P6_TA(2007)0050

Den externa dimensionen av kampen mot internationell terrorism

Europaparlamentets resolution om den externa dimensionen av kampen mot internationell terrorism (2006/2032(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av fördraget om upprättande av en konstitution för Europa,

- med beaktande av artiklarna 6 och 7 och avdelning V i EU-fördraget,

- med beaktande av den allmänna förklaringen om mänskliga rättigheter, av den 10 december 1948,

- med beaktande av Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950,

- med beaktande av Europarådets europeiska konvention om bekämpande av terrorism, undertecknad i Strasbourg den 27 januari 1977,

- med beaktande av de tretton FN-instrumenten som är i kraft och de fyra instrumenten som antogs 2005 men som ännu inte trätt i kraft - om förebyggande och bekämpning av internationell terrorism, säkerhetsrådets resolutioner 1368 och 1373 (2001) och resolution 1267 (1999), samt generalförsamlingens resolution A/RES/60/288 av den 8 september 2006 om FN:s övergripande strategi för att bekämpa terrorism, och den bifogade handlingsplanen,

- med beaktande av resolution 1267 (1999) från FN:s säkerhetsråd som införlivats på EU-nivå genom rådets förordning (EG) nr 881/2002 av den 27 maj 2002 beträffande införande av vissa särskilda restriktiva åtgärder mot vissa med Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer och enheter [1],

- med beaktande av slutsatserna om terrorism från FN:s världstoppmöte 2005 (generalförsamlingens resolution) A/RES/60/1),

- med beaktande av rapporten "Alliansen av civilisationer" som högnivåpanelen med framstående personer lade fram för FN:s generalsekreterare den 13 november 2006,

- med beaktande av den ömsesidiga försvarsklausulen i artikel 5 i Washingtonfördraget, som åberopats av NATO-medlemsstaterna den 12 september 2001, vilka därmed definierat terroristattacken på World Trade Center av den 11 september 2001 som ett utifrån riktat angrepp på Förenta staterna.

- med beaktande av EU:s säkerhetsstrategi (ESS) med titeln "Ett säkert Europa i en bättre värld", som godkändes av Europeiska rådet den 12 december 2003, och EU:s strategi mot spridning av massförstörelsevapen, som antogs samma datum,

- med beaktande av rapporten "A Human Security Doctrine for Europe - The Barcelona Report of the Study Group on Europe's Security Capabilities" (Barcelonarapporten) som framlades för EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) den 15 september 2004,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Bryssel den 25- 26 mars 2004, särskilt Europeiska rådets förklaring av den 25 mars 2004 om kampen mot terrorism, som innehöll en solidaritetsklausul,

- med beaktande av Handlingsplanen för bekämpning av terrorism som godkändes av Europeiska rådet den 21 september 2001 och rådets omarbetade handlingsplan/arbetsplan av den 15 juni 2004 för bekämpande av terrorism som antogs vid Europeiska rådets möte den 17- 18 juni 2004,

- med beaktande av EU:s strategi för att bekämpa terrorism, som antogs vid Europeiska rådets möte den 14- 15 december 2005, och EU:s strategi mot radikalisering och rekrytering av terrorister som antogs av Europeiska rådet samma datum,

- med beaktande av de slutsatser som antogs vid det världstoppmöte om demokrati, terrorism och säkerhet som anordnades i Madrid den 8- 11 mars 2005,

- med beaktande av rapporten från FN:s generalsekreterare av den 27 april 2006 med titeln "En gemensam kamp mot terrorismen: rekommendationer för en global strategi mot terrorismen" (A/60/825),

- med beaktande av rapporten från FN:s högnivåpanel om hot, utmaningar och förändringar av den 2 december 2004 med titeln "En säkrare värld: vårt delade ansvar" samt av rapporten från FN:s generalsekreterare av den 21 mars 2005 inför världstoppmötet 2005 om FN-reform: I större frihet: på väg mot utveckling, säkerhet och mänskliga rättigheter för alla,

- med beaktande av Europa-Medelhavsområdets uppförandekod för kampen mot terrorism, som antogs vid Europa-Medelhavsområdets toppmöte i Barcelona den 27- 28 november 2005,

- med beaktande av förklaringarna från EU och Förenta staterna av den 26 juni 2004 om kampen mot terrorism, av den 20 juni 2005 om ett förstärkt samarbete när det gäller icke-spridning av massförstörelsevapen och bekämpning av terrorism samt deras förklaring från toppmötet i Wien den 21 juni 2006, och med djupa farhågor om CIA:s hemliga fängelseprogram som president Bush bekräftade den 6 september 2006,

- med beaktande av färdplanen för att skapa ett gemensamt område för yttre säkerhet mellan Europeiska unionen och Ryssland, vilken undertecknades den 10 maj 2005 i samband med det 15:e toppmötet mellan EU och Ryssland,

- med beaktande av att det nyligen upptäcktes mycket farliga terroristorganisationer i Italien och Frankrike,

- med beaktande av EU:s och Sydostasiatiska nationers förbunds (ASEAN) gemensamma förklaring om samarbete i kampen mot terrorism, vilken undertecknades den 27 januari 2003 i samband med den 14:e ministerkonferensen mellan EU och ASEAN,

- med beaktande av EU:s och Afrikanska enhetsorganisationens (OAN) gemensamma förklaring om terrorism, som undertecknades den 11 oktober 2001,

- med beaktande av Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen som antogs den 17 juli 1998 av FN:s befullmäktigandekonferens,

- med beaktande av kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet och Europeiska och sociala kommittén av den 29 november 2005 med titeln "Förebyggande och bekämpning av finansiering av terrorism genom bättre samarbete på nationell nivå och större öppenhet i den icke vinstdrivande sektorn" (KOM(2005)0620) och kommissionens memorandum av den 1 december 2005 med titeln "Finansiering av terrorism: nya riktlinjer till medlemsstaterna om strukturer för nationell samordning och den icke vinstdrivande sektorns sårbarhet" (MEMO/05/460),

- med beaktande av sin rekommendation av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet och rådet om EU:s handlingsplan för bekämpande av terrorism [2],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor och yttrandena från utskottet för utveckling och utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor (A6-0441/ 2006), och av följande skäl:

A. Den internationella terrorismen och dess ideologi utgör för närvarande ett av de allvarligaste hoten mot det internationella samfundets säkerhet, fred, stabilitet och demokratiska värderingar, och den utgör särskilt ett direkt hot mot gemenskapsmedborgarna, EU:s medlemsstater, samt demokratin och rättsstatsprincipen, vilka utgör värden som Europeiska unionen grundar sig på.

B. Terrorismen, de organisationer som utövar terrorism och de stater samt icke-statliga aktörer som skyddar, finansierar och utövar terrorism för egna syften har diffus utbredning. Terrorism kan plötsligt och oförutsägbart dyka upp och fenomenet förutsätter en tydlig känsla för opportunitet (särskilt när det gäller den terrorism som utövas av de radikala grupper som säger sig försvara islam). Europeiska unionen måste utveckla en politik som inte endast är åtgärdande utan även förebyggande, för att bekämpa terrorismen.

C. Från att i huvudsak ha tjänat som operationsbas har Europa blivit ett av huvudmålen för planerade attentat.

D. Kampen mot terrorism utgör en av Europeiska unionens prioriteringar och är en viktig del av EU:s yttre åtgärder i enlighet med ESS.

E. Arbetet för att höja säkerheten utanför EU:s gränser bör utgå från de principer för en doktrin om mänsklig säkerhet som presenteras i Barcelonarapporten. Dessa principer ger företräde åt de mänskliga rättigheterna, kraven på multilateralism, ett nedifrån-och-upp-förfarande som utgår från kunskap om omständigheterna på platsen, en regional inriktning och fastställandet av ett tydligt och legitimt politiskt ansvar.

F. Europeiska unionen har en egen strategi mot terrorism, som bör införlivas i en multilateral strategi och förankras i en förbehållslös respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen. Därvidlag bör beaktas att terrorismen just utgör ett direkt angrepp mot båda dessa begrepp och att varje agerande utanför denna ram utgör ett misslyckande för demokratin.

G. Terrorism är alltid, under alla omständigheter och oavsett var den begås eller av vem, en brottslig och oförsvarlig handling som aldrig någonsin får användas för att uppnå politiska syften.

H. Terrorismens offer är en moralisk referenspunkt för våra samhällen och för demokratin. Offentliga myndigheter bör lyssna till offren och säkerställa att deras åsikter beaktas då beslut fattas för att bekämpa de personer som gjort offren till huvudpersoner mot deras vilja.

I. Extrem fattigdom, brist på respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, kollektiv frustration, avsaknad av tillgång till utbildning samt social utslagning utnyttjas av terroristgrupperna för deras rekryterings- och indoktrineringsstrategier.

J. Dessutom finner terrorismen en idealisk grogrund i samhällen som präglas av omfattande politisk, social, ekonomisk, etnisk, religiös och annan diskriminering och avsaknad av demokrati och mänskliga rättigheter.

K. För en effektiv kamp mot terrorism krävs ingående kännedom om den terroristgrupp man bekämpar, dess ideologi och de sociala, politiska, ekonomiska och religiösa miljöer som den vuxit fram ur och som gynnar dess ledare och anhängare.

L. Särskilda åtgärder bör vidtas för att bekämpa varje enskild terroristorganisation, eftersom var och en av dem har egna mål, strukturer och tillvägagångssätt. Särskilda åtgärder bör dessutom vidtas mot organisationen al-Qaida.

M. Terroristhotet är inte begränsat till vissa geografiska områden, utan det finns terroristgrupper såväl innanför som utanför EU:s gränser och de har redan visat ett flertal prov på att de kan genomföra attentat och våldshandlingar på vilken kontinent som helst och mot flera olika länder på samma gång.

N. Såväl enskilda medlemsstater som EU och dess institutioner har redan utgjort och kan återigen komma att utgöra direkta mål för den internationella terrorismen.

O. De tragiska händelser som drabbat oss fram till idag visar att ingen av medlemsstaterna är i stånd att hantera terroristhotet på egen hand. Det är därför av grundläggande betydelse att EU dels bedriver en gemensam politik i kampen mot terrorism, genom vilken man använder rättsstatens och EU:s samtliga instrument och resurser, dels bedriver ett effektivt internationellt samarbete under demokratisk kontroll i kampen mot den internationella terrorismen.

P. För en effektiv bekämpning av terrorismen är det nödvändigt att förstärka det transatlantiska samarbetet och samordningen. I detta syfte måste EU:s och Förenta staternas ovannämnda förklaring från 2004 om kampen mot terrorism tillämpas fullt ut, liksom EU:s och Förenta staternas ovannämnda gemensamma förklaring om ett förstärkt samarbete när det gäller icke-spridning av massförstörelsevapen och bekämpning av terrorism från 2005 samt hela den förklaring som EU och Förenta staterna utarbetade vid toppmötet i Wien den 21 juni 2006.

Q. Kampen mot den internationella terrorismen kräver en stark koppling mellan interna och externa säkerhetsaspekter, och EU måste ha som ambition att möta denna utmaning på ett övergripande och enhetligt sätt som omfattar samtliga pelare.

R. Terrorismens globala dimension kräver att man finner övergripande lösningar som beaktar problemets alla aspekter, det vill säga såväl säkerhetsrelaterade som politiska, ekonomiska, sociala och kulturella aspekter.

S. EU grundar sig på en värdegemenskap som bland annat kommer till uttryck i Köpenhamnskriterierna, och dessa värden bör spridas överallt i världen som det enda sättet att på sikt förebygga terrorism.

T. Terrorismbekämpningens externa och interna dimensioner är sammankopplade och oskiljbara.

U. Förebyggande åtgärder och därmed även ett fullständigt uppmärksammande av underrättelsetjänsternas rapporter är av avgörande betydelse för terrorismbekämpningen, vilket har visat sig vid flera tidigare attentat.

V. För att EU:s verksamhet i kampen mot terrorism skall bli effektiv är ett bättre samarbete och ett bättre informationsutbyte mellan EU-institutionerna, medlemsstaterna och deras respektive underrättelsetjänster, samt EU:s specialiserade organ (såsom Europol och Eurojust) av avgörande betydelse.

W. EU:s samordnare för bekämpningen av terrorism spelar en avgörande roll och han måste därför få ökade resurser och befogenheter.

X. EU måste utveckla en förebyggande, skyddande och repressiv politik och inte bara en åtgärdande sådan, när det gäller att effektivt bekämpa den internationella terrorismen.

Y. För att bedriva en effektiv kamp mot den internationella terrorismen och dess ideologi måste man kunna stödja sig på en verklig övertygelse och beslutsamhet inom EU och i medlemsstaterna, och kunna räkna med stöd från en allmänhet som är medveten och välinformerad om problemet.

Z. Medlemsstaterna får inte dröja med att uppfylla alla de åtaganden som kampen mot terrorism medför, och de måste se till att samarbeta i denna kamp såväl inom EU som internationellt.

AA. Det är ett kontraproduktivt misstag att med hänvisning till kampen mot terrorism demonisera en kultur, civilisation eller religion, vilken det än må vara.

AB. Även muslimer räknas bland offren för islamisk terrorism som i sig är kopplad till inneboende konflikter i den muslimska världen och till kampen om makt och resurser, inbegripet olja.

De grundläggande principerna för den externa dimensionen av kampen mot internationell terrorism

1. Europaparlamentet stöder behovet av ett strategiskt mål när det gäller att bekämpa terrorismen globalt, med iakttagande av de mänskliga rättigheterna, för att i slutändan uppnå större säkerhet i Europeiska unionen så att EU-medborgarna verkligen kan få uppleva ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Dessutom delar parlamentet rådets ståndpunkt om att det, oaktat andra former av terrorism, är hotet från de våldsamma radikala grupper som säger sig försvara Islam, bland annat nätverket al-Qaida och grupper som står al-Qaida nära eller som låter sig inspireras av dess idéer, som för närvarande utgör det allvarligaste hotet mot Europa.

2. Europaparlamentet understryker att Europeiska unionen och dess medlemsstater måste grunda sin globala strategi mot terrorism på de grundprinciper som även utgör riktlinjer för FN, och se till att det förs en konstruktiv och seriös dialog mellan olika folk och nationer, samt kulturer, religioner och civilisationer, där man tar hänsyn till respektive uppfattningar och intressen, och iakttar internationell rätt.

3. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att se till att vissa grupper av människor som lever i förskingringen på olika håll i Europa inte stigmatiseras, detta särskilt genom att stödja olika politiska strategier som bekämpar främlingsfientlighet och överträdelse av de mänskliga rättigheterna riktat mot invandrar- och flyktinggrupper, och stödja utvecklingsbiståndsprojekt som drivs av invandrare eller invandrarorganisationer.

4. Europaparlamentet beklagar att man vid FN:s världstoppmöte 2005 inte lyckades nå en överenskommelse om en bred definition av terrorism, och betonar vikten av att man kommer fram till en allmänt accepterad definition av internationell terrorism. Därför uppmanas rådet att anta en gemensam ståndpunkt innehållande en definition av terrorism, som grundar sig på rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism [3] och som beaktar den definition som föreslagits av FN:s före detta generalsekreterare Kofi Annan [4].

5. Europaparlamentet framhåller att man så snart som möjligt, på ett korrekt sätt och i full utsträckning måste genomföra de politiska åtgärder som antagits på högsta politiska nivå inom ramen för EU:s strategi mot terrorism, handlingsplanen och EU:s strategi mot radikalisering och rekrytering av terrorister. Detta är nödvändigt för att se till att de långtgående mekanismer och övriga förslag som fastställs i dessa dokument så snabbt som möjligt kan omsättas i praktiken genom konkreta och effektiva åtgärder som sätts in i kampen mot terrorism.

6. Europaparlamentet välkomnar att generalförsamlingen den 8 september 2006 antog FN:s strategi för att bekämpa terrorism, och den bifogade handlingsplanen. Parlamentet betonar behovet av att i enlighet med FN-stadgan och säkerhetsrådets resolution 1624(2005) bekämpa terrorismen i alla dess former och uttryck, med alla medel, och anser det oroväckande att antagandet av den övergripande konventionen om internationell terrorism försenats. Parlamentet uppmuntrar EU-institutionerna och medlemsstaterna att outtröttligt fortstätta att arbeta för att uppnå internationell enighet så att man dels kan anta den övergripande konventionen, dels kan genomföra de åtgärder som tas upp i nämnda strategi och handlingsplan.

7. Europaparlamentet beklagar att några medlemsstater, trots det bevisliga terroristhot som råder, fortfarande inte har undertecknat och/eller ratificerat vissa av FN:s 17 övergripande instrument om kampen mot terrorism. För närvarande har endast två länder ratificerat 13 konventioner och 78 länder har ratificerat eller anslutit sig till 12 av dem. Det är emellertid särskilt oroväckande att 33 länder har ratificerat eller anslutit sig till endast 6 av nämnda internationella konventioner.

8. De av Europeiska unionens medlemsstater och dess partnerländer som ännu inte har gjort det uppmanas att anta de nationella lagar som krävs för ett effektivt genomförande av dessa 13 konventioner, och uppmanas att i god tid informera FN:s behöriga organ om detta.

9. Europaparlamentet rekommenderar att Europeiska unionen i sina yttre åtgärder använder sig av lämpliga medel för att uppmana länder att ansluta sig till samtliga övergripande instrument mot terrorism och att i förekommande fall anta nödvändig nationell lagstiftning för genomförande av bestämmelserna i dessa konventioner och protokoll, även med hjälp av FN:s tekniska expertis.

10. Europaparlamentet understryker att EU:s yttre åtgärder i fråga om kampen mot internationell terrorism i första hand måste inriktas på förebyggande åtgärder för att få radikala grupper eller extremistgrupper och stater att avstå från att tillgripa eller stödja terroristhandlingar för att uppnå sina mål. Medlemsstaterna uppmanas med kraft att skaffa sig ökad institutionell kapacitet för att bekämpa terrorismen. Parlamentet anser att de förebyggande målsättningar som fastställs i EU:s strategi för att bekämpa terrorism i stort sett inriktar sig på det slutmålet.

11. Europaparlamentet uppmanar EU att se till att de åtgärder som vidtas för att bekämpa terrorism inte hindrar medier i länder på det södra halvklotet från att på ett oberoende sätt behandla frågor som har att göra med fattiga och utsatta människors rättigheter, inte minst med tanke på att tillgången till denna information är av grundläggande betydelse när det gäller att avgöra vilket konkret bistånd som skall riktas till dessa länder.

12. Europaparlamentet uppmanar de länder som EU har inlett ansökningsförhandlingar med eller som meddelat att de har för avsikt att ansluta sig till EU att vidta direkta åtgärder för att upplösa nationalistiska och fanatiska extremistorganisationer vars syften direkt strider mot unionens demokratiska principer och som ger näring åt fientlighet och rashat.

13. Europaparlamentet upprepar att man i alla sammanhang måste förmedla budskapet att terrorism utförd av statliga och icke-statliga aktörer, vilka de än är, alltid och inom varje kultur är oacceptabelt och oförsvarligt, oberoende av vilka politiska, filosofiska, ideologiska, rasmässiga, etniska, religiösa eller andra skäl som det må hänvisas till för att motivera terrorismen. Man måste också eliminera de faktorer som kan utnyttjas av terrorister, såsom avhumanisering av offren, våldsamma konflikters utbrott och varaktighet, bristfälligt styre, avsaknad av medborgerliga rättigheter och kränkningar av de mänskliga rättigheterna, diskriminering på grund av religion eller etnisk bakgrund, politisk uteslutning och social och ekonomisk marginalisering.

14. Europaparlamentet anser det även vara av avgörande vikt att EU:s yttre åtgärder i kampen mot den internationella terrorismen, med beaktande av tillämplig rättspraxis vid Europeiska gemenskapernas domstol och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, i högre grad inriktas på att förhindra att terroristerna får tillgång till de resurser som krävs för att genomföra terroristhandlingar. I detta syfte måste man göra det omöjligt för terroristerna att resa, få tillgång till kommunikationsmedel, värva nya anhängare, använda Internet för sina ändamål, ta emot finansiellt stöd, få tillgång till konventionella vapen, kärnvapen samt biologiska, kemiska och radiologiska vapen, samt deras möjligheter att lätt kunna uppnå de önskade målen och effekterna.

15. Europaparlamentet anser att de skyddsåtgärder som fastställs i EU:s strategi mot terrorism förvisso har denna inriktning, men att deras effektivitet är mycket varierande och att det finns flera andra alternativ bland EU:s yttre åtgärder.

16. Europaparlamentet upprepar att man måste bekämpa flödena av illegalt kapital och penningtvätten inom EU (genom att Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG av den 26 oktober 2005 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism [5] genomförs före december 2007) och utanför EU, och utöva en effektiv kontroll över olika muslimska välgörenhetsorganisationer.

17. Europaparlamentet påminner om att medlemsstaterna har övervakningsskyldighet och rekommenderar att man verkligen använder de instrument mot överträdelser av denna internationella skyldighet som EU förfogar över inom ramen för de yttre åtgärderna, för att få berörda länder att avstå från att stödja terroristgrupper och att organisera, finansiera, uppmuntra eller på annat sätt stödja terroristhandlingar, vid behov med sanktionsåtgärder eller tvångsåtgärder.

18. Europaparlamentet stöder förbehållslöst utvecklandet av berörda länders förmåga att förebygga terrorism genom att främja rättssamhället, respekten för de mänskliga rättigheterna och upprättandet av effektiva straffrättsliga system, och genom att främja kvalitativ utbildning samt religiös och kulturell tolerans. I detta syfte uppmanas alla medlemmar i det internationella samfundet med kraft att genom lagstiftning förbjuda anstiftan till terroristhandlingar och hindra sådana handlingar, i enlighet med FN:s globala strategi mot terrorism av den 8 september 2006.

19. Europaparlamentet anser att för att förbättra förebyggandet av terrorism måste länderna även i enad front motsätta sig att finansiera terroristorganisationer, genom att införa konkreta bestämmelser, se till att transporter är säkra (såsom föreskrivs i det europeiska programmet för skydd av kritisk infrastruktur (KOM (2004)0702), främja möjligheterna att använda Internet i kampen mot terrorism och förbättra skyddet av de eventuella målen för terrorismen, förmågan att bemöta attentaten samt ländernas förmåga att hindra terroristerna från att införskaffa konventionella vapen eller kärnbränsle samt biologiska, kemiska eller radiologiska ämnen.

20. Europaparlamentet anser det vara nödvändigt att med alla de internationella instrument som finns tillgängliga fortsätta att försvara de mänskliga rättigheterna och de grundläggande rättigheterna i kampen mot terrorism. Detta med tanke på att de mänskliga rättigheterna är av allmängiltigt värde och en självklar del av EU:s yttre åtgärder, samt att en försvagning av de mänskliga rättigheterna de facto innebär en försämring av möjligheterna att bekämpa terrorismen och ett misslyckande för demokratin. Parlamentet anser därför att de enda effektiva instrumenten i kampen mot internationell terrorism är rättsliga medel och att all verksamhet som inte genomgår en oberoende internationell granskning, såsom extraordinära överlämnanden eller fängelser som drivs utanför den internationella rättsliga ramen, måste förbjudas enligt internationell rätt.

21. Europaparlamentet anser det vara av avgörande betydelse att man avsätter de mänskliga resurser och budgetmedel som behövs för att bekämpa terrorismen. Parlamentet stöder kommissionens olika förslag i detta hänseende och föreslår att en eventuell insats för att bekämpa terrorismen inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) finansieras med gemenskapsmedel. Parlamentet stöder skapandet av en internationell fond som skall förse de fattigare länderna med ekonomiska medel för att de skall kunna uppfylla sina skyldigheter i fråga om kampen mot terrorism.

22. Europaparlamentet anser att ett införlivande med det offentliga utvecklingsbiståndet av en rad åtgärder i anslutning till förebyggande och bekämpning av terrorism endast skulle ytterligare underminera det offentliga utvecklingsbiståndskonceptet och dess primära syfte som är att avskaffa fattigdom.

23. Europaparlamentet insisterar på att samtliga EU-program för att utveckla samarbete på området för bekämpning av terrorism, övervakningsteknik och informationsutbyte bör inbegripa en finansiell klausul genom vilken en del av budgeten reserveras för frågor som rör grundläggande rättigheter och för en efterföljande oberoende konsekvensutvärdering.

24. Europaparlamentet vänder sig till medlemsstaterna och konstaterar att ingenting kan rättfärdiga att bistånd omdirigeras från länder som går in för att bekämpa fattigdom och arbetar för att uppnå millennieutvecklingsmålen till länder som är direkt inblandade i kriget mot terrorismen.

25. Europaparlamentet understryker att kompletterande ekonomiska resurser, som frigjorts till följd av att innovativa finansiella instrument genomförts, inte får ersätta åtaganden som redan ingåtts inom ramen för det offentliga utvecklingsbiståndet. Parlamentet anser att dessa nya resurser, när de blir tillgängliga, inte bör användas för att finansiera åtgärder för att förhindra eller bekämpa terrorism på bekostnad av åtgärder för att bekämpa fattigdom, och att de ovillkorligen och uttryckligen bör användas för bekämpning av fattigdom.

26. Europaparlamentet påpekar att utvecklingen av ett gemensamt tillvägagångssätt för förvaltningen av EU:s yttre gränser kan vara ett element i kampen mot terrorism, och är därför bekymrat över att gränsövervakningsmyndigheternas tekniska utrustning inte är enhetlig och håller dålig kvalitet.

27. Europaparlamentet betonar det civila samhällets och icke-statliga organisationers avgörande roll när det gäller att främja interkulturell och interreligiös förståelse genom en konstruktiv dialog.

28. Europaparlamentet anser att utvecklingen av en interkulturell dialog och av andra förtroendeskapande åtgärder inom och utanför EU är nödvändig, varvid man inom EU först och främst måste komma fram till en gemensam definition av begreppet "interkulturell dialog". Parlamentet anser det också vara nödvändigt att utreda vilka faktorer som bidrar till radikalisering och rekrytering av muslimer inom och utanför EU.

EU:s möjligheter att bekämpa terrorism inom ramen för de yttre åtgärderna

29. Europaparlamentet understryker att Europeiska unionen har mycket varierande yttre åtgärder att ta till i kampen mot terrorism. Det är nödvändigt för medlemsstaterna att förena och på ett samordnat sätt använda de politiska, förebyggande och repressiva instrumenten, möjligheterna till rättsligt och polisiärt samarbete, underrättelse- och informationsinstrumenten samt alla andra möjligheter som begärts och förordats av FN, och som kan ingå i en multilateral strategi.

30. Europaparlamentet vill uppmärksamma de rekommendationer som ingår i dess resolution av den 28 september 2006 [6] och framhåller särskilt - med tanke på genomförandet av utvecklingssamarbetet - att om man här inbegriper ett stort antal målsättningar som endast indirekt hör samman, eller inte överhuvudtaget hör samman, med den strategi som utstakas i Europeiskt samförstånd om utveckling och uppnåendet av millennieutvecklingsmålen (som enligt FN:s bedömning skulle förutsätta ett tilläggsbistånd om 50000000000 US-dollar per år) så kommer det att bli märkbart svårare att aktivt bekämpa fattigdom.

31. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att föra en terroristbekämpningspolitik där man vinnlägger sig om att inte underminera det europeiska utvecklingssamarbetets bidrag till att ta fram och genomföra strategier för effektiv fattigdomsbekämpning och förhindrande av våldsamma konflikter - vilka i växande mån tenderar att bli utdragna - särskilt i Afrika.

32. Europaparlamentet understryker att det sätt som man inom EU enas om för att reagera på terrorism på ett proportionerligt och korrekt sätt bör fokusera på kampen mot terrorism med beaktande av att de mest effektiva åtgärderna i bekämpningen av nya former av terrorism, tills bevis om motsatsen föreligger, måste anses bestå av effektiv verksamhet inom ramen för underrättelseverksamhet och polis, det vill säga legitim verksamhet. Denna verksamhet hänför sig emellertid varken till politiken för utvecklingssamarbete eller till arbetet för att bekämpa fattigdom.

33. Europaparlamentet upprepar därför sitt förslag om att se till att den politik mot terrorism som EU bedriver gentemot tredjeländer blir mer samstämd och effektiv, genom att

a) stärka den politiska dialogen i dessa frågor, särskilt med de länder med vilka EU och/eller dess medlemsstater har ingått eller inlett förhandlingar om att ingå ett associerings- eller samarbetsavtal,

b) ge de moderata muslimska länderna politiskt stöd samt stöd för deras handel och utveckling, såväl när det gäller terroristbekämpning som när det gäller de politiska, ekonomiska och sociala reformer som genomförs i dessa länder,

c) utöka dialogen och samarbetet avseende kampen mot terrorism med EU:s viktigaste partnerländer (Israel, Japan, Australien, Kanada, Ryssland etc.), och särskilt med Förenta staterna som går i bräschen för kampen mot terrorism, utan att detta någonsin får inverka på skyddet för de mänskliga rättigheterna,

d) främja en internationell överenskommelse om att anta den övergripande konventionen om internationell terrorism och utveckla FN:s strategi för att bekämpa terrorism av den 8 september 2006, inklusive en gemensam definition av terrorism,

e) kräva av samtliga tredjeländer som EU har förbindelser med att de undertecknar och ratificerar FN:s 17 övergripande instrument för kampen mot terrorism, och även det frivilliga protokollet till FN-konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning,

f) fullt ut tillämpa anti-terroristklausulen och tillämpa människorättsklausulen i avtalen med tredjeländer, utan några "tillfälliga" ändringar som gör klausulerna verkningslösa,

g) avbryta de politiska förbindelserna och handelsförbindelserna med de länder som fortsättningsvis underlåter att uppfylla sina rapporteringsskyldigheter gentemot FN:s kommitté mot terrorism,

h) upprätta den interinstitutionella uppförandekod för EU:s yttre förbindelser som Europaparlamentet föreslog redan 2002 i sin resolution av den 25 april 2002 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska unionens roll i arbetet för att främja mänskliga rättigheter och demokratisering i tredje land [7],

i) stärka samarbetet med de internationella och regionala organisationer som spelar en viktig roll när det gäller upprätthållandet av den globala freden, i första hand FN (och särskilt säkerhetsrådet och dess kommitté mot terrorism (CTC) samt FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå), OSSE, Europarådet och Nato,

j) främja och fullt ut tillämpa FN:s säkerhetsråds resolution 1540 (2004), som syftar till att förbjuda ickestatliga enheter eller stater som inte undertecknat fördraget om icke-spridning av kärnvapen att införskaffa kärnvapen eller kemiska eller biologiska vapen, för att följa EU:s strategi mot spridning av massförstörelsevapen, stödja och utveckla nya initiativ om kärnvapennedrustning och få igång FN:s nedrustningskonferens,

k) stärka samarbetet i fråga om informationsutbyte, inklusive militär underrättelseverksamhet, och samarbetet mellan olika säkerhets- och underrättelsetjänster samt mellan medlemsstaternas polisiära och rättsliga myndigheter samt tullmyndigheter, inklusive Europeiska unionens gemensamma lägescentral (SitCen), Europeiska byrån för förvaltningen av den operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex), Europol, Interpol och Eurojust, och respektive behöriga myndigheter på EU-nivå, det vill säga samordnaren för kampen mot terrorism Gijs de Vries och kommissionsledamoten med ansvar för rättvisa, frihet och säkerhet Franco Frattini; stärka säkerhetsprotokoll och kompatibilitet genom att hålla underrättelsebyråer och brottsbekämpande organ strikt åtskilda i enlighet med vad som föreskrivs i många nationella konstitutioner och under förutsättning att parlament och rättsväsende utövar tillsyn,

l) organisera regelbundna sammanträden, minst en gång om året, med medlemsstaternas ansvariga ministrar, kommissionens ledamot med ansvar för rättvisa, frihet och säkerhet och EU:s samordnare av terroristbekämpningen samt direktörerna vid Europol, Eurojust, EU:s gemensamma lägescentral och Frontex, för att på ett enhetligt sätt ta itu med kampen mot den internationella terrorismen,

m) arbeta för ett globalt samförstånd om behovet av att stoppa bankverksamhet belägen off-shore och andra former av skatteparadis utan insyn, som terrorister använder för att dölja ekonomiska transaktioner,

n) tillämpa protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, vapendelar och ammunition till FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och FN:s handlingsprogram för att förhindra, bekämpa och eliminera olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen,

o) förbättra de terroristbekämpande militära enheterna genom utbildning och andra åtgärder,

p) utöka Europols befogenheter för att effektivisera dess roll i terroristbekämpningen,

q) stärka samarbetet med Förenta staterna när det gäller informationsutbyte och samarbete mellan säkerhets- och underrättelsetjänster samt polisiära och rättsliga myndigheter och tullmyndigheter,

r) stärka samarbetet mellan medlemsstaternas specialstyrkor och specialstyrkor från länder utanför EU.

34. Europaparlamentet välkomnar de olika initiativen för att främja dialog, tolerans och förståelse mellan olika kulturer, civilisationer och religioner. Idén att skapa ett EU-Medelhavsmedborgarskap ser parlamentet som ett exempel på breda och konkreta initiativ som kan bidra till utarbetandet av lösningar för områdets gemensamma framtid.

35. Europaparlamentet betonar att samarbetet och samordningen med Förenta staterna i kampen mot internationell terrorism måste förbättras, samtidigt som de grundläggande principerna om mänskliga rättigheter måste skyddas.

36. Europaparlamentet betonar behovet av att öka de befogenheter och resurser EU:s samordnare har för kampen mot terrorismen så att uppgiften får ökad tyngd och syns utåt, särskilt med tanke på de otillräckliga medel han för närvarande förfogar över.

37. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att i samband med sina yttre förbindelser insistera på att Romstadgan skall undertecknas och ratificeras och att samtliga tredjeländer följaktligen skall erkänna Internationella brottmålsdomstolens tvingande jurisdiktion.

38. Europaparlamentet uppmanar rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar att följa upp förbudet mot terroristorganisationer med praktiska och verkningsfulla åtgärder.

39. Europaparlamentet anser det vara nödvändigt att främja ökad stabilitet utanför EU med hjälp av samtliga tillgängliga instrument, program och resurser inom ramen för de yttre åtgärderna, till exempel

a) det nya stabilitetsinstrumentet inrättat genom Europaparlamentets förordning (EG) nr 1717/2006 av den 15 november 2006 [8] som skall utgöra en ny rättslig grund: för ett långsiktigt stöd på områden såsom bekämpning av terrorism, icke-spridning av massförstörelsevapen, bekämpning av organiserad brottslighet, konventionell nedrustning och mänsklig säkerhet; parlamentet påminner om kommissionens förklaring om åtgärder mot terrorism, som bifogades till stabilitetsinstrumentet, i vilken kommissionen utlovar att alla åtgärder mot terrorism som finansieras under det instrumentet kommer att respektera alla skyldigheter i fråga om mänskliga rättigheter och humanitär rätt och att kommissionen kommer att övervaka att mottagarländerna uppfyller kraven,

b) stöd efter ikraftträdandet av detta instrument, för den biståndsstrategi som utarbetats av kommissionen för att, genom det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1638/2006 av den 24 oktober 2006 [9], stabilitetsinstrumentet och införlivande av terroristbekämpningshjälp i alla stödprogram i enlighet med Europeiska rådets begäran, stödja tredjeländer som hotas av terrorism,

c) utökande av nämnda biståndsstrategi, så att den inbegriper samtliga områden som berörs av EU:s yttre åtgärder liksom samtliga omfattande utvecklingsprogram, bortsett från de åtgärder som avser humanitär hjälp, som alltid är förbehållslösa till sin karaktär,

d) utökad användning av en snabb mekanism för civil och militär krishantering,

e) säkerställande, från rådets och kommissionens sida, av att terroristoffren får en betydande roll i EU:s politik på detta område, det vill säga att de verkligen uppmärksammas genom att man lyssnar på dem, informerar dem och ger dem all den hjälp de behöver,

f) inrättande av ett liknande kontor inom ramen för FN:s nya strategi mot terrorismen av den 8 september 2006, för att tillhandahålla stöd till samtliga terroristoffer, oavsett vilket land de är medborgare i.

40. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att så snart som möjligt lägga fram ett meddelande som i korthet redogör för de befintliga stödmekanismer och biståndsprogram som avser att minska och motverka de säkerhetshot som EU och medborgarna är utsatta för, och som i synnerhet innehåller förslag och rekommendationer för att göra EU:s biståndsprogram effektivare och mer samstämda.

41. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att i högre grad bidra till en integrerad och EUomfattande bedömning av hot genom att öka informationsflödet till lägescentralen (SitCen) vid rådets sekretariat. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att öka lägescentralens personal och resurser och att allt mer använda sig av lägescentralens unika och sammanslagna bedömningar av terroristhot, vilka inkluderar information om yttre hot och information från interna säkerhetstjänster och Europol.

42. Europaparlamentet rekommenderar att man antar bestämmelser som leder till en ny sammansättning av ministerrådet, så att både utrikesministrarna och inrikesministrarna är samlade när man behandlar kampen mot terrorism.

43. Europaparlamentet rekommenderar att man tillämpar EU-fördragets bestämmelser om den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken och föreskrifterna i Europeiska rådets förklaring av den 25 mars 2004 om bekämpning av terrorismen, Europeiska rådets handlingsplan av den 21 september 2001 samt den strategi för att bekämpa terrorismen som Europeiska rådet antog den 14- 15 december 2005, och vidtar åtgärder som att

a) utarbeta gemensamma beredskapsplaner för att uppnå en effektiv tillämpning av solidaritetsklausulen för ömsesidigt stöd, i förklaringen om bekämpning av terrorism,

b) vid behov genomföra särskilda polisiära och/eller militära insatser inom ramen för ESFP som en del av EU:s reaktion mot terrorism,

c) se till att det permanenta strukturerade samarbetet och de "stridsenheter" som avses i protokoll 23 i fördraget om upprättande av en konstitution för Europa anpassas efter de nya uppgifterna,

d) avskaffa enhällighetsregeln när det gäller vissa områden inom polissamarbetet och det straffrättsliga samarbetet.

Den parlamentariska kontrollen av EU-institutionernas verksamhet i kampen mot terrorism

44. Europaparlamentet betonar den avgörande vikt som de förebyggande åtgärderna spelar i samband med kampen mot internationell terrorism, och behovet av att de uppgifter som inhämtats omedelbart översänds till övriga medlemsstater och institutioner, detta med hjälp av trovärdiga och effektiva informationssystem och en ingående och professionell utvärdering av de rapporter som utarbetats av de olika polismyndigheterna och underrättelsetjänsterna.

45. Europaparlamentet uppmanar rådet att se över och uppdatera det interinstitutionella avtalet av den 20 november 2002 mellan Europaparlamentet och rådet om Europaparlamentets tillgång till känslig information i rådet i fråga om säkerhets- och försvarspolitiken [10], för att förbättra det befintliga förfarandet för att översända känsliga uppgifter och garantera att man till Europaparlamentet även översänder samtliga uppgifter som finns tillgängliga i fråga om kampen mot internationell terrorism, samt att Europaparlamentet aldrig skall kunna nekas tillgång till sådana uppgifter som internt har eller borde ha översänts till de nationella parlamenten av respektive regering i medlemsstaterna, eller de internationella organisationer som de är medlemmar i.

46. Europaparlamentet uppmanar rådet att i sin årsrapport om GUSP inte bara beskriva EU:s verksamhet när det gäller kampen mot terrorism, utan att även, i enlighet med artikel 21 i EU-fördraget, se till att höra Europaparlamentet om de viktigaste aspekterna och grundläggande valmöjligheterna i fråga om denna kamp, som utgör en prioritet för den europeiska säkerhetsstrategin, EU:s yttre åtgärder och GUSP som helhet. Parlamentet anser det absolut nödvändigt att det informeras och hörs i samband med en massiv terrorattack, vid behov genom den särskilda kommitté som avses i det interinstitutionella avtalet av den 20 november 2002.

47. Europaparlamentet anser att den politiska dialog på hög nivå i fråga om kampen mot terrorism, som Europaparlamentet, rådet och kommissionen bedriver två gånger per år, är ett bra exempel på de möjligheter som det ovärderliga samarbetet mellan institutionerna erbjuder i kampen mot terrorism. Parlamentet föreslår att dessa möten hålls minst tre gånger per år och att ordförandena för de ständiga utskott som är ansvariga för de tre stora områden som berör yttre åtgärder (utrikesfrågor, internationell handel och utvecklingssamarbete) skall ingå i Europaparlamentets delegation.

48. Europaparlamentet begär att de rapporter som utarbetas av lägescentralen SitCen för rådets räkning även översänds regelbundet till Europaparlamentet, under förutsättning att detta är enligt bestämmelserna i nämnda interinstitutionella avtal.

49. Europaparlamentet anser det vara av avgörande betydelse att Europaparlamentet i hög grad görs delaktigt i genomförandet av solidaritetsklausulen i förklaringen om bekämpning av terrorism, framför allt i de fall där de beslut som fattats påverkar den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken.

50. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och EU:s samordnare för kampen mot terrorism att inför Europaparlamentet lägga fram en årsrapport om hur deras verksamhet utvecklats på detta område, och att de tar hänsyn till Europaparlamentets kommentarer och rekommendationer i detta hänseende.

51. Europaparlamentet uppmanar ånyo rådet att informera parlamentet om den regelbundna uppdateringen av rådets gemensamma ståndpunkt 2001/931/GUSP av den 27 december 2001 om tillämpningen av särskilda åtgärder i syfte att bekämpa terrorism [11] (förteckning över terroristgrupper och terroristorganisationer), och om hur förteckningen förändrats sedan 2001.

52. Europaparlamentet åtar sig att inleda en fördjupad dialog med de nationella parlamenten rörande kampen mot den internationella terrorismen, i syfte att garantera en gemensam parlamentarisk kontroll av de olika säkerhets- och underrättelsetjänsterna, och med hänsyn till att Europaparlamentet, som är Europeiska unionens folkliga företrädare, skall genomföra en offentlig och öppen kontroll av de åtgärder som EU vidtar i kampen mot terrorism, inbegripet den verksamhet som bedrivs av den EU:s samordnare för kampen mot terrorism och inom de olika organ som arbetar med dessa frågor.

*

* *

53. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till Europeiska rådet, rådet, kommissionen, regeringarna och parlamenten i medlemsstaterna, Europarådet samt FN och dess specialorgan.

[1] EGT L 139, 29.5.2002, s. 9. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 14/2007 (EUT L 6, 11.1.2007, s. 6).

[2] EUT C 124 E, 25.5.2006, s. 241.

[3] EGT L 164, 22.6.2002, s. 3.

[4] "Med terrorism avses, utöver sådana handlingar som redan är förbjudna enligt gällande konventioner, varje handling som syftar till att döda eller allvarligt skada civila eller icke-stridande, för att därigenom hota en befolkningsgrupp eller tvinga en regering eller internationell organisation att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd." (Den definition som ursprungligen lades fram av högnivågruppen om hot, utmaningar och förändringar i dess rapport av den 2 december 2004).

[5] EUT L 309, 25.11.2005, s. 15.

[6] Antagna texter, P6_TA(2006)0382.

[7] EUT C 131 E, 5.6.2003, s. 147.

[8] EUT L 327, 24.11.2006, s. 1.

[9] EUT L 310, 9.11.2006, s. 1.

[10] EGT C 298, 30.11.2002, s. 1.

[11] EGT L 344, 28.12.2001, s. 93.

--------------------------------------------------