Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén"riktat till regeringskonferensen 2003"

(2004/C 10/12)

Under plenarsessionen den 21 februari 2002 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande "riktat till regeringskonferensen 2003" och att i enlighet med arbetsordningens artikel 19.1 inrätta en underkommitté för att bereda ärendet.

Underkommittén antog sitt utkast till yttrande den 15 september 2003 (föredragande: Henri Malosse).

Vid sin 402:a plenarsession den 24 och 25 september 2003 (sammanträdet den 24 september) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 118 röster för, 7 röster emot och 9 nedlagda röster.

1. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs centrala rekommendationer till regeringskonferensen

1.1. Utkastet till konstitution är resultatet av en överskådlig och öppen demokratisk process som kommer att sätta spår i historien. Där fastställs att framtida förändringar skall ske inom ett konvent eller åtminstone, när det gäller förändringar av mindre betydelse, efter samråd med Europaparlamentet. Det är en metod som har visat sig effektiv: förslaget innebär ett genuint mervärde för medborgarna i form av större läsbarhet, förenkling, tydlighet och demokratisering.

1.1.1. Utmaningen inför framtiden består i att inför en översyn av det konstitutionella fördraget upprätta fasta förfaranden som säkerställer ett större deltagande av medborgarna och en mer strukturerad dialog med det organiserade civila samhället. Det är det enda sättet att öka EU:s legitimitet och förverkliga den civila dialogen på basis av principen om deltagardemokrati.

1.2. EESK anser det viktigt att man vid regeringskonferensen inte äventyrar jämvikten och de övergripande principer som man genom samråd nådde fram till i det utkast till konstitutionellt fördrag som lades fram den 18 juli 2003 för EU:s ordförandeskap.

1.3. Inför de diskussioner som kommer att hållas på EU-nivå och i medlemsstaterna rekommenderar dock EESK företrädarna vid regeringskonferensen att komplettera och förtydliga texten i syfte att öka förtroende och engagemang bland medborgarna och det civila samhällets organisationer:

- Genom att förstärka mekanismerna för genomförande av den ekonomiska och sociala politiken i EU och genom att förbättra förvaltningsapparaten i eurozonen.

- Genom att förstärka den ekonomiska, sociala och monetära politikens demokratiska legitimitet via ökad medverkan från Europaparlamentets och EESK:s sida.

- Genom att se över prioriteringarna och förenkla instrumenten för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningspolitiken.

- Genom att demokratisera den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och göra den mer konsekvent och effektiv.

- Genom att bättre definiera de olika befogenhetsområdena och det konkreta genomförandet när det gäller principen om deltagardemokrati, så att man konkretiserar den civila dialogen och EESK:s uppdrag med anknytning till denna.

- Genom att utöka området för obligatorisk rådfrågning av EESK så att det omfattar den gemensamma asyl- och invandringspolitiken, tillämpningen av principen om icke-diskriminering samt kulturområdet.

- Genom att erkänna det organiserade civila samhällets betydelse för genomförandet av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och låta EESK få rätt att väcka talan inför EG-domstolen.

2. Övergripande bedömning av det konstitutionella fördraget

2.1. Allmänna kommentarer

2.1.1. Det utkast till fördrag om upprättande av en konstitution för Europa som lades fram för Europeiska rådet den 18 juli 2003 innebär ett avgörande steg i uppbyggnaden av Europa. Det är resultatet av en överskådlig och öppen demokratisk process som har inspirerats av de positiva erfarenheterna från det första konvent som utarbetade stadgan om grundläggande rättigheter i EU.

2.1.2. Europeiska konventet, som nu utarbetat utkastet till konstitutionellt fördrag, har varit en demokratiskt förankrad instans bestående huvudsakligen (till cirka två tredjedelar) av parlamentsledamöter (från Europaparlamentet, medlemsstaterna och kandidatländerna). Vid sidan av dessa deltog företrädare för medlemsstaternas regeringar och Europeiska kommissionen - "fördragens väktare" - som också hade en jämförbar förankring. Detta svarade således mot EU:s målsättning att samtidigt vara en staternas och en folkens union. Att arbetsmarknadens parter, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och Europeiska ombudsmannen deltog som observatörer ökade konventets representativitet, även om ett fullständigt medlemskap i ännu högre grad skulle ha bidragit till detta.

2.1.3. Konventet har allmänt sett arbetat öppet, och intresserade medborgare har i största möjliga utsträckning kunnat garanteras insyn i verksamheten och tillgång till handlingarna. Metoden kan dock förbättras ytterligare. Arbetet inleddes med en s.k. samrådsfas under vilken företrädare för det civila samhället och för den yngre generationen uppmanades att yttra sig. Uppläggningen av dessa samråd gav emellertid inte alla möjlighet att komma till tals och gav heller inte utrymme för några djupare diskussioner. Trots det skulle denna ansats till dialog kunna utgöra en förebild för en genuin deltagardemokrati som på ett effektivt sätt skulle göra det möjligt att föra medborgarna närmare det europeiska projektet och de europeiska institutionerna i linje med Laekenförklaringen. EESK bidrog till och utvecklade insatserna för att öka samrådsverksamheten och öppenheten, bland annat genom regelbundna informations- och diskussionsmöten med det civila samhällets organisationer och dess europeiska nätverk, organiserade tillsammans med konventets presidium, samarbete med de nationella ekonomiska och sociala råden och liknande instanser samt initiativ för att få organisationerna i det civila samhället i kandidatländerna att delta.

2.1.4. Konventet arbetade effektivt, och med hjälp av samrådsmetoden kunde man i tid lägga fram ett komplett och väl avvägt förslag som uppfyller Europeiska rådets önskemål från mötet i Laeken den 14-15 december 2001. Tack vare att konventet lyckades skapa en egen dynamik kunde man göra en vidare tolkning av Laekenförklaringen.

2.1.5. Konventet förmådde engagera de nationella parlamenten, som tidigare i hög grad stod utanför den löpande debatten om de stora europeiska frågorna. Det involverade också kandidatländerna, som deltog i arbetet på samma villkor som medlemsstaterna. De saknade endast rätt att delta i omröstningar, en beslutsform som konventet i själva verket aldrig utnyttjade.

2.1.6. Regeringskonferensen ställs nu inför ett både legitimt och trovärdigt projekt. Det har redan börjat få stor spridning och nå ut till medborgarna. Det är en unik situation där den demokratiska processen föregår den diplomatiska. Dessutom är regeringskonferensen bara en etapp före det avgörande och grundläggande skede då fördraget om upprättande av en konstitution för Europa skall ratificeras, antingen genom folkomröstning eller genom beslut av medlemsstaternas parlament, i samtliga medlemsstater. Det är den första fördragstext som klart och tydligt involverar EU-medborgarna i en gemensam framtid för EU:s medborgare.

2.1.7. Därför är det en av utmaningarna med utkastet till konstitution att presentera en vision av EU:s roll och mål som är mer förståelig och som kan stödjas av Europas folk. Detta kan emellertid bara åstadkommas om EU-institutionerna, och bland dem EESK, bygger upp och bibehåller ett förtroende bland medborgarna.

2.1.8. EESK stöder det utkast till konstitutionellt fördrag som konventet utarbetat. I september 2002 vidarebefordrade kommittén sina prioriteringar till konventet i en resolution(1), och kommittén bidrog aktivt via sina tre observatörer Roger Briesch, Göke Frerichs och Anne-Marie Sigmund(2). För effektivitetens och demokratins skull hoppas kommittén att regeringskonferensen inte kommer att äventyra projektets jämvikt. EESK uppmanar också regeringskonferensen att visa öppenhet och inrätta ett system för att informera och rådfråga det organiserade civila samhället på europeisk och nationell nivå.

2.1.9. Kommittén anser emellertid att det är på sin plats att ta upp två nyckelfrågor med avseende på utkastet till konstitutionellt fördrag:

- Uppfyller utkastet till fördrag de förväntningar från medborgarnas sida som Laekenförklaringen gett uttryck för och som EESK har kunnat konstatera dels via sina ledamöter (som tillhör det civila samhällets viktigaste organisationer i medlemsstaterna), dels i samband med ett flertal konferenser, hearingar och sammankomster som kommittén har anordnat?

- Kan utkastet till fördrag förbättras ytterligare utan att den jämvikt som utkastet representerar äventyras?

2.2. Det konstitutionella fördragets mervärde för EU-medborgarna

I fråga om de artiklar i fördragsutkastet som behandlar konstitutionen och stadgan om de grundläggande rättigheterna (delarna I och II)

2.2.1. Med detta utkast till fördrag har Europa för första gången ett klart fastställt mål: Att skapa en politisk union på de europeiska medborgarnas och de europeiska staternas vägnar. Det är av grundläggande betydelse och mycket positivt att del I (artiklarna 2, 3 och 4) innehåller en tydlig definition av EU:s målsättningar och värderingar. EESK, som har bidragit med ändringsförslag, välkomnar den välbalanserade formuleringen av dessa artiklar. Beträffande målet socialt skydd, som tas upp i artikel I-3, är det bättre att behålla den ursprungliga formuleringen om en hög social skyddsnivå. Att stadgan om de grundläggande rättigheterna infogas i del II i det konstitutionella fördraget innebär en odiskutabel seger för det civila samhället. Den kan åberopas av EU-medborgarna inför de nationella myndigheterna i anslutning till genomförandet av EU-politiken.

2.2.2. Utkastet till fördrag är utformat som en konstitution som skall återspegla det kollektiva medvetandet men är därtill lättare att förstå, mer lättläst och enklare än de gällande fördragen. Sammanslagningen av de tre tidigare pelarna och det gemensamma namnet syftar till att göra det lättare för medborgarna att identifiera sig med unionen, även om man kan beklaga att termen gemenskap med dess betoning på samhörighet har försvunnit. Fördragsutkastet ger medborgarna möjlighet att sätta sig in i vilka befogenheter som är exklusiva för unionen, vilka som är delade och på vilka områden det krävs samordning. Därigenom framgår även på vilka områden de nationella, regionala och lokala befogenheterna upprätthålls. Det nya fördraget, åtminstone del I och II, är lättläst. Även om texten innehåller en hel del EU-jargong har denna till stor del ersatts av termer som riktar sig direkt till medborgarna. Förordningar har exempelvis ersatts av europeiska lagar och direktiv av europeiska ramlagar. En ökad tydlighet och nya bestämmelser när det gäller upphävande av medlemsrättigheter, frivilligt utträde och solidaritetsklausulen stärker bilden av en gemensam målsättning som delas och accepteras av alla.

2.2.3. Utkastet till fördrag gör unionen mer synlig. Att man inrättar en permanent ordförandepost i Europeiska rådet, utan att äventyra den institutionella jämvikten, och en utrikesminister för unionen kan bidra till att ge den europeiska politiken en mänskligare och personligare framtoning. Anledningen till att man inför en särskild artikel avseende unionens symboler i avdelning IV i utkastet till fördrag är att medborgarna skall kunna identifiera sig med unionen och dess värderingar. Att man inrättar en oberoende myndighet för skydd av personuppgifter (artikel 50 i del I) vittnar också om att man vill göra EU öppnare för medborgarnas insyn.

2.2.4. Utkastet till fördrag innehåller förbättringar i form av förstärkt demokratisk legitimitet för unionen och en effektivare beslutsprocess. Det ansvar som ges de nationella parlamenten ("early warning", rätt att väcka talan) kan ses såväl som ett sätt att öka respekten för subsidiaritetsprincipen som ett sätt att få de nationella företrädarna att delta i den europeiska processen. Europaparlamentets val av Europeiska kommissionens ordförande och utökade befogenheter i fråga om kommissionens sammansättning kommer att öka legitimiteten hos den institution som fungerar som unionens motor och som förvaltare av gemenskapsmetoden. Europaparlamentets utökade befogenheter kommer att bidra till att få medborgarna att inse hur viktig denna institution är. Breddningen av röstning med kvalificerad majoritet, parallellt med medbeslutandeförfarandet, bör också bidra till att EU:s beslut och insatser både får ökad legitimitet och blir effektivare.

2.2.5. Det framtida fördraget innehåller en helt ny avdelning (avdelning VI i del I) om unionens demokratiska liv. Den behandlar principerna om representativ demokrati och deltagardemokrati, arbetsmarknadsparternas och den autonoma sociala dialogens roll, Europeiska ombudsmannens ämbetsutövning samt principen om öppenhet. Enligt denna avdelning kommer minst en miljon unionsmedborgare att kunna uppmana kommissionen att lägga fram förslag, vilket skulle kunna ses som ett betydande framsteg för det civila samhället förutsatt att föreskrifterna för genomförandet möjliggör en effektiv uppföljning (artikel 46.4). Den dialog som skall upprättas med kyrkor och filosofiska och konfessionslösa organisationer visar att unionen vill lyssna till medborgarna (artikel 51).

2.2.5.1. Kommittén gläder sig särskilt åt att utkastet till fördrag erkänner deltagardemokrati som en realitet och en integrerad del i den europeiska samhällsmodellen. För att unionens demokratiska legitimitet skall kunna stärkas krävs inte bara att institutionernas befogenheter och ansvar definieras på ett tydligt sätt utan också att man säkerställer en aktiv medverkan från det organiserade civila samhällets sida. Aktiva och engagerade medborgare och organisationer som kanaler för deras synpunkter och insatser är i själva verket oumbärliga för att förverkliga ambitionen att Europa skall bli ett område för frihet, demokrati, rättvisa och trygghet.

I fråga om Europeiska unionens politik och arbetssätt (del III)

2.2.6. I del III, som behandlar unionens politik och funktionssätt, kan man konstatera betydande framsteg med avseende på demokratiseringen (vidgad möjlighet till röstning med kvalificerad majoritet, medverkan av Europaparlamentet och EG-domstolen) och området för frihet, säkerhet och rättvisa.

2.2.6.1. Man kan däremot beklaga att man trots sammanslagningen av de tre pelarna bibehåller särskilda bestämmelser för genomförandet av den gemensamma utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken, trots vissa framsteg och perspektivet av en gemensam diplomatkår. Enhällighet är huvudregeln och det ges inget utrymme för deltagande av medborgarna eller företrädarna för det civila samhället på EU-nivå. Följaktligen är det lämpligt att regelverket för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken innefattar regler om rådfrågning av företrädare för det civila samhället på EU-nivå. Detta är desto viktigare i anslutning till att göra unionens insatser effektiva och väl förankrade på dessa områden. EESK föreslår att frågan studeras på djupet och tas upp till ny granskning i samband med regeringskonferensen, utan att den övergripande balansen i utkastet till konstitutionellt fördrag äventyras.

2.2.7. Det är mycket glädjande att den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen bekräftas. Kommittén fäster stort avseende vid denna och stöder de principer som ligger till grund för EU:s politik i denna fråga. Vi vill understryka att politiken i huvudsak bör syfta till att utveckla de mänskliga och kulturella resurserna och naturtillgångarna i de minst utvecklade länderna och regionerna och på så vis säkerställa lika möjligheter. Inför utvidgningen och övergången till en kunskapsbaserad ekonomi är det nödvändigt att se över prioriteringarna och förenkla genomförandet. EESK föreslår i detta sammanhang en enda fond för territoriell sammanhållning(3) och ser positivt på att artikel 119 i del III ger möjlighet till en omgruppering av strukturfonderna.

2.2.8. EESK välkomnar likaledes att det införs nya bestämmelser som rör den betydelse som tjänster i allmänhetens intresse har för att främja den sociala och territoriella sammanhållningen inom unionen. Främjandet av tjänster av allmänt intresse på hög nivå hade förtjänat att tas upp bland de mål som räknas upp i artikel I-3.

2.2.9. Däremot finns det flera avsnitt i utkastet till konstitutionellt fördrag som det vore befogat att förstärka. På områdena ekonomi, sociala frågor, sysselsättning och hållbar utveckling görs endast små framsteg. Vi uppfattar det ändå som positivt att den fulla sysselsättningen och en i hög grad konkurrenskraftig social marknadsekonomi uttryckligen nämns som unionens mål, samtidigt som vi vill påpeka att detta är något som även bör uttryckas i motsvarande artiklar i del III. Vi efterlyser också en tydligare precisering i fördragsutkastets berörda artiklar av att den ekonomiska och monetära politiken skall bidra till att uppfylla målsättningen med tillväxt och full sysselsättning.

2.2.10. Beträffande samordningen av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken tillför de nya förslagen inte mycket till befintliga regler och insatser, exempelvis i fråga om styresformerna i eurozonen. Medborgarnas förväntningar inriktar sig i hög grad på ett övergripande samhällsprojekt som skapar tillväxt och hållbar sysselsättning. Förväntningarna, som motsvarar de mål som EU ställde upp vid Lissabontoppmötet i mars 2000, är höga och delas i stor utsträckning av det civila samhället i kandidatländerna, vilket EESK har kunnat konstatera via sina enkäter och de sammankomster som kommittén har anordnat. Kommittén har själv utarbetat konkreta förslag rörande ekonomiska och sociala styresformer(4).

2.2.11. Mot bakgrund av Lissabonmålsättningarna skadar alltför stora konkurrenssnedvridningar på inre marknaden dess sammanhållning och dess dynamik. Därför innebär breddningen av tillämpningsområdet för röstning med kvalificerad majoritet att det öppnar sig ett reellt perspektiv av tillnärmning i det utvidgade Europa. När det gäller problemet med enhällighet på skattepolitikens område skulle man kunna använda förfarandet för ett förstärkt samarbete, vilket skulle tillåta en grupp medlemsstater att göra pionjärinsatser i enlighet med gemenskapens regler och utan att det leder till snedvriden konkurrens.

3. Hur kan man förbättra utkastet till fördrag om upprättande av en konstitution så att det i högre grad förankras hos de europeiska medborgarna? EESK:s förslag:

3.1. En tydligare definition av befogenhetsområdena och genomförandet av principen om deltagardemokrati (artikel 46 i del I)

3.1.1. Principen om deltagardemokrati är av grundläggande betydelse med hänsyn till att Europeiska rådet vid sitt möte i Laeken framförde krav på att medborgarna skall föras närmare det europeiska projektet och de europeiska institutionerna. Via de sammankomster, konferenser och hearingar som kommittén anordnade under konventets arbete och med hjälp av det civila samhällets stora europeiska nätverk, har man kunnat konstatera att förväntningarna var stora i såväl medlemsstaterna som kandidatländerna och att det nu råder viss besvikelse över att innehållet i utkastet till fördrag är så magert på detta område.

3.1.2. Artikel I-46 i utkastet till konstitutionellt fördrag är visserligen ett grundläggande framsteg, men man går inte så långt som EESK och det civila samhällets organisationer har önskat och krävt. Principen om deltagardemokrati innefattar faktiskt inte bara att alla aktörer som representerar det organiserade civila samhället skall rådfrågas, de skall också delta aktivt: dels på ett förstadium i processen för utarbetande av politiken och beredning av besluten, dels i genomförandet och uppföljningen av dem.

3.1.3. Kommittén beklagar att det saknas konkreta bestämmelser som innebär att denna princip tillämpas och som gör det möjligt att öka det europeiska civila samhällets tilltro till att EU verkligen bygger på delaktighet. Genom att låta de direkt berörda intressena få delta utgör den civila dialogen ett nyckelelement för att förstärka EU:s demokratiska legitimitet. Men för att denna medborgardialog skall bli verksam måste man precisera ramarna och lokalisera den. Med utgångspunkt i både sammansättning och uppgifter är det EESK:s roll att fungera som katalysator för den civila dialogen och utgöra institutionellt forum för den. Utan att ifrågasätta utkastet till konstitutionellt fördrag begär kommittén följaktligen

- att Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, som i framtiden bör kallas "Europeiska ekonomiska och sociala rådet", skall ingå i förteckningen över de institutioner och organ som utgör unionens institutionella ram (artikel 18.2 i del I).

Genom sin karaktär och genom de uppgifter som EESK tilldelats inom gemenskapens institutionella ram bidrar kommittén i praktiken fullt ut till att förverkliga de mål som EU tilldelats, och till att öka dess demokratiska legitimitet, vilket ligger i medlemsstaternas intresse och allmänintresset.

Det skulle dessutom konkretisera artikel 46.2 som föreskriver: "Unionens institutioner skall föra en öppen, tydlig och regelbunden dialog med de representativa sammanslutningarna och det civila samhället."

Detta dialog- och rådfrågningsförfarande vid utarbetandet av EU-politiken bör utvidgas till alla regionala och lokala nivåer.

- Genom att införa en ny artikel III-297 enligt följande skulle man tydligt kunna definiera Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs uppgifter:

"Europeiska ekonomiska och sociala rådet har inom ramen för den rådgivande funktion som den tilldelats genom artikel I-31 i konstitutionen följande uppgifter:

- Att biträda de lagstiftande och verkställande institutionerna i processen där politiken utarbetas och beslutas, samt i genomförandeprocessen av den.

- Att biträda Europeiska unionen i organisationen av en social dialog, på gemensam begäran från arbetsmarknadsparterna och med all respekt för deras självbestämmanderätt.

- Att underlätta dialogen mellan unionen och organisationer som företräder det civila samhället, i enlighet med principerna i artikel I-46 (1 och 2).

- Att följa unionens externa verksamhet genom att upprätthålla dialogen med det civila samhällets organisationer i tredje land."

3.1.4. Uppföljningen av EESK:s yttranden (rådgivande arbeten, förberedande yttranden och yttranden på eget initiativ) säkerställer kommitténs effektivitet i en genuin deltagardemokrati. Därför föreslår EESK att artikel III-298 kompletteras med följande text:

"EU-institutionerna skall regelbundet rapportera till kommittén om uppföljningen av dess yttranden."

3.2. Att utöka tillämpningen av den representativa demokratin och deltagardemokratin

3.2.1. På ett område som är så betydelsefullt som samordningen av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken är det beklagligt att man inte formulerat regler som ger möjlighet att engagera och rådfråga medborgarna via Europaparlamentet och det civila samhällets organisationer via Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Denna brist bör korrigeras av regeringskonferensen genom att man föreskriver att Europaparlamentet och EESK skall rådfrågas om de övergripande riktlinjerna i medlemsstaternas ekonomiska politik (artikel III.71).

3.2.2. Den öppna samordningsmetodens tillämpningsområde har utsträckts till att omfatta nya områden såsom sociala frågor, företagens konkurrenskraft, forskning och folkhälsa. Det är ändå att beklaga att det saknas regler för att på ett verksamt sätt engagera Europaparlamentet och de nationella parlamenten, EESK, arbetsmarknadsparterna och övriga aktörer i det civila samhället på deras respektive områden.

3.2.3. Med hänsyn till kommitténs sammansättning och ledamöternas sakkunskap vore det lämpligt att utvidga den obligatoriska rådfrågningen av EESK till att omfatta följande områden:

- Tillämpningen av principen om icke-diskriminering (artikel III-7).

- Gemenskapspolitiken för asyl och invandring (artiklarna III-167 och III-168).

- Kultur (artikel III-181)(5).

Detta skulle konkretisera unionens vilja att stärka gemenskapspolitikens demokratiska legitimitet på områden som är av särskild betydelse för de europeiska medborgarna och det civila samhällets organisationer.

3.3. Det organiserade civila samhället och subsidiaritetsprincipen

3.3.1. Tillämpningen av subsidiaritetsprincipen var en av de frågor som diskuterades mest i konventet. Den ingick bland kraven från Europeiska rådets möte i Laeken. I utkastet till konstitution bekräftas på goda grunder att de nationella parlamenten har en roll när det gäller att kontrollera att subsidiaritetsprincipen efterlevs. Här inkluderas också Regionkommittén, som kan väcka talan beträffande rättsakter som enligt författningen kräver remiss till kommittén, utan att den fått status som institution.

3.3.2. I protokollet om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna bekräftas behovet av ett brett samråd innan man lägger fram förslag eller fattar beslut i fråga om rättsakter. Även om protokollet ger de nationella parlamenten rätt att göra invändningar och medlemsstaterna rätt att väcka talan (i förekommande fall på de nationella parlamentens vägnar) lyser det organiserade civila samhället - som företräds av EESK - helt med sin frånvaro i genomförandet av subsidiaritetsprincipen, vilket strider mot artikel I-46 om deltagardemokrati.

3.3.3. Det civila samhällets aktörer har lika goda skäl som de regionala eller lokala myndigheterna att driva ståndpunkten att vissa förslag till rättsakter eller anvisningar inkräktar på deras befogenhetsområden. Det gäller både arbetsmarknadsparterna inom ramen för deras normala förbindelser och det civila samhällets övriga aktörer, med avseende på alla alternativa regleringsformer (medbestämmande, självbestämmande, uppförandekodexar osv.) som kan komplettera eller ersätta lagstiftning. I vitboken om EU:s styrelseformer(6) har kommissionen själv lyft fram den framtida betydelsen av dessa nya organisationsformer i samhället. De skall ses som en del av den funktionella subsidiariteten och samtidigt som en garanti för bättre gensvar på medborgarnas farhågor och önskemål samt för effektivare åtgärder från unionens sida.

3.3.4. EESK föreslår därför följande:

- Protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna bör kompletteras.

- Med hänsyn till principen om likställdhet med Regionkommittén bör Europeiska ekonomiska och sociala kommittén få rätt att väcka talan vid EG-domstolen i fråga om rättsakter där konstitutionen föreskriver remiss. Utkastet till konstitutionellt fördrag, artikel III-270.3, bör ändras på denna punkt.

EESK skulle i alla händelser få denna rätt att väcka talan om kommittén inkluderas i EU:s institutionella ram.

Bryssel den 24 september 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) EESK:s "Resolution riktad till konventet om EU:s framtid" av den 19 september 2002 som antogs vid plenarsessionen den 18-19 september 2002, EUT C 61, 14.3.2003.

(2) Suppleanter: Jan Olsson, Giacomo Regaldo (som ersättare för John M. Little från och med september 2002) och Mario Sepi (som ersättare för Gianni Vinay från och med september 2002).

(3) Se EESK:s förberedande yttrande av den 25 september 2003: "Ekonomisk och social sammanhållning: regionernas konkurrenskraft, styresformer och samverkan" - CESE 1178/2003.

(4) Se EESK:s initiativyttrande av den 12 december 2002: "Ekonomiska styresformer i EU", EUT C 85, 8.4.2003.

(5) Kommittén vill understryka att artikel I-31 i utkastet till konstitutionellt fördrag föreskriver att Ekonomiska och sociala kommittén skall vara sammansatt av aktörer som är representativa för det civila samhället, bland annat på kulturområdet. Det är följaktligen logiskt med en föreskrift att kommittén skall rådfrågas på detta område.

(6) KOM(2001) 428 slutlig, 25.7.2001.