Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

A. Principerna

Den 23 augusti 2000 lämnade kommissionen till Europaparlamentet och rådet ett förslag till direktiv om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster KOM(2000)393 slutlig - C5-0428/2000 - 2000/0184 (COD) för antagande i enlighet med medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen.

Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 24 januari 2001.

Regionkommittén informerade rådet och Europaparlamentet genom en skrivelse av den 16 februari 2001 att de inte avsåg att lämna något yttrande i frågan.

Den 1 mars 2001 antog Europaparlamentet ett antal ändringsförslag vid den första behandlingen. Kommissionen gav vid det tillfället sin åsikt om varje ändringsförslag, och angav vilka förslag som kunde godkännas i sin helhet, vilka som kunde godkännas delvis eller i princip, samt vilka förslag som inte kunde tas med.

Mot bakgrund av detta har kommissionen tagit fram sitt ändrade förslag.

Efter Europaparlamentets första behandling godkände kommissionen ett antal nya element. De flesta av dessa gör det ursprungliga förslagets idéer klarare och starkare. Dessutom har några nya tankar tillkommit. Dessa utvidgar den ursprungliga texten, men förändrar inte de grundläggande principerna.

Kommissionen har inte godkänt vissa av parlamentets ändringsförslag av följande skäl:

- Ändringsförslag som utgör en risk för överdriven reglering

Kommissionen kan i synnerhet inte godkänna ändringsförslag 56 som skulle innebära en ändring av förslagets artikel 13 om företag med betydande inflytande på marknaden. Ändringsförslaget innehåller ett antal alternativa villkor för att utse företag som har betydande inflytande på marknaden. Kommissionen anser att detta skulle utgöra en risk för överdriven reglering av företag inom sektorn för elektronisk kommunikation. Bestämmelsen överensstämmer sannolikt inte heller med andra regleringsåtgärder inom EU.

- Ändringsförslag som äventyrar harmoniseringen

Kommissionen kan i synnerhet inte godkänna delar av ändringsförslag 33 som innebär att man tar bort den nationella tillsynsmyndighetens skyldighet att samråda med andra nationella tillsynsmyndigheter inom EU när det gäller åtgärder som föreslås enligt artikel 6 i förslaget. Kommissionen anser att denna aspekt i ursprungsförslaget är av största vikt för att bygga upp en europeisk regleringskultur inom sektorn för elektronisk kommunikation.

- Ändringsförslag som anses ligga utanför ramen

Kommissionen kan i synnerhet inte godkänna ändringsförslag som syftar till att föra in innehåll inom ramen för lagstiftningen, eller påföra de nationella tillsynsmyndigheterna skyldigheter vad gäller innehåll, eller göra det möjligt att bestämmelser på det audiovisuella området får företräde framför bestämmelserna i detta direktiv (särskilt ändringsförslagen 15, 42 och 43).

B. Förklaring till de större ändringarna

1. Det nya direktivets räckvidd

Förslagets syfte är att omfatta alla elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, men inte tjänster som innebär tillhandahållande av eller utövande av redaktionellt ansvar över innehåll. Det påverkar därför inte eventuella skyldigheter som medlemsstaterna förenar med sådana tjänster i enlighet med gemenskapslagstiftningen. Det återstår emellertid även att ta hänsyn till länkarna mellan bestämmelser för överföring och innehåll samt att garantera fri konkurrens, mediamångfald, kulturell mångfald och konsumentskydd. Kommissionen har därför godkänt delar av ändringsförslag 1 för att klargöra dessa punkter. Kommissionen har även förtydligat begreppet "tillhörande utrustning" och lagt till elnät i listan över exempel i definitionen av "elektroniska kommunikationsnät". Detta innebär att principerna bakom ändringsförslagen 17 och 19 tas med i texten.

2. Ökad harmonisering

För att det nya regelverket skall vara framgångsrikt kommer det att krävas starka harmoniseringsmekanismer för att se till att olika regleringsåtgärder inom EU hålls samman. Kommissionen har tagit med viktiga beslut inom radiospektrumpolitiken (beslut om att auktionera eller tillåta företag att handla med radiospektrum på andrahandsmarknaden) inom ramen för öppenheten enligt artikel 6. Detta innebär att man tar hänsyn till ändringsförslag 33. Kommissionen har också ändrat bestämmelserna som tillåter den att anta harmoniseringsåtgärder enligt kommittéförfaranden i linje med ändringsförslag 68, för att förtydliga att de avsedda åtgärderna endast skulle vara av rent teknisk natur.

Men att ta fram en europeisk regleringskultur är lika viktigt som de rättsliga åtgärderna. Flera bestämmelser har lagts till för att förtydliga kravet på att de nationella tillsynsmyndigheterna samordnar verksamheten med varandra. Dessa ändringar tar hänsyn till delar av ändringsförslagen 4, 37, 38, 46 och 75. Ännu ett viktigt steg för att ta fram en gemensam regleringskultur är att se till att de reglerande instanserna har gemensamma mål som underlag för sina åtgärder. De ändringar som har gjorts syftar till att stärka dessa måls inverkan. I och med detta har man tagit hänsyn till ändringsförslag 34 och delar av ändringsförslagen 6 och 45.

3. Ökad öppenhet och samråd

Öppenhet och samråd är viktiga beståndsdelar i en ändamålsenlig reglering. Kommissionen har infört ändringar som gör att den får ökade skyldigheter att granska riktlinjerna. Man har även fört in en skyldighet till offentligt samråd innan man antar sitt beslut om produkt- och tjänstemarknader av betydelse i sammanhanget i artikel 14.1. Därmed tar man hänsyn till delar av ändringsförslag 57. Kommissionen har också förtydligat att resultaten av samrådet med de nationella tillsynsmyndigheterna enligt artikel 6.1 skall göras allmänt tillgängliga utom när det gäller kommersiellt konfidentiell information. Ytterligare en del av ändringsförslag 33 har därmed förts in. Slutligen innehåller artikel 3.4 ett krav på att medlemsstaterna upprättar ett gemensamt informationsställe där man skulle samla information om pågående offentliga samråd som görs av de nationella tillsynsmyndigheterna på deras territorier Detta skulle öka öppenheten för industrin, användarna och andra intressenter. En sådan ändring tar hänsyn till principen bakom ändringsförslag 25.

4. Nationella tillsynsmyndigheter

För att det nya ramverket skall kunna vara framgångsrikt måste bestämmelserna genomföras på ett enhetligt sätt av starka och oberoende nationella tillsynsmyndigheter. Kommissionen har därför ändrat artikel 3.2 för att stärka deras oberoende i linje med ändringsförslag 22. Artikel 5 har också ändrats för att ge myndigheterna befogenhet att utmäta straff om information inte tillhandahålls eller om den tillhandahålls på fel sätt, samt att företa inspektioner och att genomsöka lokaler. Å andra sidan innebär texten också att företagen får ökat skydd när det gäller information som har lämnats till nationella tillsynsmyndigheter. Det krävs nämligen att företagen underrättas när information som har lämnats till en myndighet översänds till motsvarande myndigheter i andra medlemsstater.

5. Betydande inflytande på marknaden samt definition och analys av marknaden

Kommissionen har lagt till vissa element i ingressen för att förtydliga begreppet effektiv konkurrens enligt artikel 14. Man har även lagt till text för att förklara att konceptet betydande inflytande på marknaden bör tillämpas av de nationella tillsynsmyndigheterna mot bakgrund av domstolens rättspraxis, i linje med ändringsförslag 9 och delar av ändringsförslagen 58, 60 och 61. En definition av gränsöverskridande marknader har lagts till för att klargöra att även riktlinjerna bör baseras på domstolens rättspraxis i linje med ändringsförslag 57.

6. Standardisering

När det gäller standardisering anser kommissionen att man bör använda frivilliga standarder som tagits fram av industrin, men man vill bibehålla befogenheten att införa obligatoriska standarder om så krävs. Vad gäller digital-TV förekommer vissa påtryckningar för att införa standarder med hänsyn till driftskompatibilitet för konsumenterna. Kommissionen har klargjort i skäl 23 att den har befogenheter att införa obligatoriska standarder för digital-TV och även i andra områden inom sektorn för elektronisk kommunikation i linje med ändringsförslag 11. I samma skäl har man lagt till text för att det tydligt skall framgå att standardisering enligt detta direktiv inte påverkar bestämmelserna i direktiven om terminalutrustning för radio och telekommunikation, elektromagnetisk kompatibilitet och lågspänning.

7. Övriga utvidgningar eller förtydliganden av texten

I artikel 4 har bestämmelserna om överklaganden klargjorts och stärkts. Man skall sörja för att systemen är "effektiva" och att överklagandeinstansen prövar fakta och sakliga omständigheter i målet. Instansen måste också ha lämplig sakkunskap och ha kompetens att utvärdera de ekonomiska frågorna i ärendet. Genom ändringarna framgår det också att endast användare eller operatörer som berörs av ett beslut från en nationell tillsynsmyndighet har rätta att överklaga. Dessutom anges vissa omständigheter då överklagandeinstansen kan upphäva beslutet medan överklagandet väntar på avgörande. Dessa ändringar inkluderar det mesta av innehållet i ändringsförslagen 27-29.

I artikel 8 har man fört in ändringar som innebär att handel i andra hand med radiofrekvenser tillåts, oberoende av hur de tilldelas, i stället för att begränsa sådan handel till frekvenser som har tilldelas via auktion, i linje med delar av ändringsförslag 47.

I artikel 10 framgår det tydligt att kravet på åtskillnad mellan den funktion som har ansvar för beviljande av ledningsrätt och de verksamheter som har samband med ägande eller kontroll av elektroniska kommunikationsnät, gäller för offentliga myndigheter, inte endast lokala. Ytterligare två element har infogats, nämligen krav på att medlemsstaterna över hela sitt territorium använder enhetliga förfaranden och villkor för att bevilja ledningsrätt, och rätt att överklaga de offentliga myndigheternas beslut om ledningsrätt till en instans som är oberoende från de inblandade parterna. Dessa ändringar innebär att delar av eller principerna i ändringsförslagen 53 och 54 tas med.

2000/0184 (COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 198.

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],

[2] EGT C 123, 25.4.2001, s. 55.

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [3],

[3] EGT C. (genom en skrivelse av den 16.02.2001 har Regionkommittén meddelat att den inte kommer att yttra sig om det här direktivet).

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och [4],

[4] EGT C.

av följande skäl:

(1) Det nuvarande regelverket för telekommunikation har varit framgångsrikt när det gäller att skapa förutsättningar för effektiv konkurrens inom telekommunikationssektorn under övergången från monopol till fri konkurrens.

(2) Den 10 mars 1999 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Konvergens av telekommunikation, media och informationsteknik och dess följder för lagstiftningen - Resultat från det offentliga samrådet om grönboken [5].

[5] KOM(1999) 108.

(3) Den 10 november 1999 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Nästa steg i radiospektrumpolitiken - Resultat från det offentliga samrådet om grönboken [6].

[6] KOM(1999) 538.

(4) Den 10 november 1999 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Mot ett nytt regelverk för infrastruktur för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster, 1999 års kommunikationsöversyn [7]. Meddelandet innehöll en översyn av det existerande regelverket för telekommunikation - i enlighet med kommissionens skyldighet enligt artikel 8 i rådets direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät [8], ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/51/EG [9]. Det innehöll vidare en rad politiska förslag, att tas upp i det offentliga samrådet, till ett nytt regelverk för infrastruktur för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster.

[7] KOM(1999) 539.

[8] EGT L 192, 24.7.1990, s. 1.

[9] EGT L 295, 29.10.1997, s. 23.

(5) Den 26 april 2000 lade kommission fram ett meddelande för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om resultaten av det offentliga samrådet om 1999 års kommunikationsöversyn och vägledning för det nya regelverket [10]. Meddelandet innehöll en sammanfattning av det offentliga samrådet och angav vissa huvudinriktningar för utarbetandet av ett nytt regelverk för infrastruktur för elektronisk kommunikation och tillhörande tjänster.

[10] KOM(2000) 239.

(6) Vid Europeiska rådets möte i Lissabon den 23-24 mars 2000 betonades de möjligheter till ökad tillväxt, konkurrenskraft och nya arbetstillfällen som övergången till en digital, kunskapsbaserad ekonomi erbjuder. I synnerhet betonades betydelsen av att Europas företag och medborgare har tillgång till ett brett utbud av tjänster och en kommunikationsinfrastruktur av världsklass till en rimlig kostnad.

(7) Till följd av att sektorerna för telekommunikation, media och informationsteknik konvergerar bör alla överföringsnät och överföringstjänster omfattas av ett enda regelverk. Detta regelverk består av det föreliggande direktivet samt fyra särdirektiv och en förordning: Europaparlamentets och rådets direktiv [../../EG om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] [11], Europaparlamentets och rådets direktiv [../../EG om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning] [12], Europaparlamentets och rådets direktiv [../../EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] [13], Europaparlamentets och rådets direktiv [../../EG om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation] [14] samt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../... [om tillträde till accessnät] [15] (nedan kallade "särskilda rättsakter"). Det är nödvändigt att särskilja regleringen av överföring från regleringen av innehåll. Innehåll i tjänster som tillhandahålls via elektroniska kommunikationsnät med hjälp av elektroniska kommunikationstjänster, till exempel sändningsinnehåll, finansiella tjänster och vissa tjänster som räknas till informationssamhället, omfattas därför inte av detta regelverk. Regelverket påverkar inte åtgärder som i enlighet med gemenskapsrätten vidtas på gemenskapsnivå eller nationell nivå för att främja kulturell eller språklig mångfald och bevara mångfalden i medierna. Innehållet i TV-program omfattas av rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television [16], ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG [17]. Att det görs åtskillnad mellan reglering av överföring och reglering av innehåll hindrar inte att man tar hänsyn till sambanden mellan dem, framför allt för att garantera mångfald i medierna, kulturell mångfald och konsumentskydd.

[11] EGT L

[12] EGT L

[13] EGT L

[14] EGT L

[15] EGT L 336, 30.12.2000, s. 4.

[16] EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

[17] EGT L 202, 30.7.1997, s. 60.

(8) Detta direktiv omfattar inte utrustning som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG av den 9 mars 1999 om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse [18], men däremot omfattar det konsumentutrustning som används för digital-TV. Det är viktigt att man vid regleringen uppmuntrar till samarbete mellan nätoperatörer och tillverkare av terminalutrustning för att underlätta funktionshindrades tillgång till elektroniska kommunikationstjänster.

[18] EGT L 91, 7.4.1999, s. 10.

(9) De tjänster som räknas till informationssamhället omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden [19].

[19] EGT L 178, 17.7.2000, s. 1.

(10) I enlighet med artikel 14 i fördraget skall den inre marknaden omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet av bland annat elektroniska kommunikationstjänster säkerställs.

(11) I enlighet med principen om åtskillnad mellan myndighetsutövande och operationell verksamhet bör medlemsstaterna i syfte att garantera opartiskhet i beslutsfattandet säkerställa att den nationella tillsynsmyndigheten är oberoende. Detta krav på oberoende påverkar inte medlemsstaternas institutionella självbestämmanderätt och konstitutionella skyldigheter eller principen om neutralitet när det gäller medlemsstaternas egendomsordning i enlighet med artikel 295 i fördraget. De nationella tillsynsmyndigheterna bör ha de resurser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter.

(12) Varje part som berörs av ett beslut som fattats av en nationell tillsynsmyndighet bör ha rätt att överklaga beslutet till en oberoende instans som inrättats av medlemsstaten. Överklagandeinstansen bör vara i stånd att pröva fakta och sakliga omständigheter i ärendet, och i avvaktan på resultatet av överklagandet bör den nationella tillsynsmyndighetens beslut gälla, såvida inte överklagandeinstansen beslutar att det finns brådskande och tvingande skäl för att beslutet skall upphävas. Detta överklagandeförfarande påverkar inte juridiska eller fysiska personers rättigheter enligt nationell lagstiftning.

(13) Nationella tillsynsmyndigheter behöver samla in information från marknadsaktörer för att kunna fullgöra sina uppgifter på ett ändamålsenligt sätt. Sådan information kan också behöva inhämtas för kommissionens räkning, så att kommissionen kan fullgöra sina skyldigheter enligt gemenskapens lagstiftning. En begäran om information bör stå i proportion till syftet och får inte vara orimligt betungande för företagen. Information som inhämtas av nationella tillsynsmyndigheter bör vara tillgänglig för allmänheten, utom i de fall då informationen är konfidentiell i enlighet med bestämmelser om affärshemligheter i gemenskaprätten och nationell rätt. De nationella tillsynsmyndigheterna bör, i fråga om konfidentialitet i samband med informationsutbyte, ha samma rättigheter och skyldigheter som "behöriga myndigheter" har för det ändamål som avses i rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86 [20], senast ändrad genom förordning (EG) nr 1216/1999 [21].

[20] EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.

[21] EGT L 148, 15.6.1999, s. 5.

(14) Det är viktigt att nationella tillsynsmyndigheter rådgör med alla berörda parter när det gäller förslag till beslut och att de tar hänsyn till deras synpunkter innan ett slutgiltigt beslut fattas. För att nationella beslut inte skall ha negativa effekter för den inre marknaden eller för andra mål som anges i fördraget, bör de nationella tillsynsmyndigheterna också underrätta kommissionen och andra nationella tillsynsmyndigheter om utkast till vissa beslut för att ge dem möjlighet att yttra sig och vid behov ge kommissionen möjlighet att kräva att besluten ändras eller skjuts upp. Detta förfarande berör varken anmälningsförfarandet enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter [22], ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/48/EG [23], eller de särskilda befogenheter kommissionen har enligt fördraget i fråga om överträdelser av gemenskapens lagstiftning.

[22] EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

[23] EGT L 217, 5.8.1998, s. 18.

(15) Nationella tillsynsmyndigheter bör ha en harmoniserad uppsättning mål och principer och vid behov avstämma sin verksamhet tillsammans med tillsynsmyndigheterna i andra medlemsstater. Dessa mål och principer bör vara det enda rättesnöret för de åtgärder de nationella tillsynsmyndigheterna vidtar när de utövar sin verksamhet inom ramen för detta regelverk.

(16) Radiospektrum är en väsentlig förutsättning för radiobaserade elektroniska kommunikationstjänster och, i den mån det används för sådana tjänster, måste det därför fördelas och tilldelas av nationella tillsynsmyndigheter i enlighet med en uppsättning harmoniserade mål och principer som styr deras arbete, likväl som med öppet redovisade, icke-diskriminerande och objektiva kriterier, med hänsyn till demokratiska, sociala, språkliga och kulturella intressen som hör samman med användning av frekvenser. Det är viktigt att fördelning och tilldelning av radiospektrum görs så effektivt som möjligt, så att behovet av att balansera kraven från kommersiell och icke-kommersiell användning av radiospektrum kan tillgodoses, samt att detta sker på ett enhetligt sätt i hela Europeiska unionen. En andrahandsmarknad för radiospektrum kan vara ett effektivt sätt att få till stånd en mer effektiv spektrumanvändning, förutsatt att tillfredsställande skyddsåtgärder vidtas för att skydda allmänhetens intressen, i synnerhet när det gäller behovet av att sörja för öppenhet och rättslig tillsyn av sådana överlåtelser . Genom Europaparlamentets och rådets beslut [...] om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i gemenskapen [24] inrättas ett regelverk för harmonisering av radiospektrum, och alla åtgärder som vidtas genom tillämpning av detta direktiv bör syfta till att underlätta det arbete som genomförs inom ramen för det beslutet.

[24] EGT L

(17) Tillträde till nummerresurser på grundval av öppet redovisade, objektiva och icke-diskriminerande kriterier är av avgörande betydelse för att företag skall kunna konkurrera inom sektorn för elektronisk kommunikation. Alla delar av de nationella nummerplanerna bör förvaltas av nationella tillsynsmyndigheter, inklusive punktkoder som används vid nätadresstilldelning. Där det finns ett behov av harmonisering av nummerresurser i gemenskapen, bör detta ombesörjas av kommissionen genom utövande av dess verkställande befogenheter. Slutanvändarnas tillträde till alla nummerresurser i gemenskapen är en avgörande förutsättning för en inre marknad. I detta bör ingå nummer för frisamtalstjänster, betalteletjänster och andra icke-geografiska nummer, utom där den uppringda abonnenten av kommersiella skäl har valt att begränsa tillträdet från vissa geografiska områden. Avgifterna som debiteras uppringare som ringer från ett annat land än den berörda medlemsstaten behöver inte vara desamma som för de uppringare som ringer från den egna medlemsstaten. På grund av nummerkraven i Europa, behovet av att tillhandahålla alleuropeiska och nya tjänster samt globaliseringen och synergieffekterna på marknaden för elektronisk kommunikation är det nödvändigt att gemenskapen harmoniserar de nationella ståndpunkterna, i enlighet med fördraget, inom de internationella organisationer och forum där nummerbesluten fattas.

(18) Det bör finnas snabba och icke-diskriminerande förfaranden för beviljande av ledningsrätter för att man skall kunna skapa förutsättningarna för en sund och effektiv konkurrens. De villkor som är förknippade med användningen av dessa rätter bör vara objektivt motiverade, icke-diskriminerande, proportionella och öppna. Detta direktiv får inte påverka tolkningen av nationella lagar som reglerar expropriation av egendom.

(19) Gemensamt utnyttjande av utrustning kan vara till nytta av skäl som rör stadsplanering, folkhälsa eller miljö och bör främjas av nationella tillsynsmyndigheter på grundval av frivilliga överenskommelser. Under vissa omständigheter kan det vara lämpligt att föreskriva att gemensamt utnyttjande av en utrustning skall vara obligatoriskt, men sådant obligatoriskt gemensamhetsbruk bör införas för företag endast efter fullständigt offentligt samråd.

(20) Det finns ett behov av förhandsskyldigheter under vissa omständigheter i syfte att säkerställa framväxten av en konkurrensutsatt marknad. Definitionen av betydande inflytande på marknaden - i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät [25], ändrat genom direktiv 98/61/EG [26] - har visat sig fungera väl under de inledande skedena av marknadens öppnandeprocess som tröskelnivå för förhandsskyldigheter, men definitionen behöver nu anpassas för att passa mer komplexa och dynamiska marknader. Av detta skäl baseras definitionen i detta direktiv på begreppet dominerande ställning såsom det är definierat i rättspraxis från Europeiska gemenskapernas domstol och förstainstansrätt. Med undantag av andra fall, som regleras genom internationella förpliktelser ingångna av gemenskapen och dess medlemsstater, är förhandsskyldigheter, som upprättats för att åstadkomma effektiv konkurrens, berättigade enbart för företag som har finansierat infrastruktur på grundval av särskilda eller exklusiva rättigheter inom områden där det råder rättsliga, tekniska eller ekonomiska hinder för marknadstillträde - framför allt vad gäller anläggning av nätinfrastruktur -, eller för företag som har vertikalt integrerade organisationer och som äger eller driver nätinfrastruktur för leverans av tjänster till kunder och som också tillhandahåller tjänster via denna infrastruktur, som deras konkurrenter absolut måste ha tillträde till.

[25] EGT L 199, 26.7.1997, s. 32.

[26] EGT L 268, 3.10.1998, p. 37.

(21) Det är väsentligt att sådana rättsliga skyldigheter endast införs där konkurrensen inte är effektiv och där åtgärder i nationell och gemenskapsomfattande konkurrenslagstiftning inte är tillräckliga för att lösa problemet. Kommissionen bör därför ta fram riktlinjer på gemenskapsnivå som nationella tillsynsmyndigheter skall följa när de bedömer dels huruvida konkurrensen är effektiv på en viss marknad, dels huruvida ett företag har ett betydande inflytande på marknaden. Den nationella tillsynsmyndigheten bör undersöka om en viss produkt eller tjänstemarknad verkligen är konkurrensutsatt inom ett visst geografiskt område, som kan utgöras av en del av eller hela den berörda medlemsstaten. I analysen av effektiv konkurrens bör det ingå en analys av om konkurrensen kan bli effektiv i framtiden, dvs. om en eventuell brist på effektiv konkurrens är varaktig. Dessa riktlinjer kommer också att omfatta frågan om nya, framväxande marknader, där det marknadsledande företaget i kraft av de faktiska förhållandena sannolikt har en betydande marknadsandel men inte bör åläggas otillbörliga skyldigheter. Kommissionen bör regelbundet se över riktlinjerna för att anpassa dem till marknadens snabba utveckling. Nationella tillsynsmyndigheter kommer att behöva samarbeta med varandra i de fall då den aktuella marknaden befinns sträcka sig över en eller flera nationsgränser.

(21a) För att bedöma om ett företag har betydande inflytande på en viss marknad bör de nationella tillsynsmyndigheterna använda sig av kommissionens riktlinjer vilka bör vara grundade på EG-domstolens och förstainstansrättens rättspraxis.

(22) Gemenskapen och medlemsstaterna har inom ramen för Världshandelsorganisationen gjort åtaganden i fråga om standarder och om regelverket för telenät och teletjänster.

(23) Standardisering bör förbli en i första hand marknadsdriven process. Det kan dock fortfarande förekomma situationer där det är lämpligt att på gemenskapsnivå kräva att vissa bestämda standarder måste följas i syfte att åstadkomma driftskompatibilitet inom den inre marknaden. På nationell nivå omfattas medlemsstaterna av bestämmelserna i direktiv 98/34/EG. I Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler [27] föreskrivs inte något särskilt sändningssystem för digital-TV och inte heller något särskilt tjänstekrav. Genom gruppen för sändning av digital video (Digital Video Broadcasting Group) har aktörerna på den europeiska marknaden utvecklat en "familj" av system för sändning av televisionssignaler. Dessa system har standardiserats av Europeiska institutet för telestandarder (ETSI, European Telecommunications Standards Institute) och utfärdats som rekommendationer av Internationella teleunionen (ITU, International Telecommunications Union). Beslut om att göra sådana standarder obligatoriska bör föregås av ett offentligt samråd. Standardiseringsförfaranden enligt detta direktiv inverkar inte på bestämmelserna i direktiv 1999/5/EG, rådets direktiv 73/23/EEG av den 19 februari 1973 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser [28] och rådets direktiv 89/336/EEG av den 3 maj 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om elektromagnetisk kompatibilitet [29].

[27] EGT L 281, 23.11.1995, s. 51.

[28] EGT L 77, 26.3.1973, s. 29.

[29] EGT L 139, 23.5.1989, s. 19.

(24) Om det uppkommer en tvist mellan företag i en och samma medlemsstat inom ett område som omfattas av detta direktiv eller av de särskilda rättsakterna, bör den part vars intressen har åsidosatts kunna vända sig till den nationella tillsynsmyndigheten för att lösa tvisten. Nationella tillsynsmyndigheter bör kunna förelägga parterna en lösning.

(25) Utöver den rätt till åtgärder som ges i nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning finns ett behov av ett enkelt förfarande för att lösa sådana tvister som sträcker sig över nationsgränser och som därför ligger utanför de enskilda nationella tillsynsmyndigheternas behörighet. Detta förfarande, som kan inledas på begäran av en av parterna i tvisten men med samtycke från alla parter, bör vara lättillgängligt, billigt och öppet för insyn. Om kommissionen beslutar att inrätta en arbetsgrupp med uppgift att bistå kommissionen vid lösandet av tvister som sträcker sig över nationsgränser, bör kommissionen sörja för att medlemmarna i gruppen är oberoende av de parter som är indragna i tvisten.

(26) En enda kommitté bör ersätta kommittén för tillhandahållande av öppna nät (ONP-kommittén), som inrättades enligt artikel 9 i direktiv 90/387/EEG, och tillståndskommittén, som inrättades enligt artikel 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet [30].

[30] EGT L 117, 7.5.1997, s. 15.

(27) Nationella tillsynsmyndigheter och nationella konkurrensmyndigheter bör ha rätt att utbyta information i syfte att möjliggöra ett fullvärdigt samarbete.

(28) En rådgivande grupp sammansatt av nationella tillsynsmyndigheter bör inrättas. Den primära uppgiften för denna grupp bör vara att biträda kommissionen när det gäller att säkerställa en enhetlig tillämpning av detta direktiv och de tillhörande särskilda rättsakterna i syfte att åstadkomma överensstämmelse mellan medlemsstaterna. Expertgrupper kan komma att inrättas för behandling av bestämda frågor, till exempel konsumentskydd.

(29) Bestämmelserna i detta direktiv bör ses över med jämna mellanrum, främst i syfte att avgöra behovet av modifieringar med hänsyn till den tekniska utvecklingen eller ändrade marknadsvillkor.

(30) I enlighet med artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [31] bör erforderliga åtgärder för genomförandet av det föreliggande direktivet antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 3 eller det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i det beslutet beroende på vad som är lämpligt i det enskilda fallet.

[31] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(31) I enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget kan målet att åstadkomma ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kommunikationsnät och därmed sammanhörande utrustning inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv begränsas till det minsta antal åtgärder som behövs för att dessa mål skall kunna uppnås och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

(32) Följande direktiv och beslut bör upphävas:

- Direktiv 90/387/EEG,

- Rådets beslut 91/396/EEG av den 29 juli 1991 om införandet av ett gemensamt europeiskt larmnummer [32],

[32] EGT L 217, 6.8.1991, s. 31.

- Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda förbindelser [33] senast ändrat genom kommissionens beslut 98/80/EG [34],

[33] EGT L 165, 19.6.1992, s. 27.

[34] EGT L 14, 20.1.1998, s. 27.

- Rådets beslut 92/264/EEG av den 11 maj 1992 om införandet av ett standardiserat internationellt telefoniprefix i gemenskapen [35],

[35] EGT L 137, 20.5.1992, s. 21.

- Direktiv 95/47/EG,

- Direktiv 97/13/EG,

- Direktiv 97/33/EG,

- Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet [36],

[36] EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.

- Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö [37],

[37] EGT L 101, 1.4.1998, s. 24.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

KAPITEL I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE, SYFTE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Tillämpningsområde och syfte

1. Genom detta direktiv inrättas ett harmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationstjänster, elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning. I direktivet fastställs skyldigheter för nationella tillsynsmyndigheter och inrättas en rad förfaranden som syftar till att åstadkomma en harmoniserad tillämpning av regelverket inom hela gemenskapen.

2. Detta direktiv och de särskilda rättsakterna påverkar inte de skyldigheter som anges i nationell lagstiftning i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen, eller direkt i gemenskapslagstiftningen, med avseende på sådana tjänster som levereras med hjälp av elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster.

3. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 1999/5/EG.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

(a) elektroniskt kommunikationsnät: system för överföring, och i tillämpliga fall utrustning för koppling eller dirigering samt andra resurser som medger överföring av signaler via tråd, via radio, på optisk väg eller via andra elektromagnetiska överföringssätt, däribland satellitnät, fasta nät (kretskopplade och paketkopplade, inbegripet Internet) och markbundna mobilnät, rundradionät, elnät samt kabel-TV-nät, oberoende av vilken typ av information som överförs.

(b) elektronisk kommunikationstjänst: tjänster tillhandahålls mot ersättning och som helt eller huvudsakligen utgörs av överföring och dirigering av signaler i elektroniska kommunikationsnät, däribland telekommunikationstjänster och överföringstjänster i nät som används för rundradio, men inte tjänster som innebär tillhandahållande eller utövande av redaktionellt ansvar över innehåll som överförs med hjälp av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster.

(c) allmänt tillgängligt kommunikationsnät: elektroniskt kommunikationsnät som används helt eller huvudsakligen för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster.

(d) tillhörande utrustning: sådan utrustning som hör samman med ett elektroniskt kommunikationsnät och/eller en elektronisk kommunikationstjänst som möjliggör eller stöder tillhandahållande av tjänster via nätet och/eller tjänsten; system för villkorad tillgång och elektroniska programguider ingår också.

(e) nationell tillsynsmyndighet: ett eller flera organ som av en medlemsstat har fått i uppdrag att utföra någon av de regleringsuppgifter som fastställs i detta direktiv och i de särskilda rättsakterna.

(f) användare: en fysisk eller juridisk person som använder eller efterfrågar allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster.

(g) konsument: varje fysisk person som använder en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst för ändamål som ligger utanför dennes affärs- eller yrkesverksamhet.

(h) samhällsomfattande tjänster: en uppsättning tjänster, definierade i direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster], av viss angiven kvalitet vilka är tillgängliga för alla användare oavsett var de befinner sig och till ett rimligt pris med hänsyn till de speciella nationella förhållandena.

(i) abonnent: varje fysisk eller juridisk person som har tecknat avtal med en leverantör av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster om tillhandahållande av sådana tjänster.

(j) tillhörande särskilda rättsakter: direktivet 2000/.../EG [om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster], direktivet 2000/.../EG [om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning], direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster], direktivet 2000/.../EG [om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation] samt förordningen (EG) nr ... [om tillträde till accessnät].

(k) kommunikationskommittén: den kommitté som inrättas enligt artikel 19.

(l) Rådgivande gruppen för kommunikationsfrågor: den grupp som inrättas enligt artikel 21.

(m) Gränsöverskridande marknad: en produkt- eller tjänstemarknad som geografiskt omfattar hela eller en betydande del av gemenskapen.

KAPITEL II

NATIONELLA TILLSYNSMYNDIGHETER

Artikel 3

Nationella tillsynsmyndigheter

1. Medlemsstaterna skall sörja för att alla uppgifter som föreläggs nationella tillsynsmyndigheter i detta direktiv och i de särskilda rättsakterna fullgörs av ett behörigt organ.

2. Medlemsstaterna skall garantera sina respektive nationella tillsynsmyndigheters oberoende genom att säkerställa att de är rättsligt åtskilda från och verksamhetsmässigt oberoende av alla organisationer som tillhandahåller nät, utrustning eller tjänster för elektronisk kommunikation. Medlemsstater som behåller äganderätten till eller kontrollen över företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och/eller kommunikationstjänster skall se till att en fullständig och faktisk organisatorisk åtskillnad görs mellan regleringsverksamheten och sådan verksamhet som har samband med ägande eller kontroll. Medlemsstaterna skall se till att de nationella tillsynsmyndigheterna kan agera fritt utan ytterligare auktorisation eller kontroll från andra instanser eller organ, och endast vara underkastade bestämmelserna i artikel 4 och 6 i detta direktiv.

3. Medlemsstaterna skall sörja för att nationella tillsynsmyndigheter utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet redovisat sätt.

4. Medlemsstaterna skall se till att de uppgifter som skall utföras av nationella tillsynsmyndigheter offentliggörs i lättillgänglig form, i synnerhet när sådana uppgifter ges till fler än ett organ. Medlemsstaterna skall dessutom offentliggöra de förfaranden som skall följas i samband med samråd och samarbete mellan sådana myndigheter, och mellan sådana myndigheter och nationella myndigheter som har ansvaret för tillämpningen av konkurrensrätten och nationella myndigheter som har ansvaret för tillämpningen av konsumenträtten, när det gäller frågor som är av gemensamt intresse. Medlemsstaterna skall sörja för att dessa myndigheters uppgifter inte sammanfaller.

5. Nationella tillsynsmyndigheter och nationella konkurrensmyndigheter skall ha rätt att utbyta information. I syfte att underlätta samarbetet och det ömsesidiga informationsutbytet, skall nationella tillsynsmyndigheter ha samma rättigheter och skyldigheter vad gäller konfidentialitet i samband med informationsutbyte som en "behörig myndighet" har, för det ändamål som avses i förordning nr 17.

6. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla nationella tillsynsmyndigheter som tilldelas uppgifter enligt detta direktiv och de särskilda rättsakterna, samt deras respektive ansvarsområden.

Artikel 4

Rätt att överklaga

1. Medlemsstaterna skall sörja för att det på nationell nivå finns effektiva system enligt vilket varje användare eller företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och/eller kommunikationstjänster och som berörs av ett beslut från en nationell tillsynsmyndighet har rätt att överklaga beslutet och att de därvid kan vända sig till en instans som är oberoende av regeringen och av den berörda nationella tillsynsmyndigheten. Överklagandeinstansen skall inte bara kunna pröva huruvida det förfarande enligt vilket beslutet har fattats var formellt riktigt, utan också fakta och sakliga omständigheter i målet. I avvaktan på resultatet av varje sådant överklagande skall det beslut som fattats av den nationella tillsynsmyndigheten gälla, såvida inte överklagandeinstansen beslutar att det finns brådskande och tvingande skäl för att beslutet skall upphävas.

2. Medlemsstaterna skall sörja för att beslut som fattats av överklagandeinstanser kan verkställas på ett effektivt sätt.

3. Om överklagandeinstansen inte har domstolskaraktär, skall skriftliga motiveringar av dess beslut alltid lämnas. I sådana fall skall dess beslut kunna prövas av en domstol i enlighet med artikel 234 i EG-fördraget.

4. Medlemmarna av en sådan överklagandeinstans skall tillsättas och frånträda på samma villkor som gäller för domstolar, tillämpade av den myndighet som tillsätter och avsätter dem, samt bestämmer ämbetsperiodens längd. Medlemsstaterna skall se till att överklagandeinstansen besitter lämplig sakkunskap för att kunna utföra sina uppgifter. Åtminstone den medlem som innehar ordförandeskapet i överklagandeinstansen skall ha samma juridiska och yrkesmässiga kvalifikationer som medlemmar av domstolar. Överklagandeinstansen skall ha kompetens att utvärdera de ekonomiska frågorna i ärendet och fatta sina beslut enligt ett förfarande i vilket båda sidor får yttra sig, och dess beslut skall vara rättsligt bindande genom förfaranden som fastställs av varje medlemsstat för sig.

Artikel 5

Tillhandahållande av information

1. Medlemsstaterna skall sörja för att företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster tillhandahåller all den information som är nödvändig för att nationella tillsynsmyndigheter skall kunna säkerställa att gemenskapslagstiftningen följs. Den information som den nationella tillsynsmyndigheten begär in får endast användas i detta sammanhang och endast för fullgörandet av denna uppgift. Den nationella tillsynsmyndigheten skall redovisa de skäl som motiverar dess begäran om information.

1bis Medlemsstaterna skall också ge de nationella tillsynsmyndigheterna behörighet att besluta om rimliga påföljder om inte information (eller om otillräcklig information) läggs fram och att genomföra samtliga nödvändiga inspektioner av företag. Vid behov får nationella tillsynsmyndigheter ge sina tjänstemän befogenhet att beträda ett företags lokaler och genomsöka dem.

2. Medlemsstaterna skall sörja för att nationella tillsynsmyndigheter på begäran tillhandahåller kommissionen den information som är nödvändig för att kommissionen skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt fördraget. Om den information som tillhandahålls hänvisar till information som företag på den nationella tillsynsmyndighetens begäran redan tidigare tillhandahållit, skall de underrättas om detta. Den information som kommissionen begär in får endast användas i detta sammanhang och endast för fullgörandet av dessa uppgifter. Den skall stå i proportion till uppgifterna. I nödvändig utsträckning skall kommissionen göra information som lämnats till en tillsynsmyndighet tillgänglig för en annan sådan myndighet i samma medlemsstat eller i en annan medlemsstat. Om sådan information är konfidentiell, skall kommissionen och de berörda tillsynsmyndigheterna garantera att konfidentialiteten med avseende på den tillhandahållna informationen bevaras.

3. Medlemsstaterna skall - i överensstämmelse med nationella bestämmelser om allmänhetens tillgång till information och i enlighet med gemenskapslagstiftning och nationell lagstiftning om affärshemligheter - sörja för att de nationella tillsynsmyndigheterna offentliggör sådan information som kan bidra till en öppen och konkurrensutsatt marknad.

4. De nationella tillsynsmyndigheterna skall offentliggöra de villkor som gäller för allmänhetens tillgång till den information som avses i punkt 3, inklusive utförliga riktlinjer och förfaranden för utverkande av sådan tillgång. Varje beslut om att vägra tillgång till information skall innehålla en vederhäftig motivering och offentliggöras.

Artikel 6

Samråd och öppenhet

1. När nationella tillsynsmyndigheter avser att vidta åtgärder i enlighet med detta direktiv eller de särskilda rättsakterna, skall medlemsstaterna, med undantag för de fall som anges i punkt 5, sörja för att tillsynsmyndigheterna ger alla berörda parter möjlighet att yttra sig inom en skälig tidsfrist. De nationella tillsynsmyndigheterna skall offentliggöra sina nationella samrådsförfaranden. De nationella tillsynsmyndigheterna skall göra resultatet av samrådsförfarandena allmänt tillgängligt, utom när det rör sig om konfidentiell information enligt bestämmelser om affärshemligheter i gemenskapsrätten och nationell rätt. Medlemsstaterna skall inrätta ett gemensamt informationsställe där alla aktuella samrådsförfaranden finns förtecknade.

2. När en nationell tillsynsmyndighet avser att vidta en åtgärd enligt artikel 8.3, 8.4, 8.5 eller artikel 14.4 och 14.5 i detta direktiv eller artikel 8.2 i direktivet 2000/.../EG [om tillträde och samtrafik med avseende på elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning], skall den till kommissionen och de nationella tillsynsmyndigheterna i övriga medlemsstater överlämna ett preliminärt förslag om åtgärden tillsammans med en motivering. De nationella tillsynsmyndigheterna får yttra sig till den berörda nationella tillsynsmyndigheten inom den samrådsfrist som fastställts enligt punkt 1.

3. Den berörda nationella tillsynsmyndigheten skall ta största möjliga hänsyn till yttrandena från övriga nationella tillsynsmyndigheter och utan dröjsmål överlämna det slutgiltiga förslaget om åtgärden till kommissionen.

4. Åtgärden skall träda i kraft en månad efter att förslaget överlämnats till kommissionen, såvida inte kommissionen meddelar den berörda nationella tillsynsmyndigheten att den hyser allvarliga tvivel om åtgärdens förenlighet med gemenskapslagstiftningen och i synnerhet med bestämmelserna i artikel 7 i detta direktiv. I sådana fall får åtgärden inte träda i kraft förrän efter ytterligare två månader. Inom denna frist skall kommissionen fatta ett slutgiltigt beslut samt, om nödvändigt, begära att den berörda nationella tillsynsmyndigheten ändrar eller drar tillbaka förslaget om åtgärden. Om kommissionen inte fattar något beslut inom den aktuella fristen, får den nationella tillsynsmyndigheten anta förslaget om åtgärden .

5. Under exceptionella omständigheter, när en nationell tillsynsmyndighet anser att den måste handla skyndsamt i syfte att trygga konkurrensen och skydda användarnas intressen, får den vidta åtgärder omedelbart utan att följa det förfarande som beskrivs i punkterna 1-4. Tillsynsmyndigheten skall utan dröjsmål underrätta kommissionen och övriga nationella tillsynsmyndigheter om sådana åtgärder tillsammans, med en fullständig motivering. Kommissionen skall kontrollera att åtgärderna är förenliga med gemenskapslagstiftningen och i synnerhet med bestämmelserna i artikel 7 i detta direktiv. Vid behov skall kommissionen kräva att den nationella tillsynsmyndigheten ändrar eller upphäver åtgärderna.

6. Underlåtenhet från kommissionens sida att vidta åtgärder enligt punkterna 4 och 5 får inte på något sätt påverka eller inskränka dess rätt att handla enligt artikel 226 i fördraget med avseende på ett beslut eller en åtgärd som fattats respektive vidtagits av en nationell tillsynsmyndighet.

KAPITEL III

DE NATIONELLA TILLSYNSMYNDIGHETERNAS SKYLDIGHETER

Artikel 7

Politiska mål och regleringsprinciper

1. Medlemsstaterna skall sörja för att nationella tillsynsmyndigheter, i samband med att de fullgör de regleringsuppgifter som anges i detta direktiv och i de särskilda rättsakterna, vidtar alla rimliga åtgärder som uteslutande syftar till att uppnå de mål som uppställs i punkterna 2-4, och avstår från varje åtgärd som skulle stå i strid med, begränsa eller förvränga dessa mål. Åtgärderna skall stå i proportion till dessa mål.

Medlemsstaterna skall sörja för att nationella tillsynsmyndigheter, i samband med att de fullgör de regleringsuppgifter som anges i detta direktiv och i de tillhörande särskilda rättsakterna och i synnerhet de uppgifter som syftar till att säkerställa en sund konkurrens, prioterar åtgärder som är tekniskt neutrala, utan att detta inverkar på behovet att uppnå proportionella mål av allmänt intresse och att säkerställa en effektiv förvaltning av knappa resurser..

2. De nationella tillsynsmyndigheterna skall främja en öppen och konkurrensutsatt marknad för elektroniska kommunikationsnät, elektroniska kommunikationstjänster och tillhörande utrustning genom att

(a) se till att användare, inbegripet funktionshindrade användare, får maximalt utbyte när det gäller urval, pris, kvalitet och valuta för pengarna,

(b) se till att det inte uppstår någon snedvridning eller begränsning av konkurrensen inom sektorn för elektronisk kommunikation,

(c) främja ändamålsenliga investeringar i infrastruktur, och underlätta tillgången till marknaden för nya innovativa tjänster, samt

(d) säkerställa en ändamålsenlig allokering och tilldelning av radiospektrum.

3. De nationella tillsynsmyndigheterna skall bidra till utvecklingen av den inre marknaden genom att

(a) avlägsna kvarvarande hinder för tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät, tillhörande utrustning och elektroniska kommunikationstjänster på det europeiska planet,

(b) främja inrättande och utveckling av transeuropeiska nät och driftskompatibilitet hos Europaomfattande tjänster, samt

(c) sörja för att ta fram en enhetlig regleringspraxis i hela Europeiska unionen så att företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster inte behandlas olika under lika omständigheter, oavsett av var i Europeiska unionen de har sin verksamhet.

4. De nationella tillsynsmyndigheterna skall främja den europeiska allmänhetens intressen genom att

(a) sörja för att allmänheten till rimliga kostnader får tillgång till samhällsomfattande tjänster enligt direktivet 2000/.../EG [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster],

(b) sörja för ett gott skydd för konsumenter i deras förhållande till leverantörer, i synnerhet genom att se till att det finns enkla förfaranden för att lösa tvister till en rimlig kostnad med hjälp av ett organ som är oberoende av de berörda parterna,

(c) sörja för ett gott skydd av personuppgifter och av privatlivet,

(d) kräva öppen redovisning av avgifter och villkor för användning av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, samt,

(e) tillgodose behoven hos bestämda samhällsgrupper, i synnerhet hos användare med funktionshinder.

Artikel 8

Förvaltning av radiospektrum

1. Medlemsstaterna skall säkerställa en effektiv förvaltning av radiospektrum för elektroniska kommunikationstjänster inom sitt respektive territorium i enlighet med de mål som fastställs i artikel 7. De skall se till att den allokering och tilldelning av radiospektrum som utförs av nationella tillsynsmyndigheter är baserad på objektiva, öppet redovisade och icke-diskriminerande kriterier som står i proportion till syftet.

2. De nationella tillsynsmyndigheterna skall främja harmoniseringen av radiospektrumanvändningen inom gemenskapen, i linje med behovet av att åstadkomma en ändamålsenlig och effektiv användning av detsamma.

3. De nationella tillsynsmyndigheterna får använda auktioner eller administrativ prissättning på spektrum i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 7.

4. Medlemsstaterna får tillåta företag att överlåta rättigheter att använda radiospektrum till andra företag . Beslut om att tillåta överlåtelse av sådana rättigheter att använda radiospektrum i bestämda frekvensband skall fattas enligt förfarandet i artikel 6.

5. Medlemsstaterna skall sörja för att ett företags avsikt att överlåta rättigheter att använda radiospektrum anmäls till den nationella tillsynsmyndighet som har ansvaret för radiospektrumtilldelningen, och att varje överlåtelse äger rum under överinseende av och med föregående samtycke från denna myndighet. De nationella tillsynsmyndigheterna skall se till att berörda parter har kännedom om planerade överlåtelser av rättigheter att använda radiospektrum så att de har möjlighet att lämna anbud på sådana användningsrättigheter. De nationella tillsynsmyndigheterna skall sörja för att konkurrensen inte snedvrids som ett resultat av sådana överlåtelser. I de fall radiospektrumanvändningen har harmoniserats genom beslutet 2000/.../EG [om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i gemenskapen] eller andra gemenskapsåtgärder, skall sådan överlåtelse inte leda till ändrad användning av detta radiospektrum.

6. Beslut om att fördela rättigheter att använda spektrum skall fattas enligt förfarandet i artikel 6.

Artikel 9

Tilldelning av nummer, namn och adresser

1. Medlemsstaterna skall sörja för att nationella tillsynsmyndigheter kontrollerar fördelning och tilldelning av alla nationella nummerresurser samt förvaltningen av den nationella nummerplanen. Medlemsstaterna skall se till att erforderliga nummer och nummerserier tillhandahålls för alla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster.

2. De nationella tillsynsmyndigheterna skall se till att nummerplaner och nummerförfaranden tillämpas så att alla som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster behandlas lika. Medlemsstaterna skall i synnerhet se till att ett företag som har tilldelats en nummerserie inte diskriminerar andra leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster i fråga om de nummersekvenser som ger tillträde till deras tjänster.

3. Medlemsstaterna skall se till att nationella nummerplaner, och alla senare tillägg och ändringar i dessa offentliggörs, med undantag enbart för inskränkningar som krävs med hänsyn till nationell säkerhet.

4. De nationella tillsynsmyndigheterna skall stödja harmoniseringen av nummerresurserna inom gemenskapen där detta är nödvändigt för att bidra till utvecklingen av alleuropeiska tjänster. All sådan harmonisering skall ske i överensstämmelse med det förfarande som avses i artikel 19.2.

5. De nationella tillsynsmyndigheterna skall se till att användare från andra medlemsstater har tillgång till icke-geografiska nummer inom sina territorier, utom där den uppringda abonnenten av kommersiella skäl har valt att begränsa tillträdet för uppringande från vissa geografiska områden.

6. I syfte att åstadkomma fullständig global driftskompatibilitet mellan tjänster, skall gemenskapen vidta alla nödvändiga åtgärder för att samordna medlemsstaternas ståndpunkter inom internationella organisationer och forum där man fattar beslut om frågor som rör nummer, namn och adresser för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster.

Artikel 10

Ledningsrätter

1. Medlemsstaterna skall sörja för att de förfaranden som används för att bevilja rättigheter att installera utrustning på, över eller under offentlig eller privat egendom är tillgängliga för alla som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät på grundval av rimliga, öppet redovisade och allmänt tillgängliga villkor som tillämpas utan diskriminering och utan dröjsmål. Medlemsstaterna skall se till att förfaranden och villkor för ledningsrätter tillämpas på ett enhetligt sätt inom hela deras territorium.

2. I de fall där offentliga myndigheter har äganderätten till eller kontrollen över företag som driver elektroniska kommunikationsnät och/eller tillhandahåller kommunikationstjänster, skall medlemsstaterna se till att det råder en ändamålsenlig organisatorisk åtskillnad mellan den funktion som har ansvar för beviljande av ledningsrätt och de verksamheter som har samband med ägande eller kontroll.

3. Medlemsstaterna skall se till att det finns ett effektivt system som ger företag möjlighet att överklaga beslut om beviljande av ledningsrätter, eller oskäliga förseningar av sådana beslut, till ett organ som är oberoende av de berörda parterna.

Artikel 11

Samlokalisering och gemensamt utnyttjande av utrustning

1. Om ett företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät enligt nationell lagstiftning har rätt att installera utrustning på, över eller under offentlig eller privat egendom, eller om det får utnyttja ett förfarande för att expropriera eller använda egendom, skall de nationella tillsynsmyndigheterna främja gemensamt utnyttjande av sådan utrustning och/eller egendom.

2. Avtal om samlokalisering eller gemensamt utnyttjande av utrustning skall normalt slutas genom affärsmässiga och tekniska avtal mellan berörda parter. Den nationella tillsynsmyndigheten får ingripa för att lösa tvister i enlighet med artikel 17.

3. Nationella tillsynsmyndigheter får föreskriva gemensamt utnyttjande av utrustning eller egendom (inbegripet fysisk samlokalisering) för ett företag som driver ett elektroniskt kommunikationsnät, framför allt i sådana fall där företag inte har tillträde till lönsamma alternativ på grund av behovet av att skydda miljön, folkhälsan eller allmän säkerhet, eller att uppfylla mål som har att göra med fysisk planering, endast efter en skälig tid med offentligt samråd under vilken alla berörda parter måste ges tillfälle att yttra sig. Sådana föreskrifter om gemensamt utnyttjande får innehålla regler om fördelning av kostnaderna för gemensamt utnyttjande av utrustning och/eller egendom.

Artikel 12

Särredovisning och ekonomisk rapportering

1. Medlemsstaterna skall kräva att företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, och som har särskilda eller exklusiva rättigheter att tillhandahålla tjänster inom andra sektorer i samma medlemsstat eller i någon annan medlemsstat, skall

(a) särredovisa de verksamheter som har samband med tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, i den utsträckning som det skulle ha krävts om verksamheterna i fråga hade bedrivits av juridiskt fristående bolag, så att alla kostnader och intäkter kan detaljredovisas, tillsammans med beräkningsunderlag och specifikationer över de tillämpade tilldelningsmetoder som har att göra med deras verksamheter i samband med tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, inklusive en specificerad uppdelning av kostnader för anläggningstillgångar och organisation, eller

(b) organisatoriskt särskilja de verksamheter som har samband med tillhandahållandet av elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster.

En medlemsstat får välja att inte tillämpa kraven i punkt 1 a på företag, vars årsomsättning inom verksamheter som har samband med elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i medlemsstaten är lägre än femtio miljoner euro.

2. Företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster skall på begäran omgående tillhandahålla ekonomisk information med önskad detaljeringsgrad till sina respektive nationella tillsynsmyndigheter. De nationella tillsynsmyndigheterna får offentliggöra sådan information som bidrar till en öppen och konkurrensutsatt marknad, under iakttagande av gemenskapsbestämmelser och nationella bestämmelser om affärshemligheter.

3. De ekonomiska rapporterna från företag som tillhandahåller allmänt tillgängliga kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster skall utarbetas och underställas granskning av en fristående revisor samt offentliggöras. Granskningen skall utföras i enlighet med tillämpliga gemenskapsbestämmelser och nationella bestämmelser.

Detta krav skall gälla också för den särredovisning som föreskrivs i punkt 1 a.

KAPITEL IV

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 13

Företag med betydande inflytande på marknaden

1. I de fall där nationella tillsynsmyndigheter i enlighet med de särskilda rättsakterna skall avgöra huruvida operatörer har ett betydande inflytande på marknaden, skall punkterna 2 och 3 tillämpas.

2. Ett företag skall anses ha ett betydande inflytande på marknaden om det, antingen enskilt eller tillsammans med andra, har en sådan ekonomisk ställning att det i betydande omfattning kan uppträda oberoende av sina konkurrenter, sina kunder och, i sista hand, av konsumenterna.

3. Om ett företag har ett betydande inflytande på en viss marknad, kan det också anses ha ett betydande inflytande på en närliggande marknad, när sambanden mellan de två marknaderna är sådana att inflytandet på en marknad kan överföras till den andra marknaden, varigenom företagets marknadsinflytande stärks.

Artikel 14

Förfarande i samband med marknadsanalys

1. Efter ett offentligt samråd och samråd med nationella tillsynsmyndigheter genom den rådgivande gruppen för kommunikationsfrågor skall kommissionen utfärda ett beslut om produkt- och tjänstemarknaderna av betydelse i sammanhanget (nedan benämnt "beslutet"), riktat till medlemsstaterna. Beslutet skall innehålla en förteckning över sådana produkt- och tjänstemarknader inom sektorn för elektronisk kommunikation som är av sådant slag att det kan vara motiverat att införa regleringsskyldigheter enligt de tillhörande särskilda rättsakterna, utan att det påverkar marknader som i vissa fall kan finnas angivna i konkurrenslagstiftningen. Kommissionen skall också offentliggöra riktlinjer om marknadsanalys samt om bedömning av ett företags betydande inflytande på marknaden (nedan benämnda "riktlinjerna"), som skall överensstämma med EG-domstolens och förstainstansrättens rättspraxis.

Kommissionen får i beslutet ange vilka marknader som är gränsöverskridande. På sådana marknader skall de berörda nationella tillsynsmyndigheterna gemensamt utföra marknadsanalysen och i samråd besluta om eventuellt införande av regleringsskyldigheter enligt punkterna 2-5.

De nationella tillsynsmyndigheterna skall först begära och erhålla kommissionens förhandsgodkännande innan de börjar använda marknadsdefinitioner som skiljer sig från dem som finns i beslutet, eller innan de inför sektorspecifika regleringsskyldigheter på andra marknader än dem som anges i beslutet.

Kommissionen skall med jämna mellanrum se över beslutet och riktlinjerna.

2. Inom två månader efter dagen för antagandet av beslutet eller varje uppdatering av detsamma, skall de nationella tillsynsmyndigheterna analysera de produkt- och tjänstemarknader som förtecknas i beslutet, i överensstämmelse med riktlinjerna. Medlemsstaterna skall sörja för att de nationella konkurrensmyndigheterna är fullt delaktiga i analysen. Den nationella tillsynsmyndighetens analys av respektive marknad skall offentliggöras.

3. I de fall då det enligt artiklarna 16, 25 eller 27 i direktivet 2000/.../EG [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster], eller artiklarna 7 eller 8 i direktivet 2000/.../EG [om tillträde och samtrafik med avseende på elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning] krävs att den nationella tillsynsmyndigheten skall avgöra huruvida skyldigheter skall införas, behållas eller upphävas för företag, skall den nationella tillsynsmyndigheten på grundval av sin marknadsanalys enligt punkt 2 avgöra huruvida en marknad som förtecknas i beslutet faktiskt är konkurrensutsatt inom ett givet geografiskt område i överensstämmelse med riktlinjerna.

4. I de fall då en nationell tillsynsmyndighet kommer fram till slutsatsen att marknaden faktiskt är konkurrensutsatt, får den inte införa sektorspecifika regleringsskyldigheter som anges i de tillhörande särskilda rättsakterna. I de fall då sektorspecifika regleringsskyldigheter redan existerar, skall den upphäva sådana skyldigheter som lagts på företag inom den aktuella marknaden. En skälig uppsägningstid skall iakttas gentemot de parter som berörs av ett sådant upphävande av skyldigheter.

5. Om en nationell tillsynsmyndighet kommer fram till att en marknad som förtecknas i beslutet faktiskt inte är konkurrensutsatt inom ett givet geografiskt område i överensstämmelse med riktlinjerna, skall den införa de sektorspecifika regleringsskyldigheter som anges i de tillhörande särskilda rättsakterna eller bibehålla sådana skyldigheter om de redan existerar.

6. Åtgärder som vidtas i enlighet med punkterna 4 och 5 skall omfattas av det förfarande som anges i artikel 6.

Artikel 15

Standardisering

1. Kommissionen skall upprätta en förteckning över standarder och/eller specifikationer som skall fungera som ett stöd för att främja ett harmoniserat tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät, elektroniska kommunikationstjänster och tillhörande utrustning, och förteckningen skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Vid behov får kommissionen, i enlighet med det förfarande som anges i artikel 19.2, begära att standarder skall utarbetas av europeiska standardiseringsorgan.

2. Medlemsstaterna skall främja användningen av sådana standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1 för tillhandahållande av tjänster, tekniska gränssnitt och/eller nätfunktioner, i den utsträckning som är absolut nödvändig för att garantera driftskompatibilitet och för att öka användarnas valfrihet.

Så länge standarder och/eller specifikationer inte har offentliggjorts i enlighet med punkt 1 skall medlemsstaterna främja tillämpning av standarder och/eller specifikationer som har antagits av europeiska standardiseringsorgan, t.ex. ETSI eller den gemensamma europeiska standardiseringsorganisationen CEN/Cenelec.

Om sådana standarder och/eller specifikationer saknas, skall medlemsstaterna främja tillämpningen av internationella standarder eller rekommendationer som har antagits av Internationella teleunionen (ITU), Internationella standardiseringsorganisationen (ISO) eller Internationella elektrotekniska kommissionen (IEC).

Om det finns internationella standarder, skall medlemsstaterna vidta alla rimliga åtgärder för att se till att europeiska standardiseringsorgan, t.ex. ETSI eller CEN/Cenelec, använder dem - eller tillämpliga delar av dem - som grundval för de standarder som de utarbetar, utom i de fall då sådana internationella standarder, eller de tillämpliga delarna av standarderna, inte är ändamålsenliga.

3. Om de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte har tillämpats på tillfredsställande sätt, eller om driftskompatibilitet mellan tjänster i en eller flera medlemsstater inte kan garanteras, kan tillämpningen av dessa standarder och/eller specifikationer göras obligatorisk i enlighet med punkt 4, i den utsträckning som är absolut nödvändig för att garantera sådan driftskompatibilitet och för att öka användarnas valfrihet.

4. Om kommissionen avser att göra tillämpningen av vissa standarder och/eller specifikationer obligatorisk, skall den offentliggöra ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och där begära in offentliga yttranden från alla berörda parter. Kommissionen skall, i enlighet med förfarandet i artikel 19.3, göra tillämpningen av de standarder som är av betydelse i sammanhanget obligatorisk genom att ange dem som obligatoriska standarder i den förteckning över standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1.

5. Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 1 inte längre bidrar till tillhandahållandet av harmoniserade elektroniska kommunikationstjänster, eller inte längre uppfyller konsumenternas behov eller hindrar tillämpning av den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 19.2 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1.

6. Om kommissionen anser att de standarder och/eller specifikationer som avses i punkt 4 inte längre bidrar till tillhandahållandet av harmoniserade elektroniska kommunikationstjänster eller inte längre uppfyller konsumenternas behov eller hindrar tillämpning av den tekniska utvecklingen, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 19.3 stryka dem från den förteckning över standarder och/eller specifikationer som anges i punkt 1.

Artikel 16

Harmoniseringsförfaranden

1. Kommissionen får - i tillämpliga fall enligt förfarandet i artikel 19.2 - utfärda rekommendationer till medlemsstaterna. Medlemsstaterna skall sörja för att de nationella tillsynsmyndigheterna tar största möjliga hänsyn till dessa rekommendationer när de utför sina uppgifter. Om en nationell tillsynsmyndighet väljer att inte följa en rekommendation, skall den offentliggöra sin motivering av detta.

2. Om kommissionen bland annat konstaterar att skillnader i fråga om reglering på nationell nivå skapar hinder för den inre marknaden, får kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 19.3, vidta lämpliga tekniska genomförandeåtgärder . Kommissionen får samråda med rådgivande gruppen för kommunikationsfrågor om hur den ställer sig i frågan.

Artikel 17

Lösande av tvister mellan företag

1. Om en tvist uppkommer, inom det område som omfattas av detta direktiv eller de tillhörande särskilda rättsakterna, mellan företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster i en medlemsstat, skall den berörda nationella tillsynsmyndigheten, på begäran av en av parterna, inom två månader utfärda ett bindande beslut för att lösa tvisten. Under exceptionella omständigheter, och genom överenskommelse med de parter som berörs av tvisten, kan ett beslut skjutas upp ytterligare två månader. Medlemsstaten skall sörja för att alla parter samarbetar fullt ut med den nationella tillsynsmyndigheten. Om en nationell tillsynsmyndighet påför ett företag skyldigheter i samband med en tvistelösning skall dessa överensstämma med bestämmelserna i direktivet och de särskilda direktiven.

2. Vid lösandet av en tvist skall den nationella tillsynsmyndigheten bland annat beakta

(a) användarintressen,

(b) författningsenliga skyldigheter eller restriktioner som gäller för någon av parterna,

(c) det önskvärda i att främja nyskapande marknadserbjudanden och att erbjuda användarna ett brett urval av elektroniska kommunikationstjänster på nationell nivå och på gemenskapsnivå,

(d) i tillämpliga fall - tillgången på tekniskt och kommersiellt genomförbara alternativ till de begärda tjänsterna eller den begärda utrustningen,

(e) behovet av att bevara de elektroniska kommunikationsnätens integritet och upprätthålla driftskompatibiliteten mellan tjänsterna,

(f) arten av den begäran som framställts i förhållande till de resurser som står till buds för att uppfylla den,

(g) parternas relativa marknadspositioner,

(h) allmänintresset (t.ex. skyddet av miljön, folkhälsan och den allmänna säkerheten),

(i) främjandet av konkurrens,

(j) behovet av att upprätthålla samhällsomfattande tjänster.

3. Den nationella tillsynsmyndighetens beslut skall offentliggöras. Berörda parter skall ges en fullständig redogörelse för de skäl som beslutet grundar sig på.

4. Det förfarande som anges i punkterna 1-3 skall inte hindra någon av parterna från att väcka skadeståndstalan vid nationella domstolar.

Artikel 18

Lösande av tvister som sträcker sig över en eller flera nationsgränser

1. Förfarandet i punkterna 2-5 kan tillämpas, om en gränsöverskridande tvist uppkommer inom det område som omfattas av detta direktiv eller de särskilda rättsakterna mellan parter i olika medlemsstater, och om tvisten faller utanför en nationell tillsynsmyndighets behörighet.

2. Varje part får hänskjuta tvisten till de berörda nationella tillsynsmyndigheterna. De nationella tillsynsmyndigheterna skall samordna sina insatser för att åstadkomma en lösning av tvisten, i enlighet med artikel 17.2.

3. Om tvisten inte är löst inom två månader från det att den har hänskjutits till de berörda nationella tillsynsmyndigheterna, får endera parten, med samtliga övriga parters samtycke, till kommissionen lämna in en begäran, med kopior till samtliga berörda parter, om beslut i tvistefrågan. Därigenom avstår parterna från att vidta några ytterligare åtgärder enligt nationell lagstiftning.

4. När kommissionen mottar en begäran enligt punkt 3, skall den utreda ärendet, biträdd av en expertgrupp om kommissionen anser det nödvändigt, och utfärda ett beslut inom tre månader. Medlemsstaterna skall sörja för att alla parter genomför beslutet fullt ut.

5. Om inget beslut utfärdas enligt punkt 4, står det parterna fritt att vidta ytterligare åtgärder enligt nationell lagstiftning.

Artikel 19

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som består av företrädare från medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande ("kommunikationskommittén").

2. Där det hänvisas till denna punkt skall det rådgivande förfarandet enligt artikel 3 i beslut 1999/468/EG tillämpas med iakttagande av artiklarna 7-8 i det beslutet.

3. Där det hänvisas till denna punkt skall det föreskrivande förfarandet enligt artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas med iakttagande av artiklarna 7-8 i det beslutet. Den period som föreskrivs i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 20

Utbyte av information

1. I tillämpliga fall skall kommissionen informera kommunikationskommittén om resultatet av de regelbundna överläggningarna med företrädare för nätoperatörer, tjänsteleverantörer, användare, konsumenter, tillverkare och fackliga organisationer.

2. Kommunikationskommittén skall, med beaktande av gemenskapens politik inom området elektronisk kommunikation, främja informationsutbytet mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och kommissionen när det gäller läget för och utvecklingen av regleringsverksamheten avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster.

Artikel 21

Rådgivande grupp för kommunikationsfrågor

1. Härmed inrättas en rådgivande grupp för kommunikationsfrågor. Den skall vara rådgivande och handla självständigt.

2. Gruppen skall bestå av företrädare utsedda av de nationella tillsynsmyndigheterna. Gruppen skall själv välja en ordförande. Gruppens sekretariat skall tillhandahållas av kommissionen. Gruppen skall själv fastställa sin arbetsordning, i samförstånd med kommissionen.

3. Vissa av de uppgifter som anges i punkt 4 får utföras av expertgrupper som inrättas för ändamålet. Företrädare för nationella konkurrensmyndigheter och andra relevanta myndigheter får i förekommande fall inbjudas att delta i gruppens och expertgruppernas arbete.

4. Gruppen och/eller expertgrupperna skall ha följande uppgifter:

(a) ranska frågor om tillämpningen av nationella åtgärder som antagits i enlighet med detta direktiv och de tillhörande särskilda rättsakterna i syfte att främja en enhetlig tillämpning av sådana åtgärder i alla medlemsstater.

(b) Anta samstämmiga ståndpunkter när det gäller den detaljerade tillämpningen av gemenskapens lagstiftning, i syfte att främja alleuropeiska tjänster.

(c) Bistå kommissionen med råd i samband med utarbetandet av beslutet om relevanta produkt- och tjänstemarknader enligt artikel 14.

(d) Granska frågor som medlemsstaterna, nationella tillsynsmyndigheter, marknadsaktörer eller användare har ställt till gruppen eller expertgrupperna, och vid behov utarbeta förslag till lösningar.

(e) Informera kommissionen om eventuella svårigheter som uppkommer vid tillämpningen av detta direktiv och de särskilda rättsakterna.

(f) Godkänna sådan tillämpningspraxis som utarbetats av gruppen eller expertgrupperna eller av andra berörda parter och som skall användas i medlemsstaterna i frågor som rör tillämpningen av gemenskapslagstiftningen inom sektorn.

(g) Övervaka och offentliggöra, i förekommande fall med hjälp av en databas, de nationella tillsynsmyndigheternas verksamhet i hela gemenskapen, med betoning på nationella samråd om bestämda regleringsfrågor och efterföljande beslut av de nationella tillsynsmyndigheterna.

5. Gruppen skall underrätta kommissionen om sådana skillnader mellan medlemsstaternas lagstiftning eller praxis som kan påverka gemenskapens marknad för elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster, med särskild hänsyn till behovet av att utveckla alleuropeiska tjänster och råda bot på skillnader mellan medlemsstaternas nationella regelsystem. Gruppen får, på eget initiativ, lämna yttranden eller rekommendationer i alla frågor som rör elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska tjänster i gemenskapen.

6. Gruppens yttranden och rekommendationer skall lämnas till kommissionen och till kommunikationskommittén. Kommissionen skall informera gruppen om eventuella åtgärder som kommissionen avser att vidta som uppföljning av gruppens yttranden och rekommendationer.

7. Gruppen och expertgrupperna skall ta största möjliga hänsyn till de synpunkter som uttrycks av berörda parter, inbegripet konsumenter, användare, nätoperatörer, tjänsteleverantörer, tillverkare och relevanta sammanslutningar på gemenskapsplanet. Gruppen och expertgrupperna skall därför ge alla intressenter möjlighet att inkomma med synpunkter på de föreslagna åtgärderna inom en rimlig tid.

Artikel 22

Offentliggörande av information

1. Medlemsstaterna skall sörja för att aktuell information rörande tillämpningen av detta direktiv och de särskilda rättsakterna offentliggörs i en form som garanterar att alla berörda parter lätt kan få tillgång till den. De skall offentliggöra ett meddelande i respektive medlemsstats officiella tidning med uppgift om hur och var informationen offentliggörs. Det första meddelandet av detta slag skall offentliggöras före den 1 januari 2002, och därefter skall ett meddelande offentliggöras närhelst innehållet i meddelandet har ändrats.

2. Medlemsstaterna skall skicka en kopia av alla sådana meddelanden till kommissionen i samband med offentliggörandet. Informationen skall genom kommissionens försorg i tillämpliga fall delges kommunikationskommittén och rådgivande gruppen för kommunikationsfrågor.

Artikel 23

Översynsförfarande

Kommissionen skall regelbundet granska hur detta direktiv fungerar och rapportera resultatet till Europaparlamentet och rådet, varvid det första rapporteringstillfället skall infalla senast tre år efter ikraftträdandet av detta direktiv. För detta ändamål får kommissionen begära in upplysningar från medlemsstaterna, som skall lämnas utan dröjsmål.

KAPITEL V

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 24

Upphävande

Följande direktiv och beslut upphör att gälla den 1 januari 2002:

- Direktiv 90/387/EEG;

- Beslut 91/396/EEG;

- Direktiv 92/44/EEG, utan att det påverkar artiklarna 3, 4, 6, 7, 8 och 10 i det direktivet.

- Beslut 92/264/EEG;

- Direktiv 95/47/EG;

- Direktiv 97/13/EG;

- Direktiv 97/33/EC, utan att det påverkar artiklarna 4, 6, 7, 8, 11, 12, och 14 i det direktivet.

- Direktiv 97/66/EG;

- Direktiv 98/10/EG, utan att det påverkar artiklarna 16 och 17 i det direktivet.

Artikel 25

Införlivande med nationell lagstiftning

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2001. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv samt texterna till eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser.

Artikel 26

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 27

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlaments vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA

Förteckning över de marknader som skall finnas med i kommissionens första beslut om produkt- och tjänstemarknader (se artikel 14)

1. Marknader som berörs av direktiv [...] om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster

Artikel 16 (reglering av avgifter för slutkunder) och artikel 25.2 (val av operatör)

- Tillhandahållande av anslutning till och bruk av det allmänt tillgängliga telefonnätet i fasta anslutningspunkter

Artikel 27 (förhyrda förbindelser)

- Tillhandahållande av förhyrda förbindelser till slutanvändare

2. Marknader som berörs av direktiv [...] tillträde och samtrafik med avseende på elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning

Artikel 7 - Marknader som fastställts enligt det gamla regelverket, där skyldigheterna bör ses över

Samtrafik (direktiv 97/33/EG, ändrat genom direktiv 98/61/EG)

- Samtalsuppkoppling (access) via det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet

- Samtalsförmedling (terminering) via det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet

- Transiteringstjänster via det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet

- Samtalsuppkoppling via allmänt tillgängliga mobiltelenät

- Samtalsförmedling (terminering) via allmänt tillgängliga mobiltelenät

- Samtrafik i samband med förhyrda förbindelser (samtrafik mellan delförbindelser

Tillträde till nät och särskilt tillträde till nät (direktiven 97/33/EG och 98/10/EG)

- Tillträde till det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet, innefattande tillträde till accessnätet

- Tillträde till allmänt tillgängliga mobiltelenät, innefattande val av operatör

Storskaligt tillhandahållande av förhyrd förbindelsekapacitet (direktiv 92/44/EEG, ändrat genom direktiv 97/51/EG)

- Tillhandahållande i stor skala av kapacitet inom förhyrda förbindelser till andra leverantörer av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska tjänster

3. Marknader som berörs av förordning [...] om tillträde till accessnät

- Tjänster som levereras via kopparbaserade accessnät.