Med en ekonomisk tillväxt över den potentiella väntas produktionsgapet minska ytterligare under 2017 och bli positivt under 2018. Den aggregerade produktionsgapet blir, både på grundval av kommissionens prognos samt på grundval av planerna, positivt under 2018. I alla utkast till budgetplaner förutsätts ett (omräknat) produktionsgap som är positivt under 2018 eller, när det gäller Frankrike och Finland, bara marginellt negativt.

Medlemsstaterna och kommissionen har sedan våren reviderat tillväxtprognoserna kraftigt uppåt. Enligt de makroekonomiska antagandena i utkasten till budgetplaner väntas den aggregerade reala BNP i euroområdet (utom Grekland) nu öka med 2,2 % under 2017 och med 2,0 % under 2018. Detta är betydligt högre än tillväxtutsikterna för dessa år som ligger till grund för de senaste stabilitetsprogrammen (se tabell 1), när den aggregerade reala BNP låg på 1,7 % för båda åren. I kommissionens höstprognos 2017 väntas också en stark tillväxt i euroområdet på 2,2 % under 2017 och 2,1 % under 2018. På det hela taget ligger de ekonomiska antagandena i utkasten till budgetplaner mycket nära kommissionens prognos (se bilaga IV, tabell 1). Detta kan också vara relaterat till det faktum att alla medlemsstater, med undantag för Tyskland och Belgien, uppfyller kraven i förordning (EU) nr 473/2013 att basera budgetförslaget, och underförstått utkastet till budgetplan, på makroekonomiska prognoser som godkänts eller tagits fram av ett oberoende organ.

- För Spanien konstateras utkastet till budgetplan i stora drag uppfylla stabilitets- och tillväxtpaktens krav med avseende på 2018, eftersom kommissionens höstprognos 2017 förutser att det samlade underskottet kommer att ligga under fördragets referensvärde på 3 % av BNP under 2018, även om målet för det samlade underskottet inte väntas uppfyllas och den finanspolitiska insatsen långtifrån motsvarar den rekommenderade nivån.

9.Generellt sett kvarstår stora skillnader i medlemsstaternas positioner i förhållande till deras medelfristiga budgetmål. Enligt kommissionens prognos befinner sig sex medlemsstater i euroområdet vid (Litauen) eller över sina medelfristiga budgetmål (Cypern, Tyskland, Luxemburg, Malta och Nederländerna) under 2017. De väntas fortsätta ha samma position under 2018, samtidigt som vissa av dem väntas använda en del av sitt finanspolitiska utrymme. Enligt sitt utkast till budgetplan med oförändrad politik, förväntas också Tyskland använda en del av sitt finanspolitiska utrymme. Irland beräknas nå sitt medelfristiga budgetmål under 2018, medan Slovakien avser att göra betydande framsteg mot målet. Samtidigt förväntas i kommissionens prognos inga större förbättringar för vissa medlemsstater som fortfarande ligger långt från sina medelfristiga budgetmål (Spanien, Italien, Portugal och Slovenien) eller till och med en försämring av det strukturella saldot (Belgien och Frankrike). Förutom Slovenien är dessa också de medlemsstater som har de högsta skuldkvoterna.

6.Den finanspolitiska inriktningen i euroområdet är, mätt som förändringen av det aggregerade strukturella saldot, i stort sett neutral under 2018. Jämfört med det strukturella saldot tyder det strukturella primära saldot på en något mer expansiv inriktning under 2018, eftersom det inte inbegriper de fortsatt sjunkande ränteutgifterna. Även den diskretionära finanspolitiska insatsen, som är en indikator som ligger nära utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten, tyder på en något mer expansiv finanspolitisk inriktning under 2017 och 2018, både enligt utkasten till budgetplaner och på grundval av kommissionens prognos.

4.Efter en marginell strukturell förbättring under 2017 motsvarar utkasten till budgetplaner en liten ökning av det strukturella underskottet i euroområdet på 0,1 % av BNP under 2018, medan en aggregerad förbättring på 0,2 % av BNP beräknades i de senaste stabilitetsprogrammen. Kommissionen räknar också med en ökning på 0,1 procentenheter för euroområdet under 2018. Denna ökning döljer dock avsevärda skillnader mellan kommissionens prognoser och utkasten till budgetplaner för de enskilda medlemsstaterna.

3.Genomförandet av utkasten till budgetplaner skulle minska euroområdets skuldkvot från 88 % av BNP under 2017 till strax över 86 % av BNP under 2018, tack vare en konjunkturuppgång och fortsatt låga räntenivåer. Enligt kommissionens prognos kommer Belgien och Italien, vid första påseendet, inte att uppfylla skuldminskningsriktmärket vare sig under 2017 eller 2018. Detta gäller också Frankrike som, i händelse av en snabb och hållbar korrigering av sitt alltför stora underskott, skulle bli föremål för övergångsreglerna för skuldkriteriet från 2018.

2.Medlemsstaternas planer tyder på att det aggregerade samlade underskottet fortsätter att uppvisa en nedåtgående trend till följd av en förbättrad konjunktur. Enligt kommissionens höstprognos 2017 kommer underskottet i euroområdet att minska från 1,6 % av BNP under 2016 till 1,1 % av BNP under 2017. Under 2018 skulle genomförandet av medlemsstaternas planer resultera i ett samlat underskott på 0,9 % av BNP för euroområdet, vilket också bekräftas i kommissionens prognos.

1.Medlemsstaterna och kommissionen har sedan våren reviderat tillväxtprognoserna kraftigt uppåt. Med en ekonomisk tillväxt över den potentiella väntas det aggregerade produktionsgapet minska ytterligare under 2017 och bli positivt under 2018. Trots detta karaktäriseras återhämtningen i euroområdet av vissa atypiska drag: dämpad kärninflation och löneutveckling som inte återspeglar de förbättringar på arbetsmarknaden som de vanliga arbetsmarknadsindikatorerna påvisar, ett stort överskott i bytesbalansen och ett fortsatt, om än avtagande, investeringsgap.

Både medlemsstaterna och kommissionen förväntar sig att den totala inflationen ska förbli stabil och ligga under referensvärdet på 2 %. Enligt planerna beräknas den totala inflationen i euroområdet uppgå till 1,5 % under 2017 och 1,4 % under 2018. Den är i stort sett oförändrad jämfört med antagandena i stabilitetsprogrammen, samtidigt som man i kommissionens prognos förutser en identisk inflationstakt för euroområdet. Bara i Estland, Lettland och Litauen väntas inflationen överstiga 2 %.

Den ekonomiska uppgången i euroområdet fortsätter, men kännetecknas av vissa atypiska drag. Återhämtningen i euroområdet har stärkts och spridit sig till alltfler i länder i en situation med en stadigt ökande sysselsättning och förbättrad framtidstro hos företagen. Den kännetecknas dock av vissa atypiska drag. I synnerhet fortsätter kärninflationen och löneökningarna att vara låga och återspeglar inte de förbättringar på arbetsmarknaden såsom påvisas genom standardindikatorerna för arbetsmarknaden. I synnerhet förefaller den dämpade löneutvecklingen bero på en fortsatt arbetsmarknadsstagnation i vissa ekonomier, låga inflationsförväntningar som inverkar på löneförhandlingar och låg produktivitetstillväxt. Slutligen verkar återhämtningen fortfarande understödjas av draghjälp såsom ECB:s ackommoderande penningpolitik. Mot denna bakgrund finns det starka skäl att endast gradvis trappa ned de tillväxtstödjande åtgärderna. Kommissionen meddelade att den har för avsikt att utnyttja sitt utrymme för skönmässig bedömning med tanke på medlemsstaternas konjunkturläge (se ruta 1).

Tabell 1: Översikt över aggregerade ekonomiska uppgifter och budgetuppgifter (EO-18) för 2017–2018

Källa: 2017 års stabilitetsprogram, utkast till 2018 års budgetplaner och Europeiska kommissionens höstprognos 2017.

Utsikterna för de offentliga finansernas enligt planerna och kommissionens prognos

Det aggregerade samlade underskottet väntas fortsätta sin nedåtgående trend till följd av en förbättrad konjunktur. Enligt kommissionens prognos kommer underskottet i euroområdet att minska från 1,6 % av BNP under 2016 till 1,1 % av BNP under 2017. I utkasten till budgetplaner väntas ett något högre underskott för 2017 på 1,2 %, vilket är 0,15 procentenheter bättre än det mål i stabilitetsprogrammen som lämnades in av medlemsstaterna under våren 2017, då tillväxtantagandena var betydligt mindre dynamiska. En kraftig revidering uppåt vad gäller underskottsmålet för 2017 jämfört med stabilitetsprogrammet görs bara för Slovakien. Under 2018 skulle genomförandet av medlemsstaternas planer resultera i ett samlat underskott på 0,9 % av BNP för euroområdet. Detta bekräftar det aggregerade samlade underskottet i stabilitetsprogrammen från våren 2017, trots det bättre än väntade resultatet för 2017 och en betydande revidering uppåt för 2018 års tillväxtutsikter. Detta innebär implicit att den strukturella anpassningen har reviderats nedåt något jämfört med de senaste stabilitetsprogrammen (se nedan). Medan det förekommer skillnader mellan planerna och kommissionens prognos för enskilda medlemsstater (se bilaga IV, tabell 2), ligger 2018 års aggregerade underskott i kommissionens prognos helt i linje med planerna.

Sju av de 18 medlemsstaterna planerar ett positivt totalt saldo 2018. Av medlemsstaterna med underskott är det bara Lettland och Finland som planerar en ökning av sitt samlade underskott. Ingen medlemsstat planerar ett underskott som överstiger referensvärdet på 3 % av BNP under 2018. Frankrike planerar att korrigera sitt alltför stora underskott under 2017, i enlighet med rådets rekommendationer, medan Spanien planerar att korrigera det fram till sin tidsfrist 2018. Slovakien, Italien, Belgien och Frankrike planerar betydligt större underskott än i sina stabilitetsprogram.

Det aggregerade primära saldot för euroområdet, som erhålls genom att ränteutgifterna tas bort från det totala saldot, är positivt. Det väntas förbättras ytterligare, från 0,8 % av BNP 2017 till 0,9 % av BNP under 2018. Frankrike, Lettland och Finland är de enda av medlemsstaterna i euroområdet som förutser ett primärt underskott under 2018.

Det finns knappt någon finanspolitisk anpassning under 2017–2018 i budgetplanerna eller i prognosen, mätt som förändringen av det aggregerade strukturella saldot. I kommissionens prognos väntas euroområdets strukturella saldo förbli stabilt under 2017 totalt sett. I de (omräknade) budgetplanerna förutser man, i enlighet med stabilitetsprogrammen, en marginell strukturell förbättring under 2017. Under 2018 leder utkasten till budgetplaner till en liten försämring av det strukturella saldot för euroområdet, med 0,1 % av BNP, medan det i de senaste stabilitetsprogrammen förutsågs en förbättring på 0,2 % av BNP på aggregerad nivå (se bilaga IV, tabell 3). Kommissionen räknar, i likhet med planerna, också med en försämring på 0,1 procentenheter för euroområdet under 2018. Dessa beräkningar döljer dock avsevärda skillnader i de enskilda medlemsstaternas utkast till budgetplaner. I synnerhet förutser kommissionen en betydligt lägre strukturell anpassning i Belgien, Spanien, Frankrike, Litauen, Portugal och Slovenien (se nedan). I euroområdet uppvägs detta på aggregerad nivå av ett stabilt strukturellt saldo i Tyskland, vilket ska jämföras med en tillväxt på 0,5 % av BNP i Tysklands utkast till budgetplan.

Generellt sett kvarstår stora skillnader i medlemsstaternas positioner i förhållande till deras medelfristiga budgetmål (se bilaga IV, diagram 5). Enligt kommissionens prognos befinner sig sex medlemsstater i euroområdet vid (Litauen) eller över sina medelfristiga budgetmål (Cypern, Tyskland, Luxemburg, Malta och Nederländerna) under 2017. De väntas fortsätta med det under 2018, samtidigt som vissa av dem som har bäst resultat väntas använda en del av sitt finanspolitiska utrymme. Enligt sitt utkast till budgetplan med oförändrad politik, förväntas också Tyskland använda en del av sitt finanspolitiska utrymme. Vad gäller de medlemsstater som ännu inte nått sitt medelfristiga budgetmål, beräknas Irland uppnå detta mål under 2018 samtidigt som Slovakien kommer att göra betydande framsteg mot det medelfristiga målet. Å andra sidan, räknar kommissionen för närvarande knappast med några förbättringar för vissa medlemsstater som fortfarande är långt från sina medelfristiga budgetmål (Spanien, Italien, Portugal och Slovenien) eller förväntar sig till och med en försämring (Belgien och Frankrike). Förutom Slovenien är dessa också de medlemsstater som har de högsta skuldkvoterna (se nedan). I de (omräknade) utkasten till budgetplaner planeras större anpassningar jämfört med prognosen för dessa medlemsstater, som sträcker sig från 0,0 % av BNP i Frankrike till 0,5 % av BNP i Slovenien. Slutligen väntas också Estland, Österrike, Finland och Lettland röra sig något längre bort från sina medelfristiga budgetmål, samtidigt som de förblir inom ett avstånd av 1 procentenhet av BNP.

Jämfört med det strukturella saldot är den diskretionära finanspolitiska insatsen, beräknad på grundval av kommissionens prognos, något mer expansiv under 2017 och 2018. Den diskretionära finanspolitiska insatsen ligger begreppsmässigt nära utgiftsriktmärket i EU:s finanspolitiska ram och ger summan av de planerade inkomståtgärderna och utvecklingen av de primära utgifterna i förhållande till potentiell tillväxttakt (på medellång sikt). Beräknad på grundval av prognosen tyder den diskretionära finanspolitiska insatsen på en tillväxt på nästan 0,4 % av BNP under 2017. Detta är särskilt resultatet av ökningen av de primära utgifterna som överskrider den potentiella tillväxten på medellång sikt, medan de diskretionära inkomståtgärderna är neutrala under 2017. Skillnaden mellan förändringen i det strukturella saldot förklaras delvis av det faktum att räntevinster inte tas med i den diskretionära finanspolitiska insatsen. Under 2018 bekräftar den diskretionära finanspolitiska insatsen, som beräknats på grundval av planerna, tolkningen av det strukturella saldot, vilket tyder på en närmast neutral aggregerad inriktning på de politiska planerna. Ökningen av de primära utgifterna i euroområdet väntas uppgå till något över den potentiella tillväxten på medellång sikt, medan de diskretionära inkomståtgärderna bara är marginellt expansiva (se nedan). Den diskretionära finanspolitiska insatsen som beräknas på grundval av kommissionens prognos uppgår till 0,25 % av BNP, vilket tyder på en något mer expansiv finanspolitisk inriktning under 2018 (se bilaga IV, diagram 4).

Den offentliga skulden förväntas fortsätta att minska tack vare en konjunkturuppgång och de fortsatt låga räntenivåerna. Den offentliga skulden i euroområdet, som kulminerade 2014 med nästan 93 % av BNP väntas sjunka från 89,6 % av BNP under 2016 till strax under 88 % av BNP under 2017, både på grundval av kommissionens prognos och på grundval av medlemsstaternas planer. De aggregerade planerna leder under 2018 till en ytterligare skuldminskning till något över 86 % av BNP. Minskningen under 2018 drivs av en skuldminskande snöbollseffekt och ett primärt överskott, medan planerade stock-/flödesjusteringar bidrar i motsatt riktning. Enligt kommissionens prognos kommer minskningen av skuldkvoten att bli något större.

Alla medlemsstater utom Frankrike planerar en minskning av skuldkvoten i förhållande till BNP under perioden 2017–2018 (se bilaga IV, tabell 6). När det gäller Frankrike väntas skulden stabiliseras till något under 97 % av BNP. Alla medlemsstater gynnas av en skuldminskande ”snöbollseffekt” och även de planerade primära överskotten i de flesta av medlemsstaterna har en nedåteffekt (se bilaga IV, diagram 6). Kommissionens prognos och utkasten till budgetplaner uppvisar i allmänhet relativt begränsade skillnader när det gäller skuldutvecklingen för 2018, utom när det gäller Cypern och Slovenien för vilka planerna är mer optimistiska och för Tyskland där kommissionens prognos är mer optimistisk. Italien och Portugal fortsätter att vara de medlemsstater som har de högsta offentliga skuldnivåerna, på över 120 % av BNP, medan skuldnivåerna för Belgien, Cypern, Frankrike och Spanien ligger runt 100 % av BNP. Tio av de medlemsstater i euroområdet som lämnade utkast till budgetplaner omfattas av skuldminskningsriktmärket. Enligt kommissionens prognos väntas inte Belgien och Italien att, vid första påseendet, uppfylla det under 2018. Detta gäller också Frankrike som, i händelse av en snabb och hållbar korrigering av sitt alltför stora underskott, skulle bli föremål för övergångsreglerna för skuldkriteriet från 2018.

Den finanspolitiska anpassningens utformning

Medlemsstaterna beräknar en måttlig minskning av den konjunkturrensade utgiftskvoten, som helt uppvägs av motsvarande minskning av intäktskvoten. Enligt planerna väntas den konjunkturrensade utgiftskvoten minska med 0,25 procentenheter till följd av sjunkande ränteutgifter och primära utgifter som ökar något långsammare än den potentiella tillväxten. Som jämförelse förutses i kommissionens prognos en något mer dynamisk primär utgiftsutveckling, vilket resulterar i en stabil konjunkturrensad utgiftskvot. Medlemsstaterna förutser att utgifter för sociala transfereringar och ersättningar till anställda kommer att växa mindre än den nominella BNP-tillväxten och därmed bidra till minskningen av utgiftskvoten (se bilaga IV, diagram 8). De offentliga investeringarna planeras å andra sidan öka något under 2018, efter en stadig minskning mellan 2010 och 2016. Kommissionens prognos bekräftar denna mindre omfördelning av de offentliga utgifterna. Ränteutgifterna minskar, både i planerna och i kommissionens prognos, med 0,1 procentenheter för att nå 1,9 % av BNP under 2018. När statsskuldskrisen var som djupast 2012 uppgick ränteutgifterna till 3,0 % av BNP. Alla medlemsstater utom Cypern förutsätter ytterligare en minskning av den implicita räntesatsen på den utestående skulden. I genomsnitt sjunker den implicita ränta som ligger till grund för utkasten till budgetplaner från 2,25 % 2017 till 2,15 % under 2018, i linje med kommissionens antaganden.

Inkomstkvoten väntas minska till följd av inkomstsänkande åtgärder och inkomstbortfall. Den totala underskottshöjande effekten av rapporterade inkomståtgärder uppgår enligt planerna till 0,1 % av BNP, men även medlemsstaterna förväntar sig ett inkomstbortfall på nästan 0,2 % av BNP jämfört med vad som kan förväntas med tanke på utsikterna för den nominella tillväxten (se bilaga IV, tabell 8). Minskningen i intäktskvoten beror huvudsakligen på en minskning av sociala avgifter och av andra intäkter än skatteintäkter. Enligt planerna förblir såväl direkta skatter som indirekta skatter oförändrade uttryckt i procentandelar av BNP. I kommissionens prognos förutses inkomståtgärderna och inkomstbortfallen få en liknande inverkan.