SV Europeiska unionens officiella tidning C 294/38

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”REACH – kemikalielagstiftning”

(2005/C 294/08)

Den 14 december 2004 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs presidium att i enlighet med tillämpningsföreskrifterna till artikel 29 i arbetsordningen utarbeta ett tilläggsyttrande om REACH – kemikalielagstiftning.

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 16 juni 2005. Föredragande var Paolo Braghin.

Vid sin 419:e plenarsession den 13 juli 2005 (sammanträdet den 13 juli 2005) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 52 röster för, 2 röster emot och 2 nedlagda röster:

1. Inledning

1.1 Kommissionens förslag till förordning om inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet och om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier gav upphov till en bred debatt med deltagande av EU-institutionerna, de nationella myndigheterna, kemiindustrin och andra branscher, fackföreningarna och många icke-statliga organisationer (1).

1.2 En rad punkter i kommitténs föregående yttrande (2) har mötts med intresse i den pågående debatten, bland annat följande tre krav: — En serie studier bör genomföras i efterhand för att utvärdera konsekvenserna av tillämpningen av förslaget inom vissa näringslivssektorer, omfattningen och konsekvenserna av att riskämnen tas bort från marknaden, inrättandet av ett strategiskt partnerskap för att ta fram pilotprojekt vad gäller genomförandet samt följderna i de nya medlemsstaterna. — Behovet av att förenkla de uppgifter som åläggs företagen och minska kostnaderna i syfte att undvika försämrad konkurrenskraft eller utlokalisering av företag, utan att äventyra den prioriterade målsättningen att skydda hälsa och miljö. — Det finns skäl att stärka och anpassa kemikaliemyndighetens roll och att låta alla berörda aktörer vara representerade.

1.3 Två studier som har genomförts inom ramen för den avsiktsförklaring som undertecknats av kommissionen och Unice-Cefic har skapat en bättre förståelse för problemen inom vissa industribranscher. Sådana konsekvensanalysstudier har visat att vissa av de farhågor som ursprungligen uttrycktes var överdrivna, men att det fortfarande finns en viss oro som innebär att det krävs ytterligare insatser för att göra systemet mer effektivt och sammanhängande.

1.3.1 Bland de viktigaste resultaten från den studie som genomfördes av konsultföretaget KPMG, Business Impact Case Study (3) , kan nämnas följande: — Det verkar inte som om högvolymämnen kommer att dras tillbaka till följd av registreringskraven enligt Reach. Risken är störst att ämnen som produceras i mindre volymer än 100 ton blir mindre eller inte alls lönsamma till följd av Reach-kraven. Av de 152 ämnen som granskades i detalj, fann man att endast 10 ämnen riskerade att tas bort från marknaden på grund av att de blivit föga eller inte alls lönsamma. — Det verkar inte som om nedströmsanvändarna kommer att drabbas av att ämnen som är tekniskt viktiga för dem dras tillbaka. Dessa ämnen kommer att registreras, i vissa fall trots att de riskerar att bli olönsamma. — Engångskostnaderna för kemikalieleverantörernas registrering kan i vissa fall vara avsevärda och leda till att de rationaliserar produktportföljerna. Detta skulle framför allt få konsekvenser för ämnen som kemikalieleverantörerna inte anser ha avgörande teknisk betydelse för kunderna. — Om det sker ett stort tillbakadragande av ämnen från marknaden kan omstruktureringskostnaderna och kostnaderna för att ta fram nya ämnen bli mycket höga. (bland annat på grund av behovet av att genomföra studier, tester och validering hos användarna). — De ökade kostnaderna kommer i de flesta fall att kunna absorberas eller föras vidare. Det blir dock mer problematiskt för de små och medelstora företagen. — Det är osäkert vilka effekter Reach får för innovation. I de fall som granskas i studien finns det inget som tyder på att FoU-resurserna automatiskt kommer att omdirigeras till följd av Reach, och inte heller väntas några ökningar av FoU-resurserna.. — Företagen har kunnat konstatera vissa ekonomiska fördelar när det gäller ökad tillgång till information om ämnenas egenskaper och farliga komponenter i olika beredningar, förenklad riskhantering och rationalisering av antalet ämnen. — Vissa farhågor har uttryckts avseende möjligheterna att få till stånd ett funktionellt system och problemen med konfidentiella uppgifter. Formulerare och nedströmsanvändare har uttryckt oro för att kemikalieproducenterna eventuellt inte vill uppge vissa användningar i registreringsunderlaget. — Användare av oorganiska ämnen (framför allt råvaror) behöver ytterligare klargöranden angående bestämmelserna för registrering i Reach.

1.3.2 I studien om de nya medlemsstaterna (4) konstateras att kunskaperna om Reach ännu är begränsade. Följande punkter tas upp: — Väsentliga kostnadsökningar förväntas bara i några få fall. — De direkta kostnader som skall täckas kan i vissa fall vara mycket höga i förhållande till intäkterna eller innebära en mycket lägre vinstmarginal. — Några ämnen har fastställts som sårbara eftersom vinstmarginalen redan nu är begränsad. — De företag som är beroende av marknader öster om EU kommer att drabbas hårdast.

1.4 Resultaten av dessa studier och den pågående debatten har riktat uppmärksamheten på några aspekter som de berörda ekonomiska aktörerna betraktar som kritiska och som kommittén tänker behandla ytterligare i nära anslutning till det arbete som pågår i rådet och Europaparlamentet.

2. Kriterier och tidsramar för registrering

2.1 I förslaget till förordning avskaffar man den nuvarande artificiella uppdelningen mellan ”existerande ämnen”, dvs. alla kemikalier som fanns på marknaden i september 1981, och ”nya ämnen”, dvs. ämnen som släppts ut på marknaden efter detta datum. Ett registreringskrav fastställs för ämnen som sådana eller i beredningar (art. 5) som tillverkas eller importeras i mängder på minst 1 ton per år (art. 5.1 andra stycket). Principen att endast registrerade ämnen får tillverkas i och importeras till gemenskapen fastställs också (art. 19.1).

2.2 Infasningsbestämmelser fastställs också för de ämnen som för närvarande tillverkas eller förs ut på inre marknaden (uppskattningsvis cirka 30 000). Det innebär att de införs successivt i registreringssystemet beroende på hur stora mängder som produceras eller importeras av det enskilda företaget (art. 21). Infasningsbestämmelserna föreskriver en tidsgräns på 3 år för registrering av större mängder (mer än 1 000 ton/år) och för ämnen som i dag klassificeras som CMR-ämnen (5) i kategori 1 och 2, 6 år för ämnen som produceras eller importeras i mängder på 100 ton eller mer per år och 11 år för ämnen som produceras eller importeras i mängder på 1 ton eller mer per år.

2.3 Detta arbetssätt, som bygger på kvantiteten, har ifrågasatts på olika grunder, framför allt för att det vid fastställandet av tidsgränsen för registreringen inte tar hänsyn till de faktiska risker som är förknippade med det enskilda ämnet. En prioritering på grundval av riskerna skulle vara mer motiverad av vetenskapliga och ekonomiska skäl, men för att kunna fastställa vilka ämnen som är prioriterade skulle man behöva inleda en iterativ process för att fastställa den inneboende risken (hazard) och de risker som är förknippade med exponering (exposure) för att komma fram till en värdering (assessment) med åtföljande riskhantering (risk management).

2.4 EESK anser alltså att kriteriet med prioritering efter kvantitet visserligen är oprecist, vilket också framfördes i det tidigare yttrandet (6), men att det ändå är det mest praktiska för att uppnå de önskade målen och ersätta det aktuella systemet, som allmänt anses föga effektivt. Det föreslagna systemet tar för övrigt även hänsyn till högriskämnen som CMR-ämnen i kategori 1 och 2. Kommissionens arbetssätt som grundar sig på kvantiteten (ett grovt mått på den potentiella exponeringen) men som också tar hänsyn till den potentiella risken, tycks vara lättare att genomföra och tydligare och bättre i stånd att garantera tillräcklig rättsäkerhet för aktörerna.

3. Förenkling av lagstiftningen

3.1 Strukturen i förslaget till förordning är enligt EESK komplex och svårbegriplig, något som i viss mån orsakat förvirring och oro hos många aktörer, särskilt i branscher som inte producerar kemiska ämnen i egentlig bemärkelse, samt hos importörer, små och medelstora företag och användare i senare led, som ibland inte har de kunskaper och de tekniska strukturer som krävs för att beskriva den särskilda användningen och den därtill hörande riskhanteringen om så skulle krävas av dem. De omfångsrika tekniska bilagorna utgör också hinder för fullständig förståelse och tillämpning av Reach-systemet.

3.2 EESK skulle därför gärna se att kommissionen mot bakgrund av de yttranden och ändringsförslag som framkommit vid första behandlingen gör en insats för att förbättra läsbarheten i förordningen och granskar möjligheterna att disponera om texten och på olika ställen ändra den ordning som kapitel och artiklar uppträder i. I första hand behöver man genom mer precisa definitioner klargöra tillämpningsområdet och gruppundantagen, samt tidsgränserna för registrering och de olika krav som ställs beroende på vilken mängd det gäller.

3.3 När man väl har klargjort vilka krav som ställs på producenter och importörer i förhållande till den mängd de producerar och typ av produktionsprocess, kommer även mer komplexa aspekter att bli mer begripliga, till exempel mekanismen för gemensamt utnyttjande av data, informationsansvar och former för information i distributionskedjan samt krav och ansvar när det gäller användare i senare led.

3.4 Kommittén föreslår även att de bilagor som inte utgör lagstiftning, t.ex. bilaga X, visserligen även fortsättningsvis nämns uttryckligen och utgör en operativ referenspunkt, men utarbetas gemensamt av myndigheter och sakkunniga inom berörda sektorer, precis som föreskrivs i IPPC-direktivet när det gäller bästa tillgängliga teknik och BREF (7). Ju enklare och begripligare denna stora mängd teknisk information är, desto lättare går det att göra en korrekt bedömning av företagens skyldigheter och kostnader. En sådan åtskillnad skulle också möjliggöra en anpassning till den snabba tekniska och vetenskapliga utvecklingen utan onödig byråkrati.

3.5 EESK ser positivt på kommissionens satsning på att utarbeta operativa riktlinjer för projekten om det praktiska genomförandet av lagen (Reach Implementation Projects, RIP). Sådana instrument är väsentliga för det praktiska genomförandet av förslaget, eftersom de gör det möjligt för operatörerna och de berörda myndigheterna att vänja sig och få en grundlig förståelse för hur systemet fungerar.

3.6 EESK hoppas att ytterligare satsningar skall göras på att involvera industriförbund, fackföreningar och branschorganisationer för att det ute på fältet skall skapas ett samarbete mellan myndigheter, företag, yrkesorganisationer och fackförbund för ett effektivt genomförande av systemet. I detta syfte hoppas kommittén att stödstrukturer kommer att utvecklas, t.ex. de nationella stödfunktioner som kommissionen nu studerar.

4. Förhandsregistrering

4.1 I artikel 26 fastställs skyldigheten att förhandsregistrera: Varje potentiell registrant av ämnen som skall registreras i enlighet med Reach-systemet skall lämna in föreskriven information till myndigheten minst 18 månader innan tidsfristen går ut (en tidsfrist som är 3 år för större mängder [mer än 1 000 ton/år] och 6 år för mängder på mer än 1 ton). Tillverkare och importörer av ämnen i mindre mängder än 1 ton och användare i senare led kan frivilligt bidra till gemensamt utnyttjande av data.

4.2 De uppgifter som föreskrivs i artikel 26.1 utgör en lämplig grund för att främja det gemensamma utnyttjandet av information om enskilda ämnen och därmed eventuella överenskommelser om gemensamt inlämnande av uppgifter och genomförande av tester (vilket leder till lägre kostnader). EESK anser emellertid inte att detta är tillräckligt för att utvärdera den potentiella risk som ett ämne innebär, i syfte att kunna fastställa nya prioriteringskriterier för registreringen. För att uppnå detta skulle det behövas fler uppgifter, vilket skulle kräva längre tid, större kostnader och mer byråkrati. Risken finns att detta skulle kunna slå hårt mot små producenter och små importörer och mot myndigheten som skall förvalta uppgifterna.

4.3 EESK anser mot bakgrund av de olika förslag som diskuterats att man bör välja de förslag som säkerställer de grundläggande målen och de tidsfrister som för närvarande föreskrivs (och därmed undvika osäkerhet och förvirring bland berörda operatörer), och som enligt de fallstudier som genomförts innebär minsta möjliga börda för de mest sårbara aktörerna.

5. Rekommendationer för ett effektivt och hanterbart Reach-system

För att registreringen skall fungera effektivt bör följande klargöras för aktörerna:

1. Vilka ämnen som omfattas av det föreslagna systemet.

2. Tillämpningsområdet, med förtydligande i synnerhet av vilka undantagskriterier som gäller och vilka kategorier som undantas (bestämmelser för detta finns nu i en rad olika artiklar i förordningen).

3. Vilka skyldigheter som gäller för informationsflödet mellan producenter, importörer och användare i senare led (industriella och yrkesmässiga) för ett och samma ämne.

4. Vilka mekanismer, incitament och ekonomiska fördelar det finns med att slå sig samman i samband med registreringen av ett ämne.

5.1 Definition av ämne: De fallstudier som genomförts har bekräftat att det finns stor osäkerhet när det gäller vilka ämnen (i synnerhet oorganiska) som omfattas av Reach-systemet. EESK gläder sig åt att man håller på att utarbeta ett särskilt genomförandeprojekt (Reach Implementation Project (RIP)) som kommer att klargöra för myndigheter och företag vilka ämnen som i praktiken omfattas av Reach-systemet.

5.2 Tillämpningsområde: Det vore lämpligt att upprätta en sammanfattande tabell för aktörerna med detaljerade uppgifter om de grupper som undantas, särskilt de som redan reglerats i annan gemenskapslagstiftning. Detta skulle göra det lättare att säkerställa att Reach-systemets hälso- och miljömål uppnås. EESK instämmer i att det är nödvändigt att undvika all överlappning med därtill hörande dubbla åligganden, och önskar precisa anvisningar som skulle undanröja all kvardröjande osäkerhet på detta område.

5.3 Informationsflöde: Reach-systemet kan fungera effektivt endast om informationsflödet mellan aktörer i tidigare led och användare i senare led är tillräckligt. Utan ett sådant informationsflöde i båda riktningar, även mellan olika tillverkningssektorer, blir det omöjligt att vidta korrekta åtgärder vad avser riskhantering och skydd av arbetstagare, konsumenter och miljö. Kommittén står bakom arbetssättet att producenter och importörer genomför en utvärdering av exponeringsscenarier och risker i förhållande till ”identifierade användningar” när så krävs. Detta bör göras i god tro och på ett ansvarsfullt sätt med användning av tydliga begrepp som är stadfästa i lagstiftning och rättspraxis.

5.3.1 EESK vill understryka att de uppgifter som den europeiska kemikaliemyndigheten samlar in om de ämnen som registreras liksom utvärderingsuppgifterna (där man bör rensa bort all konfidentiell eller kommersiellt relevant information) bör göras tillgängliga för de ekonomiska aktörerna i allmänhet (för närvarande föreskrivs att uppgifter om ett visst ämne skall göras tillgängliga endast för producenter, importörer och användare av det enskilda ämnet), t.ex. företrädare för arbetstagare och yrkesgrupper som kan ha användning för dessa uppgifter i sin yrkesutövning (tjänster inom hälsovård, säkerhet, skydd osv.).

5.4 Gemensamt utnyttjande av data: Enligt förslaget skall alla tillverkare och importörer som har förhandsregistrerat samma infasningsämne till kemikaliemyndigheten delta i ett forum för informationsutbyte om ämnet. EESK står bakom detta förfarande och det nedanstående målet om att minimera upprepningen av tester, även försök som inte utförs på djur.

5.5 EESK understryker behovet av att undvika upprepning när det gäller alla tester, inte enbart djurförsök. Det finns skäl att vidta åtgärder som syftar till att utveckla utvärderings- och screening-modeller av typen QSAR (Quantitative Structure – Activity Relationship, kvantitativa struktur-aktivitetssamband), och tester och metoder som utgör alternativ till djurförsök, och studera vilka förfaranden som snabbast möjliggör en utvärdering och som skulle kunna användas innan de behöriga organen har gett sitt formella godkännande.

5.6 Kostnadseffektivitet: I genomförandet av systemet bör man uttryckligen ta hänsyn till målet om minskade kostnader för företagen, i linje med Lissabonstrategin och strategin för hållbar utveckling som EESK alltid har stått bakom. Den stora utmaningen med Reach består i strävan efter att samtidigt uppfylla målen om konkurrenskraft och folkhälsa och miljöskydd. Man bör i synnerhet undvika att registreringskostnaderna blir en alltför stor börda för vissa delar av produktionskedjan eller för vissa branscher som är särskilt konkurrensutsatta eller strukturellt svaga.

5.7 Mot bakgrund av de beräkningar som visar att 60 % av de direkta registreringskostnaderna är förknippade med de tester som krävs, anser EESK att de mekanismer som syftar till att främja överenskommelser mellan företag om att på frivillig bas samarbeta om testerna och gemensamt utnyttja resultaten är av stor vikt. Lika viktigt är det att ha ett rättvist och harmoniserat system för fördelningen av kostnaderna på dem som använder de uppgifter som samlats in tidigare eller samlas in gemensamt.

5.8 Kommittén föreslår följaktligen att vissa bestämmelser i fråga om kostnaderna ändras eftersom de inte är tillräckliga eller rättvisa. Bland dessa kan följande nämnas: — Minskning av registreringsavgiften: Avgiften är blygsam för små mängder, men betydande för större mängder. Det finns skäl att fastställa en minskning som är större än den nedsättning till en tredjedel som fastställs i art. 10.2 när samma uppgifter läggs fram av ett flertal företag som ingår i ett konsortium. — Fördelningen av kostnader enligt artikel 28.1 andra stycket och artikel 50.1 mellan företag i ett konsortium: Fördelningen mellan forum-deltagare som deltar på lika villkor tycks inte rättvis eftersom den inte beaktar storleken på företagens respektive produktion. EESK föreslår att man använder rättvisare kriterier, till exempel en fördelning i förhållande till omsättningen av det enskilda ämnet eller den mängd som sålts under de senaste tre åren. — Kravet på att betala 50 % av kostnaderna för de djurförsök som utförts av föregående registranter (art. 25.5–6) tycks ännu mer orättvist, eftersom det belopp som senare registranter måste betala kan utgöra ett oöverstigligt hinder för att ta sig in på detta marknadssegment.

6. Kommentarer om de förslag som diskuteras i rådet

6.1 Bland de förslag som diskuterats återfinns bl.a. systemet med ”ett ämne – en registrering” som föreslagits av Storbritannien och Ungern och diskuterats ingående i rådet. Denna princip förtjänar stöd eftersom ett sådant system skulle göra det möjligt att minska antalet test kraftigt och därmed undvika att samma studier utförs flera gånger, men det råder fortfarande tvivel om huruvida den går att tillämpa i praktiken.

6.1.1 Kommittén påpekar i detta sammanhang vissa svagheter och olösta problem när det gäller följande aspekter: — Skyddet av konfidentialitet (som knappast kan garanteras om inte en grupp av företag vänder sig till ett oberoende organ), eftersom gemensamt utnyttjande av data är obligatoriskt (skyldigheten gäller faktiskt detta och inte inrättandet av konsortier). — De komplikationer som oundvikligen uppstår om man skall inbegripa alla aktörer som hanterar ett visst ämne, om inte annat för att aktörerna är spridda över EU:s alla medlemsstater, med uppenbara språkproblem som följd. — Det stora antalet företag som deltar i de många forumen för informationsutbyte om olika substanser (”substance information exchange forum” – SIEF), även om problemen minskar genom att man planerar tre förhandsregistreringsfaser i förhållande till mängderna. — De experter som skall bestämma vilka uppgifter som skall överföras från de olika uppsättningarna med gemensamma grundläggande data behöver förmodligen lång tid för att bli eniga, även med tanke på att valet av ett test i stället för ett annat kan få betydande ekonomiska följder för företaget i och med att man delar på kostnaderna. — Det faktum att flera aktörer lägger fram dokumentation tillsammans (eller åtminstone hänvisar till gemensam dokumentation) kan leda till att de enskilda aktörerna blir mindre ansvarsfulla.

6.1.2 Systemet med ”ett ämne – en registrering” omfattar inte och ger ingen säker uppfattning om möjligheterna till exponeringsbedömning, riskkarakterisering och riskhantering när detta krävs, eftersom det är svårt eller till och med omöjligt för så många aktörer med olika särdrag att enas om detta. Därmed kan det bli nödvändigt med delvis separata registreringar, något som strider mot den princip som ligger till grund för ”ett ämne – en registrering”.

6.2 Nyligen lades ett maltesisk-slovenskt förslag fram rörande ämnen som släpps ut på marknaden i mängder på 1–10 ton. Målsättningen att förenkla och att minska kostnaderna är relevant för de företag som arbetar med ämnen i dessa mängder, och som ofta är små eller medelstora. Förslaget innebär inte någon ändring av de viktigaste aspekterna i förslaget till förordning, såsom kvantitetsintervall eller tidsfrister, och de rutiner som föreslås verkar enkla och flexibla.

6.2.1 Förslaget omfattar följande: — Förenkling av registreringen med utgångspunkt i tillgängliga uppgifter om ämnet och dess användning, med en enkel uppsättning uppgifter som dock omfattar de fysikalisk-kemiska och (eko)toxikologiska uppgifter som under alla omständigheter är nödvändiga. — Fastställande av enkla mekanismer för att beskriva exponeringen: — Huvudsakliga användningskategorier (industriell, professionell, konsumenter). — De viktigaste exponeringssätten. — Typ av exponering (oavsiktlig/sällsynt, tillfällig, kontinuerlig/frekvent). — Fastställande av prioriteringskriterier (utarbetade av kemikaliemyndigheten) som skall tillämpas automatiskt när två eller flera särskilda villkor i berörd bilaga är uppfyllda. — Regelbunden (vart femte år) och flexibel utvärdering som tar hänsyn till erfarenheterna av tidigare tillämpning.

6.2.2 EESK ser positivt på att man inte fastställer tidsfrister med utgångspunkt i de olika mängderna i det nuvarande förslaget, och att tillgängliga uppgifter eller uppgifter som rör testen i bilaga 5 inte behöver tas med annat än när kemikaliemyndigheten genom sitt urval anger att detta är lämpligt. Det bör understrykas att uppfyllandet av prioriteringskriterierna bedöms genom en kontroll som kan leda till att kemikaliemyndigheten begär ytterligare uppgifter och test för särskild fördjupning, eller inleder ett bedömningsförfarande om det uppstår allvarliga farhågor rörande riskerna med ett ämne.

6.3 Det svenska förslaget om ämnen som ingår i varor förtjänar särskild uppmärksamhet, inte minst på grund av den allmänna oro som gäller den praktiska tillämpningen av artikel 6. I förslaget framhålls bl.a. följande viktiga aspekter: — Definitionen av ”vara” är alltför allmän för att man skall kunna skilja mellan olika typer av varor. — De mängder som farliga ämnen avsiktligt eller oavsiktligt avges i kan vara mycket höga, och utsläppen kan variera stort beroende på bearbetningen och användningen av varorna eller när varorna blir avfall. — Det är svårt att identifiera de ämnen som när de avges kan ”skada människors hälsa eller miljön” (art. 6.2) om man inte gör en särskild riskbedömning. — Förekomsten av ämnen som antingen är cancerframkallande, mutagena eller reproduktionstoxiska (CMR-ämnen), långlivade, bioackumulerande och toxiska (PBT-ämnen) eller mycket långlivade och mycket bioackumulerande (vPvB-ämnen) (alla dessa ämnen finns förtecknade i bilaga XIII) kommer inte nödvändigtvis att meddelas myndigheten eller registreras. — Det uppstår en fördelaktig situation för de europeiska tillverkare av varor som verkar i enlighet med Reach-lagstiftningen genom hela produktionskedjan, jämfört med deras konkurrenter från tredje land som omfattas av Reach-systemet enbart när det gäller farliga ämnen som avges av varor. — Information om farliga ämnen som ingår i varor är viktig i de processer som rör köp och marknadsföring av varorna, även konsumentinformation, men i förslaget till förordning föreskrivs inte någon utvidgning i detta hänseende.

6.3.1 För att garantera att hälsoskydds- och miljöskyddsmålen skall kunna uppfyllas utan att administrationen och kostnaderna ökar mer än nödvändigt, stöder kommittén vissa föreslagna åtgärder, i synnerhet följande: — Det skall vara obligatoriskt att informera både de professionella användarna och de privata användarna/konsumenterna av varor genom hela produktionskedjan. — Ämnen som väcker avsevärda farhågor skall registreras, oberoende av i vilka mängder de förekommer i varorna. Detta gäller även farliga ämnen som förekommer i mängder större än 1 ton, har tillsatts medvetet och kan identifieras som sådana. — Kemikaliemyndigheten är skyldig att göra strukturerade uppgifter om användning av ämnen i varor tillgängliga, och den har rätt att begära att tillverkare/importörer av varor lämnar ytterligare uppgifter rörande ämnen som inte är registrerade eller som omfattas av artikel 54 f. — Man skall ha rätt att få kännedom om vilka farliga kemikalier som ingår i en vara, och detta gäller även professionella användare. — Det skall finnas en förteckning över farliga ämnen som kan avges oavsiktligt, med uppgift om de olika typer av varor som följs upp.

6.3.2 Kommittén stöder även förslaget om att föregripa tillämpningen av artikel 6 så snart man har genomfört ett antal faser och ingått en rad frivilliga överenskommelser som visar att denna artikel kan tillämpas i praktiken, något som föreslagits av aktörerna inom sektorn.

6.4 Kommittén bekräftar slutligen att det är nödvändigt att stärka kemikaliemyndighetens roll, något som redan påpekats i ett tidigare yttrande (8). EESK stöder därför det franska förslaget i detta hänseende (Shape the Agency for Evaluation – SAFE), särskilt i fråga om att kemikaliemyndigheten skall få ansvar för de tre olika typerna av bedömning (av de föreslagna testen, av den dokumentation som läggs fram och av ämnena) som föreskrivs i förslaget till förordning, och i fråga om det direkta ansvaret för den löpande planen för ämnen som skall bedömas med hög prioritet.

7. Effekterna för produktionskedjan

7.1 En analys som kommittén anser bör vidareutvecklas rör produktionskedjan och därmed de olika effekterna på kedjans olika led. Lagstiftningen gäller en så omfattande användning av kemikalier att samma företag kan vara tillverkare och användare längre ned i kedjan samtidigt. Ett företag kan alltså ha flera av de roller som Reach tilldelar tillverkarna/importörerna och användarna i senare led (de s.k. nedströmsanvändarna).

7.1.1 Kemikalier och beredningar används i alla produktionsprocesser. Ansvaret för registrering åligger den direkta leverantören, eller flyttas bakåt till ett tidigare led i distributionskedjan, såvida inte användaren längre fram i kedjan använder kemikalien eller beredningen på ett sätt som inte förutsetts och inte meddelats leverantören på förhand.

7.2 För att kartlägga de olika typer av problem som kan uppstå, är det lämpligt att identifiera följande sex typiska aktörer med olika roller längs distributionskedjan: — Tillverkarna/importörerna av primära kemiska ämnen. — De tillverkningsföretag som inte tillhör den kemiska industrin. — Små och medelstora företag som tillverkar kemikalier som omfattas av registreringsplikt. — Formulerare. — Små och medelstora företag som inte tillhör den kemiska industrin. — Importörer av kemikalier eller varor.

7.3 Tillverkarna/importörerna av primära kemiska ämnen (t.ex. eten och butadien) är relativt få och arbetar med stora mängder, varför de sannolikt omfattas av den första tidsfristen för registrering samtidigt som kostnaderna inte påverkar deras omsättning i någon högre grad.

7.4 De stora företag som inte tillhör den kemiska industrin (bl.a. stålföretag, pappersbruk och cementfabriker) är samtidigt användare i senare led – p.g.a. de många användningsområden för kemikalier och beredningar som ingår i tillverkningsprocessen – och tillverkare/importörer, i enlighet med den nuvarande definitionen av kemikalier. Om man inte får till stånd en mer exakt definition av de ämnen som undantas – något som för övrigt är önskvärt – kommer dessa företag att fortsätta omfattas av registreringsprocessens första tidsfrist.

7.5 Medan denna text utarbetats har det framkommit nya uppgifter om de små och medelstora företag som tillverkar kemiska ämnen eller föreningar som omfattas av registreringsplikt. Trots detta ger de tillgängliga uppgifterna ingen fullständig och detaljerad bild av situationen. Det framstår förvisso klart att ett stort antal (flera tusen) små och medelstora företag omfattas av registreringsplikten, men det är varken känt hur många ämnen eller hur stora mängder det gäller, och därmed inte heller vilka olika krav och tidsgränser för registrering det är fråga om. De senaste konsekvensbedömningarna visar att registreringskostnaderna kan få stora effekter för dessa företag, och påverka deras konkurrenskraft eller vissa ämnens närvaro på marknaden. EESK hoppas att denna aspekt kommer att följas upp noga, också med tanke på de negativa konsekvenser som kan förutses i senare led.

7.6 De som blandar till ämnen, dvs. formulerarna som använder flera ämnen till en enda beredning, berörs av registreringen av ämnen som inte har köpts på inre marknaden. Studier visar att formulerarna också är de som är mest uppmärksamma på att de kan avslöja industrihemligheter när de lämnar uppgifter och information. Framför allt innehåller koderna för de olika ämnena i en beredning information som kan innebära att formeln röjs och att konkurrenskraften äventyras. I detta sammanhang föreslår kommittén att kraven endast skall gälla ämnen som klassificeras som farliga.

7.6.1 Det är därför sannolikt att framför allt formulerarna kommer att omfattas av artikel 34.4. Där föreskrivs att även nedströmsanvändare skall utarbeta en kemikaliesäkerhetsrapport (CSR, Chemical Safety Report) i enlighet med bilaga XI, för varje användning som inte omfattas av det exponeringsscenario som leverantören av beredningens råvaror presenterar i säkerhetsdatabladet (SDS, Safety Data Sheet). Formulerarna bör även uppfylla kravet (som redan återfinns i gällande lagstiftning) på att utarbeta säkerhetsdatablad för beredningar som släppts på marknaden, när dessa har klassificerats som farliga i enlighet med direktiv 99/45/EG.

7.7 Små och medelstora tillverkningsföretag som inte tillhör den kemiska industrin är i huvudsak användare i senare led. Sannolikt använder de inte ämnen i någon högre grad (och registreringen av dessa åligger under alla omständigheter tillverkaren/importören), men oftare beredningar. Dessa företag kommer att få tillgång till säkerhetsdatabladet eller kemikaliesäkerhetsrapporten om de begär detta, och det blir därmed möjligt att kontrollera ämnena bättre och att vidta riskhanteringsåtgärder på ett mer effektivt sätt. För denna företagskategori kommer kostnaderna främst att bli indirekta, genom i huvudsak nya administrativa åtaganden.

7.8 Som redan angetts i punkt 3.6 hoppas kommittén att industriförbund, fackföreningar och branschorganisationer som arbetar på fältet skall delta aktivt för att komplettera och förenkla tillämpningsprocesserna, och göra en informationsinsats som säkert kan bidra till fullständig efterlevnad av förordningen och främjande av operatörernas medverkan i konsortier i särskilda fall.

8. Säkerhet och hälsa

8.1 Hittills har konsekvensbedömningarna framför allt fokuserat på kostnaderna för Reach och genomförbarheten. Mindre djupgående kvantitativa analyser har gjorts av de positiva effekterna på arbetsmiljön och allmänna fördelar i hälso- och miljöhänseende. Många aktörer har klagat på Reach-systemets alltför höga kostnader och har begärt avsevärda förändringar. Vissa branscher inom sektorn och stora detaljhandelskedjor har ställt sig positiva till förslaget till förordning trots de kostnader och administrativa åtaganden som det medför.

8.2 Kommittén har redan i ett tidigare yttrande uttalat sig om produktionsprocessernas och produkternas mervärde i fråga om kvalitet och säkerhet, och föreslår nu att dessa aspekter skall diskuteras mer ingående, även när det gäller handlingsplanen för miljö och hälsa (9). Kommittén är positiv till att vissa särskilda studier planerats i detta sammanhang, t.ex. en analys av Reachs effekter på hälsan i arbetslivet (hud- och luftvägssjukdomar), som inletts av Trade Union Technical Bureau for Health and Safety.

8.3 Utformningen av exponeringsscenarier och säker hantering av kemikalier föreskrivs redan i direktivet om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet, men bestämmelserna tillämpas inte alltid på ett tillfredsställande sätt. Reach-systemet, som innebär att mer information blir tillgänglig, utgör utan tvivel en stor förbättring av säkerheten och hälsoskyddet för arbetstagare i alla produktionssektorer. Att mer detaljerade och välgrundade säkerhetsdatablad och kemikaliesäkerhetsrapporter om farliga ämnen blir tillgängliga är en viktig del i detta, och man får inte heller glömma att dessa dokument kommer att gälla fler ämnen och få en större spridning bland de ekonomiska aktörerna.

8.4 En annan bortglömd aspekt som förtjänar stor uppmärksamhet är kraven på utbildning av aktörer och arbetstagare i produktionskedjan och följderna i fråga om öppenhet och information till konsumenterna. Kommittén efterlyser en aktiv politik på detta område, med utbildningsplaner för arbetstagarna och instrument för att göra icke-konfidentiell information tillgänglig såsom föreslagits. Dessa aspekter kommer säkert att utvecklas i och med genomförandet av Reach-systemet, men det vore lämpligt att vidta särskilda åtgärder för att optimera effektiviteten.

9. Innovationer

9.1 Ett av syftena med Reach-systemet är att främja innovationer. Kommittén är positiv till att nya ämnen skall behandlas lika, i synnerhet att ämnen som är föremål för forskning skall undantas från registrering i fem år (en undantagsperiod som kan förnyas) och att gränserna för de mängder som skall anmälas höjs. Kommittén önskar att ytterligare instrument och åtgärder skall utarbetas och börja användas. Bl.a. föreslår vi att man skall beakta den kemiska forskningen inom sjunde ramprogrammet, som just har blivit föremål för diskussioner, och att särskilda mekanismer för främjande av innovation och tekniköverföring skall utarbetas, i syfte att utveckla ämnen med mindre potentiella risker.

9.2 Två färska fallstudier visar att de medel som avsätts till forskning och utveckling varken kommer att omfördelas eller minska i någon allvarlig utsträckning, men att båda dessa tendenser ändå kommer att manifesteras, eftersom ingen ökning av investeringarna i forskning är planerad. I kombination med ökade kostnader kan detta leda till att innovationskapaciteten och därmed konkurrenskraften minskar. Eftersom dessa följder kan få särskild betydelse för små och medelstora företag, bör även medlemsstaterna stödja forskningen inom dessa företag och utnyttja de nya bestämmelserna om statsstöd till småföretagen. De företag som deltar i studierna har inte utnyttjat de möjligheter som ges. Av detta kan man dra slutsatsen att det behövs en informationskampanj om Reach-systemets fördelar, som åtminstone delvis uppväger de oundvikliga kostnaderna.

9.3 Reach påverkar produktionssystemet på ett sätt som sannolikt innebär nya möjligheter för de företag som är mest uppmärksamma på marknadsutvecklingen samt flexibla och effektiva. De kan därmed skaffa nya marknadsandelar och hitta nya lösningar för de ämnen som innebär störst risker och därför bör ersättas. Man får inte glömma att de erfarenheter som gjorts kommer att innebära konkurrensfördelar när andra regioner i världen måste anpassa sig till mindre hälsofarliga och mer miljövänliga produktionsstandarder. Man bör även lägga vikt vid hur Reach påverkar den forskning som är förbunden med ny teknik (analytisk kemi, datamodeller, toxikologi, nya testmetoder, urvals- och mätmetoder, utveckling av mjukvara etc.).

9.4 Lagstiftare och beslutsfattare bör ta hänsyn till dessa processer, så att all gemenskapspolitik blir konsekvent och bidrar till att man kan uppnå konkurrenskrafts- och innovationsmålen och åstadkomma ett effektivt miljöskydd i enlighet med Lissabonstrategin. Kommittén önskar att en fördjupad och kontinuerlig dialog mellan de behöriga myndigheterna och aktörerna skall göra det lättare att utforma en effektiv politik och effektiva instrument, som med hjälp av marknaden kan leda till en innovativ kemisk utveckling som inte är skadlig för hälsa och miljö.

Bryssel den 13 juli 2005 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) KOM(2003) 644 slutlig, 29.10.2003.

(2) EUT C 112, 30.4.2004.

(3) KPMG, Business Impact Case Study REACH, offentliggjord den 28 april 2005.

(4) JCR-IPTS, Contribution to the analysis of the impact of REACH in the New European Member States, offentliggjord den 28 april 2005.

(5) Cancerframkallande, mutagena eller reproduktionstoxiska ämnen.

(6) EUT C 112, 30.4.2004, punkt 3.3.2.

(7) Det handlar om Best Available Techniques (BAT) och BAT Reference Documents (BREF), dokument som utarbetats av europeiska IPPC-byrån i Sevilla, för tillämpningen av direktiv 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (Integrated Pollution Prevention and Control, IPPC), som utarbetas gemensamt av gemenskapens sakkunniga och aktörer.

(8) EUT C 112, 30.4.2004, punkt 3.2.

(9) EUT C 157, 28.6.2005.