[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.1.2007

SEK(2007) 66 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010

(framlagd av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Frankrikes första stabilitetsprogram lades fram i januari 1999. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Frankrikes stabilitetsprogram, som lades fram den 6 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program.

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna.

2. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).

3. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

De n senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Under de senaste tio åren har konjunkturcykeln i Frankrike i stort sett sammanfallit med den för euroområdet som helhet och visat liknande tillväxtnivåer. Ändå uppgick arbetslösheten i Frankrike till i genomsnitt 10 % under den senaste tioårsperioden, en procentenhet över motsvarande siffra för euroområdet. Även om en vikande tendens kunnat iakttas under de senaste åren, från 12,1 % 1997 till under 9 %, är arbetslösheten fortfarande relativt hög. Den franska ekonomins ganska solida tillväxt drevs till stor del på av den inhemska efterfrågan och särskilt av den privata konsumtionen tack vare förbättringar av hushållens köpkraft. På efterfrågesidan kunde ekonomin dra fördel av effekterna av ett gynnsamt politiskt program, men detta skedde till priset av betydande obalanser i de offentliga finanserna. Insatserna för att konsolidera de offentliga finanserna, som inleddes under 2004, ledde till att underskottet 2005 understeg fördragets referensvärde på 3 %. Förfarandet vid alltför stora överskott avslutades därför i januari 2007. En ytterligare konsolidering krävs dock, både för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt och för att skapa ekonomisk beredskap för konjunkturnedgångar. En större ökning än vad som allmänt väntas av den låga graden av sysselsättning för den äldre arbetskraften skulle gynna BNP-tillväxten och minska trycket på de offentliga finanserna. Det är därför som hållbarheten och effektiviteten i den franska ekonomin nu måste sättas i första rummet.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 24 mars 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2009, där det ”välkomna[de] […] prioriteringen av skuldminskningen i det franska stabilitetsprogrammet, men notera[de] att det f[a]nns risker i samband med säkerställandet av att målen för de offentliga finanserna uppnås och de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet”. Rådet uppmanade Frankrike att ”säkerställa de strukturella anpassningar som krävs för att på ett trovärdigt och hållbart sätt få ner underskottet i de offentliga finanserna till en nivå under 3 % av BNP 2006, [vidta] de åtgärder som krävs för att säkerställa den planerade finanspolitiska konsolideringen i riktning mot målet på medellång sikt och förbättra hållbarheten på lång sikt [och] stärka övervakningen och genomförandet av de bestämmelser som reglerar utgiftstillväxten inom den offentliga sektorns undersektorer för att säkerställa att de ambitiösa fleråriga utgiftstaken iakttas”.

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Rapporten om genomförandet av Frankrikes nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 5 oktober 2006. I detta program anges följande prioriteringar: skapande av de nödvändiga förutsättningarna för en stark ekonomisk tillväxt, minskad arbetslöshet och ökad sysselsättning samt uppbyggnad av en kunskapsbaserad ekonomi.

Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport från december 2006 [2] ) framgår att Frankrike gör framsteg i genomförandet av sitt nationella reformprogram. Särskilt mot bakgrund av en positiv makroekonomisk utveckling har Frankrike fortsatt sina insatser för konsolidering av de offentliga finanserna och samtidigt sökt öka sin tillväxtpotential, bland annat genom nya åtaganden i fråga om forskning och innovation. På arbetsmarknadsområdet är resultaten fortfarande blygsamma.

Mot bakgrund av de påvisade starka och svaga sidorna rekommenderades Frankrike att vidta åtgärder på följande områden: de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, konkurrensutsättning av gas-, elektricitets- och järnvägstransportsektorerna, samt bevarande av sysselsättning och livslångt lärande.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Frågan om de ekonomiska antaganden som programmet bygger på är rimliga. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som lagts fram av medlemsstaten och frågan om anpassningsplanen för att uppnå målet är lämplig. Frågan om de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan är tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln. I bedömningen av anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppmärksammas frågan om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider, medan anpassningen får vara mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider, och, för euroområdet och ERM II-medlemsstaterna, om medlemsstaten eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. Frågan om anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna (för medlemsstater som ännu inte har uppnått det) eller beslutet om en tillfällig avvikelse från det (för medlemsstater som uppnått detta mål) omfattar genomförandet av betydande strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (däribland genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom verifierbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall bevaras och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden), varvid särskild uppmärksamhet ägnas pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Frågan om medlemsstatens ekonomiska politik är förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram för 2006-2010

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

4. Den [27 februari 2007] granskade rådet Frankrikes uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2010.

5. Programmet innehåller två olika scenarier för de makroekonomiska prognoserna och budgetprognoserna: ett ”lågt” och ett ”högt”. Det ”låga” scenariot, som ligger i linje med kommissionens höstprognos 2006, har betraktats som referensscenario vid bedömningen av budgetberäkningarna. Mot bakgrund av nu tillgängliga uppgifter förefaller de antaganden det bygger på rimliga, även om de för 2006 ligger något i överkant. Reala BNP förutses öka med 2,25 % per år under programperioden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också de vara realistiska.

6. Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas underskottet i de offentliga finanserna för 2006 uppgå till 2,7 % av BNP, vilket kan jämföras med målet på 2,9 % av BNP i den föregående uppdatingen av stabilitetsprogrammet (och ett slutligt resultat på 2,9 % av BNP för 2005). Även om antagandena om BNP-tillväxten är desamma i den föregående och den nya uppdateringen – i intervallet 2–2,5 % – står skatterna för en större del av tillväxten i den nya uppdateringen, eftersom den bygger på en högre privat konsumtion. Den förväntade minskningen av underskottet bygger dels på snabbare BNP-tillväxt (från 1,2 till cirka 2 %) som leder till ökade intäkter (cirka 5 miljarder euro, dvs. 0,3 procentenheter av BNP), dels på avtagande takt i utgiftsökningarna.

7. Programmet är en del av de franska myndigheternas övergripande strategi för ett nationellt åtagande att minska skuldsättningen och presenteras som ett flerårigt program för skuldminskning som syftar till balans i de offentliga finanserna och en skuldsättningsgrad under 60 % av BNP senast 2010. Det nominella underskottet förutses minska kontinuerligt, men med tyngdpunkt på slutet av programperioden, från 2,7 % av BNP 2006 (2,5 % 2005) till 0 % av BNP 2010, dvs. en sammanlagd minskning med 2,7 procentenheter av BNP. Det primära underskottet, 0,1 % av BNP 2006, kommer enligt programmet att vändas till ett överskott från och med 2007 och nå 2,5 % av BNP 2010. Den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna är ”utgiftsbaserad”, dvs. den bygger på fleråriga mål för ökningen av de offentliga utgifterna som leder till en minskning av kvoten mellan (de primära) utgifterna och BNP med nästan 3 procentenheter av BNP under perioden. I förhållande till det tidigare programmet bekräftar den nya uppdateringen i stort den planerade anpassningen av de offentliga finanserna mot bakgrund av ett så gott som oförändrat makroekonomiskt scenario.

8. Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) har beräknats enligt den allmänt vedertagna metoden och väntas förbättras från ett underskott på cirka 2,5 % av BNP 2006 till ett överskott på cirka 0,25 % i slutet av programperioden (2010). Som i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet är det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som kommer till uttryck i programmet en balanserad situation i strukturella termer som enligt programmet skall nås senast 2010. Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimiriktvärdet (ett beräknat underskott på cirka 1,5 % av BNP), bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Målet ligger inom det intervall som angetts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och medlemsstater som deltar i ERM II, och det avspeglar väl skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella långsiktiga produktionstillväxten.

9. Riskerna för budgetberäkningarna i programmet förefaller i stort sett uppväga varandra under den närmaste tiden (fram till 2008) men resultaten för de offentliga finanserna kan bli sämre än vad som förutses i programmet under de senare åren. När det gäller den närmaste tiden bygger anpassningen i huvudsak på en förstärkt utgiftskontroll på statlig nivå som stöds av det gradvisa genomförandet av den nya grundlagen om budgetpropositioner[6] och resultaten av revisionen av genomförandet av moderniseringarna, och den är trovärdig, även om utvecklingen av de lokala myndigheternas utgifter är en riskfaktor. För de senare åren är målen för anpassningen så ambitiöst satta att det väcker tvivel om huruvida de kan uppnås fullt ut. Även om de tidigare meriterna när det gäller iakttagandet av utgiftsnormer på statlig nivå är goda kräver den planerade kraftiga åtstramningen vissa reformer som inte närmare beskrivs i programmet. Mer generellt gör de tidigare erfarenheterna av iakttagandet av övergripande utgiftstak för de statliga utgifterna, en grundbult i Frankrikes strategi för konsolideringen av de offentliga finanserna, i kombination med bristen på mekanismer för att genomdriva normer och avsaknaden av utgiftsföreskrifter för vissa delsektorer, bl.a. de lokala myndigheterna, att risken för en negativ utveckling måste bedömas som betydande.

10. Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att de redovisade finanspolitiska åtgärderna inte är tillräckliga för att det medelfristiga målet säkert skall kunna uppnås senast 2010, så som förutses i programmet. Programmet förefaller dock ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot slutet av perioden, troligast från 2009, som motverkar riskerna för att referensvärdet för det offentliga underskottet på 3 % av BNP skall överskridas, förutsatt att konjunktursvängningarna ligger inom normala gränser. Med undantag av 2007 ligger takten i anpassningen mot programmets mål på medellång sikt i stort sett i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att riktmärket för den årliga förbättringen av det strukturella saldot bör vara 0,5 % av BNP för euroområdet och de länder som deltar i ERM II och att anpassningen bör vara större under goda ekonomiska tider och kan vara lägre i tider med dålig ekonomi. Även om Frankrike först nyligen har rättat till sitt alltför stora underskott, skulle den planerade anpassningen för 2007 vara begränsad till 0,3 procentenheter av BNP, trots att den ekonomiska situationen inte kan karakteriseras som ”dåliga tider” och skatteelasticiteten till och med indikerar ”goda tider”.

11. Den offentliga bruttoskulden beräknas ha nått 64,6 % av BNP år 2006, vilket överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten minska med 6,5 procentenheter under loppet av programperioden. Skuldkvotens utveckling kan komma att bli mindre gynnsam än prognostiserat under slutet av programperioden på grund av dels de nyss nämnda riskerna för att målen för de offentliga finanserna inte kommer att uppnås, dels ovissheten om huruvida försäljningen av icke-strategiska tillgångar, som tenderar att bli större än det historiska genomsnittet, kommer att förverkligas. Trots dessa risker förefaller skuldkvoten komma att minskas i tillräcklig grad och närma sig referensvärdet under programperioden.

12. De långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande är något mindre i Frankrike än genomsnittet i EU, och pensionskostnaderna står inför en något mindre ökning än i de flesta andra länderna till följd av de redan beslutade pensionsreformerna. I inledningen av programperioden är situationen för de offentliga finanserna, trots att den förbättrats sedan 2005, fortfarande sådan att det föreligger en risk för deras hållbarhet, också innan de långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande har tagits med i beräkningarna. Dessutom överstiger den nuvarande bruttoskulden fördragets referensvärde. En ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna skulle bidra till att minska riskerna för dessas hållbarhet, och om vinsterna av pensionsreformen bevaras och möjligen ökas skulle riskerna minskas ytterligare. Sammantaget förefaller riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet vara medelstora i Frankrike.

13. Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna av Frankrikes nationella reformprogram från oktober 2006 inom ramen för den medelfristiga strategin för de offentliga finanserna. Det ger dock inte någon systematisk information om de direkta budgetkostnader eller budgetbesparingar som de viktigaste reformer som planeras enligt det nationella reformprogrammet kommer att ge upphov till, men prognoserna för de offentliga finanserna förefaller beakta följderna för dessa av de åtgärder som skisseras i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärder som presenteras i stabilitetsprogrammet förefaller också vara förenliga med dem som redovisas i det nationella reformprogrammet.

14. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

15. När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram finns det vissa luckor i de obligatoriska och frivilliga uppgifterna[7].

Sammantaget är slutsatsen att programmet, efter korrigeringen av det alltför stora underskottet och under en tid av stark tillväxt av intäkterna, prioriterar skuldminskning och innebär en utveckling mot det medelfristiga målet för de offentliga finanserna genom en utgiftsbaserad anpassning som dock har sin tyngdpunkt något förskjuten mot slutet av programperioden. Det finns risker för uppnåendet av målen för de offentliga finanserna, särskilt under slutet av perioden.

Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Frankrike att

i) utnyttja de stabila tillväxtutsikterna och den positiva grundläggande effekten av ett resultat för 2006 som blev starkare än väntat för att tidigarelägga insatser för anpassning i riktning mot det medelfristiga målet, särskilt under 2007, i syfte att uppnå programmets medelfristiga mål senast under slutet av perioden och därigenom minska skuldsättningen samt förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, och

ii) stärka övervakningen och genomförandet av de bestämmelser som reglerar utgiftstillväxten inom samtliga delsektorer av den offentliga sektorn i syfte att säkerställa att de ambitiösa fleråriga utgiftstaken iakttas.

Jämförelse av utvecklingen av och prognoserna för de offentliga finanserna

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Real BNP(förändring i %) | SP dec. 2006 | 1,2 | 2,0-2,5 | 2,0-2,5 | 2,25 | 2,25 | 2,25 |

KOM nov. 2006 | 1,2 | 2,2 | 2,3 | 2,1 | – | – |

SP jan. 2006 | 1,5-2,0 | 2,0-2,5 | 2,25 | 2,25 | 2,25 | – |

HIKP-inflation (i %) | SP dec. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,9 | 1,75 | 1,75 | 1,75 |

KOM nov. 2006 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,9 | – | – |

SP jan. 2006 | 1,9 | 1,8 | 1,75 | 1,75 | 1,75 | – |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20061 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | -0,3 |

KOM nov. 20065 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | -0,9 | – | – |

SP jan. 20061 | -0,5 | -0,4 | -0,6 | -0,8 | -0,9 | – |

Saldot för de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,9 | 0,0 |

KOM nov. 2006 | -2,9 | -2,7 | -2,6 | -2,2 | – | – |

SP jan. 2006 | -3,0 | -2,9 | -2,6 | -1,9 | -1,0 | – |

Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,1 | 0,7 | 1,7 | 2,5 |

KOM nov. 2006 | -0,2 | -0,1 | 0,0 | 0,4 | – | – |

SP jan. 2006 | -0,3 | -0,3 | 0,0 | 0,6 | 1,6 | – |

Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec. 20061 | -2,5 | -2,4 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM nov. 2006 | -2,5 | -2,3 | -2,3 | -1,8 | – | – |

SP jan. 20061 | -2,8 | -2,7 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | – |

Strukturellt saldo2(i % av BNP) | SP dec. 20063 | -3,0 | -2,5 | -2,2 | -1,6 | -0,7 | 0,2 |

KOM nov 20064 | -3,1 | -2,6 | -2,3 | -1,8 | – | – |

SP jan. 2006 | -3,3 | -2,9 | -2,3 | -1,5 | -0,6 | – |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 66,6 | 64,6 | 63,6 | 62,6 | 60,7 | 58,0 |

KOM nov. 2006 | 66,6 | 64,7 | 63,9 | 63,3 | – | – |

SP jan. 2006 | 65,8 | 66,0 | 65,6 | 64,6 | 62,8 | – |

Anmärkningar: |

1 Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |

2 Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |

3 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (0,5 % av BNP 2005 och 0,1 % 2006, därefter 0 %, som alla minskar underskottet). |

4 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (0,6 % av BNP 2005 och 0,2 % 2006, därefter 0 %, som alla minskar underskottet). |

5 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 2,0 %, 2,2 %, 2,2 % respektive 2,3 % under perioden 2005-2008. |

Källor: |

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: Implementing the renewed Lisbon strategy for growth and jobs – A year of delivery, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Den nya grundlagen om budgetpropositioner (Loi organique sur les lois de finance – LOLF) tillämpades för första gången 2006 och syftar till att skapa större överblickbarhet och effektivitet i förvaltningen av de offentliga utgifterna.

[7] Bland annat lämnas inga uppgifter om den statliga konsumtionen och de korta och långa räntorna (för åren 2008–2010).