1. Inledning

EU:s ekonomi har den starkaste tillväxten på ett årtionde. Den årliga tillväxten av bruttonationalprodukten (BNP) var i fjol högre än på tio år. Investeringarna ökar. I de här positiva ekonomiska utsikterna ingår även ett ljusare läge på arbetsmarknaden och bättre sociala resultat. Då 236,3 miljoner personer i EU nu arbetar är sysselsättningen rekordhög. Arbetslösheten har i stort sett sjunkit tillbaka till nivåerna före krisen. Fortsatta förbättringar på arbetsmarknaden driver upp inkomstutvecklingen. De offentliga finanserna fortsätter att förbättras. Med en tillväxt på 2,4 % i reala tal under 2017 överträffar EU:s och euroområdets ekonomi förväntningarna och deltar fullt ut i den starka internationella tillväxten.

Denna utveckling ser ut att fortsätta, med draghjälp av positiva nyheter om ekonomisk optimism och inhemsk efterfrågan. Euroområdets och EU:s BNP väntas växa med 2,3 % under 2018. Den kommer sedan att avklinga något till 2,0 % under 2019. Samtidigt finns en rad risker kvar, särskilt från finansmarknaderna till följd av höga värderingar av tillgångar som kan vara sårbara under mindre gynnsamma finansiella villkor. Dessutom kvarstår risker med osäkerheten kring förhandlingarna om det brittiska utträdet, liksom geopolitiska spänningar och en övergång till en mer inåtvänd politik.

Medvinden har skapat ett tillfälle att ytterligare stärka grunderna i ekonomierna i EU. Samtidigt erinrar de kvarvarande riskerna om att det är nödvändigt att vi fortsätter på den vägen, och arbetar på att övervinna krisens följder. Hög skuldsättning i företag, hushåll och offentlig sektor råder fortfarande i vissa medlemsstater. Dessutom har den ekonomiska tillväxten har varit ojämnt fördelad mellan och inom medlemsstaterna, och det kommer att ta tid att få den lika märkbar i hela EU. Det finns fortfarande 18 miljoner arbetssökande, och ungdoms- och långtidsarbetslösheten är fortfarande betydande i några länder. Hushållens disponibla inkomst har ännu inte återgått till de nivåer som rådde före krisen i alla medlemsstater. Andelen människor som riskerar fattigdom eller social utestängning har nätt och jämt nått tillbaka till nivåerna före krisen. Den ekonomiska och sociala konvergensen har startat på nytt, även om vissa strukturella brister hämmar en del länders tillväxtpotential och deras förmåga att hantera framtida chocker. Samtidigt fordrar den tekniska utvecklingen att ekonomierna tar till sig innovation, samtidigt som samhällena måste förbli lika inkluderande som tidigare. Nu är det dags att fortsätta med de reformer som krävs för att göra EU:s ekonomier mer motståndskraftiga och skapa en mer inkluderande tillväxt.

Den europeiska planeringsterminen fortsätter att vara inriktad på den ”goda triangeln” med investeringar, strukturreformer och en ansvarsfull finanspolitik, och fortsätter att vara vägledande för medlemsstaterna när de genomför de nödvändiga reformerna. Den årliga tillväxtöversikten för 2018 utgör denna ekonomiska vägledning till medlemsstaterna, i enlighet med ordförande Jean-Claude Junckers tal om tillståndet i unionen 2017. I rekommendationen om euroområdets ekonomiska politik 2018 betonas behovet av reformer för att främja nya arbetstillfällen av hög kvalitet, social rättvisa, ombalansering och konvergens, högre investeringar, de offentliga finansernas kvalitet, färdigställandet av bankunionen och kapitalmarknadsunionen samt fördjupande av den ekonomiska och monetära unionen. I rekommendationen manas också till kamp mot aggressiv skatteplanering. Alla medlemsstater uppmanas att prioritera reformer som ökar produktiviteten och tillväxtpotentialen, förbättrar den institutionella miljön och företagsklimatet, undanröjer flaskhalsar för investeringar, stöder innovation, främjar nya arbetstillfällen av hög kvalitet och minskar ojämlikheten. Medlemsstater med underskott i bytesbalansen eller hög utlandsskuld bör dessutom begränsa ökningarna av enhetsarbetskostnaderna och stärka sin konkurrenskraft, medan medlemsstater med stora överskott i bytesbalansen också bör skapa förutsättningar för att främja löneökningar, under hänsynstagande till arbetsmarknadsparternas frihet, och för att främja investeringar som stöder den inhemska efterfrågan och tillväxtpotentialen.

De landsrapporter som läggs fram i dag ligger till grund för kommissionens landsspecifika rekommendationer senare i vår. I de här 27 landsrapporterna redovisas den ekonomiska och sociala utvecklingen och medlemsstaternas utmaningar och möjligheter. Ett antal fördjupade granskningar genomfördes inom förfarandet vid makroekonomiska obalanser, efter rapporten om förvarningsmekanismen 2018, och deras slutsatser ingår i rapporterna för Bulgarien, Kroatien, Cypern, Frankrike, Tyskland, Irland, Italien, Nederländerna, Portugal, Slovenien, Spanien och Sverige. Landsrapporterna omfattar även medlemsstaternas framsteg med genomförandet av de landsspecifika rekommendationerna under flera år. Ett flerårigt perspektiv ingår nu i den europeiska planeringsterminen för att ta hänsyn till den tid som behövs för att viktiga reformer ska ge fullt genomslag. Sist men inte minst redogörs i landsrapporterna för framstegen mot Europa 2020-målen.

2. Framsteg med de landsspecifika rekommendationerna

Medlemsstaterna fortsätter att göra framsteg med de landsspecifika rekommendationer som antas av rådet under den europeiska planeringsterminen. Totalt sett har genomförandet av reformerna förbättrats något, jämfört med genomgången i maj 2017 . Detta är uppmuntrande och visar att viktiga reformer har genomförts, men att de ibland tar längre tid än väntat att genomföra. Sedan den europeiska planeringsterminen startade 2011 har medlemsstaterna nått åtminstone ”vissa framsteg” med över två tredjedelar av rekommendationerna.

Reformerna har genomförts målmedvetet på flera viktiga områden. Sedan den europeiska planeringsterminen startade 2011 har medlemsstaterna gjort störst framsteg med finanstjänster, finanspolitik och finanspolitisk styrning. Detta återspeglar att stabilisering av de offentliga finanserna och finanssektorn prioriterats efter den ekonomiska krisen. Betydande framsteg har också gjorts med tillgång till finansiering, lagstiftning om anställningsskydd och regler om anställningsavtal. Framstegen har dock varit mer begränsade med breddning av skattebasen och transporter. I många medlemsstater har framstegen med viktiga utmaningar som rör de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet gått långsamt, vilket inbegriper pensioner. Lagstiftningsreformer har förbättrat företagsklimatet, särskilt i de medlemsstater som behövde det mest. Dessa reformer har minskat de administrativa hindren för nyföretagande. Företagandet är dock fortfarande svagt i många medlemsstater. Tillgången till bankkrediter och lån har förbättrats för de små och medelstora företagen, men tillgången till riskkapital är fortfarande otillräcklig i många delar av EU. Betydande framsteg kan också rapporteras inom offentlig upphandling. Tyvärr går reformerna av tjänstemarknaderna långsamt, särskilt i fråga om företagstjänster, byggverksamhet och fastigheter.

Medlemsstaterna gör framsteg mot de mål som de fastställde för åtta år sedan i Europa 2020-strategin. Överlag är nu EU på väg att nå sina mål för utbildning, energi, klimat och sysselsättning. Redan nu har fjorton medlemsstater uppnått sina nationella mål för att minska andelen unga med högst grundskoleutbildning och öka andelen med högre utbildning. Dessutom har elva medlemsstater nått sina mål för förnybar energi. EU:s mål på 75 % sysselsättning till 2020 är på väg att nås, om den nuvarande utvecklingen fortsätter, och sju medlemsstater har redan nått sina nationella mål. Detta är ett anmärkningsvärt resultat, med tanke på krisens allvarliga konsekvenser för sysselsättningen. Antalet människor som riskerar fattigdom eller social utestängning nådde emellertid sin kulmen 2012, och har sedan dess minskat till ungefär de nivåer som rådde före krisen. Därför är det osannolikt att målet att lyfta 20 miljoner människor ur fattigdom kan nås 2020. På samma sätt är målet på FoU-investeringar på 3 % av BNP långt ifrån uppnått, och alla ansträngningar måste göras för att nå det i tid. I tillägg 2 finns en översikt över framstegen mot Europa 2020-målen.

EU förfogar över en rad verktyg för att hjälpa medlemsstaterna att genomföra sina reformer. Genom stödprogrammet för strukturreformer kan EU:s medlemsstater på begäran få praktiskt tekniskt stöd med att utforma och genomföra reformerna, särskilt i form av uppföljning av rekommendationerna under den europeiska planeringsterminen. EU:s budget, bl.a. i form av de europeiska struktur- och investeringsfonderna, har visat sig vara ett kraftfullt instrument för att stödja investeringar i sammanhållning, utbildning, sammankopplingar (transport, energi och digital infrastruktur, även när det gäller fonden för ett sammanlänkat Europa), innovation, miljö samt stöd till små och medelstora företag. Dessa fonder har också i hög grad bidragit till att förbättra investeringsklimatet genom förhandsvillkor. Under 2017 blev kommissionen färdig med en utvärdering av måluppfyllelsen. De ytterst fåtaliga fallen av bristande måluppfyllelse följs upp. Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) har stor betydelse för att få fram privata investeringar, och visar hur EU-budgeten kan reagera snabbt på utmaningarna och skapa betydande hävstångseffekter.

3. Korrigering av makroekonomiska obalanser

Förfarandet vid makroekonomiska obalanser syftar till att förhindra att potentiellt skadliga makroekonomiska obalanser uppkommer, och om sådana obalanser har konstaterats se till att de berörda medlemsstaterna vidtar lämpliga åtgärder för att korrigera dem. Skadliga makroekonomiska obalanser kan skada den ekonomiska stabiliteten i en enskild medlemsstat, i euroområdet eller i EU som helhet. Därför är det så viktigt att de korrigeras effektivt och i tid. De fördjupade granskningarna innehåller en helhetsanalys av medlemsstaternas obalanser som gör det möjligt att kartlägga kvarstående brister och mer allmänt inom den europeiska planeringsterminen identifiera kvarstående åtgärdsbehov i politiken.

Rapporten om förvarningsmekanismen för 2018 visar att makroekonomiska obalanser i 12 medlemsstater motiverade en fördjupad granskning. Alla dessa länder bedömdes under förfarandet vid makroekonomiska obalanser 2017 ha obalanser eller alltför stora obalanser. Denna bedömning har godkänts av rådet i slutsatserna om rapporten om förvarningsmekanismen . I landsrapporterna bedöms varje år den makroekonomiska utvecklingen, korrigeringen av obalanserna och de framsteg som görs med de relevanta politiska rekommendationerna . De gränsöverskridande effekterna beaktas också.

De strukturreformer som genomförs inom förfarandet vid makroekonomiska obalanser har banat väg för den ombalansering som uppnåtts. De nuvarande gynnsamma ekonomiska förhållandena bör utnyttjas för att energiskt driva dem vidare. Återhämtningen kan bara bidra till hållbara lösningar på obalanserna genom fortsatta reformer till stöd för konkurrenskraft, motståndskraft och en högre tillväxtpotential. Med tanke på det positiva konjunkturläget bör alla medlemsländer prioritera reformer som ökar tillväxtpotentialen, förbättrar den institutionella miljön och företagsklimatet, undanröjer flaskhalsar för investeringar, främjar nya arbetstillfällen av hög kvalitet och minskar ojämlikheten.

3.1. Ombalansering i EU och euroområdet