RÅDETS STÅNDPUNKT (EU) nr 5/2010 VID FÖRSTA BEHANDLINGEN

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004

Antagen av rådet den 11 mars 2010

(Text av betydelse för EES)

2010/C 122 E/02

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 91.1 och 100.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

Denna förordning bör inte påverka andra rättigheter för passagerare som fastställs i rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang (7) . Denna förordning bör inte vara tillämplig om ett paketarrangemang ställs in av andra skäl än att passagerartransporten eller kryssningen ställs in.

Passagerarna bör få full information om sina rättigheter enligt denna förordning så att de kan utöva dessa rättigheter på ett effektivt sätt. Rättigheterna för passagerare bör inbegripa erhållandet av information om passagerartransporten eller kryssningen före och under resan. All viktig information till passagerarna bör också lämnas i en form som är tillgänglig för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs regler om följande:

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning ska tillämpas på passagerare som reser

2. Denna förordning ska inte tillämpas på passagerare som reser

3. Medlemsstaterna får, under två år från och med den … (10), undanta från tillämpningen av denna förordning sjögående fartyg på mindre än 300 bruttoton som används för inhemska transporter, förutsatt att passagerarnas rättigheter enligt denna förordning är tillräckligt garanterade i nationell lagstiftning.

4. Medlemsstaterna får undanta från tillämpningen av denna förordning passagerartransporter som omfattas av förpliktelser om allmännyttiga tjänster, avtal om allmännyttiga tjänster eller integrerade tjänster, förutsatt att passagerarnas rättigheter enligt denna förordning är tillräckligt garanterade i nationell lagstiftning.

5. Ingenting i denna förordning ska tolkas som tekniska krav som ålägger transportörer, terminaloperatörer eller andra personer eller företag skyldigheter att ändra eller ersätta fartyg, infrastruktur, utrustning i hamnar och hamnterminaler.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

a) person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet: en person vars rörlighet är nedsatt i samband med utnyttjande av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk funktionsnedsättning eller på grund av annat funktionshinder eller ålder, och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till denna persons särskilda behov beträffande de tjänster som alla passagerare har tillgång till.

b) medlemsstats territorium: ett territorium inom vilket fördraget är tillämpligt enligt artikel 355 i fördraget på de villkor som fastställs där.

c) tillgänglighetsvillkor: relevanta normer och riktlinjer för samt information om tillgängligheten hos hamnterminaler och fartyg, inbegripet deras installationer för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

d) transportör: en fysisk eller juridisk person som erbjuder transporter i form av passagerartransporter eller kryssningar till allmänheten.

e) unionstransportör: en transportör som är etablerad på en medlemsstats territorium eller erbjuder transporter i form av passagerartransporter till eller från en medlemsstats territorium.

f) passagerartransport: kommersiell passagerartrafik till sjöss eller på inre vattenvägar enligt en offentliggjord tidtabell.

g) integrerade tjänster: transporttjänster som inom ett fastställt geografiskt område är sammanbundna med varandra, med en enda informationstjänst, ett enda biljettsystem och en enda tidtabell.

h) utförande transportör: en annan person än transportören vilken faktiskt utför hela eller en del av transporten.

i) inre vattenväg: naturlig eller konstgjord vattenförekomst, eller system med sammanbundna vattenförekomster, som används för transport, t.ex. sjöar, floder eller kanaler, eller kombinationer av dessa.

j) hamn: en plats eller ett geografiskt område där det har gjorts sådana förbättringsarbeten och finns sådana anläggningar som krävs för att möjliggöra mottagande av fartyg, från vilka passagerare regelbundet kan gå ombord eller i land.

k) hamnterminal: en terminal bemannad av en transportör eller terminaloperatör i en hamn med anläggningar, t.ex. incheckning, biljettluckor eller vänthallar, och personal för ombordstigning och landstigning av passagerare som reser med en passagerartransport eller på en kryssning.

l) fartyg: fartyg som används för trafik till sjöss eller på inre vattenvägar.

m) transportavtal: ett transportavtal mellan en transportör och en passagerare om tillhandahållande av en eller flera passagerartransporter eller kryssningar.

n) biljett: en giltig färdhandling eller annat bevis på transportavtal.

o) biljettutfärdare: återförsäljare som ingår transportavtal för en transportörs räkning.

p) resebyrå: återförsäljare som agerar för en passagerares räkning vid ingående av transportavtal.

q) researrangör: annan arrangör av resepaket än en transportör, i den mening som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv 90/314/EEG.

r) bokning: bokning av en specifik avgång för en passagerartransport eller en kryssning.

s) terminaloperatör: ett privat eller offentligt organ inom en medlemsstats territorium med ansvar för administration och skötsel av en hamnterminal.

t) kryssning: en transport till sjöss eller på inre vattenvägar som bedrivs enbart i nöjes- eller rekreationssyfte, kompletterad med inkvartering och andra tjänster och som varar mer än två övernattningar ombord.

u) sjöfartsolycka: förlisning, kantring, sammanstötning eller strandning, explosion eller brand i fartyget eller fel i fartyget.

Artikel 4

Biljetter och icke-diskriminerande avtalsvillkor

1. Transportören ska utfärda en biljett till passageraren, såvida inte andra handlingar ger rätt till transport enligt nationell lagstiftning. Biljetter får utfärdas i elektronisk form.

2. Utan att det påverkar subventionerade taxor, ska de avtalsvillkor och taxor som tillämpas av transportörer eller biljettutfärdare erbjudas till allmänheten utan någon som helst direkt eller indirekt diskriminering på grundval av den slutliga kundens nationalitet eller transportörernas eller biljettutfärdarens etableringsort inom unionen.

Artikel 5

Andra utförande parter

1. Transportörer, resebyråer, researrangörer eller terminaloperatörer som anförtrott en utförande transportör, biljettutfärdare eller annan person utförandet av åligganden enligt denna förordning ska ändå vara ansvariga för den utförande partens handlande eller underlåtenhet, när denne handlar inom ramen för sitt uppdrag.

2. Förutom vad som sägs i punkt 1 ska dessutom den part som transportören, resebyrån, researrangören eller terminaloperatören har anförtrott att utföra ett åliggande även omfattas av bestämmelserna i denna förordning, inbegripet bestämmelser om ansvarskyldighet och invändningar, med avseende på det åliggande som anförtrotts.

Artikel 6

Ansvarsbegränsning

Skyldigheterna enligt denna förordning får inte begränsas eller åsidosättas, i synnerhet inte genom undantag eller restriktioner i transportavtalet.

KAPITEL II

RÄTTIGHETER FÖR PERSONER MED FUNKTIONSHINDER ELLER NEDSATT RÖRLIGHET

Artikel 7

Rätt till transport

1. Transportörer, resebyråer eller researrangörer får inte med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet vägra att godkänna en reservation, att utfärda eller på annat sätt tillhandahålla en biljett eller att tillåta ombordstigning.

2. Reservationer och biljetter ska utan extra kostnad erbjudas till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 8

Undantag och särskilda villkor

1. Utan hinder av artikel 7.1 får transportörer, resebyråer och researrangörer vägra att godkänna en reservation, att utfärda eller på annat sätt tillhandahålla en biljett eller att tillåta ombordstigning för en person med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet

2. Om vägran att godkänna en reservation, eller utfärda eller på annat sätt tillhandahålla en biljett, grundas på de skäl som anges i punkt 1, ska transportören, resebyråerna och researrangörerna göra rimliga ansträngningar för att erbjuda den berörda personen ett godtagbart transportalternativ med en passagerartransport eller en kryssning som transportören utför.

3. Om en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som har en reservation eller en biljett och som uppfyllt kraven i artikel 11.2 ändå vägras ombordstigning på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet, ska denna person och eventuella ledsagare enligt punkt 4 i den här artikeln ges möjlighet att välja mellan rätt till återbetalning och ombokning i enlighet med i bilaga I. Rättigheten till en returresa eller ombokning gäller under förutsättning att alla hälso- och säkerhetskrav uppfylls.

4. Under samma villkor som anges i punkt 1 får transportörer, resebyråer och researrangörer kräva att en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ledsagas av en annan person som kan ge den assistans som personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet behöver. När det gäller passagerartransporter ska en sådan ledsagares resa vara kostnadsfri.

5. När transportörer, resebyråer eller researrangörer tillämpar bestämmelserna i punkt 1 eller 4 ska de omedelbart underrätta personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet om de specifika skälen till detta. Dessa skäl ska meddelas personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inom fem arbetsdagar efter det att personen underrättades. Vid vägran enligt punkt 1 a ska en hänvisning till de tillämpliga hälso- och säkerhetskraven göras.

Artikel 9

Tillgänglighet och information

1. I samarbete med organisationer som företräder personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ska transportörer och terminaloperatörer, i förekommande fall genom sina organisationer, ha eller fastställa icke-diskriminerande tillgänglighetsvillkor för befordran av personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet.

2. Transportörerna och terminaloperatörerna ska offentliggöra de tillgänglighetsvillkor som anges i punkt 1 fysiskt eller via Internet på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för alla passagerare.

3. Researrangörer ska tillhandahålla de tillgänglighetsvillkor som anges i punkt 1 och som tillämpas på resor som ingår i paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang som de organiserar, säljer eller erbjuder till försäljning.

4. Transportörer, resebyråer och researrangörer ska se till, inbegripet vid reservation och information via Internet, att all relevant information om transportvillkoren, information om resan och tillgänglighetsvillkor finns att tillgå i en form som lämpar sig och är tillgänglig för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 10

Rätt till assistans i hamnar och ombord på fartyg

Om inte annat följer av de tillgänglighetsvillkor som anges i artikel 9.1 ska transportörer och terminaloperatörer inom sina respektive behörighetsområden ge personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet kostnadsfri assistans i enlighet med bilagorna II och III i hamnar, inbegripet vid ombordstigning och landstigning, och ombord på fartyg.

Artikel 11

Villkor för assistans

1. Transportörer och terminaloperatörer ska inom sina respektive behörighetsområden ge assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i enlighet med artikel 10 på följande villkor:

2. Förutom vad som sägs i punkt 1 ska dessutom personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, vid tidpunkten för reservationen eller förköpet av biljett, underrätta transportören om sina särskilda behov i fråga om inkvartering eller sittplatser eller sitt behov av att medföra medicinsk utrustning, förutsatt att detta behov är känt vid den tidpunkten.

3. En underrättelse som görs enligt punkterna 1 a och 2 får alltid lämnas till den resebyrå eller researrangör hos vilken biljetten köptes. Om biljetten omfattar flera resor ska det vara tillräckligt med en enda underrättelse förutsatt att tillbörlig information lämnas om tidpunkterna för efterföljande resor.

4. Om ingen underrättelse görs enligt punkterna 1 a och 2 ska transportörerna och terminaloperatörerna göra alla rimliga ansträngningar för att se till att assistans ges på ett sådant sätt att personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan gå ombord på och i land från fartyget samt resa med fartyget.

5. När en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet åtföljs av en erkänd ledarhund, ska denna få åtfölja personen vid transporten förutsatt att transportören, resebyrån eller researrangören underrättas i enlighet med tillämpliga nationella regler om transport av erkända ledarhundar ombord på passagerarfartyg, i den mån sådana regler finns.

Artikel 12

Mottagning av underrättelser och anvisning av mötesplatser

1. Transportörer, terminaloperatörer, resebyråer och researrangörer ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att kunna ta emot de underrättelser som avses i artikel 11.1 a och 11.2. Denna skyldighet ska gälla vid alla deras försäljningspunkter, inbegripet försäljning per telefon och via Internet.

2. När resebyråer eller researrangörer mottar en underrättelse enligt punkt 1 ska de under ordinarie arbetstid och utan dröjsmål vidarebefordra denna information till transportören eller terminaloperatören.

3. Transportörer och terminaloperatörer ska anvisa platser i eller utanför hamnterminaler, där personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan anmäla sin ankomst och begära assistans. Dessa platser ska vara tydligt skyltade och i tillgänglig form erbjuda grundläggande information om hamnterminalen och den assistans som erbjuds.

Artikel 13

Kvalitetsnormer för assistans

1. Terminaloperatörer och transportörer som driver hamnterminaler eller utför passagerartransporter med totalt över 100 000 kommersiella passagerarrörelser under det föregående kalenderåret ska inom sina respektive behörighetsområden fastställa kvalitetsnormer för den assistans som anges i bilagorna II och III och, i tillämpliga fall genom sina organisationer, fastställa resurskrav för att uppfylla dessa normer i samarbete med organisationer som företräder personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

2 Terminaloperatörer och transportörer ska offentliggöra de kvalitetsnormer som avses i punkt 1, fysiskt eller via Internet i tillgänglig form och på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för alla passagerare.

Artikel 14

Utbildning och instruktioner

Utan att det påverkar tillämpningen av den internationella konventionen och koden om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning och de bestämmelser som antagits enligt den reviderade konventionen för sjöfarten på Rhen och konventionen om regelverket för sjöfarten på Donau, ska transportörer och, i förekommande fall, terminaloperatörer införa förfaranden för utbildning om funktionshinder, inbegripet instruktioner, och se till

Artikel 15

Ersättning för rörelsehjälpmedel eller annan specifik utrustning

1. Transportörer och terminaloperatörer ska vara ansvariga för skada som uppstått till följd av förlust av eller skador på rörelsehjälpmedel eller annan specifik utrustning som används av en person med funktionshinder eller nedsatt rörelseförmåga, om den händelse som orsakade skadan berodde på fel eller försummelse från transportörens eller terminaloperatörens sida. Fel eller försummelse från transportörens sida ska antas föreligga om skadan har vållats genom en sjöfartsolycka.

2. Den ersättning som avses i punkt 1 ska motsvara återanskaffningsvärdet av berörd utrustning eller, i förekommande fall, reparationskostnaderna.

3. Punkterna 1 och 2 ska inte tillämpas om artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av den 23 april 2009 om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss (11) är tillämplig.

4. Vidare ska alla ansträngningar göras för att snabbt få fram tillfälliga ersättningshjälpmedel.

KAPITEL III

SKYLDIGHETER FÖR TRANSPORTÖRER OCH TERMINALOPERATÖRER VID STÖRNINGAR AV RESAN

Artikel 16

Information vid inställda eller försenade avgångar

1. Vid inställda eller försenade avgångar för passagerartransporter eller kryssningar ska transportören eller, i förekommande fall, terminaloperatören underrätta de passagerare som ska resa från hamnterminalen om läget så snart som möjligt, dock senast 30 minuter efter angiven avgångstid, och om den beräknade avgångs- och ankomsttiden så snart som denna information finns tillgänglig.

2. Om passagerare missar en anslutande transport på grund av en inställd eller försenad avgång, ska transportören och, i förekommande fall, terminaloperatören göra rimliga ansträngningar för att underrätta berörda passagerare om alternativa anslutningar.

3. Transportören eller, i förekommande fall, terminaloperatören ska se till att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet får den information som krävs enligt punkterna 1 och 2 i tillgänglig form.

Artikel 17

Assistans vid inställda eller försenade avgångar

1. Om en transportör på skäliga grunder kan anta att en avgång med en passagerartransport eller en kryssning kommer att ställas in eller bli försenad med mer än 120 minuter i förhållande till den angivna avgångstiden, ska passagerare som reser från hamnterminaler kostnadsfritt erbjudas snacks, måltider eller förfriskningar i skälig proportion till väntetiden, förutsatt att sådana finns tillgängliga eller på ett rimligt sätt kan tillhandahållas.

2. Vid inställda eller försenade avgångar som medför att passageraren måste övernatta en eller flera nätter eller bli kvar längre än planerat, ska transportören om det är fysiskt möjligt kostnadsfritt erbjuda passagerare som reser från hamnterminaler lämplig inkvartering ombord eller i land och transport mellan hamnterminalen och inkvarteringen, utöver de snacks, måltider eller förfriskningar som föreskrivs i punkt 1. Transportören får, för varje passagerare, begränsa den totala kostnaden för inkvartering i land till 120 EUR, exklusive transport mellan hamnterminalen och inkvarteringen.

3. När punkterna 1 och 2 tillämpas ska transportören särskilt uppmärksamma behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och deras eventuella ledsagare.

Artikel 18

Ombokning och återbetalning vid inställda eller försenade avgångar

1. Om en transportör på skäliga grunder kan anta att en passagerartransport kommer att ställas in eller att avgången från en hamnterminal försenas med mer än 120 minuter, ska passagerarna omedelbart få välja mellan

2. Om en passagerartransport ställs in eller avgången från en hamn försenas med mer än 120 minuter, ska passagerarna ha rätt till sådan ombokning eller återbetalning motsvarande biljettpriset från transportören.

3. Den återbetalning som avses i punkterna 1 b och 2 ska göras kontant inom sju dagar genom elektronisk banköverföring, bankgirering eller bankcheck och motsvara biljettens hela inköpspris, för den eller de delar av resan som inte har genomförts och för den eller de delar som redan har verkställts om resan inte längre tjänar något syfte i förhållande till passagerarens ursprungliga resplan.

Artikel 19

Ersättning för biljettpriset vid försenad ankomst

1. Passagerare kan, utan att förlora rätten till transport, begära att få ersättning från transportören om deras ankomst till slutdestinationen enligt transportavtalet försenas. Den lägsta ersättningen ska vara 25 % av biljettpriset för en försening på minst

Om förseningen överskrider dubbla antalet timmar i leden a–d ska ersättning uppgå till 50 % av biljettpriset.

2. Passagerare som har ett abonnemang eller periodkort och som under dess giltighetstid upprepade gånger har drabbats av försenad ankomst får begära lämplig ersättning i enlighet med transportörens ersättningsbestämmelser. Dessa bestämmelser ska ange kriterierna för att fastställa försenad ankomst och beräkna ersättningen.

3. Ersättningen ska beräknas i proportion till det pris som passageraren faktiskt erlagt för den försenade passagerartransporten.

4. Om transporten avser en ut- och återresa ska ersättningen för försenad ankomst under antingen ut- eller återresan beräknas i proportion till halva det pris som erlagts för passagerartransporten.

5. Ersättningen ska betalas inom en månad från det att begäran om ersättning lämnades in. Ersättningen får erläggas i form av värdebevis och/eller andra tjänster, förutsatt att villkoren är flexibla, särskilt när det gäller giltighetsperioden och destinationen. På begäran av passageraren ska ersättningen betalas i pengar.

6. Ersättningen av biljettpriset får inte minskas genom avdrag för transaktionskostnader, till exempel avgifter eller telefon- eller portokostnader. Transportören får fastställa en lägsta gräns under vilken ingen ersättning ska utgå. Denna gräns får inte överskrida 10 EUR.

Artikel 20

Undantag

1. Artiklarna 17, 18 och 19 ska inte tillämpas på passagerare med öppna biljetter så länge som avgångstiden inte har specificerats, med undantag för resenärer som har ett abonnemang eller periodkort.

2. Artiklarna 17 och 19 ska inte tillämpas om passageraren informeras om att avgången är inställd eller försenad före biljettköpet eller om förseningen eller den inställda turen beror på ett fel av passageraren.

3. Artikel 17.2 ska inte tillämpas om den inställda turen eller förseningen beror på väderförhållanden som äventyrar den säkra driften av fartyget.

4. Artikel 19 ska inte tillämpas om den inställda turen eller förseningen beror på väderförhållanden som äventyrar den säkra driften av fartyget, eller på extraordinära omständigheter som hindrar utförandet av passagerartransporten, och som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits.

Artikel 21

Ytterligare fordringar

Ingenting i denna förordning ska hindra passagerare från att inför nationella domstolar begära skadestånd i enlighet med nationell lagstiftning när det gäller förluster till följd av inställda eller försenade transporttjänster, bland annat med stöd av direktiv 90/314/EG.

KAPITEL IV

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM INFORMATION OCH KLAGOMÅL

Artikel 22

Rätt till information om resan

Transportörer och terminaloperatörer ska inom sina respektive behörighetsområden ge passagerarna adekvat information i tillgängligt format under hela resan och på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för alla passagerare. Särskild vikt ska fästas vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 23

Information om passagerarnas rättigheter

1. Transportörer och terminaloperatörer ska inom sina respektive behörighetsområden se till att information om passagerarnas rättigheter enligt denna förordning görs offentligt tillgänglig ombord på fartygen och i hamnterminalerna. Informationen ska tillhandahållas i tillgänglig form och på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för alla passagerare. När informationen tillhandahålls ska särskild vikt fästas vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

2. För att uppfylla det informationskrav som avses i punkt 1 får transportörer och terminaloperatörer använda en sammanfattning av bestämmelserna i denna förordning som kommissionen utarbetat på Europeiska unionens samtliga officiella språk och gjort tillgänglig för dem.

3. Transportörer och terminaloperatörer ska på lämpligt sätt ombord på fartygen och i hamnterminalerna informera passagerarna om kontaktuppgifterna till det tillsynsorgan som medlemsstaten har utsett enligt artikel 25.1.

Artikel 24

Klagomål

1. Transportörerna ska inrätta eller ha infört en mekanism för hantering av klagomål avseende rättigheter och skyldigheter som omfattas av denna förordning.

2. Om en passagerare som omfattas av denna förordning vill lämna in ett klagomål till transportören, ska han göra detta inom två månader från den dag då tjänsten utfördes eller borde ha utförts. Inom en månad efter det att transportören mottagit ett klagomål, ska den underrätta passageraren om huruvida hans klagomål har accepterats, avslagits eller fortfarande behandlas. Tiden för att lämna det slutliga svaret får inte överstiga tre månader från mottagandet av ett klagomål.

KAPITEL V

EFTERLEVNAD OCH NATIONELLA TILLSYNSORGAN

Artikel 25

Nationella tillsynsorgan

1. Varje medlemsstat ska utse ett eller flera nya eller befintliga organ med ansvar för att denna förordning efterlevs när det gäller passagerartransporter och kryssningar från hamnar inom det egna territoriet och passagerartransporter från ett tredjeland till sådana hamnar. Varje organ ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att denna förordning efterlevs.

Varje organ ska vad gäller organisation, beslut om finansiering, rättslig struktur och beslutsfattande vara oberoende av transportörer, researrangörer och terminaloperatörer.

2. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om det eller de organ som de har utsett enligt denna artikel.

3. Alla passagerare får lämna klagomål i enlighet med nationell lagstiftning till ett behörigt organ som har utsetts enligt punkt 1 eller till ett annat behörigt organ som en medlemsstat har utsett, när det gäller en påstådd överträdelse av denna förordning.

En medlemsstat får besluta

4. Medlemsstater som har valt att undanta vissa tjänster i enlighet med artikel 2.4 ska se till att det finns en jämförbar mekanism för kontroll av att passagerarnas rättigheter efterlevs.

Artikel 26

Rapport om efterlevnad

Den 1 juni … (12) och vartannat år därefter ska de tillsynsorgan som har utsetts enligt artikel 25 lämna en rapport om sin verksamhet under de två föregående kalenderåren, med bland annat en beskrivning av de åtgärder som vidtagits för att genomföra bestämmelserna i denna förordning, närmare uppgifter om de sanktioner som har införts och statistiska uppgifter om de klagomål och sanktioner som har tillämpats.

Artikel 27

Samarbete mellan tillsynsorgan

De nationella tillsynsorgan som avses i artikel 25.1 ska i tillämpliga fall utbyta information om sitt arbete och sina beslutsprinciper och sin beslutspraxis. Kommissionen ska stödja tillsynsorganen i detta arbete.

Artikel 28

Sanktioner

Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de följs. De fastställda sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa regler och åtgärder till kommissionen senast den … (13) och utan dröjsmål anmäla varje senare ändring som berör dem.

KAPITEL VI

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 29

Rapportering

Senast den … (14) ska kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om hur denna förordning tillämpas och om dess verkan. Denna rapport ska vid behov åtföljas av lagstiftningsförslag för mer detaljerat genomförande av bestämmelserna i denna förordning eller om ändringar av förordningen.

Artikel 30

Ändring av förordning (EG) nr 2006/2004

I bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska följande punkt läggas till:

Artikel 31

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den ska tillämpas från och med den … (16).

(1) Yttrande av den 16 juli 2009 (EGT C 317, 23.12.2009, s. 89).

(2) Europaparlamentets ståndpunkt av den 23 april 2009 (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av den …

(3) EGT L 378, 31.12.1986, s. 4.

(4) EGT L 364, 12.12.1992, s. 7.

(5) EUT L 163, 25.6.2009, s. 1.

(6) EUT L 389, 30.12.2006, s. 1.

(7) EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

(8) EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

(9) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

(10) Vänligen för in tillämpningsdagen för denna förordning.

(11) EUT L 131, 28.5.2009, s. 24.

(12) Vänligen inför det datum som infaller två år efter tillämpningsdagen för denna förordning.

(13) Vänligen för in tillämpningsdagen för denna förordning.

(14) Tre år efter denna förordnings tillämpningsdag.

(15) EUT L …”.

(16) EUT: 36 månader efter det att denna förordning har offentliggjorts.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

De 4 december 2008 lade kommissionen fram förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (1).

Den 23 april 2009 antog Europaparlamentet sitt yttrande vid första behandlingen (2).

Den 9 oktober 2009 nådde rådet en politisk överenskommelse om utkastet till förordning. Efter juristlingvisternas granskning antog rådet sin ståndpunkt vid första behandlingen den 11 mars 2010 i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet i artikel 294 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

Rådet har under sitt arbete tagit hänsyn till yttrandet från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Regionkommittén avstod från att avge något yttrande.

II. ANALYS AV STÅNDPUNKTEN VID FÖRSTA BEHANDLINGEN

1. Allmänt

Förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar utgör en del av EU:s allmänna mål att stärka passagerarnas rättigheter, särskilt rättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Liknande lagstiftning har redan antagits för passagerare i samband med flygresor (3) eller tågresor (4). Förslaget innehåller å ena sidan bestämmelser om icke-diskriminerande tillgänglighet och assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och, å andra sidan, bestämmelser om rätt till assistans, information och eventuellt ersättning vid förseningar eller inställda resor för alla passagerarkategorier.

Rådet är visserligen ense med kommissionen vad beträffar förslagets syfte, men rådets strategi ledde till betydande ändringar av det ursprungliga förslaget. Ett antal av de föreslagna bestämmelserna kunde inte godtas eftersom de medför alltför tunga administrativa bördor och därav följande kostnader för transportörer och nationella administrationer utan att ge det mervärde som för passagerare skulle uppväga dessa olägenheter. Andra bestämmelser formulerades om i syfte att förenkla och förtydliga förordningen.

På grund av denna strategi ändras kommissionens ursprungliga förslag i stor utsträckning genom ståndpunkten vid första behandlingen genom att det redigeras om och genom att flera bestämmelser i texten utgår. Detta innebär att inga av de ändringsförslag som införts i Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen relaterade till dessa strykningar godtagits av rådet.

2. Centrala policyfrågor

i) Tillämpningsområde

Geografiskt tillämpningsområde

Kommissionen föreslog att förordningen bör tillämpas på passagerartransporter och kryssningar mellan hamnar belägna i medlemsstaterna eller i hamnar i medlemsstaterna.

Rådet anser att kommissionens förslag bör klargöras i detta avseende för att undvika en snedvridning av konkurrensen mellan passagerartransporter inom EU och utanför EU. Därför finjusteras de ovan nämnda bestämmelserna i rådets ståndpunkt vid första behandlingen. Där skiljer man mellan passagerartransporter där ombordstigningshamnen är belägen inom en medlemsstats territorium å ena sidan, och passagerartransporter där ombordstigningshamnen är belägen utanför en medlemsstats territorium men landstigningshamnen är belägen inom en medlemsstats territorium, å andra sidan. I det senare fallet kommer förordningen endast att tillämpas om trafiken bedrivs av en unionstransportör. Definitionen av en unionstransportör bör dock tolkas så brett som möjligt för att täcka de flesta passagerartransporter EU-hamnar och hamnar utanför EU. När det gäller kryssningar kommer förordningen endast att tillämpas på kryssningar där ombordstigningshamnen är belägen inom en medlemsstats territorium.

Dessutom har rådet infört en definition av ”medlemsstats territorium”.

Undantag från tillämpningsområdet

Kommissionens ursprungliga förslag omfattade i princip alla passagerartransporter, oavsett antalet passagerare som transporteras, sträckan för transporten, syftet med resan, osv. Kommissionen hade endast tänkt sig en möjlighet för medlemsstaterna att undanta transporter som omfattas av avtal om allmännyttiga tjänster.

Rådet anser att det är viktigt att anpassa dessa bestämmelser till vad som är praktiskt möjligt och nödvändigt. Det inför därför ett antal undantag där förordningens bestämmelser inte ska tillämpas. Rådet är enigt om att från tillämpningsområdet undanta passagerare som reser med fartyg som är certifierade för högst 36 passagerare, med fartyg som har en besättning som inte uppgår till fler än tre personer eller när sträckan för den totala passagerartransporten understiger 500 meter enkel resa. Dessutom undantas utflykts- och sightseeingturer (andra än kryssningar).

Förutom detta får medlemsstaterna, under två år från dagen för tillämpning av denna förordning, undanta sjögående fartyg på högst 300 bruttoton som används för inhemska transporter. Om en medlemsstat väljer att göra detta måste den emellertid se till att passagerarnas rättigheter är tillräckligt garanterade i nationell lagstiftning. Medlemsstaterna får även undanta passagerartransporter som omfattas av förpliktelser om allmännyttiga tjänster, avtal om allmännyttiga tjänster eller integrerade tjänster, förutsatt att passagerarnas rättigheter enligt denna förordning är tillräckligt garanterade i nationell lagstiftning.

Europaparlamentet följde i princip kommissionens synsätt, men införde en möjlighet för medlemsstaterna att undanta stads- och förortstrafik (ändring 10). Rådet beaktar inte denna ändring, men de undantag från det föreslagna tillämpningsområdet som rådet föreslår kommer i praktiken att innebära att sådana transporter kommer att undantas.

ii) Rättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet

Rådet stöder helhjärtat kommissionens mål att se till att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har icke-diskriminerande tillträde till transporter till sjöss och på inre vattenvägar. Rådet följer därför kommissionens förslag med smärre avvikelser, med undantag för vissa förenklingar och klargöranden.

När det gäller undantagen till rätten till transport hade kommissionen föreslagit att en person med funktionshinder kan vägras transport med hänvisning till säkerhetskrav eller passagerarfartygets struktur. Till detta har rådet lagt till hälsokrav för att beakta de fall när passagerarens hälsotillstånd inte medger att en säker transport av passageraren kan garanteras.

Europaparlamentet hade i detta avseende föreslagit att alla hänvisningar till säkerhetskrav stryks (ändringarna 1, 26 och 29) och att en hänvisning till service under säkra och värdiga former som går att förena med fartygsdriftens krav införs (ändring 27). Den sistnämnda ändringen införlivade rådet i sin ståndpunkt vid första behandlingen, utom ordet ”värdiga”. Rådet anser att ingen förutom personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan bestämma vad transport under värdiga former är och att ett sådant beslut inte bör fattas av transportören.

Enligt det ursprungliga förslaget kunde transportören kräva att en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ledsagas av en annan person som kan ge assistans. Enligt rådets ståndpunkt vid första behandlingen ska en sådan ledsagares resa vara kostnadsfri om transportören gör en sådan begäran för en passagerartransport.

När det gäller assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kommer sådan assistans att tillhandahållas förutsatt att den berörda personen underrättar transportören eller terminaloperatören senast två arbetsdagar i förväg (kommissionen hade föreslagit 48 timmar) och infinner sig i hamnen eller på en utsedd plats senast 60 minuter före ombordstigning eller avgångstid. Dessutom bör passageraren, om personen har särskilda behov i fråga om inkvartering eller sittplatser eller behov av att medföra medicinsk utrustning, underrätta transportören vid tidpunkten för reservationen om sådana behov, om detta behov är känt vid den tidpunkten. Detta tilläggskrav som rådet infört kommer att göra det möjligt för transportören att tillgodose dessa särskilda behov och ge den berörda personen bästa möjliga service.

Flera av Europaparlamentets ändringar gällde information i format som är tillgängliga för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Dessa införlivades av rådet. Detsamma gäller Europaparlamentets ändringar när det gäller att ersätta ”assistansdjur” med ”assistanshund”.

iii) Transportörers och terminaloperatörers skyldigheter vid störningar av resan

I kommissionens förslag föreskrevs rätten till information, assistans (inbegripet måltider, förfriskningar och eventuellt hotellrum), ombokning och ersättning, samt ersättning av biljettpriset i fall av förseningar och i vissa fall inställda avgångar för passagerartransporter eller kryssningar. Ersättning av biljettpriset skulle dock inte betalas om förseningen eller den inställda avgången beror på undantagsomständigheter som står i vägen för utförandet av transporttjänsten.

Rådet instämmer i principen att transportörer och terminaloperatörer bör ta hand om sina passagerare och har utvidgat denna princip till att omfatta alla fall av inställda turer. I vissa fall är det dock inte möjligt eller rimligt att t.ex. informera om förseningar i en obemannad hamn. I rådets ståndpunkt vid första behandlingen införs därför begreppet hamnterminaler, dvs. bemannade terminaler i en hamn med vissa anläggningar och personal (t.ex. incheckning, biljettluckor eller vänthallar). Vissa skyldigheter för transportörer och terminaloperatörer gäller endast i fråga om passagerare som reser från sådana hamnterminaler. Så är fallet med information och assistans och, i viss utsträckning, ombokning och ersättning.

En annan faktor som ligger till grund för rådets ståndpunkt vid första behandlingen är sjösäkerheten. För att undvika att transportörer, av ekonomiska skäl, lägger ut från hamn eller ökar farten vid väderförhållanden som äventyrar en säker drift av fartyget, har ett undantag införts från skyldigheten att tillhandahålla inkvartering eller ersättning för biljettpriset i sådana fall. Dessutom har begreppen dåliga väderförhållanden och extraordinära omständigheter förklarats på ett icke uttömmande sätt i två skäl. Ytterligare undantag från rätten till assistans och ersättning har införts när passagerna får information om inställda turer eller förseningar innan de köper biljetten eller när passageraren är orsak till att turen ställs in eller blir försenad. Slutligen har transportören fått möjlighet att begränsa kostnaden för inkvartering till 120 euro och att införa en lägsta gräns under vilken ingen ersättning ska utgå (biljetter som kostar 10 euro eller mindre).

Europaparlamentet har föreslagit undantag vid force majeure (ändringarna 23 och 60) eller om inställelse eller försening tillkännages i förväg (ändring 59). Andemeningen i dessa ändringar har beaktats av rådet. Dessutom har parlamentet föreslagit en gräns för kostnaden för inkvarteringen på två gånger biljettpriset (ändring 53). Rådet anser att detta är alltför ofördelaktigt för passagerare och transportörer i vissa fall och menar att gränsen på 120 euro är mera rimlig både för passagerare och transportörer.

iv) Hantering av klagomål och nationella tillsynsorgan

Kommissionens förslag innehåller detaljerade regler om hur transportörer ska hantera klagomål, i synnerhet omfattande rättsliga följder av att inte besvara klagomål och om utseende av nationella tillsynsorgan och deras behörighet.

Rådet instämmer i princip i förslaget, särskilt i att transportörer bör besvara klagomål från sina kunder, men inför större flexibilitet i systemet för att undvika oförutsebara konsekvenser för medlemsstaternas rättssystem eller förvaltningsstrukturer.

Europaparlamentet föreslog att varje medlemsstat skulle utse endast ett nationellt tillsynsorgan (ändringarna 5, 6, 66, 67 och 68) och att medlemsstaterna, inte transportörerna, skulle inrätta en oberoende mekanism för hantering av klagomål (ändring 65). Med hänsyn till flexibiliteten, såsom förklaras ovan, anser dock inte rådet att det är lämpligt att begränsa medlemsstaternas handlingsfrihet på detta sätt. Dessutom föreslog parlamentet att de nationella tillsynsorganen borde vara oberoende av alla kommersiella intressen (ändring 66). I ståndpunkten vid första behandlingen klargörs att dessa organ bör vara oberoende av transportörer, researrangörer och terminaloperatörer.

v) Dag då förordningen börjar tillämpas

Kommissionen föreslog att förordningen i sin helhet skulle börja tillämpas från och med två år efter offentliggörandet, men att vissa bestämmelser skulle börja tillämpas redan från och med ett år efter offentliggörandet.

I rådets ståndpunkt vid första behandlingen föreskrivs att hela förordningen ska tillämpas från och med tre år efter offentliggörandet.

3. Andra policyfrågor

Rådet beslutar att förenkla förordningens titel.

Rådet beslutar att förtydliga bestämmelserna om att anförtro underleverantörer vissa åligganden enligt förordningen genom att lägga till en allmän artikel om andra utförande parter.

Rådet beslutar att ta bort kravet på transportörer att föra separata räkenskaper för kostnaderna för assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, för att undvika onödiga administrativa bördor, särskilt för mindre transportörer. I samma anda beslutar rådet att begränsa skyldigheten att fastställa kvalitetsnormer för sådan assistans till att gälla större terminaloperatörer och transportörer, och att begränsa kraven på utbildning och instruktioner om funktionshinder till de personalkategorier som faktiskt behöver det.

4. Andra ändringar som antagits av Europarlamentet

Ytterligare ändringsförslag, som inte togs med i rådets ståndpunkt vid första behandlingen, rör

— beaktande av behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i alla fall av konstruktion eller renovering av hamnar, terminaler och passagerarfartyg, utan förbehållet ”när så är nödvändigt” (ändring 2),

— bestämmelserna om att ombordstigning för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inte ska påverka de allmänna reglerna om passagerares ombordstigning (ändring 3),

— uppmaningen till kommissionen att föreslå klara regler för passagerares rättigheter på platser där omstigning sker från landtrafikmedel till transport till sjöss eller på inre vattenvägar (ändring 7),

— en övergripande lagstiftningsstrategi som omfattar alla transportmedel vid ett eventuellt framtida lagstiftningsinitiativ om passagerarrättigheter (ändring 8),

— inkluderandet av psykosocialt funktionshinder i definitionen av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet (ändring 11),

— ändringarna i definitionen av transportavtal (ändring 14) och biljettutfärdare (ändring 15),

— de föreslagna definitionerna av lättillgängligt format (ändring 18), passagerare (ändring 19), ankomst (ändring 20), avgång (ändring 21), biljettpris (ändring 22) och force majeure (ändring 23),

— tillgänglighetsreglerna för transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, som ska fastställas under de nationella tillsynsorganens kontroll, och att dessa regler ska omfatta även ledsagare samt tillgängligheten för de hjälpmedel de utrustats med (ändring 31),

— den skriftliga bekräftelse som ska ges av tillhandahållande av assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet (ändring 34),

— assistans som anpassas efter de individuella behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet (ändring 35),

— hamnarnas ledningsgruppers ansvar för att göra hamnarna tillgängliga för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet (ändring 37),

— möjligheten att komma överens om en kortare frist för underrättelse om behovet av assistans mellan den som tillhandahåller assistans och passageraren (ändring 38),

— kravet på att säkerställa att passageraren får en bekräftelse på att underrättelsen om behovet av assistans mottagits (ändring 39),

— transportörens skyldighet att få fram ersättande utrustning som lämpar sig efter den berörda passagerarens behov när rörelsehjälpmedel skadas under resan (ändring 50),

— att en passagerare vid försening inte bara bör erbjudas återbetalning av biljettpriset om han eller hon beslutar att inte resa med transportören (ändring 54),

— all ersättning som beviljas i enlighet med förordningen och som får räknas av från kompletterande ersättning (ändring 61),

— påföljderna som tillämpas vid överträdelse av förordningen, som kan bestå av ersättning (ändring 70),

— ändringarna 71, 72 och 75 om bilagorna till förordningen.

III. SLUTSATS

Vid fastställandet av sin ståndpunkt vid första behandlingen har rådet fullt ut beaktat kommissionens förslag och Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen. När det gäller de ändringar som Europaparlamentet föreslår, noterar rådet att ett stort antal ändringar i princip, delvis eller i sin helhet – redan har införts i ståndpunkten vid första behandlingen.

(1) Dok. 11990/08.

(2) A6-0209/2009.

(3) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91, EUT L 46, 17.2.2004, s. 1, och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2006 av den 5 juli 2006 om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet, EUT L 204, 26.7.2006, s. 1.

(4) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av den 23 oktober 2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer, EUT L 315, 3.12.2007, s. 14.