SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 2.7.2008 
SEK(2008) 2181  
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
 
som åtföljer 
Förslag till  
 
RÅDETS DIREKTIV  
 
om genomförande av principen om likabe handling av personer oavsett religion eller 
övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning 
 
Sammanfattning av konsekvensanalysen  
{KOM(2008) 426 slutlig } 
{SEK(2008) 2180} 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer  
förslaget till rådets direktiv  om likabehandlingsprincipen 
Sammanfattning av konsekvensanalysen 
 
1. INLEDNING 
Rätten till likabehandling är en allmän princip i EU-lagstiftningen1. Enligt artikel 13 i EG-
fördraget får åtgärder vidtas mot diskrimine ring på grund av kön, ra s, etniskt ursprung, 
religion eller övertygelse, f unktionshinder, ålder och sexue ll läggning. Detta anges också i 
artikel 21 i EU:s stadga om de  grundläggande rättigheterna. 
EU har vidtagit faktiska åtgärder2 med stöd av artikel 13 i EG-f ördraget, som komplement till 
den omfattande jämställdhetslagstiftning som redan finns. Diskriminering förekommer dock 
fortfarande på många områden, t.ex. när det gäll er tillgång till och tillhandahållande av varor 
och tjänster, bostäder, social service och hälso- och sjukvård. 
Kommissionen åtog sig tidigt und er sin mandatperiod att undersöka om det vore lämpligt att 
utvidga den lagstiftning som grundas på artikel 13 i EG-fördraget. Detta började med 2004 års 
grönbok om jämlikhet och icke-diskriminering i ett utvidgat EU, därefter kommissionens 
ramstrategi från 2005 om ickedisk riminering och lika möjligheter fö r alla, Europeiska året för 
lika möjligheter för alla 2007 och senare i 2008 års lagstiftnings- och arbetsprogram3. 
2. G ÄLLANDE LAGSTIFTNING  
Gällande EU-lagstiftning ger ett mycket mer omfattande skydd mot diskriminering på grund 
av kön, ras eller etniskt ursprung  än på grund av religion elle r övertygelse, funktionshinder, 
ålder eller sexuell läggning, vilket framgår av ta bellen nedan. Dessa direktiv har nu omsatts i 
nationell lagstiftning, vilket ha r medfört att diskrimineringsskyddet har stärkts betydligt. 
Utöver det rättsliga skyddet har EU-åtgärderna också resulterat i ökat bistånd till dem som 
utsatts för diskriminering genom att det har inrättats organ för främjande av likabehandling. 
Tidigare hade 20 medlemsst ater inga sådana organ. 
Nuvarande EU-lagstiftning 
Diskriminerings-
grund 
Område  Ras Religion  Funktions-
hinder  Ålder  Sexuell 
läggning  Kön 
Arbetslivet och 
yrkesinriktad 
utbildning  Ja + 
Likabehandlings-
organ Ja Ja Ja Ja Ja + 
Likabehandlings-
organ 
                                                 
1 Mål 203/86, Spanien mot rådet (punkt 25), mål C-15/95, EARL de Kerlast (punkt 35) och mål C-
144/04, Mangold (punkt 75). 
2 Direktiven 2000/43/EG, 2000/78/EG och 2004/113/EG. 
3 KOM(2007) 640. 
SV 3   SV Utbildning  Ja + 
Likabehandlings-
organ Nej Nej Nej Nej Nej 
Varor och tjänster  Ja + 
Likabehandlings-
organ Nej Nej Nej Nej Ja + 
Likabehandlings-
organ 
Social trygghet  Ja + 
Likabehandlings-
organ Nej Nej Nej Nej Ja + 
Likabehandlings-
organ 
Vissa medlemsstater har infört strängare best ämmelser än minimikraven, men skyddets nivå 
och omfattning varierar i stor utsträckni ng beroende på diskrimineringsgrund. Fem 
medlemsstater4 har ett detaljerat rättsl igt skydd mot diskriminering på grund av religion eller 
övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning på de områden som anges ovan. 
Andra har mer generella konstituti onella bestämmelser, rättsligt skydd på vissa områden eller 
när det bara gäller vissa diskrimineringsgrunder. 
Skillnaderna när det gäller di skrimineringsskydd påverkar en skilda personers beslut att 
utnyttja sin rätt till fri rörlighet, t.ex. för att resa, arbete eller studer a i en annan medlemsstat. 
Det gör det också mycket svårare för näringsi dkare att bedriva verksamhet över gränserna. 
2. F AKTA OCH SAMRÅD  
Den undersökning som kommissionen beställde 2005 om nationella åtgärder som går längre 
än EU-kraven och om deras effekter mottogs 20065. I juni 2007 skickade kommissionen en 
skrivelse till medlemsstaterna som uppmärksa mmade dem på denna undersökning, samtidigt 
som ett offentligt samråd tillkännagavs och medlemsstaterna uppmanades att lämna kompletterande upplysningar om de åtgärder de ha de vidtagit eller planer ade att vidta utöver 
de direktiv som antogs 2000. 
Kommissionen beställde 2007 yt terligare en undersökning
6 av European Policy Evaluation 
Consortium . Resultaten redovisades i en undersökning med titeln Study on discrimination on 
grounds of religion or belief, age , disability and sexual orie ntation outside of employment . 
Den behandlar diskrimineringens  karaktär och utbredning utan för arbetslivet i EU och de 
(direkta och indirekta) kostnader diskri mineringen kan medföra för enskilda och för 
samhället. 
Rapporten beaktar rapporterna fr ån det europeiska nätverket av oberoende experter på 
området ickediskriminering och resultaten av en särskild Eurobarometerundersökning som genomfördes i mars 2008 om diskriminering och ojämlikhet i Europa
7 samt en något mer 
begränsad Eurobarometerundersökning (Flash survey)  i februari 20088. 
                                                 
4 Bulgarien, Ungern, Irland, Luxemburg och Slovenien. 
5 http://ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/public/pubst_en.htm#stud  
6 EPEC, Study on discrimination on gr ounds of religion or belief, age, disability and sexual orientation 
outside of employment . Den finns på 
http://ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/org/imass_en.htm  
7 Särskild Eurobarometerundersökning nr 296 om diskriminering i EU, för offentliggörande i juli 2008 på 
följande webbplats: http://ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/public/pubst_en.htm  
och http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/eb_special_en.htm  
8 Flash Eurobarometer 232. De fullständiga texterna är tillgängliga på följande adress: 
http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_232_en.pdf  
SV 4   SV Ett offentligt samråd på Internet9, en undersökning av näringslivet10 samt ett skriftligt samråd 
och möten med arbetsmarknadens parter och europeiska icke-stat liga organisationer mot 
diskriminering11 bör särskilt nämnas. En framställan med en uppmaning om att införa 
lagstiftning lämnades också in av de viktigas te icke-statliga organisationer på EU-nivå som 
företräder funktionshindrade. Den undertec knades av omkring 1,3 miljoner personer. 
Det offentliga samrådet och samrådet med de icke-statliga organisati onerna visade att det 
fanns ett tydligt stöd för utök ad EU-lagstiftning för att stär ka skyddet mot diskriminering. 
Vissa argumenterade dock för särskilda direktiv  för diskrimineringsgr underna funktionshinder 
och kön. Samrådet med den europeiska företagste stpanelen visade ocks å att företagen anser 
att det vore bra om samma diskrimineringsskyd d gällde i hela EU. De arbetsmarknadsparter 
som företrädde företagen var dock principiellt motståndare ti ll ny lagstiftning, eftersom de 
ansåg att det skulle leda till ökad administra tion och ökade kostnader. Fackföreningarna var 
positiva till att förbjuda diskriminering utanför ar betslivet på grund av ålder, funktionshinder, 
religion eller sexuell läggning oc h påpekade att diskriminering utanför arbetslivet påverkar 
deras medlemmars möjligheter att arbeta (t.ex. brist på tillgängliga transporter för 
funktionshindrade arbetstagare). 
3. Utgångspunkt 
De nuvarande EG-direktiven kommer att fortsätta att gälla. Vissa men inte  alla medlemsstater 
har närmare bestämmelser i nationell lagstiftn ing till skydd för personer som utsatts för 
diskriminering utanför arbetslivet. Andra har mer generella konstitutionella bestämmelser. 
Diskriminering av individer på grund av ålder, funktionshinder, religion  eller övertygelse och 
sexuell läggning kommer att fortsätta att finna s kvar och skapa problem för dem som utsätts 
och onödiga kostnader för enskilda, företag och för samhället i stort. 
FN:s konvention om funktionshindrades rättig heter har undertecknats av Europeiska 
gemenskapen och 26 medlemsstater och måste därmed genomföras av dessa medlemsstater 
och av Europeiska gemenskapen. 
4. P ROBLEMDEFINITION  
Många i Europeiska unionen diskrimineras eller ri skerar att diskrimineras, vilket framgår av 
det offentliga samrådet (35 % av dem so m svarade uppgav att de hade utsatts för 
diskriminering när det gäller utbildning, social trygghet eller hälso- och sjukvård på grund av 
ålder, funktionshinder, religion eller sexuell läggning. 20 % uppgav att de hade utsatts för 
diskriminering när det gäller tillgång till varo r, tjänster eller bostäder). Enligt en 
Eurobarometerundersökning12 som genomfördes i februari 2008 uppgav 8–16 % av EU-
medborgarna att de eller någon av deras familjemedlemmar eller vänner hade utsatts för diskriminering på grund av ålder, funkti onshinder, religion, sexuell läggning eller en 
kombination av faktorer. I EPEC-undersökning en presenteras belägg för omfattningen av 
diskriminering på grund av religion och övert ygelse, ålder, funktionshinder och sexuell 
läggning på ett antal områden (t.ex. tillgång t ill varor och tjänster, hälso- och sjukvård, 
                                                
 
9 De fullständiga resultaten av samrådet: 
http://ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/news/news_en.htm#rpc  
10 http://ec.europa.eu/yourvoice/ebtp/consultations/index_en.htm  
11 http://ec.europa.eu/employment_social/fundamental_rights/org/imass_en.htm#ar  
12 Flash Eurobarometer 232. 
SV 5   SV utbildning och transporter). De icke-statliga organisationer so m deltog i samrådet gav också 
specifika exempel på diskriminering. 
Det rättsliga skydd so m de som har utsatts för diskrimine ring kan förvänta  sig varierar 
beroende på diskrimineringsgrund, antingen det gä ller i arbetslivet elle r i andra sammanhang, 
och beroende på var de är bos atta. Skillnaderna i diskrimineri ngsskydd i EU och på nationell 
nivå får praktiska konsekvenser. Den diskrimi nering som konstaterades i rapporten åtgärdas 
därför inte på ett enhetligt sätt och de som utsatts för diskriminering har tillgång till olika 
rättsmedel beroende på medlemsstat. Skillnad erna i det skydd som me dlemsstaterna erbjuder 
kan också påverka människors rörlighet och salufö ringen av varor och tjän ster över gränserna. 
5. EU- ÅTGÄRDER  
Syftet med åtgärderna skulle vara att förbä ttra enskilda människors skydd mot diskriminering, 
uppnå ökad social integration och full delaktighe t för alla grupper i samhället och i ekonomin 
samt åstadkomma tydliga rättsliga ramar i alla  medlemsstater som kan stimulera handel över 
gränserna och främja rörlighet. 
Ett antal alternativ undersöktes efter en pre liminär kartläggning av möjliga åtgärder. Följande 
sex alternativ granskades närmare: 
• Inga nya EU-åtgärder 
• Självreglering avseende försäk rings- och/eller banktjänster 
• En rekommendation som gäller befogenheter fö r organ för främjande av likabehandling 
och diskriminering på flera grunder 
• En allmän rekommendation 
• Specifika direktiv för olika diskrimineringsgrunder 
• Direktiv om diskriminering på flera grunder 
6. J ÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
Varje alternativ har granskat s för att bedöma i vilken utst räckning målen skulle kunna uppnås 
och hur de förhåller sig till utgångspunkten (inga nya åtgärder). 
De ekonomiska och sociala konsekve nserna undersöktes för alla alternativ, liksom i relevanta 
fall miljökonsekvenserna. Så långt som möjligt ges siffror som exemplifierar kostnaderna och fördelarna för enskilda individer, näringsidkare  och samhället i stort. Det bör dock framhållas 
att det kan vara svårt att få tillgång till tillförlitliga uppgifter  om diskriminering och de 
kostnader den medför. 
Alternativet att inte vidta några åtgärder skulle inte kunna åtgärda de problem som 
konstaterats. Det skulle också innebära att de  ekonomiska och samhälleliga kostnaderna för 
diskrimineringen består och att skillnader na i rättsligt skydd riskerar att öka. 
De alternativ som inte innebär lagstiftning skul le inte kunna garantera någon tydlig förbättring 
av diskrimineringsskyddet, eftersom det inte går att förutse i vilken grad medlemsstaterna 
kommer att godta dessa alternativ och faktiskt  införa sådana åtgärder. I detta sammanhang 
SV 6   SV ansågs en dialog med försäkringsbolag och banker ansågs kunna vara ett möjligt sätt att 
hantera påstående om diskriminering. 
Om enbart medlemsstaterna vidtar åtgärder med stöd av bestämmelser i konstitutioner eller 
lagstiftning ansågs detta kunna leda  till bestående och även till st örre skillnader i skyddsnivå. 
Det enda säkra sättet att göra tydliga framsteg  mot att förverkliga de fastställda målen är 
genom en rättsligt bindande åtgärd på EU-nivå. Erfarenheten av de befintliga direktiven är positiv. Införlivandet av dessa har utmynnat i a tt många medlemsstater har fått ett mycket 
bättre diskrimineringsskydd än va d fallet var tidigare eller skulle  ha varit utan hjälp av EU-
åtgärderna. 
I rapporten förklaras också at t ett direktiv om förbud mo t diskriminering på grund av 
funktionshinder och övriga grunder skulle kunna vara till fördel  för medlemsstaterna så att 
den på ett effektivt och enhetligt sätt kan införa delar av FN-konventionen om 
funktionshindrades rättigheter. Direktiv sku lle ge ökad rättssäkerhet i förhållande till 
konventionen, särskilt genom definitio nen av vad som avses med ”rimliga 
anpassningsåtgärder”. Ett direktiv skulle de ssutom ge dem som utsatt s för diskriminering 
tydligare och effektivare mekanismer för tillgång till rättsmedel. 
7. S
LUTSATS  
Slutsatsen av konsekvensanalysen är att en rä ttsligt bindande åtgärd på EU-nivå som utvidgar 
diskrimineringsskyddet när det gäller ålder, funktionshinder, se xuell läggning och religion 
eller övertygelse  skulle vara den bästa lösningen för att uppnå de fastställda målen.  
8. D ET NYA DIREKTIVET  
• Direktivet skulle bygga på tillvägagångssätten  och begreppen i de direktiv som antagits 
med stöd av artikel 13 i EG-fördraget, sä rskilt direktiven 2000/ 43/EG och 2000/78/EG, 
t.ex. när det gäller defi nitionerna av diskrimine ring och trakasserier, skyldigheten att vidta 
rimliga anpassningsåtgärder  samt procedurreglerna. 
• Direktivet förbjuder bara diskriminering på  de områden som omfattas av Europeiska 
gemenskapens behörighet. Det kommer därför  inte att påverka utbildningssystemens 
organisationen eller innehåll (t .ex. elever med särskilda behov) , frågor som rör civilstånd 
(t.ex. partnerskap eller äktenskap mellan homo sexuella) eller familjerätt (t.ex. adoption) 
eller nationella bestämmelser om statens och dess institutioners sekulära natur. 
• Direktivet föreskriver minimikrav, vilket  ger medlemsstaterna möjlighet att själva 
bestämma om de vill anta eller behålla bestämmelser som ger ett bättre skydd och på eget 
initiativ förbättra skyddet på nationell nivå. 
• Direktivet påverkar inte nationella ko nstitutionella bestämmelser som kräver 
likabehandling eller fö rbjuder diskriminering. 
Det nya direktivet skulle kunna komplettera s med en dialog om uppfattad diskriminering 
inom försäkrings- och bankbransc herna i syfte att klargöra re glerna för näringslivet och 
konsumenterna. Även fortsättningsvis skulle ma n fortsätta att främja andra åtgärder än 
lagstiftning för att motverka diskriminering, t.ex. öka medvetenheten om diskriminering, 
utbildning samt utbyte av god praxis.