Alla de som lämnat uppgifter rapporterade att de har vidtagit åtgärder för att säkerställa att uttjänta fordon kan lämnas in till auktoriserade behandlingsanläggningar utan att det medför några kostnader för den sista innehavaren eller ägaren. I de flesta medlemsstaterna är det emellertid inte avgiftsfritt att lämna in ett uttjänt fordon om det inte innehåller nödvändiga komponenter, eller om det innehåller tillfört avfall. Denna möjlighet som medges i direktivet.

Alla medlemsstater som skickade in rapporter bekräftade att de har vidtagit nödvändiga åtgärder för att se till att de ekonomiska aktörerna – i de flesta fall tillverkare och/eller importörer av fordon – upprättar system för insamling av uttjänta fordon och (i den utsträckning det är tekniskt möjligt) uttjänta delar som utgör avfall och har avlägsnats vid reparationer av personbilar. De bekräftade även att de har vidtagit åtgärder för att se till att insamlingsanläggningar finns tillgängliga i lämplig omfattning. Minst sex medlemsstater har antingen fastställt maximalt avstånd till nästa insamlingspunkt eller ett lägsta antal insamlingspunkter per stad/region eller antal invånare.

Direktivet har införlivats i varje medlemsstats nationella lagstiftning. Direktivet är i allmänhet väl införlivat, men 15 överträdelseförfaranden rörande bristfälliga nationella genomförandeåtgärder pågick fortfarande under perioden 2008–2014, bland annat oavslutade ärenden från den föregående rapporteringsperioden. Överträdelseförfaranden mot fem medlemsstater hänsköts till EU-domstolen, varav samtliga har avslutats sedan dess. Sedan oktober 2015 finns det inga pågående överträdelseförfaranden som rör direktivet om uttjänta fordon.

Punktlighet och kvalitet i rapporteringen för denna tredje genomföranderapport förbättrades jämfört med de föregående rapporteringsperioderna. Samtliga medlemsstater lämnade in genomföranderapporter för perioden 2008–2011, medan två medlemsstater inte sände rapporter för 2011–2014. Den information som lämnades var fullständig och höll generellt en tillfredsställande kvalitet. Den har kompletterats med ytterligare uppgifter som kommissionen har tillgång till, exempelvis från överensstämmelsekontroller av nationella åtgärder som genomför direktivet om uttjänta fordon.

Det huvudsakliga syftet med direktiv 2000/53/EG om uttjänta fordon är att förebygga generering av avfall från fordon och komponenter från dessa för att minska det slutliga bortskaffandet av avfall och dess allmänna miljöpåverkan. De åtgärder som fastställs i direktivet är vidare avsedda att förbättra miljöprestationerna hos alla ekonomiska aktörer som berörs under fordonens livstid, särskilt hos operatörer som direkt har att göra med behandlingen av uttjänta fordon. Direktivet om uttjänta fordon följer generellt kretsloppsekonomin i syfte att främja ekodesign, avskaffa användningen av farliga ämnen i fordon och fastställa ambitiösa mål för återanvändning/materialåtervinning/återvinning så att värdefulla material från uttjänta fordon kan återanvändas och viktiga resurser kan bevaras i ekonomin.

Alla de medlemsstater som skickade in en rapport bekräftade att de har vidtagit åtgärder i linje med avfallshierarkin för att främja återanvändning av komponenter som lämpar sig för återanvändning samt återvinning av komponenter som inte kan återanvändas, med företräde för materialåtervinning.

Samtliga rapporterande medlemsstater har infört åtgärder för att se till att de ekonomiska aktörerna uppnår de mål för återanvändning/återvinning och återanvändning/materialåtervinning som fastställs i direktivet. De flesta medlemsstaterna har ordagrant införlivat de mål som fastställs i direktivet. Nederländerna har justerat sin ursprungligen mycket ambitiösa tidsfrist för uppnående av målen på 95 % för återanvändning/återvinning och 85 % för återanvändning/materialåtervinning som sattes så tidigt som 2007 till 2015, som är den tidsfrist som anges i direktivet. I Bulgarien skulle ett mål på 87 % för återvinning och 81 % för materialåtervinning ha uppnåtts den 31 december 2008, varefter målen gradvis ökades till 95 % för återvinning och 85 % för materialåtervinning före 2015. Tjeckien, Irland, Grekland, Spanien, Italien, Lettland, Ungern, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien och Storbritannien har utnyttjat möjligheten att fastställa lägre mål för fordon som producerats före den 1 januari 1980.

Alla de medlemsstater som lämnat uppgifter utom en rapporterade att de har vidtagit åtgärder för att se till att tillverkare, i samarbete med tillverkare av material och utrustning, använder kodningsstandarder för komponenter och material och har förpliktat tillverkare av komponenter att göra information tillgänglig för auktoriserade behandlingsanläggningar om demontering, lagring och provning av komponenter. I alla medlemsstater måste tillverkarna tillhandahålla demonteringsinformation för varje typ av nytt fordon som släpps ut på marknaden. De flesta medlemsstaterna uppgav att de använder IDIS-systemet (International Dismantling Information System), som inrättades av tillverkarna för att tillhandahålla omfattande information som uppdateras regelbundet för verksamhet inom insamling och behandling i syfte att främja miljövänlig behandling av uttjänta fordon.

Samtliga medlemsstater utom Sverige rapporterade att de kräver att de ekonomiska aktörerna – till största delen tillverkare – ska offentliggöra information om fordonskonstruktion, ur miljösynpunkt godtagbar behandling, förebyggande av avfall och de framsteg som har gjorts när det gäller återvinning och materialåtervinning. Sverige rapporterade att den gällande lagstiftningen riktas till tillverkare och inte ekonomiska aktörer, och att denna fråga behandlas i en pågående översyn av lagstiftningen.

3.Information om praxis i genomförandet av direktivet om uttjänta fordon

De nationella rapporterna om genomförandet av direktivet om uttjänta fordon innehåller även information om framsteg och god praxis som tillämpas av de ekonomiska aktörerna, vilken har bidragit positivt till direktivets genomförande.

Medlemsstaterna har främst uppnått de högt satta målen för återanvändning/materialåtervinning/återvinning till följd av utvecklingen av nya metoder för separering av material från fragmenteringsrester, en avsevärd minskning av mängden tungmetaller i nya fordon (vilket framgår av ändringarna av bilaga II till direktivet), genomförande av kodningsstandarder för att underlätta demontering, bättre användning, återanvändning och återvinning av komponenter och material samt fler och förbättrade behandlingsanläggningar som följer EU:s miljönormer.

När det gäller avfallsförebyggande hänvisade flera medlemsstater till bilindustrins aktiviteter, exempelvis utvecklingen av GADSL (Global Automotive Declarable Substance List), en grupp som underlättar spridning och utbyte av information om användning av vissa ämnen i bilprodukter längs försörjningskedjan. De hänvisade även till anpassningen av IDIS-systemet för att visa materialsammansättningen längs försörjningskedjan.

Några medlemsstater hänvisade till ytterligare åtgärder för att förbättra behandlingsprocessen och förenkla demontering och rening. Tyskland rapporterade till exempel att man förbättrat tekniken för separering av material från fragmenteringsrester för att återvinna mer fragmenteringsrester och Frankrike uppgav att en del fordonstillverkare minskar mångfalden av material och komponenternas struktur för enklare behandling och att de har utvecklat ett eget nätverk för insamling, regenerering och återanvändning av delar för att förebygga avfallsgenerering. Andra åtgärder för att förbättra fordonskonstruktionen för materialåtervinning är utveckling av ett ombord-diagnosverktyg för enkel och säker utlösning av pyrotekniska komponenter i bilar.

Endast begränsad information lämnades om kvantiteten återvunnet material av olika slag och marknadssituationen. Medlemsstaterna höll med om att metallhandelsmarknaden fungerar väl för järnhaltiga och icke-järnhaltiga material. Detta säkerställer höga återvinningsgrader för metaller. Marknaden för återvinning av plast anses vara mer heterogen: användningen av återvunnet plastmaterial i bilar ökar visserligen, men ligger fortfarande på en förhållandevis låg nivå. För närvarande utgörs andelen återvunnen plast som används inom fordonstillverkningen oftast bara några procent den totala mängden plast. Biltillverkarna har åtagit sig att öka användningen av återvunnen plast i fordon till 20 %. Tyskland uppgav att återanvända däck och produkter från materialåtervinning (granulat) har ett positivt marknadsvärde, men att det normalt kostar extra att skicka däck till behandling och bortskaffande.

De flesta medlemsstaterna ansåg att avfall från uttjänta fordon har ett positivt marknadsvärde om de levereras kompletta och väsentliga komponenter inte har plockats bort. Portugal uppgav att värdet på material från demontering och fragmentering, särskilt för järnhaltiga och icke-järnhaltiga material, ligger stabilt på nivåer som säkerställa behandlingskedjans hållbarhet. Åtta länder rapporterade dock uttryckligen att även fordon som saknar marknadsvärde eller har ett negativt marknadsvärde samlades in under 2008–2014. I Förenade kungariket samlades de få fordonen med negativt marknadsvärde främst in i avlägset belägna landsbygdsområden, exempelvis vissa ösamhällen i Skottland. Polen uppskattar att antalet uttjänta bilar som saknar marknadsvärde eller har ett negativt marknadsvärde motsvarar antalet inkompletta bilar.

Infrastrukturen för behandling av avfall från uttjänta bilar förbättrades under perioden 2008–2014. Antalet auktoriserade behandlingsanläggningar ökade i de flesta medlemsstaterna, och skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller behandlingsnätverkets täckning har minskat. Antalet auktoriserade behandlingsanläggningar varierar från två i Luxemburg till omkring 1 800 i Förenade kungariket. Sammanlagt finns nästan 13 000 behandlingsanläggningar i EU, vilket motsvarar ungefär en behandlingsanläggning per 40 000 invånare.

Det totala antalet fordon som överlämnades till auktoriserade behandlingsanläggningar i EU ökade kraftigt från 6,3 miljoner 2008 till 9 miljoner 2009. Denna ökning kan tillskrivas införandet av system för skrotningspremier i fler än tio medlemsstater under 2008 och 2009. De medlemsstater som främst bidrog till en stora ökningen av uttjänta fordon var Tyskland (en ökning på 1,4 miljoner fordon), Frankrike (en ökning på 0,46 miljoner fordon, Italien (en ökning på 0,41 miljoner fordon) och Spanien (en ökning på 0,2 miljoner fordon). Efter 2009 minskade antalet uttjänta bilar som överlämnas till auktoriserade behandlingsanläggningar gradvis till 6,2 miljoner fordon 2013, vilket motsvarar nivån före 2008–2009.

Medlemsstaterna skulle senast 2006 uppfylla målet på 80 % för återanvändning/materialåtervinning och målet på 85 % för återanvändning/återvinning enligt artikel 7.2 i direktivet om uttjänta fordon. De grader som rapporterades av medlemsstaterna för 2013 anges i Figure 1 . Målet för återanvändning/materialåtervinning uppfylldes av alla medlemsstater utom Estland, som rapporterade en återanvändnings-materialåtervinningsgrad på 78 %, men uppfyllde målet 2012. Målet för återanvändning/återvinning uppfylldes också av alla länder utom Italien, som nådde 83 %.

Diagram1:Rapporterade återanvändnings-/materialåtervinningsgrader för 2013

Diagram 2:Rapporterade återanvändnings-/återvinningsgrader för 2013

Tyskland och Slovenien rapporterade återanvändnings-/återvinningsgrader på över 100 %. I Tyskland orsakade lagereffekter skenbart osannolika grader eftersom uttjänta fordon inte nödvändigtvis behandlas under det år då de överlämnas till en behandlingsanläggning (t.ex. på grund av kapacitetsbegränsningar). För Tysklands del kan detta fenomen fortfarande tillskrivas systemet för skrotningspremier för 2008/2009. I Slovenien förefaller den höga rapporterade graden vara ett tillfälligt fenomen som orsakas av övergången från ett allmännyttigt system till ett producentansvarssystem.