Marknadsutveckling som eventuellt kan kräva tillämpning av artikel 459 i kapitalkravsförordningen

Syftet med denna rapport är att informera Europaparlamentet och rådet om sådan marknadsutveckling under det senaste året som eventuellt kan kräva tillämpning av artikel 459 i kapitalkravsförordningen. Rapporten grundar sig på en bedömning från Europeiska systemrisknämnden (ESRB).

1.Bakgrund

Enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen ska kommissionen med biträde av ESRB minst en gång per år översända en rapport till Europaparlamentet och rådet om sådan marknadsutveckling som eventuellt kan kräva att denna artikel tillämpas. Enligt artikel 459 i förordningen får kommissionen under särskilda omständigheter införa strängare tillsynskrav under en ettårsperiod för bankers kapitalbasnivå, stora exponeringar och för offentliggörande, särskilt efter en rekommendation eller ett yttrande av ESRB eller EBA. Villkoren är att dessa åtgärder är nödvändiga för att hantera förändringar i intensiteten i mikrotillsyns- eller makrotillsynsrisker som uppstår till följd av marknadens utveckling i unionen eller utanför unionen med inverkan på samtliga medlemsstater, och om instrumenten i kapitalkravsförordningen eller kapitalkravsdirektivet inte är tillräckliga för att hantera dessa risker.

2.Slutsats och vägen framåt

Kommissionen har ännu inte noterat några omständigheter som skulle kräva tillämpning av artikel 459 i kapitalkravsförordningen, särskilt med tanke på att denna artikel endast möjliggör strängare åtgärder, att andra instrument enligt kapitalkravsförordningen och kapitalkravsdirektivet har företräde, och att artikel 459 endast får tillämpas när marknadens utveckling påverkar samtliga medlemsstater. Mot bakgrund av denna bedömning har varken ESRB eller EBA rekommenderat kommissionen att vidta åtgärder enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen.

Kommissionen kommer att i nära samarbete med ESRB fortsätta att övervaka relevant marknadsutveckling i unionen eller utanför unionen som kan kräva tillämpning av denna artikel.

3.Analys

3.1.Översikt

Kommissionen anser att situationen för EU:s finansiella system under det senaste året inte motsvarar de omständigheter som kräver åtgärder enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen. Närmare bestämt finns det ingen kreditdriven överhettning av ekonomin. Ekonomins skuldsättningsgrad, som visserligen är hög enligt både historiska och internationella standarder, ökar inte och det finns inte heller några tecken på ökad skuldsättning inom banksektorn. Denna utveckling kan antas fortsätta.

Tillväxten i EU-ekonomin är dämpad, vilket innebär att risken för överhettning i ekonomin är begränsad. Enligt kommissionens senaste prognos kommer den reala BNP-tillväxten att vara lägre än 2 % under 2016 och 2017 i EU och i euroområdet. Produktionsgapet kommer att förbli negativt och inflationen, mätt som utvecklingen i konsumentpriserna, uppskattas ligga kvar under den tvåprocentsgräns som ECB anser vara förenlig med prisstabilitet. Till följd av den låga inflationstakten i EU-medlemsstaterna och situationen med dämpad tillväxt har centralbankernas räntor nått mycket låga nivåer. I kombination med centralbankernas tillgångsköp har detta lett till låga räntor på obligations- och kreditmarknaderna. Trots de låga räntorna ökar inte icke-finansiella företags och hushålls skulder i förhållande till BNP i de flesta medlemsstaterna, och en nedåtgående trend förväntas så snart den ekonomiska tillväxten tar fart. I rådande situation med dämpad tillväxt bör inte kreditefterfrågan leda till alltför hög skuldsättningsgrad i den finansiella sektorn. Extern utveckling kommer sannolikt inte att leda till överhettningstryck på EU-ekonomin på kort sikt, eftersom tillväxten i både världens BNP och världshandeln förväntas bli betydligt svagare än de långsiktiga trenderna. Resultatet av Förenade kungarikets folkomröstning om landets EU-medlemskap ökade osäkerheten betydligt (mätt med Baker-Bloom-indexet), vilket har skapat nedåtrisker för EU-ekonomins tillväxtutsikter och kan minska många aktörers vilja att öka sin skuldsättning. Banksektorn, som utgör ryggraden i EU:s finansiella system, ökar inte sin skuldsättningsgrad. Bankernas lagstadgade kapital ökade under 2015, och låg enligt preliminära uppgifter från EBA kvar på ungefär samma nivå under 2016. Detta gäller både kärnprimärkapitalkvoter och kapitaltäckningskvoter. Det vägda genomsnittet för kärnprimärkapitalkvoten i EU uppgick till 13,5 % i mitten av 2016, och mindre än 5 % av bankerna hade en kvot på under 11 %. ECB-statistik visar att balansomslutningen för monetära finansinstitut, Europeiska centralbankssystemet (ESCB) undantaget, knappt ökade under 2015 och 2016. Som en jämförelse uppgick de monetära finansinstitutens totala tillgångstillväxt till omkring 10 % per år före krisen (2001–2008). Bankernas utlåning har också varit dämpad i EU. Bankernas utlåning till den privata sektorn i euroområdet har till exempel ökat med mindre än den nominella BNP:n under 2015 och 2016. ESRB:s mått på kreditgapet, dvs. hur mycket kreditgivningen i förhållande till BNP avviker från trenden, är negativt och kan ha nått sin lägsta nivå under 2016. Höga nivåer av problemlån bromsar kredittillväxten. De medför kostnader för bankerna i form av låneförvaltning, och minskar därför incitamenten att öka kreditgivningen. De är även ett tecken på stor skuldsättning inom företags- och hushållssektorerna. Företag eller hushåll med dåliga skulder kan tänka sig för två gånger innan de investerar, eftersom de vet att bankerna kommer att ta ut en högre kreditkostnad för att kompensera för risken.

Enligt resultaten av EBA:s stresstest 2016 är EU:s banksektor sammantaget tillräckligt motståndskraftig mot chocker. I ett negativt scenario, där en allvarlig recession kombineras med allvarliga chocker för en rad olika priser på finansiella tillgångar, skulle genomsnittet för kärnprimärkapitalkvoten minska till 9,4 %. Denna siffra är högre jämfört med siffran på 8,5 % från 2014 års stresstest, och innebär att EU:s banksektor har fortsatt att bygga upp avsevärda buffertar i händelse av en negativ ekonomisk utveckling. Stresstestet visade dessutom att bankernas exponering mot negativa chocker skiljer sig avsevärt mellan instituten. Det är därför bättre att hantera förändringar av riskerna på detta område med hjälp av nationella åtgärder enligt kapitalkravsförordningen/kapitalkravsdirektivet än med övergripande åtgärder enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen.

3.2.Risker för EU:s finansiella stabilitet enligt ESRB

Under det senaste året har ESRB identifierat fyra övergripande risker för den europeiska ekonomin. Riskerna är följande: omräkning av riskpremierna på de globala finansmarknaderna, vilken förvärras av låg marknadslikviditet, ytterligare försvagning av bankers och försäkringsbolags balansräkningar, försämrad skuldhållbarhet för stats-, företags- och hushåll samt chocker och spridningseffekter från skuggbanksektorerna. Frågan om huruvida dessa risker eventuellt bör hanteras genom åtgärder enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen diskuteras närmare nedan.

(a)Omräkning av riskpremier

En eventuell omräkning av riskpremierna på de globala finansmarknaderna, vilken förvärras av låg likviditet, ses som en allvarlig makrofinansiell risk inom den europeiska finanssektorn.

Denna risk beror bland annat på höga priser på ett antal tillgångsklasser i förhållande till historiska genomsnitt. Höga tillgångspriser drivs också i hög grad av låga räntor, vilket leder till att många investerare söker avkastning på annat håll. Även om det finns tecken på högt risktagande inom vissa marknader för företagspapper och vissa fastighetsmarknader, skiljer sig tendenserna mellan marknadssegmenten och medlemsstaterna. Detta gäller särskilt de tecken på överhettning som är märkbara på vissa medlemsstaters fastighetsmarknader, men är praktiskt taget obefintliga i andra.

Kapitalsituationen för de finansinstitut som omfattas av kapitalkravsdirektivet/kapitalkravsförordningen bör vara tillräckligt god för att de ska klara sig om risken materialiseras. Enligt EBA:s stresstest ledde marknadsrisken i ett negativt scenario till att kärnprimärkapitalkvoten minskade med endast 1 procentenhet, jämfört med en total minskning på 3,8 procentenheter i det negativa scenariot. Marknadsrisken var alltså inte den största bidragande faktorn till den kapitalerosion som konstaterades i stresstestet. Marknadsrisken kan naturligtvis materialiseras i en annan form än vad som förutsätts i stresstestet. Det är dock lugnande att finanssektorn under de senaste åren har visat tillräcklig motståndskraft vid tvära justeringar av riskpremierna på de globala marknaderna. Exempel på sådana händelser är det amerikanska finansministeriets så kallade flash-rally i oktober 2014, utförsäljningen av tyska statspapper i maj/juni 2015, justeringen av valutakurser och aktiepriser efter folkomröstningen i Förenade kungariket i juni 2016 och den plötsliga ökningen av den japanska avkastningen i augusti 2016. Dessa händelser ledde till kortvariga effekter på priserna för andra finansiella tillgångar och orsakade inga problem för finansinstituten. En annan marknadsutveckling som bör uppmärksammas är de ibland starka reaktionerna på EU-bankernas aktiepriser. Det är sant att exponeringar för marknadsrisker är svåra att övervaka, men politiska förslag på detta område är på gång i och med den genomgripande översynen av handelslagret som inletts enligt Baselramen, och dessa åtgärder förväntas bli mer effektiva än åtgärder för ökad insyn enligt artikel 459 i kapitalkravsförordningen.