[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 24.2.2010

KOM(2010) 62 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Islands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

{SEK(2010) 153}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Islands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

A. INLEDNING

A) Ansökan om medlemskap

Island lade fram sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 17 juli 2009. Den 27 juli 2009 bad Europeiska unionens råd kommissionen avge sitt yttrande om ansökan, i enlighet med förfarandet i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen, vilken för närvarande lyder som följer: ” Varje europeisk stat som respekterar de värden som avses i artikel 2 och som förbinder sig att främja dem får ansöka om att bli medlem av unionen. Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska underrättas om denna ansökan. Den ansökande staten ska ställa sin ansökan till rådet, som ska besluta med enhällighet efter att ha hört kommissionen och efter godkännande av Europaparlamentet, som ska fatta sitt beslut med en majoritet av sina ledamöter. De villkor för medlemskap som Europeiska rådet enats om ska beaktas ”.

I artikel 2 anges att ” unionen ska bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Dessa värden ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle där mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män råder ”.

Vid sitt möte i Köpenhamn i juni 1993 fastställde Europeiska rådet följande:

Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren.

Ett medlemskap förutsätter att kandidatlandet har

- stabila institutioner som garanterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter,

- en fungerande marknadsekonomi och kapacitet att hantera det konkurrenstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen,

- förmåga att uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till den politiska, ekonomiska och monetära unionens mål.

Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska integrationen blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och kandidatländernas allmänna intresse.

Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet att ”skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk integrering av [kandidatländerna], särskilt genom att utveckla marknadsekonomin, anpassa de administrativa strukturerna och skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden”.

I december 2006 konstaterade Europeiska rådet att ”en utvidgningsstrategi som grundar sig på konsolidering, villkorlighet och kommunikation i kombination med EU:s kapacitet att integrera nya medlemmar utgör grundvalen för en förnyad konsensus om utvidgning”.

I detta yttrande granskar kommissionen Islands ansökan på grundval av landets förmåga att uppfylla de kriterier som fastställdes av Europeiska rådet i Köpenhamn 1993. Den metod som följts vid utarbetandet av detta yttrande är densamma som använts i tidigare yttranden, i tillämpliga delar. Kommissionen har analyserat både nuläget och utsikterna på medellång sikt. Som medellångt perspektiv gäller i samband med detta yttrande en treårsperiod. Detta innebär emellertid inte någon förhandsbedömning av den framtida tidpunkten för anslutningen.

I överensstämmelse med den förnyade konsensusen om utvidgning anges i detta yttrande också de centrala politikområden som sannolikt kommer att kräva särskild uppmärksamhet om Island ansluter sig och det ges en bedömning av inledande effekter av medlemskapet för centrala politikområden och sektorer. Kommissionen kommer att lämna närmare konsekvensbedömningar för dessa centrala politikområden i senare skeden av anslutningsprocessen. Anslutningsfördraget för Island skulle dessutom förutsätta en teknisk anpassning av EU:s institutioner mot bakgrund av Lissabonfördraget, och ett erkännande av isländska som officiellt EU-språk.

Detta yttrande bygger på den detaljerade analys som ges i den rapport som offentliggörs som ett separat dokument ( Analytical Report for the Opinion on the application from Iceland for EU membership [1]).

b) De senaste årens utveckling

De två senaste åren har varit svåra för Island. I samband med den globala finanskrisen bröt landets banksystem samman i oktober 2008, vilket fick allvarliga ekonomiska och sociala konsekvenser. Krisen ledde till en betydande ekonomisk nedgång, orsakade avsevärda svårigheter för landets invånare och fick en rad politiska följder.

I januari 2009 avgick landets premiärminister och nyval till alltinget utlystes. Allmänna val hölls i april 2009, varefter en koalitionsregering bildades bestående av den socialdemokratiska alliansen och den vänster-gröna rörelsen. I juli 2009 röstade det isländska alltinget, på regeringens förslag, för att landet skulle ansöka om medlemskap i EU. Den allmänna opinionen och de politiska partierna på Island är delade i EU-medlemskapsfrågan.

Efter att ha mottagit en petition undertecknad av 25 % av väljarkåren, beslöt den isländska presidenten den 5 januari 2010 att inte underteckna den s.k. Icesavelagen[2], enligt vilken Island skulle återbetala ett lån på 3,9 miljarder euro till Förenade kungarikets och Nederländernas regeringar. Lagen hade godkänts av parlamentet den 30 december 2009 efter flera månaders livlig debatt. I överensstämmelse med artikel 26 i grundlagen har en folkomröstning om lagen utlysts till den 6 mars 2010.

c) Förbindelserna mellan EU och Island

Island blev självständig republik den 17 juni 1944.

Island och Europeiska unionen har haft ett omfattande samarbete på en rad olika områden under de senaste 40 åren.

Island anslöt sig till Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta) 1970 och har varit en part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) sedan det trädde i kraft 1994. EES erbjuder en ram för regelbundna möten på politisk nivå mellan Island och EU, bland annat utrikesministrarnas möte i EES-rådet två gånger per år.

Eftersom Island genom EES-avtalet har deltagit i den inre marknaden i över 15 år har Island antagit en betydande del av Europeiska unionens lagstiftning. Eftas övervakningsmyndighet övervakar regelbundet Islands framsteg inom ramen för EES-avtalet. Island uppvisar överlag ett tillfredsställande resultat i fullgörandet av sina skyldigheter enligt EES-avtalet. Vissa brister som måste åtgärdas på ett tidigt stadium har konstaterats, bl.a. i fråga om finansiella tjänster, livsmedelssäkerhet och fri rörlighet för kapital. Redogörelser för dessa områden ges i motsvarande kapitel i del 3 av den analytiska rapporten. Mot bakgrund av finanskrisen bad Island om betalningsbalansstöd som i undantagsfall kan beviljas länder utanför euroområdet. Det rör sig om tillfälliga garantier, varav vissa upphävdes i november 2009, genom vilka kapitalflödet begränsas mellan Island och medlemsstater i EU och EES.

Sedan 1981 har regelbundna möten hållits mellan Europaparlamentet och Eftas parlamentarikerkommitté. Efter det att EES-avtalet trädde i kraft har dessa förbindelser institutionaliserats i EES gemensamma parlamentarikerkommitté. Vidare hålls regelbundna möten mellan isländska alltingsledamöter och ledamöter av Europaparlamentet.

Island har deltagit i utvecklingen av Schengenavtalen sedan 1996[3] och har tillämpat bestämmelserna i avtalet sedan 2001. Detta innebär att Island har avskaffat gränskontrollerna till andra stater i Schengenområdet. Landet tillämpar gemensamma regler och förfaranden för viseringar för kortare vistelse och yttre gränskontroller. Island deltar i omfattande samarbete och samordning mellan polismyndigheter och rättsliga myndigheter inom Schengenområdet.

Island deltar också i Dublinförordningen, som anger kriterier och mekanismer för handläggningen av ansökningar om asyl[4].

När det gäller handelsförbindelser blev Island medlem av Gatt 1968 och landet är grundande medlem i Världshandelsorganisationen (WTO). Utöver Islands medlemskap i Efta och EES har landet gällande frihandelsavtal – tillsammans med kompletterande bilaterala avtal om basjordbruksprodukter – med sexton tredjeländer inom ramen för Efta, och dessutom avtal som ännu inte trätt i kraft med ytterligare fyra länder. Island har dessutom med EU ett gällande bilateralt handelsavtal och ett gällande tilläggsavtal om basjordbruksprodukter som hänger samman med EES-avtalet.

År 2008 kom mer än 54 % av Islands import från EU och 76 % av exporten gick till EU.

Island medverkar till att minska de sociala och ekonomiska skillnaderna i Europa genom bidragen från EES ( EEA Grants )[5]. Under perioden 2004–2009 bidrog Island med ungefär 29 miljoner euro för projektfinansiering i flera EU-medlemsstater genom dessa EES-medel.

Efter det att Island hade lämnat in sin ansökan om medlemskap har kommissionen föreslagit att Island skulle få bli mottagare av ekonomiskt föranslutningsstöd inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen. Detta stöd skulle främja institutions- och kapacitetsuppbyggande för att möjliggöra ett smidigt genomförande av EU:s regelverk, särskilt på områden som inte omfattas av EES, främst genom Byrån för tekniskt bistånd och informationsutbyte (Taiex) och partnersamverkan.

B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP

POLITISKA KRITERIER

Island är en fungerande demokrati med starka institutioner. Landet är en parlamentarisk republik där den representativa demokratin har starkt rotade traditioner. Islands konstitution och rättsordning samt beslutande institutioner är stabila.

Maktfördelningen mellan den lagstiftande, verkställande och dömande makten respekteras. Regeringen är underkastad effektiv parlamentarisk kontroll och ministrarna är ansvariga för sitt agerande. De kommunala myndigheterna fungerar effektivt.

Islands domstolsväsende håller en hög standard och rättssystemet är väletablerat. Frågan om domstolsväsendets faktiska oberoende, och särskilt förfarandet för utnämningar av domare, utgör dock en källa till oro.

Islands offentliga förvaltning är på det hela taget effektiv och fri från politisk inblandning. En reform av den offentliga förvaltningen inleddes i oktober 2009.

Till följd av finanskrisen har vissa frågor väckts rörande eventuella intressekonflikter i det offentliga livet i Island. Har den politiska eliten och företagsvärlden alltför nära förbindelser, särskilt med tanke på landets isolerade läge och fåtaliga befolkning? Omedelbart efter krisen tillsattes en särskild utredningskommission och en särskild åklagare för att utreda och åtala påstådda brott i samband med bankkollapsen. Utredningarna pågår fortfarande. Mot bakgrund av ovanstående kommer mekanismerna i vissa fall att behöva stärkas för att riskerna för intressekonflikter ska minskas.

Island har ett omfattande system för att garantera grundläggande rättigheter, och samarbetar nära med internationella mekanismer till skydd för de mänskliga rättigheterna.

EKONOMISKA KRITERIER

Island är en liten öppen ekonomi och landet har varit medlem av EES sedan 1994. Tack vare EES-medlemskapet är Island välintegrerat i EU:s ekonomi. Under 1990-talet och större delen av förra decenniet omstrukturerade Island sin ekonomi, främst genom avreglering och liberalisering. Tyngdpunkten i ekonomin förflyttades från fiskesektorn till en större diversifiering, med en stor och öppen finansiell sektor. Till följd av de isländska bankernas omfattande exponering och avsaknaden av en tillräcklig övervakning av den finansiella sektorn i samband med den globala finansiella turbulensen bröt den isländska banksektorn samman 2008, och ekonomin gick in i en valuta- och finanskris som ledde till en djup recession. Regeringen bad det internationella samfundet, bland annat Internationella valutafonden (IMF), om hjälp för att stödja valutan och återupprätta hållbar makroekonomisk stabilitet. Genom IMF:s standby-avtal på 1,4 miljarder euro har man kunnat stödja valutastabilitet, budgetkonsolidering och omstrukturering av bankväsendet.

Den allvarliga ekonomiska krisen och den politiska situation den gav upphov till på Island försenade genomförandet IMF-programmet. Efter sommaren 2009 har dock ett brett samförstånd nåtts om vad återhämtningen ska bygga på. Myndigheterna har vidtagit betydande åtgärder för ekonomisk stabilisering, med inriktning på budgetkonsolidering, valutakursstabilitet och omstrukturering av finanssektorn. De första positiva resultaten av dessa åtgärder börjar bli synliga. Island har en relativt flexibel arbetsmarknad med högt arbetskraftsdeltagande, en relativt ung förvärvsarbetande befolkning och en välförvaltad och stabil resursbas.

Den makroekonomiska stabiliseringen har dock ännu inte slutförts. Krisen och det offentliga övertagandet av de banker som gått i konkurs ledde till att underskottet i den offentliga sektorns finanser steg till 14,4 % av BNP 2009. Samma år uppgick den offentliga bruttoskulden till 130 % av BNP, av vilket Icesave-skulderna svarade för en tredjedel. Budgetkonsolideringen är fortfarande en viktig utmaning. De offentliga och privata skulderna förutsätter en långtgående och hållbar omstrukturering för att en återhämtning ska bli möjlig. Slutförandet av omstruktureringen av finanssektorn och en påtaglig förbättring av den institutionella ramen och praxis för reglering och övervakning ingår bland de viktigaste utmaningarna som måste hanteras på kort sikt. Landets konkurrenskraft skulle ytterligare förbättras genom en fortsatt diversifiering av ekonomin och ett genomförande av vissa strukturella reformer.

FÖRMÅGA ATT PÅTA SIG DE SKYLDIGHETER SOM FÖLJER AV ETT MEDLEMSKAP

Islands förmåga att påta sig de detaljerade skyldigheter som ett medlemskap medför har bedömts enligt följande indikatorer:

- Skyldigheterna enligt EES-avtalet.

- Nivån av anpassning, genomförande och kontroll av efterlevnaden av unionens regelverk utanför EES-avtalet.

Island uppvisar överlag ett tillfredsställande resultat när det gäller att fullgöra sina skyldigheter enligt EES-avtalet.

Enligt Eftas övervakningsmyndighet hade Island när det gäller införlivandet av lagstiftningen för den inre marknaden i juli 2009 uppnått samma nivå mätt i procent som EU:s medlemsstater i genomsnitt. Det sammanlagda antalet överträdelseförfaranden[6] mot Island har minskat betydligt under de senaste månaderna. Övervakningsmyndigheten granskar fortfarande de undantagslagar och andra åtgärder som Island tillgripit efter bankkollapsen, inbegripet deras förenlighet med EES-lagstiftningen.

Island är på det hela taget på de flesta områden väl förberett för att påta sig de skyldigheter som följer av ett medlemskap, särskilt de områden som omfattas av EES.

På följande områden måste Island göra avsevärda ansträngningar för att anpassa sin lagstiftning till unionens regelverk och/eller genomföra och verkställa det effektivt på medellång sikt, innan landet kan uppfylla kriterierna för anslutning: fiske, jordbruk och landsbygdsutveckling, miljö, fri rörlighet för kapital, finansiella tjänster samt tullunion, beskattning, statistik, livsmedelssäkerhet, veterinära och fytosanitära frågor, regionalpolitik och samordning av strukturinstrument och ekonomistyrning.

C. Slutsats och rekommendation

Island är en parlamentarisk republik där den representativa demokratin har starkt rotade traditioner. Landets institutioner är effektiva och respekterar gränserna för sina befogenheter. Islands konstitution och rättsordning är stabila. Rättsstatsprincipen och respekten för mänskliga rättigheter garanteras. De isländska myndigheterna måste göra ytterligare ansträngningar för att stärka rättsväsendets oberoende, särskilt när det gäller förfarandet för utnämningar av domare. Mekanismer för att förhindra intressekonflikter måste stärkas. Kommissionen anser överlag att landet uppfyller de politiska kriterier som ställdes upp av Europeiska rådet i Köpenhamn 1993.

Vad beträffar de ekonomiska kriterierna kan Island betraktas som en fungerande marknadsekonomi. Marknadens funktion har påverkats allvarligt av makroekonomiska obalanser och vissa strukturella och lagstiftningsmässiga brister,och situationen har förvärrats av den globala ekonomiska och finansiella krisen. För att kunna ta itu med befintliga sårbara områden måste de reformåtgärder och anpassningar av politiken som beslutats genomföras strikt. Före krisen visade landet att det kunde stå emot konkurrenstrycket och marknadskrafterna i EES. Mot bakgrund av detta bör Island på medellång sikt kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen, förutsatt att landet snabbt genomför nödvändiga politiska åtgärder och strukturreformer.

Island kan uppvisa ett allmänt taget tillfredsställande resultat när det gäller att fullgöra skyldigheterna enligt EES, som landet har varit medlem av sedan 1994. Island är väl förberett att påta sig de skyldigheter som följer av ett medlemskap på medellång sikt, särskilt på de områden som omfattas av EES, och på sin väg mot ett medlemskap måste Island fortsätta att fullgöra dessa skyldigheter. Ansträngningarna måste fortsätta för att anpassa lagstiftningen till unionens regelverk och säkerställa genomförandet av den och kontrollen av dess efterlevnad. Det måste göras stora insatser för att anslutningskriterierna ska kunna uppfyllas, särskilt på områdena fiske, jordbruk och landsbygdsutveckling, miljö, fri rörlighet för kapital och finansiella tjänster.

Islands anslutning skulle ha en begränsad sammantagen inverkan på Europeiska unionen och inte påverka unionens förmåga att upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling.

Mot bakgrund av dessa överväganden föreslår kommissionen att förhandlingar om anslutning till Europeiska unionen ska inledas med Island.

[1] SEK(2010) 153.

[2] Genom ”Icesavelagen” bemyndigas Islands finansminister på statskassans vägnar att utfärda en statlig garanti för de lån på 3,9 miljarder euro som Förenade kungarikets och Nederländernas regeringar betalat ut till den isländska fonden för insättare och investerare. Syftet med lånen är att ersätta de brittiska och nederländska regeringarna för den kompensation de redan gett sina medborgare som innehar depositionskonton i Landsbanki Íslands internetfilial Icesave.

[3] Avtalet om Islands associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, baserat på rådets beslut 1999/439/EG av den 17 maj 1999, undertecknades av Island och EU den 18 maj 1999. Enligt rådets beslut 2000/777/EG ska Schengenregelverket tillämpas på de fem länderna i den nordiska passunionen, inbegripet Island, från och med den 25 mars 2001.

[4] Rådets beslut 2001/258/EG.

[5] Genom bidragen från EES och Norge medverkar Island, Liechtenstein och Norge till att stärka sammanhållningen i ett vidare europeiskt sammanhang. Bidragen från EES finansieras gemensamt av Island, Liechtenstein och Norge, medan bidragen från Norge finansieras av Norge ensamt.

[6] I fall där det har konstaterats att Islands lagstiftning inte överensstämmer med EES-bestämmelserna, eller dessa har tillämpats felaktigt, eller att EU-lagstiftning inte har införlivats eller införlivats bristfälligt.