KOMMISSIONENS YTTRANDE enligt artikel 251.2 tredje stycket c i EG-fördraget om Europaparlamentets ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter OM ÄNDRING AV KOMMISSIONENS FÖRSLAG enligt artikel 250.2 i EG-fördraget

2000/0158 (COD)

KOMMISSIONENS YTTRANDE enligt artikel 251.2 tredje stycket c i EG-fördraget om Europaparlamentets ändringar av rådets gemensamma ståndpunkt om förslaget till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter

1. Bakgrund

Förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (KOM(2000) 347 slutlig) antogs av kommissionen den 13 juni 2000 och offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 19 december 2000 (EGT C 365E).

Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sitt yttrande den 29 november 2000.

Regionkommittén lämnade sitt yttrande den 14 februari 2001.

Europaparlamentet lämnade sitt yttrande (första behandlingen) den 15 maj 2001.

Kommissionen antog det ändrade förslaget den 6 juni 2001 (KOM (2001) 315 slutlig).

Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt den 4 december 2001.

Europaparlamentet lämnade sitt yttrande (andra behandlingen) den 10 april 2002.

I detta yttrande redovisas kommissionens ståndpunkt om Europaparlamentets ändringsförslag i enlighet med artikel 251.2 c i EG-fördraget.

2. Syftet med kommissionens förslag

I förslaget fastställs åtgärder som rör förebyggande av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, insamling av elektriska och elektroniska produkter samt behandling, materialåtervinning och återvinning av dessa. Vidare föreslås att medlemsstaterna skall inrätta separata insamlingspunkter för avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter, och att de på lämpligt sätt skall säkerställa behandling, återvinning samt bortskaffande för sådant avfall. Behandlingen, återvinningen och bortskaffandet skall bekostas av tillverkarna så att det skapas ekonomiska incitament att anpassa elektriska och elektroniska produkter till kraven på en sund avfallshantering. Konsumenter skall kunna lämna tillbaka produkter utan avgift. I förslaget anges också kvantifierade mål för återanvändning, materialåtervinning och återvinning.

3. Kommissionens yttrande om Europaparlamentets ändringsförslag

3.1. Sammanfattning av kommissionens ståndpunkt

Europaparlamentet har antagit 46 ändringsförslag. 17 ändringsförslag kan godtas i sin helhet av kommissionen (ändringsförslag 9, 11, 12, 13, 15, 17, 18, 19, 24, 27, 28, 39, 40, 44, 45, 50 och 57). Ett ändringsförslag kan godtas delvis (ändringsförslag 23) och 17 i princip (ändringsförslag 5, 6, 7, 10, 21, 41, 42, 47 [första delen], 48, 49, 51, 52, 53, 54, 55, 66 och 92). Återstående 11 ändringsförslag (ändringsförslag 2, 4, 8, 22, 25, 26, 29, 32, 56, 64 och 68) kan inte godtas.

3.2. Parlamentets ändringsförslag vid andra behandlingen

3.2.1. Godtagna ändringsförslag

Kommissionen godtar följande ändringsförslag som avser skälen i ingressen: ändringsförslag 9 (skärpt individuellt tillverkaransvar i skäl 16), 11 (skäl 18 - information om skyldigheten att inte längre slänga avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter tillsammans med osorterat avfall), 12 (inspektion och övervakning i nytt skäl 19a) och 13 (information om export av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter).

Kommissionen godtar vidare följande ändringsförslag: strykningen av stycket om tillfälligt undantag för små oberoende tillverkare (ändringsförslag 15); klargörandet att en återförsäljare inte skall ses som tillverkare om tillverkarens namn förekommer på produkten (i ändringsförslag 17); klargörandet att den förste innehavaren, inom ramen för eller i enlighet med ett finansavtal, skall betraktas som den som importerar på yrkesmässig basis (ändringsförslag 18); den nya definitionen av enskild finansiering (ändringsförslag 19). Kommissionen välkomnar också att man mer tydligt fastställer att behandlingen skall göras med användning av återvinnings- och materialåtervinningsteknik som motsvarar den senaste tekniska utvecklingen (ändringsförslag 24) och ger sitt stöd till att man tidigarelägger (till den 31 december 2005) det datum vid vilket återanvändnings-, materialåtervinnings- och återvinningsmålen skall vara uppnådda (ändringsförslag 27).

Kommissionen stöder de högre satta målen för försäljningsautomater (ändringsförslag 28), klargörande av datum och villkor för en översyn av målen för återanvändning, återvinning och materialåtervinning (ändringsförslag 39) och skyldigheten för medlemsstaterna att främja utvecklingen av ny teknik (ändringsförslag 40). Kommissionen är också positiv till att man utvidgar informationskraven så att användare måste informeras om att man inte längre får slänga avfall som innehåller elektriska eller elektroniska produkter tillsammans med osorterat hushållsavfall (ändringsförslag 44) och om förekomsten av farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (ändringsförslag 45). Kommissionen stöder tillhandahållandet av information och handböcker för behandlingsanläggningar, däribland centrum för återanvändning och återvinningsanläggningar (ändringsförslag 50). Kommissionen välkomnar den nya artikeln 16a om tillsyn, inspektion och övervakning (ändringsförslag 57).

3.2.2. Ändringsförslag som kan godtas delvis

I ändringsförslag 23 stöder kommissionen skyldigheten för medlemsstaterna att se till att elektriska eller elektroniska produkter inte längre bortskaffas tillsammans med osorterat hushållsavfall (ny punkt -1) och möjligheten för distributörer att vägra att ta tillbaka avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter om det anses vara kontaminerat (art. 4.1 tredje stycket efter a och b).

Kommissionen accepterar i princip att medlemsstaterna skall se till att tillverkare kan inrätta och driva enskilda och/eller kollektiva system för återlämnande (under förutsättning att dessa är i linje med målen i detta direktiv) (art. 4.1 stycket efter a och b). Detta gäller också möjligheten för tillverkare att upprätta system för återlämnande av avfall från privathushåll (art. 4.2). Medlemsstaternas skyldighet att upprätta särskilda insamlingsanläggningar för kontaminerat avfall från elektriska och elektroniska produkter bör inte leda till orimliga kostnader (art. 4.1 andra stycket efter a och b). Datumet för antagandet av nya mål för 2008 och framåt (den 31 december 2007) är godtagbart utan att det påverkar tillämpningen av kommissionens initiativrätt (art. 4.4 sista stycket).

Kommissionen kan inte godta möjligheten för medlemsstaterna att frångå principen om avgiftsfritt återlämnande för konsumenter, eftersom detta kan undergräva dels konsumenternas motivation, dels integreringen av kostnaderna för avfallshantering i produktpriset (art. 4.1 b andra stycket). Skyldigheten för medlemsstaterna att se till att använda elektriska och elektroniska produkter som exporteras är lämpade och förutbestämda för återanvändning avvisas, eftersom medlemsstaterna inte kan kontrollera vad som händer med produkterna utanför sina gränser (art. 4.3 nytt andra stycke). I samma stycke torde hänvisningen till den nya punkt -1 vara onödig, eftersom denna nya punkt rör en allmän skyldighet medan övriga hänvisningar (till punkterna 1 och 2) avser insamling från privata och icke-privata källor. I artikel 4.4 första stycket anser kommissionen att det nya bindande målet, sex kilo från privathushåll, är mycket ambitiöst men är ändå beredd att acceptera ett sådant mål. Eftersom datainsamling och transport tar tid anser kommissionen dock att den tidsfrist som föreslås i ändringsförslaget, fram till den 31 december 2005 (dvs. att man skall kunna påvisa att man uppnått kvoten senast den dagen), är orealistisk. Därför avvisar kommissionen denna del av ändringsförslaget.

3.2.3. Ändringsförslag som godtas i princip

Kommissionen godtar i princip följande ändringsförslag som rör skälen i ingressen: ändringsförslag 5 (strykningen av formuleringen om att bestämmelserna i direktivet inte skall begränsa finansieringsmöjligheterna; ingen invändning, men det finns inget särskilt skäl för denna strykning), ändringsförslag 6 (förbud mot bortskaffande tillsammans med hushållsavfall och obligatoriskt insamlingsmål; målnivån bör inte anges i ingressen; den andra meningen i skälet bör omformuleras enligt följande: "I syfte att se till att medlemsstaterna inrättar effektiva insamlingssystem bör det ställas som krav att de skall uppnå höga insamlingskvoter för avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter från privathushåll.") och ändringsförslag 7 (prioritering av återanvändning samt strävan efter att uppnå högsta möjliga materialåtervinnings- och återvinningsnivå; termen "högsta möjliga" är oklar och materialåtervinning och återvinning bör endast uppmuntras om det är gynnsamt för miljön och berättigat med hänsyn till en hållbar utveckling; ändringsförslaget bör omformuleras enligt följande: "När så är lämpligt bör återanvändning av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter och däri ingående komponenter, utrustningsdelar och förbrukningsvaror prioriteras. När återanvändning inte är att föredra, bör allt separat uppsamlat avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter återvinnas, varvid en hög materialåtervinnings- och återvinningsnivå bör eftersträvas.").

I ändringsförslag 10 ger kommissionen sitt fulla stöd till den skärpta hänvisningen till individuellt tillverkaransvar (första meningen), varvid man har möjlighet att behålla befintliga finansavtal under tio år (tredje meningen) och varvid finansieringsansvaret för hanteringen av historiskt avfall bör delas mellan tillverkarna i förhållande till deras marknadsandel (fjärde meningen). Kommissionen stöder i princip att man inlemmar kostnaderna för avfallshanteringen i produktpriset (andra meningen; detta bör endast betraktas som en allmän princip, eftersom det kommer att bli svårt att fastställa kostnaderna för avfallshanteringen i varje enskilt fall samt att verifiera huruvida de inlemmats i produktpriset; detta bör också, vid behov, möjliggöra särskilda lösningar för vissa produktgrupper; av detta skäl föreslår kommissionen omformulering enligt följande: "Kostnaderna för insamling, behandling och miljövänligt bortskaffande bör i förekommande fall inlemmas i produktpriset."). Kommissionen stöder i princip möjligheten för tillverkare låta kostnaderna för historiskt avfall avspeglas i produktpriset och idén att dessa kostnader bör motsvara de faktiska kostnaderna (femte och sjätte meningarna; utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 88 och 89 i fördraget; i slutet av femte meningen bör följande ord läggas till : "[... av historiskt avfall] i linje med artiklarna 88 och 89 i fördraget.").

Den nya definitionen av finansavtal i ändringsförslag 21 kan godtas i princip (om den är förenlig med annan relevant gemenskapslagstiftning).

I ändringsförslag 41 (art. 7.2) kan kommissionen fullt ut godta det skärpta individuella finansieringsansvaret för tillverkare i det första stycket. Återstående delar av detta ändringsförslag kan godtas i princip. De praktiska formerna för den begäran till kommissionen som nämns i andra stycket är oklara. Ingen formell bekräftelse från kommissionen bör krävas eftersom en sådan bekräftelse inte kan göras utan att kommissionen får betydande ytterligare personalresurser. I stället föreslås att man använder ett anmälningsförfarande som kommissionen kan använda som grund om den skall inleda ett överträdelseförfarande i händelse av bristande överensstämmelse med villkoren i detta ändringsförslag. Detta skulle kunna göras enligt följande: "Medlemsstaterna får använda kollektiv finansiering om de kan visa att införande av enskild finansiering skulle medföra oproportionerligt höga kostnader. De skall anmäla sådana system till kommissionen med lämplig motivering." Principen om inlemmande av kostnader för avfallshantering i produktpriset kan godtas, även om en sådan princip snarare torde passa bättre i ett skäl i ingressen än i en juridiskt bindande bestämmelse. Det kan vara svårt att fastställa dessa kostnader och att kontrollera huruvida de har inlemmats i varje enskilt fall. Att bibehålla befintliga finansavtal under en begränsad tidsperiod är acceptabelt för kommissionen, även om detaljerna kring detta kan behöva ytterligare diskussion.

Kommissionen kan godta principen om kollektivt ansvar för historiskt avfall och en "synlig avgift" under en begränsad tidsperiod (ändringsförslag 42), men detta bör inte påverka tillämpningen av artiklarna 88 och 89 i fördraget. Detta skulle kunna klargöras genom att man lägger till följande ord i slutet av det andra stycket i artikel 7.3: "[... av historiskt avfall] i linje med artiklarna 88 och 89 i fördraget."

Ändringsförslag 47 (första delen, i den version som antagits av Europaparlamentet) kan godtas i princip, även om det är oklart hur medlemsstaterna skall kunna se till att konsumenterna bidrar till insamlingen. I synnerhet bör detta inte leda till orimliga påföljder. Detta skulle kunna åstadkommas genom följande omformulering: "Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att se till att konsumenterna bidrar till insamling av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter och för att uppmuntra konsumenterna att underlätta återanvändning, behandling och återvinning."

Utökningen av skyldigheten att märka elektriska produkter (ändringsförslag 48) med den överkryssade soptunnan till att gälla alla produkter är godtagbar i princip, även om det förefaller vara onödigt för stora och skrymmande produkter. Likaledes kan kommissionen stödja skyldigheten att anbringa märkning (ändringsförslag 49) så att man kan identifiera utrustning som släppts ut på marknaden efter ett angivet datum, men eventuellt måste former för detta fastställas. Detta gäller också för ändringsförslag 51.

Den ytterligare information som krävs i ändringsförslag 52 (register över tillverkare, specifikation av vilka insamlingskanaler som använts och hur stora mängder som exporterats) kan vara användbar, även om de praktiska konsekvenserna och den extra administrativa bördan bör undersökas innan man fattar ett slutgiltigt beslut om detta ändringsförslag. Den högre rapporteringsfrekvensen och ändringen av tidsfristerna i ändringsförslag 53, 54 och 55 är godtagbara i princip, även man omsorgsfullt bör undersöka vilka resurser som krävs för detta innan man fattar ett slutgiltigt beslut om dessa ändringsförslag. Ändringarna får inte heller strida mot direktiv 91/692/EEG.

Ändringsförslag 66, där man ändrar definitionen av vilka produkter som innehåller vissa ämnen och som av detta skäl bör behandlas i enlighet med särskilda villkor, kan godtas i princip, även om detaljerna bör ses över före ett slutligt antagande av detta ändringsförslag. Ändringsförslag 92, där möjligheten för medlemsstaterna att kräva att tillverkarna skall dela kostnaderna för nytt "föräldralöst" avfall ändras till en skyldighet för alla tillverkare att ge lämpliga ekonomiska garantier, kan godtas i princip. Detta ändringsförslag medför dock grundläggande förändringar, och därför behövs en noggrann utvärdering. Förslaget måste eventuellt utvecklas mera i detalj.

3.2.4. Ändringsförslag som inte godtagits

Kommissionen kan inte godta följande ändringsförslag som rör skälen i ingressen: ändringsförslag 2 (nytt skäl 10a om översyn av batteridirektivet; detta inkräktar på kommissionens initiativrätt och ligger utanför föreliggande direktivs tillämpningsområde), ändringsförslag 4 (nytt skäl 11a, enligt vilket medlemsstaterna skall fastställa på vilka villkor distributörerna kan vägra återtagande av kontaminerat avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter; detta bör helst göras på gemenskapsnivå) och ändringsförslag 8 (nytt skäl 15a om export av använda produkter; medlemsstaterna kan inte kontrollera vad som händer med produkterna utanför deras gränser; se även ändringsförslag 23).

Ändringsförslag 22 (om produkter som utformats för återanvändning och materialåtervinning) kan inte godtas eftersom detaljerna i utformningskraven bör utarbetas mer omsorgsfullt i linje med de principer som diskuteras i grönboken om integrerad produktpolicy. Exempelvis kan det vara mer ändamålsenligt att förbättra produktens miljöprestanda under hela dess livscykel än att enbart inrikta sig på utformning med återanvändning och materialåtervinning i åtanke. En möjlighet att närmare utveckla dessa bestämmelser kan vara det planerade direktivet om miljövänlig utformning av elektrisk och elektronisk utrustning.

Ändringsförslag 25 förkastas eftersom skyldigheterna avseende miljövänlig behandling av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter redan definieras i direktivet, och eftersom det är olämpligt att definiera villkor om avfallstransporter i detta direktiv. Detta är en sektorövergripande fråga för förordning (EEG) nr 259/93. Detta gäller också ändringsförslag 26, enligt vilket medlemsstaterna, på vissa villkor får motsätta sig transporter som är tillåtna enligt förordning (EEG) nr 259/93.

Kommissionen motsätter sig ändringsförslag 29, 32 och 68, där man ökar återvinningskvoten för tre grupper av produktkategorier utan en samtidig ökning av återanvändnings- och materialåtervinningskvoterna, något som föreslogs av Europaparlamentets miljöutskott. Den ökade marginalen mellan återvinning och återanvändning/materialåtervinning kan skapa ett incitament till förbränning av avfallsfraktioner som inte nödvändigtvis är lämpade för miljövänlig förbränning. Man bör notera att återanvändning och/eller materialåtervinning är att föredra - framför förbränning med energiåtervinning - för de flesta fraktioner av avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter. Andra fraktioner innehåller ämnen som kan vara problematiska i samband med förbränning, i synnerhet om förbränningen inte kontrolleras på lämpligt sätt. Detta kan vara särskilt kritiskt i länder som har små möjligheter att genomföra miljövänlig förbränning och som har svårt att uppnå höga återanvändnings- och materialåtervinningskvoter. Som en följd av detta finns det en risk för att dessa ändringsförslag kan leda till dåligt kontrollerad förbränning och miljöföroreningar.

Enligt ändringsförslag 56 skall kommissionen vara skyldig att avge en rapport inom nio månader efter utgången av rapporteringsperioden. Detta kan inte godtas eftersom kommissionen kan ta fram en sådan rapport endast en rimlig tid efter det att den har fått in de nationella rapporterna. Därför bör texten i den gemensamma ståndpunkten behållas. Ändringsförslag 64 förkastas eftersom all asbest som finns i avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter är asbestavfall.

4. Slutsats

I enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget ändrar kommissionen sitt förslag enligt ovan.