Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om förvaltningsåtgärder för hållbart utnyttjande av fiskeresurserna i Medelhavet och om ändring av förordningarna (EG) nr 2847/93 och (EG) nr 973/2001

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

I. Inledning

Forskare har upprepade gånger påpekat att flera fiskbestånd i Medelhavet är i mycket dåligt skick och att det nuvarande fiskemönstret är otillräckligt för att säkra ett hållbart fiske. Trots den ökade fiskeansträngningen har den totala produktionen och fångstnivåerna stadigt minskat jämfört med avkastningen för 20 år sedan eller längre tillbaka. Till exempel har den totala fångstnivån per fiskeansträngning i några av de mest produktiva områdena, såsom Adriatiska havet och sicilianska sundet, fallit med mer än 60 %. När det gäller kammussla har fångstnivåerna minskat med mer än 90 %. Liknande exempel finns för andra områden och resurser.

Det har skett en minskning i avkastningen även om man tar hänsyn till att mängden fisk som kastas överbord har minskat. Mängden fisk som kastas överbord har minskat kraftigt på grund av nedgången i de tidigare så rika bestånden, vilket har gjort det mer lönsamt att landa arter och storlekskategorier som tidigare vanligtvis kastades överbord.

Lekbeståndets biomassa är mycket låg i flera viktiga bestånd. Skyddet av ungfisk är av grundläggande betydelse för att trygga både beståndens produktionspotential och en säkerhetsnivå för vuxen fisk i populationerna. Detta kan uppnås både genom att förbättra fiskemetodernas selektivitet och genom att skydda uppväxtområden.

I Medelhavet utnyttjas för närvarande all den fisk och alla de fångstplatser som finns ner till ett djup på mer än 800 meter genom att flera fiskemetoder används samtidigt eller efter varandra. Genom att gradvis utöka fisket till fångstplatser utanför kusten och fiska efter antingen nya bestånd eller nya delar av redan överfiskade bestånd, har man fram till helt nyligen kunnat säkra möjligheten för fisket i Medelhavet att stadigt kunna växa.

För att kunna utnyttja djupare fångstplatser är det nödvändigt att använda ett mer försiktigt tillvägagångssätt eftersom sådana biologiska system producerar mindre, vilket gör djuphavsfisk mer sårbara för fiske och eftersom det finns viktiga men ännu inte väl identifierade livsmiljöer.

II. Kommissionens handlingsplan för att bevara och på ett hållbart sätt bruka fiskeresurserna i Medelhavet

I samband med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken antog kommissionen ett meddelande till rådet och Europaparlamentet om upprättande av gemenskapens handlingsplan för att inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken bevara och på ett hållbart sätt bruka fiskeresurserna i Medelhavet (KOM (2002) 535 slutlig av den 9 oktober 2002). I denna handlingsplan redogjorde kommissionen för huvudpunkterna i den framtida fiskeripolitiken för Medelhavet och betonade särskilt bevarandepolitiken.

I handlingsplanen betonas Medelhavets särskilda egenskaper. Det betyder att även om de mål för gemenskapens fiskeriförvaltning som fastställs i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 måste vara desamma för Medelhavet som för andra gemenskapsområden, måste instrumenten för att nå dessa mål anpassas efter Medelhavsfiskets särskilda egenskaper, både för att ta hänsyn till de olika biologiska, geografiska och juridiska förhållandena i området och för att bygga på fiskeriorganisationernas erfarenhet och praxis.

I december 2002 antog rådet slutsatserna om denna handlingsplan. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén antog sitt yttrande den 26 mars 2003. Europaparlamentet antog sin resolution den 19 juni 2003. Slutsatserna stödjer i stort kommissionens strategi, men lägger en annan tonvikt på vissa punkter.

Två delar i handlingsplanen är särskilt viktiga: 1) Uppdateringen av förordningen om tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet (förordning 1626/94) och införandet av gemenskapsförvaltning av fiskeansträngningen i området och 2) diskussionen om en eventuell ökning av gemenskapens medlemsstaters fiskejurisdiktion i Medelhavet, om möjligt som en del av ett bredare multilateralt initiativ med deltagare från områdets övriga kuststater. Det här förslaget rör det första av dessa två mål. Det andra kommer att behandlas på en diplomatisk konferens som gemenskapen tagit initiativ till i november 2003 i Venedig.

III. Den föreslagna förordningens struktur och innehåll

Genom förslaget revideras och ersätts bestämmelserna i förordning 1626/94 samtidigt som vissa delar behålls som är vida accepterade av dem som berörs av fisket i Medelhavet och av allmänheten. Förslaget tar hänsyn till de rekommendationer eller synpunkter som lämnats av Europeiska kommissionens vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommitté för fiskerinäringen (STECF), av FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations allmänna kommission för fiske i Medelhavet (AKFM) och av Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (ICCAT) samt av medlemsstaterna i deras förslag till särskilda återhämtningsplaner. Förslaget tillför också vissa viktiga nya inslag som de berörda parterna uppmärksammat kommissionen på vid regionala seminarier och per korrespondens.

Genom förslaget

- införs nya tekniska bestämmelser för att förbättra selektiviteten i släpnät med en nu gällande maskstorlek på 40 mm, utan att omedelbart öka maskstorleken. I förslaget förespråkas att den minsta maskstorleken ökas i två etapper till 60 mm under de kommande sex åren.

- skärps det rådande förbudet mot användning av släpredskap i kustområden.

- begränsas den totala storleken på vissa fiskeredskap som påverkar fiskeansträngningen.

- införs ett förfarande för att inrätta områden som är tillfälligt eller permanent fredade från vissa fiskemetoder, både i gemenskapens och internationella vatten.

- föreskrivs införande av förvaltningsplaner för Medelhavet som kombinerar förvaltning av fiskeansträngningen med tekniska bestämmelser.

- införs bestämmelser som skall se till att fritidsfiske bedrivs på ett sätt som i mindre utsträckning stör yrkesfisket och som inte äventyrar vissa resursers hållbarhet.

- delegeras befogenheter till medlemsstaterna så att de i sina egna territorialvatten och på vissa villkor själva kan reglera fiskeverksamhet som inte har någon större betydelse på gemenskapsnivå eller inverkan på miljön, även visst lokalt fiske som för närvarande är tillåtet enligt gemenskapslagstiftningen.

Genom förslaget införs även bevarandeåtgärder i förvaltningszonen på 25 sjömil runt Malta enligt riktlinjerna i anslutningsfördraget till Europeiska unionen 2003.

Förslagets struktur

Förslaget innehåller följande avsnitt:

Kapitel I: Räckvidd och definitioner

I detta avsnitt fastställs förordningens geografiska räckvidd och vissa tekniska begrepp definieras.

Kapitel II: Skyddade arter och livsmiljöer

I detta avsnitt inkorporeras skyddet av vissa marina arter i enlighet med olika internationella konventioner i den gemensamma fiskeripolitiken och det fastställs bestämmelser om skydd av sjögräsbeväxta havsbottnar från vissa fiskeredskap.

Kapitel III: Skyddade områden

Skyddade områden i vilka vissa typer av fiske är förbjudna eller begränsade anses vara ett potentiellt effektivt instrument för att skydda unga exemplar av ett antal arter och havsmiljön. I denna del av förslaget fastställs ett förfarande för att upprätta sådana områden. Det förslås också att medlemsstaterna får upprätta sådana områden inom sina territorialvatten, förutsatt att kommissionen informeras om detta och kan granska ärendet.

Kapitel IV: Begränsningar för fiskeredskap

I denna del av förslaget fastställs villkor för användningen av fiskeredskap, i syfte att förbjuda eller begränsa användningen av redskap som kan inverka negativt på havsmiljön och för att säkerställa minimikrav på selektivitet för tillåtna redskap för att skydda ungfisk och minska andelen fisk som kastas överbord.

Ett av förslagets grundläggande mål är att gradvis öka den nu gällande maskstorleken för bottentrål till 60 mm (från dagens 40 mm). Detta skulle öka storleksselektiviteten och säkerställa högre avkastning och större möjligheter för ungfisk att nå vuxen mognad och bidra till att fylla på bestånden. Det föreslås att denna process görs i etapper, genom en ökning av maskstorleken till 50 mm före utgången av 2005 och till 60 mm före utgången av 2008. Andra åtgärder på kort sikt, såsom fredade områden och begränsad fiskeansträngning, borde hjälpa till att öka storleken på både fiskbestånden och enskilda fiskar, vilket på kort sikt kommer att minska den inverkan som framtida större maskstorlekar kommer att få på avkastningen.

Trålredskapens selektivitet bestäms även av hur redskapet är monterat. De bestämmelser i förordningen om anordningar som får sättas fast på trålredskap, förordning nr 3440/84, måste kompletteras med bestämmelser om montering av trålredskap för att ta hänsyn till den fiskeritekniska utvecklingen.

Förslaget innehåller regler för största storlek på vissa fiskeredskap i syfte att sätta en gräns för fiskeansträngningen.

Det är fortfarande viktigt att skydda kustområden från trålfiske, både för att skydda ungfiskens uppväxtområden och för att bevara känsliga livsmiljöer. Därför föreslås gemenskapsregler för hur nära kusten vissa redskap får användas.

Kapitel V: Minimistorlek på marina organismer

I Medelhavet fiskas efter flera arter i alla utvecklingsstadier. Minsta landningsstorlek är fortfarande ett viktigt instrument för att ungfisk skall kunna nå mogen ålder och reproducera sig.

Tvåkönade arter är särskilt känsliga för intensivt och icke selektivt utnyttjande. Vissa av dem, som är mycket viktiga för lokala fiskegemenskapers fortbestånd, rapporteras ha dött ut eller håller på att dö ut. Det är därför viktigt att fastställa minsta landningsstorlek för de resurserna, även om flertalet av dem huvudsakligen fångas vid kustfiske.

För kummel föreslås en metod i flera olika etapper. En tillfällig minskning av landningsstorleken till 15 cm föreslås, eftersom den bättre stämmer överens med selektiviteten i den nuvarande 40 mm-maskan, till följd av ändringar i fiskeredskapets montering, och med den föreslagna maskstorleken på 50 mm. När maskstorleken ökas till 60 mm (fr.o.m. 2009) bör det införas en minsta landningsstorlek på 20 cm som stämmer överens med den maskans selektivitet.

I AKFM:s rekommendation 2002/1 och i STECF:s yttrande föreskrivs att små pelagiska bestånd bör skördas efter den första mognadsprocessen. Mot bakgrund av dessa råd har minsta landningsstorlek för ansjovis reviderats och en ny storlek har införts för sardin.

Kapitel VI Icke yrkesmässigt fiske

Detta kapitel ägnas åt behovet av att fastställa gränser för fritidsfisket för att säkerställa att denna verksamhet inte stör det yrkesmässiga fisket eller hindrar ett hållbart utnyttjande av bestånden. Från fritidsfisket bör det också inkomma uppgifter om långvandrande arter, såsom tonfisk, svärdfisk och stora pelagiska hajar.

Kapitel VII Förvaltningsplaner

De många olika arterna i Medelhavet och fiskemetodernas tekniska samspel föranleder att det vid behov antas integrerade förvaltningssystem på gemenskapsnivå. Förslag på planer kan lämnas av medlemsstaterna eller av en regional rådgivande nämnd och skall godkännas av rådet på förslag från kommissionen.

Även om kommissionen föreslår att förvaltningen av kustfiske efter bestånd som inte är gemensamma till stor del bör delegeras till medlemsstaterna, måste medlemsstaterna genomföra förvaltningsplaner före utgången av 2004 för sådant fiske som bedrivs inom deras territorialvatten med andra redskap än trål.

Kapitel VIII Kontrollåtgärder

I detta kapitel föreslås regler för att förbättra efterlevnaden och kontrollen av fisket i Medelhavet, såsom utvalda hamnar och en lägre minimikvantitet för registrering av fångster i loggböcker.

Kapitel IX Långvandrande arter

Genom rådets förordning (EG) nr 973/2001 avskaffas gemenskapens tidigare minsta landningsstorlek på 120 cm för svärdfisk i syfte att fastställa en ny minsta landningsstorlek som överensstämmer både med reproduktionsstorleken och med det nuvarande fiskemönstret. ICCAT har emellertid inte antagit en rekommendation om detta. Eftersom gemenskapen står för mer än 75 % av fångsterna av svärdfisk i Medelhavet bör det införas en ny minsta storlek som skall gälla i gemenskapen samt en specifikation för långrev som stämmer överens med denna gräns samt ett fiskestopp på fyra månader från och med början av oktober till och med slutet av januari för långrevsfartyg som fiskar efter vissa långvandrande arter för att kraftigt minska fångsterna av ung svärdfisk.

Trots rådets förordning nr 1239/98 har det under senare år noterats stor illegal verksamhet där drivnät används för att fånga långvandrande arter. För att motverka detta föreslås ett förbud mot att fånga långvandrande arter med bottensatta garn och förankrade flytgarn. Dessutom föreslås en storleksbegränsning för kombinerade bottensatta garn och en specifikation på garntjockleken. Båda reglerna, även om de inte påverkar avkastningen av arter som det vanligtvis fiskas efter i småskaligt fiske, borde förbättra efterlevnaden av rådets förordning nr 1239/98 och bidra till minskad dödlighet bland små valdjur.

Kapitel X Bestämmelser för farvattnen runt Malta

Genom detta kapitel genomförs de bestämmelser i 2003 års anslutningsakt för Malta som antogs för att begränsa fisket i förvaltningszonen på 25 sjömil till kustfiske för fartyg som är kortare än 12 meter, utom för ett begränsat antal större fartyg som bedriver särskilt fiske. Dessa bestämmelser ligger i linje med den gemensamma fiskeripolitikens strategi för Medelhavet, nämligen att förbättra förvaltningen av fiskeansträngningen, genom att fördela den på olika områden beroende på typen av fiskefartyg och fångstmiljöer, och att förbättra fiskemönstret genom tekniska bestämmelser, däribland förbud mot användning av vissa fiskeredskap i vissa områden.

Kapitel XI Slutbestämmelser

Detta kapitel innehåller bestämmelser om kommissionens antagande av tillämpningsförordningar och om upphävande av tidigare gemenskapslagstiftning för fisket i Medelhavet.

IV. Kompletterande nationella åtgärder

Detta förslag utgör ramen för gemenskapens förvaltning av fiskeresurserna i Medelhavet. Det innehåller ett stort antal gemenskapsregler för fisket som är av allmänt intresse, förfaranden för att ytterligare utveckla gemenskapens regler, såsom förvaltningsplaner för fisket, och skyldigheten för medlemsstaterna att ta fram nationella bestämmelser för det fiske som enbart bedrivs inom deras territorialvatten.

Det bör påminnas om att enligt artiklarna 9 och 10 i rådets förordning 2371/2002, ramförordningen för den gemensamma fiskeripolitiken, får en medlemsstat, efter att ha anmält det, vidta icke-diskriminerande åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskeriresurserna inom en gräns på 12 sjömil från dess baslinjer, och i andra vatten under dess jurisdiktion vidta åtgärder som endast gäller fiskefartyg som för dess flagg.

Medlemsstater runt Medelhavet uppmanas att vidta de nationella åtgärder som krävs för att säkra bevarandet av fiskeresurserna eller skydda det marina ekosystemet.

V. Samråd med berörda parter

Kommissionen har under utarbetandet av detta förslag två gånger rådfrågat fiskerinäringen runt Medelhavet. Näringens synpunkter vid dessa samråd har påverkat vissa av de viktigaste delarna. Idén med att upprätta integrerade förvaltningsplaner som sammankopplar förvaltningen av fiskeansträngningen med de tekniska bestämmelserna, bevarandet och skärpningen av förbudet mot trålredskap i kustområden, behovet av att sätta gränser för fritidsfisket, behovet av att förbättra fiskemönstret på kort sikt genom fredade områden/fredningstider i ställer för en allmän maskstorleksökning och delegeringen till medlemsstaterna av vissa lokala förvaltningsbeslut var idéer som starkt förespråkades av fiskerinäringens företrädare.

2003/0229 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om förvaltningsåtgärder för hållbart utnyttjande av fiskeresurserna i Medelhavet och om ändring av förordningarna (EG) nr 2847/93 och (EG) nr 973/2001

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EUT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [2], och

[2] EUT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) Bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken [3] gäller för Medelhavet.

[3] EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

(2) Gemenskapen godkände genom rådets beslut 98/392/EG [4] Förenta nationernas havsrättskonvention som innehåller vissa principer och bestämmelser för bevarande och förvaltning av havets levande resurser. I enlighet med artikel 122 i konventionen kan Medelhavet klassificeras som ett halvslutet hav och gemenskapen försöker samordna förvaltningen och bevarandet av de levande akvatiska resurserna med andra kuststater.

[4] EGT L 179, 23.6.1998, s. 1.

(3) Enligt beslut 98/416/EG [5] är gemenskapen avtalsslutande part till Avtalet om Allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (nedan kallad AKFM). AKFM-avtalet ger en ram för regionalt samarbete när det gäller bevarande och förvaltning av marina resurser i Medelhavet genom att anta rekommendationer på det område som AKFM-avtalet omfattar vilka blir bindande för de avtalsslutande parterna.

[5] EGT L 190, 4.7.1998, s. 34.

(4) De biologiska, sociala och jurisdiktionsmässiga förhållandena för fisket i Medelhavet kräver att gemenskapen skapar en särskild förvaltningsram.

(5) Gemenskapen har förbundit sig att tillämpa försiktighetsprincipen genom att vidta åtgärder avsedda att skydda och bevara levande akvatiska resurser och marina ekosystem och se till att de utnyttjas på ett hållbart sätt.

(6) Den förvaltningsordning som föreskrivs i denna förordning omfattar verksamhet i samband med fiske efter bestånd i Medelhavet som bedrivs av gemenskapens fartyg, både i gemenskapens vatten och i internationella vatten, av tredjelands fartyg i medlemsstaternas fiskezoner och av unionens medborgare i Medelhavet.

(7) För att inte hindra den vetenskapliga forskningen bör bestämmelserna i denna förordning inte tillämpas på sådan verksamhet som bedrivs i forskningssyfte.

(8) Det bör skapas en effektiv förvaltningsram som på ett lämpligt sätt fördelar ansvaret mellan gemenskapen och medlemsstaterna.

(9) Det rigorösa skydd av vissa marina arter som redan ges genom rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter [6] och som gäller för hav som faller under medlemsstaternas överhöghet bör utvidgas till att även gälla Medelhavet.

[6] EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

(10) Det är nödvändigt att anta nya tekniska bestämmelser för fisket som ersätter dem som lades fast i rådets förordning (EG) nr 1626/94 av den 27 juni 1994 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna i Medelhavet [7] för att ta hänsyn till nya vetenskapliga rön. Hänsyn bör också tas till de viktigaste delarna i handlingsplanen för att inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken bevara och på ett hållbart sätt bruka fiskeresurserna i Medelhavet [8].

[7] EGT L 171, 6.7.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 973/2001 (EGT L 137, 19.5.2001, s. 1).

[8] KOM(2002) 535 slutlig

(11) Förordning (EG) nr 1626/94 bör därför upphöra att gälla.

(12) Överdrivna fångster av individer som inte uppfyller storlekskraven bör undvikas. Det är därför nödvändigt att skydda vissa områden där ungfisk samlas och ta hänsyn till de lokala biologiska förhållandena.

(13) Fiskeredskap som är alltför skadliga för den marina miljön eller som leder till att vissa bestånd töms ut bör förbjudas eller omfattas av stränga regler.

(14) För att undvika att antalet döda unga exemplar ökar ytterligare och för att avsevärt minska mängden döda marina organismer som kastas överbord från fiskefartyg, bör det föreskrivas större maskor och krokar i trålnät, bottensatta garn och långrev som används för fiske efter vissa arter av marina organismer samt obligatorisk användning av kvadratiska maskor.

(15) Ökningen av maskstorleken i bottentrålar bör föregås av en övergångsperiod och det bör därför fastställas några kännetecken för hur trålen skall monteras som gör den för tillfället använda maskstorleken mer selektiv.

(16) Förvaltningen av fiskeansträngningen bör vara det främsta instrumentet för att skapa hållbart fiske i Medelhavet. Det är därför lämpligt att fastställa de totala storlekarna på de viktigaste typerna av passiva fiskeredskap för att begränsa en av de faktorer som påverkar den fiskeansträngning som görs.

(17) Delar av kustzonen bör förbehållas selektiva fiskeredskap som används av småskaliga fiskare för att på så sätt skydda uppväxtområden och känsliga livsmiljöer och förbättra den sociala hållbarheten i fisket i Medelhavet.

(18) Det är lämpligt att fastställa minsta landningsstorlek för vissa marina organismer för att både förbättra utnyttjandet av dem och för att fastställa normer som kan ligga till grund för medlemsstaterna när de utarbetar sina förvaltningsordningar för kustfisket. Vissa fiskeredskaps selektivitet bör därför i möjligaste mån överensstämma med de minsta landningsstorlekar som fastställts för vissa arter eller grupper av arter som fångas med det redskapet.

(19) För att inte hindra utsättning eller flyttning av fiskbestånd bör åtgärder som är nödvändiga för att bedriva sådan verksamhet vara tillåtna, förutsatt att de inte äventyrar den berörda artens hållbarhet.

(20) Eftersom fritidsfisket är mycket stort i Medelhavet bör det säkerställas att detta bedrivs på ett sätt som inte väsentligt stör det yrkesmässiga fisket, som är förenligt med ett hållbart utnyttjande av de levande akvatiska resurserna och som överensstämmer med gemenskapens skyldigheter gentemot regionala fiskeriorganisationer.

(21) Med tanke på vad som kännetecknar många typer av fisken i Medelhavet, som är begränsade till vissa geografiska delzoner, och med hänsyn till traditionen att förvalta ansträngningen på lokal nivå, bör det föreskrivas att det skall upprättas förvaltningsplaner på gemenskapsnivå och på nationell nivå som särskilt kombinerar förvaltningen av ansträngningen med särskilda tekniska åtgärder.

(22) För att säkerställa en effektiv kontroll av fiskeverksamheten bör det antas vissa särskilda åtgärder som kompletterar eller är strängare än dem som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken [9]. I synnerhet bör den nuvarande gränsen på 50 kg levande vikt sänkas för alla andra arter än långvandrande och små pelagiska arter som fångas i Medelhavet och som måste registreras i loggboken.

[9] EGT L 261, 20 10.1993, s. 1.

(23) Eftersom gemenskapens fiske står för mer än 75 % av fångsterna av svärdfisk i Medelhavet, är det lämpligt att ändra rådets förordning (EG) nr 973/2001 av den 14 maj 2001 om tekniska bestämmelser för bevarande av vissa fiskbestånd av långvandrande arter [10] och fastställa en minsta landningsstorlek inom gemenskapen tillsammans med specifikationer för långrev som stämmer överens med denna gräns samt ett fyra månader långt förbud mot långrevsfiske för att skydda ung svärdfisk.

[10] EGT L 137,19.5.2001, s. 1.

(24) Det bör antas gemenskapsbestämmelser för fiske i farvattnen runt Malta i enlighet med riktlinjerna i anslutningsfördraget, särskilt artikel 21 och bilaga III till detta. Det bör införas en skyldighet att inneha särskilda fisketillstånd för att få tillträde till dessa vatten.

(25) De åtgärder som behövs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [11].

[11] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(26) Ändringar till bilagorna till denna förordning bör också antas i enlighet med beslut 1999/468/EG.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel IRäckvidd och definitioner

Artikel 1 Räckvidd

1. Denna förordning skall tillämpas

a) på bevarande, förvaltning och utnyttjande av levande akvatiska resurser när sådan verksamhet bedrivs

i) i de farvatten i Medelhavet som ligger öster om longitud 5°36' V (nedan kallade Medelhavet) och som lyder under medlemsstaternas överhöghet eller jurisdiktion,

ii) av medlemsstaternas fiskefartyg i Medelhavet utanför de farvatten som anges i led i,

iii) av medlemsstaternas medborgare, utan att det påverkar flaggmedlemsstatens huvudsakliga ansvar, i Medelhavet utanför de farvatten som anges i led 1, och

b) på saluföring av fiskeriprodukter som fångats i Medelhavet.

2. Denna förordning skall inte tillämpas på sådan fiskeverksamhet som endast bedrivs i vetenskaplig syfte med tillstånd från och under överinseende av en eller flera berörda medlemsstater.

Artikel 2 Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

(1) släpredskap: varje fiskeredskap som antingen bogseras med hjälp av fiskefartygets maskinstyrka eller dras in med vinschar medan fiskefartyget ligger förankrat eller seglar långsamt, särskilt släpnätsredskap och skrapredskap.

(2) släpnät: trål, fartygsvad/not och landvad/not.

(3) trålredskap: nät som aktivt bogseras av fartygets huvudmotor och som består av en kon- eller pyramidformad kropp (trålkropp) som är sluten baktill med en snörplina och som kan fortsätta vid öppningen genom vingarna eller monteras på en fast ram. Nätet kan öppnas i sidled antingen med trålbord eller med en bom eller ram av varierande form och storlek. Sådana nät kan släpas antingen på botten (bottentrål) eller i vattenpelaren (pelagisk trål).

(4) fartygsvad/not: instängningsredskap eller vad/not som sätts ut och dras in med hjälp av vajrar och vinschar från ett seglande eller förankrat fartyg, men som inte bogseras av fartygets huvudmotor, och som består av två sidovingar och en skedformad strut i mitten eller en kasse baktill. Den kan användas både vid ytan och ner till botten beroende på målart.

(5) landvad/not: instängningsredskap och vad/not som sätts ut från ett fartyg och manövreras från land.

(6) skrapredskap: redskap som aktivt bogseras av fartygets huvudmotor och används för att fånga musslor, och som består av en nätkasse eller metallkorg som är monterad på en fast ram av varierande storlek och form, och vars undersida är utrustad med ett skrapblad som kan vara antingen rundat, vasst eller tandat och kan var utrustat med lastbord och dykbrädor. Vissa skrapredskap är också mekaniserade och försedda med hydraulisk utrustning (hydrauliskt skrapredskap).

(7) skyddat område: ett geografiskt avgränsat havsområde i vilket all eller viss fiskeverksamhet är tillfälligt eller permanent förbjuden eller begränsad för att förbättra utnyttjandet och bevarandet av levande akvatiska resurser eller för att skydda marina ekosystem.

(8) garn: varje nät bestående av ett enda nätstycke som hålls stående i vattnet med flöten och vikter. Det fångar levande akvatiska organismer genom insnärjning eller garning. Beroende på vikt och flytförmåga kan garnen användas för att fiska antingen i vattenpelaren och upp till vattenytan (förankrat flytgarn och drivgarn) eller nära botten (bottensatta garn).

(9) förankrat flytgarn: varje garn som på något sätt är fastsatt eller kan sättas fast i havsbotten och som flyter på medeldjupt vatten och upp till vattenytan.

(10) drivgarn: varje garn som flyter på vattenytan eller på en viss nivå under vattenytan med hjälp av flytanordningar och som driver fritt med strömmen, samt oftast med det fartyg vid vilket det är fäst. Det kan vara utrustat med drivankare eller andra flytanordningar för att stabilisera garnet eller begränsa dess drivförmåga.

(11) bottensatta garn: varje garn som på något sätt är fastsatt eller kan sättas fast i havsbotten och som stannar kvar på plats nära botten.

(12) bottensatta nät: ett grimgarn, ett bottensatt garn eller ett kombinerat bottensatt nät.

(13) grimgarn: varje förankrat garn som består av två eller flera nätstycken som alla hänger parallellt på en enda huvudlina, och som på något sätt är fastsatt eller kan sättas fast i havsbotten.

(14) kombinerade bottensatta nät: varje bottensatt garn kombinerat med ett grimgarn som utgör den nedre delen.

(15) instängningsredskap: varje redskap som fångar fisk genom att stänga in fisken både från sidan och underifrån.

(16) snörpvad/ringnot: varje instängningsredskap med en botten som dras ihop med en snörpvajer som löper genom en rad ringar längs underteln och som gör att nätet dras ihop och stängs.

(17) fritidsfiske: fiske efter levande akvatiska resurser som bedrivs som rekreation eller sport.

(18) anordningar som samlar fisken: utrustning som flyter på havsytan och som drar till sig (undertill) antingen ungfisk eller vuxna exemplar av långvandrande arter.

Kapitel II Skyddade arter och livsmiljöer

Artikel 3 Skyddade arter

1. Det är förbjudet att med avsikt fånga, behålla ombord, omlasta eller landa de marina arter som anges i bilaga IV till rådets direktiv 92/43/EEG [12].

[12] EGT L 206, 22.7.1992, s. 7.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 skall det vara tillåtet att behålla ombord, omlasta eller landa de marina arter som avses i punkt 1 och som fångas oavsiktligt, om denna verksamhet är nödvändig för att främja djurens återhämtning och under förutsättning att de berörda behöriga myndigheterna i medlemsstaten i vederbörlig ordning har underrättats i förväg.

Artikel 4 Skyddade livsmiljöer

Det är förbjudet att använda trålnät, skrapredskap, burar, snörpvad/ringnot, fartygsvad/not, landvad/not eller liknande redskap på havsbottnar beväxta med posidonia (Posidonia oceanica) eller andra marina fanerogamer.

Kapitel III Skyddade områden

Artikel 5 Skyddade områden i gemenskapen

1. Medlemsstaterna skall före den 30 juni 2004 underrätta kommissionen om inrättandet av skyddade områden både inom och utanför territorialvattnen.

2. På grundval av de uppgifterna och alla andra relevanta uppgifter, skall rådet före den 31 december 2004 utse skyddade områden, framför allt sådana som helt eller delvis ligger utanför medlemsstaternas territorialvatten, och ange vilken typ av fiskeverksamhet som är förbjuden eller tillåten i de områdena.

3. Rådet får därefter utse andra skyddade områden på grundval av ny relevant vetenskaplig information.

Artikel 6 Skyddade områden i medlemsstaterna

1. Medlemsstaterna skall före den 31 december 2004 utse andra skyddade områden inom sina territorialvatten i vilka fiske får förbjudas eller begränsas i syfte att bevara och förvalta levande akvatiska resurser eller behålla eller förbättra de marina ekosystemens bevarandestatus. De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna skall besluta om vilka fiskeredskap som får användas i dessa skyddade områden samt lämpliga tekniska bestämmelser som inte får vara mindre stränga än gemenskapens bestämmelser.

2. Medlemsstaterna får därefter utse andra skyddade områden på grundval av ny relevant vetenskaplig information.

3. Kommissionen skall underrättas om de åtgärder som avses i punkterna 1 och 2.

4. Om ett föreslaget skyddat område inom en medlemsstats territorialvatten kan tänkas påverka en annan medlemsstats fartyg, skall det endast utses efter det att kommissionen, medlemsstaten och den berörda regionala rådgivande nämnden har rådfrågats i enlighet med förfarandet i artikel 8.3-8.6 i förordning (EG) nr 2371/2002.

5. Om kommissionen anser att de åtgärder som anmälts enligt punkt 3 inte är tillräckliga för att säkerställa ett tillräckligt högt skydd för resurserna och miljön, får den, efter att ha rådfrågat medlemsstaten, begära att medlemsstaten ändrar åtgärden eller föreslå att rådet utser ett skyddat område eller anpassar de tekniska åtgärderna för vattnet i fråga.

Kapitel IV Begränsningar för fiskeredskap

Artikel 7 Förbjudna fiskeredskap och fiskemetoder

Följande får varken användas vid fiske eller hållas ombord:

a) Giftiga, bedövande eller frätande ämnen.

b) Apparater som alstrar elektriska urladdningar.

c) Sprängämnen.

d) Ämnen som kan explodera om de sammanblandas.

e) Släpredskap för att skörda röda koraller.

f) Tryckluftshammare eller andra slagredskap för att samla in arter som håller till i klippor.

Artikel 8 Minsta maskstorlek

1. Det är förbjudet att använda släpnät, instängningsredskap eller garn för fiske efter fläckpagell, eller ha sådana redskap ombord, om inte maskstorleken i den del av redskapet där maskstorleken är minst överensstämmer med de maskstorlekar som anges i punkterna 3-6.

2. Maskstorleken skall fastställas enligt de förfaranden som anges i kommissionens förordning (EG) nr 129/2003 [13].

[13] EGT L 22, 25.1.2003, s. 5.

3. För andra släpnät än de som anges i punkt 4 skall minsta maskstorlek vara

1) 40 mm, till och med den 31 december 2005,

2) 50 mm, från och med den 1 januari 2006,

3) 60 mm, från och med den 1 januari 2009.

4. För pelagiska trålredskap som används för fiske efter sardin och ansjovis skall minsta maskstorlek vara 20 mm, om dessa arter utgör minst 85 % av fångsten i levande vikt efter sortering.

5. För instängningsredskap skall minsta maskstorlek vara 14 mm.

6. För garn som används vid fiske efter fläckpagell skall minsta maskstorlek vara 100 mm, om denna art utgör minst 20 % av fångsten i levande vikt, .

7. På en medlemsstats begäran får kommissionen medge ett undantag från bestämmelserna i punkterna 3, 4 och 5 för fartygs- och landvad/not som omfattas av en sådan förvaltningsplan som avses i artikel 17 och under förutsättning att det berörda fisket är mycket selektivt och har försumbar inverkan på den marina miljön.

Medlemsstaterna skall ge en uppdaterad vetenskaplig och teknisk motivering för ett sådant undantag.

Artikel 9 Minsta krokstorlek

1. Det är förbjudet att använda långrev med krokar med en total längd som är mindre än 5 cm och en bredd som är mindre än 2,5 cm, och att ha sådana redskap ombord, för alla fiskefartyg som använder långrev och som landar eller har en kvantitet fläckpagell (Pagellus bogaraveo) ombord som utgör mer än 20 % av fångsten i levande vikt efter sortering.

2. Vid tillämpningen av punkt 1

a) skall krokars totala längd mätas som skaftets längsta totala längd från den del av kroken som används för att fästa linan, och vanligtvis är formad som ett öga, till böjens högsta punkt,

(b) skall krokars bredd mätas som det största horisontella avståndet från skaftets yttre del till hullingens yttre del.

Artikel 10 Tillbehör till och montering av trålnät

1. Ingen maska i någon del av nätet får blockeras eller på annat sätt faktiskt göras mindre, utom med de anordningar som tillåts enligt kommissionens förordning (EEG) nr 3440/84 [14] eller som förtecknas i bilaga I a till den här förordningen.

[14] EGT L 318, 7.12.1984, s. 23.

2. Montering av trålredskap skall göras i enlighet med de tekniska specifikationerna i bilaga I b till den här förordningen.

Artikel 11 Fiskeredskapens storlek

Det är förbjudet att sätta ut fiskeredskap, och att ha sådana redskap ombord, som inte följer de storlekskrav som anges i bilaga II.

Artikel 12 Minimiavstånd och -djup för användning av fiskeredskap

1. Det är förbjudet att använda släpredskap inom en kustzon av tre sjömil eller på ett vattendjup av mindre än 50 m om ett sådant djup nås närmare kusten.

Trots punkt 1 är det tillåtet att använda hydrauliska skrapredskap mellan 1,5 och 3 sjömil, oberoende av vattendjupet, såvida fångsten av andra arter än skaldjur inte överstiger 10 % av fångstens totala levande vikt.

2. Det är förbjudet att använda trålredskap och hydrauliska skrapredskap inom en kustzon på 1,5 sjömil.

3. Det är förbjudet att använda snörpvad/ringnot inom en kustzon av 0,5 sjömil eller på ett vattendjup av mindre än 50 m om ett sådant djup nås närmare kusten.

4. Det är förbjudet att använda släpredskap, snörpvad/ringnot och andra instängningsredskap inom en sjömil från de skyddade områdens gränser som fastställts enligt artiklarna 5 och 6.

5. På en medlemsstats begäran får kommissionen medge undantag från punkterna 1 och 3 i lokala fall om ett sådant undantag är motiverat av särskilda geografiska begränsningar eller om de berörda fiskena är mycket selektiva och har försumbar inverkan på den marina miljön, såvida de fiskena omfattas av en sådan förvaltningsplan som avses i artikel 17. Medlemsstaterna skall ge en uppdaterad vetenskaplig och teknisk motivering för ett sådant undantag.

Kapitel V Minimistorlek på marina organismer

Artikel 13 Minimistorlek på marina organismer

1. En marin organism som är mindre än den minimistorlek som anges i bilaga III (nedan kallade undermåliga marina organismer) får inte fångas, behållas ombord, lastas om, landas, transporteras, lagras, säljas, ställas ut eller bjudas ut till försäljning.

2. Storleken på marina organismer skall mätas i enlighet med bilaga IV. Om det är tillåtet att använda mer än en metod för att mäta storleken, skall de marina organismerna anses ha erforderlig storlek när de enligt minst en av dessa mätningar är lika stor eller större än motsvarande minsta storlek.

3. Punkt 1 skall inte gälla för småsardiner som landas för att användas som livsmedel om de fångats med fartygs- eller landvad/not och detta fiske är tillåtet enligt nationella bestämmelser som antagits i en sådan förvaltningsplan som avses i artikel 17, såvida det berörda sardinbeståndet befinner sig inom säkra biologiska gränser.

Artikel 14 Utsättning och flyttning

1. Genom undantag från artikel 13 får undermåliga marina organismer fångas, behållas ombord, lastas om, landas, transporteras, lagras, säljas, ställas ut eller bjudas ut till försäljning för utsättning eller flyttning om verksamheten bedrivs med tillstånd från och under överinseende av den berörda medlemsstatens myndighet.

2. Medlemsstaterna skall se till att fångster av undermåliga marina organismer för de ändamål som anges i punkt 1 görs i överensstämmelse med gemenskapens gällande förvaltningsåtgärder för de berörda arterna.

3. Marina organismer som fångas för de ändamål som anges i punkt 1 skall antingen kastas tillbaka i havet eller användas för extensivt vattenbruk. Om de därefter fångas igen får de säljas, lagras, ställas ut eller bjudas ut till försäljning förutsatt att de uppfyller kraven i artikel 13.

Kapitel VI Icke yrkesmässigt fiske

Artikel 15 Fritidsfiske

1. Det är förbjudet att använda släpnät, instängningsredskap, snörpvad/ringnot, skrapredskap, gran, grimgarn och långrev för fritidsfiske efter långvandrande arter.

2. Medlemsstaterna skall se till att fritidsfiske bedrivs på ett sätt som är förenligt med de mål och regler som föreskrivs i denna förordning.

3. Medlemsstaterna skall se till att marina organismer som fångas i samband med fritidsfiske inte saluförs.

4. Medlemsstaterna skall vidta åtgärder både för att registrera och säkerställa separat insamling av uppgifter om fångster från fritidsfiske när det gäller de långvandrande arter som förtecknas i bilaga I till förordning (EG) nr 973/2001 och som förekommer i Medelhavet.

5. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om de åtgärder de vidtagit enligt denna artikel.

Kapitel VII Förvaltningsplaner

Artikel 16 Gemenskapens förvaltningsplaner

1. Rådet får anta förvaltningsplaner för särskilda fisken i Medelhavet, särskilt i områden som helt eller delvis ligger utanför medlemsstaternas territorialvatten. Dessa planer får särskilt innehålla bestämmelser om

a) åtgärder för förvaltningen av fiskeansträngningen,

b) särskilda tekniska åtgärder, i förekommande fall även tillfälliga undantag från bestämmelserna i denna förordning, om sådana undantag är nödvändiga för fiskeverksamheten och under förutsättning att förvaltningsplanen säkerställer ett hållbart utnyttjande av de berörda resurserna,

c) utvidgning av obligatorisk användning av fartygsövervakningssystem eller liknande system för fartyg med en total längd på mellan tio och femton meter,

d) tillfälliga eller permanenta begränsningar i zoner för vissa redskap eller för fartyg som har påtagit sig skyldigheter inom ramen för förvaltningsplanen.

2. Medlemsstaterna eller en regional rådgivande nämnd för Medelhavet får förelägga kommissionen förslag i ärenden som har samband med upprättandet av förvaltningsplaner. Kommissionen skall besvara sådana förslag senast tre månader efter det att den mottagit förslaget.

Artikel 17 Förvaltningsplaner för vissa fisken i territorialvattnen

1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2004 anta förvaltningsplaner för fiske som bedrivs med fartygsvad/not, landvad/not, instängningsredskap och skrapredskap inom deras territorialvatten. Artikel 6.2, 6.3 och artikel 6.4 första stycket i förordning (EG) nr 2371/2002 skall tillämpas på de förvaltningsplanerna.

2. Medlemsstaterna får därefter utarbeta andra förvaltningsplaner på grundval av nya relevant vetenskapliga rön.

3. Medlemsstaterna skall se till att förvaltningsplanerna övervakas på lämpligt vetenskapligt sätt. I synnerhet skall förvaltningsplanen för fiske efter kortlevande arter ses över varje år för att ta hänsyn till förändringar som troligen sker i rekryteringens omfattning.

4. Förvaltningsplanerna får innehålla åtgärder som sträcker sig utöver de bestämmelser som anges i denna förordning om ändamålet är att

a) göra fiskeredskapen mer selektiva,

b) minska den mängd som kastas överbord,

c) begränsa fiskeansträngningen.

5. De åtgärder som ingår i förvaltningsplanerna skall vara proportionella mot syftena, målen och den förväntade tidsramen samt skall avse

a) beståndets eller beståndens bevarandestatus,

b) beståndets eller beståndens biologiska egenskaper,

c) kännetecknen för de fiskevatten där bestånden fångas,

d) åtgärdernas ekonomiska konsekvenser för det berörda fisket.

6. Förvaltningsplanerna skall innehålla bestämmelser om utfärdande av särskilda fisketillstånd i enlighet med förordning (EG) nr 1627/94 [15]. Trots bestämmelserna i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1627/94 kan särskilt fisketillstånd även krävas av fartyg med en total längd på mindre än tio meter.

[15] EGT L 171, 6.7.1994, s. 7.

7. Kommissionen skall i god tid underrättas om förvaltningsplanerna, så att den kan yttra sig innan planen antas. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om planerna.

8. Om det kan tänkas att en förvaltningsplan kommer att påverka fartyg från en annan medlemsstat får den inte antas förrän efter samråd med kommissionen, medlemsstaten och berörd regional rådgivande nämnd enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 8.3-8.6 i förordning (EG) nr 2371/2002 [16].

[16] EGT L 358, 31, 12. 2002, s. 59.

9. Om kommissionen på grundval av den underrättelse som avses i punkt 7 eller på grundval av nya vetenskapliga rön anser att den förvaltningsplan som antagits enligt punkt 1 inte är tillräcklig för att säkerställa ett fullgott skydd av resurserna och miljön, får den, efter samråd med medlemsstaten, begära att medlemsstaten ändrar planen eller för rådet föreslå lämpliga åtgärder för att skydda resurserna och miljön.

Kapitel VIII Kontrollåtgärder

Artikel 18 Fångst av målarter

1. Den procentsats som avses i artiklarna 8.4, 8.6, 9.1, 12.1 och artikel 22 skall beräknas som procentandelen av samtliga levande akvatiska organismer ombord i levande vikt efter sortering eller vid landning. Procentsatsen får beräknas på grundval av ett eller flera representativa prover.

2. När det gäller fiskefartyg från vilket vissa kvantiteter levande akvatiska organismer har lastats om, skall det vid beräkningen av de procentandelar som avses i punkt 1 tas hänsyn till dessa kvantiteter.

Artikel 19 Omlastning

Endast befälhavare på fiskefartyg som för loggbok i enlighet med artikel 6 i förordning (EEG) nr 2847/93 [17] får lasta om levande akvatiska organismer till andra fartyg eller ta emot omlastningar av sådana organismer från andra fartyg.

[17] EGT L 261,20.10.1993, s. 1.

Artikel 20 Utsedda hamnar

1. Fångster som görs med bottentrål, pelagisk trål, snörpvad/ringnot, pelagisk långrev och hydrauliska skrapredskap får endast landas och saluföras för första gången i hamnar som utsetts av medlemsstaterna.

2. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2004 lämna en förteckning till kommissionen över utsedda hamnar. Kommissionen skall vidarebefordra förteckningen till de övriga medlemsstaterna.

Artikel 21 Övervakning av fångsterna

I artikel 6.2 i förordning (EEG) nr 2847/93 skall andra meningen ersättas med följande:

"För fisket i Medelhavet skall varje art som bevaras ombord i en mängd som överskrider 10 kg i levande vikt, och som ingår i en förteckning som upprättas enligt punkt 8, registreras i loggboken.

För långvandrande arter och små pelagiska arter skall dock varje mängd som överskrider 50 kg i levande vikt registreras i loggboken."

Kapitel IX Åtgärder för långvandrande arter

Artikel 22 Restriktioner för användning av vissa typer av fartyg och redskap

I förordning (EG) nr 973/2001 skall följande artikel 4a införas:

"Artikel 4a

1. I Medelhavet är det förbjudet att använda bottensatta garn och förankrade flytgarn för att fånga följande arter: Långfenad tonfisk (Thunnus alalunga), tonfisk (Thunnus thynnus), svärdfisk (Xiphias gladius), havsbraxen (Brama brama), hajar (Hexanchus griseus, Cetorhinus maximus, Alopiidae, Carcharhinidae, Sphyrnidae, Isuridae, Lamnidae).

2. I Medelhavet är det förbjudet att använda långrev med krokar, som har en total längd på mindre än 10 cm och en bredd på mindre än 4,5 cm, och att bevara sådana redskap ombord för alla fiskefartyg som använder långrev och som landar eller har en mängd svärdfisk (Xiphias gladius) ombord som utgör mer än 20 % av fångsten i levande vikt efter sortering.

3. I Medelhavet är det från och med den 1 oktober till och med den 31 januari varje år förbjudet att fiska med pelagisk långrev efter någon av följande arter: Långfenad tonfisk (Thunnus alalunga), tonfisk (Thunnus thynnus), svärdfisk (Xiphias gladius) och hajar (Hexanchus griseus, Cetorhinus maximus, Alopiidae, Carcharhinidae, Sphyrnidae, Isuridae, Lamnidae).

4. Vid tillämpningen av punkt 2 skall

a) krokens totala längd mätas som skaftets längsta totala längd från den del av kroken som används för att fästa linan, och som vanligtvis är utformad som ett öga, till böjens topp, och

b) krokens bredd mätas som det största horisontella avståndet mätt från skaftets yttre del till hullingens yttre del."

Artikel 23 Minsta storlek

I bilaga IV till förordning (EG) nr 973/2001 skall uppgifterna gällande svärdfisk ersättas med följande:

Svärdfisk (Xiphias gladius) i Atlanten: 25 kg eller 125 cm (underkäken)

Svärdfisk (Xiphias gladius) i Medelhavet: 110 cm (underkäken) eller 16 kg hel levande vikt (hela fiskens vikt före beredning eller borttagning av någon del) eller 14 kg i urtagen vikt och utan gälar (vikt efter det att gälar och inälvor tagits bort) (1)

(1) Den toleransgräns på 15 % som avses i artikel 7.1 andra stycket skall inte gälla svärdfisk i Medelhavet.

Kapitel X Åtgärder för vattnen runt Malta

Artikel 24 Förvaltningszonen på 25 sjömil runt Malta

1. Följande gäller för gemenskapsfartygens tillträde till vatten och resurser i den zon som sträcker sig upp till 25 sjömil från baslinjerna runt de maltesiska öarna (nedan kallad förvaltningszonen):

a) Inom förvaltningszonen får endast fiskefartyg med en total längd på högst 12 meter fiska med andra redskap än släpredskap.

b) De fartygens totala fiskeansträngning, uttryckt i total fiskekapacitet, får inte överskrida genomsnittet för 2000-2001, som motsvarar 1 950 fartyg med en total maskinstyrka och tonnage på 83 000 kW respektive 4 035 GT.

2. Genom undantag från punkt 1 a får trålfartyg med en total längd på högst 24 meter fiska i vissa områden i förvaltningszonen i enlighet med bilaga V a till denna förordning, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:

a) Den totala fiskekapaciteten för de trålfartyg som får fiska i förvaltningszonen får inte överskrida 4 800 kW.

b) Fiskekapaciteten för alla trålfartyg som får fiska på mindre än 200 meters djup får inte överskrida 185 kW. Vattendjupet 200 meter anges av en bruten linje av positioner, vilka förtecknas i bilaga V b.

c) Trålfartyg som fiskar i förvaltningszonen skall ha ett särskilt fisketillstånd i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1627/94 och skall upptas på en förteckning som de berörda medlemsstaterna varje år skall överlämna till kommissionen med uppgifter om fartygets namn, internationella registreringsnummer och egenskaper.

d) De kapacitetsbegränsningar som fastställs i punkterna 2 a och 2 b skall regelbundet ses över, mot bakgrund av rekommendationer från berörda vetenskapliga organ om deras inverkan på bevarandet av bestånden.

3. Om den totala fiskekapacitet som avses i punkt 2 a överskrider den totala fiskekapaciteten för trålfartyg med en total längd på högst 24 meter och som bedriver fiske i förvaltningszonen under referensperioden 2000-2001 (nedan kallad referensnivå för fiskekapacitet) skall kommissionen fördela detta överskott av tillgänglig fiskekapacitet mellan medlemsstaterna, med hänsyn till de medlemsstaters intresse som har ansökt om ett tillstånd.

Referensnivån för fiskekapaciteten är 3 600 kW.

4. Särskilda fisketillstånd för det överskott av tillgänglig fiskekapacitet som avses i punkt 3 får endast ges till fartyg som finns upptagna i gemenskapens register över fiskefartyg vid den tidpunkt då denna artikel tillämpas.

5. Om den totala fiskekapaciteten för trålfartyg med tillstånd att bedriva fiske i förvaltningszonen enligt punkt 2 c överskrider den gräns som fastställs i punkt 2 a, på grund av att den gränsen har sänkts efter översynen enligt punkt 2 d, skall kommissionen fördela fiskekapaciteten mellan medlemsstaterna på grundval av följande:

a) Fiskekapacitet i kW motsvarande antalet fartyg som har fiskat i zonen under perioden 2000-2001 skall prioriteras.

b) Fiskekapacitet i kW motsvarande antalet fartyg som har fiskat i zonen vid andra tidpunkter skall prioriteras i andra hand.

c) Eventuell återstående fiskekapacitet för andra fartyg skall fördelas mellan medlemsstaterna med hänsyn de medlemsstaters intresse som har ansökt om ett tillstånd.

6. Genom undantag från punkt 1 a har fartyg som fiskar med snörpvad/ringnot eller långrev, och fartyg som fiskar efter guldmakrill i enlighet med artikel 25, tillstånd att fiska inom förvaltningszonen. De skall beviljas ett särskilt fisketillstånd i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1627/94 och upptas på en förteckning som varje medlemsstat skall överlämna till kommissionen med fartygets namn, internationella registreringsnummer och egenskaper .

7. Befälhavaren på de trålfartyg som har tillstånd att fiska i förvaltningszonen enligt punkt 2, men som inte är utrustade med ett fartygsövervakningssystem, skall rapportera varje inträde i och utträde ur förvaltningszonen till sina myndigheter och till kustmedlemsstatens myndigheter.

Artikel 25 Fiske efter guldmakrill

1. I förvaltningszonen är det förbjudet att från och med den 1 januari till och med den 31 juli varje år fiska efter guldmakrill (Coriphaena spp.) med anordningar som samlar fisken.

2. Högst 130 fartyg får delta i fiske efter guldmakrill inom zonen. Högst 130 fartyg får delta i fiske efter guldmakrill inom zonen.

3. De maltesiska myndigheterna skall senast den 30 juni varje år fastställa kurslinjer för anordningar som samlar fisken och tilldela varje sådan kurslinje till gemenskapens fiskefartyg. Fiskefartyg från gemenskapen under någon annan flagg än maltesisk får inte använda en kurslinje för anordningar som samlar fisken inom zonen på 12 sjömil.

4. De maltesiska myndigheterna skall senast den 1 juli varje år överlämna en förteckning till kommissionen över de fiskefartyg som får delta i fiske efter guldmakrill.

5. Fiskefartyg som får delta i fiske efter guldmakrill skall beviljas ett särskilt fisketillstånd i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1627/94 och upptas i en förteckning som varje medlemsstat skall överlämna till kommissionen med uppgift om fartygets namn, internationella registreringsnummer och egenskaper .

Trots bestämmelserna i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1627/94 skall det krävas att fartyg med en total längd på mindre än tio meter innehar ett särskilt fisketillstånd.

Kapitel XI Slutbestämmelser

Artikel 26 Beslutsförfarande

Utom i de fall annat föreskrivs i den här förordningen skall rådet handla i enlighet med förfarandet i artikel 37 i fördraget.

Artikel 27 Genomförandebestämmelser

Detaljerade föreskrifter om genomförandet av artiklarna 8, 21, 24 och 25 i denna förordning skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 30.2 i förordning (EG) nr 2371/2002.

Artikel 28 Ändringar

Ändringar i bilagorna skall godkännas i enlighet med förfarandet i artikel 30.3 i förordning (EG) nr 2371/2002.

Artikel 29 Upphävande

Förordning (EG) nr 1626/94 upphör att gälla.

Hänvisningar till den upphävda förordningen skall tolkas som hänvisningar till denna förordning och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga VI.

Artikel 30 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den trettionde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artiklarna 24 och 25 skall tillämpas från och med dagen för Maltas anslutning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I Tekniska krav för tråltillbehör och trålmontering

Definitioner

I denna bilaga används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

(a) flertrådigt garn: nät tillverkat av två eller flera garntrådar, där trådarna kan skiljas åt mellan knutarna utan att trådstrukturen skadas.

(b) knutlösa nät: nät som är sammansatta av maskor med fyra ungefär lika långa sidor där maskornas hörn bildas genom sammanflätning av trådarna från två angränsande sidor av maskan.

(c) nät med kvadratiska maskor: en nätkonstruktion som har monterats så att av de två grupperna av parallella linjer som bildas av stolpraderna är den ena parallell med och den andra vinkelrät mot nätets längdaxel.

(d) trålöppning: den avsmalnande delen i trålnätets främre del.

(e) förlängningsstycke: den raka del som består av ett eller flera nätstycken mellan trålöppningen och lyftet.

(f) lyft: den bakre delen av trålen med samma maskstorlek och med en form som är antingen cylindrisk eller konisk.

(g) ballonglyft: en lyft bestående av ett eller flera sammansatta nätstycken med samma maskstorlek och som när det sträcks ut i sidled blir bredare och bredare baktill och därför får större omkrets.

(h) trål med två strutar: ett eller flera nätstycken med samma maskstorlek och dimension, som är fastgjorda vid varandra längs sidorna utmed trålens axel med hjälp av en söm.

(i) fickformat lyft: antingen en trål med två strutar vars bakre övre och undre nätstycke är sammanfogade i sidled med en söm eller ett lyft vars bakre del består av ett enda vikt nätstycke.

(j) horisontell sömförstärkningslina: en extern söm som löper horisontellt, längs nätets axel, i lyftets bakre del, antingen längs sömmen mellan två övre och undre nätstycken eller längs det allra bakersta nätstyckets böj. Den kan vara antingen en förlängning av den laterala sömförstärkningslinan eller en separat lina.

a) Anordningar som får sättas fast på trålar

1. Trots vad som sägs i artikel 8 i kommissionens förordning (EEG) nr 3440/84 får en horisontell eller längsgående mekanisk låsanordning användas för att sluta öppningen för tömning av fickformade lyft.

2. Den horisontella låsanordningen skall fästas högst en meter från lyftets bakre maskor.

b) Monteringskrav

1. Trålar får inte ha ett ballonglyft. Inom varje enskilt egentligt lyft får antalet lika stora maskor runt någon omkrets i lyftet inte öka från den främre till den bakre delen.

2. Omkretsen på den bakre delen av trålöppningen (den avsmalnande delen) eller på förlängningsstycket (den raka delen) skall vara minst 10 % större än omkretsen omedelbart framför lyftet i strikt bemärkelse. Denna bestämmelse skall gälla för alla trålnät vilkas maskstorlek är lika med eller större än 60 millimeter.

3. Nätstycke med kvadratiska maskor får infogas i alla släpnät och skall placeras i den övre hälften eller över delen av ett nät, framför ett eventuellt förlängningsstycke eller någonstans mellan den främre delen av ett eventuellt förlängningsstycke och den bakre delen av lyftet. Det får inte blockeras på något sätt, vare sig genom inre eller yttre anordningar. Det skall vara gjort av knutlösa nät eller av nät med fasta knutar och vara infogat på ett sådant sätt att maskorna ständigt förblir helt öppna vid fiske. Närmare föreskrifter för ytterligare tekniska specifikationer när det gäller nätstycken med kvadratiska maskor skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 27 i denna förordning.

4. Det är förbjudet att ombord medföra eller använda släpnät vars lyft helt eller delvis är konstruerat av nätmaterial som består av maskor som inte är kvadratiska eller diagonala.

5. Punkt 4 skall inte gälla för fartygsvad/not vars lyft har en maskstorlek på 10 millimeter eller mindre.

6. Genom ändring av artikel 6.4 i kommissionens förordning (EEG) nr 3440/84 skall den förstärkande nätkassen ha en maskstorlek av minst 120 mm när det gäller bottentrålar om maskorna i lyftet är mindre än 60 mm. Denna bestämmelse skall bara tillämpas i Medelhavet utan att det påverkar andra gemenskapsvatten. Om maskstorleken i lyftet är 60 mm eller större skall artikel 6.4 i kommissionens förordning (EEG) nr 3440/84 tillämpas.

7. Fickformade lyft får endast ha en tömningsöppning.

8. Den horisontella sömförstärkningslinans längd skall vara minst 20 % av lyftets omkrets.

9. Omkretsen på den förstärkande nätkassen, enligt definitionen i artikel 6 i kommissionens förordning (EEG) nr 3440/84, får inte vara mindre än 1,3 gånger lyftets omkrets.

10. Det är förbjudet att ombord medföra eller använda släpnät vars lyft helt eller delvis är konstruerat av nätmaterial bestående av enkeltrådigt garn med en trådtjocklek på mer än 3,5 millimeter.

11. Det är förbjudet att ombord medföra eller använda släpnät vars lyft helt eller delvis är konstruerat av nätmaterial bestående av flertrådigt garn.

12 Nätmaterial med en trådtjocklek på mer än 6 millimeter är förbjudet i alla delar av en bottentrål.

BILAGA II Krav för fiskeredskapens egenskaper

Definitioner

Vid tillämpningen av denna bilaga skall

(1) redskapets längd definieras som övertelnens längd. Bottensatta garns och drivgarns längd kan också definieras på grundval av vikt eller volym.

(2) redskapets höjd definieras som summan av maskornas höjd, inbegripet knutar, när de i vått tillstånd sträcks ut vinkelrätt mot övertelnen.

1. Skrapredskap

Skrapredskapens maximala bredd skall vara 4 m utom när skrapredskapen används för fiske efter svamp (gagava).

2. Instängningsredskap (vad/not med eller utan snörplinor)

Nätet får vara högst 800 m långt och 120 m högt utom för tonfiskvadar.

3. Grimgarn och garn

- Grimgarn får ha en höjd av högst 4 m.

- Bottensatta garn och förankrade flytgarn får ha en höjd av högst 10 m.

Varje fartyg får sätta högst 4 000 m grimgarn, bottensatta garn eller förankrade flytgarn och får inte ha mer ombord.

- Bottensatta garn och förankrade flytgarn får ha en garndiameter av högst 0,5 mm.

4. Kombinerade bottensatta garn (grimgarn+garn)

- Kombinerade bottensatta garn får ha en höjd av högst 10 m.

Varje fartyg får sätta högst 2 500 m kombinerade garn och får inte ha mer ombord.

- Garn får ha en garndiameter av högst 0,5 mm.

5. Drivgarn

Det är förbjudet att sätta och ombord medföra ett drivgarn som är längre än den gräns som fastställs i förordning (EG) nr 894/97 om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna [18], senast ändrad genom förordning (EG) nr 1239/98 av den 8 juni 1998 [19].

[18] EGT L 171, 17.6.1998, s. 1.

[19] EGT L 132, 23.5.1997, p. 1.

6. Bottenrev

Varje fartyg får sätta högst 7 000 m långrev och får inte ha mer ombord.

7. Burar, tinor och mjärdar för djuphavsfiske efter kräftdjur

Varje fartyg får sätta högst 5 km burar, tinor och mjärdar och får inte ha mer ombord.

8. Flytrev

Varje fartyg får sätta högst 60 km långrev och får inte ha mer ombord.

Bilaga III Minimimått på marina organismer

VETENSKAPLIGT NAMN // Minimimått

1. Fisk //

Dicentrarchus labrax // 25 cm

Diplodus annularis // 12 cm

Diplodus puntazzo // 18 cm

Diplodus sargus // 23 cm

Diplodus vulgaris // 18 cm

Engraulis encrasicolus * // 11 cm

Epinephelus spp. // 45 cm

Lithognathus mormyrus // 20 cm

Merluccius merluccius // 15 cm (till och med den 31 december 2008)

20 cm (till och med den 1 januari 2009)

Mullus spp. // 11 cm

Pagellus acarne // 17 cm

Pagellus bogaraveo // 33 cm

Pagellus erythrinus // 15 cm

Pagrus pagrus // 18 cm

Polyprion americanus // 45 cm

Sardina pilchardus** // 13 cm

Scomber japonicus // 18 cm

Scomber scombrus // 18 cm

Solea vulgaris // 25 cm

Sparus aurata // 20 cm

Trachurus spp. // 15 cm

2. Kräftdjur //

Homarus gammarus // TL 30 cm

Nephrops norvegicus // CL 20 mm

TL 70 mm

//

Palinuridae // CL 105 mm

Parapenaeus longirostris // CL 20 mm

3. Blötdjur //

Pecten jacobeus // 11 cm

TL= total längd CL=ryggsköld

(*) Ansjovis: Medlemsstaterna får i stället för minsta storlek ange 110 exemplar per kilogram.

(**) Sardin: Medlemsstaterna får i stället för minsta storlek ange 55 exemplar per kilogram.

Bilaga IV Mätning av storleken på en marin organism

1. Storleken på en fisk skall mätas från nosspetsen till stjärtfenans yttersta spets på det sätt som visas i figur 1.

2. Storleken på en havskräfta (Nephrops norvegicus) skall mätas på det sätt som visas i figur 2:

- som ryggsköldslängden mätt parallellt med mittlinjen från en av ögonhålornas bakkant till den bakre kanten av ryggskölden, och/eller

- som den totala längden mätt från pannhornets spets till bakkanten av den mellersta stjärtfenan, utom hårkanten.

3. Storleken på en hummer (Homarus gammarus) skall mätas på det sätt som visas i figur 3 som den totala längden mätt från pannhornets spets till bakkanten av den mellersta stjärtfenan, utom hårkanten.

4. Storleken på en langust (Palinuridae) skall mätas på det sätt som visas i figur 4 som längden på ryggskölden från pannhornens spets till mittpunkten av ryggsköldens distala kant.

6. Storleken på musslor skall mätas på det sätt som visas i figur 5, tvärs över skalets längsta del.

Figur 1

>Hänvisning till>

Figur 2

>Hänvisning till>

(Nephrops)

Havskräfta

(a) Ryggsköldslängd

(b) Total längd

Figur 3

>Hänvisning till>

(Homarus)

Hummer

(a) Ryggsköldslängd

(b) Total längd

Figur 4

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Figur 5

>Hänvisning till>

Bilaga V Förvaltningszonen på 25 sjömil runt de maltesiska öarna

a) Områden i närheten av de maltesiska öarna där det är tillåtet att fiska med trål: Geografiska koordinater

Zon A // Zon H

A1 - 36.0172°N, 14.1442°O

A2 - 36.0289°N, 14.1792°O

A3 - 35.9822°N, 14.2742°O

A4 - 35.8489°N, 14.3242°O

A5 - 35.8106°N, 14.2542°O

A6 - 35.9706°N, 14.2459°O // H1 - 35.6739°N, 14.6742°O

H2 - 35.4656°N, 14.8459°O

H3 - 35.4272°N, 14.7609°O

H4 - 35.5106°N, 14.6325°O

H5 - 35.6406°N, 14.6025°O

Zon B // Zon I

B1 - 35.7906°N, 14.4409°O

B2 - 35.8039°N, 14.4909°O

B3 - 35.7939°N, 14.4959°O

B4 - 35.7522°N, 14.4242°O

B5 - 35.7606°N, 14.4159°O

B6 - 35.7706°N, 14.4325°O // I1 - 36.1489°N, 14.3909°O

I2 - 36.2523°N, 14.5092°O

I3 - 36.2373°N, 14.5259°O

I4 - 36.1372°N, 14.4225°O

Zon C // Zon J

C1 - 35.8406°N, 14.6192°O

C2 - 35.8556°N, 14.6692°O

C3 - 35.8322°N, 14.6542°O

C4 - 35.8022°N, 14.5775°O // J1 - 36.2189°N, 13.9108°O

J2 - 36.2689°N, 14.0708°O

J3 - 36.2472°N, 14.0708°O

J4 - 36.1972°N, 13.9225°O

Zon D // Zon K

D1 - 36.0422°N, 14.3459°O

D2 - 36.0289°N, 14.4625°O

D3 - 35.9989°N, 14.4559°O

D4 - 36.0289°N, 14.3409°O // K1 - 35.9739°N, 14.0242°O

K2 - 36.0022°N, 14.0408°O

K3 - 36.0656°N, 13.9692°O

K4 - 36.1356°N, 13.8575°O

K5 - 36.0456°N, 13.9242°O

Zon E // Zon L

E1 - 35.9789°N, 14.7159°O

E2 - 36.0072°N, 14.8159°O

E3 - 35.9389°N, 14.7575°O

E4 - 35.8939°N, 14.6075°O

E5 - 35.9056°N, 14.5992°O // L1 - 35.9856°N, 14.1075°O

L2 - 35.9956°N, 14.1158°O

L3 - 35.9572°N, 14.0325°O

L4 - 35.9622°N, 13.9408°O

Zon F // Zon M

F1 - 36.1423°N, 14.6725°O

F2 - 36.1439°N, 14.7892°O

F3 - 36.0139°N, 14.7892°O

F4 - 36.0039°N, 14.6142°O // M1 - 36.4856°N,14.3292°O

M2 - 36.4639°N,14.4342°O

M3 - 36.3606°N,14.4875°O

M4 - 36.3423°N,14.4242°O

M5 - 36.4156°N,14.4208°O

Zon G // Zon N

G1 - 36.0706°N, 14.9375°O

G2 - 35.9372°N, 15.0000°O

G3 - 35.7956°N, 14.9825°O

G4 - 35.7156°N, 14.8792°O

G5 - 35.8489°N, 14.6825°O // N1 - 36.1155°N, 14.1217°O

N2 - 36.1079°N, 14.0779°O

N3 - 36.0717°N, 14.0264°O

N4 - 36.0458°N, 14.0376°O

N5 - 36.0516°N, 14.0896°O

N6 - 36.0989°N, 14.1355°O

b) Geografiska koordinater för vissa positioner längs vattendjupet 200 meter inom förvaltningszonen på 25 sjömil

ID Latitud Longitud

1 36.3673°N 14.5540°O

2 36.3159°N 14.5567°O

3 36.2735°N 14.5379°O

4 36.2357°N 14.4785°O

5 36.1699°N 14.4316°O

6 36.1307°N 14.3534°O

7 36.1117°N 14.2127°O

8 36.1003°N 14.1658°O

9 36.0859°N 14.152°O

10 36.0547°N 14.143°O

11 35.9921°N 14.1584°O

12 35.9744°N 14.1815°O

13 35.9608°N 14.2235°O

14 35.9296°N 14.2164°O

15 35.8983°N 14.2328°O

16 35.867°N 14.4929°O

17 35.8358°N 14.2845°O

18 35.8191°N 14.2753°O

19 35.7863°N 14.3534°O

20 35.7542°N 14.4316°O

21 35.7355°N 14.4473°O

22 35.7225°N 14.5098°O

23 35.6951°N 14.5365°O

24 35.6325°N 14.536°O

25 35.57°N 14.5221°O

26 35.5348°N 14.588°O

27 35.5037°N 14.6192°O

28 35.5128°N 14.6349°O

29 35.57°N 14.6717°O

30 35.5975°N 14.647°O

31 35.5903°N 14.6036°O

32 35.6034°N 14.574°O

33 35.6532°N 14.5535°O

34 35.6726°N 14.5723°O

35 35.6668°N 14.5937°O

36 35.6618°N 14.6424°O

37 35.653°N 14.6661°O

38 35.57°N 14.6853°O

39 35.5294°N 14.713°O

40 35.5071°N 14.7443°O

41 35.4878°N 14.7834°O

42 35.4929°N 14.8247°O

43 35.4762°N 14.8246°O

44 36.2077°N 13.947°O

45 36.1954°N 13.96°O

46 36.1773°N 13.947°O

47 36.1848°N 13.9313°O

48 36.1954°N 13.925°O

49 35.4592°N 14.1815°O

50 35.4762°N 14.1895°O

51 35.4755°N 14.2127°O

52 35.4605°N 14.2199°O

53 35.4453°N 14.1971°O

Bilaga VI Jämförelsetabell

Förordning (EG) nr 1626/94 // Den här förordningen

Artikel 1.1 // Artikel 1.1

Artikel 1.2 första stycket // Artikel 6, artikel 15 och artikel 17

Artikel 1.2 andra stycket // Artikel 3

Artikel 2.1 och 2.2 // Artikel 7

Artikel 2.3 // Artikel 15 och artikel 17

Artikel 3.1 första stycket // Artikel 12.1 första stycket och artikel 12.5

Artikel 3.1 andra och tredje stycket 1a // Artikel 12.2 och 12.5 och artikel 17

Artikel 3.2 // Artikel 12.1 andra stycket och artikel 17

Artikel 3.3 // Artikel 4

Artikel 3.4 // Artikel 12.3

Artikel 4 // Artikel 6

Artikel 5 // Artikel 11 och Bilaga II

Artikel 6.1 1a och 6.2 // Artikel 8 och artikel 17

Artikel 6.3 // Bilaga II

Artikel 7 // Artikel 20

Artikel 8.1 och 8.3 // Artikel 13, bilaga III och bilaga IV

Artikel 9 // Artikel 1.2

Artikel 10 // ----

Artikel 11 // Artikel 30

Bilaga I // Artikel 3 och artikel 4

Bilaga II // Artikel 10, bilaga I och bilaga II

Bilaga III // Artikel 8.3, 8.4 och 8.5

Bilaga IV // Bilaga III