Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

Detta förslag till direktiv ersätter Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet [1], som antogs den 10 april 1997 och vars sista dag för genomförande var den 1 januari 1998.

[1] EGT L 117, 7.5.1997, s. 15.

De viktigaste delarna av det befintliga direktivet gäller förbudet mot att begränsa antalet nya aktörer (vilket bara får ske i den utsträckning det är nödvändigt för att radiofrekvenserna skall kunna utnyttjas effektivt), prioriteringen av allmänna auktorisationer på bekostnad av individuella tillstånd samt definitionen av harmoniseringsprincipen med en uttömmande lista över tillståndsvillkoren.

Kommissionen ger dock i sin femte rapport om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet [2] uttryck för en stark oro över direktivets genomförande i gemenskapen.

[2] KOM(1999) 537, 10.11.1999.

Kommissionens "Meddelande om resultaten av det offentliga samrådet om 1999 års kommunikationsöversyn och vägledning för det nya regelverket" [KOM(2000) 239] visade att det finns ett starkt stöd för en betydande harmonisering och förenkling av de nationella reglerna för auktorisation.

2. Syften och målsättningar

Detta förslag om revidering av auktorisations- och tillståndsbestämmelserna grundas, med utgångspunkt i det nya regelverkets politiska målsättningar och principer, på behovet av att stimulera en dynamisk, konkurrensutsatt marknad för kommunikationstjänster, att befästa den inre marknaden i en IT- och teletekniskt konvergerande miljö, att begränsa regleringarna till ett minimum, att främja neutralitet mellan olika tekniska lösningar och att förbereda för en sammansmältning av marknaderna.

Av tre undersökningar genomförda av European Telecommunications Office på uppdrag av kommissionen [3] framgår att det för närvarande inte finns något enhetligt tillvägagångssätt i gemenskapen när det gäller auktorisation av marknadstillträde för företag som tillhandahåller telekommunikationstjänster. I stället råder ett lappverk med femton nationella regelverk som är mycket olika både till uppläggning och detaljer.

[3] Tillståndskategorier, information som behövs för verifiering samt avgifter finns offentliggjorda på www.eto.dk.

Antalet tillståndskategorier - var och en med sina egna villkor, förfaranden, kostnader och avgifter - varierar mellan medlemsstaterna från två ända upp till arton stycken. För att upprätthålla denna uppkomna segmentering kräver medlemsstaterna en mängd olika slags uppgifter från tjänsteföretagen, från inga uppgifter alls i det lindrigaste systemet upp till 49 i ett av de strängast reglerade systemen. Administrationsarbetet i samband med auktorisationer och tillstånd varierar därmed också från relativt enkelt till mycket tungrott, och det leder till att tjänsteföretagen i vissa länder inte behöver betala någon administrationsavgift alls, medan de i andra får betala en alltför hög avgift.

De enklare regleringssystemen har visat att det inte finns några sakliga skäl att dela upp auktorisationerna i så många tjänstekategorier. Detta bruk bör alltså tas bort. Samtidigt som vissa medlemsstater har visat att lindriga system är genomförbara, fungerande och framgångsrika, har tillståndsdirektivet inte hindrat andra medlemsstater från att bygga upp en ganska tungrodd reglering av marknadstillträdet. Detta strider mot det politiska målet att främja en konkurrensutsatt och dynamisk marknad inom telekommunikationssektorn, och det ligger inte heller i linje med konvergensen mellan tjänster, nät och teknik. Det krävs därför en ändring av regelverket på EU-nivå.

Trots att marknaden för telekommunikationstjänster fortfarande är uppdelad längs nationsgränserna, är de alleuropeiska tjänsterna på frammarsch, och de måste befrämjas aktivt. Den rådande uppdelningen är uppenbarligen inte till någon hjälp i denna process.

En effektiv och väl fungerande inre europeisk marknad kan uppnås genom långtgående förenklingar av de nationella systemen, där de lindrigaste systemen kan tjäna som mönster. Bara om de förfaranden och villkor som gäller för auktorisation av elektroniska kommunikationstjänster bantas till ett absolut minimum, förefaller det som om det inte skulle finnas något behov av en enhetlig europeisk auktorisation, eller ett ömsesidigt erkännande av auktorisationer, för att framväxten av en dynamisk och konkurrensutsatt inre marknad skall möjliggöras och befrämjas.

3. Förslag till åtgärder

Allmänna auktorisationer i stället för individuella tillstånd

I tillståndsdirektivet prioriteras allmänna auktorisationer, men medlemsstaterna har ändå stor frihet att använda sig av individuella tillstånd. Merparten av medlemsstaterna har använt sig av denna möjlighet i så stor utsträckning att de individuella tillstånden blivit regel i stället för undantag i de flesta nationella system. Det gör det svårt att komma in på nationella marknader och utgör ett hinder för framväxten av tjänster över nationsgränserna.

- Enligt förslaget skall alla elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät omfattas av en allmän auktorisation, och särskilda rättigheter får bara användas för tilldelning av radiofrekvenser och nummer. Förslaget gäller bara de telefonnummer som ingår i den nationella nummerplanen.

Separering av olika villkorskategorier

I tillståndsdirektivet finns en uttömmande lista över de villkor som får knytas till allmänna auktorisationer och individuella tillstånd. Denna lista tycks dock i praktiken ha använts som en förteckning över villkor som måste ställas. Dessutom har de individuella tillstånden ofta underkastats villkor som bara utgör en upprepning av generella telekommunikationsbestämmelser eller allmän lagstiftning. Det har skapat oändamålsenliga kopplingar och villkor mellan rätten att tillhandahålla tjänster eller nät och de olika krav som ställs enligt nationell rätt och lett till att insynen i auktorisationssystemen blivit sämre än nödvändigt.

- Enligt förslaget sker en ytterligare begränsning av det antal villkor som får uppställas för tjänsteföretag. De villkor som enligt allmän lagstiftning gäller alla företag skall hållas tydligt isär från de villkor som gäller för allmän auktorisation och de villkor som är knutna till rättigheter att använda radiofrekvenser eller nummer. Upphävande av rätten att tillhandahålla tjänster eller nät får användas enbart som en sista utväg och får inte utnyttjas som ett ständigt överhängande hot vid minsta överträdelse av gällande villkor.

Förenkling av förfarandena

Trots att det finns gemensamma regler om tillståndsgivning anser operatörerna att de nationella formaliteterna är onödigt besvärliga. Vissa medlemsstater kräver mycket omfattande information innan en sökande får tillträde till marknaden, och det måste visas i förväg att alla krav är uppfyllda innan tjänsterna får tillhandahållas. Det finns inga sakligt grundat behov av en sådan omfattande förhandskontroll av att tillståndsvilkoren är uppfyllda. De lindrigare nationella systemen har visat sig fungera väl i praktiken och bör tjäna som mönster i detta avseende.

- Syftet med förslaget är att få bort kravet på att information skall lämnas i förväg för att man skall få komma in på marknaden. Det är också tänkt att den systematiska kontrollen av att de villkor som är knutna till auktorisation är uppfyllda skall begränsas till att gälla enbart villkor där det finns en saklig grund för kontrollen. Dessa villkor anges i direktivet.

Sänkning av avgifter och kostnader och skillnaderna mellan avgifterna inom EU

Enligt tillståndsdirektivet skall de administrativa avgifter som operatörerna måste betala bara täcka de administrativa kostnaderna för utfärdande av auktorisationer och tillstånd, för kontroll av efterlevnaden samt för administration och ledning av auktorisations- och tillståndssystemen. Vissa medlemsstater kritiserades i det offentliga samrådet för bristande insyn och höga avgifter. De stora avgiftsskillnaderna inom EU kan knappast helt förklaras av skillnader i arbetsbörda i fråga om regleringen.

- Enligt förslaget skall de administrativa kostnaderna sänkas rejält genom att arbetsbördan för regleringen och därmed kostnaderna minskas genom en förenkling av auktorisationssystemen enligt ovan. Nödvändig insyn skapas genom att de nationella tillsynsmyndigheterna årligen måste offentliggöra översikter av kostnader och avgifter. Tillsynsmyndigheterna måste dessutom sänka avgifterna för närmast följande år om det visar sig att de avgifter som tagits ut under det aktuella året överstiger de administrativa kostnaderna.

Befästandet av den inre marknaden

Det offentliga samrådet visade att det fanns ett visst intresse av att skapa ett enhetligt Europatillstånd för elektroniska kommunikationstjänster eller ett ömsesidigt erkännande av auktorisationerna. Inom satellitbranschen, som ju av naturliga skäl sträcker sig över nationsgränserna, var man särskilt angelägen om en harmonisering av auktorisationssystemen. Underförstått har dock merparten anslutit sig till kommissionens förslag att försöka åstadkomma en effektiv inre marknad genom en betydande förenkling av de nationella systemen enligt ovanstående riktlinjer.

Det system för harmonisering av tillståndsvillkor och tillståndsförfaranden inom Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT) som föreskrivs i det nuvarande direktivet, har inte varit lyckat. Inte ens den lägsta harmoniseringsnivån, det samordnade förfarandet ("one-stop-shopping"), har kunnat genomföras. Enda undantaget är satellitbranschen, där man planerar att införa ett sådant förfarande i juli 2000. I efterhand kan det tyckas orealistiskt att förvänta sig att det mellanstatliga CEPT skulle lyckas nå fram till en harmonisering, där gemenskapen, med sina överstatliga beslutsförfaranden, inte lyckats.

Samordningen inom CEPT har dock varit relativt framgångsrik när det gäller radiofrekvenser, t.ex. när det gäller frekvenstilldelning till satellitbaserade system för personkommunikation. Den europeiska gemensamma frekvenstilldelningen till dessa system har tyvärr inte följts upp på det nationella planet.

- Enligt förslaget behåller CEPT sin roll i harmoniseringen av radiofrekvenstilldelningen. Medlemsstaterna får mera långtgående förpliktelser när det gäller att genomföra CEPT- överenskommelser om harmonisering av tilldelningen av radiospektrum. Förslagets grundprincip är att förenklingen av de nationella auktorisationssystemen skall leda till att alla betydande hinder för fullbordandet av en enda europeisk marknad undanröjs, men ytterligare harmoniseringsåtgärder (för t.ex. villkor, förfaranden eller avgifter) kan vid behov införas genom kommittéförfaranden.

4. Kort sammanfattning av förslaget

Artikel 1 - Mål och tillämpningsområde

Förverkligande av en inre marknad, enklare marknadstillträde. Gäller all auktorisation avseende tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät.

Artikel 2 - Definitioner

Ramdirektivets definitioner gäller även för detta direktiv.

Artikel 3 - Allmän auktorisation för elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät

För allmän auktorisation för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät skall det räcka med en enkel anmälan eller registrering - något formellt beslut får inte krävas. Myndigheterna får bara begära ett minimum av information vid anmälningsförfarandet (företagets och kontaktpersonernas namn samt en beskrivning av tjänsten).

Artikel 4 - Grundläggande rättigheter som följer av den allmänna auktorisationen

Här fastställs vilka grundläggande rättigheter operatören får genom den allmänna auktorisationen, nämligen rätten att tillhandahålla allmänheten elektroniska kommunikationstjänster, att förhandla om samtrafik med andra som tillhandahåller allmänt tillgängliga kommunikationstjänster samt att anlägga elektroniska kommunikationsnät och ansöka om de ledningsrätter som behövs.

Artikel 5 - Nyttjanderätter för radiofrekvenser och nummer

Genom artikeln fastställs företagens rätt att begära radiofrekvenser och nummer. Allokerings- och tilldelningsförfarandena skall vara öppet redovisade och icke-diskriminerande med god insyn, och det skall vid tilldelningen klargöras om rättigheten kan överlåtas eller säljas på andrahandsmarknader. Nyttjanderätten får begränsas bara om det är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenserna (detta gäller inte nummer, eftersom de knappast kommer att bli en knapp resurs). Artikeln innehåller också bestämmelser om hur lång tid behandlingen av ärendet får ta.

Artikel 6 - Villkor som är fogade till den allmänna auktorisationen och till nyttjanderätter för radiofrekvenser och nummer

Genom denna artikel avgränsas och harmoniseras genom en uttömmande uppräkning de villkor som får ställas upp som tillägg till den allmänna auktorisationen och nyttjanderätterna. Villkoren skall vara sakligt grundade, icke-diskriminerande, stå i proportion till sitt syfte och vara öppet redovisade.

Det skall finnas en tydlig åtskillnad mellan a) villkor som inte är specifika för sektorn (beskattning, bolagsrätt m.m.), b) villkor som får knytas till den allmänna auktorisationen och c) villkor som får knytas till nyttjanderätter. På så sätt syftar man till att förbättra insynen och motverka orättvisa och oändamålsenliga kopplingar mellan olika kategorier av rättigheter och skyldigheter.

Artikel 7 - Förfarande för att begränsa beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser

Här införs stränga villkor för begränsningen av nyttjanderätter för radiofrekvenser (skäl för begränsningen, urvalskriterier, typer av och tidsfrister för förfarandet samt regelbunden översyn).

Artikel 8 - Harmoniserad tilldelning av radiofrekvenser

Överenskommelser om harmoniserad tilldelning av radiofrekvenser (t.ex. S-PCS) skall tillämpas korrekt på det nationella planet utan begränsningar, modifieringar eller förseningar.

Artikel 9 - Intyg som kan underlätta utövande av ledningsrätter och samtrafikrätter

Ett företag har rätt att begära ett intyg från den nationella tillsynsmyndigheten om sin rättighet att erhålla ledningsrätter eller rättigheter att förhandla om samtrafik för att på så sätt underlätta för företagen att förhandla med andra myndigheter (t.ex. på det kommunala planet) eller företag (särskilt i andra medlemsstater).

Artikel 10 - Uppfyllande av villkoren för den allmänna auktorisationen eller nyttjanderätter

I artikeln uppställs vissa förfarandemässiga skyddskrav (tidsfrister, företagens rätt att yttra sig och överklaga) som gäller när villkoren inte uppfylls. Medlemsstaternas åtgärder skall stå i proportion till sina syften, och rätten att tillhandahålla tjänster eller nät eller nyttjanderätter får upphävas enbart i undantagsfall (då man får tillämpa ett särskilt snabbförfarande).

Artikel 11 - Information som krävs för allmän auktorisation och för nyttjanderätter

Enbart absolut nödvändig information som står i proportion till sitt syfte får begäras in från företagen (kontroll av att villkoren uppfylls får inte sättas i system utan får bara förekomma om det råder tvivel om huruvida villkoren är uppfyllda); information får begäras om syftet är att offentliggöra jämförande kvalitets- och prisöversikter över tjänsterna till gagn för konsumenterna, för klart angivna statistiska ändamål och för anbudsförfaranden. Ingen information får begäras före ett tillträde till marknaden eller som villkor för detta.

Artikel 12 - Administrativa avgifter

Tjänsteföretagen får bara åläggas en administrativ avgift. Medlemsstaterna skall offentliggöra avgifterna och göra justeringar till närmast följande år om de avgifterna som tagits ut under det aktuella året överstiger de administrativa kostnaderna. Avgifterna skall fördelas i proportion till företagens omsättning, och små och medelstora företag skall vara befriade från avgifter.

Artikel 13 - Användaravgifter för nyttjanderätter och ledningsrätter

I artikeln föreskrivs att avgifter får tas ut för användning av spektrum och nummer under förutsättning att man iakttar principerna om icke-diskrimininering, öppen redovisning, sakligt grundade skäl och proportionalitet i förhållande till syftet, samt att man följer de politiska målen för utveckling av innovativa tjänster och ökad konkurrens.

Artikel 14 - Ändring av rättigheter och skyldigheter

Enligt denna artikel skall medlemsstaterna i god tid anmäla planerade ändringar av rättigheter, villkor, förfaranden och avgifter, och ge berörda parter tillfälle att uttrycka sina synpunkter på ändringarna.

Artikel 15 - Offentliggörande av information

Enligt denna artikel skall medlemsstaterna på ett användarvänligt sätt offentliggöra och hålla alla uppgifter aktuella beträffande rättigheter, villkor, förfaranden och avgifter avseende allmänna auktorisationer, nyttjanderätter för radiofrekvenser, nyttjanderätter för nummer samt ledningsrätter.

Artikel 16 - Den inre marknadens funktion

Här föreskrivs att kommissionen med jämna mellanrum skall rapportera om hur den inre marknaden fungerar. Vidare föreskrivs att ytterligare harmoniseringsåtgärder får vidtas om hindren för den inre marknaden kvarstår.

Artikel 17 - Befintliga auktorisationer

Här finns övergångsbestämmelser som underlättar bytet från det gamla till det nya systemet utan att någon inskränkning av rättigheter eller utvidgning av skyldigheter behöver ske.

Artikel 18 - Införlivande med nationell lagstiftning

Detta är en standardartikel. Den 31 december 2001 föreslås som den sista dagen för införlivandet av direktivet med nationell lagstiftning.

Artikel 19 - Ikraftträdande

Detta är en standardartikel.

Artikel 20 - Adressater

Detta är en standardartikel.

Bilaga

Här ges en uttömmande förteckning över de villkor som får knytas till den allmänna auktorisationen eller till nyttjanderätter. Beträffande vissa villkor hänvisas till andra direktiv i förteckningen.

5. Slutsatser

I förslaget till direktiv om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster har man tagit hänsyn till resultaten av det offentliga samrådet om 1999 års översyn av det befintliga regelverket inom telekomområdet. Förslaget går ut på ett lindrigare och mer harmoniserat system för auktorisationer inom hela gemenskapen, med minsta möjliga regleringshinder för tillträde till marknaden. Syftet med detta är att befrämja framväxten av nya elektroniska kommunikationstjänster och att ge tjänsteleverantörer och konsumenter möjlighet att dra nytta av den inre europeiska marknadens stordriftsfördelar.

2000/0188 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [4],

[4] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [5],

[5] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [6],

[6] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [7], och

[7] EGT C

av följande skäl:

(1) Resultatet av det offentliga samrådet om 1999 års kommunikationsöversyn och vägledning för det nya regelverket, återgivet i kommissionens meddelande av den 26 april 2000 [8], visar att det i hela gemenskapen finns ett behov av mera harmoniserade och mindre betungande bestämmelser om marknadstillträde för elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät.

[8] KOM(2000) 239.

(2) Konvergensen mellan olika elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät och deras tekniska lösningar kräver att ett system för auktorisation införs som täcker alla närliggande tjänster på ett enhetligt sätt, oberoende av vilka tekniska lösningar som används.

(3) Systemet för tillståndsgivning för elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät bör vara så lite betungande som möjligt, för att stimulera framväxten av nya elektroniska kommunikationstjänster och för att tjänsteföretag och konsumenter skall kunna dra nytta av de stordriftsfördelar som en inre marknad innebär.

(4) Dessa mål uppnås bäst genom en allmän auktorisation för alla elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät, för vilken det inte krävs något uttryckligt beslut eller något särskilt dokument utfärdat av den nationella tillsynsmyndigheten, och genom att formkraven begränsas till en anmälan.

(5) De rättigheter som företagen har enligt den allmänna auktorisationen måste anges uttryckligen i denna för att likvärdiga marknadsvillkor skall råda inom hela gemenskapen och för att underlätta förhandlingar över nationsgränserna om samtrafik mellan allmänt tillgängliga kommunikationsnät.

(6) Beviljandet av särskilda rättigheter kan även fortsättningsvis behövas för radiofrekvenser och nummer (inbegripet korta servicenummer) från den nationella nummerplanen. Nummerrättigheter kan också erhållas från en europeisk nummerplan, till exempel den virtuella landskoden 3883, som tilldelats länder som är medlemmar av Europeiska post- och telesammanslutningen (CEPT). Dessa nyttjanderätter bör endast inskränkas om det krävs med hänsyn till knappheten på radiofrekvenser och till behovet av att säkerställa att det används på ett effektivt sätt.

(7) Villkoren som får fogas till allmän auktorisation och till särskilda nyttjanderätter bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att säkerställa att grundläggande gemenskapsrättsliga krav och skyldigheter följs.

(8) Särskilda skyldigheter som med stöd av gemenskapslagstifningen får åläggas tjänsteföretag som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät på grund av deras betydande inflytande på marknaden enligt definitionen i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] [9], bör införas åtskilda från de allmänna rättigheter och förpliktelser som följer av den allmänna auktorisationen.

[9] EGT L

(9) Den allmänna auktorisationen bör bara innehålla villkor som är specifika för sektorn för elektronisk kommunikation. Den bör inte underkastas villkor som redan gäller i kraft av annan nationell lagstiftning som inte är begränsad till denna sektor.

(10) Om efterfrågan på radiofrekvenser i ett särskilt frekvensområde överstiger tillgången, bör lämpliga och öppet redovisade förfaranden följas vid frekvenstilldelningen, för att diskriminering skall kunna undvikas och för att den knappa resursen skall kunna användas på ett optimalt sätt.

(11) Överenskommelser på det europeiska planet om harmonisering av tilldelningen av radiofrekvenser till särskilda företag bör följas strikt av medlemsstaterna vid beviljande av nyttjanderätter till radiofrekvenser från den nationella frekvensanvändningsplanen.

(12) Företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät kan behöva ett intyg om sina rättigheter, enligt den allmänna auktorisationen, när det gäller samtrafik och ledningsrätter, särskilt för att underlätta förhandlingar med andra myndigheter, på regional- eller lokalplanet, eller med tjänsteleverantörer i andra medlemsstater. Den nationella tillsynsmyndigheten bör därför på begäran, eller automatiskt vid anmälan om allmän auktorisation, ge företaget ett intyg med sådant innehåll.

(13) Påföljderna för överträdelser av de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen bör stå i proportion till hur allvarlig överträdelsen är. Utom i undantagsfall skulle det inte vara rimligt att återkalla rätten att tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät eller att använda radiofrekvenser eller nummer, i det fall ett företag brutit mot ett eller flera av villkoren för den allmänna auktorisationen. Detta gäller dock inte om en medlemsstat måste vidta brådskande åtgärder vid allvarliga hot mot den allmänna ordningen, statens säkerhet eller folkhälsan eller mot andra företags ekonomiska eller driftsmässiga intressen. Direktivet bör heller inte påverka sådana skadeståndskrav mellan företag som skall bedömas enligt nationell rätt.

(14) En rapporterings- och informationsskyldighet kan vara betungande för både tjänsteföretagen och de nationella tillsynsmyndigheterna. Sådana skyldigheter bör därför vara rimliga, sakligt motiverade och begränsade till vad som är absolut nödvändigt. Det finns ingen anledning att kräva att det systematiskt och regelbundet skall styrkas att alla villkor för den allmänna auktorisationen eller nyttjanderätten uppfylls. Företagen har rätt att få reda på vad den information som de bör tillhandahålla, skall användas till. Tillhandahållande av information bör inte göras till ett villkor för marknadstillträde. Direktivet bör inte påverka inte medlemsstaternas skyldigheter att lämna sådana uppgifter som krävs för att försvara gemenskapens intressen i samband med internationella överenskommelser.

(15) Administrativa avgifter får läggas på dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster för att finansiera den nationella tillsynsmyndighetens arbete med att administrera auktorisationssystemet och bevilja nyttjanderätter. Avgifterna bör begränsas till de faktiska administrativa kostnaderna för arbetet. Det bör därför finnas insyn i de nationella tillsynsmyndigheternas intäkter och kostnader, vilket bör åstadkommas genom årliga rapporter om uppburna avgifter och administrativa kostnader. Företagen kan då kontrollera att de administrativa kostnaderna och avgifterna är i balans. Administrativa avgifter får inte fungera som ett hinder för marknadstillträde. De bör därför fördelas i proportion till företagets omsättning för de berörda tjänsterna för det räkenskapsår som föregår avgiftsåret. Små och medelstora företag bör inte betala några administrativa avgifter.

(16) Utöver de administrativa avgifterna kan användaravgifter tas ut användningen av radiofrekvenser och nummer för att se till att dessa resurser används på ett optimalt sätt. Dessa användaravgifter bör inte hindra utvecklingen av innovativa tjänster och konkurrensen på marknaden.

(17) Medlemsstaterna kan på sakliga grunder behöva ändra rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa avgifter och användaravgifter när det gäller den allmänna auktorisationen och nyttjanderätter. Ändringarna bör anmälas i god tid till alla berörda parter så att de får möjlighet att yttra sig om dessa.

(18) För att uppfylla målet om god insyn krävs att tjänsteföretag, konsumenter och andra berörda parter lätt får tillgång till information om rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa avgifter, användaravgifter och beslut när det gäller tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster, nyttjanderätt till radiofrekvenser och nummer, nationella frekvensanvändningsplaner och nationella nummerplaner. Det är en viktig uppgift för de nationella tillsynsmyndigheterna att tillhandahålla och uppdatera sådan information och att samla in all viktig information om ledningsrätter, om dessa rättigheter administreras av någon annan myndighet.

(19) Det bör kontrolleras att den inre marknaden fungerar i kombination med de nationella auktorisationsbestämmelserna enligt detta direktiv. Om dessa kontroller visar att det fortfarande finns hinder för den inre marknaden, kan ytterligare åtgärder behövas. Bestämmelser om vilka förfaranden som skall användas för detta finns i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

(20) Ersättandet av auktorisationer som gäller när detta direktiv träder i kraft, med allmän auktorisation och invididuella nyttjanderätter enligt detta direktiv bör inte leda till utökade förpliktelser eller inskränkta rättigheter för de tjänsteföretag som har den tidigare formen av auktorisation, såvida inte det skulle få negativa konsekvenser för andra företags rättigheter och skyldigheter.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Mål och tillämpningsområde

1. Syftet med detta direktiv är att förverkliga en inre marknad för elektroniska kommunikationstjänster genom harmonisering och förenkling av de bestämmelser och villkor som gäller för auktorisation, vilket skall göra det enklare att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät i hela gemenskapen.

2. Direktivet gäller all auktorisation för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät.

Artikel 2

Definitioner

För detta direktiv skall definitionerna i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] gälla.

Artikel 3

Allmän auktorisation för elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät

1. Medlemsstaterna får endast hindra ett företag från att tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät, om detta är nödvändigt för att skydda den allmänna ordningen, statens säkerhet eller folkhälsan.

2. Tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät får endast underkastas allmän auktorisation. Det får krävas att det berörda företaget skall göra en anmälan, men inte att det skall ha erhållit ett uttryckligt beslut eller någon annat administrativt dokument från den nationella tillsynsmyndigheten innan det börjar utöva de rättigheter som följer av auktorisationen. Företaget får inleda sin kommersiella verksamhet direkt efter en sådan anmälan, under förutsättning att bestämmelserna om nyttjanderätt i artiklarna 5-7 är uppfyllda.

3. Den anmälan som avses i punkt 2 får inte innefatta mer än att en juridisk eller fysisk person lämnar en förklaring till den nationella tillsynsmyndigheten om att personen har för avsikt att börja tillhandahålla elektroniska kommunikationstjänster eller kommunikationsnät, tillsammans med det minimum av information som den nationella tillsynsmyndigheten behöver för att kunna föra ett register över dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät. Informationen skall inskränka sig till sådana uppgifter som namn på företaget och dess kontaktpersoner, företagets adress samt en kortfattad beskrivning av den tillhandahållna tjänsten.

Artikel 4

Grundläggande rättigheter som följer av den allmänna auktorisationen

Företag som erhållit sådan auktorisation som avses i artikel 3 har rätt att

a) tillhandahålla allmänheten elektroniska kommunikationstjänster och förhandla om samtrafik med andra som tillhandahåller allmänt tillgängliga kommunikationstjänster som är underkastade allmän auktorisation i gemenskapen i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv [om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning] [10],

[10] EGT L

b) anlägga elektroniska kommunikationsnät och beviljas de ledningsrätter som behövs i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster],

c) får möjlighet att bli utsedd att tillhandahålla tjänster som ingår i ett åtagande om samhällsomfattande tjänster på delar av eller hela det nationella territoriet i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] [11].

[11] EGT L

Artikel 5

Nyttjanderätter för radiofrekvenser och nummer

1. Om det är möjligt och särskilt om risken för skadlig störning är försumbar, skall medlemsstaterna inte kräva att individuella nyttjanderätter beviljas som förutsättning för användningen av radiofrekvenser, utan skall i stället knyta villkoren för användning av radiofrekvenser till den allmänna auktorisationen.

2. Om individuella rättigheter måste beviljas för användningen av radiofrekvenser och nummer, skall medlemsstaterna på begäran bevilja företag som tillhandahåller tjänster enligt den allmänna auktorisationen, sådana rättigheter, om detta inte strider mot bestämmelserna i artiklarna 6 och 7 eller andra bestämmelser som skall garantera att dessa resurser används på ett effektivt sätt i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

Dessa nyttjanderätter skall beviljas genom ett öppet och icke-diskriminerande förfarande med god insyn. Medlemsstaterna skall vid beviljandet av nyttjanderätten ange om och på vilka villkor denna kan överlåtas i enlighet med artikel 8 i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster]. Om en medlemsstat beviljar nyttjanderätter för viss tid skall giltighetstiden vara skälig för den ifrågavarande tjänsten.

3. Beslut om nyttjanderätt skall fattas, delges och offentliggöras så snart som möjligt - när det gäller nummer inom två veckor efter det att ansökan mottagits av den behöriga myndigheten och när det gäller radiofrekvenser inom sex veckor.

4. Medlemsstaterna får endast begränsa beviljandet av nyttjanderätter när så är nödvändigt för att garantera en effektiv användning av radiofrekvenser och i enlighet med artikel 7. Medlemsstaterna skall bevilja nyttjanderätter om det finns frekvenser lediga.

Artikel 6

Villkor som är fogade till den allmänna auktorisationen och till nyttjanderätter för radiofrekvenser och nummer

1. Den allmänna auktorisationen för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät samt nyttjanderätter för radiofrekvenser och nyttjanderätter för nummer omfattas endast av de villkor som är upptagna i grupp A, B respektive C i bilagan. Dessa villkor skall vara sakligt motiverade med avseende på den berörda tjänsten, samt icke-diskriminerande, rimliga och öppet redovisade.

2. Särskilda skyldigheter som kan åläggas dels sådana företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät, om företagen har ett betydande inflytande på marknaden enligt artikel 8 i direktivet [om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning], dels sådana företag som i enlighet med direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster] utsetts till att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster skall i rättsligt avseende vara åtskilda från de generella rättigheter och skyldigheter som följer av den allmänna auktorisationen. I syfte att ge företagen insyn i förfarandet skall i den allmänna auktorisationen anges de kriterier och förfaranden som gäller när sådana särskilda skyldigheter åläggs enskilda företag.

3. Den allmänna auktorisationen får bara innehålla villkor som är specifika inom området för det aktuella direktivet i enlighet med grupp A i bilagan, och den får inte innehålla någon upprepning av villkor som redan gäller för företagen i kraft av annan nationell lagstiftning.

4. Medlemsstaterna får inte upprepa villkor som gäller för den allmänna auktorisationen när de beviljar nyttjanderätter till radiofrekvenser eller nummer.

Artikel 7

Förfarande för att begränsa beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser

1. En medlemsstat som överväger att begränsa beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser skall

a) beakta behovet av att maximera användarnas nytta och att underlätta en ökad konkurrensutveckling,

b) ge alla berörda parter, inbegripet användare och konsumenter, tillräcklig möjlighet att inom en tidsfrist som inte får understiga 30 dagar inkomma med synpunkter på en sådan begränsning,

c) offentliggöra beslutet att begränsa beviljandet av nyttjanderätter tillsammans med en motivering,

d) se över begränsningarna med rimliga intervall eller på begäran av företagen, samt

e) uppmana till ansökningar om nyttjanderätt.

2. En medlemsstat som konstaterar att ytterligare nyttjanderätter till radiofrekvenser kan beviljas, skall offentliggöra detta konstaterande och uppmana till ansökningar om dessa rättigheter.

3. En medlemsstat som behöver begränsa beviljandet av nyttjanderätter till radiofrekvenser skall bevilja sådana rättigheter på grundval av sakliga, icke-diskriminerande, detaljerade, öppet redovisade och rimliga urvalskriterier. Vid urvalet skall man beakta behovet av att främja en ökad konkurrens, utvecklingen av innovativa tjänster samt att maximera användarnas nytta.

4. Om anbudsförfaranden skall användas kan medlemsstaten förlänga den sexveckorsperiod som anges i artikel 5.3 med så lång tid som behövs, dock högst med sex månader, för att se till att förfarandet blir rättvist, rimligt och öppet samt ger god insyn för alla berörda parter,.

Dessa tidsfrister påverkar inte bestämmelserna i internationella överenskommelser om användning av radiofrekvenser och positioner i omloppsbanor.

Artikel 8

Harmoniserad tilldelning av radiofrekvenser

Om användningen av radiofrekvenser har harmoniserats, och villkor och förfaranden för tillträde överenskommits i enlighet med beslutet [om ett regelverk för radiospektrumpolitiken i Europeiska gemenskapen] [12] och med andra gemenskapsbestämmelser, skall medlemsstaterna bevilja nyttjanderätt till radiofrekvenser i enlighet med dessa bestämmelser. De får inte införa några villkor, ytterligare kriterier eller förfaranden som kan begränsa, ändra eller fördröja ett korrekt genomförande av den harmoniserade tilldelningen av radiofrekvenser.

[12] EGT L

Artikel 9

Intyg som kan underlätta utövande av ledningsrätter och samtrafikrätter

Ett företag kan begära att en medlemsstat inom en vecka skall utfärda ett intyg om företagets rätt att ansöka om ledningsrätter eller att förhandla om samtrafik i enlighet med den allmänna auktorisationen för att på så sätt göra det lättare för företaget att utöva dessa rättigheter på andra myndighetsnivåer eller i förhållande till andra företag. Ett sådant intyg kan också utfärdas automatiskt när en sådan anmälan som avses i artikel 3.2 görs.

Artikel 10

Uppfyllande av villkoren för den allmänna auktorisationen eller för nyttjanderätter

1. De nationella tillsynsmyndigheterna får kräva att företag, som tillhandahåller elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät som omfattas av den allmänna auktorisationen eller som har nyttjanderätter till radiofrekvenser eller nummer, tillhandahåller den information som anges i artikel 11 och som krävs för att kontrollera att företaget uppfyller de villkor som gäller för den allmänna auktorisationen eller nyttjanderätterna.

2. Om en nationell tillsynsmyndighet finner att ett företag inte uppfyller ett eller flera av villkoren för den allmänna auktorisationen eller för nyttjanderätterna, skall den underrätta företaget om detta och ge företaget rimlig möjlighet att inom en månad från underrättelsen eller inom en annan frist som överenskommits mellan det berörda företaget och den nationella tillsynsmyndigheten, inkomma med synpunkter eller åtgärda eventuella brister.

3. Om företaget inte åtgärdar bristen inom den frist som anges i punkt 2, skall den nationella tillsynsmyndigheten vidta lämpliga och rimliga åtgärder för att se till att villkoren uppfylls. Företaget skall informeras om åtgärderna och motiven för dessa senast en vecka efter det att de beslutades och minst en vecka innan de träder i kraft.

4. Om det bristande uppfyllandet av villkoren för den allmänna auktorisationen eller för nyttjanderätterna utgör ett direkt och allvarligt hot mot den allmänna ordningen, statens säkerhet eller folkhälsan, eller orsakar allvarliga ekonomiska eller driftsmässiga problem för andra som tillhandahåller eller använder elektroniska kommunikationstjänster och kommunikationsnät, kan medlemsstaten vidta provisoriska skyddsåtgärder för att komma till rätta med problemet. Företaget skall därefter ges rimligt tillfälle att inkomma med synpunkter och föreslå åtgärder.

5. Företag skall kunna överklaga de åtgärder som en medlemsstat vidtar enligt denna artikel i enlighet med det förfarande som anges i artikel 4 i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

Artikel 11

Information som krävs för allmän auktorisation och för nyttjanderätter

1. Utöver sådana informations- och rapporteringsskyldigheter som följer av annan nationell lagstiftning än för den allmänna auktorisationen får medlemsstaterna inte kräva att företagen tillhandahåller mer information i samband med allmän auktorisation än vad som står i proportion till syftet och är sakligt motiverat för

a) att på ett systematiskt sätt kunna kontrollera att villkoren 1 och 2 i grupp A, villkor 6 i grupp B samt villkor 5 i grupp C i bilagan, samt de skyldigheter som avses i artikel 6.2, är uppfyllda,

b) att, i det enskilda fallet kunna kontrollera att villkoren i bilagan är uppfyllda, när det inkommit klagomål eller den nationella tillsynsmyndigheten av andra skäl misstänker att något villkor inte uppfylls,

c) anbudsförfaranden för radiofrekvenser,

d) att kunna offentliggöra jämförande kvalitets- och prisöversikter över tjänsterna för konsumenternas bästa,

e) användning i klart definierade statistiska sammanhang,

f) att kunna utföra de marknadsanalyser som avses i direktivet [om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning] och direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

De uppgifter som nämns i punkterna a), b), d), e) och f) i punkt 1 får inte begäras in före ett tillträde till marknaden eller som villkor för detta.

2. En medlemsstat, som kräver att ett företag skall tillhandahålla sådan information som anges i punkt 1, skall upplysa företaget om det bestämda ändamål som informationen skall användas för.

Artikel 12

Administrativa avgifter

1. De administrativa avgifterna som tas ut av företag som tillhandahåller en tjänst i enlighet med allmän auktorisation,

a) får sammanlagt täcka enbart de administrativa kostnaderna för administration, kontroll och genomförande av systemet med den allmänna auktorisationen i fråga, samt för beviljande av nyttjanderätter,

b) skall fördelas mellan de enskilda företagen i proportion till respektive företags omsättning under närmast föregående räkenskapsår för de tjänster vilka omfattas av den allmänna auktorisationen eller för vilka nyttjanderätterna har beviljats och vilka tillhandahållits på den inhemska marknaden i den medlemsstat som tar ut avgiften.

2. Företag, vilkas årsomsättning för de tjänster som avses i punkt 1 b understiger tio miljoner euro, skall vara befriade från administrativa avgifter.

3. Medlemsstater som tar ut administrativa avgifter skall årligen offentliggöra en översikt över sina administrativa kostnader och den sammanlagda summan av uppburna avgifter. Om summan av de uppburna avgifterna överstiger kostnaderna skall erforderliga justeringar göras till närmast följande år.

Artikel 13

Användaravgifter för nyttjanderätter och ledningsrätter

Medlemsstaterna får låta tilldelningsmyndigheten ta ut användaravgifter för nyttjanderätter till radiofrekvenser, för nyttjanderätter till nummer eller för ledningsrätter, varvid användaravgifterna skall tillgodose behovet av att åstadkomma en optimal användning av dessa resurser. Användaravgifterna skall vara icke-diskriminerande, öppet redovisade och sakligt motiverade samt stå i proportion till det avsedda syftet, varvid särskild hänsyn skall tas till behovet av att främja utvecklingen av nyskapande tjänster och ökad konkurrens.

Artikel 14

Ändring av rättigheter och skyldigheter

Medlemsstaterna får ändra rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa avgifter och användaravgifter avseende allmänna auktorisationer och nyttjanderätter eller ledningsrätter i sakligt motiverade fall och på ett sätt som står i proportion till syftet med ändringen. Medlemsstaterna skall på vederbörligt sätt anmäla sin avsikt att göra sådana ändringar och ge berörda parter, inbegripet användare och konsumenter, en tillräcklig frist på minst fyra veckor för att de skall kunna lämna sina synpunkter på de föreslagna ändringarna.

Artikel 15

Offentliggörande av information

1. Medlemsstaterna skall sörja för att all information av betydelse om sådana rättigheter, villkor, förfaranden, administrativa avgifter, användaravgifter och beslut, vilka rör allmänna auktorisationer och nyttjanderätter, offentliggörs och hålls aktuell på erforderligt sätt så att alla berörda parter lätt kan få tillgång till informationen.

2. Om administrativa avgifter, användaravgifter, förfaranden och villkor avseende ledningsrätter avgörs på olika nivåer i den offentliga förvaltningen, skall medlemsstaterna offentliggöra och hålla ett register aktuellt om alla sådana administrativa avgifter, användaravgifter, förfaranden och villkor på erforderligt sätt så att alla berörda parter lätt kan få tillgång till informationen.

Artikel 16

Den inre marknadens funktion

Om det råder skillnader mellan olika medlemsstater i fråga om administrativa avgifter, användaravgifter, förfaranden eller villkor för allmän auktorisation eller beviljande av nyttjanderätter, och dessa skillnader skapar hinder för den inre marknadens funktion, får kommissionen anta bestämmelser för att harmonisera sådana administrativa avgifter, användaravgifter, förfaranden eller villkor i enlighet med förfarandet i artikel 19.3 i direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

För att fastställa om det finns några sådana hinder för den inre marknaden skall kommissionen regelbundet se över hur de nationella auktorisationssystemen fungerar och hur tjänsteleveranserna över nationsgränserna inom gemenskapen utvecklas och rapportera detta till Europaparlamentet och rådet.

Artikel 17

Befintliga auktorisationer

1. Om det redan finns auktorisationer i medlemsstaterna när detta direktiv träder i kraft, skall medlemsstaterna bringa dem i överensstämmelse med bestämmelserna i detta direktiv senast den 31 december 2001.

2. I de fall tillämpningen av punkt 1 skulle innebära en inskränkning av de rättigheter eller en utvidgning av de skyldigheter som gäller enligt redan befintliga auktorisationer, får medlemsstaterna förlänga giltighetstiden för dessa rättigheter och skyldigheter längst till och med den 30 juni 2002, under förutsättning att andra företags rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen inte påverkas av detta. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana förlängningar och motivera dem.

Artikel 18

Införlivande med nationell lagstiftning

1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2001 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna dels texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv, dels texterna till eventuella påföljande ändringar av dessa bestämmelser.

Artikel 19

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 20

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA

De villkor som avses i artiklarna 6.1 och 11 a i detta direktiv och som är upptagna i respektive grupp i denna bilaga bildar den största uppsättning av villkor som får fogas till allmänna auktorisationer (grupp A), nyttjanderätter till radiofrekvenser (grupp B) och nyttjanderätter till nummer (grupp C).

A. Villkor som får knytas till allmänna auktorisationer

1. Ekonomiska bidrag för finansiering av samhällsomfattande tjänster i enlighet med direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

2. Administrativa avgifter i enlighet med artikel 12 i detta direktiv.

3. Driftskompatibilitet hos tjänster och samtrafik mellan nät i enlighet med direktivet [om tillträde till och samtrafik med avseende på elektroniska kommunikationsnät och tillhörande utrustning].

4. Tillhandahållande av nummer från den nationella nummerplanen till slutanvändare i enlighet med direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

5. Miljöskyddskrav, stadsplaneringskrav och krav utifrån fysisk riksplanering, innefattande villkor knutna till upplåtande av offentlig- eller privatägd mark och villkor knutna till samlokalisering och gemensamt utnyttjande av utrustning i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

6. Obligatorisk överföring av bestämda radio- och TV-sändningar i enlighet med direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

7. Sådant skydd av personuppgifter och privatliv som är specifikt för sektorn för elektronisk kommunikation i enlighet med direktivet [om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation].

8. Konsumentskyddsbestämmelser som är specifika för sektorn för elektronisk kommunikation, inbegripet villkor enligt direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

9. Skyldigheter i anslutning till sändningsinnehåll, med betoning på sådana skyldigheter som rör skydd av minderåriga i enlighet med artikel 2 a i rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG.

10. Information som skall tillhandahållas i enlighet med ett anmälningsförfarande enligt artikel 3.3 i detta direktiv eller för andra ändamål, som är upptagna i artikel 11 i detta direktiv.

11. Möjliggörande av lagenligt uppfångande av uppgifter genom behöriga nationella myndigheters försorg i enlighet med direktivet [om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom sektorn för elektronisk kommunikation] och direktiv 95/46/EG.

12. Villkor för användning vid storolyckor för att trygga kommunikationen mellan räddningstjänster och myndigheter och trygga sändningar till allmänheten.

13. Åtgärder för att i enlighet med gemenskapslagstiftningen begränsa allmänhetens exponering för elektromagnetiska fält från elektroniska kommunikationsnät.

B. Villkor som får knytas till nyttjanderätter för radiofrekvenser

1. Angivande av den tjänst som frekvensen skall användas för, inbegripet villkor för det innehåll som skall tillhandahållas.

2. Ändamålsenligt utnyttjande av frekvenserna i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

3. Undvikande av skadliga störningar.

4. Maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i detta direktiv.

5. Överlåtelse av rättigheter och villkor för detta i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster]

6. Användaravgifter i enlighet med artikel 13 i detta direktiv.

7. Varje åtagande som under loppet av ett anbudsförfarande har gjorts av det företag som erhåller nyttjanderätten.

C. Villkor som får knytas till nyttjanderätter för nummer

1. Angivande av den tjänst som numret skall användas för.

2. Ändamålsenligt utnyttjande av numren i enlighet med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

3. Krav på nummerportabilitet i enlighet med direktivet [om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

4. Maximal giltighetstid i enlighet med artikel 5 i detta direktiv.

5. Överlåtelse av rättigheter och villkor för en sådan överlåtelse i överensstämmelse med direktivet [om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster].

6. Användaravgifter i enlighet med artikel 13 i detta direktiv.

FINANSIERINGSÖVERSIKT

Budgetkonsekvenserna av detta direktiv täcks av finansieringsöversikten i direktivet om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster.

KONSEKVENSANALYS FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

Beteckning på förslaget:

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster.

Dokumentets referensnummer:

Förslaget

1. Varför behövs det, med tanke på subsidiaritetsprincipen, gemenskapslagstiftning på detta område, och vilka är huvudmålen-

Direktivet är en del av ett nytt regelverk som syftar till att säkerställa att sektorn för elektronisk kommunikation fortsätter att utvecklas som en konkurrensutsatt marknad till gagn för alla de företag och privatpersoner i gemenskapen som använder elektroniska kommunikationstjänster.

Det finns ett omfattande stöd för åsikten att det är viktigt att konsolidera den inre marknaden på detta område, och anpassning av existerande gemenskapsregler anses vara det effektivaste sättet att uppnå detta.

Konsekvenser för företagen

2. Vilka påverkas av förslaget-

Det nya regelverket som helhet kommer att leda till ökad konkurrens, innovativa produkter och mer valuta för pengarna, något som företag av alla storlekar kommer att kunna dra nytta av.

Det att kommer att bli lättare för företag som tillhandahåller elektroniska nätverk att komma in på marknaden, eftersom förslaget innebär att de administrativa hindren reduceras till ett minimum.

3. Vilka åtgärder måste företagen vidta för att följa förslaget-

Genom detta förslag läggs skyldigheter i första hand på medlemsstater eller nationella tillsynsmyndigheter. Ingen av artiklarna berör företagen direkt.

4. Vilka ekonomiska verkningar förväntas förslaget få-

Förslaget är utformat så att det skall befrämja tillväxten i sektorn och därmed skapa sysselsättning både inom sektorn och på besläktade marknader.

Genom detta förslag kommer man att se till att den europeiska marknaden för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster även i fortsättningen kommer att erbjuda attraktiva investeringsmöjligheter på global nivå.

Förslaget kommer att leda till ökad konkurrenskraft hos företagen inom sektorn genom att de får det lättare att komma in på marknaden. Detta kommer att vara till nytta även för ekonomin som helhet, eftersom alla företag behöver effektiv kommunikationsinfrastruktur.

5. Innehåller förslaget åtgärder för att ta hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (inskränkningar eller skillnader i kraven, el. dyl.)-

Generellt sett är syftet med detta förslag att minska regleringsbördan för alla företag inom sektorn för elektronisk kommunikation. Exempelvis är bördan i samband med individuella tillstånd oproportionerligt tung för små och medelstora företag. Därför är det dessa företag som kommer att vinna mest på att man tar bort individuella tillstånd och i högre grad förlitar sig på allmän auktorisation. Vidare krävs enligt artikel 12 att alla administrativa myndighetsavgifter för auktorisation måste stå i proportion till omsättningen hos det aktuella företaget, och att företag med en årsomsättning på mindre än 10 miljoner euro kommer att vara befriade från administrativa avgifter.

Rådfrågade

6. Förteckning över organisationer som rådfrågats om förslaget och som fört fram särskilda synpunkter.

I 1999 års kommunikationsöversyn från november 1999 [KOM(1999) 539] efterlyste kommissionen synpunkter på många aspekter av dessa förslag. 229 organisationer och privatpersoner har svarat. En lista över dessa återfinns på följande webbplats: http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/review99/comments/comments.html Huvudinriktningarna bland svaren sammanfattas i ett meddelande om resultaten av det offentliga samrådet [KOM(2000) 239]. Den 28 april skickade man dessutom ut ett arbetsdokument med en sammanfattning av de viktigaste bestämmelserna i detta förslag. 128 organisationer och privatpersoner har lämnat synpunkter på arbetsdokumentet. En lista över dessa återfinns på följande webbplats:

http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/review99/nrfwd/comments.html