Kapitel III innehåller bestämmelser om produkter som förs in till eller ut från EU-marknaden. Det behövs särskilda bestämmelser om tullkontroller, eftersom förordning (EU) 2019/1020 inte är ändamålsenlig i detta avseende och tullmyndigheterna inte kan vara den första försvarslinjen som de vanligtvis är inom ramen för förordning (EU) 2019/1020. De kommer därför att lita till de behöriga myndigheternas beslut. Tullmyndigheterna måste dessutom ha tillgång till specifik information om de fysiska och juridiska personer som deltar i tillverkningsprocessen och om själva produkten för att de på ett effektivt sätt ska kunna stoppa produkter som tillverkats genom tvångsarbete från att föras in till eller ut från EU-marknaden i enlighet med de behöriga myndigheternas beslut.

(1)Såsom erkänns i ingressen till 2014 års protokoll till Internationella arbetsorganisationens(ILO) konvention nr 29 om tvångsarbete (ILO:s konvention nr 29) utgör tvångsarbete en allvarlig kränkning av människans värdighet och de grundläggande rättigheterna. ILO har förklarat avskaffandet av alla former av tvångsarbete och obligatoriskt arbete som en princip vad gäller grundläggande rättigheter. ILO klassificerar ILO:s konvention nr 29, 2014 års protokoll till konvention nr 29 och ILO:s konvention nr 105 angående avskaffande av tvångsarbete (ILO:s konvention nr 105) som grundläggande ILO-konventioner. Tvångsarbete täcker många olika former av tvångsmässigt arbete där arbete eller tjänster avfordras en person som inte denna person erbjudit av fri vilja.

(17)Förbudet bör bidra till de internationella ansträngningarna för att avskaffa tvångsarbete. Definitionen av tvångsarbete bör därför överensstämma med den definition som fastställts i ILO:s konvention nr 29. Den definition av tvångsarbete som ålagts av myndigheter bör överensstämma med ILO:s konvention nr 105 som särskilt förbjuder användningen av tvångsarbete som ett straff för ett uttryck för politiska åsikter, i syfte att främja den ekonomiska utvecklingen, såsom en arbetsdisciplinär åtgärd, som ett straff för deltagande i strejker eller i diskriminerande syfte av rasskäl eller på religiösa eller andra grunder.

(18)Mikroföretag och små och medelstora företag kan ha begränsade resurser och begränsad förmåga för att säkerställa att de produkter de släpper ut eller tillhandahåller på unionens marknad är fria från tvångsarbete. Kommissionen bör därför utfärda riktlinjer om tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete, vilka även bör ta hänsyn till de ekonomiska aktörernas storlek och ekonomiska resurser. Kommissionen bör även utfärda riktlinjer om riskindikatorer för tvångsarbete och om offentligt tillgänglig information i syfte att hjälpa små och medelstora företag, liksom andra ekonomiska aktörer, att efterleva kraven i förbudet.

(19)Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör övervaka marknaden och identifiera överträdelser av förbudet. Medlemsstaterna ska vid utseendet av sina behöriga myndigheter säkerställa att dessa har de resurser som krävs och att deras personal har den kompetens och de kunskaper som krävs, särskilt vad gäller de mänskliga rättigheterna, förvaltning av värdekedjor och processer för tillbörlig aktsamhet. De behöriga myndigheter bör ha ett nära samarbete med de nationella arbetsinspektionerna och de rättsliga och brottsbekämpande myndigheterna, inbegripet dem som ansvarar för bekämpningen av människohandel, så att man undviker att dessa myndigheters undersökningar äventyras.

(20)För att göra förbudet mer ändamålsenligt bör de behöriga myndigheterna bevilja de ekonomiska aktörerna rimliga tidsfrister för att identifiera, begränsa, förebygga och avskaffa risken för tvångsarbete.

(21)Vid identifieringen av potentiella överträdelser av förbudet bör de behöriga myndigheterna tillämpa en riskbaserad strategi och bedöma all information de har tillgång till. De behöriga myndigheterna bör inleda en undersökning om de, på grundval av all tillgänglig information, har fastställt att det finns välgrundade farhågor för en överträdelse av förbudet.

(22)Innan de behöriga myndigheterna inleder en undersökning bör de begära av de ekonomiska aktörer som är under bedömning att de lämnar information om de åtgärder de vidtagit för att begränsa, förebygga och avskaffa risken för tvångsarbete i sin verksamhet och i sina värdekedjor med avseende på de produkter som är föremål för bedömning. Genom att tillämpa sådan tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete bör den ekonomiska aktören löpa lägre risk för att ha tvångsarbete i sin verksamhet och sina värdekedjor. Lämplig tillbörlig aktsamhet betyder att tvångsarbetesproblem i värdekedjan har identifierats och åtgärdats i överensstämmelse med relevant unionslagstiftning och relevanta internationella standarder. Detta innebär att de behöriga myndigheterna inte bör inleda någon undersökning i de fall det inte finns några välgrundade farhågor för en överträdelse av förbudet, till exempel (men inte uteslutande) på grund av att tillämplig lagstiftning, riktlinjer, rekommendationer eller några andra bestämmelse om tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete tillämpas på ett sätt som begränsar, förebygger och avskaffar risken för tvångsarbete.

(23)I syfte att säkerställa ett samarbete mellan de behöriga myndigheter som utsetts inom ramen för denna och annan relevant lagstiftning och i syfte att säkerställa samstämmighet i deras handlingar och beslut bör de behöriga myndigheter som utsetts inom ramen för denna förordning, i förekommande fall, begära information från andra relevanta myndigheter, om huruvida de ekonomiska aktörer som är under bedömning omfattas av krav på tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete, och i så fall uppfyller dessa, i enlighet med tillämplig unionslagstiftning eller nationell lagstiftning i en medlemsstat i vilken det fastställs krav på tillbörlig aktsamhet och transparens vad gäller tvångsarbete.

(24)I en undersöknings preliminära skede bör de behöriga myndigheterna inrikta sig på de ekonomiska aktörer som ingår i de led i värdekedjan där det finns en högre risk för tvångsarbete för de undersökta produkterna, varvid hänsyn ska tas till de ekonomiska aktörernas storlek och ekonomiska resurser, mängden berörda produkter och omfattningen av det misstänkta tvångsarbetet.

(25)När de begär in information i samband med undersökningen ska de behöriga myndigheterna, så långt som möjligt och i den mån detta inte hindrar undersökningen från att genomföras på ett effektivt sätt, prioritera de undersökta ekonomiska aktörer som ingår i de led i värdekedjan som är så nära som möjligt där det finns risk för tvångsarbete samt ta hänsyn till de ekonomiska aktörernas storlek och ekonomiska resurser, mängden berörda produkter och omfattningen av det misstänkta tvångsarbetet.

(26)De behöriga myndigheterna bör ha bevisbördan för att fastställa att tvångsarbete har använts i något led i en produkts produktion, tillverkning, skörd eller utvinning, inbegripet behandling och förädling som sammanhänger med produkten, på grundval av all information och bevisning som samlats in under undersökningens gång, inbegripet i det preliminära skedet. För att garantera de ekonomiska aktörernas rätt till ett korrekt förfarande ska dessa ges möjlighet att lämna information till sitt försvar till de behöriga myndigheterna under hela undersökningens gång.

(27)Om de behöriga myndigheterna har konstaterat att de ekonomiska aktörerna överträtt förbudet bör de utan dröjsmål förbjuda att de berörda produkterna släpps ut och tillhandahålls på unionens marknad eller exporteras från unionen samt begära att de undersökta ekonomiska aktörerna drar tillbaka de berörda produkter som redan tillhandahållits från unionens marknad och ser till att de förstörs, görs obrukbara eller på annat sätt bortskaffas i enlighet med nationell lagstiftning som är förenlig med unionslagstiftningen, inbegripet unionslagstiftningen om avfallshantering.

(28)I detta beslut ska de behöriga myndigheterna ange undersökningsresultaten och den information som ligger till grund för dessa resultat samt fastställa en rimlig tidsfrist för de ekonomiska aktörerna att efterleva beslutet och ange de uppgifter som krävs för att det ska vara möjligt att identifiera den produkt som beslutet gäller. Kommissionen bör ges befogenhet att anta de genomförandeakter som är nödvändiga för att närmare ange vilken information detta slags beslut ska innehålla.

(29)Vid fastställandet av en rimlig tidsfrist för att efterleva föreläggandet bör de behöriga myndigheterna ta hänsyn till de berörda ekonomiska aktörernas storlek och ekonomiska resurser.

(30)Om de ekonomiska aktörerna inte har efterlevt de behöriga myndigheternas beslut vid utgången av det fastställda tidsfristen bör de behöriga myndigheterna säkerställa att de berörda produkterna varken kan föras in till eller tillhandahållas på unionens marknad eller exporteras samt att de dras tillbaka från unionens marknad och att alla produkter som eventuellt finns kvar hos de berörda ekonomiska aktörerna förstörs, görs obrukbara eller på annat sätt bortskaffas i enlighet med nationell lagstiftning som är förenlig med unionslagstiftningen, inbegripet unionslagstiftningen om avfallshantering, på de ekonomiska aktörernas bekostnad.

(31)De ekonomiska aktörerna bör ha möjlighet att begära att de behöriga myndigheterna omprövar ett beslut, under förutsättning att de lämnat ny information som visar att det inte går att konstatera att de berörda produkterna tillverkats genom tvångsarbete. De behöriga myndigheterna bör återkalla sitt beslut, varvid de bör ange att det på grundval av ny information inte kan fastställas att produkterna har tillverkats genom tvångsarbete.

(32)Varje person, oavsett om det är en fysisk eller juridisk person, och varje sammanslutning som inte är en juridisk person bör ha rätt att lämna information till de behöriga myndigheterna om den anser att produkter som tillverkats genom tvångsarbete släpps ut eller tillhandahålls på unionens marknad samt att bli underrättade om resultatet av bedömningen av den information som lämnats.

(33)Kommissionen bör utfärda riktlinjer i syfte att underlätta för de ekonomiska aktörerna och de behöriga myndigheterna att genomföra förbudet. Dessa riktlinjer bör innehålla en vägledning om tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete och kompletterande information till de behöriga myndigheterna om genomförandet av förbudet. Vägledningen om tillbörlig aktsamhet vad gäller tvångsarbete bör bygga på den vägledning om tillbörlig aktsamhet för företag i EU för att hantera risken för tvångsarbete i deras verksamhet och leveranskedjor som offentliggjordes av kommissionen och Europeiska utrikestjänsten i juli 2021. Riktlinjerna bör vara förenliga med kommissionens övriga riktlinjer i detta hänseende och relevanta riktlinjer från internationella organisationer. Rapporter från internationella organisationer, särskilt ILO, och andra oberoende och kontrollerbara informationskällor bör beaktas vid fastställandet av riskindikatorer.

(34)De behöriga myndigheternas beslut om fastställande av en överträdelse av ett förbud bör meddelas tullmyndigheterna som bör bemöda sig om att identifiera de berörda produkterna bland de produkter som deklareras för övergång till fri omsättning eller export. De behöriga myndigheterna ska ansvara för den övergripande kontrollen av efterlevnaden av förbudet vad gäller den inre marknaden och de produkter som förs in till eller ut från unionens marknad. Eftersom tvångsarbete ingår som ett led i tillverkningsprocessen och inte lämnar några spår på produkten och förordning (EU) 2019/1020 endast omfattar tillverkade produkter och har ett tillämpningsområde som är begränsat till övergång till fri omsättning är det inte möjligt för tullmyndigheterna att handla självständigt i enlighet med förordning (EU) 2019/1020 för tillämpningen och kontrollen av efterlevnaden av förbudet. Den specifika utformningen av varje medlemsstats kontroller bör inte påverka tillämpningen av förordning Europaparlamentets och rådets (EU) nr 952/2013 och dess allmänna bestämmelser om tullmyndigheternas kontroll- och övervakningsbefogenheter.

(35)Den information som de ekonomiska aktörerna för närvarande gör tillgänglig för tullmyndigheterna omfattar endast allmän information om produkterna, men inte om tillverkare eller producenter och produktleverantörer eller specifik information om produkterna. För att tullmyndigheterna ska kunna identifiera sådana produkter som förs in till eller ut från unionens marknad som kan strida mot förordningen och därför bör stoppas vid EU:s yttre gräns bör de ekonomiska aktörerna lämna sådan information till tullmyndigheterna som gör det möjligt att sammankoppla de behöriga myndigheternas beslut med den berörda produkten. Det rör sig om information om tillverkaren eller producenten och produktleverantörerna samt all annan information om själva produkten. För detta ändamål bör kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter som identifierar de produkter för vilka det bör lämnas sådan information, med hjälp av bl.a. den databas som inrättas i denna förordning samt den information och de beslut från de behöriga myndigheterna som registrerats i det informations- och kommunikationssystem som avses i artikel 34 i förordning (EU) 2019/1020 (ICSMS). Kommissionen bör dessutom ges befogenhet att anta de genomförandeakter som är nödvändiga för att specificera de närmare uppgifterna om den information som de ekonomiska aktörerna ska göra tillgänglig för tullmyndigheterna. Denna information ska innehålla en beskrivning av produkten, produktens namn eller varumärke, särskilda krav enligt unionslagstiftningen för identifieringen av produkten (såsom typ, referens, modell och parti- och serienummer som är anbringat på produkten eller lämnas på förpackningen eller i ett dokument som åtföljer produkten, eller den unika identifieraren i det digitala produktpasset) samt uppgifter om tillverkaren eller producenten och produktleverantörerna, inbegripet för var och en av dessa deras namn, firma eller registrerade varumärke, kontaktuppgifter, unika identifieringsnummer i det land de är etablerade i och, om tillgängligt, deras registrerings- och identitetsnummer för ekonomiska aktörer (Eori-nummer). Vid översynen av unionens tullkodex kommer man att överväga att i tullagstiftningen införa den information som de ekonomiska aktörerna måste göra tillgänglig för tullmyndigheterna med hänseende till kontrollen av efterlevnaden av denna förordning och mer allmänt för att öka transparensen i leveranskedjan.

(36)Tullmyndigheter som identifierar en produkt som kan vara omfattad av ett beslut som meddelats av en behörig myndighet som konstaterat en överträdelse av förbudet bör skjuta upp övergången till fri omsättning för den berörda produkten och omgående underrätta de behöriga myndigheterna. De behöriga myndigheterna ska komma fram till en slutsats inom en rimlig tidsfrist om det fall som tullmyndigheterna underrättat dem om, antingen genom att bekräfta eller förneka att den berörda produkten omfattas av ett beslut. När så är nödvändigt bör de behöriga myndigheterna ha rätt att begära att uppskjutandet av övergången till fri omsättning ska kvarstå. Om de behöriga myndigheterna inte kommer fram till någon slutsats inom den fastställda tidsfristen bör tullmyndigheterna frigöra produkterna, under förutsättning att alla övriga tillämpliga krav och formaliteter är uppfyllda. I allmänhet bör övergång till fri omsättning eller export inte heller anses vara bevis för efterlevnad av unionsrätten, eftersom en sådan övergång inte nödvändigtvis innefattar en fullständig kontroll av efterlevnaden.