Gemensamt förslag till RÅDETS BESLUT om Europeiska unionens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien /* JOIN/2012/01 final - 2012/0028 (NLE) */





MOTIVERING Fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien (nedan kallat fördraget) undertecknades den 24 februari 1976 av Indonesien, Malaysia, Filippinerna, Singapore och Thailand. Fördraget ändrades genom ett protokoll den 15 december 1987 och ett andra protokoll den 25 juli 1998. Genom dessa protokoll öppnades bland annat fördraget för anslutning av stater utanför sydöstra Asien. I dagsläget är de höga fördragsslutande parterna i fördraget (signatärstaterna) Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand, Socialistiska republiken Vietnam, Papua Nya Guinea, Folkrepubliken Kina, Republiken Indien, Japan, Islamiska republiken Pakistan, Republiken Korea, Ryska federationen, Nya Zeeland, Mongoliet, Samväldet Australien, Republiken Frankrike, Demokratiska republiken Östtimor, Folkrepubliken Bangladesh, Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka, Demokratiska folkrepubliken Nordkorea, Amerikas förenta stater, Republiken Turkiet och Kanada. Fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien syftar till att främja fred, stabilitet och samarbete i regionen. I fördraget uppmanas till lösning av tvister med fredliga medel, bevarande av fred, förebyggande av konflikter och förstärkt säkerhet i Sydostasien. Genom fördraget inrättas mekanismer för förlikning och medling som tas i bruk vid tvister. Det fastställs att parterna i fördraget ska avstå från hot om eller användning av våld. Dessutom föreskrivs i fördraget att samarbetet på det ekonomiska, handelsrelaterade, sociala, tekniska och vetenskapliga området ska förbättras och den ekonomiska tillväxten i den sydostasiatiska regionen påskyndas genom att främja ett bättre utnyttjande av jordbruk och industri samt en utökad handel och en bättre ekonomisk infrastruktur i dessa länder. I fördraget uppmanas till antagande av regionala strategier för ekonomisk utveckling och ömsesidigt bistånd samt upprätthållande av kontakter och samråd i internationella och regionala frågor. Vid sitt 2768:e möte den 4–5 december 2006 bemyndigade rådet ordförandeskapet och kommissionen att förhandla om Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget. Genom en skrivelse av den 7 december 2006 underrättade EU och EG Kambodja, i dess egenskap av Asean-samordnare för förbindelserna med EU, om sitt beslut att ansöka om anslutning till fördraget. I enlighet med förhandlingsmandatet och direktiven för EU:s och EG:s anslutning till fördraget ställde EU och EG i skrivelsen upp följande gemensamt överenskomna villkor: Fördraget bör tolkas i överensstämmelse med principerna i Förenta nationernas stadga och ska inte påverka de rättigheter och skyldigheter som följer av denna. Vidare ska EU:s och EG:s anslutning till fördraget inte påverka EU:s och EG:s rättigheter och skyldigheter enligt andra bilaterala och multilaterala avtal samt enligt EU:s och EG:s lagstiftning. Det ska inte påverka EU:s och EG:s möjligheter att bedriva samarbete i internationella forum. Dessutom ska fördraget inte tillämpas på eller påverka EU:s och EG:s förbindelser med andra stater än parterna i fördraget. Vid Aseans[1] och EU:s ministermöte i Phnom Penh den 28 maj 2009 avgavs två förklaringar om fördraget, nämligen i) Förklaringen om Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, genom vilken EU och EG förklarade sin avsikt att ansluta sig till fördraget, på grundval av ansökan av den 7 december 2006, vid ikraftträdandet av det tredje protokollet, och ii) Förklaringen om samtycke till Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, genom vilken Thailand, dåvarande ordförande för Asean, på uppdrag av regeringarna i alla Aseans medlemsstater, förklarade att samtliga stater i Sydostasien gav sitt samtycke till Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget, under förutsättning att det tredje protokollet träder i kraft. Den 23 juli 2010 undertecknade utrikesministrarna i signatärstaterna till fördraget det tredje protokollet om ändring av fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien. I det tredje protokollet anges att fördraget är öppet för anslutning av regionala organisationer vars medlemmar uteslutande är suveräna stater. Det tredje protokollet träder i kraft den dag då de höga fördragsslutande parterna deponerar det sista ratifikationsinstrumentet hos Aseans sekretariat. Hittills (januari 2012) har tjugo signatärstater ratificerat det tredje protokollet. De återstående åtta signatärstaterna har försäkrat för EU att de kan slutföra sina nationella ratifikationsförfaranden i februari/mars 2012. EU, som har ersatt och efterträtt Europeiska gemenskapen, bör ansluta sig till fördraget, under förutsättning att det tredje protokollet träder i kraft. Anslutningen till fördraget grundas på utveckling av förbindelser med regionala organisationer som delar de principer som avses i artikel 21.1 i EU-fördraget, både inom ramen för Gusp och på andra områden (utvecklingssamarbete samt ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete; artiklarna 209 och 212 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Anslutningen till fördraget kommer att främja EU:s mål, särskilt de som rör bevarande av fred, förebyggande av konflikter och förstärkt säkerhet i Sydostasien. Den kommer dessutom att främja hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling i utvecklingsländerna i regionen. EU:s anslutning till fördraget kommer att träda i kraft dagen för deponeringen av instrumentet för anslutning till fördraget, under förutsättning att det tredje protokollet träder i kraft. Undertecknandet och deponeringen av anslutningsinstrument bör ske vid Aseans och EU:s ministermöte som väntas äga rum den 27 april 2012 i Brunei, med deltagande av utrikesministrarna i alla EU:s och Aseans medlemsstater. 2012/0028 (NLE) Gemensamt förslag till RÅDETS BESLUT om Europeiska unionens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 37 i EU-fördraget och artiklarna 209 och 211 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt jämförda med artikel 31.1 i EU-fördraget och artiklarna 218.6 a och 218.8 andra stycket i EUF-fördraget, med beaktande av det gemensamma förslaget från Europeiska kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, med beaktande av Europaparlamentets godkännande, och av följande skäl: (1) Fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien undertecknades den 24 februari 1976 av Republiken Indonesien, Malaysia, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore och Konungariket Thailand. I dagsläget är de höga fördragsslutande parterna i fördraget Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand, Socialistiska republiken Vietnam, Papua Nya Guinea, Folkrepubliken Kina, Republiken Indien, Japan, Islamiska republiken Pakistan, Republiken Korea, Ryska federationen, Nya Zeeland, Mongoliet, Samväldet Australien, Republiken Frankrike, Demokratiska republiken Östtimor, Folkrepubliken Bangladesh, Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka, Demokratiska folkrepubliken Nordkorea, Amerikas förenta stater, Republiken Turkiet och Kanada. (2) Fördraget om vänskap och samarbete med Sydostasien syftar till att främja fred, stabilitet och samarbete i regionen. I fördraget uppmanas därför till lösning av tvister med fredliga medel, bevarande av fred, förebyggande av konflikter och förstärkt säkerhet i Sydostasien. Bestämmelserna och principerna i fördraget om vänskap och samarbete överensstämmer således med målen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. (3) Dessutom föreskrivs i fördraget att samarbetet på det ekonomiska, handelsrelaterade, sociala, tekniska och vetenskapliga området ska förbättras och den ekonomiska tillväxten i den sydostasiatiska regionen påskyndas genom att främja ett bättre utnyttjande av jordbruk och industri samt en utökad handel och en bättre ekonomisk infrastruktur i dessa länder. Fördraget främjar därigenom samarbete med utvecklingsländerna i regionen och ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med andra länder än utvecklingsländer. (4) Vid sitt 2768:e möte den 4–5 december 2006 bemyndigade rådet ordförandeskapet och kommissionen att förhandla om Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget. (5) Genom en skrivelse av den 7 december 2006 underrättade Europeiska unionen och Europeiska gemenskapen Kambodja, i dess egenskap av Asean-samordnare för förbindelserna med EU, om sitt beslut att ansöka om anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien i enlighet med de villkor som anges i skrivelsen. (6) Den 28 maj 2009 förklarade Thailand, dåvarande ordförande för Asean, att samtliga stater i Sydostasien gav sitt samtycke till Europeiska unionens och Europeiska gemenskapens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, under förutsättning att det tredje protokollet till fördraget träder i kraft. (7) Den 23 juli 2010 undertecknades det tredje protokollet till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, vilket möjliggör att regionala organisationer kan ansluta sig till fördraget. Efter det att ratificeringsprocessen hade slutförts trädde det tredje protokollet i kraft den XX xxx 2012. (8) Europeiska unionen bör därför ansluta sig till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Europeiska unionens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien godkänns härmed på unionens vägnar. Texterna till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien och dess tre ändringsprotokoll samt Europeiska unionens instrument för anslutning till fördraget bifogas detta beslut. Artikel 2 Den höga representanten ska i sin egenskap av hög representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och kommissionens vice ordförande underteckna och deponera instrumentet om anslutning till fördraget om vänskap och samarbete på Europeiska unionens vägnar. Artikel 3 Detta beslut träder i kraft samma dag som det antas. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA Fördrag om vänskap och samarbete i Sydostasien Indonesien den 24 februari 1976 De höga fördragsslutande parterna, SOM ÄR MEDVETNA om de befintliga historiska, geografiska och kulturella band som har knutit samman deras folk, SOM ÄR ANGELÄGNA om att främja regional fred och stabilitet genom att iaktta respekt för rättvisa och rättsstatsprincipen och förbättra förmågan att motstå påfrestningar i de inbördes förbindelserna i regionen, SOM ÖNSKAR främja fred, vänskap och ömsesidigt samarbete om frågor som påverkar Sydostasien, i enlighet med andan och principerna i Förenta nationernas stadga, de tio principer som antogs av de afrikanska och asiatiska staternas konferens i Bandung den 25 april 1955, Sydostasiatiska nationers förbunds förklaring som undertecknades i Bangkok den 8 augusti 1967, och den förklaring som undertecknades i Kuala Lumpur den 27 november 1971, SOM ÄR ÖVERTYGADE om att en lösning av meningsskiljaktigheter eller tvister mellan dessa länder bör regleras genom rationella, effektiva och tillräckligt flexibla förfaranden, och genom att undvika negativa attityder som kan äventyra eller hindra samarbete, SOM TROR PÅ behovet av att samarbeta med alla fredsälskande nationer, både i och utanför Sydostasien, för att främja världsfred, stabilitet och harmoni, SOM HÖGTIDLIGEN ENATS om att ingå ett fördrag om vänskap och samarbete enligt följande: 1.1.1.1. KAPITEL I: SYFTE OCH PRINCIPER Artikel 1 Detta fördrag har till syfte att främja varaktig fred, evig vänskap och samarbete mellan parternas folk som bidrar till öka deras styrka samt solidariteten och förbindelserna dem emellan. Artikel 2 I sina förbindelser ska de höga fördragsslutande parterna vägledas av följande grundläggande principer: a. ömsesidig respekt för alla nationers oberoende, suveränitet, jämlikhet, territoriella integritet och nationella identitet, b. rätten för varje stat att råda över sin nationella tillvaro, utan yttre inblandning, omstörtande verksamhet eller tvång, c. icke-ingripande i varandras inre angelägenheter, d. lösning av meningsskiljaktigheter eller tvister med fredliga medel, e. avstående från hot om eller bruk av våld, f. effektivt samarbete dem emellan. 1.1.1.2. KAPITEL II: VÄNSKAP Artikel 3 För att uppfylla syftet med detta fördrag ska de höga fördragsslutande parterna sträva efter att utveckla och stärka de traditionella, kulturella och historiska band av vänskap, goda grannförbindelser och samarbete som knyter dem samman och i god tro fullgöra de skyldigheter som de påtagit sig enligt detta fördrag. För att främja närmare förståelse dem emellan ska de höga fördragsslutande parterna främja och underlätta kontakter och förbindelser mellan parternas folk. 1.1.1.3. KAPITEL III: SAMARBETE Artikel 4 De höga fördragsslutande parterna ska främja ett aktivt samarbete på det ekonomiska, sociala, tekniska, vetenskapliga och administrativa området, samt i frågor som rör gemensamma ideal och strävanden för internationell fred och stabilitet i regionen och i alla andra frågor av gemensamt intresse. Artikel 5 Vad gäller tillämpningen av artikel 4 ska de höga fördragsslutande parterna göra sitt yttersta på både det multilaterala och bilaterala planet, på grundval av jämlikhet, icke-diskriminering och ömsesidig nytta. Artikel 6 De höga fördragsslutande parterna ska samarbeta för att påskynda den ekonomiska tillväxten i regionen i syfte att stärka grunderna för en välmående och fredlig gemenskap av nationer i Sydostasien. De ska därför främja ett bättre utnyttjande av jordbruk och industri samt en utökad handel och en bättre ekonomisk infrastruktur, till ömsesidig nytta för deras folk. De ska härvidlag fortsätta att undersöka alla möjligheter att uppnå nära och fördelaktigt samarbete med andra stater samt internationella och regionala organisationer utanför regionen. Artikel 7 De höga fördragsslutande parterna ska öka sitt ekonomiska samarbete för att uppnå social rättvisa och höja levnadsstandarden för folken i regionen. I detta syfte ska de anta lämpliga regionala strategier för ekonomisk utveckling och ömsesidigt bistånd. Artikel 8 De höga fördragsslutande parterna ska sträva efter att uppnå ett så nära och brett samarbete som möjligt och bistå varandra med möjligheter till utbildning och forskning på det sociala, kulturella, tekniska och administrativa området. Artikel 9 De höga fördragsslutande parterna ska sträva efter ett ökat samarbete för att främja fred, harmoni och stabilitet i regionen. I detta syfte ska de höga fördragsslutande parterna ha regelbunden kontakt och samråd med varandra i internationella och regionala frågor för att samordna sina synpunkter, åtgärder och strategier. Artikel 10 Varje hög fördragsslutande part ska inte på något sätt eller i någon form delta i sådan verksamhet som utgör ett hot mot en annan hög fördragsslutande parts politiska och ekonomiska stabilitet, suveränitet eller territoriella integritet. Artikel 11 De höga fördragsslutande parterna ska sträva efter att stärka sin nationella förmåga att motstå påfrestningar på det politiska, ekonomiska, sociokulturella och säkerhetsrelaterade området, i enlighet med sina respektive ideal och strävanden, fria från yttre inblandning och intern omstörtande verksamhet, i syfte att bevara sina respektive nationella identiteter. Artikel 12 De höga fördragsslutande parterna ska i sina ansträngningar att uppnå regionalt välstånd och säkerhet sträva efter att samarbeta på alla områden för att främja den regionala förmågan att motstå påfrestningar, på grundval av principerna om självtillit, oberoende, ömsesidig respekt, samarbete och solidaritet, vilka utgör grunden för en stark och livskraftig gemenskap av nationer i Sydostasien. 1.1.1.4. KAPITEL IV: FREDLIG TVISTLÖSNING Artikel 13 De höga fördragsslutande parterna ska visa beslutsamhet och god vilja när det gäller att förhindra att tvister uppkommer. Om tvister skulle uppstå i frågor som direkt påverkar dem, särskilt tvister som kan störa den regionala freden och harmonin, ska de avstå från hot om eller användning av våld och alltid lösa sådana tvister dem emellan genom vänskapliga förhandlingar. Artikel 14 För tvistlösning inom ramen för regionala processer ska de höga fördragsslutande parterna bilda ett ständigt organ, ett högt råd, bestående av en företrädare på ministernivå från varje hög fördragsslutande part, som ska hålla sig underrättat om tvister eller situationer som sannolikt stör den regionala freden och harmonin. Artikel 15 Om ingen lösning uppnås genom direkta förhandlingar ska det höga rådet hålla sig underrättat om tvisten eller situationen och rekommendera de tvistande parterna lämpliga sätt att lösa tvisten såsom bona officia, medling, undersökning eller förlikning. Det höga rådet kan emellertid erbjuda parterna i en tvist sina bona officia-tjänster, eller om parterna så kommer överens, själv bilda en medlings-, undersöknings- eller förlikningskommitté. När det anses nödvändigt ska det höga rådet rekommendera lämpliga åtgärder för att förhindra att tvisten eller situationen förvärras. Artikel 16 Den ovanstående bestämmelsen i detta kapitel ska inte tillämpas på en tvist om inte alla parter i tvisten samtycker till detta. Detta ska dock inte hindra de övriga höga fördragsslutande parter som inte är parter i tvisten från att erbjuda allt tänkbart bistånd för att lösa tvisten. Parterna i tvisten bör förhålla sig positiva till sådana erbjudanden om bistånd. Artikel 17 Ingenting i detta fördrag ska hindra användning av de olika former av fredlig lösning av tvister som anges i artikel 33.1 i Förenta nationernas stadga. De höga fördragsslutande parter som är parter i en tvist bör uppmuntras att ta initiativ till att lösa den genom vänskapliga förhandlingar innan de tillgriper de andra förfaranden som föreskrivs i Förenta nationernas stadga. 1.1.1.5. KAPITEL V: Allmän bestämmelse Artikel 18 Detta fördrag ska undertecknas av Republiken Indonesien, Malaysia, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore och Konungariket Thailand. Det ska ratificeras i enlighet med signatärstaternas respektive konstitutionella förfaranden. Det ska vara öppet för anslutning av andra stater i Sydostasien. Artikel 19 Detta fördrag ska träda i kraft dagen för deponeringen av det femte ratificeringsinstrumentet hos regeringarna i de signatärstater som har utsetts till depositarier för detta fördrag och ratificerings- eller anslutningsinstrumenten. Artikel 20 Detta fördrag upprättas på de höga fördragsslutande parternas officiella språk, som alla är lika giltiga. Det ska finnas en gemensamt godkänd översättning av texterna till engelska. Eventuella avvikande tolkningar av den gemensamma texten ska åtgärdas genom förhandlingar. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har de höga fördragsslutande parterna undertecknat fördraget och därpå anbragt sina sigill. SOM SKEDDE i Denpasar, Bali, den tjugofjärde februari nittonhundrasjuttiosex. Protokoll om ändring av fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien Filippinerna den 15 december 1987 Brunei Darussalams regering, Republiken Indonesiens regering, Malaysias regering, Republiken Filippinernas regering, Republiken Singapores regering, Konungariket Thailands regering, SOM ÖNSKAR ytterligare stärka samarbetet med alla fredsälskande nationer både i och utanför Sydostasien och i synnerhet grannländerna i den sydostasiatiska regionen, SOM BEAKTAR punkt 5 i ingressen till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien som ingicks i Denpasar, Bali, den 24 februari 1976 (nedan kallat vänskapsfördraget), där det hänvisas till behovet av att samarbeta med alla fredsälskande nationer både i och utanför Sydostasien, för att främja världsfred, stabilitet och harmoni. HAR ENATS OM FÖLJANDE. Artikel 1 Artikel 18 i vänskapsfördraget ska ha följande ändrade lydelse: ”Detta fördrag ska undertecknas av Republiken Indonesien, Malaysia, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore och Konungariket Thailand. Det ska ratificeras i enlighet med signatärstaternas respektive konstitutionella förfaranden. Det ska vara öppet för anslutning av andra stater i Sydostasien. Stater utanför Sydostasien kan också ansluta sig till detta fördrag med samtycke av alla stater i Sydostasien som undertecknat detta fördrag och Brunei Darussalam.” Artikel 2 Artikel 14 i vänskapsfördraget ska ha följande ändrade lydelse: ”För tvistlösning inom ramen för regionala processer ska de höga fördragsslutande parterna bilda ett ständigt organ, ett högt råd, bestående av en företrädare på ministernivå från varje hög fördragsslutande part, som ska hålla sig underrättat om tvister eller situationer som sannolikt stör den regionala freden och harmonin. Denna artikel ska dock gälla för alla de stater utanför Sydostasien som har anslutit sig till fördraget endast i de fall då denna stat är direkt inblandad i den tvist som ska lösas inom ramen för de regionala processerna.” Artikel 3 Detta protokoll ska ratificeras och träda i kraft den dag då de höga fördragsslutande parterna deponerar det sista ratifikationsinstrumentet. UPPRÄTTAT i Manilla den femtonde december nittonhundraåttiosju. Andra protokollet om ändring av fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien Manilla, Filippinerna, den 25 juli 1998 Brunei Darussalams regering, Konungariket Kambodjas regering, Republiken Indonesiens regering, Demokratiska folkrepubliken Laos regering, Malaysias regering Burmas/Myanmars regering, Republiken Filippinernas regering, Republiken Singapores regering, Konungariket Thailands regering, Socialistiska republiken Vietnams regering, Papua Nya Guineas regering, nedan kallade de höga fördragsslutande parterna, SOM ÖNSKAR säkerställa att samarbetet ökas i lämplig utsträckning med alla nationer, både i och utanför Sydostasien och i synnerhet grannländerna i den sydostasiatiska regionen, SOM BEAKTAR punkt 5 i ingressen till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien som ingicks i Denpasar, Bali, den 24 februari 1976 (nedan kallat vänskapsfördraget), där det hänvisas till behovet av att samarbeta med alla fredsälskande nationer både i och utanför Sydostasien, för att främja världsfred, stabilitet och harmoni. HAR ENATS OM FÖLJANDE. Artikel 1 Artikel 18.3 i vänskapsfördraget ska ha följande ändrade lydelse: ”Stater utanför Sydostasien kan också ansluta sig till detta fördrag med samtycke av alla stater i Sydostasien, nämligen Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand och Socialistiska republiken Vietnam.” Artikel 2 Detta protokoll ska ratificeras och träda i kraft den dag då de höga fördragsslutande parterna deponerar det sista ratifikationsinstrumentet. UTFÄRDAT i Manilla den tjugofemte juli nittonhundranittioåtta. Tredje protokollet om ändring av fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien Hanoi, Vietnam, den 23 juli 2010 Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand, Socialistiska republiken Vietnam, Samväldet Australien, Folkrepubliken Bangladesh, Folkrepubliken Kina, Demokratiska folkrepubliken Korea, Republiken Frankrike, Republiken Indien, Japan, Mongoliet, Nya Zeeland, Islamiska republiken Pakistan, Papua Nya Guinea, Republiken Korea, Ryska federationen, Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka, Demokratiska republiken Östtimor, Republiken Turkiet, Amerikas förenta stater, nedan kallade de höga fördragsslutande parterna, SOM ÖNSKAR säkerställa att samarbetet ökas i lämplig utsträckning med alla nationer, både i och utanför Sydostasien och i synnerhet grannländerna i den sydostasiatiska regionen, samt med regionala organisationer vars medlemmar uteslutande är suveräna stater, SOM BEAKTAR punkt 5 i ingressen till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien som ingicks i Denpasar, Bali, den 24 februari 1976 (nedan kallat vänskapsfördraget), där det hänvisas till behovet av att samarbeta med alla fredsälskande nationer både i och utanför Sydostasien, för att främja världsfred, stabilitet och harmoni, HAR ENATS OM FÖLJANDE: Artikel 1 Artikel 18.3 i vänskapsfördraget ska ha följande ändrade lydelse: ”Detta fördrag ska vara öppet för anslutning för stater utanför Sydostasien och regionala organisationer vars medlemmar uteslutande är suveräna stater med samtycke av alla stater i Sydostasien, nämligen Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand och Socialistiska republiken Vietnam.” Artikel 2 Artikel 14.2 i vänskapsfördraget ska ha följande ändrade lydelse: ”Denna artikel ska dock gälla för varje hög fördragsslutande part som har anslutit sig till fördraget endast i de fall då den höga fördragsslutande parten är direkt inblandad i den tvist som ska lösas inom ramen för de regionala processerna.” Artikel 3 Detta protokoll ska ratificeras och träda i kraft den dag då de höga fördragsslutande parterna deponerar det sista ratifikationsinstrumentet. UPPRÄTTAT i Hanoi, Vietnam, den tjugotredje juli tjugohundratio i ett enda exemplar på engelska. Instrument för Europeiska unionens anslutning till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien MED BEAKTANDE AV att fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, som undertecknades den 24 februari 1976 i Bali, Indonesien, har ändrats genom det första, andra och tredje protokollet om ändring av fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien, vilka undertecknades den 15 december 1987, den 25 juli 1998 respektive den 23 juli 2010, MED BEAKTANDE AV artikel 18.3 i fördraget, ändrad genom artikel 1 i det tredje protokollet, som föreskriver att regionala organisationer vars medlemmar uteslutande är suveräna stater får ansluta sig till fördraget med samtycke av alla stater i Sydostasien, nämligen Brunei Darussalam, Konungariket Kambodja, Republiken Indonesien, Demokratiska folkrepubliken Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Republiken Filippinerna, Republiken Singapore, Konungariket Thailand och Socialistiska republiken Vietnam, MED BEAKTANDE AV att Finlands utrikesminister och Europeiska kommissionens ledamot med ansvar för yttre förbindelser och den europeiska grannskapspolitiken genom en skrivelse av den 7 december 2006 lämnade in en ansökan om Europeiska unionens anslutning till fördraget, MED BEAKTANDE AV att länderna i Sydostasien har givit sitt samtycke till Europeiska unionens anslutning till fördraget, ansluter sig Europeiska unionen härmed till fördraget om vänskap och samarbete i Sydostasien med verkan från och med dagen för deponeringen av detta instrument. TILL BEVIS HÄRPÅ undertecknas detta anslutningsinstrument av [TITEL]. UTFÄRDAT i […], […], den […] […] tjugohundra[…]. För Europeiska unionen [1] Medlemsstaterna i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) är Brunei, Kambodja, Indonesien, Laos, Malaysia, Burma/Myanmar, Filippinerna, Singapore, Thailand och Vietnam.