bör säkerställas i åtgärderna inom ramen för den europeiska klimatpakten.

110. Europaparlamentet välkomnar EU:s nya strategi för klimatanpassning. Parlamentet anser att de åtgärder som vidtas inom ramen för anpassningsstrategin bör vara fullt anpassade efter strategin för biologisk mångfald för 2030 och med åtgärderna för förebyggande av och beredskap inför naturkatastrofer inom ramen för unionens civilskyddsmekanism.

111. Europaparlamentet ställer sig även bakom de ekosystembaserade strategier som definieras i konventionen om biologisk mångfald, som erbjuder en holistisk strategi för integrerad förvaltning av mark, vatten och levande resurser som främjar bevarande och hållbar användning på ett jämlikt sätt.

112. Europaparlamentet betonar att termen ”naturbaserade lösningar” bör definieras på ett bättre sätt och att denna definition bör säkerställa att den biologiska mångfaldens och ekosystemens integritet inte äventyras. Parlamentet efterlyser därför en tydligare definition på EU-nivå liksom riktlinjer och verktyg för användningen av naturbaserade lösningar för att maximera kopplingen till naturen liksom fördelar och synergier mellan bevarandet av den biologiska mångfalden och begränsningen av och anpassningen till klimatförändringarna.

113. Europaparlamentet noterar att naturbaserade lösningar fortfarande saknas i många nationella klimatstrategier. Parlamentet anser att en plattform som samlar intressenter för naturbaserade lösningar skulle kunna hjälpa till att stärka synergierna mellan multilaterala internationella konventioner om biologisk mångfald och klimatkonventioner stödja uppnåendet av målen för hållbar utveckling.

Föroreningar

114. Europaparlamentet välkomnar kommissionens mål om att minska användningen a farligare och kemiska bekämpningsmedel med 50 % och näringsläckaget från gödselmedel med 50 %, vilket leder till att användningen av gödselmedel kommer att minska med 20 % senast 2030, och att alla dessa bör fastställas i lagstiftning och ses över för perioden efter 2030 för att fortsätta minskningarna och ingå långsiktiga åtaganden. Parlamentet efterlyser en effektiv bedömning av dessa mål på grundval av specifika milstolpar.

115. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fastställa tydliga och ambitiösa referensscenarier för dessa mål, tillsammans med medlemsstaterna, och att för varje medlemsstat fastställa rättvisa bidrag till de EU-omfattande målen som speglar deras olika utgångslägen och omständigheter. Parlamentet insisterar på att varje medlemsstat bör vidta robusta åtgärder för att uppfylla sina mål.

116. Europaparlamentet motsätter sig ett förnyat godkännande av den aktiva substansen glyfosat efter den 31 december 2022. Parlamentet uppmanar alla medlemsstater att utföra relevant förberedande arbete för att kunna förse alla jordbrukare med livskraftiga alternativa lösningar efter förbudet mot glyfosat.

117. Europaparlamentet påminner om sin resolution av den 16 januari 2019 om unionens förfarande för godkännande av bekämpningsmedel ( 86 ) och förväntar sig att kommissionen och medlemsstaterna tar itu med alla dess uppmaningar utan dröjsmål. Parlamentet uppmanar kommissionen att i sin översyn av växtskyddsmedelramens genomförandeåtgärder införliva bestämmelser för att stödja målet om ett EU-omfattande mål om minskning av växtskyddsmedel, till exempel genom att stärka och förtydliga miljökriterierna för att bevilja växtskyddsmedel marknadstillträde. Parlamentet betonar att när Efsa slår fast att miljöpåverkan är oacceptabel bör produkten inte godkännas. Parlamentet uppmanar kommissionen att göra uppgifter om tillsynsrisker mer transparenta och tillgängliga.

118. Europaparlamentet anser att undantaget enligt artikel 53.1 i förordning (EG) nr 1107/2009 ( 87 ) bör förtydligas och endast tillämpas av hälso- och miljöskäl. Parlamentet beklagar att detta undantag används för att undergräva förbudet om allt utomhusbruk av tre neonikotinoider.

119. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skyndsamt slutföra översynen av direktiv 2009/128/EG om en hållbar användning av bekämpningsmedel ( 88 ) , inklusive dess mål om minskning av bekämpningsmedel, och att vidta alla åtgärder för att säkerställa att medlemsstaterna åtar sig att genomföra detta, inklusive deras nationella handlingsplaner.

120. Europaparlamentet konstaterar att den utbredda användningen av bekämpningsmedel leder till att de blir resistenta, vilket är ett stort problem som försämrar bekämpningsmedlens effektivitet. Parlamentet påpekar att en ökad användning och ett större beroende av bekämpningsmedel medför stora kostnader för jordbrukarna. Parlamentet konstaterar att man för att undvika förluster av biologisk mångfald och resistenta skadegörare bör följa en åtgärdshierarki i linje med de åtta principerna för integrerat växtskydd i bilaga III till direktiv 2009/128/EG, som fastställer vilka kemiska bekämpningsmedel som endast får användas som en sista utväg.

121. Europaparlamentet beklagar att bedömningen av hur kemikalier påverkar miljön och den biologiska mångfalden tenderar att underskattas och vara undervärderad i den socioekonomiska analysen under tillståndsförfarandet enligt Reach. Parlamentet oroas över den kontinuerliga användningen och godkännandet av farliga kemikalier med negativ miljöpåverkan eller i situationer när säkerhetsdata saknas om endpoints för miljön. Parlamentet uppmanar kommissionen att i sin roll som riskförvaltare ta mer hänsyn till kemikaliernas inverkan, även deras kroniska och långsiktiga effekter, på miljön och den biologiska mångfalden.

122. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa likvärdiga standarder och effektiva kontroller av jordbruksprodukter som importeras från tredjeländer.

123. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att granska förordning (EG) nr 396/2005 om gränsvärden för bekämpningsmedelsrester ( 89 ) för att införa djurhälsa och miljörisker som kriterier i lagstiftningen.

124. Europaparlamentet välkomnar det faktum att kommissionen har åtagit sig att arbeta tillsammans med medlemsstater och intressenter för att se till att de nationella strategiska planerna för jordbruk, redan från början, till fullo speglar ambitionen i den europeiska gröna given och från jord till bord-strategin, som inbegriper en högre ambitionsnivå för att påtagligt minska användningen av och riskerna med kemiska bekämpningsmedel, liksom användningen av gödselmedel och antibiotika. Parlamentet framhåller vikten av att eftersträva dessa mål på holistiska och cirkulära sätt, såsom genom antagna agroekologiska strategier som integrerat jordbruk och ekologisk odling, inklusive växelbruk. Parlamentet betonar också bidraget från precisionsjordbruk, digitaliseringen och andra verktyg för att minska och effektivisera användningen av bekämpningsmedel, gödselmedel och näringsämnen.

125. Europaparlamentet betonar att jordbrukarna för att reducera behovet av bekämpningsmedel och ytterligare minska användningen av kemiska bekämpningsmedel och de därmed förknippade riskerna behöver en större verktygslåda med alternativa, effektiva, överkomliga och miljömässigt säkra lösningar och metoder för skydd av grödor. Parlamentet föreslår att detta skulle kunna inbegripa ett ökat införande av teknik för odlingsrelaterad, fysisk och biologisk kontroll, nya bekämpningsmedel med låg risk och biologiska bekämpningsmedel, effektivare spridningsteknik som underlättas av verktyg såsom digitalt jordbruk och precisionsjordbruk, epidemiologiska modeller, ett bredare och bättre utbud av resistenta sorter som kräver färre insatser samt förstärkta utbildnings- och rådgivningssystem när det gäller forskning och innovation, även om ekologiska jordbruksmetoder.

126. Europaparlamentet understryker att EU:s jordbruks-, fiske- och skogssektorer spelar en viktig roll i skyddet och återställandet av naturen och måste vara helt delaktiga i genomförandet av strategin för biologisk mångfald för 2030. Parlamentet betonar att genomförandeåtgärderna bör åtföljas av väldefinierat stöd, utbildningsprogram och en verktygslåda med hållbara, säkra, effektiva och överkomliga lösningar och alternativ, liksom tillgång till den senaste kunskapen, teknik och rådgivningstjänster. Parlamentet understryker dessutom det bidrag som positiva incitament och utbytet av bästa praxis kan lämna till genomförandet av strategin.

127. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att se till att målen i strategin för biologisk mångfald för 2030 helt och hållet speglas i genomförandet av från jord till bord-strategin, kemikaliestrategin för hållbarhet och i den kommande handlingsplanen för nollföroreningar, som också bör ta upp ljusföroreningar och buller, även undervattensbuller. Parlamentet betonar vikten av att ta itu med föroreningar vid källan som en prioriterad fråga samtidigt som man säkerställer bästa tillgängliga teknik.

128. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fastställa ett ambitiöst minskningsmål för 2030 om användningen av artificiell belysning utomhus och att föreslå riktlinjer om hur medlemsstaterna kan minska sin artificiella belysning nattetid.

129. Europaparlamentet betonar behovet av att strategin för biologisk mångfald för 2030 ska inkludera särskilda åtgärder för att minska föroreningar som har en direkt påverkan på den biologiska mångfalden och hälsan, såsom plast, mikroplast och kemiska föroreningar. Parlamentet uppmanar kommissionen att säkerställa ett skyndsamt genomförande av alla åtgärder i den nya handlingsplanen för den cirkulära ekonomin och tillhörande lagstiftning.

Invasiva främmande arter

130. Europaparlamentet uttrycker oro över det faktum att invasiva främmande arter utgör ett allvarligt hot mot miljön, försörjningsmöjligheterna och livsmedelstryggheten, då de skadar skyddade områden och deras biologiska mångfald på ett oåterkalleligt sätt, och att detta förvärras av klimatförändringarna.

131. Europaparlamentet beklagar att förteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse utgör mindre än 6 % av de invasiva främmande arter som finns i EU. Parlamentet uppmanar kommissionen att intensifiera åtgärderna och säkerställa att invasiva främmande arter som påverkar hotade arter tas upp i förteckningen. Parlamentet ber dessutom kommissionen att förbättra det förebyggande arbetet genom att införa obligatoriska riskbedömningar innan den första importen av främmande arter och genom att föreslå EU-omfattande vita listor över arter som får importeras, hållas, avlas och köpas och säljas som husdjur på grundval av en vetenskaplig riskbedömning och de ekologiska egenskaperna i EU så snart som möjligt.

132. Europaparlamentet belyser att handeln med exotiska husdjur är ett av de huvudsakliga sätt som invasiva främmande arter introduceras på och att introduktionen av invasiva främmande arter också har koppling till andra stressfaktorer som land- och sjötransport och marin nedskräpning. Parlamentet ber om att det ska utvecklas ytterligare åtgärder på EU-nivå om förebyggande, kontroll och utrotning av invasiva främmande arter, inklusive utarbetande av specifika planer för sådana som påverkar kritiskt utrotningshotade arter. Parlamentet betonar behovet av tillräckliga mänskliga, tekniska och finansiella resurser för att stödja det förebyggande arbetet och hjälpa påverkade områden att hantera befintliga och nyligen introducerade invasiva främmande arter.

133. Europaparlamentet beklagar att endast en marin art finns upptagen på förteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse ( 90 ) . Parlamentet uppmanar kommissionen att ta itu med detta oproportionerligt låga antal marina invasiva främmande arter för att säkerställa en korrekt anpassning efter förordning (EU) nr 1143/2014 ( 91 )

Finansiering, integrering och styrning

134. Europaparlamentet belyser att de samhälleliga och miljömässiga fördelarna av förebyggande och återställande överskrider investeringskostnaderna. Parlamentet uppmanar kommissionen att se till att biologisk mångfald integreras och säkras på ett effektivt sätt i alla EU:s utgifter och program på grundval av EU:s taxonomi. Parlamentet efterlyser en effektiv tillämpning av principen om att inte orsaka betydande skada i alla EU:s utgifter och program. Parlamentet uppmanar kommissionen att tillhandahålla en omfattande bedömning av hur de 20 miljarder euro som minst behövs för naturen varje år skulle kunna mobiliseras, att lägga fram förslag om detta till EU:s årsbudget och att studera behovet av ett särskilt finansieringsinstrument för TEN-N. Parlamentet noterar överenskommelsen om att integrera utgifterna för biologisk mångfald på 7,5 % från 2024 och 10 % från och med 2026. Parlamentet anser att ansträngningar bör göras för att komma upp i åtminstone 10-procentiga utgifter för biologisk mångfald varje år i den fleråriga budgetramen så snart som möjligt och från och med 2021. Parlamentet betonar behovet av att säkerställa samstämmighet mellan medel till klimatet och den biotiska mångfalden. Parlamentet uppmanar med kraft medlemsstaterna att inkludera åtgärder till förmån för biologisk mångfald i planerna för återhämtning och resiliens. Parlamentet insisterar på att EU-utgifter med koppling till biologisk mångfald bör spåras i enlighet med en effektiv, transparent och omfattande metod som ska fastställas av kommissionen, i samarbete med Europaparlamentet och rådet.

135. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att senast 2022 bedöma vilka subventioner som är skadliga för miljön, i syfte att fasa ut dem utan ytterligare dröjsmål. Parlamentet ber om en omriktning av de finansiella incitamenten mot investeringar som påverkar den biologiska mångfalden positivt och av beskattningssystemen mot en ökad användning av miljöskatter och miljöintäkter.

136. Europaparlamentet påminner om EU:s åtagande att nå målen i Parisavtalet. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att sätta stopp för alla indirekta och direkta ut bidrag till fossila bränslen så tidigt som möjligt och senast 2025 .

137. Europaparlamentet anser att utfasningen av bidrag till fossila bränslen och andra miljöskadliga subventioner också bör stödjas globalt genom EU:s handelspolitik och gröna diplomati, även genom en överenskommelse om en färdplan med milstolpar för varje handelspartner.

138. Europaparlamentet påminner om att OECD har beräknat att världens regeringar lägger omkring 500 miljarder US-dollar per år på stöd som kan vara skadligt för den biologiska mångfalden, det vill säga fem till sex gånger mer än de totala utgifterna för biologisk mångfald ( 92 )

139. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att tillhandahålla tydliga riktlinjer och incitament för att mobilisera privat finansiering för den biologiska mångfalden och att anpassa investeringarna efter målen i den europeiska gröna given och strategin för biologisk mångfald för 2030. Parlamentet uppmanar dessutom kommissionen att tillhandahålla en ambitiös och framåtblickande ram som integrerar lagstiftningsåtgärder och finansiella incitament för både den offentliga och privata sektorn för att stödja uppnåendet av målen och målsättningarna inom ramen för strategin för biologisk mångfald för 2030 som en del av den kommande förnyade strategin för hållbar finansiering. Parlamentet uppmanar kommissionen att vidta åtgärder för att säkerställa hållbara privata upphandlingar.

140. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att säkerställa politisk samstämmighet och anpassa EU-politiken och den nationella politiken med strategin för biologisk mångfald för 2030. Parlamentet ber därtill om att alla principer i fördraget ska upprätthållas i all EU-politik, i synnerhet försiktighetspolitiken och principen om att förorenaren betalar.

141. Europaparlamentet lyfter fram behovet av en rättsligt bindande ram för styrningen av biologisk mångfald – en lag för biologisk mångfald – efter en omfattande konsekvensbedömning som stakar ut vägen mot 2050 med en uppsättning mål, däribland delmål för 2030 och COP15-åtagandena, och som inrättar en övervakningsmekanism med SMART-indikatorer, inom och bortom skyddade områden. Parlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om detta under 2022. Parlamentet betonar att det kommer att vara avgörande att man säkrar tillräckliga mänskliga och finansiella resurser för en effektiv styrning.

142. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att överväga att inrätta en oberoende vetenskaplig panel för biologisk mångfald eller ett liknande organ för att bedöma som EU:s åtgärder överensstämmer med ambitionen i strategin för biologisk mångfald för 2030 och att lämna politiska rekommendationer i enlighet därmed, genom att undvika alla potentiella överlappningar med Europeiska miljöbyråns eller andra EU-organs och internationella organs policyer.

143. Europaparlamentet erinrar om att artikel 37 i stadgan speglar principen om att säkerställa miljöskyddet i EU-lagstiftningen. Parlamentet anser att rätten till en sund miljö bör erkännas i stadgan och att EU även bör leda initiativet för att erkänna liknande rättighet på internationell nivå.

Forskning, innovation och utbildning

144. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att stärka den biologiska mångfalden i unionens ungdomsprogram, t.ex. Europeiska volontärtjänsten, och att dra igång ett grönt Erasmusprogram som en del av det övergripande Erasmusprogrammet, med inriktning på utbyte av kunskap, studenter och yrkespersoner inom området återställande och bevarande.

145. Europaparlamentet belyser behovet av en djupare förståelse för den biologiska mångfaldens sammansättning, dess påverkan på ekosystemens funktion och ekosystemens motståndskraft. Parlamentet anser att man bör öka både den grundläggande och tillämpade forskningen om biologisk mångfald och understryker att tillräcklig finansiering bör säkras för detta ändamål. Parlamentet ber om att forskning om biologisk mångfald ska inkluderas i olika finansieringsprogram på EU-nivå och nationell nivå. Parlamentet upprepar sitt krav att ett särskilt uppdrag ska avsättas för biologisk mångfald inom EU:s forskningsprogram. Parlamentet understryker att finansieringen av offentlig forskning måste öka avsevärt.

146. Europaparlamentet betonar betydelsen av mer forskning om biogeografiska regioner och taxonomin för organismer, liksom om hur avskogningen och förlusten av biologisk mångfald påverkar samhällsviktiga tjänster, såsom livsmedelsförsörjningen. Parlamentet understryker behovet av att förbättra kunskapen om kopplingarna mellan nya sjukdomar å ena sidan, och den lagliga och olagliga handeln med vilda djur, bevarande och förstörelse av ekosystem å andra sidan.

147. Europaparlamentet framhåller att ytterligare forskning bör bedrivas om haven, med tanke på att de till stor del fortfarande är outforskade. Parlamentet uppmanar i detta avseende kommissionen att spela en viktig roll i FN:s årtionde för havsforskning och att följa rekommendationerna från Mission Starfish 2030: Restore our Ocean and Waters. Parlamentet anser att finansiering också bör säkerställas för havens ekosystem och biologiska mångfald.

148. Europaparlamentet uppmuntrar forskning om innovation, teknik och produktionsmetoder och -praxis avseende hållbart jordbruk för jordbrukare som förbättrar den biologiska mångfalden och ekosystemens hälsa, även om digitalisering, hållbart trädskogsbruk, biologiska lågriskalternativ till kemiska bekämpningsmedel och bekämpningsmedelsfritt jordbruk.

149. Europaparlamentet anse