Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Att förbättra turismens sysselsättningspotential"

(2000/C 317/14)

BAKGRUND

Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - "Att förbättra turismens sysselsättningspotential: uppföljning av slutsatserna och rekommendationerna från Högnivågruppen för turism och sysselsättning" (KOM(1999) 205 slutlig).

Regionkommitténs presidiums beslut av den 15 september 1999 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande i frågan.

Det utkast till yttrande (CdR 291/99 rév. 3) som antogs av utskott 5 den 18 april 2000 (föredragande: Thrasývoulos Lazarídis).

Utskott 6:s arbetsdokument "Att förbättra turismens sysselsättningspotential" (föredragande: Lars Abel).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande vid sin 34:e plenarsession den 14-15 juni 2000 (sammanträdet den 15 juni).

1. Inledning

1.1. Internationell turism liknar till stora delar en exportindustri. Den är inte bunden till den begränsade inhemska marknaden för produkter och tjänster, vilket tillverkningsindustrin var på ett tidigt stadium, eftersom den levererar sina produkter och tjänster till en allt bredare internationell marknad. Samtidigt är det för ett utvecklingsland som har de nödvändiga komparativa fördelarna i princip enklare att vara konkurrenskraftigt när det gäller att erbjuda turisttjänster än när det gäller att producera och exportera industriprodukter. Detta beror på följande faktorer:

- Turisttjänsterna varierar från en plats till en annan och är unika för respektive plats.

- För att starta ett turistföretag behövs ofta mindre eget startkapital.

- Turistföretag börjar snabbare gå med vinst.

Till turismens fördelar hör även att den konsumeras på plats, vilket ger positiva ekonomiska effekter även för inte direkt turistrelaterade näringar och företag, och att den ofta bidrar till att upprätthålla och/eller höja den servicenivå den bofasta befolkningen har tillgång till.

1.2. Regionkommittén ser positivt på att kommissionen erkänner och uppmärksammar turismens stora sysselsättningspotential och behovet av att integrera ett turismperspektiv i den övriga gemenskapspolitiken, vilket Högnivågruppen för turism och sysselsättning framhåller i sina slutsatser och rekommendationer. Samtidigt är det viktigt för ReK att understryka att turismen bäst utvecklas med utgångspunkt i ett regionalt synsätt. De stora variationerna i natur, kulturell miljö, arbetsmarknads- och företagsstruktur samt utvecklingspotential för turismen inom gemenskapen skapar en naturlig konkurrenssituation, inte bara mellan medlemsländer utan även mellan regioner.

1.3. Regionkommittén stöder kommissionens val av strategi, som fokuserar på:

a) Att turistnäringens betydelse erkänns och att turismaspekten integreras i relevanta EU-politikområden, vilket skulle göra det lättare att få upp turismfrågor på dagordningen samt främja moderniseringen av turismrelaterade tjänster och utvecklingen av en ny företagarkultur.

b) Att bygga vidare på information och bästa praxis för att uppnå bättre fackkunskaper, bättre information om och tillgång till relevanta gemenskapsprogram och bättre information om utvecklingsinitiativ och lagstiftningsåtgärder i medlemsstaterna som kan ha eller få betydelse för turistnäringen.

1.4. Regionkommittén instämmer i att ett flerårigt program för turism först och främst skall bidra till att information och bästa praxis samordnas och sprids, att det utvecklas användarvänliga informationsverktyg för program och initiativ som rör turismen och att det inrättas ett förfarande för samråd och samarbete mellan offentliga myndigheter och turistbranschen. Regionkommittén anser, i enlighet med sitt yttrande om "Lokala och regionala myndigheters roll för turismens utveckling och betydelsen av Europeiska unionens åtgärder på området för turism" (CdR 157/98 fin)(1), att det bör vara de lokala och regionala myndigheternas uppgift att garantera att medlen används på ett hållbart sätt under ett flerårigt program för turism.

1.5. ReK stöder i huvudsak förslaget om att inrätta ett europeiskt turistråd som skall bestå av företrädare för betydelsefulla aktörer och viktiga beslutsfattare som kan ge kommissionen råd. Denna fråga måste dock klargöras ytterligare när det gäller att specificera turistrådets arbetsuppgifter och sammansättning. ReK anser att det är mycket viktigt att detta råd avspeglar de lokala och regionala intressena.

1.6. Enligt Eurostats siffror är turisttrafiken dock mycket större i högre utvecklade regioner än i de "traditionella" turistområdena. Detta beror uppenbarligen på att skillnader i livskvaliteten i olika regioner - och det faktum att turismen inte endast är knuten till semestrarna utan också till andra faktorer - är av avgörande betydelse för turisttrafiken.

1.7. Statistiken visar att Storbritannien kommer på första plats med 414 miljoner besökare, följt av Tyskland med 314 miljoner besökare och Österrike med 92 miljoner, medan länderna i Sydeuropa (med undantag av Frankrike) - trots att de är traditionella turistmål - tillsammans står för endast 15 % av de totala turistbesöken i Europa. Sysselsättningen inom turistbranschen följer i stort sett samma mönster.

1.8. Det är också mycket intressant att jämföra turismens bidrag till exporten i de sydliga länderna med det genomsnittliga bidraget till exporten i unionen, som är cirka 10 %. Denna siffra är 45 % för Grekland, 30 % för Spanien, 26 % för Portugal och 14 % för Italien, vilket visar turismens betydelse för länderna i Sydeuropa. I de nordeuropeiska länderna spelar turismen genomgående en mindre betydelsefull ekonomisk roll, men för regioner på tillbakagång, t.ex. öregioner och områden med traditionella badorter, kommer en förstärkning av turismen att kunna bidra till att skapa en positiv ekonomisk och sysselsättningsmässig utveckling. Trots att de har mycket färre besökare är deras ekonomi - och följaktligen även sysselsättningen - i hög grad beroende av turismen. Det är intressant att konstatera att över 90 % av turistindustrin består av små och medelstora företag. Vi kan här nämna den rapport som parlamentets utskott för regionalpolitik, transport och turism har utarbetat (föredragande: Guido Viceconte), i vilken man konstaterar att turismen kräver avsevärda investeringar i strukturer, infrastrukturer, företagsamhet, yrkesmässig sakkunskap, sociala tjänster och utbildning. Dessa faktorer är nödvändiga för att man skall kunna förbättra livskvaliteten i regioner som tar emot turister, och något som mer utvecklade regioner redan har och som ingår i deras system, men som fattigare regioner inte kan utveckla uteslutande för turister.

1.9. Av ovanstående följer att alla program som utarbetas för att främja turismen måste hjälpa medlemsländerna och de lokala och regionala myndigheterna att förbättra strukturer, infrastrukturer, yrkesmässig sakkunnighet, utbildning och sociala tjänster samt stödja små och medelstora företag som verkar inom turistbranschen. De verktyg som behövs för att uppnå detta finns redan i form av åtgärder och politik inom ramen för strukturfonderna och Sammanhållningsfonden, vilka har en budget på 4,7 miljarder euro för perioden 1994-1999.

1.10. Högnivågruppen för turism drog slutsatsen att turismrelaterad verksamhet redan står för en betydande del av sysselsättningen i Europa och erbjuder arbeten av mycket varierande slag samt goda möjligheter att skapa nya arbetsplatser (det har beräknats att turismen kan skapa ytterligare 2,2-3,3 miljoner nya arbetsplatser fram till år 2010 utöver de 9 miljoner arbetsplatser som redan finns; prognosen bygger på en årlig tillväxt på 1,0-1,5 %). De cirka 2 miljoner företag, de flesta små eller medelstora företag, som verkar inom turistbranschen står för 6 % av den totala sysselsättningen i EU och för 30 % av den totala handeln med tjänster. Turismen är också en viktig källa till utländsk valuta eftersom ekonomier under utveckling får tillgång till sådan valuta via turisttjänsterna.

1.11. Turismen är en mycket arbetskraftsintensiv industri, vilket gör utsikterna att utveckla den ännu attraktivare. I utvecklade regioner kan den i egenskap av arbetskraftsintensiv sektor med hög koncentration av teknologi ta hand om överskottsarbetskraften. I regioner där målet är att garantera stark ekonomisk tillväxt har utvecklingen av turism i stor skala den fördelen att den drar till sig turister med mycket höga inkomster. I jordbruksregioner och mindre utvecklade regioner står turismen för en viktig del av sysselsättningen och använder sig främst av den lokala arbetskraften. I det här fallet, där avsikten är att minska eller avlägsna regionala skillnader, har turismen utvecklats i liten skala så att den smälter in i omgivningen och drar maximal nytta av de lokala resurserna och den lokala arbetskraften.

1.12. Den dynamiska tillväxten inom internationell turism som pågått under de senaste trettio åren är imponerande enligt alla mått. Man har till och med beräknat att intäkter i utländsk valuta från turismen internationellt sett har överskridit exportintäkterna under större delen av perioden och att den internationella turismen utgör huvuddelen av den internationella handeln. Turismens viktiga betydelse för den ekonomiska utvecklingen kan sammanfattas i följande faktorer:

1. Dess stabiliserande effekt på betalningsbalansen.

2. Skapande av inkomster.

3. Skapande av sysselsättning.

4. Horisontell och vertikal växelverkan med andra sektorer och industrier, varigenom den väsentligt bidrar till utvecklingen av industrier som tillverkar mellanprodukter.

5. Regional utveckling.

1.13. Under perioden 1988-1997 sjönk gemenskapens andel av turistbesöken i hela Europa från 74 % till 68,7 %, och dess andel av intäkterna från turismen från 82,9 % till 76,7 %. År 1997 fanns elva medlemsländer bland de 20 främsta turistmålen i världen mätt i antalet besökare, och 12 medlemsländer fanns bland de länder som hade de högsta intäkterna. 12 medlemsländer fanns också bland de 20 länder som lade ner mest pengar på turism. Europa är såväl en stor källa som ett stort mål för turistmarknaden.

1.14. Det är i detta sammanhang särskilt relevant att nämna Världsturistorganisationens färska prognos enligt vilken den internationella turismen kommer att tredubblas under de närmaste tjugo åren. Prognosens betydelse för Europa, för den lokala ekonomin och i synnerhet för sysselsättningen är uppenbar.

1.15. Turistbranschen påverkas starkt av demografiska förändringar, arbetstagarnas sociala situation samt mer allmänt sett av den ekonomiska utvecklingen och av ökad köpkraft hos konsumenterna.

1.16. Denna verksamhet är inte begränsad till särskilda geografiska områden i och med att alternativa former av turism blir allt populärare, till exempel bondgårdsemester, landsbygdsturism, kongresser och ekologisk turism. Detta gör det möjligt för regioner på tillbakagång att delta i ekonomin på konkurrenskraftiga grunder och få socialt och ekonomiskt erkännande.

2. Den europeiska turistnäringens utmaningar och framtidsutsikter

2.1. Morgondagens turister kan förväntas ställa större krav på att till exempel infrastruktur, transporter, inkvartering och service håller hög kvalitet, att turistmålet har många attraktioner och att det har en karaktäristisk särprägel. Eftersom man har satsat på massturism har kvalitetskontroller och kvalitetskriterier för tillhandahållandet av tjänster inom turistnäringen ännu inte införts. Priserna har ofta pressats så kraftigt att det har skett på bekostnad av kvaliteten. Kraven på en mer miljövänlig utveckling av turistområdena har ökat kraftigt de senaste åren. För att tillmötesgå alla krav behövs en målinriktad utveckling av turistnäringen. Det krävs först och främst ett fördelaktigt investeringsklimat som kan garantera fortsatt utveckling av ny teknik och infrastruktur och kvalitetshöjningar med avseende på inkvartering, semesteranläggningar, förströelser etc. Det behövs också vidareutbildning av den befintliga arbetskraften och utbildning som är skräddarsydd för turistbranschen och dess speciella behov. I och med de olika förutsättningar som råder i gemenskapens olika regioner måste slutligen offentliga myndigheter tillsammans med turistnäringen och andra intressenter hitta sätt att skydda de lokala och regionala särdragen, vare sig de är fysiska, kulturella eller socioekonomiska (till exempel traditionella och högkvalitativa produkter från lantbruket och andra sektorer), och samtidigt utnyttja deras särskilda potential på ett hållbart sätt.

2.2. Näringslivsklimatet för företag i turistbranschen bör förbättras, särskilt för små och medelstora företag som behöver ha tillgång till organiserad forskning, prognoser och anpassningssystem för att tillgodose behoven på turistmarknaden, som är under ständig förändring. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning att turismens totala sysselsättningseffekt och ekonomiska effekt sällan har undersökts grundligt. Om turistnäringen skall få ett rättmätigt erkännande måste dessa effekter analyseras och beskrivas i detalj. En sådan analys kan också ses som en förutsättning för en målinriktad insats för att utveckla sektorn. Det finns ett behov av analyser och utvärderingar av turismens betydelse på såväl nationell som regional nivå. Resultatet skulle kunna användas som basis för investeringar och insatser från såväl offentligt som privat håll. Regionkommittén anmodar kommissionen att stödja utvecklingen av en ekonomisk modell som kan beräkna turismens omsättning och mervärde, inklusive de sammanlagda sysselsättningseffekterna. En sådan modell kan både vara ett värdefullt verktyg i arbetet med att utveckla regional turism och ligga till grund för benchmarking mellan regioner.

2.3. Samarbete mellan privat och offentlig sektor bör främjas: Det är den privata sektorn som skapar arbetstillfällen, tack vare de investeringar och den verksamhet som utgör turismens drivkraft, och det är den offentliga sektorn som beslutar om ramarna för verksamheten och som fastställer de krav som ställs på näringslivet.

2.4. Kommissionen understryker i sitt meddelande att företagen inom turistbranschen i hög grad är beroende av varandra - det är sällan ett enskilt företag som ensamt skapar den produkt turisten upplever. I allmänhet är det en lång rad företag som arrangerar resor, erbjuder transport, mat, övernattning och underhållning. De lokala och regionala myndigheterna utgör en central länk i denna kedja, eftersom de skapar grundförutsättningarna i form av infrastruktur, fysisk planering, utbildning, företagspolitik, skatte- och avgiftssystem etc.

2.5. Förfaranden för samarbete med representanter från turistnäringen och arbetsmarknadens parter, i syfte att effektivisera den europeiska turismen och stärka dess konkurrenskraft i förhållande till resmål utanför Europa.

2.6. Minskade avgifter och skatter för turistnäringens varor och tjänster, i syfte att göra dem mer attraktiva, stimulera den lokala sysselsättningen och uppmuntra vissa företag att lämna den svarta ekonomin.

2.7. Marknadsföring av turistnäringens varor och tjänster bör målinriktas och försäljning av charterresor under lågsäsong bör främjas: Om den europeiska turismens tillväxtpotential skall utnyttjas är det mycket viktigt att utbilda arbetskraften och ge entreprenörer råd i frågor om drift och utveckling av turismrelaterade företag. Det är också viktigt att komma till rätta med de säsongsbetonade negativa effekterna, och att tillväxten inom turistbranschen uppnås genom diversifiering och expansion av turistnäringens varor och tjänster inom ett område.

2.8. När det gäller politiska reformer på många viktiga områden (genom Agenda 2000), t.ex. i fråga om strukturfonderna, Sammanhållningsfonden och den gemensamma jordbrukspolitiken (förordningen om landsbygdsutveckling), vill Regionkommittén uppmana kommissionen och medlemsstaterna att utveckla lämpliga åtgärder med utgångspunkt i nya program för att höja de låga lönerna och främja skapandet av högkvalitativa arbetstillfällen inom turistnäringen. Detta kommer att vara grundläggande när det gäller att blåsa nytt liv i och skapa nya mål för landsbygds- och stadsområden och områden med traditionella badorter. Kommittén uppmanar också kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder för utveckling av nya tjänster med en växande maknad, såsom båtresor, hälsoresor, kulturresor, konferensresor och bondgårsdssemestrar.

2.9. Att införa euron (vilket underlättar prisjämförelser och leder till besparingar för turister), avreglera transportsektorn, skapa effektiv infrastruktur för transporter och telekommunikationer, tillvarata ny teknologi och utvidga dess tillämpningsområden.

2.10. Kulturarvet kan vara den enda turistattraktionen i många regioner. Genom att bibehålla och berika kulturarvet samt ta hänsyn till kulturarvet i stadsplaneringen kan man öka turismens möjligheter, göra regionen mer konkurrenskraftig och skapa fler arbetstillfällen.

2.11. Åtgärder för att bevara och kontrollera miljön samt den kulturella och biologiska mångfalden: Detta stärker den europeiska turismens konkurrenskraft i förhållande till avlägsna resmål, uppfyller turisternas förväntningar samt minskar eller undanröjer turismens negativa effekter på turistorten. Ju större hänsyn som tas till att utveckla en långsiktigt hållbar turistnäring, desto större blir de långvariga sysselsättningsmöjligheterna och de samlade vinsterna från en stärkt konkurrenskraft inom den europeiska turistnäringen.

2.12. Det särskilda ramprogrammet för informationssamhället har slutligen överbryggat kunskapsklyftan inom turistnäringen på europeisk nivå. Tillgången till omfattande information tillgodoser å ena sidan konsumenternas behov genom att de i förväg får fullständig information om alla resmål utan att behöva konsultera eventuella mellanhänder. Risken för "överraskningar på resmålet" minskar därmed. Å andra sidan är informationen även till nytta för turistnäringen, eftersom branschen kan stärka sin konkurrenskraft via Internet och där även skaffa sig nödvändig kunskap om dagens behov. Informationssamhällets teknik omfattar investeringar och utrustning som i sin tur leder till nya och bättre arbeten inom området för specialiserad fortbildning, högre vinster och större möjligheter att exploatera lokala marknader.

2.13. Regionkommittén anser att turistnäringen bör prioriteras i samband med att gemenskapen beviljar bistånd till kandidatländerna, t.ex. inom ramen för Phare- och Interreg-programmen. Det finns redan ett stort intresse för att besöka dessa länder, både från EU och övriga världen. För att man till fullo skall ta till vara detta intresse och garantera bästa möjliga resultat när det gäller att skapa nya arbetstillfällen är det viktigt att kandidatländerna inkluderas i redan existerande nätverk och i andra typer av samarbete mellan medlemsstaterna samt att en stark turistnäring utvecklas inom hela Europa. Det är också viktigt att man försöker utveckla turism som är hållbar på lång sikt, respekterar ländernas särdrag och bevarar de värdefulla kulturtillgångar som annars kan befinna sig i farozonen.

3. Turistnäringens betydelse för sysselsättningen

3.1. Kommissionen framhåller särskilt att turismen har en potential när det gäller de fyra grundpelarna i EU:s sysselsättningsstrategi: utveckla företagarandan, förbättra anställningsbarheten, främja anpassningsförmågan och främja lika möjligheter för kvinnor och män. Utan tvekan kommer turismen att vara en idealisk partner i arbetet till förmån för sysselsättningen.

3.2. Turismen genererar i korthet tre typer av sysselsättning:

1. Den direkta, synliga sysselsättningen, som när personer ger turister service eller säljer produkter till turister. Typiska exempel är övernattning, underhållning, transport och matservering.

2. Indirekt sysselsättning, som kännetecknar företag som direkt eller indirekt levererar till den primära turistnäringen. Det kan vara lantbrukare som levererar till ett mejeri som i sin tur levererar mjölk till den affär där turisten handlar, eller andra producenter av varor eller delar av varor som turister konsumerar.

3. Inducerad sysselsättning, som skapas när personer använder pengar som de har tjänat på turism till konsumtion.

3.3. Såväl den indirekta som den inducerade sysselsättningen är svår att överblicka och beräkna. Utan tvekan kommer dock en ökad turism att få positiva effekter på alla tre formerna av sysselsättning.

3.4. Turismen erbjuder flexibla former av sysselsättning (deltidsarbete, säsongsbetonat arbete osv.), vilket i hög grad bidrar till att skapa jämlika möjligheter och gör det möjligt att erbjuda arbete åt kvinnor och unga. Dessutom är turismen en bransch som mycket väl lämpar sig för att integrera personer som tidigare varit marginaliserade på arbetsmarknaden. Det gäller exempelvis personer som på grund av bristande utbildning, ringa kunskap i nationalspråket eller nedskärningar inom andra branscher, såsom jordbruket, historiskt sett har haft svårt att få en fast anställning. Med hjälp av vidareutbildning - och med hänsyn till turistnäringens särdrag - kan vissa av dessa människors övriga kunskap och kompetens vara mycket relevant för just denna bransch. Familjelantbruk, särskilt de som ligger i bergsområden och perifera områden, upplever en stabilisering av sin situation genom det inkomsttillskott som genereras av att verksamheten diversifieras och inriktas på jordbruk och turism. Kommittén framhåller slutligen att turismen skapar arbetsplatser, inte endast inom sektorer som är omedelbart knutna till turismen, utan också inom kompletterande sektorer och inom den offentliga sektorn.

3.5. Utbildning av samtliga anställda inom all verksamhet som har samband med turistnäringen leder till ökad yrkesskicklighet och effektivitet när det handlar om att leva upp till turisternas förväntningar och till turistnäringens behov. För att utbildningen skall bli effektiv måste vi få till stånd ett ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer inom EU, bl.a. genom att utarbeta ett s.k. Europass - ett utbildningspass som syftar till att främja arbetstagarnas rörlighet.

3.6. Det gäller att skapa sysselsättnings- och arbetsvillkor (exempelvis i form av socialförsäkring, arbetarskydd och reglerad arbetstid) som gör det mer attraktivt att arbeta och göra karriär inom turistbranschen. Man bör se till att kompetent personal inte slutar sin tjänst, genom att erbjuda anställning även under lågsäsong, antingen genom fortbildning och informationsseminarier eller genom att överföra personal till andra områden som erbjuder alternativa former av turism. Sysselsättningen inom turistbranschen kommer därmed att bli mindre säsongsbetonad.

3.7. De regionala och lokala myndigheterna är väl lämpade att ta på sig ansvaret för den utbildning som de enskilda företagen inte har sakkunskap eller medel att genomföra. Med tanke på de regionala myndigheternas kunskap om turistbranschens framtida behov kan de skapa ett kursutbud som även ger arbetskraften bredare kunskaper i exempelvis språk och miljöskydd samt allmänna kunskaper om regionens egenart, som även kan vara relevanta i andra typer av företag.

3.8. De stora variationerna i arbetsbördan inom turistbranschen kan göra det nödvändigt att experimentera med flexibla undervisningsformer, exempelvis distansundervisning. Det skulle gynna hela turistnäringen om gemenskapens regioner utbytte erfarenheter på detta område.

4. De lokala och regionala myndigheternas roll

Genom att utbilda arbetskraften, planera markandvändningen och infrastrukturerna samt vidta åtgärder för att främja företagsamheten kan de lokala och regionala myndigheterna också skapa rätt villkor för turism och höja nivån på tjänster inom turistnäringen i de olika regionerna.

4.1. Turismen erbjuder två former av produkter, det vill säga varor och tjänster, och den är av naturen beroende av mänskliga resurser och lokala faktorer. Av följande skäl är den administrativa nivå som har störst betydelse för turismen därför de lokala och regionala myndigheterna:

a) Dessa myndigheter kan överblicka möjligheterna och framtidsutsikterna när det gäller den lokala turistnäringen och kan avgöra hur turismen kommer att utvecklas, eftersom de står i direkt kontakt både med de olika aktörerna och med slutförbrukarna av turistnäringens produkter.

b) De lokala och regionala myndigheterna kan i den övergripande utvecklingsplaneringen på olika nivåer införliva turistsektorns behov av infrastruktur, stimulanspolitik samt insatser för att inom det egna förvaltningsområdet samordna de olika socioekonomiska och kulturella delar som bidrar till turismens utveckling.

c) De lokala och regionala myndigheterna kan anpassa utbud och efterfrågan inom turistsektorn genom att driva informationskontor för arbetslösa, lokala researrangörer och företag inom turistnäringen inom ramen för den pågående dialogen mellan den offentliga och privata sektorn.

d) Den lokala och regionala förvaltningen kan skapa arbets- och utbildningsmöjligheter inom kommunala företag.

e) Den lokala och regionala förvaltningen kan också bestämma hur och i vilken takt turistnäringen skall utvecklas på lokal nivå. Kommunerna har goda kunskaper om de geofysiska och kulturella faktorerna samt om de särskilda lokala särdrag som är avgörande för att fastställa vilket slags turism som kan utvecklas inom den speciella regionen. Kommunerna kan betona de alternativa turismformer som bäst utnyttjar varje regions särdrag. De kan fastställa utvecklingstakten, genom att satsa på turism med liten inverkan på turistmålet, en turism som grundas mer på lokala resurser och produktionsfaktorer som i mycket större utsträckning är kopplade till den lokala ekonomin och följaktligen bidrar till den övergripande ekonomiska utvecklingen på orten. Eller också kan de välja en storskalig utveckling av turistnäringen som passar ekonomiskt välutvecklade områden med tillgång till nödvändiga resurser och arbetskraft.

4.2. För att göra turismen som helhet mer konkurrenskraftig är det mycket viktigt att de olika aktörerna inrättar nätverk för att utveckla sin kompetens och sina färdigheter. De offentliga myndigheterna kan hjälpa till att utveckla och bevara hållbara produkter på lång sikt. Detta kan till exempel åstadkommas genom samarbete på regional nivå när de lokala myndigheterna och turistnäringen tillsammans främjar regionens tillgångar. Sådant samarbete skulle också kunna uppmuntra den pågående dialogen mellan den offentliga och privata sektorn, till exempel när det gäller framtida behov av utbildningsplatser, och kunde tjäna som ett slags "one-stop-shop" för en region.

5. Förslag

Regionkommittén föreslår kommissionen följande åtgärder inom ramen för dess ansvarsområde:

5.1. Informationsnätverket för både konsumenter och företag inom turistnäringen bör förstärkas.

5.2. Kvalitetsstandarder och kontrollmetoder bör fastställas med avseende på infrastrukturer, personalutbildning och service. På så vis kan man förbättra insynen när det gäller varor och tjänster och öka deras attraktionskraft inom hela EU, samt göra produkterna tydligare och mer väldefinierade för konsumenterna och samtidigt mer attraktiva i den internationella konkurrensen. Regionkommittén rekommenderar att Europeiska kommissionen beaktar den aktuella situationen i varje medlemsstat, och tar särskild hänsyn till mikroföretag och små företag för att inte arbetstillfällen och konkurrenskraft skall äventyras.

5.3. Principerna om hållbar utveckling och bedömning av miljöpåverkan bör införlivas i gemenskapens åtgärder inom ramen för turistnäringen så att det integrerade synsättet omfattar en långsiktigt hållbar utveckling av turismen samt kvalitet, nytta för den lokala arbetskraften och lokalbefolkningen samt bevarande av naturen och kulturarvet. De aktuella tendenserna inom energipolitiken bör också omfatta infrastrukturen för turism, så att byggnader konstrueras och förvaltas ekologiskt genom rationell användning av förnybara energikällor (vilket föreskrivs i vitboken om denna fråga). I miljökonsekvensstudierna för anläggningar eller verksamhet bör man även analysera om dessa minskar de berörda naturområdenas värde som turistattraktion.

5.4. Innovativa turistföretag bör främjas för att uppmuntra nya arbetsområden och förslag för turistnäringen och motiveras att utveckla moderna metoder för strategisk förvaltning.

5.5. Det bör utformas en europeisk strategi för att förbättra arbetstagarnas kvalifikationer inom turistsektorn, med etablerade och ansvarsfulla partnerskap mellan internationella företag inom turistsektorn, utbildnings- och fortbildningsorgan samt offentliga myndigheter i kombination med en informationsmekanism för att säkerställa insyn i turistsektorn, balans mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft och fri rörlighet för arbetstagare. Dessutom vill ReK att utbildningsbevis från studier inom turism skall erkännas internationellt.

5.6. En ramstrategi bör utarbetas för att integrera samarbetet och få stånd till politiskt erkännande för turismens betydelse och potential i fråga om sysselsättning och samordning av gemenskapens åtgärder och politik inom turism, för att kunna ta itu med de svaga punkterna och framhålla fördelarna.

5.7. Ett flerårigt europeiskt program för turism bör genomföras för att förbättra integrationen av turiståtgärderna i strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. Dessutom föreslås att kriterierna för gemenskapsstöd till turism skall specificeras klart:

- Ekonomiskt stöd bör ges till att inrätta regionala nätverk och utbyta erfarenheter av bästa praxis mellan regioner så att framgångsrika åtgärder som prövats i vissa regioner kan tillämpas i hela gemenskapen.

- Ekonomiskt stöd bör beviljas till vidareutveckling av en modell för att klargöra och analysera turismens ekonomiska och sysselsättningsmässiga betydelse på nationell och regional nivå.

- Ekonomiska medel bör anslås till att utveckla och tillämpa informationsteknik inom turistsektorn, vilket skulle inbegripa inrättande av ett gemensamt bokningssystem och ökad användning av både Internet och intranät så att kundservicen effektiviseras och insynen på marknaden ökas.

5.8. Regionkommittén anser att man även bör prioritera turistnäringen när man bland annat via programmen Phare och Interreg ger stöd till kandidatländerna. Redan i dag är intresset för att besöka kandidatländerna stort, både inom och utanför Europa. För att kunna utnyttja detta intresse optimalt med så positiv effekt på sysselsättningen som möjligt måste man inkludera kandidatländerna i de nätverk och partnerskap som finns mellan unionens medlemsländer, och målinriktat främja utvecklingen av en stark turistnäring i hela Europa.

Här kan med fördel de relationer och nätverk inom turismen som redan finns framför allt mellan de nordiska länderna/regionerna och kandidatländerna/regionerna i Östersjöområdet vidareutvecklas och tjäna som mönster. Dessutom är det viktigt att arbeta för en hållbar turism som respekterar ländernas särprägel och inte minst bevarar de stora kulturella värden som annars riskerar att gå förlorade. Man bör även ta miljömässiga hänsyn när man utvecklar turistbranschen i dessa länder.

5.9. Kommissionen bör föreslå att samrådsförfarandet och samarbetet mellan berörda parter (researrangörer, resebyråer, transportföretag och offentliga myndigheter, såväl statliga som regionala och lokala) utvidgas i väsentliga frågor i syfte att uppnå en förbättrad och mer konkurrenskraftig europeisk turism.

5.10. Regionkommittén uppmanar medlemsstaterna att i sina nationella strukturfondsprogram sörja för att det avsätts medel till stöd för turistnäringen, och i detta sammanhang även se till att det utvecklas flexibla utbildningar som kan erkännas i övriga medlemsstater.

5.11. Turismen bör ingå som en central del i de nationella sysselsättningsstrategierna, så att turistnäringens fulla sysselsättningspotential utnyttjas optimalt.

5.12. Det är medlemsstaternas uppgift att garantera lämpliga grundförutsättningar för turistbranschen, eftersom detta är en av nyckelfaktorerna för hela branschens konkurrenskraft.

5.13. Slutligen vill Regionkommittén framhålla att de lokala och regionala myndigheterna har ett särskilt ansvar för att samarbeta med turistnäringen och bör tillhandahålla kvalificerad rådgivning till företag och stödja bildandet av nätverk. De flesta företagen inom turistbranschen arbetar i ett lokalt eller regionalt sammanhang och har därför en naturlig kontakt med myndigheterna i området, vilket är en utmärkt utgångspunkt för en dialog. I vissa situationer kan de krav på hållbarhet som myndigheterna ställer kombineras med turistnäringens egna utvecklingsbehov, för att säkra dess konkurrenskraft på lång sikt. De lokala och regionala myndigheterna måste vidta alla tänkbara åtgärder för att bättre kontrollera villkoren för arbete och utbildning inom turistnäringen i syfte att minska de skillnader som föreligger mellan medlemsstaterna.

5.14. De lokala och regionala myndigheterna bör i samarbete med turistnäringen och arbetsmarknadens parter erbjuda riktade utbildningar inom turistbranschen och samtidigt prova flexibla utbildningsformer, exempelvis modulbaserad utbildning och kombinerad teori och praktik, så att utbildningarna i största möjliga utsträckning tillgodoser denna sektors särskilda behov.

Bryssel den 15 juni 2000.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) EGT C 293, 13.10.1999, s. 33.