Covid-19-krisen har visat att en sådan kompensationsmekanism skulle ha blivit alltför restriktiv och att dess tillämpning inte skulle underlätta en effektiv transmission av penningpolitiken. Eftersom de centralbanksreserver som undantas skulle ha neutraliserats helt genom en ökning av bruttosoliditetskravet skulle instituten ha begränsade möjligheter i fråga om hur mycket de kan öka sina centralbanksreserver. Detta skulle i sin tur ha kunnat avskräcka institut från att i en stressituation utnyttja centralbankers likviditetsfaciliteter i den utsträckning som behövs. Detta skulle ha hindrat en effektiv transmission av penningpolitiska åtgärder. Med tanke på institutens begränsade möjlighet att kontrollera omfattningen av centralbanksreserverna under en kris kunde de ha tvingats minska sin skuldsättning genom att sälja tillgångar eller minska utlåningen till den reala ekonomin, eller bådadera.

Såsom anges i början av denna rapport ska kommissionen i enlighet med artikel 511 i kapitalkravsförordningen även rapportera om huruvida behandlingen av centralbanksreserver för bruttosoliditetsändamål är lämplig. På grundval av den reviderade Baselstandarden från 2017 infördes i enlighet med CRR II ett handlingsutrymme i den europeiska ramen för bruttosoliditetsbuffert som gör det möjligt att tillfälligt undanta vissa centralbanksexponeringar från ett instituts totala exponeringsmått under exceptionella omständigheter. Handlingsutrymmet är avsett att underlätta en effektiv transmission av penningpolitiska åtgärder. Enligt den ursprungliga kompensationsmekanismen som anges i CRR II måste alla effekter som uppstår till följd av att centralbanksreserver undantas neutraliseras helt genom en strikt proportionell ökning av ett instituts individuella bruttosoliditetskrav.

I kapitalkravsförordningen anges två olika tidpunkter för kommissionens övervägande om att införa ett krav på bruttosoliditetsbuffert för andra systemviktiga institut. Utöver ovan nämnda rapport, med tidsfrist i slutet av 2020, kan ett sådant krav för andra systemviktiga institut undersökas som en del av den omfattande översynen av verktygslådan för makrotillsyn inom banksektorn 2022, i enlighet med artikel 513 i kapitalkravsförordningen. Den översynen ska vara klar senast den 30 juni 2022. Mot bakgrund av att tillämpningsdatumet för bruttosoliditetsbufferten för globala systemviktiga institut har senarelagts anser kommissionen att frågan om huruvida ett ytterligare buffertkrav för andra systemviktiga institut ska införas snarare bör bedömas som en del av kommissionens rapport som ska lämnas in enligt artikel 513 i kapitalkravsförordningen. I den bedömningen måste kommissionen ta hänsyn till att andra systemviktiga institut kan se mycket olika ut. Vissa är lika stora som globala systemviktiga institut, medan andra är betydligt mindre och mer inhemskt inriktade. Dessa olikheter bland andra systemviktiga institut motiverar en noggrann bedömning av huruvida det är lämpligt att utvidga kravet på bruttosoliditetsbuffert för globala systemviktiga institut även till denna grupp.

Mot bakgrund av dessa slutsatser och baserat på ett förslag från kommissionen den 28 april 2020 har behandlingen av centralbanksreserver ändrats av medlagstiftarna. Enligt den omarbetade behandlingen kommer det individuella bruttosoliditetskravet för ett institut som utnyttjar denna möjlighet att behöva justera bruttosoliditetsgraden endast en gång, nämligen vid den tidpunkt då institutet utnyttjar sitt handlingsutrymme. Justeringen kommer att baseras på ett genomsnittligt värde av institutets godtagbara centralbanksreserver och totala exponeringsmått den dag då de exceptionella omständigheterna anses ha startat. Den justerade bruttosoliditetsgraden kommer att gälla under hela den period då handlingsutrymmet utnyttjas och kommer inte att ändras som är fallet med den tidigare kompensationsmekanismen.

Ovan nämnda ändring, som kommer att börja gälla den 28 juni 2021 i enlighet med den ursprungliga tidsplanen för CRR II, bör öka åtgärdens effektivitet och öka de behöriga myndigheternas möjlighet att agera på ett lämpligt och ändamålsenligt sätt under möjliga framtida chocker och kriser. För att säkerställa detta handlingsutrymme under den pågående covid-19-pandemin och fram till dess att den reviderade behandlingen börjar gälla infördes dessutom möjligheten att under en övergångsperiod tillfälligt utesluta vissa centralbanksreserver i enlighet med den europeiska ramen för bruttosoliditetsbuffert.

Slutsats

Kommissionen anser inte att det är lämpligt att införa ett påslag på bruttosoliditetskravet för andra systemviktiga institut i det aktuella sammanhanget. Denna fråga bör undersökas som en del av den omfattande översynen av verktygslådan för makrotillsyn inom banksektorn som ska genomföras senast den 30 juni 2022, i enlighet med artikel 513 i kapitalkravsförordningen.

Kommissionen anser att det är lämpligt att justera beräkningen av det totala exponeringsmått som avses i artikel 429.4 i kapitalkravsförordningen för att anpassa behandlingen av derivat som clearas av kund till internationellt överenskomna standarder.

Lagstiftaren har redan reviderat behandlingen av centralbanksreserver via förordning (EU) 2020/873. I avsaknad av ytterligare internationell utveckling vad gäller behandlingen av centralbanksreserver och mot bakgrund av den senaste översynen anser kommissionen inte att ytterligare ändringar är nödvändiga.