Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet: Nya europeiska arbetsmarknader, öppna och tillgängliga för alla"

(2001/C 311/13)

Den 3 juli 2001 beslutade Europaparlamentet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 5 september 2001. Föredragande var Clare Carroll och medföredragande Renata Polverini och Christoph Fuchs.

Vid sin 384:e plenarsession den 12-13 september 2001 (sammanträdet den 12 september) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 98 röster för, ingen emot och två nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I Europeiska kommissionens bidrag vid Europeiska rådets vårmöte (Stockholm 2001) med titeln "Att förverkliga Europeiska unionens möjligheter: befästa och utvidga Lissabonstrategin" angavs ett öppnande av de nya europeiska arbetsmarknaderna och att göra dem lättillgängligare som ett av de tio viktigaste områdena för politiska åtgärder. Meddelandet "Nya europeiska arbetsmarknader, öppna och tillgängliga för alla" utgör det första steget mot ett förverkligande av den europeiska arbetsmarknadens potential till förmån för såväl arbetstagare som arbetsgivare.

1.1.1. Kommittén välkomnar Europaparlamentets begäran om kommitténs yttrande i denna viktiga fråga inom EU-politiken och stöder den generellt positiva inställning till kommissionens dokument som Europaparlamentet ger uttryck för i sitt förslag till betänkande.

1.1.2. Kommissionen tar upp denna fråga av följande skäl:

- Trycket från det alltmer integrerade europeiska näringslivet och den rörliga arbetskraften för att finna enklare lösningar när det gäller deras behov av rörlighet och rekrytering på den europeiska arbetsmarknaden mot bakgrund av den fortgående integrationen av många sektorer och näringsgrenar till följd av euron och inre marknaden: Även det faktum att den europeiska ekonomin under de senaste åren blivit allt starkare - trots vissa bakslag under den senaste tiden - har accentuerat behovet av att ta itu med denna fråga.

- Effekterna av omfattande strukturella förändringar inom hela Europa som drivs på av globaliseringen, den tekniska utvecklingen, demografiska faktorer och sociala målsättningar, och som ger vid handen ett ständigt skiftande och allmänt upplevt behov av kompetens, och som i mer välmående regioner ger upphov till sådana frågor som ökade kompetensklyftor och arbetskraftens rörlighet.

- Utmaningen att åstadkomma ökad utjämning och större möjligheter inom alla EU:s regioner, mot bakgrund av ovannämnda förändringar och den relativt långsamma takt med vilken unionen går mot sammanhållning i fråga om sysselsättningsnivån samt effekterna av en fortsatt utvidgning.

2. Kommitténs kommentarer

Här nedan följer kommitténs synpunkter på kommissionens olika förslag, som även Europaparlamentet har uttalat sig positivt om i sitt förslag till betänkande.

2.1. Den första omgången politiska åtgärder

2.1.1. Kommittén välkomnar kommissionens avsikt att under år 2002 lägga fram ett förslag om ett enhetligare, öppnare och flexiblare system för erkännande av yrkesbehörighet, som även kommer att omfatta olika sätt att främja en ökad tillämpning av automatiskt erkännande. Kommittén ser positivt på de åtgärder som redan vidtagits, även om dessa till stor del utgör åtgärder för arbetsmarknadens mer kvalificerade yrken. Det faktum att medlemsstaterna under så lång tid inte lyckats nå en generell överenskommelse om ett ömsesidigt erkännande vad gäller behörighet för mindre kvalificerade yrken (med undantag av ett förslag till direktiv om utbildning av yrkesförare(1) - där regleringen gått mycket långt) utgör ett betydande hinder för rörligheten och för framväxten av en genuin europeisk arbetsmarknad. Om även den mindre kvalificerade arbetskraften - alltså inte bara de mest högkvalificerade och attraktiva yrkeskategorierna - skall kunna integreras på en i egentlig mening europeisk arbetsmarknad måste man agera snabbt. Kommissionen måste ta ytterligare initiativ i denna fråga, och arbetsmarknadens parter och övriga intresseorganisationer skulle kunna bidra aktivt och på ett relevant sätt på lämpliga områden. Där branschavtal har fungerat bra finns det dock ingen anledning att ändra dem.

2.1.2. På en arbetsmarknad stadd i konstant utveckling och där en stor del av den grundläggande yrkesutbildningen och fortbildningen sker inom företagen är det av avgörande vikt att man identifierar olika sätt att erkänna kompetens som tillägnats i arbetet, samtidigt som standarden upprätthålls. Kommittén stöder därför detta förslag och hoppas att det kan utvidgas så mycket som möjligt, i synnerhet inom sådana sektorer som turism och andra näringar där det finns gemensamma standarder och gemensam praxis.

2.1.3. Enligt ESK:s uppfattning är det livslånga lärandet nyckeln till hur man kan göra de europeiska medborgarna förtrogna med informationssamhället, den nya tekniken och den nya ekonomin(2). Man måste omgående ta itu med denna fråga, och den bör ges hög prioritet bland kommissionens åtgärder. Kommittén är bekymrad över att den handlingsplan för livslångt lärande som efter flera års diskussioner skall läggas fram inför Europeiska rådets vårmöte år 2002 fortfarande endast är inriktad på att identifiera sådan grundläggande kompetens som krävs för rörlighet, underlätta erkännandet av kompetens som tillägnats utanför de formella systemen och öka investeringen i mänskliga resurser. Handlingsplanen borde även identifiera olika sätt på vilka människor som fallit ur utbildningssystemet skall kunna få del av strategin för livslångt lärande så att de kan integreras på arbetsmarknaden.

2.1.4. Om kompetensnivån inom EU skall kunna utvecklas krävs det omgående ytterligare åtgärder. Man kommer även att behöva utarbeta en plan på kort och medellång sikt (2-5 år). Kommissionen måste använda sig av bästa praxis (se punkt 2.1.5 nedan) för att kunna tillhandahålla tillförlitliga och snabbverkande riktlinjer för det kortaste tidsperspektivet (6 månader-2 år) för universitet och lokala myndigheter, så att utbildningsnivån inom högkvalificerade yrken kan höjas. Arbetsmarknadens parter skulle också kunna bidra till denna process på ett effektivt sätt.

2.1.5. Kommittén konstaterar att det kan uppstå problem vad gäller subsidiaritetsprincipen i samband med utformningen av en öppen samordningsmetod för bästa praxis inom utbildningssystemen, men uppmärksammar också att tillämpningen av denna metod lämnades öppen av Europeiska rådet i Stockholm. Kommissionen bör prioritera sådana utbildningsinitiativ som har visat sig effektiva för missgynnade grupper på grund- och gymnasieskolenivå och som förhindrar att skolgången avbryts på ett tidigt stadium. En annan högprioriterad fråga är antalet studerande på gymnasie- och högskolenivå som väljer tekniska och naturvetenskapliga ämnen, eftersom kompetens på teknikområdet inte kan åstadkommas utan en solid utbildning i relevanta ämnen som grund.

2.2. Undanröjande av hinder för rörligheten

2.2.1. Kommittén håller med om att genomförandet av kommissionens övergripande strategi för undanröjande av hinder inom tjänstesektorn torde ha en direkt inverkan på tjänsteföretagens rörlighet. Kommittén har redan gett sitt stöd för dessa förslag i tidigare yttranden.

2.2.2. Vissa faktorer inom de olika tilläggspensionssystemen har under många år utgjort hinder för rörligheten eller problem för arbetstagarna, och diskussionerna i denna fråga har pågått av och till sedan slutet av 1970-talet. Kommittén hoppas att det av kommissionen föreslagna meddelandet om undanröjande av hinder för tillhandahållande av tilläggspensioner över gränserna kommer att påskynda undanröjandet av sådana hinder för rörlighet.

2.2.3. Kommittén ser också positivt på att kommissionen har för avsikt att före utgången av år 2001 lägga fram ett förslag om möjlighet att överföra tilläggspensioner, och hoppas att förslaget om en harmonisering av bestämmelserna om fondbaserade pensionssystem kommer att antas inom kort.

2.2.4. Rörligheten bland forskare, studerande, lärare och övriga utbildare utgör en nyckelfaktor för integrerade europeiska arbetsmarknader, och i detta avseende välkomnar kommittén de förslag som kommissionen lagt fram i denna fråga.

2.2.5. Kommittén ställer sig bakom kommissionens uppmaning till rådet och Europaparlamentet att anta de förslag som lagts fram om en modernisering av de sociala trygghetssystemen för migrerande arbetstagare samtidigt som man tar hänsyn till subsidiaritetsprincipen.

2.2.6. Kommittén delar kommissionens uppfattning att rådet på grundval av kommissionens förslag och under beaktande av konsekvenserna för den sociala balansen och arbetsmarknaden bör fastställa vilka kriterier och villkor som skall gälla för rörligheten inom EU för tredjelandsmedborgare. Kommittén framhåller att rådet så fort som möjligt bör anta de direktivförslag som redan lagts fram på detta område. Kommittén håller för närvarande på att avsluta sitt yttrande om "Förslag till Rådets direktiv om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares rättsliga ställning"(3) och "Förslag till rådets direktiv om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse i syfte att bedriva verksamhet som anställd eller egenföretagare"(4).

2.2.7. En i egentlig mening europeisk arbetsmarknad måste karaktäriseras av likabehandling av migrerande arbetstagare i förhållande till den lokala arbetskraften, och målet bör vara en socialt hållbar och tilltagande rörlighet. Detta är avgörande för den sociala sammanhållningen och den europeiska sociala modellen.

2.2.8. Rädslan för arbetslöshet i värdländerna verkar leda till en protektionistisk inställning som kan bli ett hinder för rörligheten. Ekonomisk och social utveckling i regioner som lockar ett stort antal tredjelandsmedborgare är nödvändig för att råda bot på denna utveckling.

2.3. Förbättrad information och insyn

2.3.1. Kommittén välkomnar kommissionens förslag om en webbplats för "one-stop"-information om europeisk rörlighet. En sådan webbplats skulle göra det lättare att bilda nätverk och förmedla information från nationella källor och EU-källor för att förse allmänheten med uttömmande och lättillgänglig information om det viktigaste vad gäller arbete, rörlighet och utbildningsmöjligheter i Europa.

2.3.2. Kommissionen bör säkerställa att en sådan webbplats görs tillgänglig för allmänheten direkt via Internet och inte endast genom nationella arbetsförmedlingsorgan. Eures-nätverket - ett nätverk främst för nationella arbetsförmedlingsorgan - bör integreras i den nya webbplatsen och göras lättillgängligare för vanliga medborgare. Den information som erhålls via Eures bör i allmänhet omfatta information om anställningsvillkor, information om sociala villkor såsom bostad, utbildning, fortbildningsmöjligheter inom ramen för olika program för livslångt lärande, hälso- och sjukvårdsinformation, samt även information i skatte- och socialförsäkringsfrågor. Informationen skall vara klar och tydlig och tillhandahållas på EU:s samtliga arbetsspråk och de största invandrarspråken.

2.3.3. De informationskampanjer om olika frågor som har bedrivits har haft begränsad framgång. Samtidigt som kommittén håller med om att man i samband med den föreslagna informationskampanjen om rörlighet bör utnyttja befintliga väl beprövade instrument - i de fall dessa visat sig effektiva för en direktkontakt med allmänheten - anser kommittén att man i ökad utsträckning och på ett mer integrerat sätt även bör utnyttja arbetsmarknadsorganisationerna och relevanta frivilligorganisationer på nationell och regional nivå, så att man når de grupper som berörs mest direkt av rörlighetsfrågor, dvs. arbetsgivare, arbetstagare, deras respektive organisationer samt frivilligorganisationer som företräder olika missgynnade grupper.

2.3.3.1. Inte alla potentiella migranter eller alla de som redan är bosatta inom EU har tillgång till Internet, och de har inte alltid förbindelse med formella organisationer, t.ex. någon frivilligorganisation. Informationskampanjen bör därför även genomföras via andra kanaler, t.ex. radio, TV, postkontor och andra offentliga inrättningar som migrerande arbetstagare kan tänkas besöka emellanåt, samt vid olika ankomst- och avreseplatser, t.ex. flygplatser, järnvägsstationer, hamnar, motorvägar etc.

2.3.3.2. Även arbetsmarknadens parter och sådana frivilligorganisationer som tillvaratar migrerande arbetstagares intressen bör medverka aktivt i informationskampanjen. Facket kan inrätta informationscentra och genom sina internationella förbindelser säkerställa att fackföreningarna i ursprungslandet ger korrekt information till sina medlemmar. Vid rekrytering av arbetskraft utomlands bör arbetsgivarna använda sig av ett standardiserat informationspaket för anställningsvillkor och skatte- och socialförsäkringsfrågor. Information och eventuellt finansiellt stöd till arbetsmarknads- och frivilligorganisationerna bör ingå som en del av informationskampanjen.

2.3.4. De prioriterade åtgärderna för erkännande av yrkesbehörighet utgör en avgörande del av arbetet för att integrera Europas arbetsmarknader, och kommittén välkomnar detta förslag. Prioritet bör dock ges till det konkreta arbetet med att erkänna behörighet, snarare än till information om ett ofullständigt system, även om detta är något som också kommer att bli viktigt i framtiden. (I detta sammanhang hänvisas även till punkt 2.1.1 och 2.1.2 ovan.)

2.4. Steg 2: Högnivåarbetsgrupp för kompetens och rörlighet och handlingsplanen för år 2002

2.4.1. Kommittén ser positivt på att det skall tillsättas en arbetsgrupp på hög nivå för kompetens och rörlighet och på de befogenheter denna skall ha. Kommittén önskar att man hålls informerad om arbetet inom denna grupp och ges tillfälle att yttra sig om det löpande arbetet och om den handlingsplan för år 2002 som skall läggas fram av kommissionen på grundval av högnivåarbetsgruppens rapport i december 2001.

2.4.2. Detta utgör en positiv åtgärd, men främst för de arbetstagare som redan är högutbildade och har god tillgång till information. Kvalitetsaspekten måste omfatta även de arbetstagare som inte är lika kvalificerade och som, enligt den statistik som presenteras i kommissionens meddelande, inte är lika rörliga.

3. Ytterligare slutsatser som kan beaktas av Europaparlamentet

3.1. Samtidigt som kommittén stöder den generella inriktningen i kommissionens meddelande vill man föra fram ett antal andra synpunkter på en europeisk arbetsmarknad som inte behandlats tillräckligt ingående i meddelandet och som Europaparlamentet kan komma att ta hänsyn till.

3.2. Kommittén välkomnar kommissionens erkännande av det faktum att det för närvarande inte existerar någon integrerad europeisk arbetsmarknad, utan snarare en hel rad olika (främst) geografiskt, regionalt och sektorsvis avgränsade marknader, där de två senare i viss utsträckning är gränsöverskridande. Det är av yttersta vikt att man parallellt med framväxten av en integrerad europeisk arbetsmarknad fortsätter arbetet med att förbättra den ekonomiska och sociala livskvaliteten i underutvecklade regioner inom EU. Om inte samtliga regioner har möjlighet att utvecklas och locka till sig olika högteknologiska företag och tjänster kommer rörligheten att fortsätta att vara enkelriktad, med en klyfta mellan centrum och periferi. Detta är inte en sund situation, vare sig socialt eller ekonomiskt sett. Samtliga åtgärder och insatser som planeras inom ramen för handlingsplanen bör ha till syfte att säkerställa en jämn fördelning av arbetsmarknadsutvecklingen inom EU och kandidatländerna.

3.2.1. Väl fungerande nationella och regionala arbetsmarknader utgör en viktig förutsättning för en alleuropeisk arbetsmarknad. Med tanke på rörligheten bland EU:s medborgare skulle man faktiskt kunna säga att detta har högre prioritet för medborgarna. Det bör erinras om att en arbetsmarknad består av människor såväl som av organisationer - människor av vilka en övervägande majoritet hittills har föredragit att stanna kvar på sin hemort, i sin hemregion eller i sitt hemland. Även med ett framgångsrikt genomförande av handlingsplanen för år 2002 verkar siffrorna tyda på att de flesta européer kommer att föredra att arbeta nära hemmet, och de bör i möjligaste mån inte tvingas till något annat, vare sig av ekonomiska eller sociala skäl. Å andra sidan delar kommittén uppfattningen att man bör underlätta för dem som faktiskt önskar flytta inom EU.

3.2.2. Vi lever dock inte i en perfekt värld, och många europeiska medborgare tvingas flytta för att söka arbete i mer välmående regioner inom EU. Andra flyttar frivilligt. Vare sig ett sådant beslut är påtvingat eller frivilligt välkomnar kommittén föreliggande initiativ som ett sätt att förbättra dessa människors möjligheter att hitta passande arbete och bostad och så smidigt som möjligt finna sig till rätta i sin nya tillvaro.

3.3. Förutom allmänna synpunkter på europeisk integration, tar inte kommissionen i sitt meddelande i nämnvärd utsträckning upp de mycket speciella problem som är förknippade med att integrera kandidatländernas relativt underutvecklade arbetsmarknader i de mer sofistikerade arbetsmarknaderna inom EU. Med tanke på att tidsgränsen för ett fullständigt genomförande av 2002 års handlingsplan satts till år 2005 är detta en allvarlig brist.

3.3.1. Även om den fria rörligheten för arbetskraft från kandidatländerna kanske kommer att vara begränsad under en period efter anslutningen, är dock verkligheten den att enskilda invandrare från kandidatländerna söker sig och kommer att söka sig till EU:s arbetsmarknader. Detta är förståeligt med tanke på skillnaderna mellan de olika arbetsmarknaderna och i levnadsstandard i kandidatländerna jämfört med i de nuvarande EU-medlemsstaterna.

3.3.2. En förutsättning för ett ekonomiskt och socialt sett välmående utvidgat EU är att kandidatländerna utvecklas så att de närmar sig och slutligen når upp till det europeiska arbetsmarknadsgenomsnittet. Man bör ta vara på den tid som återstår tills den fria rörligheten genomförs fullt ut för målinriktade åtgärder som syftar till att utveckla kandidatländernas arbetsmarknad. Dessa länder får inte ses som en ren och skär arbetskraftkälla, utan som länder med egna arbetsmarknader. Att vänta till själva anslutningsdatumet innan man gör upp planer och vidtar åtgärder vore för sent.

3.4. I meddelandet underlåter kommissionen att specifikt ta upp många av de brister som finns på de nuvarande arbetsmarknaderna inom EU. Rörlighet är vanligare bland kvalificerad arbetskraft och bland personer med sociala och kulturella (t.ex. språkliga) förutsättningar. Kommittén konstaterar att rörligheten är låg för lågkvalificerade grupper och ser med särskild oro på situationen för missgynnade grupper i samhället - kvinnor, funktionshindrade, invandrare och andra generationens invandrare etc. - där många är lågutbildade eller inte har någon yrkesutbildning alls. Om de fick möjlighet skulle många av dessa kunna ge ett värdefullt bidrag på de europeiska arbetsmarknaderna. Social sammanhållning förutsätter särskilda insatser i denna riktning.

3.5. För att detta initiativ skall få maximal effekt på den europeiska ekonomin måste det integreras ordentligt i samtliga handlingsplaner och program som har till syfte att förbättra Europas position inom informations- och kommunikationsteknik. Kommittén har redan avgivit ett yttrande om initiativet "eEurope 2002", och ett yttrande om "Handlingsplanen eLearning" skall antas parallellt med föreliggande yttrande.

Bryssel den 12 september 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) KOM(2001) 56 slutlig - 2001/0033 COD - "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om utbildning av yrkesförare för gods- eller persontransport på väg".

(2) EGT C 139, 11.5.2001. Se även yttrande om "Memorandum om livslångt lärande" (SEK(2000) 1832).

(3) KOM(2001) 127 slutlig - 2001/0074 (CNS).

(4) KOM(2001) 386 slutlig - 2001/0154 (CNS).