EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 20.11.1996 
KOM(96)567 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
ANGÅENDE KVINNOHANDEL 
SOM SYFTAR TILL SEXUELLT UTNYTTJANDE 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
DEL I: ALLMÄNNA RAMAR 3 
SAMMANHANG 3 
AVGRÄNSNING AV ÄMNET 3 
BAKGRUND 4 
DEL II: ATT UTARBETA EN INTEGRERAD POLITIK AV TVÄRFACKLIG 
KARAKTÄR 6 
III: TVÄRFACKLIGA FÖRSLAG 7 
II. 1 a: STOP-programmet mot människohandel 7 
II. 1 b: Behovet av förbättrad forskning och information 7 
II. 1 c: Samarbete och samordning 9 
II. 1 d: Informationskampanjer 10 
II. 1 e: Utbildning 11 
II2: INVANDRING 11 
11.2 a: Utbildning om invandring 11 
11.2 b: Tillfälligt uppehållstillstånd 12 
II.3: RÄTTSLIGT SAMARBETE 13 
11.3 a: Befintliga internationella akter 13 
II.3 b: Nationell lagstiftning 13 
II.3 c: En ny EU-rättsakt 13 
11.3 c: Påföljder 14 
II.4: POLISSAMARBETE 15 
11.4 a: Samarbete och kommunikation 15 
II4 b: Utbildning inom de rättstillämpande myndigheterna 16 
11.4 c: Tredje land 17 
II 5: SOCIALA ASPEKTER OCH SYSSELSÄTTNINGSASPEKTER 18 
11.5 a: Information 18 
II.5 b: Program på det sociala området 18 
II.5 c: Mottagnings- och rehabiliteringscentra 19 
II.5 d: Arbetsförhållanden 20 
II.5 e: Utbildning på det sociala området 21 
DEL III: SAMARBETE MED TREDJE LAND 21 
III.1: CENTRAL- OCH ÖSTEUROPA 
OCH DE NYA OBEROENDE STATERNA 22 
III.2: LÄNDERNA I AFRIKA. VÄSTINDIEN 
OCH STILLAHAVSOMRÅDET (AVS) 23 
III.3: LÄNDER I ASIEN. LATINAMERIKA OCH MEDELHAVSOMRÂDET 24 
DEL IV: SLUTSATS 26 
BILAGA 1: Förteckning över samtliga åtgärder i meddelandet 27 
BILAGA 2: Utdrag ur ledande skrifter om människohandel 34 
BILAGA 3: Detaljerad bibliografi över kvinnohandeln i Europa 42 
DEL 1: ALLMANNA RAMAR 
SAMMANHANG 
Kvinnohandel med sexuellt utnyttjande som syfte är ett slag av internationellt organiserad 
brottslighet som tilltar och som ger stora vinster och innebär relativt små risker för dem som 
ägnar sig åt den. Tusentals kvinnor förs från länder i Tredje världen och från Central- och 
Östeuropa till Västeuropa, där de hamnar i situationer där deras grundläggande mänskliga 
rättigheter kränks, och som kan liknas vid slaveri. Bara en bråkdel av fallen uppdagas och det är 
sällan som de ansvariga falls för brott. 
Allmänhetens intresse och uppmärksamheten på det internationella planet har ökat genom det 
arbete som utförts av olika icke-statliga organisationer (NGO), Förenta Nationerna och 
Europarådet. Europeiska unionens råd (rättsliga och inrikes frågor) antog i november 1993 en rad 
rekommendationer till medlemsstaterna för att stävja människoha^deln1 och förutom ett antal 
resolutioner avgav Europaparlamentet i december 1995 ett enhälligt betänkande och en resolution 
om människohandel2. Vid en brett upplagd konferens i Wien i juni 1996 tog Europeiska 
kommissionen initiativ till att för första gången samla experter, icke-statliga organisationer, 
akademiker, tjänstemän som arbetar med rättstillämpning och invandring samt företrädare för 
regeringar och parlament. Vid denna konferens utpekades ett antal specifika åtgärdsområden och 
en rad rekommendationer antogs, bl.a om att utarbeta en övergripande handlingsplan för ett 
strukturerat förhållningssätt på EU-nivå. 
Syftet med detta meddelande är att skapa en bred principdebatt och att främja ett enhetligt 
förhållningssätt till dessa frågor inom EU. Samtidigt uttrycks en strävan efter att komma fram till 
konkreta förslag som snabbt kan genomföras med beaktande av de insatser som för närvarande 
diskuteras inom ramen för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Kommissionen anser att ett 
sådant förhållningssätt bör omfatta åtgärder för att förbättra både de internationella samarbetet och 
samarbetet inom EU, samtidigt som effektivare åtgärder vidtas på nationell nivå. 
AVGRÀNSNING AV ÄMNET 
Varje insats för att bekämpa denna form av organiserad brottslighet måste lägga särskild vikt vid 
den förödande verkan den har på de drabbade. Kvinnors mänskliga rättigheter omfattar deras rätt 
att utöva kontroll och fritt besluta om frågor som rör deras sexualitet, vilket också innefattar 
sexuell hälsa och barnafödande, utan tvång, diskriminering och våld3. Meddelandet kommer 
således att begränsas till särskilt allvarliga överträdelser av de mänskliga rättigheterna, såsom 
människohandel i sexuellt syfte4. 
Rekommendationer om människohandel - rådets pressmeddelande 10550/93 av den 29-30 
november 1993, se bilaga 2. 
Betänkande om människohandel från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och 
inrikesfrågor, föredragande Maria Paola Colombo Svevo, av den 14 december 1995, A4-0326/95. 
FN:s fjärde kvinnokonferens - Beijing 1995, se bilaga 2. 
I meddelandet från kommissionen om "Att införliva jämställdheten mellan kvinnor och män i 
gemenskapens hela politik och i samtliga insatser" (KOM (96) 67), berördes frågorna omvald mot 
kvinnor och om människohandel. 
Även om detta meddelande huvudsakligen berör kvinnor, så väcker kvinnohandeln frågor som 
även är relevanta i fråga om handeln med barn. Den oro som för närvarande råder beträffande 
misshandel och sexuellt utnyttjande av barn väcker dock många andra frågor utöver 
människohandeln och dessa måste därför behandlas särskilt. Barns speciella behov och situation 
kräver en målinriktad analys och målinriktade svar både i socialt och rättsligt hänseende. 
Kommissionen undersöker för närvarande på vilka sätt EU:s institutioner ytterligare kan bidra till 
denna kamp efter kommissionens första reaktioner i en PM5 vid rådets (rättsliga och inrikes 
frågor) informella möte den 27 september 1996. Kommissionen har för avsikt att följa slutsatserna 
från Världskongressen mot kommersiellt sexuellt utnyttjande av bara, som nyligen hölls i 
Stockholm, om att det behövs ett samstämmigt och samordnat förhållningssätt. Alla kommande 
initiativ från kommissionen av vikt för förebyggandet av misshandel och sexuellt utnyttjande av 
barn kommer att utarbetas inom ramen för detta bredare perspektiv. Ett meddelande, som omfattar 
omedelbart genomförbara åtgärder för att bekämpa barnpornografi på Internet, och en grönbok 
om Skydd av minderåriga och mänsklig värdighet, som fastställer en handlingsplan på längre sikt, 
antogs av kommissionen den 16 oktober. 
Detta meddelande definierar kvinnohandel såsom transport av kvinnor från tredje land till 
Europeiska unionen (vilket kan omfatta ytterligare förflyttningar mellan medlemsstaterna) med 
sexuellt utnyttjande som avsikt. Man måste skilja mellan inresa på legal och och illegal väg. En 
del kvinnor kommer in på legal väg, antingen genom att de kommer från länder vars medborgare 
inte behöver visum för en kortare vistelse på en medlemsstats territorium eller genom att de har 
korttidsvisum eller arbetstillstånd för en längre tid, t. ex. som "dansare". Detta kan vara en 
täckmantel för prostitution. 
Kvinnohandel som syftar till sexuellt utnyttjande omfattar kvinnor som har varit utsatta för 
skrämmande behandling eller våld i samband med verksamheten. Det är ovidkommande om 
kvinnorna till en början samtyckt, eftersom en del kommer in i verksamheten i vetskap om att de 
kommer att prostituera sig, om de därefter tvingas in i förhållanden som liknar slaveri. Emellertid 
kommer detta meddelande inte att beröra vare sig frågan om kvinnor som inte tvingas resa 
utomlands av utomstående för att prostituera sig eller frågor som har att göra med den svarta 
arbetsmarknaden i andra sektorer inom EU. 
BAKGRUND6 
Hur många offer för kvinnohandel rör det sig om? 
Det råder inget tvivel om att kvinnohandel i den organiserade brottslighetens regi tilltar. Även om 
exakta siffror saknas, dels beroende på det illegala och underjordiska inslaget i verksamheten, och 
dels eftersom många länder inte officiellt erkänner den som ett problem, så 
Kan erhållas från kommissionens arbetsgrupp för rättsliga och inrikesfrågor. 
Upplysningar som i stora delar grundar sig på data som insamlats under konferensen i Wien och 
genom IOM-studier - se även bibliografin i bilaga 3. 
har det gjorts undersökningar i medlemsstaterna7. IOM (International Organisation for Migration) 
uppskattar att ca. 500 000 kvinnor förts till EU-länderna under 1995, de flesta illegalt, och enligt 
forskning som bedrivs inom den icke-statliga organisationen "International Campaign to End Child 
Prostitution in Asian Tourism (EPCAT) konstaterades nyligen tydliga tendenser som pekade på 
att ett stort antal kvinnor och unga flickor från Ryssland, Ukraina och Vitryssland förs västerut.8 
Icke-statliga organisationer i medlemsstaterna har lagt fram siffror som också tyder på att antalet 
central- och östeuropeiska kvinnor ökar9. 
Vilka är orsakerna? 
Undersökningar av IOM visar att orsakerna till invandring med anknytning till kvinnohandel, 
bland annat, kan bero på att utkomstmöjligheter saknas i ursprungslandet, extrem fattigdom i 
många u-länder och på utslagning av kvinnor i ursprungslandet. Bristfällig eller obefintlig 
utbildning är också en faktor av avgörande betydelse och i områden med hög arbetslöshet tenderar 
kvinnor att drabbas hårdare än män. Det verkar också som om efterfrågan på "exotiska" 
prostituerade ökar och sannolikheten är större för att kvinnor från länder med sexturism säljs till 
utlandet. Allt starkare nätverk av organiserad brottslighet verkar dessutom både för att stimulera 
efterfrågan och för att locka in tänkbara offer i verksamheten. 
Vilka länder rör det sig om? 
Det verkar som om offren för kvinnohandeln kommer från praktiskt taget hela världen, med 
övervikt för vissa områden och länder. T. ex. Ghana, Nigeria och Marocko i Afrika, Brasilien och 
Colombia i Latinamerika, Dominikanska republiken i Västindien och Filippinerna och Thailand 
i Sydostasien verkar vara särskilt drabbade. Forskningsrön från IOM visar också att det finns 
väletablerade förbindelselänkar mellan vissa ursprungs- och mottagarländer10. Efter upprättandet 
av de nya oberoende staterna och efter Berlin-murens fall har man dessutom kunnat konstatera 
att många central- och östeuropeiska länder blivit rekryterings- eller transitländer. 
Strömmen går mot i-länderna och omfattar, i större eller mindre utsträckning, alla EU: s 
medlemsstater. Kommissionen är medveten om att det även förekommer kvinnohandel inom och 
mellan länder i andra områden av världen, där EU endast indirekt kan påverka situationen. 
Hur bedrivs handeln? 
De rättstil lämpande myndigheternas erfarenheter visar att, även om det förekommer handel i liten 
skala med enstaka personer inblandade, så finns det framför allt stora företag och internationella 
nätverk som bildaren sofistikerad och välorganiserad "industri"11 och som åtnjuter politiskt stöd 
och disponerar ekonomiska medel i ursprungs-, transit- och mottagarländerna. Det har också 
9 
10 
ii T. ex. "Traite des êtres humains -vers une politique de volonté commune", Centre pour l'égalité 
des chances et la lutte contre le racisme, mars 1996 (Belgien) 
"Commercial Sexual Exploitation of Children in some Eastern European Countries", EPCAT, mars 
1996. 
Dutch Foundation against Trafficking in Women (STV) 1994 och 1995 års rapporter. 
"Trafficking and Prostitution: The Growing Exploitation of Migrant Women from Central and 
Eastern Europe", maj 1995. 
"Trafficking in women for purposes of sexual exploitation", Dr W Bruggeman, Europols 
narkotikaenhet, underlag till konferensen i Wien. 
rapporterats om mutor på tjänstemannanivå. Resvägarna och kommunikationssätten beror givetvis 
på det geografiska avståndet mellan rekryterings- och mottagarländerna. De kvinnor som kommer 
in i EU från Central- och Östeuropa färdas vanligtvis med tåg eller bil, medan kvinnor från mera 
avlägsna länder anländer med flyg. 
Vilka kvinnor är det fråga om? 
Kvinnorna är vanligtvis mycket unga (de flesta yngre än 25 år och många minderåriga). En 
undersökning av IOM12 visar att man bör skilja mellan kvinnohandel från länderna i Central- och 
Östeuropa och från u-länderna. Kvinnorna från u-ländema är vanligtvis äldre och är oftare gifta 
och har egna barn. Kvinnorna från Central- och Östeuropa tycks vara yngre och bättre utbildade. 
DEL II; ATT UTARBETA EN INTEGRERAD POLITIK AV TVÂRFACKLIG 
KARAKTÄR 
Den främsta slutsatsen från Europeiska kommissionens konferens i Wien i juni 1996 var att 
kvinnohandeln inte kan bekämpas effektivt utan ett tvärfackligt och samordnat förhållningssätt, 
som omfattar alla inblandade aktörer - de icke-statliga organisationerna och de sociala 
myndigheterna, de rättsskipande, de rättstillämpande och invandrarmyndigheterna - och som 
innebär både nationellt och internationellt samarbete. 
Rekommendationerna från konferensen pekar mot att medlemsstaterna har huvudansvaret, eftersom 
många frågor behöver handläggas och bäst kan åtgärdas på det nationella planet. Den 
transnationella karaktären hos dessa frågor kräver också en insats på EU-nivå, i första hand genom 
att man vidtar åtgärder på EU-nivå eller genom att man bygger vidare på nationella insatser i 
medlemsstaterna, i andra hand genom samarbete mellan gemenskapen och parter i tredje land. Alla 
de medel som EU förfogar över enligt fördraget bör tas i bruk både i gemenskapssammanhang 
och inom den tredje pelaren om rättsliga och inrikes frågor13. 
Kommissionen faster särskild vikt vid det arbete som de icke-statliga organisationerna och det 
civila samhället utför i bekämpningen av kvinnohandel. De icke-statliga organisationerna har visat 
att de har förmåga att finna nya vägar för att nå fram till och hjälpa dem som utsatts för sexuellt 
utnyttjande. De spelar en avgörande roll för att göra myndigheter och allmänheten uppmärksamma 
på problemet och för att genom lobby-verksamhet verka för ändringar av lagstiftningen. 
Parallellt med kommissionens uppföljning av Wien-konferensen är medlemsstaterna redan igång 
med att förbättra samarbetet inom den tredje pelaren och en rad förslag är föremål för 
förhandlingar. Detta meddelande är avsett som ett komplement till insatserna på andra områden. 
Det är också ett första internt steg från kommissionens sida för att utarbeta en enhetlig strategi 
för sina insatser för att - inom ramen för sina befogenheter - hjälpa de drabbade. 
se fotnot nr 10. 
I avsnitt VI i fördraget om Europeiska unionen (den s. k. tredje pelaren) står det att 
medlemsstaterna betraktar vissa områden inom samarbetet i rättsliga och inrikesfrågor (särskilt 
invandring och asyl samt polisiärt och rättsligt samarbete) som frågor av gemensamt intresse. De 
samarbetsformer som avses, skiljer sig från Europeiska gemenskapens mekanismer på en rad 
punkter, bl. a. genom ett generellt krav på enhälliga beslut och genom att kommissionen har 
begränsad förslagsrätt. 
I enlighet med de nyckelområden som utpekades vid konferensen görs det skillnad i meddelandet 
mellan invandring, rättsligt samarbete, rättstillämpning, sociala frågor och internationella frågor. 
De insatser som görs på dessa områden måste dock ses i ett vidare perspektiv och ett antal 
rekommendationer är av gränsöverskridande karaktär, eftersom en del av de problem som berörs 
har en inbördes anknytning14. I detta meddelande behandlas till att börja med de 
gränsöverskridande frågorna och därefter de specifika områdena. I varje kapitel återges 
rekommendationerna från Wien-konferensen (med kursiv stil) och de föreslagna åtgärdspunkterna 
(med fetstil). För varje avgränsad åtgärdspunkt anger kommissionen ansvarsfördelningen när det 
gäller att arbeta vidare på den15. 
II. 1 : TVÄRFACKLIGA FÖRSLAG 
II.l a; STOP-programmet mot människohandel 
Bland de initiativ som tagits den senaste tiden på området för rättsliga och inrikes frågor väntas 
ett stimulans- och utbytesprogram komma att antas inom kort för personer med ansvar för att 
bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn. Det kommer att kallas STOP-
programmet (Sexual Trafficking of Persons) och när det väl kommer igång (förhoppningsvis före 
utgången av 1996) borde det bli ett nyttigt redskap för att fylla de luckor som konstaterats på 
området, särskilt i fråga om forskning och information, informationsspridning mellan myndigheter 
och utbildning. Man räknar med att 6,5 miljoner ecu kommer att avsättas under den kommande 
femårsperioden för programmet i fråga (0,5 för 1996 och 1,5 från och med 1997 och framåt), 
beroende på det anslag som den budgetansvariga myndigheten beviljar varje år. 
Åtgärd att vidta för EU: 
Den gemensamma insatsen inom ovan nämnda program bör snabbt antas och genomföras. 
II.l b; Behovet av förbättrad forskning och information 
Bristen på tillförlitliga data om människohandel i alla avseenden har hittills försvårat en 
målinriktad insats. Det behövs special inriktade forskningsprojekt som komplement till de få 
undersökningar som genomförts, bl. a. social och ekonomisk forskning om de strukturella 
orsakerna (fattigdom, ojämlikhet, social utslagning) samt om kunderna. 
Det är dessutom särskilt påtagligt hur lite siffror det finns om antalet drabbade och nätverkens 
omfattning. Det brister i datainsamlingen och i den metodik som används, i synnerhet när det 
gäller problemet med definitioner som inte är jämförbara, och hitintills har det det inte gjorts 
några regelbundna utvärderingar av trenderna. Detta gäller såväl på nationell som på regional och 
internationell nivå. För att man skall kunna planera exakta och målinriktade förebyggande program 
14 
15 T. ex. har förslaget om tillfälligt uppehållstillstånd, som behandlas bland invandringsärenden, till 
syfte att underlätta det rättsliga förfarandet. Ett anant exempel är den nära anknytningen mellan 
bättre information och effektivare samordning. Dessutom framgick det i debatterna under 
konferensens gång att det är svårt att åstadkomma en klar uppdelning mellan myndigheter och 
insatser och alla experter var eniga om att det inte finns något enskilt organ som kan lösa alla 
problem på egen hand. 
Antingen behandling i medlemsstaterna, som agerar på nationell nivå, eller för Europeiska 
gemenskapen (första pelaren, d. v. s. Rom-fördraget) eller Europeiska unionen (tredje pelaren, d. 
v. s. samarbete om rättsliga och inrikesfrågor) eller direkt insats från kommissionens sida. 
krävs en klarare bild av de olika rekryterings- och transitländernas relativa betydelse (även om 
organisationer som IOM har gjort ett värdefullt arbete i fråga om invandringsströmmar). Dessutom 
behövs det kunskapsutbyte om vilka system som människosmugglarna använder, bl. a. information 
om resvägar och falska identitetshandlingar, för att invandringsmyndigheternas kontroll skall bli 
effektivare. Alla med sakkunskap på området bör engageras, t. ex. icke-statliga europeiska 
organisationer och icke-statliga organisationer i rekryterings- och transitländerna (vilka bör 
identifieras som en del av forskningen). Det kan noteras att vissa medlemsstater varje år beställer 
nationella lägesrapporter från de icke-statliga organisationerna. 
Det kommer att behövas ett system för kontinuerlig informationsinsamling så att myndigheterna 
fortlöpande kan anpassa sin politik. I vissa avseenden kommer forskningen att behöva genomföras 
av de rättstillämpande myndigheterna, i synnerhet när det gäller att utarbeta standardiserade och 
jämförbara siffror, och kommissionen hoppas att de nationella rättstillämpande myndigheterna och 
de internationella organen (Europol och Interpol) skall kunna samarbeta med den civila 
forskningen och specialorganisationerna, såsom IOM, och undvika dubbelarbete. Även om detta 
är en värdefull målsättning på lång sikt, så bedömer kommissionen emellertid inte att det är 
realistiskt i nuvarande läge att sammanställa en konsoliderad årlig lägesrapport som täcker 
samtliga områden. Särskilda undersökningar och rapporter kommer att ha större värde för 
medlemsstaterna när de skall ta ställning till vilka konkreta insatser som bör göras och kommer 
även att utgöra ett gediget underlag för kommissionen när det gäller utvärdering på de områden 
där den är behörig. 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
Man bör så vitt möjligt använda och utveckla gemenskapens sociala budgetposter för att 
genomföra utredningar på ovan nämnda områden16 tillsammans med studier om 
människohandelns betydelse för spridningen av av sexuellt överförbara sjukdomar och 
narkotikamissbruk. Med hjälp av särskilda arbetsgrupper sammansatta av fältarbetare och 
forskare bör man fastställa de områden som skall 
prioriteras för specialiserad forskning. 
Gemenskapsfinansierade forskningsrön skall offentliggöras och göras tillgängliga. 
Åtgärd att vidta för EU: 
Man bör bestämma vilka studier som är lämpliga att genomföra inom STOP-programmet 
och därvid ta särskild hänsyn till det kommande arbetet inom Europols narkotikaenhet. 
16 T. ex. Fjärde programmet om lika möjligheter. 
11.1 c: Samarbete och samordning 
En uppenbar slutsats som kan dras av att man inte har tillgång till uttömmande information, som 
organisationerna kan använda sig av, är att det är ytterst angeläget att dela med sig av den 
information som finns och att organisationerna samordnar sina insatser. Vid Wien-konferensen 
ansåg både myndigheterna och de icke-statliga organisationerna att de inte hade tillräckligt nära 
kontakt med de personer som på olika stadier var engagerade i att hjälpa de drabbade, och vid 
upprepade tillfallen uttrycktes önskemål om att centrala samordningsorgan skulle inrättas i 
medlemsstaterna bestående av företrädare för polisen, invandrings-, rättsliga och sociala 
myndigheter samt för de icke-statliga organisationerna. Det ankommer givetvis på de enskilda 
medlemsstaterna att besluta om att inrätta sådana organ, men kommissionen har svårt att att se 
hur människohandeln skall kunna bekämpas effektivt, på nationell såväl som på internationell 
nivå, utan någon form av intern samordning. System för centralisering av data skulle underlätta 
sammanställningen av jämförbar information, men det förefaller brista i kontakterna även i 
enskilda fall och i det avseendet måste kommunikationsformerna krbättras. 
Det är inte enbart i och mellan medlemsstaterna som det vore angeläget med en förbättrad 
samordning. Det finns även andra organisationer som gör en insats på detta område. Europarådet 
har genom sin styrningskommitté för jämlikhet mellan kvinnor och män (CDEG) gjort insatser 
på området för kvinnohandel och ofrivillig prostitution sedan september 1991, då man anordnade 
ett seminarium om åtgärder mot kvinnohandeln17. Som en uppföljning av seminariet utsåg CDEG 
en expertgrupp för åtgärder mot kvinnohandel och ofrivillig prostitution, vilken år 1994 
sammanställde en handlingsinriktad förteckning över prioriteringar som styrningskommittén skulle 
ta ställning till. Så småningom bad CDEG en konsult att utarbeta en handlingsplan på grundval 
av rekommendationerna i expertgruppens rapport18. Vid ett möte den 22-25 oktober 1996 beslöt 
CDEG att överväga tillsättandet av en tvärsektoriell expertgrupp med uppdrag att utarbeta förslag 
till konkreta åtgärder, eventuellt i form av en rekommendation. 
Kommissionen kommer att sträva efter att förbättra sina förbindelser med internationella och 
regionala organisationer såsom Förenta Nationerna, Europarådet, EU:s institutioner och andra 
regionala grupperingar i syfte att klarlägga vilka behov och prioriteringar som finns och för att 
dra nytta av förbättrade och kompletterande idéer. Det kan gälla stöd till organ som övervakar och 
stimulerar till åtgärder riktade mot den speciella karaktären i människohandelshanteringen, stöd 
till planeringen av prioriterade åtgärder på medellång och lång sikt som skall genomföras 
gemensamt och intensifiering av informationsutbytet om kommande åtgärder och om relevanta 
forskningsproj ekt. 
Sedan Wien-konferensen har kommissionen fastställt en knutpunkt för samordningen av sina 
insatser19. Kommissionen ser även gärna att kontakterna mellan icke-statliga organisationer i olika 
länder blir tätare så att man kan utbyta information om hur man bäst skall gå till väga och om 
eventuella gemensamma projekt. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Man bör överväga hur insamlingen av data på nationell nivå kan förbättras och hur 
kommunikationen mellan berörda grupper och myndigheter kan etableras. 
17 
18 
19 Se "Proceedings of the Seminar", Strasbourg den 25-27 september 1991. 
"Plan of Action against traffic in women and forced prostitution", Michèle Hirsch, EG(96) 2, 
Strasbourg 1996. I föreberedelserna inför Wien-konferensen tog kommissionen hänsyn till det 
arbete som Europarådet redan hade utfört. 
I arbetsgruppen för rättsliga och inrikesfrågor. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna och kommissionen: 
En nära samordning av arbetet inom Europarådet måste åstadkommas. 
Åtgärd att vidta för EU och kommissionen: 
Tillsammans med andra internationella organisationer bör man överväga ett samordnat 
förhållningssätt och eventuella gemensamma åtgärder. 
Man bör intensifiera dialogen med och stimulera till att det bildas nätverk av icke-sfedjj^ 
organisationer som arbetar i olika länder, både i och utanför EU. 
II.l d: Informationskampanjer 
En viktig förebyggande åtgärd är att ge kvinnorna i rekryteringsländema information om de 
möjligheter och begränsningar som gäller för laglig invandring och om de risker för att bli 
utnyttjad som den illegala invandringen medför. Icke-statliga organisationer i tredje land gör redan 
en betydande insats men detta arbetet behöver förstärkas och utvidgas. De icke-statliga 
organisationerna torde kunna spela en avgörande roll med tanke på den specialkunskap de besitter 
beträffande de lokala förhållandena genom sina erfarenheter i ursprungsländerna. 
Medlemsstaternas ambassader och konsulat har också en viktig roll i sammanhanget, vilket rådet 
konstaterade 1993 i en av sina fem rekommendationer mot människohandel20, vilken innebar att 
informationskampanjer skulle genomföras i diplomatiska och konsulära kretsar i syfte att förhindra 
utnyttjande genom prostitution. Ytterligare insatser på detta område skulle kunna göras i samarbete 
med myndigheterna i värdländerna, eventuellt också med inriktning på skolungdom. 
De kvinnor som varit föremål för männsikohandel och som befinner sig inom EU måste få 
information om hur de kan få hjälp. Denna information skall förmedlas av de sociala och 
hälsovårdande myndigheterna samt av de icke-statliga organisationerna, och kommissionen 
undersöker för närvarande på vilket sätt man kan bidra till att informationen sprids. Kvinnor som 
kommer in i EU på legal väg för att arbeta, men som tvingas till prostitution, behöver också 
informeras om sina rättigheter och få hjälp med att få tillträde till de system som tillvaratar deras 
rättigheter. 
För att avskräcka potentiella kunder skulle man kunna göra en ökad insats i det förebyggande 
arbetet genom information om hälsoriskerna. Detta skulle även bidra till att minska riskerna för 
den allmänna hälsan inom EU. 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
Med den budgetansvariga myndighetens stöd bör man söka vägar för att öka de 
ekonomiska bidragen till de icke-statliga organisationernas informationsarbete. 
20 
Rekommendationer om människohandel - Rådets pressmeddelande 10550/93 av den 29-30 
november 1993, se bilaga 2. 
10 
Man bör stödja informationskampanjer till hjälp för dé drabbade. 
Man bör stödja informationskampanjer i syfte att avskräcka potentiella kunder. 
Åtgärd att vidta för gemenskapen och medlemsstaterna: 
I överensstämmelse med gemenskapens fjärde handlingsprogram om lika möjligheter på 
medellång sikt bör man främja inrättandet av informationssystem för de drabbades 
rättigheter. Medlemsstaterna bör regelbundet utbyta information om hur man skall komma 
till rätta med missbruk i samband med människohandel. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
Tillsammans med medlemsstaterna bör man överväga samordnade informationskampanjer 
om människohandel med EU:s representationskontor i tredje land. 
11.1 e: Utbildning 
Behovet av såväl gränsöverskridande som special inriktad utbildning för enskilda yrkeskategorier 
förordades vid Wien-konferensen. Båda dessa slag av utbildning skulle kunna ingå i det 
kommande utbytesprogrammet "Grotius"21 samt i STOP-programmet. 
Åtgärder: 
se i synnerhet: II.2 a - Utbildning om invandring 
11.4 b - Utbildning inom de rättstillämpande myndiheterna 
11.5 e - Utbildning inom det sociala området 
II. 2: INVANDRING 
Invandrarfrågor (viseringar, kontroll vid inresa till, vistelse i och vidare resor mellan 
medlemsstaternas territorier) spelar en betydande roll i människohandelshanteringen som helhet. 
Enligt Fördraget om Europeiska unionen anses invandringspolitiken och förhållningssättet till 
medborgare i tredje länder, tillsammans med reglerna för personers överskridande av 
medlemsstaternas yttre gränser och för kontrollförfaranden i samband med detta, som frågor av 
gemensamt intresse. (Art. K.l punkt 2 och 3). Den rättsliga grunden för gemensamma insatser på 
invandringspolitikens område finns således i fördraget. 
11.2 a: Utbildning om invandring 
Wien-konferensen rekommenderade en förstärkning av utbildningen av och den allmänna 
uppmärksamheten bland ansvarig personal på invandringsområdet (särskilt vid ambassader och 
konsulat och bland viseringsansvariga) och att "kvinnohandel" skulle tas med i de kommande 
fleråriga utbytesprogrammen. 
Kommissionen håller med om att det är nödvändigt att informera och utbilda ambassad- och 
konsulatpersonal samt de anställda vid invandrarmyndigheterna i medlemsstaterna. I de tredje 
länder där det krävs visum för inresa till EU har ambassadpersonalen, när den utfärdar viseringar, 
21 Detta program håller på att inrättas under 1996 inom den tredje pelaren och avser utbildnings- och 
utbytesprogram inom rättsväsendet. 
11 
tillfälle attt både göra de som kan komma att ansöka om visum uppmärksamma på riskerna och 
de faktiska förhållandena och vara uppmärksam på människosmugglarnas taktik. 
Sherlock-programmet om utbildning, utbyte och samarbete om identitetshandlingar antogs den 28 
oktober på basis av kommissionens förslag. Detta program är inriktat på att förbättra förståelsen, 
i teori och praktik, för identitetshandlingars säkerhet och skulle kunna ha en gynnsam inverkan 
på bekämpningen av kvinnohandeln när det gäller utfärdande och användning av förfalskade 
handlingar. Ett anslag på 5 miljoner ecu väntas beviljas inom detta program för perioden 1996-
2000. 
Under 1996 har kommissionen genomfört ett pilotprojekt om invandring och yttre gränser och den 
kommer inom kort att lägga fram ett förslag om ett flerårigt utbildnings- och utbytesprogram för 
myndighetspersonal i medlemsstaterna med ansvar för invandrar- och asylärenden samt frågor om 
de yttre gränserna. 
Åtgärd att vidta för EU: 
STOP-programmet bör användas för utbildning av personal som arbetar med 
invandringsfrågor. 
Man bör i linje med det fleråriga Sherlock-programmet genomföra utbildningsinsatser 
rörande falska identitetshandlingar. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
Man bör lägga fram förslag om ett flerårigt utbildnings- och utbytesprogram för personal 
med ansvar för invandring, asyl och yttre gränser och som tar hänsyn till behovet av 
särskild utbildning för den personal som handlägger dessa ärenden med anknytning till 
bekämpningen och förebyggandet av kvinnohandel. 
II.2 b: Tillfälligt uppehållstillstånd 
Man bör ta upp frågan om tillfälligt uppehållstillstånd för drabbade personer som är beredda att 
vittna inför domstol och åstadkomma effektiv samordning mellan de rättsskipande och de 
rättstillämpande myndigheterna för att undvika utvisning utan samråd. 
Forskningsrön visar att de kvinnor som varit föremål för människosmuggling och vistas illegalt 
i berörda länder sällan lämnas ifred av sina förövare inom människohandeln. Rädslan för att 
sändas tillbaka till hemlandet hindrar dem från att samarbeta med myndigheterna mot förövarna. 
Mycket riktigt händer det ofta att de drabbade sänds tillbaka till hemlandet. Ur 
bekämpningssynpunkt för att komma åt förövarna av människohandel är detta otillfredsställande, 
för utan vittnesmål från de drabbade kommer dessa ärenden aldrig till domstol. Sedan Wien­
konferensen har det lagts fram ett belgiskt förslag i rådet (rättsliga och inrikes frågor), som bland 
annat innefattar frågan om tillfälligt uppehållstillstånd och som för närvarande är under 
behandling. Kommissionen stöder principen om uppehållstillstånd både för att bekämpa dem som 
ägnar sig åt människohandel och för att skydda de drabbade. Det är särskilt viktigt att se till att 
tillståndet är giltigt åtminstone så länge det rättsliga förfarandet pågår mot förövarna. Det skall 
även klargöras att innehavaren av uppehållstillståndet har laglig rätt att vistas i värdlandet efter 
rättegången, såvida vederbörande inte har återvänt till hemlandet. 
Åtgärd att vidta för EU: 
Man bör snarast komma överens om ett utkast till gemensamt förslag om tillfälligt 
uppehållstillstånd för de drabbade. 
12 
11.3: RÄTTSLIGT SAMARBETE 
De som ägnar sig åt kvinnohandel kommer även i fortsättningen att utnyttja luckor och svagheter 
i de nationella rättssystemen, såvida inte det rättsliga samarbetet mellan EU:s medlemsstater 
stärks. Vittnen måste också kunna ha förtroende för rättssystemet, och offren måste erbjudas ett 
skydd som gör det möjligt för dem att vittna mot förövarna. Vid Wien-konferensen diskuterades 
att antal former av rättsligt samarbete, bland annat möjligheten att kriminalisera handeln, beslagta 
de tillgångar som den genererar, samt åtgärder för att skydda vittnen. 
II.3 a: Befintliga internationella akter 
Vad gäller de akter som slutits på internationell nivå är situationen inte tillfredsställande. Under 
perioden 1900-1950 antogs fler än fem internationella akter på områdena människohandel och 
prostitution. Dessa konventioner skilde sig i viss mån åt vad gäller tyngdpunkt men gällde 
generellt kriminalisering av vissa beteenden i samband med kvinnohandel i prostitutionssyfte. 
Genom konventionerna upprättades också ett samarbete mellan de länder som deltog. Ingen av 
dessa konventioner har ratificerats av samtliga 15 medlemsstater. 
II.3 b: Nationell lagstiftning 
En sammanställning och utvärdering av nationell lagstiftning 
I de flesta av medlemsstaterna behandlas inte sexuellt utnyttjande av kvinnor som förts in från 
utlandet såsom en särskild fråga i lagstiftningen, utan i samband med handel i prostitutionssyfte 
i allmänhet. I vissa medlemsstater tas emellertid hänsyn till det faktum att kvinnor som förts in 
från utlandet är särskilt utsatta. 
Åtgärder att vidta för Europeiska unionen 
Europeiska unionen bör genomföra det förslag som ingår i STOP-programmet och som 
syftar till att samla information om medlemsstaternas lagstiftning på området, bidra till 
att en utvärdering av lagstiftningen och underlätta rättsligt samarbete i frågan. 
Europeiska unionen bör söka vägar för att uppmuntra de tredje länder från vilka kvinnor 
transporteras att införa lagstiftning mot förövarna av människohandel och effektivt 
tillämpa denna lagstiftning. 
II.3 c: En nv EU-rättsakt 
Strafflagstiftningen bör förbättras. Vid Wien-konferensen utfärdades särskilda rekommendationer 
om att kriminalisera denna hantering och beslagta de medel den genererar, att vidta 
gränsöverskridande åtgärder, att skydda vittnen samt att utbyta information om domar som 
avkunnats. 
13 
De luckor och inkonsekvenser som kunnat konstateras i rekommendationerna motiverar att en ny 
rättsakt antas. Eftersom de berörda ämnena emellertid främst faller inom ramen för samarbetet i 
straffrättsliga frågor har kommissionen ingen initiativrätt på området22. Kommissionen ser därför 
särskilt positivt på det förslag som lagts fram för rådet efter Wien-konferensen och som syftar till 
att en gemensam åtgärd skall antas för att förbättra det rättsliga samarbetet i kampen mot 
människohandel. I detta förslag ingår initiativ på alla de ovan nämnda områdena. 
Enligt kommissionens uppfattning måste överenskommelser nås på följande centrala punkter: 
Det krävs åtgärder för att underlätta för offren för människohandeln att anmäla brott, 
särskilt i form av särskilda arrangemang för mottagning av och stöd till dessa offer. 
Man måste vara särskilt observant på det missbruk och utnyttjande av den särskilt utsatta 
situation och den beroendeställning som offren befinner sig, oavsett om de till synes ger 
sitt samtycke. 
Åtgärder krävs för att ge offren för människohandeln skydd såsom vittnen. De icke­
statliga organisationer som ger stöd till offren bör engageras i detta arbete. 
Det finns ett behov av informationsutbyte mellan rättsliga instanser, och en rättslig grund 
bör läggas för ett spontant informationsutbyte. 
Tillgångar som förvärvats genom organiserad brottslighet med anknytning till 
kvinnohandel skall kunna beslagtas. 
Flera medlemsstater har nyligen genomfört ändringar i sin lagstiftning för att möjliggöra en 
gränsöverskridande jurisdiktion vad gäller sexuellt utnyttjande av barn (i samband med 
barnsexturism). Det är av central betydelse att avslöja och upplösa de nätverk för människohandel 
som finns, men mycket få medlemsstater har ändå infört bestämmelser som också gäller dem som 
handlar med och utnyttjar vuxna människor. Kommissionen anser inte att denna lucka i 
lagstiftningen är rimlig mot bakgrund av hur allvarliga alla former av sexuellt utnyttjande är. 
Åtgärder att vidta för EU och medlemsstaterna 
EU och medlemsstaterna bör enas om en gemensam åtgärd för rättsligt samarbete i frågan 
om kvinnohandel och överväga möjligheten till gränsöverskridande jurisdiktion vad gäller 
människohandel. 
11,3, d Påföljder 
Vid sidan av rekommendationerna från Wien-konferensen noterar kommissionen olikheter i 
medlemsstatemas lagstiftning vad gäller påföljder för dem som ägnar sig åt kvinnohandel. 
22 Fördraget om Europeiska unionen, artikel K 3.2 andra strecksatsen. 
14 
I åtminstone en av EU:s medlemsstater kan långa fängelsestraff på upp till 15 år dömas ut för den 
som bedrivit organiserad människohandel. Eftersom alla medlemsstater emellertid inte har 
specifika lagrum för själva handeln finns det betydande skillnader i nivån på de påföljder som 
föreskrivs i de olika lagstiftningarna. Enligt kommissionens uppfattning bör handel med kvinnor 
som syftar till sexuellt utnyttjande i alla medlemsstater kunna medföra frihetsstraff och andra 
åtgärder. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna 
Medlemsstaterna uppmanas att överväga strängare straff för människohandel, vilka står 
i proportion till brottets allvarliga natur. 
II.4 POLISSAMARBETE 
Kvinnohandeln tycks främst bedrivas av nätverk för organiserad brottslighet, som arbetar som 
välstrukturerade internationella företag. Det finns ofta en koppling till annan brottslighet såsom 
narkotikahandel. Inget enskilt organ för brottsbekämpning i medlemsstaterna har kapacitet att på 
egen hand stävja handeln. Detta kapitel bör därför ses mot bakgrund av den diskussion som för 
närvarande förs i rådet (rättsliga och inrikes frågor), där endast medlemsstaterna har initiativrätt23. 
II.4 a: Samarbete och kommunikation 
Analys och utbyte av information, bättre kommunikation och samarbete mellan rättstillämpande 
myndigheter; upprättande av kontaktpunkter och organisationsscheman för nationella 
myndigheter. 
Inom varje medlemsstat bör naturligtvis kontakterna mellan olika rättstillämpande myndigheter 
regleras internt. Flera stater har särskilda polisstyrkor med uppgift att bekämpa sedlighetsbrott, 
medan dock expertkunskaperna om människohandeln såsom brottslig handling är koncentrerad 
till dem som varit i direkt kontakt med offer för denna handel. I vissa stater har man tagit steg 
i riktning mot specialiserade enheter inom de rättstillämpande myndigheterna, antingen med 
deltagare från olika verksamhetsområden (polis- och rättsväsen, socialtjänst, myndigheter med 
ansvar för invandringsfrågor), eller helt enkelt kontaktenheter på nationell nivå med syfte att 
förbättra informationsutbytet mellan olika rättstillämpande myndigheter. Det finns givetvis en rad 
olika sätt att bygga upp dessa strukturer på nationell nivå, beroende på hur systemet i övrigt ser 
ut i de olika medlemsstaterna. Det viktiga är att det finns effektiva metoder för kommunikation. 
För att förbättra det internationella samarbetet på området enades medlemsstaterna 1994 om att 
låta människohandel ingå som en del i Europolkonventionen. Europol skall tjäna som ett 
informations- och underrättelsecentrum för rättstillämpande myndigheter inom EU, och en slutlig 
överenskommelse om konventionen nåddes vid Europeiska rådets möte i Florens den 21-22 juni 
23 Enligt artikel K 3.2 andra strecksatsen i Fördraget om Europeiska unionen har kommissionen inte 
rätt att ta initiativ till lagförslag på detta område. 
15 
1996. I artikel 2 i konventionen fastställs att kampen mot människosmuggling och 
människohandel skall utgöra prioriterade områden för Europol. Konventionen skall träda i kraft 
när alla medlemsstater har ratificerat den, och Europol skall då få i uppgift att bidra till en 
strategisk och operativ analys av människohandeln såsom en del av den organiserade 
brottsligheten. Enligt artikel 42.2 i konventionen skall Europol och Interpol sluta ett avtal om 
formellt samarbete, i vilket människohandel kan komma att anges utryckligen. 
Under en övergångsperiod - den första fasen i Europol-arbetet - har Europols narkotikaenhet fått 
sin befogenhet utökad till att omfatta nätverk för illegal invandring (beslut i mars 1995) och 
människohandel (beslut den 27 september 1996). Ministrarna har också enats om att Europols 
narkotikaenhet skall upprätta en förteckning över personer och enheter med särskild kompetens 
inom brottsbekämpningen (kontaktpunkter för rättstillämpning). En förteckning över områdena 
narkotikahandel och människohandel skall därvid ges högsta prioritet. Detta är ett viktigt steg mot 
ett bättre polissamabete i Europa, och välkomnas i högsta grad av kommissionen. För att 
narkotikaenheten skall fungera effektivt krävs också att medlemsstaterna kan förse den med en 
snabbare och exaktare information än hittills. 
Vid Wien-konferensen rekommenderades att kontaktpunkter upprättas på nationell nivå. I vissa 
fall skulle detta kunna åstadkommas genom förteckningar över särskilda kompetensområden, men 
det vore ändå lämpligt om varje medlemsstat själv utsåg kontaktpunkter för samarbetet, om detta 
inte redan skett. 
Några av de första uppgifterna för STOP-programmet torde bli att undersöka hur information kan 
sammanföras, att genomföra analyser, bland annat rörande människohandelns offer, samt att utreda 
om det skulle vara lämpligt att skapa en databas för DNA-uppgifter. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Medlemsstaterna bör sträva efter att snabbt ratificera Europolkonventionen. 
Åtgärd att vidta för EU: 
En förteckning över särskilda kompetensområden bör upprättas av Europols 
narkotikaenhet, så att kontaktpunkter på nationell nivå skapas. 
11.4 b: Utbildning inom de rättstillämpande myndigheterna 
Utbildning inom det operativa arbetet och utbildning som syftar till ökad medvetenhet 
Rådet enades redan 1993 om att ytterligare utbildning krävs för de tjänstemän inom 
rättstillämpande myndigheter som arbetar med att bekämpa människohandel i prostitutionssyfte. 
När kommissionen i maj 1996, såsom en uppföljning av rekommendationerna, begärde in 
upplysningar från medlemsstaterna på området kunde en medlemsstat meddela att man utvecklat 
kurser som även är öppna för andra EU-länder (även om hittills endast två grannländer antagit 
detta erbjudande). I några medlemsstater har redan små enheter av specialiserade tjänstemän 
inrättats. Wien-konferensen visade emellertid att specialkunskaperna måste spridas ytterligare vad 
gäller nätverken och de olika formerna av människohandel, samt vad gäller och tvättning av 
pengar, där även stora företag kan vara inblandade. 
Polisens attityd till de drabbade har ibland präglats av en brist på insikt om att kvinnorna faktiskt 
är brottsoffer. Om offren inte förväntar sig ett tillräckligt stöd från polisen minskar förstås 
sannolikheten för ett samarbete ytterligare. Denna brist på förtroende är därför en mycket viktig 
fråga. Enligt Wien-konferensen skulle specialutbildning av poliser vara den bästa vägen för att 
16 
hitta fram till en lämplig hantering av dessa fall. Kunskaper i de relevanta språken togs också upp 
som en viktig aspekt för att förbättra kommunikationen med offren. Utkastet till ett program under 
avdelning VI i fördraget som gäller specialutbildning för personal inom rättstillämpande 
myndigheter (Oisin) förväntas bli antaget inom kort24. 
Åtgärder att vidta för EU och medlemsstaterna 
Inom ramen för STOP-programmet bör de aspekter som tagits upp ovan integreras i 
utbildningsprogrammen för rättstillämpande personal. 
Medvetandet inom polisen om offrens faktiska situation bör stärkas, till exempel genom 
utbildningsprogram som genomförs gemensamt med de organisationer som ger hjälp till 
offren för människohandel. 
Utbildning bör anordnas i de språk som offren talar. Om inte annat bör tolkhjälp ställas 
till förfogande. 
Gemensamma utbildningsaktiviteter bör anordnas tillsammans med de organisationer som 
ger hjälp till de drabbade. 
Utbildning om människohandel bör anordnas inom ramen för Oisin-programmet för 
rättstillämpande personal. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Medlemsstaterna bör kunna ställa utbildad kvinnlig personal till förfogande om offren så 
önskar, och upplysa offren om att denna möjlighet finns. 
H.4 c: Tredje land 
Samarbete med tredje land (utbildning, kontaktpunkter) 
Tjänstemän med ansvar för rättstillämpning i tredje land, särskilt i Central- och Östeuropa, kan 
både bidra till och dra fördel av de utbildningskurser som utvecklas i medlemsstaterna. De 
program som till exempel utvecklats inom MEPA (Central European Police Academy) och inom 
andra gemensamma, intemationella initiativ som tagits i medlemsstaterna utgör både forum för 
utbyte av bästa praxis och utmärkta möjligheter att skapa kontakter för det praktiska arbetet. De 
tjänar därigenom som komplement till de internationella förteckningarna över kontaktpunkter. 
I de rekommendationer som utfärdades av rådet (rättsliga och inrikes frågor) 1993 nämndes 
möjligheten att utnämnda särskilda sambandstjänstemän, och flera medlemsstater har utnämnt 
sådana i de viktigaste av ursprungsländerna för människohandeln. 
Åtgärder att vidta för EU och medlemsstaterna: 
Kurser bör göras öppna för tjänstemän från Central- och Östeuropa, och de förteckningar över 
kontaktpunkter som upprättas inom Europols narkotikaenhet bör utvidgas till att omfatta även 
tjänstemän och enheter i icke-medlemsländer. 
24 12 miljoner ecu förväntas avsättas för detta program under perioden 1996-2000 (2 miljoner 1996 
och 2,5 miljoner per år de följande åren), alltefter vilket anslag som röstas igenom varje enskilt 
år av den budgetansvariga myndigheten. 
17 
De sambandstjänstemän från medlemsstaterna som arbetar i ursprungsländerna för handeln bör 
tas tillvara på bästa möjliga sätt, särskilt vad gäller resursfördelning, i syfte att stärka samarbetet 
med lokala rättstillämpande myndigheter. 
11.5: SOCIALA ASPEKTER OCH SYSSELSÄTTNINGSASPEKTER 
Ansvaret på detta område vilar på medlemsstaterna, deras lokala myndigheter och samhället som 
helhet. Gemenskapen skall bara ta sådana initiativ vars syfte inte kan uppnås på ett 
tillfredsställande sätt av medlemsstaterna. De kommissionsprogram som redogörs för i det följande 
kan bidra till kampen mot människohandel, men utgör ingen ersättning för medlemsstaternas 
insatser. Europeiska unionen kan alltså vara med och leda och samordna25 framtidsstudier av 
sociala problem inom unionen och utbyte av information och erfarenheter, samt uppmuntra till 
debatt och åtgärder i medlemsstaterna och hjälpa till att lösa problem som, även om de främst 
angår medlemsstaterna, kräver en gemensam insats26. 
II.5 a: Information 
Förebyggande informationsinsatser inom EU: Stöd till kampanjer för att öka det allmänna 
medvetandet vad gäller våld mot kvinnor, samt utbyte av information och metoder i kampen mot 
handeln med kvinnor. 
Se avsnitt II.l d - Informationskampanjer. 
II.5 b: Program på det sociala området 
Stödprogram, program mot social utslagning och insatser inom EU för återanpassning av 
människor, inklusive folkhälsobefrämjande åtgärder 
Flera medlemsstater har satt igång program på nationell nivå i syfte att skapa samordnade insatser 
mot social utslagning och utestängning från arbetsmarknaden, bland annat genom samarbete 
mellan statliga, regionala och lokala myndigheter. Mot denna bakgrund bedriver man inom EU: s 
Integra-program sysselsättningsfrämjande åtgärder för de grupper som löper störst risk att 
utestängas från arbetsmarknaden. Detta sker genom ett partnerskapssamarbete mellan offentliga 
myndigheter, icke-statliga organisationer, små och medelstora företag, arbetsmarknadens parter 
och föreningslivet. 
25 
26 Kommissionen har redan samfinansierat eller gett bidrag till att antal specifika åtgärder, antingen 
inom det tredje ramprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män (1991-1996), eller inom 
projekt mot social utslagning, inklusive samtalen om kvinnohandel i Grekland i oktober 1996, de 
konferenser som planeras äga mm i Storbritannien 1997 om ämnet kvinnor och våld på Internet 
i Storbritannien 1997 och ministerkonferensen i Nederländerna i april 1997. 
Dessa rekommendationer ingår i rapporten från de vises kommitté (Comité des sages) från 1996, 
med titeln "För ett Europa med medborgerliga och sociala rättigheterM (For a Europe of civic and 
social rights). 
18 
Offer för människohandel kan komma att omfattas av dessa program. Bland de åtgärder som 
planeras återfinns grundläggande yrkesutbildning, rådgivning, hjälp till geografisk rörlighet och 
utbyte av god praxis. 
Det finns också ett behov av ökade insatser på folkhälsoområdet, med tanke på att både offren 
för handeln och deras kunder riskerar att sprida ett antal smittosamma sjukdomar (bland annat 
AIDS och hepatit). Detta skulle innefatta såväl förebyggande insatser som medicinskt och psykiskt 
stöd till drabbade, och ha som särskild målsättning att söka upp de drabbade på platsen. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Utveckling på lokal och nationell nivå av stödprogram, program mot social utslagning och 
åtgärder för återanpassning. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
Gemenskapen bör, i samarbete med medlemsstaterna, till fullo utnyttja de möjligheter att 
hjälpa offren som det nya Integra-programmet erbjuder. 
De möjligheter att erbjuda utsatta människor utbildning som ges genom Leonardo­
programmet bör också tas tillvara. 
Följande två program bör utnyttjas till stöd för offren för människohandeln: 
Åtgärdsprogrammet för gemenskapen för att förebygga Aids och andra överförbara 
sjukdomar inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet och Åtgärdsprogrammet 
för gemenskapen för främjande av och upplysning, undervisning och utbildning om hälsa 
inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet27. 
II.5. c Mottagnings- och rehabiliteringscentrum 
Upprättande av nya mottagnings- och rehabiliteringscentrum 
I vissa medlemsstater finns särskilda centrum upprättade för offer som lyckats fly från 
människohandlama, centrum som drivs eller bistås av icke-statliga organisationer. Det är 
uppenbart att en fullgod social vård och hälsovård vid sidan om ett tryggt boende bidrar till 
offrens rehabilitering, eftersom dessa ofta befinner sig i ett svårt fysiskt och psykiskt tillstånd. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Alla medlemsstater bör främja upprättandet av mottagnings- och rehabiliteringscentrum. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
27 Beslut nr 647/96/EG och 645/96/EG. 
19 
Kommissionen bör undersöka möjligheterna att skapa fristäder för de drabbade inom 
ramen för programmet Ungdom för Europa28, och om möjligt engagera deltagarna i den 
nya europeiska volontärtjänstcn några av dessa rehabiliteringsprojekt. 
Att utbyta erfarenheter och bra metoder bland annat för hur rehabiliteringscentrum kan 
upprättas (t.ex. med hjälp av socialarbetare som bedriver uppsökande arbete) och för hur 
konfidentiella uppgifter skall skyddas. 
II.5 d: Arbetsförhållanden 
Utöver vad som angavs i rekommendationerna från Wien-konferensen, bör arbetsförhållanden, 
särskilt med avseende på au pair-flickor, bar- och restauranganställda och anställda vid vissa 
hälsoinrättningar, mfl. uppmärksammas särskilt. Det bör på dessa områden ställas juridiska krav 
på arbetsgivarna i samband med etableringsrätten inom Europeiska unionen. 
I vissa medlemsstater har särskilda krav på arbetsvillkoren för au pair-flickor införts i syfte att 
förebygga att flickor utnyttjas. 
Alla medlemsstater genomfor kontroller av arbets- och hälsoförhållanden i restauranger, barer och 
på hotell. Genom dessa kontroller kan fall av ofrivillig prostitution uppdagas. 
Medlemsstaterna kan kräva intyg om gott anseende och god vandel för arbetsgivare i barer, 
dansställen och massageinrättningar liksom för dem som driver äktenskapsförmedlingar eller s.k. 
eskortservice, eller anordnar transporter av invandrare. Om en medlemsstat kräver sådana intyg 
måste de godkänna intyg som utfärdats i den medlemsstat från vilken personen kommer, i enlighet 
med gemenskapens direktiv och mot bakgrund av gemenskapens etableringsrätt29. 
Åtgärder att vidta för medlemsstaterna: 
Medlemsstaterna bör utbyta uppgifter om bästa praxis vad gäller krav på 
arbetsförhållanden för au pair-flickor. 
För att offren skall kunna identifieras och beredas hjälp bör det skapas en samordning 
mellan de organ som utför kontroller av arbets- och hälsoförhållanden å ena sidan och de 
rättstillämpande myndigheterna å andra sidan. 
Medlemsstaterna bör göra en bedömning av effektiviteten hos de intyg som krävs för 
arbetsgivare, om nödvändigt genom kontakt med den myndighet som utfärdat intyget i 
fråga. 
Medlemsstaterna bör bedöma om direktiv 64/221 om samordningen av särskilda åtgärder 
som gäller rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän 
ordning, säkerhet och hälsa (genomförande av artikel 56 i Romfördraget) tillämpas 
effektivt. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
28 
29 Ungdom för Europa är ett program som främjar ett aktivt medborgarskap hos unga människor. Det 
uppmuntrar också till samarbete mellan medlemsstaterna i ungdomsfrågor. 
Direktiven 68/367, 75/368 och 82/470. 
20 
Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att göra en bedömning av effektiviteten 
hos de intyg som krävs för arbetsgivare, och om nödvändigt vidta åtgärder. 
ILS e: Utbildning inom det sociala området 
Utöver vad som anges i rekommendationerna från Wien-konferensen bör program för utbildning 
av personal inom vård och socialtjänst skapas eller vidareutvecklas, dels för att förbättra 
färdigheten att ta hand om offren för människohandeln, dels för att förbättra språkkunskaper, så 
att offren kan omhändertas på ett så effektivt sätt som möjligt. 
Sedan offren beviljats uppehållstillstånd måste de ges möjlighet till utbildning och förberedelse 
för ett nytt liv. Detta är en förutsättning för en social rehabilitering och återanpassning till 
yrkeslivet. I detta sammanhang behövs specialutbildning för dem som arbetar inom vårdyrken och 
sociala yrken. 
Den utbildning för lärare och kursledare och de åtgärder för informationsutbyte som utvecklats 
inom Socrates-programmet skulle här kunna fylla en funktion. Vuxenutbildning skulle också 
kunna ställas till förfogande för offren inom ramen för Socrates-programmet30. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
Medlemsstaterna bör stödja utbildningsprogram på lokal eller nationell nivå för personal 
inom vårdyrken och sociala yrken. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
Kommissionen bör undersöka möjligheterna att genomföra sådana utbildningsprogram 
inom ramen för Socrates- eller Leonardo-programmen. 
Sokrates- eller Leonardo-programmen bör utnyttjas för att ställa vuxenutbildning till 
förfogande för offren. 
DEL III: SAMARBETE MED TREDJE LAND 
Bland huvudsyftema för gemenskapens utvecklingssamarbete finns kampen mot fattigdom och 
främjande av demokrati och mänskliga rättigheter samt främjande av en hållbar utveckling31. 
Problemet med människohandel har en direkt koppling till alla dessa tre syften. 
30 
31 Sokrates är ett flerårigt program som Europeiska unionen inrättat inom området för allmän 
utbildning. Dess viktigaste insatser är studentutbytet under det s.k. Erasmus-programmet samt 
partnerskapssamarbetet mellan skolor (den nya "ComeniusH-åtgärden). Programmen lämnar 
emellertid också plats för initiativ på utbildningsområdet, bland annat för att prova ny pedagogik 
och sprida kunskap om bra metoder. 
Leonardo är ett flerårigt program för yrkesutbildning. Dess viktigaste inslag är att sprida kunskap 
hos kursledare om europeiska angelägenheter samt utbytet av unga arbetstagare. Även detta 
program lämnar utrymme för att prova ny pedagogik och sprida kunskap om bra metoder. 
Inom båda programmen kommer arbete att bedrivas för att följa upp Europeiska året för livslångt 
lärande. 
Fördraget om Europeiska unionen, artikel 130u. 
21 
Strömmarna av kvinnor från tredje land till Europeiska unionen är inte det enda problemet som 
behöver åtgärdas, eftersom detta bara utgör en liten del av en mycket större internationell handel. 
Människohandeln för sexuella syften är mycket utbredd både inom enskilda utvecklingsländer 
(från landsbygd till städer eller stora trafikcentrum) och från ett utvecklingsland till ett annat, i 
fall där det senare har en utvecklad sexindustri. En växande handel mellan tredje länder tycks 
också kunna konstateras, med de nya oberoende staterna i öst- och Centraleuropa som 
ursprungsländer. 
De redskap som i dag används omfattar bland annat samarbete med statliga myndigheter i 
ursprungsländerna och finansiering, genom poster i gemenskapsbudgeten, av icke-statliga 
organisationers arbete (särskilt med anknytning till mänskliga rättigheter) och andra insatser från 
medborgarnas sida. Dessa insatser bör utvecklas ytterligare, samtidigt som man utnyttjar 
bestämmelserna om dialog i frågor som rör mänskliga rättigheter med regeringarna i tredje land. 
Dessa bestämmelser finns införda i den nya generationen av avtal mellan gemenskapen och tredje 
land. Det är ursprungsländerna som är gemenskapens viktigaste samarbetspartner i denna fråga, 
och det är därför särskilt viktigt att bygga ut dialogen med nationella myndigheter och 
institutioner i dessa länder. Gemenskapen bör också sträva efter att bidra till samarbete mellan 
tredje länder i de områden som berörs32. 
Åtgärd att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
Kommissionen och gemenskapen bör överväga att där så är möjligt utnyttja avtalen med 
tredje land för att diskutera kvinnohandeln och möjligheter att vidta gemensamma åtgärder 
mot denna. 
Rekommendationer från Wien-konferensen 
Stödprogram och särskilda åtgärder bör utvecklas för att underlätta offrens återanpassning till 
samhället i ursprungslandet och för att motverka social utslagning, bland annat genom bättre 
användning av eller större räckvidd för diverse gemenskapsprogram inom ramen för 
utvecklingssamarbetet och avtalen med tredje land. 
Medlemsstaterna och EU bör ge stöd till initiativ i ursprungsländerna som syftar till en full 
återanpassning av offren. 
III. 1 : CENTRAL OCH ÖSTEUROPA OCH DE NYA OBEROENDE STATERNA 
De bakomliggande orsakerna till människohandeln behandlas inom befintliga program, bl .a. 
genom bidrag till stabilisering av pluralistiska och demokratiska processer och därmed stöd till 
det övergripande ekonomiska och politiska reformarbetet. Ett antal olika åtgärder för att främja 
och skydda mänskliga rättigheter för kvinnor och barn33 finansieras redan idag, särskilt inom 
ramen för demokratiseringsprogrammen inom Phare och Tacis, vars huvudmål är att stödja 
samhällsutvecklingen i Central- och Östeuropa och i de nya oberoende staterna genom att stödja 
demokratiskt flerpartisystem, mänskliga rättigheter, rättsstatsprinciper och frihet på det ekonomiska 
området. Inom några områden har handeln med kvinnor tagits upp som ett specifikt problem, 
bland annat i samband med frågor som rör mänskliga rättigheter, medborgerliga friheter, lika 
möjligheter, icke-diskriminering, tillgång till utbildning och medier och förvaltning av polis- och 
32 
33 Visst stöd har redan getts till återanpassning av kvinnor som varit offer för människohandel mellan 
asiatiska länder. 
Genom budgetposter under kapitel B7-7: Europeiskt initiativ för demokrati och mänskliga 
rättigheter 
22 
rättsväsendet. Ett särskilt projekt för att förbygga handel med kvinnor inleddes inom 1994 års 
demokratiseringsprogram, som leddes av "Stichting Tegen Vrouwhandel" och deras 
samarbetspartner i Tjeckien och Polen. 
Viktiga är också de s.k. LIEN-programmcn, som ryms inom ramen för Phare och Tacis och som 
syftar till att stödja sådana initiativ som tas av icke-statliga organisationer till förmån för mindre 
gynnade befolkningsgrupper i Central- och Östeuropa. I detta sammanhang nämns särskilt målet 
att hjälpa kvinnor till en bättre hälsa, bättre ställning i samhället samt tillgång till yrkesutbildning 
och sysselsättning. Programmen riktar sig också till marginaliserade grupper, såsom gatubarn, 
hemlösa, svårt sjuka, narkotikamissbrukare och andra missgynnade grupper, i syfte att ge dessa 
tillgång till grundläggande vård och bättre levnadsvillkor i övrigt och bidra till deras 
återanpassning. 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
De demokratibefrämjande programmen och LIEN-programmen inom Phare och Tacis bör 
utnyttjas ytterligare. 
Ett utnyttjande av gemenskapsprogrammen inom ramen för tilläggsprotokollen till 
Europaavtalen med de central- och östeuropeiska länderna bör uppmuntras. 
Med hjälp av Phare- och Tacis-programmen, och som en del av rådgivningen på det 
politiska området, bör man i de central- och östeuropeiska länderna och i de nya 
oberoende staterna verka för att utveckla den rättsliga ramen för ett gränsöverskridande 
samarbete mot illegal invandring. De nya program som inrättats under den tredje pelaren 
skall också tas till vara i detta sammanhang. 
De icke-statliga organisationerna bör upplysas om att anslag till demokratiprogrammet 
under avdelning B7-7 i budgeten också kan användas för att ge stöd till offer för 
människohandel, till exempel genom kampanjer för att förebygga människohandel, 
upprättande av vårdcentrum där tystnadsplikt iakttas, socialt, medicinskt och psykologiskt 
stöd till offren, inrättande av heltäckande program för att återanpassa offren till samhället, 
eventuellt i ursprungslandet, genom yrkesförberedande utbildning och juridiskt stöd, och 
genom skapande av utbildningar i mänskliga rättigheter med särskild tonvikt på problemet 
med handeln med kvinnor och barn. 
Budgetposten för stöd till organisationer som erbjuder konkret hjälp till offer för 
kränkningar av de mänskliga rättigheterna (B7-707) bör tas tillvara för att stödja offren 
för människohandel (det kan vara hjälp i form av rehabilitering, juridisk rådgivning, 
hälsovård och annat stöd till offer för brott mot de mänskliga rättigheterna). 
Stödet till viss verksamhet som bedrivs av organisationer med människorättsfrämjande 
målsättningar (B7-7040) kan inriktas specifikt på bekämpning av människohandel. 
Åtgärd att vidta för Europeiska unionen: 
EU bör förbättra polissamarbetet och det rättsliga samarbetet, i synnerhet med länderna 
i Central- och Östeuropa, inom ramen för den strukturerade dialogen i rättsliga och inrikes 
frågor. 
III.2 AFRIKA, VÄSTINDIEN OCH STILLAHAVSOMRÅDET (AVS-LÄNDERNA) 
23 
De bakomliggande orsakerna till människohandeln, såsom fattigdom, arbetslöshet och problem 
inom hälsoområdet, inklusive prostituerades hälsa, behandlas inom ramen för befintliga program. 
Genom en särskild budgetpost till stöd för mänskliga rättigheter34 kunde ett förberedande 
seminarium och förberedande studier finansieras, jämte delar av resekostnaderna till den konferens 
som hölls i Stockholm i augusti 1996 om sexuellt utnyttjande av barn. Genom denna insats kunde 
företrädare för organisationer från utvecklingsländer delta i konferensen. Delfinansiering av projekt 
som startats av icke-statliga organisationer har också förekommit, bland annat projekt för 
upplysning och omhändertagande av gatubarn, kvinnliga prostituerade och offer för 
människohandel. Dessutom har stöd getts till nätverk av icke-statliga organisationer som arbetar 
till förmån för kvinnor och till organisationer som deltar i kampen mot Aids och andra sexuellt 
överförbara sjukdomar. 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
Europeiska utvecklingsfonden bör utnyttjas för nya områden, såsom förbättring av 
lagstiftning, utbildning av personal inom polis- och rättsväsendet rörande handeln med 
kvinnor, samt åtgärder för att sprida kunskap om och förebygga denna handel. 
En dialog med AVS-länderna i detta ämne bör främjas. Denna dialog bör ta sin 
utgångspunkt i kommissionens erfarenhet från kampen mot droger. En föredragande för 
AVS bör utses att inleda denna dialog vid nästa gemensamma församling. 
Ett pilotprojekt som skall inledas i ett utvalt land och som skall drivas i samarbete med 
icke-statliga organisationer, medlemsstater och internationella organisationer bör också ges 
stöd. Projekten kan avse förebyggande av människohandel, utbildning i detta ämne samt 
rehabilitering. I det sammanhanget kan eventuellt några av offren för handeln ges en aktiv 
roll i sin egen rehabilitering, till exempel genom att förbereda och delta i 
informationskampanjer på nationell nivå. 
Man bör också, tillsammans andra berörda parter (såsom icke-statliga organisationer, 
medlemsstater och internationella organisationer) och med stöd av några enskilda 
budgetposter35, välja ut och inleda motivationsskapande åtgärder och forsknings- och 
pilotprojekt (avseende rehabilitering, upplysning och arbete för att stärka medvetenheten 
i syfte att förebygga människohandel, genom att särskilt rikta åtgärden på vissa grupper 
och vissa berörda myndigheter). 
III. LÄNDER I ASIEN, LATINAMERIKA OCH MEDELHAVSOMRÅDET 
Inom gemenskapens utvecklingssamarbete med länder i Asien, Latinamerika och 
Medelhavsområdet ryms ett antal åtgärder genom vilka man försöker behandla de bakomliggande 
orsakerna till människohandeln. Det har alltid lagts stora resurser på landsbygdsutveckling, i syfte 
att bekämpa fattigdom, skapa inkomstkällor nära människors hem och därmed motverka en 
34 B7-702 - Mänskliga rättigheter och demokrati i utvecklingsländerna 
35 B7-702 Mänskliga rättigheter och demokrati i utvecklingsländerna. 
B7-6000 Gemenskapens deltagande i åtgärder till förmån för utvecklingsländer som 
genomförs av icke-statliga organisationer. 
B7-611 Kvinnors roll i utvecklingen. 
B7-633 Små lån till kvinnor i utvecklingsländer. 
B7-641 Rehabiliterings- och återuppbyggnadsåtgärder för utvecklingsländerna. 
B7-6211 Hälsoprogram för bekämpning av HIV/AIDS i utvecklingsländerna. 
24 
ofrivillig folkförflyttning. Könsfrågor har nu getts en särskild uppmärksamhet i detta sammanhang, 
och man arbetar här för att stärka kvinnans ställning i samhället och möjlighet till egna inkomster, 
samt för att ge kvinnor en aktiv del i beslutsfattandet både i familjen och i samhället. Ett antal 
program för positiv särbehandling syftar till att höja kvinnornas låga status, ge flickor bättre 
möjligheter att lära sig läsa och skriva och till övrig grundläggande utbildning samt till att i 
allmänhet starka kvinnors medvetenhet och självförtroende. 
De gemenskapsfinansierade program som avser områden med stadsbebyggelse är främst inriktade 
på mindre gynnade samhällen, där risken är störst för att kvinnor skall utnyttjas sexuellt. I 
demokratiprogrammet inom Meda36 ges utrymme för positiv särbehandling, om denna sker i syfte 
att stärka ansvaret för de mänskliga och demokratiska rättigheterna, inklusive kvinnors rättigheter, 
och ett program i Centralamerika (till vilket 4 miljoner ecu avsatts) har som syfte att ge ny 
utbildning till unga kvinnor som utnyttjats sexuellt. Genom programmen för utveckling i städer 
ges stöd till nätverk i lokalsamhällen, lån till inkomstbringande verksamhet, stöd till åtgärder mot 
droger samt till att bilda solidaritetsgrupper för kvinnor. En särskild prioritet ges åt stödcentraler 
där gatubarn kan erbjudas rehabilitering och utbildning. Gatubarn, i synnerhet flickor, löper 
nämligen ofta en särskilt stor risk att utnyttjas sexuellt. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
Kommissionen bör tillsammans med andra berörda parter (såsom icke-statliga 
organisationer, medlemsstater och internationella organisationer) identifiera berörda icke­
statliga organisationer i Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika, till exempel 
kvinnoföreningar. 
Kommission bör också verka för att ett projekt som rör människohandel förs in under 
demokratiprogrammet inom Meda, och använda andra berörda budgetposter37 för att starta 
eller ge stöd till motivationsskapande åtgärder, forsknings- och pilotrojekt (avseende 
rehabilitering, upplysning och arbete för att stärka medvetenheten i syfte att förebygga 
människohandel, genom att särskilt rikta åtgärden på vissa grupper och vissa berörda 
myndigheter), samt projekt som syftar till att återanpassa offren i ekonomiskt och socialt 
avseende. 
Åtgärd att vidta för gemenskapen: 
Gemenskapen bör verka för en dialog om sexuellt utnyttjande, och därvid använda sig av 
avtalen med tredje land där så är möjligt. 
36 
37 Kommissionen har inom ramen för det programmet redan gett bidrag till en icke-statlig 
organisation som heter "El Taller" och är baserad i Tunisien. Denna organisation arbetar med att 
upprätta en permanent domstol för fall där kvinnor utsätts för våld. 
B7-611 Kvinnors roll i utvecklingen. 
B7-633 Små lån till kvinnor i utvecklingsländer. 
B7-703 Mänskliga rättigheter. Kommissionen avser också undersöka möjligheterna att 
utnyttja budgetposter inom ramen för det allmänna utvecklingssamarbetet för att 
täcka projekt av detta slag. 
25 
DEL IV: SLUTSATS 
Den fråga som här diskuteras har hamnat högt uppe på den europeiska dagordningen, tack vare 
Europarådets och Europaparlamentets initiativ och tack vare kommissionens konferens i Wien. 
Åtgärder har börjat utformas, och dessa åtgärder behöver färdigställas och genomföras så snart 
som möjligt. Det särskilt gynnsamma läge för insatser som nu råder får inte gå förlorat, och vi 
måste här finna ett konsekvent och långsiktigt sätt att angripa problemen på europeisk nivå, och 
de åtgärder som kommissionen föreslår i detta dokument38 behöver nu diskuteras i lämplig forum. 
Kommissionen konstaterar också med tillfredsställelse att problemet kommer att prioriteras även 
under det kommande nederländska ordförandeskapet39, och kommer på samma sätt att prioritera 
sina kontakter med de icke-statliga organisationerna. 
Inom området för den tredje pelaren har en kontinuitet i åtgärderna kunnat säkerställas genom att 
människohandel av rådet (rättsliga och inrikes frågor) förts in som ett av de prioriterade åtgärderna 
inom det fleråriga arbetsprogrammet, och detta skall ses vid sidan av de övriga, viktiga initiativ 
som för närvarande är igång. Det finns behov av en liknande långsiktig strategi på en del andra 
områden, där målen måste definieras och genomförandet utvärderas på vanligt sätt. 
Om vi på allvar skall kunna bekämpa denna handel måste tillräckliga resurser ställas till 
förfogande, både av EU och på nationell nivå. I detta avseende är det ett positivt tecken och ett 
tecken på erkännande av problemet att 
Europaparlamentet planerar en avsättning av 3 miljoner ecu till förmån för utnyttjade kvinnor och 
bam, vilken förväntas röstas igenom i december 1996. 
Kommissionen är av den bestämda övertygelsen att alla EU-institutioner och medlemsstater måste 
fortsätta spela en aktiv roll i kampen mot det allvarliga och växande problemet med kvinnohandel. 
38 Se förteckningen i bilaga 1. 
39 Kommissionen ger sitt fulla stöd till den ministerkonferens om människohandel som skall hållas 
i Haag 1997. 
26 
BILAGA 1: Förteckning över samtliga åtgärder i meddelandet 
DEL II: UTVECKLING AV EN INTEGRERAD POLITIK AV TVARFACKLIG 
KARAKTÄR 
II.l TVÄRFACKLIGA FÖRSLAG 
II.l a: STOP-programmet mot människohandel 
Åtgärd att vidta för EU: 
• Den gemensamma insatsen inom ovan nämnda program bör snabbt antas och genomföras. 
II.l b: Behovet av förbättrad forskning och information 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
• Man bör så vitt möjligt använda och utveckla gemenskapens sociala budgetposter för att 
genomföra utredningar på ovan nämnda områden tillsammans med studier om 
människohandelns betydelse för spridningen av av sexuellt överförbara sjukdomar och 
narkotikamissbruk. Med hjälp av särskilda arbetsgrupper sammansatta av fältarbetare och 
forskare bör man fastställa de områden som skall prioriteras för specialiserad forskning. 
• Gemenskapsfinansierade forskningsrön skall offentliggöras och göras tillgängliga. 
Åtgärd att vidta för EU: 
• Man bör bestämma vilka studier som är lämpliga att genomföra inom STOP-programmet 
och därvid ta särskild hänsyn till det kommande arbetet inom Europols narkotikaenhet. 
II.l c: Samarbete och samordning 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Man bör överväga hur insamlingen av data på nationell nivå kan förbättras och hur 
kommunikationen mellan berörda grupper och myndigheter kan etableras. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna och kommissionen: 
• En nära samordning av arbetet inom Europarådet måste åstadkommas. 
Åtgärd att vidta för EU och kommissionen: 
• Tillsammans med andra internationella organisationer bör man överväga ett samordnat 
förhållningssätt och eventuella gemensamma åtgärder. 
• Man bör intensifiera dialogen med och stimulera till att det bildas nätverk av icke-saijga 
organisationer som arbetar i olika länder, både i och utanför EU. 
II.l d: Informationskampanjer 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
27 
• Med den budgetansvariga myndighetens stöd bör man söka vägar för att öka de 
ekonomiska bidragen till de icke-statliga organisationernas informationsarbete. 
• Man bör stödja informationskampanjer till hjälp för de drabbade. 
• Man bör stödja informationskampanjer i syfte att avskräcka potentiella kunder. 
Åtgärd att vidta för gemenskapen och medlemsstaterna: 
• I överensstämmelse med gemenskapens fjärde handlingsprogram om lika möjligheter på 
medellång sikt bör man främja inrättandet av informationssystem för de drabbades 
rättigheter. Medlemsstaterna skall regelbundet utbyta information om hur man skall 
komma till rätta med missbruk i samband med människohandel. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
• Tillsammans med medlemsstaterna bör man överväga samordnade informationskampanjer 
om människohandel med EU:s representationskontor i tredje land. 
11.1 e: Utbildning 
Åtgärder: 
se i synnerhet: II.2.a - Utbildning om invandring 
II.4.b - Utbildning inom de rättstillämpande myndigheterna 
II.5.e - Utbildning inom det sociala området 
II. 2: INVANDRING 
11.2 a: Utbildning om invandring 
Åtgärd att vidta för EU: 
• STOP-programmet bör användas för utbildning av invandrarpersonal. 
• Man bör i linje med det fleråriga Sherlock-programmet genomföra utbildningsinsatser 
rörande falska identitetshandlingar. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
• Man bör lägga fram förslag om ett flerårigt utbildnings- och utbytesprogram för personal 
med ansvar för invandring, asyl och yttre gränser och som tar hänsyn till behovet av 
särskild utbildning för den personal som handlägger dessa ärenden med anknytning till 
bekämpningen och förebyggandet av kvinnohandel. 
11.2 b: Tillfälligt uppehållstillstånd 
Åtgärd att vidta för EU: 
• Man bör snarast komma överens om ett utkast till gemensamt förslag om tillfälligt 
uppehållstillstånd för de drabbade. 
11.3 : RÄTTSLIGT SAMARBETE 
28 
II.3 b: Nationell lagstiftning 
Åtgärder att vidta för Europeiska unionen 
• Europeiska unionen bör genomföra det förslag som ingår i STOP-programmet och som 
syftar till att samla information om medlemsstaternas lagstiftning på området, bidra till 
att en utvärdering av lagstiftningen och underlätta rättsligt samarbete i frågan. 
• Europeiska unionen bör söka vägar för att uppmuntra de tredje länder från vilka kvinnor 
transporteras att införa lagstiftning mot förövarna av människohandel och effektivt 
tillämpa denna lagstiftning. 
11.3 c: En ny EU-rättsakt 
Åtgärder att vidta för EU och medlemsstaterna 
• EU och medlemsstaterna bör enas om en gemensam åtgärd för rättsligt samarbete i frågan 
om kvinnohandel och överväga möjligheten till gränsöverskridande jurisdiktion vad gäller 
människohandel. 
H.3. d Påföljder 
• Åtgärd att vidta för medlemsstaterna 
Medlemsstaterna uppmanas att överväga strängare straff för människohandel, vilka står 
i proportion till brottets allvarliga natur. 
11.4 POLISSAMARBETE 
II.4 a: Samarbete och kommunikation 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Medlemsstaterna bör sträva efter att snabbt ratificera Europolkonventionen. 
Åtgärd att vidta för EU: 
• En förteckning över särskilda kompetensområden bör upprättas av Europols 
narkotikaenhet, så att kontaktpunkter på nationell nivå skapas. 
II.4 b: Utbildning inom de rättstillämpande myndigheterna 
Åtgkrder att vidta för EU och medlemsstaterna 
• \ Inom ramen för STOP-programmet bör de aspekter som tagits upp ovan integreras i 
utbildningsprogrammen för rättstillämpande personal. 
• Medvetandet inom polisen om offrens faktiska situation bör stärkas, till exempel genom 
utbildningsprogram som genomförs gemensamt med de organisationer som ger hjälp till 
offren för människohandel. 
• Utbildning bör anordnas i de språk som offren talar. Om inte annat bör tolkhjälp ställas 
till förfogande. 
29 
• Gemensamma utbildningsaktiviteter bör anordnas tillsammans med de organisationer som 
ger hjälp till de drabbade. 
• Utbildning om människohandel bör anordnas inom ramen för Oisin-programmet för 
rättstillämpande personal. 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Medlemsstaterna bör kunna ställa utbildad kvinnlig personal till förfogande om offren så 
önskar, och upplysa offren om att denna möjlighet finns. 
11.4 c: Tredje land 
Åtgärder att vidta för EU och medlemsstaterna: 
• Kurser bör göras öppna för tjänstemän från Central- och Östeuropa, och de förteckningar 
över kontaktpunkter som upprättas inom Europols narkotikaenhet bör utvidgas till att 
omfatta även tjänstemän och enheter i icke-medlemsländer. 
• De sambandstjänstemän från medlemsstaterna som arbetar i ursprungsländerna för handeln 
bör tas tillvara på bästa möjliga sätt, särskilt vad gäller resursfördelning, i syfte att stärka 
samarbetet med lokala rättstillämpande myndigheter. 
11.5: SOCIALA ASPEKTER OCH SYSSELSÄTTNINGSASPEKTER 
11.5 a: Program på det sociala området 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Utveckling på lokal och nationell nivå av stödprogram, program mot social utslagning och 
åtgärder för återanpassning. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
• Gemenskapen bör, i samarbete med medlemsstaterna, till fullo utnyttja de möjligheter att 
hjälpa offren som det nya Integra-programmet erbjuder. 
• De möjligheter att erbjuda utsatta människor utbildning som ges genom Leonardo­
programmet bör också tas tillvara. 
• Följande två program bör utnyttjas till stöd för offren för människohandeln: 
Åtgärdsprogrammet för gemenskapen för att förebygga Aids och andra överförbara 
sjukdomar inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet och Åtgärdsprogrammet 
för gemenskapen för främjande av och upplysning, undervisning och utbildning om hälsa 
inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet. 
II.5. c Mottagnings- och rehabiliteringscentrum 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Alla medlemsstater bör främja upprättandet av mottagnings- och rehabiliteringscentrum. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
30 
• Kommissionen bör undersöka möjligheterna att skapa fristäder för de drabbade inom 
ramen för programmet Ungdom för Europa, och om möjligt engagera deltagarna i den nya 
europeiska volontärtjänsten några av dessa rehabiliteringsprojekt. 
• Att utbyta erfarenheter och bra metoder bland annat för hur rehabiliteringscentrum kan 
upprättas (t.ex. med hjälp av socialarbetare som bedriver uppsökande arbete) och för hur 
konfidentiella uppgifter skall skyddas. 
II.5 d: Arbetsförhållanden 
Åtgärder att vidta för medlemsstaterna: 
• Medlemsstaterna bör utbyta uppgifter om bästa praxis vad gäller krav på 
arbetsförhållanden för au pair-flickor. 
• För att offren skall kunna identifieras och beredas hjälp bör det skapas en samordning 
mellan de organ som utför kontroller av arbets- och hälsoförhållanden å ena sidan och de 
rättstillämpande myndigheterna å andra sidan. 
• Medlemsstaterna bör göra en bedömning av effektiviteten hos de intyg som krävs för 
arbetsgivare, om nödvändigt genom kontakt med den myndighet som utfärdat intyget i 
fråga. 
• Medlemsstaterna bör bedöma om direktiv 64/221 om samordningen av särskilda åtgärder 
som galler rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän 
ordning, säkerhet och hälsa (genomförande av artikel 56 i Romfördraget) tillämpas 
effektivt. 
Åtgärd att vidta för kommissionen: 
• Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att göra en bedömning av effektiviteten 
hos de intyg som krävs för arbetsgivare, och om så krävs vidta åtgärder. 
ILS e: Utbildning inom det sociala området 
Åtgärd att vidta för medlemsstaterna: 
• Medlemsstaterna bör stödja utbildningsprogram på lokal eller nationell nivå för personal 
inom vårdyrken och sociala yrken. 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
• Kommissionen bör undersöka möjligheterna att genomföra sådana utbildningsprogram 
inom ramen för Socrates- eller Leonardo-programmen. 
Sokrates- eller Leonardo-programmen bör utnyttjas för att ställa vuxenutbildning till 
förfogande för offren. 
DEL III: SAMARBETE MED TREDJE LAND 
Åtgärd att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
31 
• Kommissionen och gemenskapen bör överväga att där så är möjligt utnyttja avtalen med 
tredje land för att diskutera kvinnohandeln och möjligheter att vidta gemensamma åtgärder 
mot denna. 
III.l: CENTRAL- OCH ÖSTEUROPA OCH DE NYA OBEROENDE STATERNA 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
• De demokratibefrämjande programmen och LIEN-programmen inom Phare och Tacis bör 
utnyttjas ytterligare. 
• Ett utnyttjande av gemenskapsprogrammen inom ramen för tilläggsprotokollen till 
Europaavtalen med de central- och östeuropeiska länderna bör uppmuntras. 
• Med hjälp av Phare- och Tacis-programmen, och som en del av rådgivningen på det 
politiska området, bör man i de central- och östeuropeiska ländema och i de nya 
oberoende staterna verka för att utveckla den rättsliga ramen för ett gränsöverskridande 
samarbete mot illegal invandring. De nya program som inrättats under den tredje pelaren 
skall också tas till vara i detta sammanhang. 
• De icke-statliga organisationerna bör upplysas om att anslag till demokratiprogrammet 
under avdelning B7-7 i budgeten också kan användas för att ge stöd till offer för 
människohandel, till exempel genom kampanjer för att förebygga människohandel, 
upprättande av vårdcentrum där tystnadsplikt iakttas, socialt, medicinskt och psykologiskt 
stöd till offren, inrättande av heltäckande program för att återanpassa offren till samhället, 
eventuellt i ursprungslandet, genom yrkesförberedande utbildning och juridiskt stöd, och 
genom skapande av utbildningar i mänskliga rättigheter med särskild tonvikt på problemet 
med handeln med kvinnor och barn. 
• Budgetposten för stöd till organisationer som erbjuder konkret hjälp till offer för 
kränkningar av de mänskliga rättigheterna (B7-707) bör tas tillvara för att stödja offren 
för människohandel (det kan vara hjälp i form av rehabilitering, juridisk rådgivning, 
hälsovård och annat stöd till offer för brott mot de mänskliga rättigheterna). 
• Stödet till viss verksamhet som bedrivs av organisationer med människorättsfrämjande 
målsättningar (B7-7040) kan inriktas specifikt på bekämpning av människohandel. 
Åtgärd att vidta för Europeiska unionen: 
• EU bör förbättra polissamarbetet och det rättsliga samarbetet, i synnerhet med länderna 
i Central- och Östeuropa, inom ramen för den strukturerade dialogen i rättsliga och inrikes 
frågor. 
III.2 AFRIKA, VÄSTINDIEN OCH STILLA HAVET (AVS-LÄNDERNA) 
Åtgärder att vidta för gemenskapen och kommissionen: 
• Europeiska utvecklingsfonden bör utnyttjas för nya områden, såsom förbättring av 
lagstiftning, utbildning av personal inom polis- och rättsväsendet rörande handeln med 
kvinnor, samt åtgärder för att sprida kunskap om och förebygga denna handel. 
32 
• En dialog med AVS-ländema i detta ämne bör främjas. Denna dialog bör ta sin 
utgångspunkt i kommissionens erfarenhet från kampen mot droger. En föredragande för 
AVS bör utses att inleda denna dialog vid nästa gemensamma församling. 
• Ett pilotprojekt som skall inledas i ett utvalt land och som skall drivas i samarbete med 
icke-statliga organisationer, medlemsstater och internationella organisationer bör också ges 
stöd. Projektet kan avse förebyggande av människohandel, utbildning i detta ämne samt 
rehabilitering. I det sammanhanget kan eventuellt några av offren för handeln ges en aktiv 
roll i sin egen rehabilitering, till exempel genom att förbereda och delta i 
informationskampanjer på nationell nivå. 
• Man bör också, tillsammans andra berörda parter (såsom icke-statliga organisationer, 
medlemsstater och intemationella organisationer) och med stöd av några enskilda 
budgetposter40, välja ut och inleda motivationsskapande åtgärder och forsknings- och 
pilotprojekt (avseende rehabilitering, upplysning och arbete för att stärka medvetenheten 
i syfte att förebygga människohandel, genom att särskilt rikta åtgärden på vissa grupper 
och vissa berörda myndigheter). 
III. LÄNDER I ASIEN, LATINAMERIKA OCH MEDELHAVSOMRÅDET 
Åtgärder att vidta för kommissionen: 
• Kommissionen bör tillsammans med andra berörda parter (såsom icke-statliga 
organisationer, medlemsstater och intemationella organisationer) identifiera berörda icke­
statliga organisationer i Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika, till exempel 
kvinnoföreningar. 
• Kommission bör också verka för att ett projekt som rör människohandel förs in under 
demokratiprogrammet inom Meda, och använda andra berörda budgetposter41 för att starta 
eller ge stöd till motivationsskapande åtgärder, forsknings- och pilotrojekt (avseende 
rehabilitering, upplysning och arbete för att stärka medvetenheten i syfte att förebygga 
människohandel, genom att särskilt rikta åtgärden på vissa grupper och vissa berörda 
myndigheter), samt projekt som syftar till att återanpassa offren i ekonomiskt och socialt 
avseende. 
Åtgärd att vidta för gemenskapen: 
• Gemenskapen bör verka för en dialog om sexuellt utnyttjande, och därvid använda sig av 
avtalen med tredje land där så är möjligt. 
33 
BILAGA 2: Utdrag ur ledande skrifter om människohandel 
1. Rådets (rättsliga och inrikes frågor) rekommendationer från 1993 om människohandel 
i prostitutionssyfte (rådets pressmeddelande 10550/93 av den 29-30 november 1993) 
Rekommendation nr 1 
För att koppleri skall kunna bekämpas, och de nätverk som utnyttjar prostituerade upplösas, krävs 
det att polisen har tillgång till bästa möjliga information om andra länders lagstiftning och om de 
metoder för brottsbekämpningen och den praxis som poliskårerna i andra länder använder. Rådet 
rekommenderar att därför bilaterala initiativ tas för att komplettera polistjänstemäns utbildning i 
detta avseende. 
Rekommendation nr 2 
En effektiv kamp mot utnyttjandet av prostituerade kan kräva att information sammanförs på 
nationell nivå. Rådet rekommenderar därför att de nationella myndigheterna undersöker 
möjligheten att skapa strukturer för samordning av information på nationell nivå och möjligheten 
att utveckla internationellt utbyte av denna information. 
Rekommendation nr 3 
Rådet vill understryka behovet av att utveckla den insamling och distribution av upplysningar 
inom området som utförs av sambandstjänstemän som har allmänna begfogenheter och som är 
placerade i någon av unionens medlemsstater eller i något av ursprungsländerna för handeln. 
Rekommendation nr 4 
Eftersom de flesta länder inte har några särskilda bestämmelser i sin lagstifhing för just 
människohandel i prostitutionssyfte, vill rådet betona värdet av informationsinsatser riktade till 
ambassader och konsulat, och till de myndigheter som ansvarar för gränskontroll för att, särskilt 
i samband med ansökningar om visum, kunna förebygga utnyttjande av prostitution. 
Rekommendation nr 5 
Rådet beslutar att insatserna mot människohandel i prostitutionssyfte skall intensifieras inom 
ramen för samarbetet i administrativa och polisiära frågor samt i frågor om rättstillämpning, 
invandring och inresa. 
2. Deklarationen och handlingsprogrammet (A/CONF 157/23) från världskonferensen 
om mänskliga rättigheter i Wien, den 14-16 juni 1993 
Del 1, §18 Kvinnors och unga flickors rättigheter är en omistlig, integrerad och icke-utbrytbar del 
av de allmänna mänskliga rättigheterna (...) 
Könsrelaterat våld och utnyttjande i alla former, inklusive de former som är uttryck för kulturellt 
betingade fördomar eller är resultat av en internationell kvinnohandel, är oförenliga med det 
mänskliga värdet och värdigheten, och måste därför elimineras. 
Del 2, §38 Världskonferensen om mänskliga rättigheter understryker vikten av att arbeta för att 
alla former av utnyttjande av och handel med kvinnor skall upphöra (...) 
3. Deklarationen och handlingsprogrammet från den fjärde världskvinnokonferensen i 
Beijing, Kina, den 4-15 september 1995. 
34 
Mål D, ang. Våld mot kvinnor 
§122 En effektiv kamp mot sexindustrins handel med kvinnor och unga flickor är en internationell 
fråga av största vikt. Tillämpningen av 1949 års konvention om bekämpande och avskaffande av 
människohandel och utnyttjande av prostitution och andra relevanta akter bör ses över och 
skärpas. Utnyttjandet av kvinnor inom internationella nätverk för prostitution och kvinnohandel 
har blivit ett allt viktigare inslag i den organiserade brottsligheten. Inom kommissionen för 
mänskliga rättigheter har den som utsetts till särskild föredragande i frågor om våld mot kvinnor 
undersökt den här typen av fall, som utgör en ytterligare orsak till kränkningar av kvinnors 
mänskliga fri- och rättigheter, och föredraganden uppmanas att - inom ramen för sina 
befogenheter och såsom ett särskilt brådskande fall - behandla frågan om internationell 
människohandel som står i samband med sexindustrin, liksom frågor som ofrivillig prostitution, 
våldtäkt, sexuell misshandel och sexturism. Kvinnor och flickor som fallit offer för denna 
intemationella människohandel löper en ökad risk att drabbas av ytterligare våld, oönskade 
graviditeter eller smittas av sexuellt överförda sjukdomar, inklusive hiv/aids. 
Strategiskt mål D3. Eliminera kvinnohandeln och ge stöd till dem som utsatts för våld till följd 
av människohandel och prostitution (se §130 a-e i texten). 
4. Rekommendationer från Europeiska konferensen om kvinnohandel i Wien den 10-11 juni 
1996 
Rekommendationer från arbetsgruppen för invandrings frågor 
Det råder bred enighet om att invandringspolitiken måste anpassas för att kvinnohandeln mera 
effektivt skall kunna förebyggas och bekämpas. 
För att kvinnohandeln skall kunna bekämpas måste ett effektivare och närmare samarbete komma 
till stånd mellan destinations-, ursprungs- och transitländema. 
Arbetsgruppen 
kräver att man förbättrar och samordnar insamlingen och utbytet av information och statistik i 
syfte att samla den sakkunskap som finns inom EU:s och andra institutioner under ett tak, 
rekommenderar att man stöder forskning med inriktning på aktuella tendenser inom 
kvinnohandeln, 
understryker vikten av att förstärka den utbildning som pågår av myndighetspersonal som 
handlägger invandringsärenden och ta med kvinnohandeln i kommande fleråriga utbytesprogram. 
För att man skall kunna förhindra att att eventuella offer för kvinnohandel kommer in i EU, 
rekommenderar arbetsgruppen för invandringsfrågor 
att man ökar vaksamheten hos den myndighetspersonal i medlemsstaterna som utfärdar viseringar, 
däribland ambassad- och konsulatanställda, så att de har lättare att avslöja misstänkta fall innan 
viseringar utfärdas med målsättningen att bekämpa organiserad människohandel i ursprungslandet, 
att man sprider ökad kunskap bland de potentiella offren i ursprungslandet genom 
informationskampanjer som faster uppmärksamheten dels på de möjligheter, begränsningar och 
enskilda rättigheter som gäller vid legal invandring och de risker som är förknippade med illegal 
invandring. 
35 
I syfte att bekämpa kvinnohandeln efter det att offren kommit in i bestämmelselandet, 
rekommenderar arbetsgruppen för invandrarfrågor 
att man skall ta upp frågan om tillfälligt uppehållstillstånd för de offer som är beredda att 
uppträda som vittnen vid rättegångar, 
att man skall ta upp frågan om stöd till kvinnor som varit utsatta för kvinnohandel och som sänts 
tillbaka till hemlandet, i synnerhet för att hjälpa dem att återanpassa sig till livet i ursprungslandet, 
att man erkänner den viktiga roll som icke-statliga organisationer spelar och främjar samarbetet 
mellan dessa och statliga organisationer. 
Rekommendationer från arbetsgruppen för rättsligt samarbete 
Kvinnohandel är en allvarlig form av organiserad brottslighet som speglar ett särskilt förakt för 
kvinnors rättigheter och är ett angrepp på kvinnors värdighet. 
I stället för att koncentrera sig på att definiera verksamheten i juridiska termer är det mer 
angeläget att ta upp vilka drag den uppvisar och ställa in siktet på förekomsten av missbruk och 
utnyttjande av de drabbades särskilda utsatthet och beroendeställning, oavsett om dessa till synes 
samtyckt och oavsett vilka medel och metoder som använts i kvinnohandeln. 
Det gemensamma programmet mot rasism och främlingsfientlighet är ett bra exempel på hur man 
kan angripa frågan om kvinnohandel. 
Arbetsgruppen uppmanar Europeiska unionen att, som ett led i det rättsliga samarbetet 
utvärdera behovet av åtgärder för att kriminalisera missbruk av kvinnors utsatthet (när de med 
eller utan samtycke har blivit offer för kvinnohandel som syftar till sexuellt utnyttjande), 
sammanställa en förteckning och göra en utvärdering av nationell lagstiftning beträffande 
lagöverträdelser i samband med kvinnohandel, bl. a. närmare upplysningar om 
gränsöverskridande jurisdiktion och om antal rättsfall och fallande domar, 
stödja ratificeringen och den konkreta tillämpningen av befintliga internationella konventioner om 
människohandel, 
tillämpa bestämmelserna om beslagtagande av tillgångar som förvärvats genom brottslig 
verksamhet och tvättning av pengar på kvinnohandel, 
se till att informationsutbyte sker om kvinnohandel mellan de rättsliga myndigheterna och att det 
fastställs en rättslig grund för spontant informationsutbyte, 
rekommendera att medlemsstaterna inrättar en myndighet för samordning av bekämpningen av 
kvinnohandel och som skall omfatta företrädare för rättsväsendet, polisen och 
invandringsmyndigheterna samt andra lämpliga myndigheter och organisationer, 
bekräfta att EU:s beslut av den 23 november 1995 om skydd av vittnen i samband med 
bekämpningen av organiserad brottslighet (och beslutet om enskilda personer som samarbetar med 
rättsväsendet i bekämpningen av organiserad brottslighet) skall gälla alla vittnen, däribland offren 
för kvinnohandeln, 
36 
säkerställa att offren, genom att de beviljas tillfälligt uppehållstillstånd, står till förfogande så 
länge som polisutredning och rättegång pågår, säkerställa att det sker en tillfredsställande 
samordning med invandringsmyndigheterna för att undvika utvisning utan samråd med de 
myndigheter som utreder kvinnohandelsfall och säkerställa att de drabbade far stöd och andra 
former av hjälp under den berörda perioden, 
understryka behovet av ökat samarbete med de organisationer som bistår de drabbade, 
och 
överväga åtgärder för att undvika missbruk av Internet med sexuellt utnyttjande som syfte. 
Rekommendationer från arbetsgruppen om rättstillämpning och polissamarbete 
ALLMÄNT 
När man har att göra med kvinnohandel är det kvinnorna som är brottsoffer och skall behandlas 
som sådana. Det är därför av grundläggande betydelse att offret far stöd. 
Det är till väsentlig nytta för utredningen om offren samarbetar och detta måste främjas och 
underlättas genom lämplig lagstiftning, t. ex. genom att särskilt uppehållstillstånd beviljas och att 
man kan erbjuda vittneskydd. 
Samarbetet mellan olika myndigheter och icke-statliga organisationer måste utökas. 
Det måste läggas tonvikt på alla former av människohandel som syftar till sexuellt utnyttjande. 
Särskild forskning om kvinnohandel som syftar till sexuellt utnyttjande kommer dessutom inte 
enbart att bli till nytta för forskningen i allmänhet utan kommer även att göra det möjligt att 
fastställa särskilda behov och tillvägagångssätt. 
Det behövs klara definitioner på såväl nationell som internationell nivå så att man kan avgränsa 
det problem som skall analyseras och undersökas. Man skall komma ihåg att kvinnohandel inte 
alltid är kopplad till illegal invandring. Legala invandrare kan också bli offer för människohandel. 
Frågan måste få större politisk tyngd så att de nationella myndigheterna kan vidta de åtgärder som 
krävs. 
Frågan måste behandlas tvärfackligt både på det nationella och det internationella planet och 
samarbete måste ske mellan alla berörda myndigheter. Ingen myndighet kan på egen hand lösa 
denna komplicerade fråga. 
Informationen måste förbättras i ursprungsländerna för att varna potentiella offer och berörda 
myndigheter. 
INSATSER PÅ NATIONELL NIVÅ 
De rättstillämpande myndigheterna måste medverka till att öka kännedomen om problemet, både 
internt och bland andra berörda myndigheter. Stöd måste ges till de insatser som de 
rättstillämpande myndigheterna inlett. 
37 
Det skulle bidra till ett tvärfackligt förhållningssätt om det upprättades en central enhet i var och 
en av medlemsstaterna genom att man skulle dra nytta av de erfarenheter som redan förvärvats 
i en del medlemsstater. Man måste se till att alla intresserade myndigheter och icke-statliga 
organisationer får delta. 
Den nationella strategi som bör utarbetas i varje enskilt land bör grunda sig på 
- en verklig insikt om hanteringen i olika avseenden genom att man utvecklar en strategisk och 
operativ analys och därvid inte enbart använder sig av underrättelseuppgifter utan av alla uppgifter 
och indikatorer som är relevanta i sammanhanget; denna insats bör struktureras på samma sätt 
överallt, eventuellt med hjälp av IOM:s modell för bekämpning av människohandel, 
- en lämplig politik för förebyggande av handeln, 
- en politik för rättstillämpningen som inte begränsar sig till brottsutredningar och rättsliga 
förfaranden (utmätning av straff, beslagtagande av tillgångar och förverkande av egendom som 
förvärvats på illegal väg) utan som även omfattar administrativa åtgärder (tillstånd, 
sysselsättningsbestämmelser, skattemässiga åtgärder). 
Särskilda utbildningsprogram måste utvecklas för poliser som arbetar med att bekämpa 
kvinnohandeln (sociala och rättsliga problem, tvätt av pengar, utbildning i psykologi, hur 
mottagningscentra fungerar). 
Kontakterna mellan de drabbade och polisen måste främjas för att öka offrens tilltro till 
polismännen, särskilt genom språkkurser och bättre förståelse från polisens sida för offrens 
situation och möjlighet att tillkalla kvinnliga poliser när så önskas. 
INSATSER PÅ INTERNATIONELL NIVÅ 
Även om man bör fortsätta att delta i alla internationella sammanhang, så är det angeläget att man 
åstadkommer något på EU-nivå. 
En tvärfacklig handlingsplan, som täcker samtliga pelare, bör utarbetas inom EU. 
Det måste genomföras analyser på internationell nivå (i EU och ursprungsländerna). 
Polissamarbetet måste förbättras (inom ramen för nationell lagstiftning), även i nära samarbete 
med Europol och Interpol. 
Det är väsentligt att man snabbt och effektivt kan utbyta underrrättelser. Detta bör ske bilateralt 
och, när så är befogat, genom samarbete med Europols narkotikaenhet, Interpol och andra 
partnerskapsprogram med andra berörda länder. 
Det bör upprättas nationella kontaktpunkter och en förteckning över de olika inrättningarna inom 
EU och i andra berörda länder, liknande dem som finns på nationell nivå. 
Man bör anordna adekvat utbildning för de rättstillämpande myndigheterna tillsammans med tredje 
länder. Befintliga utbildningsinrättningar och -program bör också utnyttjas. 
Man måste ta initiativ inom EU för att göra det möjligt för alla medlemsstater att bekämpa olika 
former av kriminella handlingar med anknytning till den organiserade brottsligheten lika effektivt. 
38 
Rekommendationer från studiegruppen för sociala frågor och samhällsskydd 
Arbetsgruppen för sociala frågor rekommenderar följande: 
Kvinnohandel är ett allvarligt problem och det är viktigt att sprida allmän kännedom om frågan. 
Det är en verksamhet som oavbrutet tenderar att öka. 
Kvinnohandel är inte enbart en social fråga utan framfor allt en fråga om mänskliga rättigheter 
eftersom det konkret berör frågan om mänsklig värdighet. 
Europaparlamentet har enhälligt antagit en resolution i denna fråga. 
En del medlemsstater har redan gjort stora framsteg inom bekämpningen av kvinnohandeln medan 
andra ännu inte fört upp ämnet på dagordningen. 
Arbetsgruppen har avgränsat följande tre faktorer som berör de sociala aspekterna på 
kvinnohandeln: 
* Strukturella problem (fattigdom, ojämlikhet, ändrade värderingar, social utslagning, osv.). 
* Aktörerna (de som bedriver kvinnohandel, kunderna, offren). 
* Konsekvenser (kränkningar av de mänskliga rättigheterna, hälsoproblem, osv.). 
Den konstaterar att åtgärder måste vidtas på följande tre plan: 
* Inom internationella och regionala organisationer och inom Europeiska unionen. 
* Inom de enskilda staterna. 
* På samhällsnivå och inom de icke-statliga organisationerna. 
Den erinrar om att följande akter behöver tas i bruk: 
* Internationella och regionala akter (konventioner, resolutioner, osv.). 
* Ekonomiska åtgärder 
FÖREBYGGANDE ÅTGÄRDER 
Arbetsgruppen 
anmodar de berörda myndigheterna att effektivt tillämpa de akter som antagits, 
anmodar om att man i förebyggande syfte utarbetar informationsprogram i ursprungs-, 
transit- och destinationsländerna (t. ex. informationskampanjer riktade till allmänheten och 
i synnerhet till ungdomar), vilka måste anpassas socialt och kulturellt till de olika 
länderna, 
framhåller vikten av att allmänheten genom kampanjer görs uppmärksam på frågan om 
sexturism, 
uppmuntrar till utbyte av information och erfarenheter om människohandel på EU-nivå 
och med tredje länder, 
39 
anmodar EU och dess medlemsstater att stödja kvalitativ och kvantitativ forskning inom 
den befintliga lagstiftningen och relevant analys av den politik som förs samt 
undersökningar om vilket mönster efterfrågan uppvisar, 
uppmanar EU och dess medlemsstater att utarbeta särskild tvärfacklig utbildning för de 
yrkeskategorier som handlägger problemet (t. ex. domare, polismän, läkare och 
socialarbetare), 
understryker ambassadernas roll i bekämpningen av människohandel, 
anmodar om att man utarbetar eller vidareutvecklar program för att motverka social 
utslagning. 
STÖD TILL OFFREN 
Arbetsgruppen 
anmodar medlemsstaterna om att sörja för att offren erbjuds adekvat skydd och, när så 
krävs, underlätta lagfbringen av deras ärenden, 
uppmuntrar till att flera lokala mottagnings- och rehabiliteringscentra inrättas för offren 
för människohandeln i syfte att erbjuda dem psykologiskt, medicinskt, socialt och 
administrativt stöd (särskilda åtgärder i specifika avseenden), 
påminner om vikten av att polis och rättsskipande myndigheter samarbetar, 
anmodar medlemsstaterna om att underlätta kompletterande och samordningsåtgärder 
mellan de olika aktörerna som deltar i bekämpningen av kvinnohandeln. 
OFFRENS REHABILITERING 
Arbetsgruppen 
anmodar om att man utarbetar stödprogram och särskilda åtgärder för att underlätta för 
de drabbade att återanpassa sig till samhället och/eller till ursprungslandet, vilket bör 
innefatta ett bättre utnyttjande och en utbyggnad av olika EG-program inom ramen för 
associeringsavtalen med tredje länder, 
uppmanar medlemsstaterna och EU att stödja insatser i ursprungsländerna för att 
åstadkomma en fullständig återanpassning av de drabbade. 
*** 
Som en uppföljning av konferensen 
bör alla nationella regeringar betrakta kvinnohandeln som en prioriterad fråga, 
bör det upprättas ett nätverk mellan statliga och icke-statliga organ för att åstadkomma 
nödvändig synergieffekt och för att samordna samtal och insatser på olika områden, 
40 
bör alla aktörer inom institutionerna utvidga användningsområdet för de befintliga 
budgetposterna till att omfatta bekämpningen av kvinnohandeln, 
bör man undersöka möjligheterna för att utarbeta en särskild rättsakt på EU-nivå. 
41 
BILAGA 3: Detaljerad bibliografi över kvinnohandeln i Europa 
I. Internationella referensakter 
a) Universella akter 
- International Agreement for the suppression of the white slave traffic; signed at Paris on 18 May 
1904 
-International Convention for the suppression of the white slave traffic, signed at Paris on 4 May 
1910 and amended by the Protocol signed at Lake Success, New York, on 4 May 1949 
- International Convention for the suppression of the traffic in women and children, concluded 
at Geneva on 30 September 1921 and amended by the Protocol signed at Lake Success, New 
York, on 12 November 1947 
- International Convention for the suppression of the traffic in women of full age, concluded at 
Geneva on 11 October 1933 and amended by the Protocol signed at Lake Success, New York, 
on 12 November 1947 
- Convention for the Suppression of the Traffic in Persons and the Exploitation of the Prostitution 
of Others - approved by the General Assembly in its resolution 317 (TV) of December 2, 1949, 
opened for signature at Lake Success, New York, on 21 March 1950 
- Final Protocol to the Convention for the Suppression of the Traffic in persons and of the 
Exploitation of the Prostitution of Others, 21 March 1950 
- Third Committee Resolution concerning Traffic in women and girls; United Nations General 
Assembly, 50th Session (1995) 
- Resolution on Traffic in women and girls, Commission on the Status of Women, UN, 39th 
session (1995), (39/6) 
b) Europarådet 
- Recommandation 161 (3 mai 1958) de l'Assemblée consultative demandant une ratification 
rapide de la Convention internationale du 2 décembre 1949 pour la répression et l'abolition de 
la traite des êtres humains et de l'exploitation de la prostitution 
c) Europeiska gemenskaperna 
ACP-EU Joint Resolution on the Traffic in Women, adopted on 27 September 1991 in 
Assembly Amsterdam 
ACP-EU Joint Resolution on the specific role of women in development cooperation and 
Assembly trafficking in women, adopted on 22 March 1996 in Windhoek (Namibia) 
(ref: ACP-EU 1674/96/fin.) 
European Parliament Resolution on violence against women - adopted on 11 June 1986 (ref: 
OJ C 176, 14.7.1986) 
42 
European Parliament Resolution on the exploitation of prostitution and trade in human beings -
adopted on 14 april 1989 (ref: OJ C 120, 16.5.1989) 
European Parliament Resolution on trade in women, adopted on 16 September 1993 (ref: OJ 
C 268, 4.10.1993) 
European Parliament Resolution on trafficking in human beings - adopted on 18 January 1996 
(OJ C 32, 5.2.1996) 
Council of the 
European Union Recommendations of the Council of Justice and Home Affairs 
ministers on Trafficking in Human Beings, 29 and 30 November 1993 
II. Andra relevanta akter 
a) Universella akter 
- Slavery Convention signed at Geneva on 25 September 1926 
- ILO Convention concerning Forced Compulsory Labour signed at Geneva on 28 June 1930 
(No.29) 
-Déclaration Universelle des Droits de l'Homme - adoptée et proclamée par l'Assemblée générale 
dans sa résolution 217 A (III) du 10 décembre 1948 
- European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms of 4 
November 1950 
- Supplementary Convention on the Abolition of Slavery, the Slave Trade and Institutions and 
Practices Similar to Slavery, 7 September 1956 > 
-ILO Convention concerning the Abolition of Forced Labour ,1957 (NO. 105) 
-International Covenant on Civil and Political Rights of December 1966 
- Convention on the elimination of all forms of discrimination against women, 18 December 1979 
- General Assembly's resolution (42/140) of 7 December 1987 on the rights and dignity of 
migrant workers 
- Convention on the Protection of the Rights of all Migrant Workers and Members of their 
Families of 18 December 1990 
- General Assembly resolution (48/102) of 20 December 1993 on the combat against alien-
smuggling. 
- Economic and Social Council resolution (1995/10) of 24 July 1995, concerning criminal justice 
action to combat the organized smuggling of illegal migrants across national boundaries 
b) Europarådet 
43 
- Convention de sauvegarde des droits de l'homme et des libertés fondamentales, Rome 4 
novembre 1950 
- European Convention on Extradition of 13 December 1957 
- European Convention on Mutual Assistance in Criminal Matters of 10 April 1959 
- European Convention on the Transfer of Proceedings in Criminal Matters of May 1972 
- Convention for the Protection of Individuals with regard to Automatic Processing of Personal 
Data, 28 January 1981 
- Convention on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the proceeds from Crime, 8 
November 1990 
- Recommendation n" R (91) 11 of 9 September 1991 concerning sexual exploitation, 
pornography and prostitution of and trafficking in, children and young adults and draft report 
thereto, CDPC(91)17, Strasbourg 18 July 1991 
c) Europeiska gemenskaperna 
European Parliament Resolution on a European Charter of Rights of the Child, adopted on 
8July 1992 
European Parliament Resolution of 22 January 1993 on the setting up of Europol (ref: OJ C 
42, 15.2.1993) 
European Parliament Resolution of 17 december 1993 on pornography (ref: OJ C 20, 
24.1.1994) 
European Parliament Resolution of 19 May 1995 on the Europol Convention (ref: OJ C 151, 
19.6.1995) 
d) Övriga 
Schengen Agreement on Abolition of Border Checks, 1985 
IILRapporter 
UN Declaration on the Elimination of Violence against Women, 1993 
UN Advancement of Women - Traffic in women and girls - Report of the 
Secretary-General, august 1995 (ref: A/50/369) 
UN Third Committee Report of the secretary General to the 50th Session of 
the General Assembly concerning Traffic in women and girls', (1995) (ref: 
A/50/369) 
44 
UN 
UN 
UN 
IOM 
IOM 
IOM 
IOM 
IOM 
Council of Europe 
Council of Europe 
Council of Europe 
Council of Europe 
European Parliament 
INTERPOL 
Michèle HIRSCH Fourth World Conference on Women - Beijing, China, 4-15 September 
1995, section D, (ref: A/CONF.177/L./Add.20) 
UN Expert Group Meeting on Violence against Women Migrant Workers 
- Manila, Philippines - 27-31 may 1996 
Programme of Action of the UN Commission on Human Rights for the 
Prevention of the Traffic in Persons and the Exploitation of Others, 1996 
"Trafficking in Migrants", Quarterly Bulletin of the International 
Organization for Migration, N"4, September 1994. 
Seminar on 'International Response to Trafficking in Migrants and the 
Safeguarding of Migrant Rights', Geneva, 26-28 October 1994 
Trafficking and Prostitution: the growing exploitation of mi grant women 
from Central and Eastern Europe, May 1995. 
Trafficking in women for sexual exploitation to Italy, June 1996 
Trafficking in Women to Austria for Sexual Exploitation, in collaboration 
with the Office of the Austrian Minister of Women's Affairs, June 1996 
Working papers and Proceedings of the Seminar on action against traffic 
in women and forced prostitution as violations of human rights and 
human dignity (Strasbourg 25-27 September 1991) (ref: EG/PROST (91)) 
Final report of the Group of Specialists on action against traffic in 
women and forced prostitution (EG-S-TP) with amended appendices, 
Steering Committee for equality between men and women (CDEG), June 
1994, (ref: s:\equality\cdeg94\ecdeg31.94) 
Amended summary of national replies to the questionnaire on forced 
prostitution and traffic in women, Steering Committee for equality 
between men and women (CDEG), June 1994, (ref: 
s:\equality\cdeg94\ecdeg32.94) 
Synthesis of answers by the individual countries to the questionnaire on 
forced prostitution and traffic in women - amended tables, Steering 
Committee for equality between men and women (CDEG), June 1994, 
(ref: s:\equality\cdeg94\ecdeg33.94) 
Report on behalf of the Committee on Women's Rights on Exploitation of 
Prostitution and the traffic in Human Beings: rapporteur Carmen Llorca 
Vilaplana, Session document of 31 March 1989, A2-52/89 
Recommandations du Colloque international sur la traite des êtres 
humains (Saint-Cloud, 21-23 septembre 1988) 
Plan of Action against Traffic in women and forced prostitution for the 
Council of Europe, 9 April 1996 (ref: EG (96) 2) 
45 
IGC (Inter-Governmental Consultations on Asylum Refugee and Migration 
Policies in Europe, North America and Australia) 
- Answers by Participating States to the Questionnaire on Trafficking of 
Aliens. Document: IGC/TRAF/7/94 
Budapest Group - Exchange of information on Alien's trafficking in states in Europe, 
North America and Australia, Dec. 1995 (ref: IGC/TRAF/10/95(I)) 
"Anti-trafficking model legislation", Report of the working group of the 
Budapest Group, prepared by Belgium and Poland with the technical 
support of IGC, Ljubljana, 13-14 June 1996 
IV. Andra relevanta rapporter 
INTERPOL 
UNHCR 
UN 
UN 
UN Conclusions de la Réunion européenne en matière d'exploitation de la 
prostitution et de la pornographie (Saint-Cloud, 28-29 septembre 1987) 
Sexual violence against Refugees - "Guidelines on Prevention and 
Response" - Geneva 1995 
Report of the Working Group on Contemporary Forms of Slavery on its 
sixteenth session, Economic and Social Committee, Commission on 
Human Rights, E/CN.4/Sub.2/1991/41, 19 August 1991 
Report of the World Conference on Human Rights, Vienna, 14-25 June 
1993 (A/CONF.157/ (Part 1)), chap III 
Report of the International Conference on Population and Development, 
Cairo, 5-13 September 1994 (A/CONF.171/13), annex, para 4.9; 10-15; 
10.20 
UN 
UN 
UN 
UN Economic and Social Council - Reports prepared by the Secretary 
General to combat the smuggling of illegal migrants (refs: 
A/49/350,E/CN. 15/1995/3) 
UNICRI- The World's Women 1995: Trends and Statistics, prepared by 
the Statistics Division of the Department for Policy Analysis 
Economic and Social Council - Commission on Crime Prevention and 
Criminal Justice - Review of priority themes - Measures to combat the 
smuggling of illegal migrants - Report of the Secretary General, 21 
March 1996 (ref: E/CN. 15/1996/4) 
Economic and Social Council - Commission on Crime Prevention and 
Criminal Justice - Review of priority themes - Elimination of violence 
against women, 23 May 1996 (ref: E/CN15/1996/L.10) 
46 
UN 
UNESCO 
UNESCO Report of the Special rapporteur on violence against women, April 1996 
(ref: E/CN.4/1996/53) 
Conclusions et recommandations générales de la réunion internationale 
d'experts sur les causes socio-culturelles prostitution et stratégies contre 
le proxénétisme et l'exploitation sexuelle des femmes (Madrid, 18-21 mars 
1986) (ref: SHS-85/CONF.608/14) 
Fédération Internationale des Droits de l'Homme, Conseil international 
des femmes, Communauté Française de Belgique: "Actes de la conférence 
de Bruxelles du 6 mars 1993, Commerce du sexe et droits humains (2ème 
édition)" 
V. Tillgängligt material på nationell nivå 
a) Belgien 
- Belgian parliamentary Enquête parlementaire en vue d'élaborer une politique structurelle visant 
Commission on la répression et l'abolition de la traite des êtres humains. Chambre des 
Trafficking Représentants de Belgique, (ref: 673/8-91/92, 18 mars 1994) 
(BPCT) 
- Centre pour l'Egalité Rapport annuel d'évaluation sur l'évolution et les résultats de la lutte 
des Chances et la contre la traite des êtres humains, mars 1996 
lutte contre le racisme 
b) Nederländerna 
Ministry of 
Social Affairs 
H.W.J. Vrouwenhandel, Onderzoek naar aard, globale omvang en de kanalen 
waarlangs vrouwenhandel naar Nederland plaatsvindt, 1985, Buijs, 
en Verbraken, A-M. 
Openbaar Ministerie Plan van Aanpak Mensensmokkel, Landelijk Officier van Justitie The 
mensensmokkel, Mvr P.M.H. van der Molen-Maesen, Rotterdam, maart 
1996 
c) Frankrike 
Ministère de l'Intérieur Office Central pour la Répression de la Traite des Êtres Humains: 
et de l'Aménagement - Rapport 1994, 
du territoire - Rapport du 4ème colloque sur la criminalité organisée, décembre 
1994 (ref: DCPJ/AC4/OCRTEH) 
Ministère de l'intérieur Prostitution et proxénétisme en Europe, étude conçue et réalisée par et 
de l'Aménagement Anne Cazals, La Documentation Française (ref: DF 5 3318-1), Paris 1995 
du territoire 
d) Tyskland 
Bundesministerium Umfeld uns Ausmafi des Menschenhandels mit ausländischen Mädchen 
47 
fur Fraucn und Jugend und Frauen. Schriftcnrcihe des BMFJ, Bd. 8, Lohlhammer, Stuttgart 
Koths, KOK 
Hamisch, KK'in Lagebild Menschenhandel 1994, Wiesbaden, 1995 (ref: OA 31-331/332) 
e) Sverige 
Prostitution Commission Betänkande av 1993 års Prostitutionsutredning, SOU 1995:15 
Vl.Publikationer 
Agistra 
Ban Ying e. V. 
Barry, K. 
1277-0) 
Bouffioux, M. 
De Staercke, J-P. 
Cabiaia, E. 
Caritas Suisse 
Davies, C. 
Dern, H. 
Kriminologie 
de Boer, M. Frauenhandel und Prostitutionstourismus, Eine Bestandsaufhahme. 
Trickster-Verlag, Munchen, 1990 
Der handel mit ausländischen Frauen in Berlin - eine Bestandsaufhahme, 
Berlin Koordinationsstelle, 1994 
"The prostitution of Sexuality", 381 pages, June 1996, (ISBN: 0-8147-
"Appeliez-moi Elvira" Traite des Femmes et Réseaux de Pédophilie en 
Belgique Francophone, Editions Luc Pire, Bruxelles, 1994 
"La repressione délia trätta degli esseri umani e dello sfrittamento délia 
prostituzione nella Convenzione di New York", Le nuove leggi 
commentate, 1981 
La Traite du malheur: le marché des femmes en Suisse, Lucerne: Editions 
Caritas, 1992 
Free and Equal in Dignity and rights? The Trafficking of Women to 
Europe. Quaker Council for European Affairs, Brussels, 1992. 
Menschenhandel, Gesellschafi und Polizei. In: Monatsschrift fur 
und Strafrechtsform, 6/91, pp.329-338, 1991 
Traffic in Women: Policy in Focus, Final report, Evaluation of the PG-
directives concerning the Tracing of and Legal Action against Traffic in 
Women, Utrecht University, Netherlands, 1994 
"They are So Sweet, Sir", Limitless Asia Publications, Leuven, belgium, 
1994. De Stoop, C. 
De Stoop, C. 
Fondation Roi Baudouin Prostitution et exploitation sexuelle, Rapport, Bruxelles, 1991 Prostitutie en SeksueelMisbruik: Vrouwenhandel inBelgië: een Diagnose, 
Brussels, 1991 
48 
Förg-Rob, E. Fraucnso\idmt&"Frauenhandelundprostitutionstourismus,Hintergrunde 
und Fakten zur sexuellen und rassistischen Ausbeutung von Frauen in 
östrerreich", Wien, 1992 
Frommel, M. Anmerkungen zum Entwurf eines Strafrechtsänderungsgesetzes des 
Bundersrates (BR-Dr. 638/91) zum Menschenhandel. In: Strcit, 10. 
Jahrang, Hett 2, pp. 68-70., 1992 
Gazan, F. and Vandemeulebroeke, O. "Traite des Etres Humains - Exploitation et abus sexuels, 
les nouvelles lois des 27 mars et 13 avril 1995", Revue de droit pénale 
de criminologie, sous les auspices du Ministère de la Justice, décembre 
1995 
Gekauftes Unglùck 
Hirsch, M. "Die Armut als Basis des frauenhandels", Dokumentation 3/92 
"La traite des Etres Humains, Une législation modèle pour l'Europe?", 
Journal des Tribunaux, N* 5768, Bruxelles, septembre 1995 
Kath.Universität Erichstätt Umfeld und Ausmafi des Menschenhandels mit ausländischen 
Mädchen und Frauen, Schriftenreihe des Bundesministerium fiir 
Familie, Senioren, Frauen und Jungend, Bd.8, 1992 
Kessler, S. 
Louis, M.-V. 
Mårdh, P-A and 
Genç, M; 
Mouvement du Nid "Frauenhandel Geschäfie mit Frauen aus dem Trikont. Unter besonderer 
Beriicksichtigung der Situation in Österreich", diplomarbeit, Fakultät der 
leopold-Franzens-Universität Innsbruck, Austria, 1992 
"La Conférence Européenne sur le Trafic des Femmes: vers une 
reconnaissance légale du proxénétisme", Projets féministes; 1 , 1992, 
pp.33-57. 
"Migratory prostitution with Emphasis on Europe", Journal of Travel 
Médecine, Vol. 2, N'1 
Slavery and Prostitution, Files and documents, Prostitution and Society, 
1993 
Niesner, E., 
Anonuevo, E. 
Fenzl, P. "Die Wiirde der Frau ist unantastbar" - Verfahren gegen Frauenhandel -
Beobachtungen. Bericht im Rahmen eines Forschungsprojektes im 
Auttrag des und Songsiengchai-BMJFFG. Frankfurt, 1991 
Niesner, E. 
Nijs, P. 
Payoke 
Regtmcier, W. Frauenhandel -undMenschenhandel -Prozefibeobachtung. Nomos, 1993 
"Une politique structurelle de lutte contre la traite internationale des 
êtres humains: L'aide aux victimes et la lutte contre les réseaux, état 
actuel en Belgique", 31ème Congrès Triennal de la Fédération 
Abolitionniste Internationale. Bucarest, 26-30 septembre 1994 
Annual Report, Antwerpen, 1995 
Menschenhandel - Erfahrungen einer Sonderkommission in einem 
besonderen Deliklsbereich der Organisierten Kiminalität. In Polzei-
49 
Fùhrungsakadcmic: Organisicrtc Kriminalität, Schnftcnrcihc der Polizei-
Fùhrungsakademie, 3+4/90 pp.81-94, Schmidt-Römhild, Lubeck, 1990 
Rubin, G. "The Traffic in Women" 
Sieber, U., Bögel, M. Logistik der Organisierten Kriminialität. BKA-Forschungsreihe, Bd. 28, 
Wiesbaden, 1993 
Stichting tegen Vrouwenhandel and The Greens in the European Parliament: Working papers 
and Report of the European Conference against Trafficking in 
Women (Amsterdam, 4-5 July 1991), 1991 
Tampep Migrant Prostitution, Licia Brussa, 1996 
Tass, T. "Alien Smuggling in Eastern Europe", mimeo, 1995 
University of Utrecht Conclusions of the Conference on Traffic in Persons (15-19 November 
1994) in Utrecht and Maastricht 
van der Vleuten, N. Survey on "Traffic in Women", Policies and Policy-Research in an 
International context, Leiden University, The Netherlands, 1991 
WHO-Regionalbiiros "Prostitution in Grenzgebieten ", Bericht einer Untersuchung der Situation 
in fur Europa der Grenzregion der Tschechischen Republik, by Rudolf 
Netzelmann, Kopenhagen, Danemark, 1995 
Collective work "La prostitution. Quarante ans après la Convention de New YorK\ Ed 
Bruylant, Belgique, 1992 
Internationaler Frauenhandel, Eine Untersuchung liber Prostitution und 
Heiratshandel in NR W( 1993) HRSG vom Ministerium fur Gleichstellung 
von Frau und Mann, NRW, Dùsseldorf 
50 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 567 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 06 01 
Katalognummer : CB-CO-96-601-SV-C 
ISBN 92-78-11766-8 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
TI