P6_TA(2007)0032

CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar

Europaparlamentets resolution om CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar (2006/2200(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av sin resolution av den 15 december 2005 om CIA:s förmodade användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar [1],

- med beaktande av sitt beslut av den 18 januari 2006 om tillsättning av ett tillfälligt utskott för CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar [2],

- med beaktande av sin resolution av den 6 juli 2006 om CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar -det tillfälliga utskottets halvtidsöversyn [3],

- med beaktande av de delegationer som det tillfälliga utskottet har skickat till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Förenta staterna, Tyskland, Förenade kungariket, Rumänien, Polen och Portugal,

- med beaktande av de utfrågningar, till antalet inte mindre än 130, som det tillfälliga utskottet anordnade under loppet av sina sammanträden, delegationsbesök och förtroliga samtal,

- med beaktande av alla de skriftliga bidrag som det tillfälliga utskottet har mottagit eller haft tillgång till, särskilt de sekretessbelagda handlingar som det mottagit (i första hand från Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst (Eurocontrol) och den tyska regeringen) eller inhämtat från olika källor,

- med beaktande av sin resolution av den 30 november 2006 om EU:s framsteg med att skapa ett område för frihet, säkerhet och rättvisa (artiklarna 2 och 39 i EU-fördraget) [4], särskilt punkt 3 i denna,

- med beaktande av sin resolution av den 13 juni 2006 om Guantanamofångarnas situation [5],

- med beaktande av artikel 175 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från det tillfälliga utskottet för CIA:s påstådda användning av europeiska länder för transport och illegal internering av fångar (A6-0020/2007), och av följande skäl:

A. I sin resolution av den 6 juli 2006 beslutade parlamentet att "det tillfälliga utskottet skall fortsätta sitt arbete under den resterande föreskrivna tiden för uppdraget, det vill säga tolv månader, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 175 i arbetsordningen om en eventuell förlängning".

B. Genom att anta sin resolution av den 22 november 1990 om Gladioaffären [6] uppmärksammade Europaparlamentet, för mer än sexton år sedan, att olika underrättelsetjänster och militära organ bedrev hemlig verksamhet som inte var underkastad adekvat demokratisk kontroll.

C. Medlemsstaterna kan inte kringgå de krav som gemenskapsrätten och den internationella rätten ställer på dem genom att låta andra länders underrättelsetjänster, som är underkastade mindre stränga lagar, att verka på det egna territoriet. Den verksamhet som underrättelsetjänster bedriver är dessutom endast förenlig med grundläggande rättigheter i den mån den är underställd adekvat tillsyn.

D. Principen om människans okränkbara värdighet är fast förankrad i den internationella rätten, främst i ingressen till den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna och i ingressen till artikel 10 i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Denna princip är stadfäst genom rättspraxis vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Denna princip återges i de flesta medlemsstaters grundlagar samt i första artikeln i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna [7]. Principen får inte undergrävas, inte ens med hänvisning till säkerheten, under vare sig freds-eller krigstid.

E. Principen om människans okränkbara värdighet utgör grunden för alla andra grundläggande rättigheter som garanteras genom internationell, europeisk och nationell människorättsinstrument, särskilt rätten till liv, rätten att inte utsättas för tortyr och annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, rätten till frihet och säkerhet, rätten till skydd vid avvisning, utvisning eller utlämning samt rätten till ett effektivt rättsmedel och till en rättvis rättegång.

F. Extraordinära överlämnanden och hemliga interneringar innebär förbrytelser mot flera av de mänskliga rättigheterna, särskilt rätten till frihet och säkerhet, rätten att inte utsättas för tortyr och annan omänsklig eller förnedrande bestraffning och behandling, rätten till ett effektivt rättsmedel och, i extrema fall, rätten till liv. I vissa fall, där överlämnanden har lett till hemlig internering, är de liktydiga med påtvingade försvinnanden.

G. Förbudet mot tortyr är en av den internationella rättens ovillkorliga grundsatser (jus cogens) från vilken inga undantag får göras, och skyldigheten att skydda mot, undersöka anklagelser om och beivra tortyr tillkommer samtliga stater (erga omnes), i enlighet med artikel 5 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, artikel 7 i Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, artikel 3 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (EKMR) samt tillhörande rättspraxis, artikel 4 i stadgan om de grundläggande rättigheterna samt medlemsstaternas grundlagar och annan lagstiftning. Särskilda konventioner och protokoll om tortyr och tillsynsmekanismer som antagits på europeisk och internationell nivå visar på den betydelse som det internationella samfundet tillerkänner denna okränkbara norm. Begäran av diplomatiska garantier är oförenlig med denna skyldighet.

H. I demokratier där rättsstatsprincipen upprätthålls av hävd kan kampen mot terrorismen inte vinnas genom att offra eller inskränka just de principer som terrorismen vill förgöra, i synnerhet får man aldrig kompromissa i fråga om skyddet för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Terrorismen kan och måste bekämpas med lagliga medel och besegras inom ramen för internationell och nationell lag.

I. Det är nödvändigt att skapa effektiva rättsliga instrument för att bekämpa terrorism inom ramen för både internationell och nationell lagstiftning.

J. Den amerikanska regeringen har i sin strategi för att bekämpa använt sig av inträngande instrument för att kontrollera känsliga uppgifter om europeiska medborgare, såsom avtalet om passageraruppgifter (PNR) och för att kontrollera bankuppgifter genom Swift-nätverket ("Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication").

K. Avsikten med det här betänkandet är inte att angripa säkerhetstjänsternas hemliga verksamhet utan snarare att fördöma det som är olagligt i de aktiviteter som i de fall som håller på att utredas ledde till överträdelser av nationell och internationell rätt eftersom det inte fanns någon lämplig demokratisk kontroll.

L. Den 6 september 2006 bekräftade Förenta staternas president George W. Bush att landets underrättelsetjänst CIA bedrev ett hemligt interneringsprogram utanför landets gränser.

M. President George W. Bush sa att information av stort värde, och som inhämtats genom programmet för extraordinära överlämnanden och hemliga interneringar, hade vidarebefordrats till andra länder och att programmet skulle fortsätta. Detta utgör ett starkt indicium på att vissa europeiska länder har, medvetet eller inte, mottagit upplysningar som erhållits genom tortyr.

N. Det tillfälliga utskottet har av en hemlig källa mottagit protokollet från det informella transatlantiska möte som hölls den 7 december 2005 mellan EU:s och Natos utrikesministrar, inklusive Förenta staternas utrikesminister Condoleezza Rice, vilket bekräftar att medlemsstaterna hade kännedom om programmet med extraordinära överlämnanden. Samtliga myndighetspersoner som det tillfälliga utskottet talade med i denna fråga lämnade dock oriktiga uppgifter om detta.

O. Det tillfälliga utskottet har av en hemlig källa mottagit protokoll från möten under den första halvan av 2006 (bland annat den 8 februari och den 3 maj 2006) mellan rådets arbetsgrupp för internationell rätt (COJUR) respektive rådets arbetsgrupp för transatlantiska förbindelser (COTRA) och höga företrädare för det amerikanska utrikesministeriet. Rådets ordförandeskap tillhandahöll endast en reviderad sammanfattning av dessa handlingar. De möteshandlingar som rådet översände till parlamentet, på parlamentets begäran, var ofullständiga sammanfattningar i vilka viktiga delar hade strukits.

P. Parlamentet fick ingen information om att dessa möten ägde rum och man hemlighöll helt vad som skedde under dessa.

Q. Med "europeiska länder" avses i denna resolution medlemsstaterna, kandidatländerna och de associerade länderna, i enlighet med den uppdragsbeskrivning för det tillfälliga utskottet som antogs den 18 januari 2006.

1. Europaparlamentet erinrar om att terrorism utgör ett av de främsta hoten mot EU:s säkerhet och att den måste bekämpas med lagenliga och samordnade insatser av samtliga europeiska regeringar i nära samarbete med internationella samarbetspartner, särskilt Förenta staterna, i linje med den strategi som utarbetats på FN-nivå. Parlamentet understryker att kampen mot terrorismen måste föras på grundval av, och i syfte att skydda, våra gemensamma värden såsom de kommer till uttryck i demokratin, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Parlamentet understryker vidare att det tillfälliga utskottets arbete är avsett som ett bidrag till utarbetandet av tydliga, målinriktade och allmänt accepterade terrorismbekämpningsåtgärder som är fullt förenliga med såväl nationell lagstiftning som internationella rätt.

2. Europaparlamentet anser att efter händelserna den 11 september 2001 har det så kallade "kriget mot terrorismen" - genom sina excesser - resulterat i att mänskliga rättigheter och grundläggande friheter har undergrävts på ett allvarligt och farligt sätt, såsom FN:s före detta generalsekreterare Kofi Annan har påpekat.

3. Europaparlamentet är övertygat om att individens rättigheter och den fullständiga respekten för de mänskliga rättigheterna bidrar till säkerheten. När det gäller hur samhällets säkerhetsbehov skall ställas i relation till individens rättigheter avser parlamentet att respekten för de mänskliga rättigheterna alltid måste komma i första hand så att misstänkta terrorister får sin sak prövad och döms genom ett korrekt rättsligt förfarande.

4. Europaparlamentet betonar att den positiva skyldigheten att respektera, skydda och främja de mänskliga rättigheterna är bindande, oavsett den berörda individens rättsliga status, och att all form av diskriminering mellan EU-medborgare, andra personer bosatta i medlemsstaterna eller andra personer som kan åberopa medlemsstaternas skydd, eller som omfattas av medlemsstaternas jurisdiktion, måste undvikas.

5. Europaparlamentet erinrar om att syftet med denna resolution, som bygger på det tillfälliga utskottets betänkande, är dels att klargöra ansvarsfrågan beträffande de omständigheter som det har haft möjlighet att undersöka, dels att se över möjligheterna att förhindra upprepningar av den typ av övergrepp och kränkningar som begåtts i samband med åtgärder för att bekämpa terrorismen.

6. Europaparlamentet har tagit del av det uttalande som Förenta staternas president George W. Bush gjorde den 6 september 2006 i vilket han bekräftade att ett litet antal misstänkta terroristledare och terrorister som fängslats under kriget har internerats och förhörts utanför Förenta staterna i ett separat program som genomförts av CIA, och att många av de personer som hållits fängslade i dessa sedermera har överförts till Guantanamo, och det finns starka misstankar om att andra personer fortfarande hålls fängslade på hemliga platser. Parlamentet har tagit del av den rapport som Förenta staternas federala säkerhetspolis FBI offentliggjorde den 2 januari 2007 och som hänvisar till 26 vittnesmål om övergrepp som begåtts vid Guantanamo sedan den 11 september 2001.

7. Europaparlamentet beklagar i detta sammanhang djupt att det - på grund av motstånd från vissa medlemsstater - inte var möjligt för rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) att vid sitt möte den 15 september 2006 anta slutsatser som ger svar på detta uttalande. Parlamentet begär att rådet omgående antar dessa för att därigenom undanröja varje misstanke om att medlemsstaternas regeringar medgivit och medverkat till tidigare, pågående eller framtida program för extraordinära överlämnanden och hemliga interneringar.

8. Europaparlamentet uppmanar rådet och medlemsstaterna att göra ett klart och kraftfullt uttalande om att Förenta staternas regering skall sätta stopp för förfarandet med olagliga interneringar och överlämnanden, i enlighet med Europaparlamentets ståndpunkt.

9. Europaparlamentet beklagar att de europeiska ländernas regeringar inte ansåg att man behövde be den amerikanska regeringen om förtydliganden avseende förekomsten av hemliga fängelser utanför Förenta staternas territorium.

10. Europaparlamentet noterar det uttalande som det amerikanska utrikesministeriets rättschef gjorde vid sitt möte den 3 maj 2006 med företrädare för medlemsstaterna församlade i rådet, enligt vilket programmet för extraordinära överlämnanden, vars existens han bekräftade, alltid har genomförts på ett sätt som helt och fullt iakttar de berörda ländernas suveränitet. Parlamentet konstaterar att hans uttalande sedermera bekräftades vid ett möte med det tillfälliga utskottets delegation till Washington.

11. Europaparlamentet tackar de f.d. CIA-agenter som gick med på att samarbeta med det tillfälliga utskottet, särskilt vid vissa hemliga möten där de bekräftade att programmet för extraordinära överlämnanden inleddes redan på 1990-talet.

12. Europaparlamentet välkomnar det tillkännagivande som den nyvalda majoriteten i Förenta staternas senat gjort om sin avsikt att undersöka CIA:s program för extraordinära överlämnanden. Parlamentet konstaterat att detta ger ytterligare belägg för att det tillfälliga utskottets ansträngningar har betydelse.

13. Europaparlamentet fördömer den bristande samarbetsvilja som många medlemsstater, liksom Europeiska unionens råd, har visat det tillfälliga utskottet. Parlamentet understryker att det bemötande som det fått av medlemsstaterna, liksom särskilt av rådet och dess ordförandeskap, inte på långt när motsvarar den standard som parlamentet har rätt att förvänta sig.

14. Europaparlamentet anser att den allvarliga avsaknaden av konkreta svar på de frågor som offer, ickestatliga organisationer, medier och parlamentsledamöter ställt endast stärker de redan väldokumenterade beskyllningar som gjorts.

15. Europaparlamentet vill framhäva det seriösa och grundliga arbete som de rättsliga myndigheterna i Italien, Tyskland, Spanien och Portugal gjort för att belysa olika påståenden som faller inom det tillfälliga utskottets behörighetsområde. Parlamentet uppmanar de rättsliga myndigheterna i andra medlemsstater att arbeta på samma sätt, utifrån den omfattande information som det tillfälliga utskottet har ställt till förfogande.

16. Europaparlamentet uppmuntrar de nationella parlamenten i Europas länder att fortsätta eller inleda grundliga undersökningar om dessa påståenden på de sätt som de finner vara lämpligast och effektivast, inbegripet genom inrättandet av parlamentariska undersökningskommittéer.

17. Europaparlamentet hyllar den internationella pressens arbete, och särskilt de amerikanska journalister som var först med att uppmärksamma övergrepp och människorättskränkningar i samband med de extraordinära överlämnandena, och som därigenom givit exempel på den amerikanska pressens starka demokratiska tradition. Parlamentet vill också ge sitt erkännande åt de ansträngningar och det goda arbete som ett flertal icke-statliga organisationer gjort i denna sak, särskilt Statewatch, Amnesty International och Human Rights Watch.

18. Europaparlamentet erkänner att vissa av de upplysningar som presenteras i det tillfälliga utskottets betänkande, inbegripet om förekomsten av hemliga CIA-fängelser, kommer från officiella eller inofficiella amerikanska källor, vilket ger bevis på den amerikanska demokratins vitalitet och förmåga till självreglering.

19. Europaparlamentet uttrycker sin djupa tacksamhet till alla de offer som vågat dela sina utomordentligt traumatiska upplevelser med det tillfälliga utskottet.

20. Europaparlamentet uppmanar samtliga europeiska länder att inte vidta åtgärder mot tjänstemän, före detta. tjänstemän, journalister eller andra som genom att lämna vittnesmål eller andra uppgifter till det tillfälliga utskottet eller andra undersökande organ har bidragit till att belysa systemet med extraordinära överlämnanden, illegala interneringar och överföringar av misstänkta terrorister.

21. Europaparlamentet upprepar sin uppmaning till rådet, i enlighet med sin resolution av den 6 juli 2006, att anta en gemensam ståndpunkt som innebär att endast diplomatiska garantier från tredjeländer inte kommer att accepteras som grund för några bestämmelser om laglig utlämning, om det finns välgrundade skäl att tro att enskilda riskerar att utsättas för tortyr eller behandlas illa.

Samarbete med EU-institutioner och internationella organisationer

22. Europaparlamentet beklagar djupt rådets och ordförandeskapets oförmåga att uppfylla sin skyldighet att hålla parlamentet helt och fullt underrättat om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens (GUSP) viktigaste aspekter och grundläggande valmöjligheter, samt om det arbete som utförs inom ramen för det polisiära och rättsliga samarbetet på det straffrättsliga området, i enlighet med artiklarna 21 och 39 i EU-fördraget.

23. Europaparlamentet understryker i detta sammanhang att det är fullständigt oacceptabelt att rådet först döljer och sedan, som svar på parlamentets begäran, endast bitvis tillhandahåller information om de samtal som regelbundet hållits med högt uppsatta representanter för den amerikanska regeringen, med hänvisning till att detta var den enda tillgängliga versionen. Vidare fördömer parlamentet det faktum att rådet i detta sammanhang även hänvisade till en begäran från regeringen i ett tredjeland om att dessa upplysningar hemlighålls.

24. Europaparlamentet påpekar att såsom medlemmar i rådet bär regeringarna i samtliga medlemsstater ett kollektivt ansvar för dess agerande, och är därmed implicerade i dess tillkortakommanden.

25. Europaparlamentet är synnerligen upprört över det förslag som rådets dåvarande ordförandeskap skall ha lagt fram om en med Förenta staterna gemensam ram för att fastställa vilka normer som skall gälla för överlämnanden av personer som misstänks för terrorism. Att detta förslag diskuterades bekräftas av personer som deltog i det möte i Bryssel den 3 maj 2006 som COJUR och COTRA höll med höga företrädare för det amerikanska utrikesministeriet.

26. Europaparlamentet kräver att resultaten av de diskussioner som enligt EU:s samordnare för kampen mot terrorism Gijs de Vries förts med amerikanska myndigheter om betydelsen av "överlämnande" och "extraordinärt överlämnande" redovisas.

27. Europaparlamentet konstaterar att rådets generalsekreterare och höga representant för GUSP Javier Solana bekräftade att det åligger medlemsstaterna att se till att de åtgärder de vidtar för att bekämpa terrorismen är förenliga med deras skyldigheter enligt internationell rätt. Parlamentet uttrycker sin djupa oro över de utelämnanden som rådet och dess generalsekreterare gör i sitt uttalande till det tillfälliga utskottet angående rådets diskussioner och kunskap om de metoder som Förenta stater använder i sin kampanj för att bekämpa terrorismen. Parlamentet beklagar djupt att han inte kunde bidra ytterligare till det bevismaterial som utskottet redan förfogar över. Parlamentet uppmanar rådet att redogöra för alla de omständigheter och diskussioner som rör frågor inom det tillfälliga utskottets ansvarsområde, och att främja en europeisk utrikespolitik och en internationell strategi för terrorismbekämpning som respekterar de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

28. Europaparlamentet ifrågasätter huruvida den tjänst som EU:s samordnare för kampen mot terrorism som Gijs de Vries innehar verkligen fyller någon funktion eftersom han inte kunde besvara det tillfälliga utskottets frågor på ett tillfredsställande sätt. Parlamentet anser att dennes behörighetsområde och befogenheter snarast bör ses över och förstärkas, och att större insyn i och övervakning av hans verksamhet från parlamentet sida bör säkras, i syfte att stärka den europeiska dimensionen i kampen mot terrorismen.

29. Europaparlamentet beklagar djupt att chefen för Europeiska polisbyrån (Europol), Max-Peter Ratzel, har vägrat att höras av det tillfälliga utskottet, särskilt eftersom det har framkommit att sambandsofficerare för inte minst amerikanska underrättelsetjänster har varit placerade vid byrån. Parlamentet uppmanar honom att ge parlamentet utförliga uppgifter om vilken roll dessa sambandsofficerare haft, deras uppdrag, vilka datauppgifter de hade tillgång till och villkoren för denna tillgång.

30. Europaparlamentet tackar kommissionens vice ordförande Franco Frattini för hans beredvillighet att samarbeta med det tillfälliga utskottet, och uppmuntrar kommissionen att intensifiera sina ansträngningar inom ramen för det fortsatta arbetet med att ta reda på sanningen och finna sätt att förhindra att omständigheter av det slag som det tillfälliga utskottet har studerat upprepas.

31. Europaparlamentet välkomnar särskilt vice ordförande Franco Frattinis engagemang för att på nytt inleda ett euro-atlantiskt samarbete för att bekämpa internationell terrorism, med harmoniserade regler för skyddet av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

32. Europaparlamentet tackar Eurocontrol och särskilt dess direktör för det utmärkta samarbetet och för de mycket nyttiga uppgifter som man har delat med det tillfälliga utskottet.

33. Europaparlamentet uppskattar det nära samarbetet som det tillfälliga utskottet haft med Europarådet, särskilt dess parlamentariska församling och dess generalsekreterare, och uppmuntrar dess utskott för rättsliga frågor och mänskliga rättigheter - och dess ordförande, senator Dick Marty - att fortsätta sitt arbete. Parlamentet understryker att de två utskottens slutsatser hittills har varit samstämmiga. Parlamentet ställer sig bakom de rekommendationer som Europarådets generalsekreterare Terry Davis riktat till ministerkommittén. Parlamentet understryker att det råder överensstämmelse mellan de rön som de två utskotten hittills kommit fram till.

34. Europaparlamentet uttrycker sin djupa oro över att Natos såväl nuvarande som föregående generalsekreterare, Lord Robertson respektive Jaap de Hoop Scheffer, vägrat att höras av det tillfälliga utskottet liksom över Natos vägran att tillmötesgå dess begäran om tillgång till Nordatlantiska rådets beslut av den 4 oktober 2001 om tillämpning av artikel 5 i Nordatlantiska fördraget som följd av angreppen mot Förenta staterna den 11 september 2001. Parlamentet upprepar sin begäran att beslutet offentliggörs och att man åtminstone ger besked om dess innehåll, dess tidigare och nuvarande tillämpning, huruvida den fortfarande äger giltighet och huruvida flygningar i CIA:s regi har genomförts inom dess ramar.

35. Europaparlamentet tackar FN:s särskilda rapportörer Manfred Nowak (om tortyr) och Martin Scheinin (om främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna i samband med terroristbekämpningsåtgärder) för deras bidrag till det tillfälliga utskottets arbete. Parlamentet beklagar samtidigt att FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, Louise Arbour, inte hade möjlighet att träffa det tillfälliga utskottet. Parlamentet tackar det europeiska nätverket av experter på de mänskliga rättigheterna, och särskilt dess samordnare Olivier De Schutter, för deras bidrag till att föra det tillfälliga utskottets arbete framåt.

Uppgifter som granskats av det tillfälliga utskottet

Extraordinära överlämnanden och missbruk av luftrum och flygplatser

36. Europaparlamentet erinrar om att programmet för extraordinära överlämnanden utgör ett utomrättsligt förfarande som strider mot etablerade internationella standarder för mänskliga rättigheter och som går ut på att olagligen bortföra, gripa och/eller överlämna till amerikanska tjänstemän och/eller överföra till ett annat land för förhör en person som misstänks för delaktighet i terroristverksamhet och som, i de flesta fall, placeras i isoleringscell och utsätts för tortyr.

37. Europaparlamentet beklagar djupt det faktum att offrens familjer hålls fullkomligt okunniga om det öde som drabbat deras närstående.

38. Europaparlamentet understryker att systemet med extraordinära överlämnanden, oaktat den avsiktliga förvirring som vissa amerikanska regeringsrepresentanter försökt skapa i privata och offentliga uttalanden, är något helt annat än den praxis som vissa europeiska länder följt under mycket särskilda omständigheter, nämligen den att i ett tredjeland internera eller låta fängsla personer som formellt anklagats för mycket allvarliga brott och föra dem till Europa för att där, med rättssystemets alla garantier, åtala dem för brott.

39. Europaparlamentet fördömer bruket av extraordinära överlämnanden som ett olagligt instrument som Förenta staterna använder i kampen mot terrorismen. Parlamentet fördömer vidare det faktum att säkerhetstjänster och regeringsmyndigheter i vissa europeiska länder vid ett flertal tillfällen har accepterat och vidtagit åtgärder för att dölja detta förfarande.

40. Europaparlamentet fördömer varje medverkan vid förhör av personer som utsatts för extraordinära överlämnanden eftersom detta i sig utgör en beklagansvärd legitimering av detta olagliga förfarande, även när dessa medverkande personer inte är direkt ansvariga för att offren kidnappats, fängslats, torterats eller utsatts för övergrepp.

41. Europaparlamentet anser att förfarandet med extraordinära överlämnanden har visat sig vara kontraproduktivt i kampen mot terrorismen och att extraordinära överlämnanden faktiskt skadar och undergräver normala polisiära och rättsliga insatser riktade mot misstänkta terrorister.

42. Europaparlamentet understryker att minst 1245 flygningar i CIA:s regi har skett i europeiskt luftrum eller inneburit landningar vid europeiska flygplatser mellan slutet av 2001 och slutet av 2005. Därtill kommer ett ospecificerat antal militära flygningar som gjorts i samma syfte. Parlamentet erinrar å ena sidan om att det kan ha förekommit fler flygningar i CIA:s regi än de som det tillfälliga utskottet har kunnat bekräfta genom sin utredning men, å andra sidan, att det inte är givet att alla dessa flygningar användes för extraordinära överlämnanden.

43. Europaparlamentet beklagar att europeiska länder har lämnat ifrån sig kontrollen över det egna luftrummet och egna flygplatser genom att blunda för eller tillåta flygningar i CIA:s regi vilka, vid ett antal tillfällen, har använts för extraordinära överlämnanden eller olagliga transporter av internerade personer. Parlamentet påminner om dessa länders positiva skyldigheter i enlighet med Europadomstolens rättspraxis, såsom de även formulerats av Europeiska kommissionen för demokrati genom lag (Venedigkommissionen).

44. Europaparlamentet är särskilt bekymrat av möjligheten att en grund för de generella överflygningsoch mellanlandningstillstånd som givits flygplan i CIA:s regi kan ha varit den överenskommelse om tillämpning av artikel 5 i Nordatlantiska fördraget som antogs den 4 oktober 2001.

45. Europaparlamentet konstaterar att den amerikanska högsta domstolens dom, som kräver att fängelset i Guantanamo skall stängas, bekräftar att de flesta fångar på den kubanska basen kom från Afghanistan och därför måste ha transiterat genom europeiskt luftrum.

46. Europaparlamentet erinrar om att artikel 1 i konvention angående internationell civil luftfart (Chicagokonventionen) slår fast principen att de avtalsslutande staterna har fullständig och exklusiv suveränitet i luftrummet över det egna territoriet. Den utgör därmed inte underlag för undantag från signatärstaternas skyldighet att se till att de mänskliga rättigheterna respekteras överallt inom de egna gränserna, inklusive det egna luftrummet.

47. Europaparlamentet understryker att CIA har använt bestämmelser för den civila luftfarten för att kringgå de skyldigheter som enligt Chicagokonventionen åligger flygplan i statlig regi, inklusive militäroch polisflyg. Parlamentet erinrar om att artikel 4 i Chicagokonventionen anger att varje signatärstat går med på att inte använda civil luftfart på ett sätt som är oförenligt med konventionens syfte.

48. Europaparlamentet bekräftar, i ljuset av de ytterligare uppgifter som det tillfälliga utskottet inhämtat under den andra delen av sitt arbete, att det är osannolikt att vissa europeiska regeringar varit okunniga om den verksamhet som pågick på deras respektive territorium i samband med extraordinära överlämnanden.

49. Europaparlamentet betonar att det tillfälliga utskottets arbetsdokument 7 och 8 [8] innehåller ytterligare information om de extraordinära överlämnanden som undersökts av utskottet, liksom om de företag som förknippats med CIA, de flygplan som utnyttjats i CIA:s regi och de europeiska länder där dessa flygplan mellanlandade.

ITALIEN

50. Europaparlamentet beklagar det faktum att representanter för Italiens nuvarande och föregående regering med ansvar för den italienska säkerhetstjänsten tackat nej till inbjudan att träffa det tillfälliga utskottet.

51. Europaparlamentet fördömer CIA:s extraordinära överlämnande av den egyptiske imamen Abu Omar som hade givits asyl i Italien men som den 17 februari 2003 kidnappades i Milano, varifrån han fördes med bil till Nato-basen i Aviano och därifrån med flyg, via Nato-basen i Ramstein i Tyskland, till Egypten, där han sedan dess har hållits inlåst i isoleringscell och utsatts för tortyr.

52. Europaparlamentet fördömer den aktiva roll som en poliskommissarie i karabinjärkåren och vissa tjänstemän vid den italienska militära säkerhets- och underrättelsetjänsten (SISMI) spelat i kidnappningen och bortförandet av Abu Omar, vilket har framkommit av den utredning och bevisning som allmänne åklagaren i Milano, Armando Spataro, har presenterat.

53. Europaparlamentet drar slutsatsen - och beklagar det faktum - att general Nicolò Pollari, f.d. chef för SISMI, förteg sanningen då han vid en utfrågning inför det tillfälliga utskottet den 6 mars 2006 påstod att italienska agenter aldrig medverkat i någon kidnappning som CIA arrangerat och att den italienska underrättelsetjänsten inte kände till att man avsåg att kidnappa Abu Omar.

54. Europaparlamentet anser det mycket troligt, mot bakgrund av de italienska säkerhetstjänsternas medverkan, att den dåvarande italienska regeringen var medveten om det extraordinära överlämnande av Abu Omar som genomfördes inom landets gränser.

55. Europaparlamentet tackar allmänne åklagaren Spataro för hans vittnesmål inför det tillfälliga utskottet och uttrycker sin uppskattning för de effektiva och oberoende utredningar han genomförde för att belysa det aktuella extraordinära överlämnandet av Abu Omar. Parlamentet ställer sig helt bakom hans slutsatser liksom förundersökningsdomarens (Giudice dell'Udienza Preliminare) beslut att ställa 26 amerikanska medborgare, CIA-agenter, sju högtstående officerare inom SISMI, en karabinjär från den italienska karabinjärkårens grupp för speciella operationer (ROS) och vice direktören för dagstidningen Libero inför rätta. Parlamentet välkomnar det faktum att åtal har väckts vid domstolen i Milano.

56. Europaparlamentet beklagar att bortförandet av Abu Omar äventyrade allmänne åklagaren Spataros pågående utredning av det terroristnätverk som Abu Omar ingick i. Parlamentet påminner om att hade Abu Omar inte olagligen tillfångatagits och överförts till ett annat land hade han blivit föremål för en korrekt och rättvis rättsprocess i Italien.

57. Europaparlamentet konstaterar att det vittnesmål som general Pollari lämnat är oförenligt med ett antal handlingar som hittats i SISMI:s lokaler och som konfiskerats av åklagare i Milano. Parlamentet anser att dessa handlingar visar att SISMI regelbundet mottog underrättelse från CIA om Abu Omars internering i Egypten.

58. Europaparlamentet beklagar djupt att åklagarna i Milano, bland flera andra, vilseletts av SISMI:s styrelse i syfte att äventyra utredningen om det extraordinära överlämnandet av Abu Omar. Parlamentet oroas djupt av det faktum att SISMI:s styrelse tycks ha arbetat utifrån en parallell handlingsplan, och av avsaknaden av lämplig tillsyn internt och från regeringen sida. Parlamentet uppmanar Italiens regering att snarast rätta till denna situation genom att stärka parlamentets och regeringens möjlighet till insyn och kontroll.

59. Europaparlamentet fördömer det faktum att italienska journalister som undersöker det extraordinära överlämnandet av Abu Omar utsattes för olaglig förföljelse, att deras telefonsamtal avlyssnades och att deras datorer togs i beslag. Parlamentet understryker att vittnesmål från dessa journalister har varit av största nytta för det tillfälliga utskottet.

60. Europaparlamentet kritiserar den italienska regeringen för den tid den tog att avlägsna och ersätta general Pollari.

61. Europaparlamentet beklagar att den förra italienska regeringen hemligstämplade ett dokument om samarbete mellan Förenta staterna och Italien i kampen mot terrorismen vilket skulle ha varit till hjälp i utredningen om det extraordinära överlämnandet av Abu Omar, och att landets nuvarande regering har beslutat att behålla hemligstämplingen av dessa dokument.

62. Europaparlamentet uppmanar Italiens justitieminister att snarast möjligt framställa en begäran om att nämnda 26 amerikanska medborgare utlämnas för att ställas inför rätta i Italien.

63. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den italienske medborgaren Abou Elkassim Britel som i mars 2002 arresterades i Pakistan av pakistansk polis och förhördes av amerikanska och pakistanska tjänstemän, varefter han överlämnades till de marockanska myndigheterna och fängslades i interneringslägret "Temara", där han fortfarande hålls fängslad. Parlamentet understryker att den brottsutredning som inleddes i Italien mot Abou Elkassim Britel lades ner utan att något åtal väcktes mot honom.

64. Europaparlamentet beklagar det faktum, såsom det framkommer av handlingar som det tillfälliga utskottet mottagit av Abou Elkassim Britels advokat, att det italienska inrikesministeriet vid denna tidpunkt "samarbetade kontinuerligt" med utländska säkerhetstjänster i fallet Abou Elkassim Britel efter det att denne arresterats i Pakistan.

65. Europaparlamentet uppmanar med kraft den italienska regeringen att vidta konkreta åtgärder för att se till att Abou Elkassim Britel omedelbart sätts på fri fot och att rättsliga förfaranden mot Abu Omar kan inledas i Milanos domstol.

66. Europaparlamentet beklagar djupt att CIA utförde en mellanlandning på italienskt territorium under en flygning för att verkställa det extraordinära överlämnandet, från Förenta staterna till Syrien via Rom, av Maher Arar som vittnade om detta inför det tillfälliga utskottet.

67. Europaparlamentet noterar de 46 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid italienska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med de flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer.

FÖRENADE KUNGARIKET

68. Europaparlamentet uttrycker sin uppskattning över mötet i London med den brittiske EU-ministern och över att den brittiska regeringen tillhandahöll dokument och förklaringar. Parlamentet konstaterar att de brittiska myndigheterna inte kunde besvara alla frågor som det tillfälliga utskottets delegation ställde vid besöket i London.

69. Europaparlamentet noterar de uttalanden som gjorts av Förenade kungarikets utrikesminister Margaret Beckett i ett skriftligt svar på en parlamentsfråga där hon medgav att den brittiska regeringen hade känt till CIA:s hemliga fängelsenät innan president Bush i september 2006 erkände att ett sådant fanns. Den brittiska regeringen uppmanas att meddela huruvida man har tagit upp frågan med de amerikanska myndigheterna och huruvida, och i så fall när, man informerade om eller diskuterade frågan med andra europeiska regeringar.

70. Europaparlamentet tackar det brittiska parlamentets All-Party Parliamentary Group on Extraordinary Renditions (APPG), bestående av ledamöter i såväl under- som överhuset, för dess arbete och för de många utomordentligt värdefulla handlingar som man översänt till det tillfälliga utskottet.

71. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den irakiske medborgaren Bisher Al Rawi och den jordanske medborgaren Jamil El-Banna, bägge bosatta i Förenade kungariket. De båda männen arresterades i Gambia av gambiska myndigheter i november 2002, överlämnades till amerikanska agenter och flögs till Afghanistan och sedan till Guantanamo, där de ännu sitter fängslade utan vare sig rättegång eller någon som helst form av rättsligt stöd.

72. Europaparlamentet påpekar att telegram från den brittiska säkerhetstjänsten MI5 till regeringen i ett icke angivet land, och som APPG:s ordförande Andrew Tyrie fick tillgång till, tyder på att bortförandet av Bisher Al-Rawi och Jamil El-Banna påskyndades av delvis felaktiga upplysningar från MI5.

73. Europaparlamentet kritiserar den brittiska regeringens ovillighet att erbjuda Bisher Al-Rawi och Jamil El-Banna konsulärt bistånd, med motiveringen att de inte är brittiska medborgare.

74. Europaparlamentet fördömer de två extraordinära överlämnandena av den i Förenade kungariket bosatte etiopiske medborgaren Binyam Mohammed. Parlamentet påpekar att Binyam Mohammed har hållits fängslad i minst två hemliga interneringsanläggningar utöver ett antal militära fängelser.

75. Europaparlamentet oroas djupt av det vittnesmål som Binyam Mohammeds advokat avgivit inför det tillfälliga utskottets officiella delegation till Förenade kungariket om den fruktansvärda tortyr som hans klient utsatts för.

76. Europaparlamentet understryker att Förenade kungarikets f.d. minister för utrikes frågor och för samväldet, Jack Straw, i december 2005 erkände att tjänstemän vid den brittiska underrättelsetjänsten träffade Binyam Mohammed när denne arresterades i Pakistan. Parlamentet påpekar i detta sammanhang att vissa av de frågor som marockanska tjänstemän ställde till Binyam Mohammed verkar bygga på upplysningar som brittiska myndigheter tillhandahållit.

77. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den brittiske medborgaren Martin Mubanga, som träffade det tillfälliga utskottets officiella delegation till Förenade kungariket. Martin Mubanga arresterades i Zambia i mars 2002 och flögs därefter till Guantanamo. Parlamentet beklagar det faktum att han förhördes av brittiska tjänstemän i Guantanamo där har hölls fängslad och utsattes för tortyr i fyra år utan vare sig rättegång eller någon som helst form av rättsligt stöd, för att sedan frisläppas utan åtal.

78. Europaparlamentet noterar vittnesmålet från Craig Murrey, f.d. brittisk ambassadör i Uzbekistan, inför det tillfälliga utskottet om utbytet av uppgifter som framskaffats genom tortyr och det rättsliga yttrandet av Michael Wood, tidigare rättschef vid det brittiska ministeriet för utrikes frågor och för samväldet.

79. Europaparlamentet bekymras av Michael Woods rättsliga yttrande enligt vilket mottagande eller innehav av uppgifter som tvingats fram under tortyr i sig inte är förbjudet enligt FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, förutsatt att mottagaren eller innehavaren inte medverkat i denna tortyr. Parlamentet fördömer varje försök att skaffa fram information genom tortyr, oavsett vem som är delaktig i det.

80. Europaparlamentet noterar de 170 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid brittiska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med de flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid brittiska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed, Abu Omar och Maher Arar och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary.

TYSKLAND

81. Europaparlamentet tackar för det goda samarbete som den tyska regeringen givit prov på genom att dela sekretessbelagda handlingar med det tillfälliga utskottets ordförande och föredragande. Parlamentet beklagar dock att ingen tysk regeringsrepresentant hade möjlighet att träffa det tillfälliga utskottet.

82. Europaparlamentet välkomnar det utmärkta arbete som det tyska parlamentets undersökningskommitté utfört, och uttrycker sitt fulla stöd åt kommitténs fortsatta arbete.

83. Europaparlamentet tackar allmänne åklagaren i München, Martin Hoffmann, för hans vittnesmål inför det tillfälliga utskottet och uttrycker sin uppskattning för alla de rättsliga undersökningar som nu pågår i Tyskland. I detta sammanhang gläds parlamentet åt att tingsrätten i München har utfärdat häktningsordrar för 13 misstänkta CIA-agenter i samband med det olagliga bortförandet och felaktiga fängslandet av Khaled El-Masri och förväntar sig att den tyska regeringen vidtar alla nödvändiga åtgärder för att få Förenta staterna att utlämna dessa personer.

84. Europaparlamentet tackar det tyska parlamentets undersökningskommitté för att ha granskat fallet Khaled El-Masri. Enligt kommitténs undersökningar var de tyska myndigheterna inte inblandade i kidnappningen. Parlamentet ser fram emot de definitiva slutsatserna från det tyska parlamentets undersökningskommitté i den här frågan.

85. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den turkiska medborgaren och i Tyskland bosatte Murat Kurnaz, som avgav vittnesmål inför det tillfälliga utskottet. I november 2001 arresterades han i Pakistan av pakistansk polis som sedan, utan rättslig grund och utan att erbjuda rättsligt stöd, överlämnade honom till amerikanska styrkor på andra sidan gränsen till Afghanistan varifrån han slutligen, i slutet av januari 2002, flögs till Guantanamo. Därifrån släpptes han utan åtal den 24 augusti 2006, efter att ha varit utsatt för tortyr på samtliga platser där han hållits fängslad.

86. Europaparlamentet påpekar att tyska myndigheter enligt uppgifter från Murat Kurnaz advokat och de tyska myndigheterna skall ha avvisat ett amerikanskt erbjudande 2002 om att frisläppa Murat Kurnaz från Guantanamo. Parlamentet konstaterar att Kurnaz advokat trots detta vid ett flertal tillfällen efter 2002 fick besked av den tyska regeringen att det var omöjligt att inleda förhandlingar med den amerikanska regeringen om hans frisläppande eftersom han var turkisk medborgare. Parlamentet konstaterar vidare att enligt information som kommittén tagit del av ansågs inte Murat Kurnaz utgöra något terroristhot redan i oktober 2002. Parlamentet förväntar sig att det tyska parlamentets undersökningskommitté gör en fullständig granskning av alla relevanta åtgärder som de tyska myndigheterna har vidtagit eller inte har vidtagit och välkomnar att dessa undersökningar redan har inletts.

87. Europaparlamentet beklagar det faktum att Murat Kurnaz vid två tillfällen, år 2002 och år 2004, förhördes av tyska tjänstemän i Guantanamo där han hölls fängslad utan vare sig rättegång eller rättsligt bistånd. Parlamentet beklagar det faktum att tyska tjänstemän vägrade att bistå honom och istället bara var intresserade av att förhöra honom.

88. Europaparlamentet stöder helhjärtat den utredning som den allmänne åklagaren i Potsdam inledde (och som efter den 25 oktober 2006 överfördes till åklagarmyndigheten i Tübingen/Karlsruhe) mot okända gärningsmän för att utröna huruvida Murat Kurnaz, innan han skickades vidare till Guantanamo, behandlades illa i Afghanistan av tyska soldater tillhörande den tyska arméns särskilda insatsstyrka Kommando Spezialkräfte (KSK).

89. Europaparlamentet konstaterar att Murat Kurnaz under förhören konfronterades med detaljer från sitt privatliv. Parlamentet konstaterar att detta ofrånkomligen väcker misstanken om att Murat Kurnaz redan före sin avresa från Tyskland övervakades intensivt, på ett sätt som vanligtvis endast är möjligt för inhemska underrättelsetjänster.

90. Europaparlamentet uppskattar den tyska regeringen initiativ i januari 2006 som ledde till att Murat Kurnaz frisläpptes.

91. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den tyske medborgaren Mohammed Zammar som, utan att ha åtalats, arresterades på Casablancas flygplats i Marocko den 8 december 2001 och sedan hölls internerad i Marocko och Syrien där han utsattes för tortyr.

92. Europaparlamentet konstaterar att enligt en förtrolig institutionell källa gav den tyska federala polisen den 26 november 2001 FBI detaljer om var Mohammed Zammar befann sig och att detta bidrog till att han kunde gripas.

93. Europaparlamentet påpekar att som följd av ett möte mellan tjänstemän vid den tyska förbundskanslerns kansli och den syriska underrättelsetjänsten i juli 2002 lade tyska åklagare ner åtalet mot ett antal syriska medborgare i Tyskland, medan de syriska myndigheterna gav tyska tjänstemän tillåtelse att besöka Mohammed Zammar i det syriska fängelset Far'Falastin. Detta har även bekräftats av förtroliga institutionella källor. Parlamentet beklagar att Mohammed Zammar förhördes av tyska agenter i detta fängelse.

94. Europaparlamentet begär att den första undersökningskommittén i den tyska förbundsdagen skall undersöka, inom ramen för det utökade mandat som det snart kommer att få, det fall som nyligen blev känt om ett illegalt återlämnande av den egyptiska medborgaren Abdel-Halim Khafagy som sedan länge varit bosatt i Tyskland och som i september 2001 greps i Bosnien och Hercegovina som terroristmisstänkt och forslades till ett fängelse på den amerikanska militärbasen "Eagle Base" i Tuzla, där han misshandlades svårt och utsattes för omänsklig behandling.

95. Europaparlamentet är ytterst bekymrat över uppgifterna från ett icke hemligstämplat dokument som det tillfälliga utskottet kunnat ta del av där det framgår att USEUCOM (United States European Command) utanför Stuttgart planerade att olagligt överlämna minst sex algerier från Tuzla via Incirlik till Guantanamo. Parlamentet uppmanar den tyska förbundsdagen att så snart som möjligt undersöka om dessa påstådda överlämnanden innebar någon överträdelse av avtalet om truppernas status eller andra avtal eller överenskommelser med amerikanska militärstyrkor på tyskt territorium, om ytterligare olagliga överlämnanden planerades av amerikanska USEUCOM och om tyska sambandsofficerare varit delaktiga i detta på något vis.

96. Europaparlamentet noterar de 336 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid tyska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med dessa flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid tyska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed, Abu Omar och Maher Arar och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary. Parlamentet oroas särskilt av det faktum att en av dessa flygningar gick till Guantanamo, och uppmanar med kraft de tyska myndigheterna att undersöka denna flygning ytterligare.

97. Europaparlamentet noterar anklagelserna om tillfälliga fängslanden och misshandel av terroristmisstänka i det amerikanska militärfängelset Mannheim-Blumenau. Parlamentet välkomnar den tyske riksåklagarens undersökningar och hoppas att den tyska förbundsdagen och/eller den ansvariga undersökningskommittén skall undersöka detta fall närmare.

SVERIGE

98. Europaparlamentet noterar den svenska regeringens ståndpunkt såsom den presenteras i en skrivelse från utrikesminister Carl Bildt till det tillfälliga utskottet. Parlamentet beklagar att ingen regeringsrepresentant hade möjlighet att träffa det tillfälliga utskottet i syfte att diskutera denna ståndpunkt.

99. Europaparlamentet fördömer det faktum att Sveriges utvisning i december 2001 av de egyptiska medborgarna Mohammed Al-Zary och Ahmed Agiza, som hade sökt asyl i Sverige, endast grundade sig på diplomatiska garantier från den egyptiska regeringen vilka inte gav något verkningsfullt skydd mot tortyr. Parlamentet konstaterar vidare att den svenska regeringen hindrade dem från att utöva sina rättigheter i enlighet med Europakonventionen, i och med att den inte informerade deras advokater förrän de båda männen hade nått Kairo. Parlamentet beklagar djupt det faktum att de svenska myndigheterna accepterade ett amerikanskt erbjudande om att tillhandahålla ett flygplan med särskild överflygningsrätt för att transportera de båda männen till Egypten.

100. Europaparlamentet beklagar djupt att den svenska säkerhetspolisen förlorade kontrollen över verkställandet av utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary till Egypten, utan iakttagande av rättsstatsprincipen, genom att förhålla sig passiv inför den förnedrande behandling som amerikanska agenter utsatte de båda männen för på Bromma flygplats.

101. Europaparlamentet understryker att beslutet att utvisa de två männen fattades på högsta politiska nivå och att det inte kunde överklagas.

102. Europaparlamentet ställer sig helt bakom det beslut som FN:s kommitté för de mänskliga rättigheterna fattade den 6 november 2006, i vilket slås fast att Sverige har brutit mot det absoluta förbudet mot tortyr. Parlamentet ställer sig likaledes bakom ett separat avgörande av FN:s kommitté mot tortyr från den 20 maj 2005 där det sades att Sverige har brutit mot FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, och där det åter konstaterades att utverkandet av diplomatiska garantier från Egypten, som dessutom inte innehöll någon genomförandemekanism, inte räckte för att skydda mot denna uppenbara risk.

103. Europaparlamentet tackar Sveriges chefsjustitieombudsman Mats Melin för hans vittnesmål inför det tillfälliga utskottet och för hans beslut i ärendet där han drar slutsatsen att de svenska säkerhets- och flygplatspoliserna "uppvisade [...] en påtaglig undfallenhet inför de amerikanska tjänstemännen" och "förlorade kontrollen över verkställigheten", vilket resulterade i att Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary fick utstå övergrepp, inklusive misshandel och förnedring, redan på flygplatsen omedelbart innan de fördes till Kairo.

ÖSTERRIKE

104. Europaparlamentet har tagit del av den skriftliga förklaring som den österrikiska regeringen har lämnat men beklagar att den österrikiska regeringen inte ansåg det lämpligt att träffa det tillfälliga utskottet för att diskutera sin ståndpunkt.

105. Europaparlamentet konstaterar att de personer som behandlas i följande punkter, Masaad Omer Behari och Gamal Menshawi, enligt denna skriftliga förklaring, var bosatta i Österrike utan att vara österrikiska medborgare och att deras rörelsefrihet inte var begränsad. Parlamentet konstaterar att de två männen lämnade landet av egen fri vilja och utan kontroll från de österrikiska myndigheternas sida, och att de arresterades av utländska myndigheter utanför österrikiskt territorium och utan inflytande från eller medverkan av österrikiska myndigheter. Parlamentet slår således fast att det i dessa fall inte handlar om "överlämnanden" av personer till utländska myndigheter.

106. Europaparlamentet erinrar dock om att det i EKMR fastställs att stater kan utöva jurisdiktion över de personer som är bosatta på deras territorium. Således har staterna en skyldighet att skydda dessa personer och att utreda övergrepp mot dem.

107. Europaparlamentet fördömer det faktum att den sudanesiske medborgaren Masaad Omer Behari, bosatt i Österrike sedan 1989, som avgav vittnesmål inför det tillfälliga utskottet, kidnappades på Ammans flygplats den 12 januari 2003 på väg tillbaka till Wien efter ett besök i Sudan.

108. Europaparlamentet beklagar djupt att Masaad Omer Behari därefter fördes i hemlighet till ett fängelse nära Amman som drivs av den jordanska underrättelsetjänsten, där han hölls fången utan rättegång eller juridiska rättigheter, och att han utsattes för tortyr och dålig behandling tills den 8 april 2003 då han frisläpptes utan åtal.

109. Europaparlamentet fördömer bortförandet av den i Österrike bosatte egyptiske medborgaren Gamal Menshawi som under en resa till Mecka i februari 2003 arresterades vid Ammans flygplats. Därifrån fördes han till Egypten där han hölls fängslad i hemlighet och utan rättegång eller rättsligt bistånd tills 2005.

110. Europaparlamentet beklagar att trots dessa omständigheter har varken en särskild eller parlamentarisk undersökning genomförts i Österrike för att utröna huruvida österrikiska myndigheter har varit inblandade i dessa två överlämnanden. Parlamentet uppmanar Österrikes parlament att snarast börja undersöka dessa omständigheter på lämpligt sätt.

SPANIEN

111. Europaparlamentet välkomnar den spanska regeringens förklaring om gott samarbete med det tillfälliga utskottet och särskilt det vittnesmål som landets utrikesminister avgav inför utskottet. Parlamentet beklagar dock att den spanska regeringen i slutändan, åtskilliga månader efter det att begäran lämnats, inte bemyndigade direktören för den spanska underrättelsetjänsten att träffa det tillfälliga utskottet.

112. Europaparlamentet tackar chefsåklagare Javier Zaragoza och åklagare Vicente González Mota vid Audiencia Nacional för de vittnesmål som de avgav inför det tillfälliga utskottet, och uttrycker sin uppskattning för deras utredning om användningen av spanska flygplatser för transitering av flygplan i CIA:s regi inom ramen för programmet för extraordinära överlämnanden. Parlamentet uppmuntrar åklagarna att ytterligare utreda de mellanlandningar som gjordes av det flygplan som användes i det extraordinära överlämnandet av Khaled El-Masri. Parlamentet noterar att spanska myndigheter efter begäran från Audiencia Nacional har beslutat att häva sekretessen för säkerhetstjänstens handlingar om användningen av spanska flygplatser för CIA:s flygplan.

113. Europaparlamentet uttrycker sin uppskattning för den undersökande journalistik som Diario de Mallorca har givit prov på och som spelade en viktig roll i avslöjandena om transiteringen av flygplan i CIA:s regi genom flygplatser på Balearerna och identifieringen av deras besättningar.

114. Europaparlamentet erinrar om chefsåklagare Zaragozas ord om att den spanska regeringen reste inga hinder, invändningar eller annat motstånd mot Audiencia Nacionals utredning.

115. Europaparlamentet uppmanar de spanska myndigheterna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att ge Mustafa Setmariam Nasarwho, som överlämnades till amerikanska agenter efter att ha bortförts i Syrien i oktober 2005, möjlighet att få en rättvis rättegång inför en behörig domstol.

116. Europaparlamentet noterar de 68 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid spanska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med dessa flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid spanska flygplatser av flygplan som CIA bevisligen använt i andra länder för de extraordinära överlämnandena av Ahmed Agiza, Mohammed Al-Zary, Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed, Abu Omar och Maher Arar, enligt rättsliga undersökningar som pågår i Spanien och Italien. Parlamentet oroas särskilt av det faktum att tre av dessa flygningar gick till eller från Guantanamo, och uppmanar med kraft de spanska åklagarna att undersöka dessa flygningar ytterligare.

PORTUGAL

117. Europaparlamentet välkomnar mötet i Lissabon med den portugisiska utrikesministern liksom den portugisiska regeringens beredvillighet att överlämna handlingar och ge förklaringar. Parlamentet beklagar dock att de portugisiska myndigheterna inte kunde besvara alla de frågor som det tillfälliga utskottets delegation i Portugal framförde.

118. Europaparlamentet välkomnar den rättsliga undersökning som de behöriga myndigheterna i Portugal inledde den 5 februari 2007 om huruvida Portugals territorium har använts för att överföra fångar som misstänks för terrorism och som utsatts för tortyr och grym, omänsklig och förnedrande behandling.

119. Europaparlamentet noterar särskilt fallet Abdurahman Khadr som påstås ha transporterats ombord på ett Gulfstream IV-plan med registreringsnummer N85VM från Guantanamo till Tuzla i Bosnien och Hercegovina den 6 november 2003, med en mellanlandning på en portugisisk flygplats den 7 november 2003. Parlamentet uppmanar även myndigheterna att granska andra fall där internerade personer kan ha transporterats via Portugal.

120. Europaparlamentet välkomnar att det upprättades en interministeriell arbetsgrupp den 26 september 2006 och att en förordning trädde ikraft den 13 oktober 2006 om att namnlistor över besättningsmedlemmar och passagerare på privata flyg skall lämnas till de portugisiska gränsmyndigheterna.

121. Europaparlamentet noterar de 91 mellanlandningarna vid portugisiska flygplatser, och är mycket bekymrat över syftet med de flygningar som kom från eller var på väg till länder som ingick i systemet med extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet oroas särskilt av det faktum att minst tre av dessa flygningar var till eller från Guantanamo. Parlamentet noterar att de flygplan som användes för att överlämna Maher Arar och Abou Elkassim Britel mellanlandade i Portugal vid returflygningen.

122. Europaparlamentet är oroat över ytterligare en lista som det tillfälliga utskottet har mottagit. Av denna framgår att civila och militära flygplan från olika länder, på väg till eller från Guantanamo i portugisiskt luftrum, har gjort ytterligare 14 mellanlandningar på portugisiska flygplatser mellan den 11 januari 2002 och den 24 juni 2006. Den portugisiska regeringen lämnade uppgifter om 7 sådana mellanlandningar som genomfördes inom ramen för operationen "enduring freedom".

IRLAND

123. Europaparlamentet välkomnar det vittnesmål som den irländska utrikesministern, på den irländska regeringens vägnar, avgivit inför det tillfälliga utskottet, liksom hans otvetydiga kritik av förfarandet med extraordinära överlämnanden. Parlamentet konstaterar dock att han inte gav svar på alla frågor som ställdes kring påståendena om att flygplatser i Irland kan ha använts av flygplan i CIA:s regi för flygningar i samband med extraordinära överlämnanden (som i fallet Abu Omar).

124. Europaparlamentet tackar den irländska människorättskommissionen (IHRC) för dess vittnesmål inför det tillfälliga utskottet, och delar dess uppfattning att den irländska regeringen, genom att acceptera diplomatiska garantier, inte har uppfyllt sina skyldigheter i fråga om de mänskliga rättigheterna. Enligt dessa är regeringen skyldig att aktivt verka för att förhindra verksamhet som på något sätt skulle kunna främja bruket av tortyr eller misshandel i Irland eller i utlandet. Parlamentet beklagar den irländska regeringens beslut att inte följa de råd som IHCR:s hittills lämnat, men konstaterar att dialogen mellan IHCR och den irländska regeringen fortsätter.

125. Europaparlamentet noterar de 147 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid irländska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med dessa flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid irländska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed, Abu Omar och Maher Arar och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary.

126. Europaparlamentet noterar att det i Irland inte förekommer någon parlamentarisk granskning av vare sig landets egen eller någon utländsk underrättelsetjänst och att detta öppnar möjligheter för missbruk.

127. Europaparlamentet anser att i avsaknaden av ett system med stickprovsinspektioner bör landningsförbud införas i Irland för alla flygplan som handhas av CIA.

128. Europaparlamentet uppmanar med kraft den irländska regeringen, mot bakgrund av de rön som det tillfälliga utskottet har lagt i dagen, att gå med på att inleda en parlamentarisk utredning om användningen av irländskt territorium för flygningar i CIA:s regi i samband med extraordinära överlämnanden.

GREKLAND

129. Europaparlamentet noterar de 64 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid grekiska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med dessa flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid grekiska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed och Maher Arar och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary.

CYPERN

130. Europaparlamentet noterar de 57 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid cypriotiska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med dessa flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid cypriotiska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed och Abu Omar och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary.

DANMARK

131. Europaparlamentet välkomnar de danska myndigheternas samarbetsvillighet men beklagar att ingen företrädare för regeringen ansåg det lämpligt att träffa det tillfälliga utskottet.

BELGIEN

132. Europaparlamentet uppmanar den belgiska regeringen att redovisa resultaten från samtliga undersökningar som genomförts.

133. Europaparlamentet har tagit del av uttalandena från den belgiska senatens ordförande Anne-Marie Lizin som beklagar de belgiska underrättelsetjänsternas och de belgiska myndigheternas bristande vilja att samarbeta i början av undersökningen. Parlamentet hänvisar till slutsatserna i den belgiska senatens rapport, där det framgår att Belgien är angeläget om att komma tillrätta med de problem som uppstått.

TURKIET

134. Europaparlamentet uttrycker sin allvarliga oro över de turkiska myndigheternas underlåtenhet att erbjuda diplomatiskt skydd åt den turkiske medborgaren Murat Kurnaz och över det faktum att de inte vidtagit några som helst åtgärder för få honom frisläppt ur fängelset i Guantanamo.

135. Europaparlamentet beklagar att samma myndigheter tvärtom utnyttjande det olagliga fängslandet av Murat Kurnaz för att förhöra honom i Guantanamo.

136. Europaparlamentet beklagar djupt de turkiska myndigheternas tystnad i fråga om användningen av landets territorium för en mellanlandning av ett flygplan som förde sex personer av algeriskt ursprung, medborgare eller bosatta i Bosnien och Hercegovina där de olagligen arresterades, till Guantanamo.

FÖRE DETTA JUGOSLAVISKA REPUBLIKEN MAKEDONIEN

137. Europaparlamentet understryker att en delegation från det tillfälliga utskottet mottogs av republikens president, medlemmar i landets regering och ett flertal tjänstemän i april 2006. Parlamentet tackar dessa personer för det välkomnande som delegationen fick. Parlamentet noterar dock en underlåtenhet från de makedonska myndigheternas sida att noggrant utreda omständigheterna i fallet Khaled El-Masri.

138. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av den tyske medborgaren Khaled El-Masri som kidnappades vid en gränsövergång vid Tabanovce i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien den 31 december 2003 och hölls fängslad olagligen i Skopje mellan den 31 december 2003 och den 23 januari 2004, varpå han fördes till Afghanistan den 23- 24 januari 2004. Där hölls han fängslad tills maj 2004, under vilken tid han utsattes för förnedrande och omänsklig behandling.

139. Europaparlamentet uppmanar med kraft rådet och den höge representanten för GUSP att skapa full klarhet kring det faktum att EU:s polisuppdrag Proxima införlivades i f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens inrikesministerium och var involverat i arbetet vid f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens säkerhets- och kontraspionagetjänsts (DBK) vid den tidpunkt då Khaled El-Masri överlämnades till CIA. Parlamentet vill veta om det stämmer att rådet förhörde EU-personal som deltog i Proxima för att bedöma hur mycket information de hade tillgång till i fallet Khaled El-Masri. Parlamentet ber rådet att överlämna en full redogörelse för denna utredning.

140. Europaparlamentet ställer sig helt bakom de preliminära slutsatser som allmänne åklagaren i München, Martin Hoffman, har presenterat och som visar att det inte finns något i bevisningen som motsäger Khaled El-Masris beskrivning av händelseförloppet.

141. Europaparlamentet beklagar djupt det faktum att de makedonska myndigheterna inte har agerat i enlighet med de rekommendationer som det tillfälliga utskottet lade fram i sitt interimsbetänkande av den 6 juli 2006.

142. Europaparlamentet påpekar återigen att de makedonska myndigheterna förväntas genomföra en undersökning i ärendet. Parlamentet uppmanar landets nyvalda parlament att så snart som möjligt tillsätta en undersökningskommitté med uppdrag att granska fallet Khaled El-Masri och samarbeta helt och fullt med den undersökning som det tyska parlamentet är i färd med att genomföra.

BOSNIEN OCH HERCEGOVINA

143. Europaparlamentet välkomnar det faktum att Bosnien och Hercegovinas regering är den enda i Europa som inte förnekar sin inblandning i det extraordinära överlämnandet av fyra av sina egna medborgare och av två andra personer bosatta i landet, samtliga av algeriskt ursprung, samt betonar att regeringen i Bosnien och Hercegovina är den enda i Europa som har tagit formellt ansvar för sina illegala handlingar. Parlamentet beklagar dock att de åtgärder som Bosnien och Hercegovinas regering har vidtagit ännu inte har resulterat i att de sex män som hålls fängslade i Guantanamo har frisläppts.

144. Europaparlamentet fördömer det extraordinära överlämnandet av dessa sex män vilka kidnappades i Sarajevo den 17 januari 2002, överlämnades till amerikanska soldater för att sedan flygas till Guantanamo där de fortfarande hålls fängslade utan rättegång eller rättsliga garantier.

145. Europaparlamentet noterar de vittnesmål inför det tillfälliga utskottet som lämnats av Wolfgang Petritsch, tidigare det internationella samfundets höge representant för Bosnien och Hercegovina, och Michèle Picard, f.d. ordförande för byrån för mänskliga rättigheter (Human Rights Chamber) i Bosnien och Hercegovina. Av dessa vittnesmål framgår det att representanter för det internationella samfundet i Bosnien och Hercegovina förvarnades i god tid om det förestående överlämnandet av de sex männen till amerikansk militärpersonal. Parlamentet fördömer därför medlemsstaternas regeringar för deras underlåtenhet att agera.

146. Europaparlamentet beklagar det faktum att det internationella samfundet, genom sina representanter i Bosnien och Hercegovina, blundade för underlåtenheten att genomföra den bosniska högsta domstolens och människorättsbyråns beslut att de sex männen skulle släppas ur häkte inte efterlevdes.

147. Europaparlamentet påpekar att enligt uppgifter som de sex männens advokater lämnat till det tillfälliga utskottet skall de bosniska myndigheterna ha varit utsatta för mycket starka påtryckningar från den amerikanska regeringen som hotade att stänga sin ambassad, kalla hem all personal och avbryta alla diplomatiska förbindelser med Bosnien och Hercegovina såvida inte landets regering omedelbart arresterade de sex männen för delaktighet i terrorism.

148. Europaparlamentet konstaterar att Wolfgang Petritsch har bekräftat att Förenta staterna utövade starka påtryckningar på myndigheterna i Bosnien och Hercegovina och det internationella samfundet för att de inte skulle intervenera i överlämnandena, och att särskilt befälhavaren för den internationella, Natoledda stabiliseringsstyrkan avvisade varje försök att ifrågasätta hans verksamhet med hänvisning till att han agerade i egenskap av en amerikansk militärofficer.

ÖVRIGA EUROPEISKA LÄNDER

149. Europaparlamentet noterar de mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid andra europeiska länders flygplatser, och uttrycker sin allvarliga oro över syftet med dessa flygningar på väg till eller från länder med kopplingar till programmet med extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet uppmuntrar myndigheterna i de berörda länderna att inleda undersökningar i denna fråga på lämpligt sätt.

Hemliga interneringsanläggningar

150. Europaparlamentet välkomnar det undersökande arbete som Human Rights Watch, Washington Post och American Broadcasting Company (ABC News) utfört gällande existensen av hemliga interneringsanläggningar i Europa.

151. Europaparlamentet erinrar om att vissa journalister vid Washington Post och ABC News bekräftade för det tillfälliga utskottet att de utsattes för påtryckningar att inte nämna de länder i östra Europa - Polen och Rumänien - där det enligt uppgift skall ha funnits hemliga interneringsanläggningar.

152. Europaparlamentet understryker att termen "hemlig interneringsanläggning" avser inte bara fängelser utan alla platser där någon hålls i isolerad fångenskap, såsom en lägenhet, en polisstation eller, som i Skopje i fallet Khaled El-Masri, ett hotellrum.

153. Europaparlamentet oroas djupt av möjligheten att amerikanska militärbaser i Europa i vissa fall kan ha använts som tillfälliga hemliga interneringsanläggningar.

154. Europaparlamentet kräver att bilaterala överenskommelser, avtal om styrkornas status och avtal om militärbaser (mellan medlemsstater och tredjeländer) genomförs på ett lämpligt sätt, så att tillsynen över respekten för de mänskliga rättigheterna säkras, och att dessa avtal - i tillämpliga fall och i detta syfte - blir föremål för översyn och omförhandling. Parlamentet understryker att enligt Venedigkommissionen måste den rättsliga ramen för utländska militärbaser på territorium som tillhör någon av Europarådets medlemsstater ge värdlandet fritt utrymme att vidta sådana åtgärder som krävs för att uppfylla dess skyldigheter i fråga om de mänskliga rättigheterna.

155. Europaparlamentet påpekar i detta sammanhang de beskyllningar som gjorts beträffande den amerikanska arméflygbasen Coleman Barracks nära Mannheim, Tyskland, och uppmanar såväl det tyska rättsväsendet som den parlamentariska undersökningskommittén i Bundestag att utreda detta fall ytterligare.

156. Europaparlamentet beklagar att de europeiska värdländernas möjligtvis inte utövat tillräcklig kontroll över de amerikanska baserna. Parlamentet erinrar dock om att EKMR ålägger alla länder som är parter i konventionen en skyldighet att hävda sin jurisdiktion över hela det nationella territoriet, inbegripet utländska militära baser.

157. Europaparlamentet erinrar om att EKMR stadgar att varje internering skall ske enligt lag och föregås v ett rättsligt förfarande i överensstämmelse med nationell eller internationell rätt.

158. Europaparlamentet erinrar om att utfärdandet eller genomförandet av ett beslut om hemlig och illegal internering, varigenom man direkt eller indirekt ser till att människor "försvinner", utgör i sig ett allvarligt brott mot de mänskliga rättigheterna och att ett europeiskt lands aktiva eller passiva medverkan i etta medför att landet skall hållas ansvarigt enligt EKMR.

RUMÄNIEN

159. Europaparlamentet gläds åt den gästfrihet och det goda samarbete som de rumänska myndigheterna isat det tillfälliga utskottet, bland annat genom de möten som företogs med medlemmar i landets regering. Parlamentet gläds även åt den rumänska senatens beslut att tillsätta en tillfällig undersökningskommitté.

160. Europaparlamentet noterar dock de behöriga rumänska myndigheternas motvillighet att grundligt undersöka frågan om huruvida det finns eller har funnits hemliga interneringsanläggningar i landet.

161. Europaparlamentet beklagar att den rapport som den rumänska undersökningskommittén har sammanställt r sekretessbelagd till alla delar utom dess slutsatser, i kapitel 7, där man kategoriskt avvisar varje möjlighet att hemliga interneringsanläggningar kunde etableras på rumänsk mark. Parlamentet beklagar att en rumänska undersökningskommittén inte har hört vittnesmål från journalister, icke-statliga organisationer eller flygplanspersonal, och att den ännu inte har överlämnat sin rapport till det tillfälliga utskottet, trots sitt åtagande att göra detta. Med hänsyn tagen till dessa omständigheter beklagar parlamentet att de slutsatser om presenteras i den rumänska undersökningskommitténs rapport tycks förhastade och ytliga. Parlamentet noterar dock att kommittén, genom sin ordförande, har meddelat det tillfälliga utskottet att dessa slutsatser är att betrakta som preliminära.

162. Europaparlamentet beklagar den bristande kontrollen över det flygplan av märket Gulfstream, registreringsnummer 478GS, som råkade ut för en olycka vid landningen på Bukarests flygplats den 6 december 2004. Parlamentet erinrar om att flygplanet startade från Bagram-flygbasen i Afghanistan och att dess ju passagerare försvann efter olyckan. Parlamentet är dock tacksamt för den samarbetsvillighet som de rumänska myndigheterna visat genom att överlämna olycksrapporten till det tillfälliga utskottet.

163. Europaparlamentet oroas djupt av det faktum att de rumänska myndigheterna inte inledde någon officiell undersökning i fråga om den passagerare ombord på Gulfstreamplanet med registreringsnummer 478GS som vid kontroll visade sig bära på en pistol av typ Berretta 9 mm Parabellum samt ammunition till denna.

164. Europaparlamentet noterar de 21 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid rumänska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med de flygningar som var på väg till eller från änder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid rumänska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil l-Banna, Abou Elkassim Britel, Khaled El-Masri, Binyam Mohammed och Abu Omar och utvisningen av hmed Agiza och Mohammed Al-Zary. Parlamentet oroas särskilt av det faktum att två av dessa flygningar ick till eller från Guantanamo, och uppmanar med kraft de rumänska myndigheterna att undersöka dessa flygningar ytterligare.

165. Europaparlamentet är bekymrat över det tvivel som uppstått i fråga om de rumänska myndigheternas kontroll över Förenta staternas verksamhet vid flygbasen Mihail Kogalniceanu.

166. Europaparlamentet kan, utifrån den redogörelse som rumänska myndigheter har lämnat till det tillfälliga utskottets delegation till Rumänien, inte utesluta möjligheten att amerikanska säkerhetstjänster har bedrivit hemlig verksamhet i Rumänien, och konstaterar att inga slutgiltiga bevis har framkommit som vederlägger något av de påståenden som gjorts om att en hemlig interneringsanläggning har funnits på rumänsk mark.

POLEN

167. Europaparlamentet beklagar djupt den polska regeringens flagranta motvilja mot att samarbeta med et tillfälliga utskottet som den har visat inte minst genom att ta emot dess delegation på en otillbörligt låg nivå. Parlamentet beklagar särskilt att samtliga inbjudna polska regeringsmedlemmar och parlamentsledamöter avböjde att träffa det tillfälliga utskottet.

168. Europaparlamentet anser att denna attityd speglar den polska regeringens generellt avvisande hållning gentemot det tillfälliga utskottet och dess målsättning att undersöka alla anklagelser och fastställa fakta.

169. Europaparlamentet beklagar att ingen särskild undersökningskommitté har tillsatts och att det polska parlamentet inte har genomfört en oberoende undersökning.

170. Europaparlamentet erinrar om att det polska parlamentets underrättelsetjänstkommitté hade ett privat möte den 21 december 2005 med den samordnande ministern för landets säkerhetstjänster och med cheferna för de två underrättelsetjänsterna. Parlamentet understryker att mötet anordnades i hemlighet och i all hast, omfattade varken någon utfrågning eller inhämtning av vittnesmål och var inte föremål för översyn. Parlamentet slår med kraft fast att en sådan undersökning inte kan betraktas som oberoende, och beklagar att utöver en enkel slutförklaring har kommittén inte offentliggjort några som helst handlingar.

171. Europaparlamentet noterar de 11 mellanlandningar som flygplan i CIA:s regi har gjort vid polska flygplatser och är mycket bekymrat över syftet med de flygningar som var på väg till eller från länder som ingår i systemet för extraordinära överlämnanden och överföringen av internerade personer. Parlamentet beklagar djupt mellanlandningarna vid polska flygplatser av de flygplan som vid andra tillfällen bevisligen använts av CIA för att verkställa de extraordinära överlämnandena av Bisher Al-Rawi, Jamil El-Banna, Abou lkassim Britel, Khaled El-Masri och Binyam Mohammed och utvisningen av Ahmed Agiza och Mohammed Al-Zary.

172. Europaparlamentet beklagar den förvirring som uppstod efter de utfrågningar som det tillfälliga utskottets delegation höll i Polen, och att motsägelsefulla uppgifter lades fram om flygplanerna för dessa IA-flygningar. Först hette det att dessa flygplaner inte hade sparats, sedan att de antagligen hade arkiverats id flygplatsen, och slutligen att den polska regeringen hade översänt dem till Europarådet. Parlamentet bekräftar att ledningen för Szymany-flygplatsen i november 2006 gav det tillfälliga utskottet tillgång till viss information om de aktuella flygplanerna.

173. Europaparlamentet tackar den tidigare chefen för Szymany-flygplatsen för dennes värdefulla vittnesmål inför det tillfälliga utskottet. Parlamentet konstaterar att under 2006, omedelbart efter det att detta vittnesmål offentliggjordes, utfrågades personen i fråga som ett led i en senkommen utredning om CIA-flygningarna.

174. Europaparlamentet konstaterar att enligt uppgifter från olika källor skall ett antal personer som antas besitta information av stort värde, och som hållits i hemligt förvar i Afghanistan sedan 2003, ha förts ut ur landet i september och oktober samma år. Parlamentet understryker med oro att ett flygplan av typ Boeing 737, med registreringsnummer N313P och som CIA med säkerhet redan använt för överlämnanden, mellanlandade vid Szymany-flygplatsen den 22 september 2003 under en flygning från Kabul till Guantanamo.

175. Europaparlamentet påminner om att vid mellanlandningen vid Szymany-flygplatsen anslöt sig fem passagerare till de sju besättningsmännen ombord och att dessa passagerare inte passerade någon gränskontroll.

176. Europaparlamentet tar del av de redogörelser som personal vid Szymany-flygplatsen - i synnerhet ess tidigare chef - har lämnat. Av dessa framkommer följande:

- Under 2002 och 2003 stod två respektive fyra Gulfstream privatjet med civila registreringsnummer parkerade i utkanten av flygplatsen. Dessa flygplan tullbehandlades inte.

- Vid ankomst av ett av dessa flygplan gav den regionala gränsvaktstyrkan order om att flygplatsens personal inte skulle närma sig flygplanet. Enligt ordern fick endast militär och av militären anlitad personal befatta sig med det, och då endast för att ge nödvändigt tekniskt underhåll vid landning.

- Enligt en tidigare högt uppsatt tjänsteman vid flygplatsen fick ingen polsk personal, vare sig civil eller militär, närma sig flygplanet.

- Landningsavgifterna betalades kontant och till överpris - vanligtvis mellan 2000 och 4000 euro.

- Vid flygplanens ankomst väntade alltid ett eller två fordon.

- Dessa fordon hade militära registreringsskyltar med nummerserier som inleddes med bokstaven H. Sådana skyltar associeras med en militärbas vid Stare Kiejkuty nära flygplatsen som används som träningsläger ör underrättelsetjänsten.

- Vid ett tillfälle användes ett ambulansfordon tillhörande antingen polisakademin eller militärbasen.

- En anställd vid flygplatsen beskrev hur han vid ett tillfälle följde efter fordonen och märkte hur de svängde av mot underrättelsetjänstens träningsläger vid Stare Kiejkuty.

177. Europaparlamentet konstaterar att kort därefter - och i överensstämmelse med president George W. Bushs uttalanden av den 6 september 2006 - offentliggjordes en lista över fjorton internerade personer som hade överförts till Guantanamo från en hemlig interneringsanläggning. Parlamentet konstaterar att sju av dessa fjorton interner figurerade i en rapport som ABC News hade publicerat den 5 december 2005, nio månader tidigare, i vilken tolv misstänkta al-Qaida medlemmar som hölls fängslade i Polen namngavs. apporten plockades bort från ABC:s webbplats strax efter att den offentliggjorts.

178. Europaparlamentet uppmuntrar det polska parlamentet att tillsätta en ordentlig undersökningskommitté om är oberoende av regeringen och i stånd att granska dessa frågor på ett seriöst och inträngande ätt.

179. Europaparlamentet beklagar att icke-statliga polska människorättsorganisationer liksom polska undersökande journalister har bemötts av regeringens ovilja att samarbeta och vägran att lämna ut information.

180. Europaparlamentet tar del av de uttalanden som de högsta representanterna för de polska myndigheterna ar gjort om att inga hemliga interneringsanläggningar har funnits i Polen. Parlamentet anser i ljuset v dessa indicier att det varken går att bekräfta eller förneka att hemliga interneringsanläggningar har funnits Polen.

181. Europaparlamentet noterar med oro att det av det officiella svaret av den 10 mars 2006 från understatssekreterare Witold Waszykowski till Europarådets generalsekreterare Terry Davis framgår att hemliga amarbetsavtal har ingåtts direkt mellan de två ländernas underrättelsetjänster, som innebär att utländska underrättelsetjänsters handlingar utesluts från de polska rättsorganens behörighetsområde.

KOSOVO (I ENLIGHET MED FN:S SÄKERHETSRÅDS RESOLUTION 1244(1999))

182. Europaparlamentet uttrycker sin djupa oro över det faktum att Europarådets kommitté till förhindrande v tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (CPT) endast fick tillgång till e interneringsanläggningar som Nato driver i Kosovo så sent som i juli 2006.

183. Europaparlamentet beklagar Natos vägran att med bevisning möta de påståenden som gjorts om att misstänkta terrorister olagligen internerats i ett fängelse som den Nato-ledda fredsstyrkan i Kosovo (KFOR) river i Camp Bondsteel och som tills helt nyligen har varit den enda interneringsanläggningen i Europa om inspektörer från CPT inte haft obegränsad tillgång till.

184. Europaparlamentet pekar i detta sammanhang på det vittnesmål som den tidigare ombudsmannen ör Kosovo, Marek Antoni Nowicki, avgivit inför det tillfälliga utskottet, i vilket han bekräftade att från och ed juli 1999 hände det ofta att personer hölls fängslade i Camp Bondsteel enbart på grundval av KFOR-chefens godtycke och utan vare sig något föregående rättsligt beslut eller annan form för extern kontroll. Parlamentet erinrar om att mellan 2000 och 2001 fängslades även ett antal personer som följd av administrativa beslut av FN:s generalsekreterares särskilde representant, samt att enligt tillgängliga officiella uppgifter hölls 23 personer under kort tid fängslade i Camp Bondsteel på beslut av KFOR-chefen i samband ed pågående våldsamheter i Kosovo under våren 2004.

Annan relevant information som sammanställts av det tillfälliga utskottet

185. Europaparlamentet påpekar att det tillfälliga utskottet har fått tillgång till uppgifter - inbegripet i Murat Kurnaz vittnesmål - om att personer som hålls internerade i Guantanamo förhörts av myndighetsagenter rån olika medlemsstater. Parlamentet understryker att dessa förhör syftade till att inhämta upplysningar rån personer som fängslats olagligen, i uppenbar motsättning till de offentliga fördömanden av Guantanamolägret som såväl EU som medlemsstaterna själva gjort vid ett flertal tillfällen.

186. Europaparlamentet uppmuntrar de berörda medlemsstaterna att utreda dessa omständigheter på lämpligt vis.

Rekommendationer

Politiska rekommendationer

187. Europaparlamentet anser det nödvändigt att de europeiska länder som på regeringsnivå, parlamentsnivå och/eller rättslig nivå har inlett undersökningar och utredningar kring frågor som faller inom det tillfälliga utskottets behörighetsområde bör genomföra sitt arbete så snabbt som möjligt och offentliggöra resultaten av dessa undersökningar.

188. Europaparlamentet uppmanar med kraft de europeiska länder som är föremål för allvarliga anklagelser m aktiv eller passiv medverkan i extraordinära överlämnanden och som inte inlett undersökningar å regeringsnivå, parlamentsnivå och/eller rättslig nivå att snarast inleda sådana förfaranden. Parlamentet erinrar om att enligt rättspraxis vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna har medlemsstaterna n positiv skyldighet att undersöka påståenden om och vidta åtgärder mot kränkningar av mänskliga ättigheter som utgör brott mot EKMR.

189. Europaparlamentet anser att fånglägret i Guantanamo bör stängas och att alla europeiska länder medelbart bör agera för att de personer som olagligen hållits fängslade av Förenta staterna skall få återvända till sina hemländer eller till de länder som de är bosatta i.

190. Europaparlamentet anser att alla länder som ännu inte gjort det bör inleda oberoende undersökningar v alla mellanlandningar som gjorts av civila flygplan i CIA:s regi sedan åtminstone 2001, inbegripet v de fall som redan undersökts av det tillfälliga utskottet.

191. Europaparlamentet förväntar sig att det hålls fullt underrättat om hur samtliga ovan nämnda förfaranden fortskrider.

192. Europaparlamentet uppmanar Europas länder att kompensera sina oskyldiga offer för extraordinära överlämnanden och att säkerställa att de snabbt och effektivt får tillgång till kompensation, inbegripet tillgång till rehabiliteringsprogram, garantier att detta inte kommer att upprepas samt rimlig ekonomisk ersättning.

193. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utifrån ett människorättsperspektiv genomföra en utvärdering av all antiterroristlagstiftning i medlemsstaterna liksom av de formella och informella arrangemang om ingåtts mellan medlemsstater och underrättelsetjänster i tredjeland, att se över lagstiftning som enligt internationella eller europeiska människorättsorgan kan leda till brott mot de mänskliga rättigheterna amt att framlägga förslag om åtgärder för att förhindra att omständigheter av det slag som det tillfälliga utskottet har haft att anledning att undersöka inte upprepas.

194. Europaparlamentet anser det nödvändigt att se över de undantag som följer av begreppet "statshemlighet", genom att begränsa och definiera dem i snäv mening, även inom ramen för den nära förestående översynen av förordning (EG) nr 1049/2001 [9], liksom att EU-institutionerna antar gemensamma principer ed avseende på hanteringen av sekretessbelagda uppgifter. Syftet med detta är att förhindra sådana missförhållanden och oegentligheter som i allt mindre grad finner acceptans i moderna, demokratiska stater och om står i motsättning till givna skyldigheter i fråga om de mänskliga rättigheterna. Parlamentet anser det nödvändigt att specifika mekanismer fastställs som kan ge parlament och domare tillgång till hemliga uppgifter och som gör det möjligt att offentliggöra sådana uppgifter efter en viss tid.

195. Europaparlamentet noterar att ett en högnivåarbetsgrupp har inrättats i vilken ingår representanter ör kommissionen, rådet, det amerikanska justitiedepartementet och departementet för inrikes säkerhet "Homeland Security"). Denna grupp bildar en politisk ram för den dialog som EU och Förenta staterna ör om säkerhetsfrågor, inklusive de skillnader som finns i synen på terrorismen och de farhågor som har varit föremål för det tillfälliga utskottets arbete. Parlamentet anser det nödvändigt att Europaparlamentet och Förenta staternas kongress involveras i högnivåarbetsgruppens arbete, samt att dess dagordning, mötesprotokoll och beslut, liksom de handlingar som granskas av den, offentliggörs så att den demokratiska egitimiteten och insynen kan säkras och stärkas.

196. Europaparlamentet uppmuntrar Europas länder som deltar i militära uppdrag i tredjeländer att vidta följande åtgärder:

- De bör se till att alla interneringsanläggningar som inrättas av de egna militära styrkorna underställs politisk och rättslig kontroll och att placering av fångar i isoleringscell inte tillåts.

- De bör agera aktivt för att hindra andra myndigheter från att driva interneringsanläggningar som inte är underställda politisk och rättslig kontroll eller där placering av fångar i isoleringscell tillåts.

Rättsliga rekommendationer

197. Europaparlamentet anser att parlamentets tillfälliga undersökningskommittéer bör ges utökade befogenheter och att det interinstitutionella beslutet om närmare föreskrifter för utövandet av parlamentets undersökningsrätt bör ändras i enlighet därmed.

198. Europaparlamentet anser att det på lämpligt sätt bör involveras i gemenskapens eller unionens beslut om åtgärder av betydelse för de medborgerliga rättigheterna och friheterna.

199. Europaparlamentet anser att ett lämpligt och strukturerat system bör införas för samarbete mellan parlamentet och behöriga organ vid FN och Europarådet i samband med frågor som rör EU:s interna säkerhet.

200. Europaparlamentet efterlyser närmare samarbete med nationella parlament i syfte att dela all allmänt illgänglig information som rör kampen mot den internationella terrorismen.

201. Europaparlamentet understryker vikten av att finna en gemensam definition på "terrorism", och efterlyser verkningsfulla rättsliga verktyg för att bekämpa terrorism inom ramen för internationell rätt. Det r parlamentets uppfattning att Förenta nationerna är den organisation som är mest lämpad att definiera detta begrepp.

SÄKERHETSTJÄNSTER

202. Europaparlamentet ställer sig helt bakom de slutsatser som Europarådets generalsekreterare Terry avis drar om den brist på tillsyn och rättsliga kontrollmekanismer som kännetecknar underrättelsetjänsternas verksamhet, såsom framgår i dokumentet "Follow-up to the Secretary General's reports under Article 52 CHR", och förväntar sig att vederbörlig hänsyn ges åt hans rekommendationer. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att se till att deras säkerhets- och underrättelsetjänster underställs adekvat och effektiv parlamentarisk kontroll (genom att upprätta tillsynskommittéer med vederbörlig tillgång till handlingar och budgetuppgifter) samt att deras säkerhets- och underrättelsetjänster, liksom de formella och informella nätverk om dessa ingår i, underställs rättslig kontroll.

203. Europaparlamentet anser det nödvändigt att stärka konferensen av tillsynskommittéer för medlemsstaternas underrättelseverksamhet och att parlamentet bör involveras helt och fullt i denna.

204. Europaparlamentet anser att alla europeiska länder bör införa egen, specifik lagstiftning för att reglera och övervaka hur säkerhetstjänster från tredjeland får agera inom det egna territoriet, för att se till att även övervakningen och kontrollen av deras verksamhet förbättras, och för att bestraffa olagliga handlingar eller verksamhet, särskilt när det gäller kränkningar av mänskliga rättigheter.

205. Europaparlamentet anser det i högsta grad önskvärt att medlemsstaterna utvecklar samarbetet mellan sina respektive säkerhetstjänster, antingen multilateralt, företrädesvis inom EU:s ram, eller bilateralt, under förutsättning att detta sker inom en rättslig ram som säkerställer full demokratisk, parlamentarisk och rättslig kontroll och att de mänskliga rättigheterna alltid skyddas och respekteras.

206. Europaparlamentet uppmanar med kraft rådet och medlemsstaterna att ge prioritet åt att inrätta ett system för demokratisk övervakning och kontroll av den gemensamma och samordnade underrättelseverksamhet som sker på EU-nivå. Parlamentet föreslår att det själv bör spela en viktig roll i detta övervakningsoch kontrollsystem.

LUFTFART

207. Europaparlamentet uppmanar med kraft medlemsstaterna att se till att artikel 3 i Chicagokonventionen, som undantar statliga flygplan från konventionens tillämpningsområde, tillämpas på vederbörligt sätt, vilket innebär att militär- och/eller polisflyg endast får flyga över eller mellanlanda på ett annat lands territorium efter att ha inhämtat tillstånd. Vidare uppmanar parlamentet medlemsstaterna att, i överensstämmelse med konventionen, införa antingen förbud mot eller en inspektionsordning för alla flygplan i CIA:s regi som har eller misstänks ha använts i samband med extraordinära överlämnanden.

208. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för att se till att tillstånd för överflygningar av militär- och/eller polisflyg endast ges på villkor att respekten för de mänskliga rättigheterna garanteras och övervakas.

209. Europaparlamentet anser det nödvändigt att Tokyokonventionen om brott och vissa andra handlingar som begåtts ombord på luftfartyg tillämpas effektivt, både på EU-nivå och på nationell nivå, så att det tillämpliga domstolssystemet utnyttjas för att se till att varje skyldighet enligt den multilaterala internationella överenskommelsen - och särskilt skyldigheten att värna om de mänskliga rättigheterna - uppfylls. I lämpliga fall bör även inspektioner genomföras ombord.

210. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anta lämpliga förslag till lagstiftning om säkerhet på transportområdet, i överensstämmelse med artikel 71 i EG-fördraget, varvid den bör beakta rekommendationerna i denna resolution.

211. Europaparlamentet erinrar om gemenskapens behörighet på transportområdet, särskilt vad gäller säkerhetsfrågor, och uppmanar kommissionen, mot denna bakgrund, att omgående vidta åtgärder för att se till att de rekommendationer följs som Europarådets generalsekreterare och parlamentet har lämnat.

212. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att överväga att anta bestämmelser om användning, kontroll och förvaltning av det europeiska luftrummet, om användning av flygplatser i EU och om övervakning av icke-kommersiell luftfart.

INTERNATIONELLA KONVENTIONER OCH AVTAL

213. Europaparlamentet uppmanar med kraft de medlemsstater som ännu inte gjort det att snarast möjligt ratificera 2003 års ömsesidiga utlämningsavtal mellan Förenta staterna och EU. De bör samtidigt vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att artikel 12 i avtalet tolkas på fel sätt, och därigenom se till att det endast omfattar formella utlämningsförfaranden och inte används för att legitimera extraordinära överlämnanden.

214. Europaparlamentet uppmanar Europas länder att ratificera och genomföra den internationella konvention för skydd av alla personer mot påtvingat försvinnande som FN:s generalförsamling antog den 20 december 2006 och uppmanar med kraft EU-medlemsstaterna att utan dröjsmål underteckna denna konvention.

215. Europaparlamentet anser att om FN:s konvention mot tortyr skall tolkas och tillämpas på ett korrekt sätt bör alla europeiska länder se till att den definition av tortyr som gäller i det egna landet överensstämmer med artikel 1 i konventionen, och, vidare, att de skyldigheter som följer av förbudet mot tortyr även uppfylls i fråga andra former av grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning enligt artikel 16 i konventionen. Parlamentet anser att alla medlemsstater bör se till att artikel 3 i konventionen upprätthålls, framförallt av den egna säkerhetstjänsten.

216. Europaparlamentet anser att eftersom EKMR erbjuder ett starkare skydd mot avvisning än vad konventionen mot tortyr gör bör Europas länder under alla omständigheter se till att upprätthålla det skydd som erhålls genom EKMR. Parlamentet erinrar i detta sammanhang om att EG-domstolen också erkänner principen om icke-avvisning.

217. Europaparlamentet uppmanar samtliga europeiska länder att underteckna och ratificera det frivilliga protokollet till FN:s konvention mot tortyr samt inrätta oberoende, nationella mekanismer för övervakning av interneringsställen. Parlamentet understryker behovet att se till att de förfaranden som olika internationella konventioner om mänskliga rättigheter föreskriver är kompatibla.

218. Europaparlamentet anser att Europarådets kommitté till förhindrande av tortyr omgående och utan hinder bör ges tillgång till alla platser där personer interneras i Europa, inbegripet utländska militärbaser, och att den får tillgång till alla relevanta uppgifter om dessa interneringar. I detta syfte bör alla bilaterala avtal som begränsar kommitténs rätt till tillgång ses över.

219. Europaparlamentet uppmanar med kraft samtliga europeiska länder att respektera Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen.

220. Europaparlamentet anser att EU bör uppmuntra alla tredjeländer att ansluta sig till det frivilliga protokollet till FN:s konvention mot tortyr och till FN:s konvention om påtvingade försvinnanden.

221. Europaparlamentet uppmanar Europas länder att utarbeta tydliga regler för hur statsimmuniteten kan upphävas då mänskliga rättigheter kränkts genom olagligt agerande.

Administrativa rekommendationer (på EU-nivå)

222. Europaparlamentet anser att alla interna tjänster inom rådet (såsom enheten för politisk planering och den gemensamma lägescentralen) och kommissionen (enheten för krishantering och konfliktförebyggande vid generaldirektoratet för yttre förbindelser samt berörda enheter vid generaldirektoratet för rättvisa, frihet och säkerhet) bör stärkas som led i genomförandet av EU:s säkerhetsstrategi och strategin för att bekämpa terrorism, att deras samarbete internt och med medlemsstaterna bör regleras på ett tydligt sätt och att vederbörligt dataskydd bör upprätthålls. Parlamentet anser att det bör involveras helt och fullt på detta område genom att det ges ett tillsynsansvar liknande det som tillkommer nationella parlamentariska tillsynskommittéer, samt att även EG-domstolen bör ges behörighet på detta område. Parlamentet understryker att EU:s befogenheter när det gäller terrorismbekämpning bör stärkas avsevärt.

EU:s förbindelser med tredjeland

223. Europaparlamentet uppmanar med kraft EU att i sina kontakter med tredjeland understryka att den rättsliga ram som bör styra den internationella kampen mot terrorismen är straffrätten och den internationella rätten avseende mänskliga rättigheter.

224. Europaparlamentet understryker att det krävs en politisk dialog om säkerhetsfrågor med Förenta staterna, liksom med EU:s övriga strategiska partner, om terrorismen skall bekämpas på effektivt sätt och med lagliga medel.

225