Förslag till rådets förordning (EG) om tillämpningen av flerårig ordning med allmänna tullförmåner under perioden 1 juli 1996-30 juni 1999 för vissa jordbruksprodukter med ursprung i utvecklingsländer (96/C 163/01) KOM(96) 87 slutlig

(Framlagt av kommissionen den 8 mars 1996)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

I enlighet med sitt erbjudande inom ramen för Förenta nationernas konferens för handel och utveckling (UNCTAD) har Europeiska gemenskapen sedan 1971 beviljat förmånsbehandling i tullhänseende för vissa jordbruksprodukter i kapitel 1-24 i Gemensamma tulltaxan med ursprung i utvecklingsländer. Den första tillämpningsperioden för ordningen med allmänna tullförmåner löpte ut den 31 december 1980 och den andra perioden löpte ut den 31 december 1990. Gemenskapen har emellertid fortsatt tillämpa ordningen i oförändrad form fram till nu.

Att ordningen med tullförmåner tidigare har spelat en viktig roll för utvecklingsländernas tillträde till de länders marknader som beviljat tullförmånerna är ett erkänt faktum och motiverar att man fortsätter att tillämpa denna ordning under en viss tidsperiod som ett komplement till andra viktiga åtgärder, särskilt den multilaterala handelsliberaliseringen.

I sina meddelanden till rådet av den 6 juli 1990 och den 1 juni 1994 framlade kommissionen sina riktlinjer för en ny tioårig tillämpningsperiod för ordningen med tullförmåner.

Fördraget om Europeiska unionen har gett ny kraft åt den gemensamma utvecklingspolitiken inom ramen för unionens utrikespolitik genom att ange att en hållbar ekonomisk och social utveckling i utvecklingsländerna och att gradvis infoga dessa länder i världsekonomin är ett viktigt mål.

Gemenskapens ordning med tullförmåner skall därför förstärka sin roll som ett instrument som syftar till utveckling och som främst inriktar sig på de länder som har mest behov av det, dvs. de fattigaste länderna. Ordningen skall komplettera WTO:s instrument och underlätta utvecklingsländernas införlivande i världsekonomin och i det multilaterala handelssystemet. Tullförmåner bör därför vara en övergångslösning och de skall endast beviljas i den utsträckning som krävs och gradvis upphöra när de inte längre anses vara behövliga.

Det nya erbjudandet syftar till en liberaliseringsnivå som är neutral jämfört med den nuvarande ordningen vad gäller förmånsmarginalens inverkan på den potentiella volymen på förmånshandeln, utan att det inverkar på tillämpningen av särskilda stimulansordningar.

I det nya erbjudandet måste även hänsyn tas till vissa sektorer och produkter som är känsliga för gemenskapens jordbruk. Känsliga sektorer skall skyddas mot stora importökningar endast genom ett tvåfassystem för anpassning av förmånsmarginalerna och en skyddsklausul som skall tillämpas i nödfall.

För att öka tillträdet till gemenskapens marknad och för att förmånstullarna skall användas på effektivaste sätt för de utvecklingsländer som är genomsnittligt eller mindre utvecklade bör ett graderingssystem användas som gör det möjligt att överföra förmånsmarginaler från de mest utvecklade till de minst utvecklade länderna.

Graderingssystemet skall tillämpas med förnuft och fördelat på land och sektor.

Graderingssystemet enligt land och sektor grundar sig på en kombination som består dels av ett utvecklingsmått, uttryckt som ett utvecklingsindex som utgår från inkomst per invånare och hur stor andel av exporten som utgörs av förädlade produkter jämfört med gemenskapen, dels av ett mått på den relativa jordbruksspecialiseringen, uttryckt som förhållandet mellan förmånstagarlandets andel av den sammanlagda importen till gemenskapen och dess andel av den sammanlagda importen till gemenskapen inom en viss sektor. Dessa två mått skall tillsammans göra det möjligt att efter utvecklingsnivå anpassa specialiseringsindexets bruttoresultat vad gäller sektorer som skall uteslutas.

Graderingssystemet enligt land och sektor skall även tillämpas på förmånstagarländer vars export av produkter som omfattas av Allmänna preferenssystemet från en given sektor utgör mer än en fjärdedel av förmånstagarlandets export av denna slags produkt från denna sektor, oavsett landets utvecklingsnivå.

Graderingssystemet är inte tillämpligt på länder vars export till gemenskapen av produkter som omfattas av Allmänna preferenssystemet från en given sektor inte överstiger 2 % av förmånstagarlandets export till gemenskapen från denna sektor.

År 1994 skall vara statistiskt referensår för tillämpning av måtten för graderingssystemet under förutsättning att statistik för detta år finns tillgänglig då kommissionen utarbetar sitt förslag.

Det förefaller rimligt att de mest utvecklade förmånstagarländerna från och med den 1 januari 1998 undantas från de förmåner som beviljas enligt denna förordning på grundval av objektiva och klart definierade kriterier som kommissionen kommer att framlägga lämpliga förslag till före den 1 januari 1997.

De länder som åtar sig att genomföra verkningsfulla program för att bekämpa produktion av och handel med narkotika bör emellertid vara fortsatt berättigade till de förmånligare villkor de beviljats enligt den tidigare ordningen. De berörda länderna kommer därför att beviljas fortsatt tullfritt tillträde till marknaden under förutsättning att de fortsätter sin narkotikabekämpning.

För att stödja införandet av en framstegsvänlig socialpolitik och miljöpolitik i vissa medelutvecklade utvecklingsländer bör särskilda ordningar för bistånd som kompletterar de allmänna tullförmånerna föreskrivas.

De förmånstagarländer som så begär och som ännu inte har möjlighet att bära kostnaderna för detta bör uppmuntras till att genomföra en effektiv politik vad gäller arbetstagarnas rättigheter, särskilt inom områdena föreningsrätt och förbud mot barnarbete. En särskild ordning bör införas för produkter som tillverkas i enlighet med de normer som utarbetats av Internationella arbetsorganisationen (ILO) i länder vars lagstiftning innehåller samma normer vilka tillämpas i praktiken och med samma räckvidd.

Förmånstagarländer bör även uppmuntras till att bedriva en effektiv miljöskyddspolitik genom främjandet av produkter och produktionsmetoder som är förenliga med de normer som internationellt anses överensstämma med de mål som anges i de internationella miljöavtalen och i Agenda 21. För detta ändamål bör inledningsvis en särskild ordning införas för produkter som är förenliga med internationella normer.

Dessa stimulansordningar utgörs av en ytterligare förmånsmarginal och 1997 kommer storleken på denna samt hur den skall genomföras att beslutas av rådet på förslag av kommissionen och på grundval av de diskussioner som förts inom de internationella fora om förhållandena mellan handel och arbetstagarnas rättigheter och mellan handel och miljö.

Under vissa omständigheter kan det vara berättigat att tillfälligt upphäva ett lands förmånsbehandling i tullhänseende helt eller delvis. Detta gäller vid alla former av slaveri, export av varor tillverkade i fängelser eller vid otillräcklig kontroll vid export eller transitering avseende narkotika eller penningtvätt, diskriminerande behandling av gemenskapen i förmånstagarländernas lagstiftning eller underlåtenhet att tillämpa administrativa samarbetsmetoder som är avsedda att säkra att ordningen fungerar ordentligt. Detta gäller även vid underlåtenhet att uppfylla skyldigheter enligt Uruguayrundan avseende överenskomna mål om marknadstillträde.

Ett tillfälligt upphävande bör föregås av ett förfarande som möjliggör för alla berörda parter att lämna synpunkter.

Efter att ett sådant förfarande genomförts skall beslut om tillfälligt upphävande enligt ovan fattas med beaktande av vilka relationer som finns med förmånstagarlandet i fråga som helhet. I vissa fall kan det ligga i gemenskapens intresse att dessa relationer, som kan omfatta annat än handelsaspekter, behandlas i rådet. Följaktligen bör rådet ha beslutanderätt vad gäller att helt eller delvis upphäva ett förmånstagarlands förmånsbehandling i tullhänseende.

Det vore olämpligt att bevilja förmånsbehandling för produkter som omfattas av antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder, eftersom inverkan av förmånsbehandlingen inte beaktas vid sådana åtgärder.

De förmånstullar som är tillämpliga enligt denna förordning bör i allmänhet beräknas utifrån den konventionella tullsatsen i Gemensamma tulltaxan för produkten i fråga. Om det inte finns någon konventionell tullsats eller om den autonoma tullsatsen är lägre än den konventionella tullsatsen för produkten i fråga bör de emellertid beräknas utifrån den autonoma tullsatsen.

Samma beräkningsmetoder skall tillämpas vad gäller värdetullar samt vid behandlingen av de minimi- och maximitullar som anges i Gemensamma tulltaxan. Denna tullnedsättning inverkar inte på uttaget av avgifter enligt den gemensamma jordbrukspolitiken, såsom de särskilda jordbruksavgifterna som skall läggas till värdetullen eller avgifter som inte utgör tullar enligt artikel 20.3 c i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (1).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En gemenskapsordning med allmänna tullförmåner som består av en allmän ordning och särskilda stimulansordningar skall inrättas för perioden 1 juli 1996-30 juni 1999 i enlighet med de bestämmelser som anges i denna förordning.

2. Denna förordning skall tillämpas på de produkter som omfattas av kapitel 1-24 i Gemensamma tulltaxan och som anges i bilaga I, samt enligt de villkor som anges i artikel 3 på de produkter som anges i bilaga VI.

3. De ordningar som anges i punkt 1 skall endast gälla för de länder och territorier som anges i bilaga III.

4. För att en ordning med allmänna tullförmåner som inrättas genom denna förordning skall kunna tillämpas på en produkt måste produkten följa den definition av varors ursprung som fastställs enligt det förfarande som anges i artikel 249 i förordning (EEG) nr 2913/92.

AVDELNING I Allmän ordning

Artikel 2

1. Förmånstullen för produkter som anges i del 1 i bilaga I skall vara lika med 85 % av den tullsats som är tillämplig på produkten i fråga enligt Gemensamma tulltaxan, utan att detta påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 8 i denna förordning.

2. Förmånstullen för produkter i del 2 i bilaga I skall vara lika med 70 % av tullsatsen för produkten i fråga enligt Gemensamma tulltaxan, utan att detta påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 8 i denna förordning.

3. Förmånstullen för produkter i del 3 i bilaga I skall vara lika med 35 % av tullsatsen för produkten i fråga enligt Gemensamma tulltaxan, utan att detta påverkar tillämpningen av artiklarna 7 och 8 i denna förordning.

4. Tullar enligt Gemensamma tulltaxan skall tillfälligt upphävas för de produkter som anges i del 4 i bilaga I.

Artikel 3

1. Tullar enligt Gemensamma tulltaxan skall tillfälligt upphävas för de produkter som anges i bilaga VI för de minst utvecklade utvecklingsländer som anges i bilaga IV.

2. De skall även tillfälligt upphävas vad gäller de länder som anges i bilaga V för de produkter som anges i bilaga VI, med undantag för dem som är markerade med en asterisk, utan att detta påverkar tillämpningen av det förfarande som anges i artikel 18.3 i rådets förordning (EG) nr 3281/94 (2).

Artikel 4

1. Ett graderingssystem skall inrättas.

2. Graderingssystemet skall tillämpas på de länder och sektorer som anges i del 1 i bilaga II som uppfyller de villkor som anges i del 2 i bilaga II.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 5 och 8 skall förmånsmarginalen enligt artikel 2 för import av produkter med ursprung i de länder och sektorer som anges i artikel 2 ovan minskas med

- 50 % den 1 juli 1996, och

- 100 % den 1 januari 1999.

Artikel 5

1. Graderingssystemet skall även tillämpas på länder vars export till gemenskapen av produkter som omfattas av Allmänna preferenssystemet (GSP) från en given sektor utgör mer än en fjärdedel av förmånstagarlandets export till gemenskapen av denna slags produkt från denna sektor. Förmånsmarginalen enligt artikel 2 för dessa länder och dessa sektorer skall upphävas från och med den 1 juli 1996.

2. Graderingssystemet skall inte tillämpas på länder vars export till gemenskapen av produkter som omfattas av Allmänna preferenssystemet (GSP) från en given sektor inte överstiger 2 % av förmånstagarlandets export till gemenskapen från denna sektor.

Artikel 6

De mest utvecklade förmånstagarländerna skall från och med den 1 januari 1998 undantas från de förmåner som beviljas enligt denna förordning på grundval av objektiva och klart definierade kriterier som kommissionen kommer att framlägga lämpliga förslag till före den 1 januari 1997.

AVDELNING II Särskilda stimulansordningar

Artikel 7

1. Från och med den 1 januari 1998 får särskilda stimulansordningar i form av ytterligare förmånsmarginaler tillämpas på de förmånstagarländer som omfattas av denna ordning och som skriftligen ansöker om detta och framlägger bevis för att de har antagit och i praktiken tillämpar bestämmelser i sin nationella lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med de normer som anges i Internationella arbetsorganisationens konventioner nr 87 och 98 rörande tillämpningen av principerna om föreningsrätt och kollektivförhandlingar och i Internationella arbetsorganisationens konvention nr 138 rörande minimiålder för anställning.

2. För detta ändamål kommer rådet 1997 att företa en översyn på grundval av en rapport från kommissionen om resultaten av de analyser som genomförts i internationella fora såsom Internationella arbetsorganisationen (ILO), Världshandelsorganisationen (WTO) och Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) rörande sambanden mellan handel och arbetstagarnas rättigheter.

3. Mot bakgrund av denna översyn och på grundval av internationellt vedertagna, objektiva och ändamålsenliga kriterier kommer kommissionen att framlägga ett förslag till rådsbeslut om omfattningen av de särskilda stimulansordningar som avses i första stycket i denna artikel och genomförandebestämmelser för dessa.

Artikel 8

1. Från och med den 1 januari 1998 får särskilda stimulansordningar i form av ytterligare förmånsmarginaler tillämpas på de förmånstagarländer som omfattas av denna ordning och som skriftligen ansöker om detta och framlägger bevis för att de har antagit och i praktiken tillämpar bestämmelser i sin nationella lagstiftning som innehållsmässigt överensstämmer med de internationella miljönormerna inom jordbruksområdet.

2. För detta ändamål kommer rådet 1997 att företa en översyn på grundval av en rapport från kommissionen om resultaten av de analyser som genomförts i internationella fora såsom Världshandelsorganisationen (WTO) och Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) rörande sambanden mellan handel och miljö.

3. Mot bakgrund av denna översyn och på grundval av internationellt vedertagna, objektiva och ändamålsenliga kriterier kommer kommissionen att framlägga ett förslag till rådsbeslut om omfattningen av de särskilda stimulansordningar som avses i första stycket i denna artikel och genomförandebestämmelser för dessa.

AVDELNING III Helt eller delvist tillfälligt upphävande av ordningen med allmänna tullförmåner

Artikel 9

1. Den ordning som anges i denna förordning kan när som helst helt eller delvist tillfälligt upphävas i följande fall:

- Utövandet av alla former av slaveri såsom det definieras i Genèvekonventionerna av den 25 september 1926 och den 7 september 1956 och i Internationella arbetsorganisationens konventioner nr 29 och 105.

- Export av produkter som tillverkats i fängelser.

- Uppenbara brister i tullkontrollen vid export och transitering av narkotika (otillåtna ämnen och föregångare) och underlåtenhet att följa internationella konventioner om penningtvätt.

- Bedrägeri eller underlåtenhet att samarbeta vad gäller kontrollen av ursprungsintyg formulär A.

- Uppenbara fall av illojal handelspraxis från ett förmånstagarlands sida, vilket inbegriper diskriminering av gemenskapen och underlåtenhet att uppfylla skyldigheter enligt Uruguayrundan avseende överenskomna mål om marknadstillträde.

- Uppenbara fall av brott mot internationella konventioner rörande bevarandet och förvaltningen av fiskeresurser.

2. Ett tillfälligt upphävande kan inte ske automatiskt utan skall föregås av det förfarande som anges i de följande artiklarna, inbegripet artikel 12.3.

Artikel 10

1. Medlemsstater eller varje fysisk eller juridisk person och varje sammanslutning som inte är en juridisk person som kan bevisa att de har intresse av ett tillfälligt upphävande skall underrätta kommissionen om de fall som anges i artikel 9 och som kan göra ett tillfälligt upphävande nödvändigt. Kommissionen skall genast underrätta alla medlemsstater.

2. Samråd kan inledas på begäran av antingen en medlemsstat eller på begäran av kommissionen. Samråd skall äga rum inom åtta arbetsdagar efter det att kommissionen mottagit de uppgifter som avses i förra stycket och i varje fall innan någon gemenskapsåtgärd för att införa ett tillfälligt upphävande vidtas.

3. Dessa samråd skall ske inom den kommitté som anges i artikel 17 och som skall sammankallas av dess ordförande som snarast möjligt skall meddela medlemsstaterna alla nödvändiga uppgifter.

4. Samråden skall bland annat gälla analys av de omständigheter som anges i artikel 9 samt de åtgärder som bör vidtas.

Artikel 11

1. Om kommissionen efter samråd finner att det finns tillräckliga bevis för att inleda en undersökning skall kommissionen förfara på följande sätt:

a) Tillkännage inledandet av ett förfarande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och underrätta det berörda landet. Detta tillkännagivande skall innehålla en sammanfattning av de uppgifter som inhämtats och ange att alla relevanta uppgifter skall meddelas kommissionen. Det skall även ange den tidsfrist inom vilken de berörda parterna kan inkomma med synpunkter skriftligen.

b) I samarbete med medlemsstaterna och efter samråd med den kommitté som anges i artikel 17 inleda undersökningen som skall pågå i högst ett år. Undersökningsperioden får förlängas om nödvändigt i enlighet med samma förfarande.

2. Kommissionen skall söka efter alla uppgifter som den bedömer vara nödvändiga och om den finner det lämpligt och efter samråd med den kommitté som anges i artikel 17 skall den kontrollera dessa uppgifter med de ekonomiska aktörerna samt de behöriga myndigheterna i det berörda förmånstagarlandet. För detta ändamål kan kommissionen sända sina egna sakkunniga för att på plats undersöka de påståenden som framförts av de personer som avses i artikel 10.1. Kommissionen skall på alla sätt möjliggöra för de behöriga myndigheterna i det berörda förmånstagarlandet att samarbeta i den utsträckning som krävs för att genomföra denna undersökning.

3. Tjänstemän från den medlemsstat på vars territorium undersökningen kan komma att genomföras samt från de stater som så önskar får biträda kommissionen.

4. Kommissionen kan höra de berörda parterna. Dessa skall höras om de inkommer med en skriftlig begäran inom den tidsfrist som fastställs i tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och om de kan påvisa att de kan komma att beröras av undersökningsresultatet och att det finns särskilda skäl för att de skall höras muntligen.

5. I det fall de uppgifter som begärts av kommissionen inte lämnas inom en rimlig tidsgräns eller om undersökningen väsentligen försvåras får slutsatser fastställas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Artikel 12

1. När undersökningen har slutförts skall kommissionen lämna en rapport om slutsatserna till den kommitté som anges i artikel 17.

2. Om kommissionen anser att ett tillfälligt upphävande inte är nödvändigt skall den efter samråd med kommittén offentliggöra ett meddelande om avslutande av undersökningen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning som innehåller en sammanfattning av de huvudsakliga slutsatserna.

3. Då kommissionen anser att ett tillfälligt upphävande är nödvändigt skall den överlämna ett lämpligt förslag till rådet som skall fatta beslut med kvalificerad majoritet.

Artikel 13

Förmånsbehandling ur tullhänseende skall beviljas för produkter som är föremål för antidumpningsåtgärder eller antisubventionsåtgärder i enlighet med rådets ändrade förordning (EEG) nr 2423/88 om det inte har fastställts att åtgärderna i fråga grundar sig på vållande av skada och priser som inte beaktar den ordning med allmänna tullförmåner som beviljats det berörda landet. För detta ändamål offentliggör kommissionen i ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning en förteckning över produkter och länder som inte har beviljats förmånsbehandling.

Artikel 14

1. Om en produkt med ursprung i de länder eller territorier som anges i bilaga III importeras på villkor som vållar eller hotar att vålla skada för de gemenskapsproducenter som producerar en likadan produkt eller en direkt konkurrerande produkt kan tullar enligt Gemensamma tulltaxan när som helst återinföras för denna produkt på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens initiativ.

2. Kommissionen skall tillkännage inledandet av en undersökning i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta tillkännagivande skall innehålla en sammanfattning av de uppgifter som inhämtats och ange att alla relevanta uppgifter skall meddelas kommissionen. Det skall även ange den tidsfrist inom vilken de berörda parterna skriftligen kan inkomma med synpunkter.

3. När kommissionen undersöker om det finns några allvarliga svårigheter skall den särskilt beakta de faktorer som anges i bilaga VII i den mån som sådana uppgifter finns tillgängliga.

4. Kommissionen skall fatta de beslut som avses ovan inom trettio arbetsdagar efter samråd med den kommitté som inrättas i artikel 17 i denna förordning. Medlemsstaterna får hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom tio dagar. I sådana fall kan rådet inom trettio dagar fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

5. De berörda förmånstagarländerna skall underrättas om sådana åtgärder innan dessa träder i kraft.

6. Om åtgärder omedelbart måste vidtas på grund av särskilda omständigheter som gör det omöjligt att antingen göra en anmälan eller genomföra en undersökning, kan kommissionen efter att ha underrättat medlemsstaterna genomföra alla förebyggande åtgärder som är absolut nödvändiga för att hantera situationen och som uppfyller de villkor som anges i punkt 1.

7. Bestämmelserna i föregående punkt inverkar inte på tillämpningen av de skyddsklausuler som antagits som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med artikel 43 i fördraget eller som en del av den gemensamma handelspolitiken i enlighet med artikel 113 i fördraget eller andra skyddsklausuler som eventuellt kan vara tillämpliga.

AVDELNING IV Gemensamma bestämmelser

Artikel 15

1. Om inte annat följer av punkt 2 skall de förmånstullsatser som beräknas i enlighet med denna förordning avrundas uppåt eller nedåt till en decimal.

2. Om de förmånstullsatser som avses i punkt 1 uppgår till 0,5 % eller mindre skall den tullsatsen i fråga likställas med en befrielse.

3. De ändringar av bilagorna I, II och VI som är nödvändiga på grund av ändringar i Kombinerade nomenklaturen skall antas enligt det förfarande som anges i artikel 19 i förordning (EG) nr 3281/94.

Artikel 16

1. Medlemsstaterna skall till Europeiska gemenskapernas statistikkontor inom sex veckor efter varje kvartalsslut lämna sina statistiska uppgifter om de varor som övergått till fri omsättning under referenskvartalet och som omfattas av förmånsbehandling enligt denna förordning. Dessa uppgifter som skall lämnas med angivande av KN-nummer och i förekommande fall TARIC-nummer, ursprungsland, värde, kvantitet och de ytterligare enheter som eventuellt krävs enligt de definitioner som anges i förordningarna (EEG) nr 1736/75 (3) och (EEG) nr 3367/87 (4).

2. Medlemsstaterna skall på kommissionens begäran senast den elfte dagen i varje månad lämna detaljerade uppgifter till kommissionen om de mängder produkter för vilka förmånsbehandling enligt denna ordning beviljades under föregående månad. Medlemsstaterna och kommissionen skall ha ett nära samarbete som säkrar att denna bestämmelse följs.

Artikel 17

Behörigheten för den kommitté som inrättas i artikel 17 i förordning (EG) nr 3281/94 och som närmare anges i artiklarna 18 och 19 i den förordningen skall utsträckas till att gälla även för denna förordning.

AVDELNING V Övergångsbestämmelser

Artikel 18

1. Genom avvikelse från artikel 2 kan den förmånsordning som är tillämplig i gemenskapen till och med den 30 juni 1996 beviljas för varor som övergår till fri omsättning i gemenskapen före den 15 september 1996 under förutsättning att

- de berörda varorna omfattas av ett köpekontrakt som slöts mellan den 1 juli 1995 och den 30 juni 1996,

- det för tullmyndigheterna kan bevisas att varorna lämnat ursprungslandet före den 1 juli 1996, och

- förmånsbehandlingen inte tillfälligt upphävts antingen genom en kommissionsförordning eller genom att en tullkvot tömts.

2. Tullmyndigheterna får anse att det villkor som anges i punkt 1 andra strecksatsen är uppfyllt om en av följande handlingar uppvisas för dem:

- Ett konossement som anger att varan lastats före denna dag om det rör sig om en sjötransport eller en transport på inre vattenväg.

- En fraktsedel som järnvägsbolaget i avsändningslandet godkänt före denna dag om det rör sig om en järnvägstransport.

- En TIR-carnet utfärdad av tullkontoret i ursprungslandet före denna dag eller en annan lämplig handling som godkänts av behöriga tullmyndigheter i ursprungslandet före denna dag.

- En flygfraktsedel som anger att flygbolaget mottagit varorna före denna dag om det rör sig om en lufttransport.

Artikel 19

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1996.

Den är tillämplig till och med den 30 juni 1999.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1.

(2) EGT nr L 348, 31.12.1994, s. 1.

(3) EGT nr L 183, 14.7.1975, s. 1.

(4) EGT nr L 321, 11.11.1987, s. 3.

BILAGA I

Produkters känslighetsgrad (1) (2)

DEL 1

>Plats för tabell>

DEL 2

>Plats för tabell>

DEL 3

>Plats för tabell>

DEL 4

>Plats för tabell>

(1) Förmåner har inte beviljats för produkter enligt kapitel 3 och enligt KN-nummer 1604, 1605 och 1902 20 10 med ursprung i Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Grönland, Kazakstan, Kirgizistan, Moldova, Izbekistan, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan eller Ukraina.

(2) När tullen består av en värdetull och av en eller flera särskilda tullar begränsas koncessionen till enbart värdetullen.

BILAGA II

DEL 1

>Plats för tabell>

DEL 2

Metod för bestämmande av de i artikel 4 nämnda länderna och sektorerna

I. Klassificering av förmånstagarländerna enligt deras utvecklingsindex

Utvecklingsindexet anger varje lands globala industriutvecklingsnivå jämförd med Europeiska unionens utvecklingsnivå. Indexet består av en kombination av inkomsten per invånare och omfattningen av exporten av bearbetade produkter uttryckt på följande sätt:

>NUM>{log[Yi/POPi)/Yue/POPue)]+log[Xi/Xue}

>DEN>2

varvid

Yi = inkomsten i det berörda landet

Yue = inkomsten i Europeiska unionen

POPi = befolkningen i det berörda landet

POPue = befolkningen i Europeiska unionen

Xi = värdet av det berörda landets export av bearbetade produkter

Xue = värdet av Europeiska unionens export av bearbetade produkter

Om indexet enligt denna formel är lika med 0, anses landets industriutveckling vara lika med Europeiska unionens.

De statistiska källor som använts är Världsbanken (Rapport om utvecklingen i världen 1993) vad gäller inkomst och befolkning, och UNCTAD (Statistisk handbok för världshandel och utveckling 1992) vad gäller exporten av bearbetade produkter.

II. Klassificering av förmånstagarländerna enligt deras relativa specialiseringsindex för olika sektorerSpecialiseringsindexet för varje förmånstagarland utgörs av förhållandet mellan dels andelen för importen från det berörda landet inom en given sektor av den totala importen till gemenskapen inom denna sektor, dels landets andel av gemenskapens import inom alla sektorer.

III. Kombination av utvecklings- och specialiseringsindexen

Kombinationen av de två indexen bestämmer för varje land de sektorer som avses i artikel 4.

För de länder vars utvecklingsindex ligger över -1 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 4 skall tillämpas lika med 1.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan -1 och -1,23 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 4 skall tillämpas lika med 1,5.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan -1,23 och -1,70 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 4 skall tillämpas lika med 5.

För de länder vars utvecklingsindex ligger mellan -1,70 och -2 är det specialiseringsindex utöver vilket artikel 4 skall tillämpas lika med 7.

Artikel 4 skall inte tillämpas på länder vars utvecklingsindex ligger under -2.

BILAGA III

Lista över länder och territorier som omfattas av de allmänna tullförmånerna (1)

A. OBEROENDE LÄNDER

070 Albanien

072 Ukraina

073 Vitryssland

074 Moldova

075 Ryssland

076 Georgien

077 Armenien

078 Azerbajdzjan

079 Kazakstan

080 Turkmenistan

081 Uzbekistan

082 Tadzjikistan

083 Kirgisistan

091 Slovenien

092 Kroatien

093 Bosnien-Hercegovina

204 Marocko

208 Algeriet

212 Tunisien

216 Libyen

220 Egypten

224 Sudan (2)

228 Mauretanien (3)

232 Mali (4)

236 Burkina Faso (5)

240 Niger (6)

244 Tchad (7)

247 Kap Verde (8)

248 Senegal

252 Gambia (9)

257 Guinea-Bissau (10)

260 Guinea (11)

264 Sierra Leone (12)

268 Liberia (13)

272 Elfenbenskusten

276 Ghana

280 Togo (14)

284 Benin (15)

288 Nigeria

302 Kamerun

306 Centralafrikanska republiken (16)

310 Ekvatorialguinea (17)

311 São Tomé och Principe (18)

314 Gabon

318 Kongo

322 Zaïre (19)

324 Rwanda (20)

328 Burundi (21)

330 Angola (22)

334 Etiopien (23)

336 Eritrea (24)

338 Djibouti (25)

342 Somalia (26)

346 Kenya

350 Uganda (27)

352 Tanzania (28)

355 Seychellerna och underlydande områden

366 Moçambique (29)

370 Madagaskar (30)

373 Mauritius

375 Comorerna (31)

378 Zambia (32)

382 Zimbabwe

386 Malawi (33)

388 Sydafrika

389 Namibia

391 Botswana (34)

393 Swaziland

395 Lesotho (35)

412 Mexiko

416 Guatemala (36)

421 Belize

424 Honduras (37)

428 El Salvador (38)

432 Nicaragua (39)

436 Costa Rica (40)

442 Panama (41)

448 Cuba

449 S:t Cristopher och Nevis

452 Haiti (42)

453 Bahamas

456 Dominikanska republiken

459 Antigua och Barbuda

460 Dominica

464 Jamaica

465 S:t Lucia

467 S:t Vincent

469 Barbados

472 Trinidad och Tobago

473 Grenada

480 Colombia (43)

484 Venezuela (44)

488 Guyana

492 Surinam

500 Ecuador (45)

504 Peru (46)

508 Brasilien

512 Chile

516 Bolivia (47)

520 Paraguay

524 Uruguay

528 Argentina

600 Cypern

604 Libanon

608 Syrien

612 Irak

616 Iran

628 Jordanien

632 Saudiarabien

636 Kuwait

640 Bahrein

644 Qatar

647 Förenade arabemiraten

649 Oman

653 Yemen (48)

660 Afghanistan (49)

662 Pakistan

664 Indien

666 Bangladesh (50)

667 Maldiverna (51)

669 Sri Lanka

672 Nepal (52)

675 Bhutan (53)

676 Myanmar (54)

680 Thailand

684 Laos (55)

690 Vietnam

696 Kambodja (56)

700 Indonesien

701 Malaysia

703 Brunei

706 Singapore

708 Filippinerna

716 Mongoliet

720 Kina

728 Sydkorea

801 Papua Nya Guinea

803 Nauru

806 Salomonöarna (57)

807 Tuvalu (58)

812 Kiribati (59)

815 Fiji

816 Vanuatu (60)

817 Tonga (61)

819 Västsamoa (62)

823 Mikronesiska federationen

824 Marshallöarna

825 Palau

B. LÄNDER OCH TERRITORIER

som lyder under eller administreras av eller vars yttre förbindelser helt eller delvis handhas av medlemsstater i gemenskapen eller av tredje land

044 Gibraltar

329 S:t Helena och underlydande områden

357 Brittiska Indiska Oceanien

377 Mayotte

406 Grönland

408 S:t Pierre och Miquelon

413 Bermuda

446 Anguilla

454 Turks och Caicosöarna

457 Jungfruöarna (USA)

461 Brittiska Jungfruöarna

463 Cajmanöarna

470 Montserrat

474 Aruba

478 Nederländska Antillerna

529 Falklandsöarna

740 Hongkong

743 Macao

802 Australiska Oceanien (Julön, Kokosöarna [Keelingöarna], Heard och McDonald, Norfolköarna)

809 Nya Kaledonien och underlydande områden

810 Amerikanska Oceanien (63)811 Wallis och Futuna

813 Pitcairn

814 Nyzeeländska Oceanien (Tokelau och Niue; Cooköarna)

822 Franska Polynesien

890 Polarregionerna (de franska delarna av Australien och av Antarktis, de australiska delarna av Antarktis, de brittiska delarna av Antarktis, öarna Sydgeorgien och Sydsandwich)

Anmärkning: Ovanstående listor kan senare komma att ändras till följd av förändringar i länders eller territoriers interna status.

C. ANDRA OMRÅDEN SOM OMFATTAS

096 F.d. jugoslaviska republiken Makedoniens territorium

(1) Den sifferkod som föregår namnet på varje land eller territorium är den som används i ländernomenklaturen (förordning (EG) nr 3079/94 [EGT nr L 325, 17.12.1994, s. 17]).

(2) Detta land ingår också bilaga i IV.

(3) Detta land ingår också i bilaga V.

(4) Amerikanska Oceanien omfattar Amerikanska Samoa, Guam, mindre, avlägsna öar som tillhör USA (Baker, Howland, Jarvis, Johnston, Kingman, Reef, Midway, Palmyra och Wake).

BILAGA IV

Lista över minst utvecklade länder och territorier

224 Sudan

228 Mauretanien

232 Mali

236 Burkina Faso

240 Niger

244 Tchad

247 Kap Verde

252 Gambia

257 Guinea-Bissau

260 Guinea

264 Sierra Leone

268 Liberia

280 Togo

284 Benin

306 Centralafrikanska republiken

310 Ekvatorialguinea

311 São Tomé och Principe

322 Zaïre

324 Rwanda

328 Burundi

330 Angola

334 Etiopien

336 Eritrea

338 Djibouti

342 Somalia

350 Uganda

252 Tanzania

366 Moçambique

370 Madagaskar

375 Comorerna

378 Zambia

386 Malawi

391 Botswana

395 Lesotho

452 Haiti

653 Yemen

660 Afghanistan

666 Bangladesh

667 Maldiverna

672 Nepal

675 Bhutan

676 Myanmar

684 Laos

696 Kambodja

806 Salomonöarna

807 Tuvalu

812 Kiribati

81 Vanuatu

817 Tonga

819 Västsamoa

BILAGA V

Lista över länder som avses i artikel 3.2

Anderna-gruppen

480 Colombia

484 Venezuela

500 Ecuador

504 Peru

516 Bolivia

Centralamerikanska gemensamma marknaden

416 Guatemala

424 Honduras

428 El Salvador

432 Nicaragua

436 Costa Rica

442 Panama

BILAGA VI (1)

Lista över produkter som nämns i artikel 3.2

Trots reglerna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall lydelsen av "Varuslag" endast anses vara vägledande, eftersom förmånssystemet vad gäller denna bilaga bestäms av KN-numrens omfattning. Där "ex" anges, skall förmånssystemet bestämmas genom att KN-numret och motsvarande varubeskrivning tillämpas tillsammans.

Jordbruksprodukter som omfattas av de normala arrangemangen för befrielse eller totalt tillfälligt upphävande av Gemensamma tulltaxan är endast symboliskt införda.

>Plats för tabell>

(1) När tullen består av en värdetull och av en eller flera särskilda tullar begränsas koncessionen till enbart värdetullen.

BILAGA VII

Element som skall beaktas i samband med artikel 14.3

- Minskning av gemenskapsproducenternas marknadsandel

- Minskning av deras produktion

- Ökning av deras lagerhållning

- Nedläggning av deras produktionskapacitet

- Konkurser

- Dålig räntabilitet

- Dålig kapacitetsutnyttjande

- Sysselsättning

- Handel

- Pris