Genomförandet av BRRD pågår i EU. Ett antal medlemsstater har fastställt resolutionsstrategier och MREL-mål för alla banker under deras direkta ansvar. Bankerna har därefter kunnat börja bereda vägen för dessa strategier och bygga upp MREL-resurser. Sedan BRRD infördes har ett antal resolutionskollegier inrättats med målet att hem- och värdmyndigheter med ansvar för resolution av bankgrupper i EU ska kunna enas om resolutionsplaner, bedömningar av möjligheten till resolution samt MREL-krav.

Unionens regelverk på området för finansiella tjänster har utvecklats avsevärt till följd av finanskrisen. Flera rättsakter har antagits för att införa bestämmelser på tidigare oreglerade områden och för att se över befintlig lagstiftning. Det övergripande målet har varit att ta itu med de problem och svagheter som blev synliga under finanskrisen och minska risken för att systemkriser skulle uppstå på nytt.

I april 2019 antog Europaparlamentet och Europeiska unionens råd bankpaketet, som innehåller ändringar av vissa bestämmelser i BRRD och SRMR, men också av kapitalkravsdirektivet (CRD) och kapitalkravsförordningen (CRR). Med tanke på de tidsfrister som angetts i lagstiftningstexterna kommer de nya reglerna sannolikt att bli tillämpliga i medlemsstaterna under 2020.

En del av bestämmelserna i paketet avser MREL-krav. I synnerhet föreskrivs åtgärder för att anpassa den befintliga lagstiftningsramen till den relevanta internationella standarden för total förlustabsorberingskapacitet (TLAC) som utfärdats av rådet för finansiell stabilitet. Paketet omfattar också betydande förändringar av kalibreringen, kriterierna för kvalificering och gruppallokeringen av MREL-kravet och konsekvenserna om kravet överträds. I texten behandlas dessutom frågan om avtalsenligt erkännande av skuldnedskrivning för skulder utfärdade enligt tredje lands lagar samt resolutionsmyndigheters befogenheter att bevilja betalningsanstånd.

D.Fall där resolutionsramens bestämmelser tillämpats

Erfarenheterna av tillämpningen av ramen på banker som fallerar eller sannolikt kommer att fallera är hittills begränsade.

Fallet med Banco Popular (juni 2017) är den enda resolution som genomförts efter ikraftträdandet av alla bestämmelser i SRMR. Resolutionsordningen för Banco Popular innebar en nedskrivning och konvertering av institutets kapitalbas samt försäljning av företaget genom verktyget för försäljning av verksamhet. I detta sammanhang identifierades Banco Santander som lämplig köpare. Ingen skuldnedskrivning utöver efterställda skulder tillämpades i detta fall, och stöd från den gemensamma resolutionsfonden var inte nödvändigt.

Före fallet med Banco Popular tillämpades BRRD i november 2015, när italienska myndigheter försatte fyra banker i resolution (Banca delle Marche, Banca Popolare dell'Etruria e del Lazio, Cassa di Risparmio di Ferrara och Cassa di Risparmio della Provincia di Chieti). Dessa fall inträffade dock före datumet för tillämpning av bestämmelserna om skuldnedskrivning. Därför tillämpades endast regler om statligt stöd avseende bördefördelning (som kräver nedskrivning av eget kapital och efterställda skulder), men ingen skuldnedskrivning enligt BRRD.

Vidare har vissa bestämmelser i resolutionsramen på senare tid tillämpats på nödlidande banker, vilket dock inte inneburitatt dessa banker blivit föremål för resolution.

-Vissa banker erhöll förebyggande likviditetsstöd. Sådant stöd gavs till två grekiska banker (National Bank of Greece och Piraeus Bank) i april 2015. I december 2016 beviljades Monte dei Paschi di Siena denna typ av stöd, och i januari och april 2017 erhöll även två medelstora italienska banker – Banca Popolare di Vicenza och Veneto Banca – samma typ av stöd.

-National Bank of Greece och Piraeus Bank mottog förebyggande rekapitalisering i november 2015. Samma typ av stöd beviljades av de italienska myndigheterna till Banca Monte dei Paschi di Siena i juni 2017.

-I juni 2017 förklarade ECB att Banca Popolare di Vicenza och Veneto Banca var fallerande eller sannolikt skulle komma att fallera men SRB ansåg då inte att resolutionsåtgärder låg i allmänhetens intresse. Enligt resolutionsramen ska i sådana fall nationella insolvensregler tillämpas varför de två instituten tvångslikviderades enligt italiensk lag.

-Även när det gäller den lettiska banken ABLV AS och dess dotterbolag ABLV Bank Luxembourg S.A., som av ECB i februari 2018 förklarats som fallerande eller sannolikt i begrepp att fallera, beslutade SRB att inte inleda någon resolutionsåtgärd eftersom detta inte ansågs ligga i allmänhetens intresse. Följaktligen ansökte ABLV AS om frivillig likvidation enligt lettisk lag och ABLV Luxembourg AS låg kvar inom systemet för betalningsinställelse enligt luxemburgsk lag.

I tillämpliga fall har kommissionen bedömt den åtgärd som anmälts av medlemsstaten enligt reglerna om statligt stöd för den finansiella sektorn, som när det gäller kapitalstöd kräver bördefördelning mellan aktieägare och innehavare av efterställda fordringar, och enligt andra bestämmelser, bland annat inlämnande av en omstruktureringsplan när så är relevant.

III. Områden för ytterligare bedömning

A.Tillämpning av BRRD och SRMR

Förebyggande rekapitalisering

Genom förebyggande rekapitalisering möjliggörs i undantagsfall rekapitalisering av en bank med hjälp av offentliga medel, för att snabbt komma till rätta med problem som kan uppstå i samband med ett osannolikt ekonomiskt scenario (som identifierats i ett negativt scenario inom ramen för ett stresstest) och som kan påverka den finansiella ställningen hos institut som är solventa. Härigenom bidrar man till att skapa en framåtblickande strategi för finansiell stabilitet och undviker potentiella försämringar som kan leda till att en bank fallerar. För att säkerställa att förebyggande rekapitalisering används korrekt och enligt resolutionsramens principer kräver BRRD och SRMR att ett antal villkor uppfylls. Till dessa hör bland annat att banken är solvent, att inget offentligt finansiellt stöd används för att täcka uppkomna förluster eller förluster som sannolikt kommer att uppkomma samt att den förebyggande rekapitaliseringen är nödvändig för att avhjälpa den kapitalbrist som konstaterats genom ett stresstest eller en tillgångsöversyn. Åtgärden måste också vara av tillfällig karaktär och stå i proportion till konsekvenserna av den allvarliga störningen i en medlemsstats ekonomi. Slutligen är åtgärden föremål för ett slutligt godkännande enligt unionens regler om statligt stöd.

Kommissionen har konstaterat att det kan finnas behov av att ytterligare klargöra villkoren och förfarandet för beviljande av förebyggande rekapitalisering, i syfte att säkerställa samordning mellan de berörda aktörerna och att tidsfrister respekteras. Ramen anger till exempel inte vilken myndighet som ska bekräfta att banken är solvent innan denna mottar förebyggande rekapitalisering (det finns inte heller någon definition av solvens med avseende på förebyggande rekapitalisering) och anger inte vilken myndighet som ska identifiera de förluster som banken har ådragit sig eller sannolikt kommer att ådra sig inom en snar framtid, vilka inte får täckas genom förebyggande rekapitalisering.

Utifrån de lärdomar som dragits av de första fallen och i samarbete med ECB och SRB har kommissionen utarbetat bästa praxis för vissa aspekter av förfarandet, bland annat stresstesternas roll och deras samspel med en tillgångsöversyn. Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta i denna riktning.

Åtgärder för tidigt ingripande