Jordbruksläget i Europeiska unionen - Rapport 2000

(framlagt av kommissionen)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Konjunktur och inkomsterna i jordbruket

1.1. Allmän översikt

1.2. Produktionsnivåer

1.3. Utvecklingen för producent- och marknadspriser

1.4. Kostnader för produktionsmedel

1.5. Utvecklingen av jordbruksinkomsterna

1.6. Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisning (FADN)

1.6.1. Utvecklingen av jordbruksinkomsterna

1.6.2. Inkomst efter driftsinriktning

2. POLITIKUTVECKLING OCH LAGSTIFTNINGSINITIATIV 2000

2.1. Kvalitetspolitik

2.2. Ekologiskt jordbruk

2.3. Säljfrämjande åtgärder

2.4. Förenkling av jordbrukslagstiftningen

2.4.1. Inledning

2.4.2. En öppen och tillgänglig jordbrukslagstiftning

2.4.2.1. Konsolidering

2.4.2.2. Omarbetning av förordningar om export- och importlicenser

2.4.2.3. Destinationskoder vid export

2.4.2.4. Förslag från utbetalande organ

2.4.2.5. Nya riktlinjer för statligt stöd

2.4.3. Förenklande åtgärder inom olika marknadssektorer

2.4.3.1. Lin och hampa

2.4.3.2. Kött

2.4.3.3. Mjölk och mjölkprodukter

2.4.3.4. Frukt och grönsaker

2.4.3.5. Ris

2.4.4. Stödsystemet för småjordbruk

2.5. Statligt stöd

2.5.1. En ny rättslig ram

2.5.2. Översikt över 2000

2.5.3. Exceptionella händelser och naturkatastrofer

2.5.3.1. Dioxinkrisen - (B)

2.5.3.2. Omstrukturering av Frankrikes skogsbrukssektor - (F)

2.5.4. Privatisering och omstrukturering

2.5.4.1. Stöd till markförvärv - (D)

2.5.4.2. Omstrukturerings- och privatiseringsplaner hos EPAC och SILOPOR - (P)

2.5.4.3. Centrale del Latte di Roma - (I)

2.5.5. Skattetekniska åtgärder

2.5.5.1. Befrielse från koldioxidskatten för sektorn för växthusodling - (NL)

2.5.5.2. Befrielse från mineralavgifter - (NL)

2.5.6. Driftstöd: Grekiska kooperativ - (EL)

2.5.7. RIBS: statliga åtgärder på marknadens villkor - (I)

2.5.8. Sektorn för griskött

2.5.8.1. Stöd till produktion av griskött - Stabiporc - (F)

2.5.8.2. Uppsamlingsplatser för svin - (NL)

2.5.9. Animaliesektorn: allmänna åtgärder

2.5.9.1. Nedläggning av produktionskapacitet: det befintliga systemet för intensiv djuruppfödning - (NL)

2.5.9.2. Djurtransporter: Gaelic Ferries - (IRL)

2.5.9.3. Stöd till djuruppfödare som drabbats av ogynnsamma väderleksförhållanden - (IRL)

2.5.10. Sockersektorn

2.5.11. Citrussektorn

2.5.11.1. Stöd till citrussektorn på Sicilien - (I)

2.5.11.2. Nationell handlingsplan för citrussektorn - (I)

2.5.12. Vinsektorn

2.6. Stöd till de sämst ställda

2.7. Regionerna i gemenskapens yttersta randområden

2.8. Åtgärder för information om den gemensamma jordbrukspolitiken

2.9. Rapport om verksamheten inom området för informations- och kommunikationsteknik

2.10. Rådgivande kommittéer och förbindelserna med samhälls- och branschorganisationer

3. Jordbruksmarknader

3.1. Jordbruksprispaketet 2000/01

3.2. Växtprodukter

3.2.1. Spannmål

3.2.1.1. Världsmarknaden

3.2.1.2. Gemenskapsmarknaden

3.2.2. Oljeväxtfrön

3.2.3. Ärter, bondbönor, åkerbönor och lupiner

3.2.4. Oljelin

3.2.5. Trindsäd (kikärter, vicker och linser)

3.2.6. Sektorn för icke-livsmedelsprodukter

3.2.7. Ris och brutet ris

3.2.7.1. Reform av rissektorn

3.2.8. Stärkelse

3.2.9. Socker

3.2.9.1. Situationen på världsmarknaden

3.2.9.2. Gemenskapsmarknaden

3.2.9.3. Viktigare händelser inom lagstiftning och politik

3.2.10. Potatis

3.2.11. Torkat foder

3.2.12. Spånadslin och hampa

3.2.12.1. Spånadslin

3.2.12.2. Hampa

3.2.12.3. Reform av marknaden för spånadslin och hampa

3.2.13. Bomull

3.2.13.1. Reform av systemet för bomullsstöd

3.2.14. Silkesmask

3.2.15. Olivolja

3.2.16. Färsk frukt och färska grönsaker

3.2.16.1. Situationen på världsmarknaden

3.2.16.2. Internationell handel

3.2.16.3. Gemenskapsmarknaden

3.2.16.4. Reformen av sektorn för frukt och grönsaker.

3.2.17. Bananer

3.2.17.1. Gemenskapens produktion

3.2.17.2. Import från AVS-länderna

3.2.17.3. Reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer

3.2.18. Bearbetad frukt och bearbetade grönsaker

3.2.18.1. Världsmarknaden och gemenskapsmarknaden

3.2.18.2. Viktigare händelser inom lagstiftning och politik (se avsnitt 3.2.16.4)

3.2.19. Vin

3.2.20. Tobak

3.2.20.1. Utvecklingen på marknaderna

3.2.20.2. Viktigare händelser inom lagstiftning och politik

3.2.21. Utsäde

3.2.21.1. Utvecklingen på marknaderna

3.2.21.2. Viktigare händelser inom lagstiftning och politik

3.2.22. Humle

3.2.22.1. Världsmarknaden

3.2.22.2. Gemenskapsmarknaden

3.2.22.3. Viktigare händelser inom lagstiftning och politik

3.2.23. Levande växter och blomsterprodukter

3.3. Boskapsfoder

3.4. Animalieprodukter

3.4.1. Mjölk och mjölkprodukter

3.4.1.1. Världsmarknaden

3.4.1.2. Gemenskapsmarknaden

3.4.2. Nötkött

3.4.2.1. Genomförande av reformen för nötköttssektorn

3.4.2.2. Märkning av nötkött

3.4.2.3. Världsmarknaden 1999

3.4.2.4. Gemenskapsmarknaden

3.4.3. Får- och getkött

3.4.4. Griskött

3.4.4.1. Viktigare händelser och politisk utveckling (Utjämningsfond för griskött)

3.4.5. Fjäderfäkött

3.4.6. Ägg

3.4.7. Honung

4. DET AGROMONETÄRA SYSTEMET

4.1. Utvecklingen under 2000

5. Utveckling av landsbygden 2000

5.1. Belgien

5.1.1. Antagande av nya program

5.1.1.1. Flandern

5.1.1.2. Vallonien

5.1.2. Utvärdering av tidigare program

5.1.2.1. Federala Belgien

5.1.2.2. Bryssel

5.1.2.3. Flandern

5.1.2.4. Vallonien

5.2. Danmark

5.2.1. Antagande av nya program

5.3. Tyskland

5.3.1. Antagande av nya program

5.3.1.1. Bakgrund och ramar för programplanering

5.3.1.2. Programmens struktur och prioriteringar

5.3.1.2.1 Baden-Württemberg

5.3.1.2.2 Bayern

5.3.1.2.3 Brandenburg

5.3.1.2.4 Bremen

5.3.1.2.5 Hamburg

5.3.1.2.6 Hessen

5.3.1.2.7 Mecklenburg-Vorpommern

5.3.1.2.8 Niedersachsen

5.3.1.2.9 Nordrhein-Westfalen

5.3.1.2.10 Rheinland-Pfalz

5.3.1.2.11 Saarland

5.3.1.2.12 Sachsen

5.3.1.2.13 Sachsen-Anhalt

5.3.1.2.14 Schleswig-Holstein

5.3.1.2.15 Thüringen

5.3.2. Utvärdering av tidigare program

5.3.2.1. Mål 1

5.3.2.2. Mål 5b

5.3.2.3. Leader II

5.4. Grekland

5.4.1. Antagande av nya program

5.4.2. Utvärdering av tidigare program

5.5. Spanien

5.5.1. Antagande av nya program

5.5.1.1. Aragonien

5.5.1.2. Katalonien

5.5.1.3. Balearerna

5.5.1.4. Rioja

5.5.1.5. Madrid

5.5.1.6. Navarra

5.5.1.7. Baskien

5.5.2. Programplanering inom utvecklingssektionen vid EUGFJ

5.5.3. Utvärdering av tidigare program

5.6. Frankrike

5.6.1. Antagande av nya program

5.6.1.1. Program för mål 1-områden

5.6.1.2. Program för mål 2-områden

5.6.1.3. Leader+

5.6.2. Utvärdering av tidigare program

5.7. Irland

5.7.1. Antagande av nya program

5.7.1.1. Bakgrund och ramar för programplanering

5.7.1.2. Programmens struktur och prioriteringar

5.7.2. Utvärdering av tidigare program

5.8. Italien

5.8.1. Antagande av nya program

5.8.1.1. Abruzzerna

5.8.1.2. Bolzano

5.8.1.3. Emilia-Romagna

5.8.1.4. Friuli-Venezia Giulia

5.8.1.5. Latium

5.8.1.6. Ligurien

5.8.1.7. Lombardiet

5.8.1.8. Marche

5.8.1.9. Umbrien

5.8.1.10. Piemonte

5.8.1.11. Toscana

5.8.1.12. Trento

5.8.1.13. Valle d'Aosta

5.8.1.14. Veneto

5.8.2. Utvärdering av tidigare program

5.9. Luxemburg

5.9.1. Antagande av nya program

5.9.2. Utvärdering av tidigare program

5.10. Nederländerna

5.10.1. Antagande av nya program

5.10.2. Utvärdering av tidigare program

5.11. Österrike

5.11.1. Antagande av nya program

5.11.1.1. Burgenlands mål 1-program

5.11.1.1.1. Strategi

5.11.2. Utvärdering av tidigare program

5.12. Portugal

5.12.1. Antagande av nya program

5.12.1.1. Gemenskapens stödram och andra instrument

5.12.1.2. Mål

5.12.1.3. Programmens struktur och prioriteringar

5.12.2. Utvärdering av tidigare program

5.13. Finland

5.13.1. Antagande av nya program

5.13.1.1. Finska fastlandet

5.13.1.2. Åland

5.13.2. Utvärdering av tidigare program

5.14. Sverige

5.14.1. Antagande av nya program

5.14.1.1. Mål 1

5.14.2. Utvärdering av tidigare program

5.15. Förenade kungariket

5.15.1. Antagande av nya program

5.15.1.1. England

5.15.1.2. Nordirland

5.15.1.3. Skottland

5.15.1.4. Wales

5.15.1.5. Mål 1

6. Miljö och skog

6.1. Övriga miljöåtgärder

6.2. Skogsbruksåtgärder

7. Finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken år 2000

7.1. Avtalet från toppmötet i Berlin och budgetdisciplin

7.2. EUGFJ:s garantisektion

7.2.1. Budgetförfarandet

7.2.1.1. Den monetära reserven

7.2.2. EUGFJ:s garantisektions plats i den allmänna budgeten

7.2.3. EUGFJ och dess finansiella resurser

7.2.4. Arten av utgifter inom EUGFJ:s garantisektion

7.2.4.1. Offentliga interventionslager

7.2.5. Granskning och godkännande av räkenskaperna

7.2.6. Utvecklingen av jordbruksmarknadernas utgifter 2000

7.3. EUGFJ:s garantisektion

7.3.1. Genomförd finansiering

7.3.2. Budgetgenomförande

7.4. Utvärdering

7.4.1. Utvärdering av marknadsåtgärderna

7.4.2. Utvärdering av strukturåtgärder och åtgärder för utveckling av landsbygden

8. Förberedelser inför utvidgningen

8.1. Viktigare händelser

8.1.1. Anslutningsförhandlingar

8.1.2. Strategin inför anslutning

8.1.3. SAPARD

8.1.4. Länderna i Central- och Östeuropa - gradvis liberalisering av den bilaterala handeln med jordbruksprodukter.

8.1.4.1. Lista 1:

8.1.4.2. Lista 2:

8.1.4.3. Lista 3:

8.1.5. Förhandlingsresultat

8.2. Bulgarien

8.3. Tjeckien

8.4. Estland

8.5. Ungern

8.6. Lettland

8.7. Litauen

8.8. Polen

8.9. Rumänien

8.10. Slovakien

8.11. Slovenien

9. INTERNATIONELLA FÖRBINDELSER

9.1. Internationella organisationer och avtal

9.1.1. Världshandelsorganisationen (WTO)

9.1.1.1. Samråd och lösning av tvister inom WTO

9.1.2. Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD)

9.1.3. Allmänna preferenssystemet (GSP)

9.1.4. FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO)

9.1.5. Internationella spannmålsavtalet

9.1.5.1. Spannmålskonventionen

9.1.5.2. Konventionen om livsmedelsbistånd

9.1.6. Internationella sockerorganisationen

9.2. Bilaterala och regionala handelsförbindelser

9.2.1. Förenta staterna

9.2.2. Kanada

9.2.3. Mexiko

9.2.4. Mercosur och Chile

9.2.5. Sydafrika

9.2.6. Japan och Sydkorea

9.2.7. Nya Zeeland

9.2.8. Medelhavsländerna

1. Konjunktur och inkomsterna i jordbruket

1.1. Allmän översikt

1. Jordbruksåret 2000 utmärktes främst av tre faktorer: a) prishöjningar inom sektorn för svin- och fjäderfäuppfödning efter föregående års prisfall, b) omfattande höjningar av oljepriset som även genererade kraftigt höjda energi- och gödselpriser, de senare dock i något mindre omfattning, c) minskad nötkötts konsumtion och sänkta nötköttspriser från och med oktober på grund av den nya kris som upptäckten av nya fall av BSE (bovin spongiform encefalopati) i flera medlemsstater ledde till. På det hela taget var väderleksförhållandena goda under jordbruksåret och spannmålsskörden var rekordstor. Även den ekonomiska miljön i och utanför EU var tämligen gynnsam både när det gäller den ekonomiska tillväxten och konkurrenskraften hos gemenskapens jordbruksexport.

2. De första prognoserna över jordbruksinkomsterna, som gjordes i slutet av 2000 innan den fullständiga omfattningen av BSE-krisens effekter helt kunde skönjas, visar på en ökning av intäkterna med 1,3 % i reella termer för hela Europeiska unionen efter den måttliga uppgång som skedde redan 1999 (+0,7 % enligt de senaste tillgängliga uppgifterna). Det är dock troligt att denna första prognos för 2000 måste nedjusteras efter prisnedgången inom nötköttssektorn under sista kvartalet. Man bör dock komma ihåg att priset på gris- och fjäderfäkött, parallellt med denna nedgång, fortsatte den uppåtgående trend som inleddes redan i början av krisen.

3. När det gäller väderleken inleddes jordbruksåret 2000 med allmänt ganska gynnsamma förhållanden vid höstsådden (hösten 1999). Detta ledde till en ökning av arealer besådda med vete i Frankrike, Beneluxländerna och, framför allt, i Tyskland efter minskningen föregående år. Det rikliga regnandet i södra Europa strax före höstsådden gjorde det dessutom möjligt att fylla på vattenreserverna efter en sommar med höga temperaturer och en lång period av torka i Spanien. Detta uppvägde i hög grad bristen på regn i dessa områden och vintertemperaturer som legat över genomsnittet. Även i Europas centrala och norra delar var temperaturen hög (två grader varmare än normalt), men väderleks förhållandena under våren var allmänt ganska goda med relativt höga temperaturer som gynnade grödornas tillväxt. I gengäld försämrades väderleksförhållandena något under sommaren med omfattande regn i norra Europa och fortsatt onormalt höga temperaturer i södra Europa. Det rikliga regnandet i de norra delarna under juli och augusti ledde till en kraftigt försenad höstskörd. Även skördens kvalitet påverkades. Dessa förhållanden gynnade dock sommargrödorna, särskilt potatis och betor, även om betproduktionen i allmänhet inte nådde upp till föregående års rekordnivåer. Båda grödorna, men framför allt betor, påverkades negativt av de omfattande regnen i de norra delarna under hösten, och skörden blev i allmänhet försenad.

4. Efterfrågan på spannmål på den inre marknaden beräknades öka med cirka 2,5 % efter avmattningen föregående år särskilt efter uppsvinget för konsumtionen av spannmål i djurfoder till följd spannmålens förbättrade konkurrenskraft i förhållande till ersättningsprodukter. Före BSE-krisen uppskattades konsumtionen av nötkött under år 2000 förbli oförändrad eller till och med öka något jämfört med föregående år, och således bli något bättre jämfört med den tidigare utvecklingen som trots allt var negativ (från över 23 kilo per person 1986 till cirka 20 kilo 1999). Kon sumenternas bristande förtroende som i hög grad påverkats av nya fall av galna ko-sjukan även i medlemsstater som hittills trott sig vara förskonade från BSE, har lett till en kraftig minskning av nötköttskonsumtionen i flertalet medlemsstater med nedgångar på upp emot 60-70 % i vissa medlemsstater. Totalt sett räknar man med att krisens inverkan på nötköttsproduktionen under 2000 innebär en nedgång på cirka 5 %. Effekterna kan bli mycket kännbara även under 2001. Liksom tidigare har den minskade nötköttskonsumtionen inneburit en relativ ökning av konsumtionen av fjäderfä- och griskött, där prognoserna före BSE-krisen pekade lätt nedåt. Konsumtionen av dessa köttyper under hela 2000 bör således i stort sett förbli oförändrad jämfört med föregående år. För fjäderfäkött kan den rentav sjunka något. Slutligen minskade konsumtionen av smör igen efter den svaga återhämtningen under 1999, medan konsumtionen av ost fortsatte att öka med cirka 1,5 % under 2000.

5. Det allmänna ekonomiska läget präglades av relativt stark tillväxt såväl inom EU som i resten av världen, av en mycket kraftig nedgång för euron i förhållande till dollarn, vilket gynnat konkurrenskraften hos gemenskapens export på världs marknaderna samt av en mycket stor uppgång för oljepriset som i kombination med den svaga euron åter satte fart på inflationen i flertalet medlemsstater.

6. Läget på världens jordbruksmarknader fortsatte att förbättras något jämfört med föregående år, även om det fortfarande såg mörkare ut än tidigare. Framför allt steg världsmarknadspriserna på vete under andra halvåret, tack vare mindre lager än väntat för regleringsåret 2000/01. Världsmarknadspriserna var dock betydligt lägre än under rekordåren 1994-1996. När det gäller majs låg världsmarknadspriserna i slutet av 2000 på nästan samma nivå som vid årets början, trots den återhämtning som skedde under andra halvåret efter det att världsmarknadspriserna sjunkit med cirka 20 % mellan maj och juli. På samma sätt pendlade världsmarknadspriserna på soja upp och ner under året kring en nivå något över föregående års, även om eurons värdeminskning i förhållande till dollarn såsom tidigare nämnts fördyrade importen av frö och oljekakor till gemenskapen. Världsmarknadspriserna på nötkött sjönk under 2000 på grund av den ökande efterfrågan, särskilt i Nordamerika. Däremot var världs marknads priserna på fjäderfäkött ganska låga på grund av ökat utbud i kombination med lägre efterfrågan. När det gäller mjölkprodukter sjönk världs mark nads priserna något för ost och smör medan en tydlig uppgång kunde noteras för skum mjölks pulver efter de senaste årens kraftiga nedgång på grund av den ekonomiska och finansiella krisen i Asien, Latinamerika och Ryssland.

7. Det allt gynnsammare internationella läget kan, i kombination med den nedgång för euron som förbättrat konkurrenskraften hos gemenskapens export, till stora delar förklara EU:s goda resultat på de internationella jordbruksmarknaderna under 2000. Det gäller dock inte vissa produkter som nötkött och fröolja. Under de första tio månaderna 2000 ökade faktiskt värdet av gemenskapens jordbruksexport med 13,6 % jämfört med samma period föregående år. Framför allt ökade spannmålsexporten, med cirka 7 % i kvantitet och 27 % i värde, då gemenskapens export av vete och korn kunde genomföras utan exportbidrag under andra halvåret. Exporten av mjölk produkter ökade också kraftigt i värde (totalt +22,6 %), i synnerhet mjölkpulver (+84,7 %) och ost (+19,8 %). Detsamma gäller socker (+22,7 %), frukt (+25,7 %), grönsaker (+7,2 %), olivolja (+46,9 %) och vin (+7,2 %). Exporten av griskött, som var rekordhög 1999, låg kvar på en ganska hög nivå 2000 (+0,6 % i volym under årets första tio månader jämfört med samma period föregående år). Värdemässigt ökade den till och med kraftigt (+24,3 %). Exporten av fjäderfäkött ökade något (+4,2 % i värde), medan exporten av nötkött minskade med över 20 % både i kvantitet och i värde.

8. Totalt sett förbättrades situationen för offentliga lager märkbart för flertalet jord bruks produkter som omfattades av interventionssystem på marknaderna under 2000. Det gäller framför allt spannmål, där de fysiska kvantiteterna i offentliga lager minskade från 14,9 miljoner ton i slutet av januari 2000 till 7,8 miljoner ton i slutet av september. Trots att man lyckades få avsättning för en stor del av lagren av vete och korn var läget fortfarande mycket besvärligt för råg, där interventionslagren under året var över 3 miljoner ton. Lagren av mjölkpulver försvann praktiskt taget under årets första åtta månader. Däremot växte lagren av smör fram till maj, varefter de minskade något. Det bör även påpekas att lagren av ris ökade kraftigt, till över 700 000 ton i september 2000, beroende på ökad import och egen produktion.

1.2. Produktionsnivåer

9. Produktionen av spannmål blev under 2000 större än rekordåret 1998 (över 211 miljoner ton), tack vare ökade odlingsarealer och ökad avkastning. Spannmåls arealen ökade faktiskt med cirka 3 % under 2000, efter det att odlingsarealerna för oljeväxter, proteingrödor och oljelin skurits ned. Denna omställning från odlingsarealer för oljeväxter och proteingrödor till odlingsarealer för spannmål har sin förklaring i de ganska låga priserna under regleringsåret 1999/2000. En annan orsak är att höstsådden försvårades av de dåliga jordförhållandena i vissa områden året innan. Bland spannmålssorterna ökade odlingsarealen för vete med 6 %, medan motsvarande siffra för majs och råg var 4,5 % respektive 7 %.

10. Spannmålsavkastningen ökade med 3 % jämfört med 1999 och uppgick i genomsnitt till 5,7 ton per hektar, vilket var cirka 1 % bättre än den tidigare utvecklingen. Utvecklingen var dock mycket olika i olika medlemsstater. Samtidigt som avkast ningen steg med över 30 % i Spanien och Finland efter de katastrofala resultaten föregående år sjönk den i Österrike, Tyskland, Belgien och Frankrike på grund av de dåliga väderleksförhållanden året innan. Återgången till normalproduktion i Spanien är i hög grad orsak till den kraftiga ökningen av den genomsnittliga avkastningen av durumvete (+17 % för hela EU) och korn (+7 %). Avkastningen av vete ökade något medan avkastningen av majs sjönk något.

11. Totalt ökade spannmålsproduktionen med över 11 miljoner ton jämfört med föregående år (dvs. cirka 6 %). Vete svarade för ungefär hälften av denna uppgång, medan resten utgjordes av foderspannmål (framför allt korn).

12. Efter 1999 års rekordskörd sjönk den totala produktionen av oljeväxter (raps, solrosor och soja) med 15 % under 2000 på grund av minskade odlingsarealer (-8 %) och minskad avkastning (-7 %). Nedgången för den totala oljeväxtproduktionen berodde framför allt på den minskade produktionen av raps (-24 %) på grund av minskad odlingsareal (-13 %) och minskad avkastning (-11 %). Solrosproduktionen ökade däremot med 11 % tack vare den markant förbättrade avkastningen i Spanien, där föregående års torka fick katastrofala följder. Odlingsarealerna för solrosor förblev därför totalt sett oförändrade. När det gäller soja sjönk produktionen med 5 % jämfört med föregående år.

13. Produktionen av proteingrödor minskade också under 2000 (-15 %) på grund av minskad odlingsareal och avkastning, och nådde därmed sin lägsta nivå sedan 1995. Produktionen av oljelin minskade för övrigt nästan med hälften jämfört med föregående år, på grund av återgången till normalproduktion hos odlingsarealer i Förenade kungariket och Tyskland, efter det fantastiska uppsvinget föregående år.

14. Efter den kraftiga uppgången föregående år minskade produktionen av socker under 2000 med över 5 %. Orsaken var den markanta minskningen av odlingsarealer för betor (-7,3 % jämfört med 1999) som berodde på sänkta produktionskvoter och sämre villkor för världsmarknadsexport. Trots de minskade odlingsarealerna uppnådde avkastningen av socker en relativt hög nivå under 2000, tack vare allmänt goda väderleksförhållanden för betodling, åtminstone fram till skördeperioden. Då drabbades dock flera områden av stora mängder regn som i viss mån drog ned avkastningen av betsocker.

15. Enligt de första tillgängliga prognoserna i mitten av januari 2001 låg produktionen av olivolja kring 1,9 miljoner ton, en uppgång med 12 % jämfört med föregående år.

16. Enligt de första prognoserna för 2000 sjönk produktionen av frukt (-2,5 % jämfört med föregående år) och grönsaker (-2,0 %). Produktionen av potatis var nästan oförändrad jämfört med föregående år.

17. Efter en mycket god skörd 1999, då en uppgång på cirka 20 miljoner hektoliter noterades jämfört med föregående år, sjönk åter produktionen av vin under 2000 (cirka -8 %) till cirka 165 miljoner hektoliter. Kraftiga nedgångar skedde bland annat i Österrike och Portugal (-25 % i respektive medlemsstat), Tyskland (cirka -13 %), Frankrike (-9 %) och Italien (-8 %). Produktionen av vin ökade däremot i Spanien (+7 %) efter att ha sjunkit föregående år.

18. Trots att produktionen av nötkött under 2000 ännu följde en uppåtgående trend innan den nya BSE-krisen bröt ut, vilket innebar en lätt uppgång jämfört med föregående år, innebar raset för konsumtionen under årets sista månader att slakten och därmed produktionen minskade, trots en rad åtgärder för att förstärka de befintliga insatserna och säkra skyddet för konsumenterna. Nedgången var cirka 5 % år 2000. Trots att nötköttskonsumtionen per person helt tycktes ha återhämtat sig från nedgången efter 1996, då den första BSE-krisen inträffade, sjönk konsumtionen på nytt i slutet av året, särskilt i de medlemsstater där nya BSE-fall i nötkreaturs besättningarna upptäcktes för första gången.

19. Produktionen av griskött hade förutspåtts sjunka med 2,5 % efter de senaste årens kraftiga ökning och prisfallet under 1998 och 1999. Efter den ökade konsumtionen av vitt kött efter BSE-krisen dämpades dock nedgången för grisköttsproduktionen i slutet av året (-1,8 % på årsbasis).

20. Den uppgång för produktionen av fjäderfäkött som länge kännetecknat sektorn bröts under 1999, dels på grund av en måttlig exportökning, dels på grund av negativa effekter på konsumtionen efter dioxinkrisen i Belgien våren 1999. För år 2000 förutspåddes en ny produktionsnedgång i likhet med 1999. Precis som för griskött blev dock produktionsnedgången mindre än man först räknade med (cirka -1,1 % på årsbasis), tack vare den ökade konsumtionen av fjäderfäkött efter BSE-krisen.

21. Efter återhämtningen 1998 jämfört med föregående års nedgång stabiliserades nästan produktionen av får- och getkött under 1999 och 2000, dock på en betydligt lägre nivå än i 90-talets början.

22. Trots att mjölkkobesättningen fortsätter att minska med cirka 1,5 % per år låg produktionen av mjölk år 2000 kring 122 miljoner ton, dvs. nästan lika mycket som under 1999 då produktionen dock ökade med en miljon ton jämfört med föregående år. Avkastningen fortsatte faktiskt att stiga och kunde i allmänhet kompensera för de minskade djurbesättningarna. Mjölkleveranserna till mejerierna var också oför ändrade eller till och något mindre än föregående år, trots att referenskvantiteterna ökats för vissa medlemsstater i enlighet med Agenda 2000-besluten. Det är dock troligt att dessa beslut inverkade redan på 1999 års leveranser.

23. Efter föregående års uppgång sjönk produktionen av smör på nytt under 2000 (-1,2 % enligt de första prognoserna) samtidigt som konsumtionen minskade inom EU och trots en återhämtning för exporten efter problemen på den ryska marknaden. Däremot ökade produktionen av ost med 2,3 % tack vare ökad konsumtion på den inre marknaden i kombination med ökad export. När det gäller skummjölks pulver sjönk produktionen kraftigt under 2000 (-5 %) efter föregående års uppgång.

1.3. Utvecklingen för producent- och marknadspriser

24. Enligt de första tillgängliga prognoserna från slutet av december 2000 ökade producentprisindex för jordbruksprodukter år 2000 med i genomsnitt 2,9 % i nominella termer jämfört med föregående år, till följd av en sänkning av priserna på vegetabilieprodukter med 1,5 % och en ökning av priserna på animalieprodukter med 7,7 %, efter nedgången föregående år. Det bör dock påpekas att den prisnedgång som skett inom sektorn för uppfödning av nötkreatur efter den nya BSE-krisen troligen inte kunnat beaktas till fullo i dessa prognoser. Bland vegetabilieprodukterna drabbade pris sänkningarna främst potatis (-19,5 %), vin (-5,3 %), ris (-4,3 %) och färsk frukt (-2,0 %). Priserna sjönk även på spannmål (-1,5 %), sockerbetor (-1,7 %) och torkade grönsaker (-1,4 %). Däremot steg priserna på färska grönsaker något (+2,6 %). När det gäller animalieprodukter skedde såsom tidigare nämnts en kraftig uppgång av priserna på griskött efter föregående års nedgång (+25,0 %). Betydande höjningar noterades även för nötkött (+2,0 %), får- och lammkött (+5,1 %), fjäderfäkött (+7,0 %) och mjölk (+2,6 %). Priserna på ägg steg också kraftigt (+20,0 %).

25. Efter att hänsyn tagits till inflationen steg producentprisindex med 0,6 % jämfört med föregående år för hela Europeiska unionen. Störst var ökningen i Belgien (+6,3 %), Danmark (+7,2 %), Tyskland (+7,6 %) och Nederländerna (+7,2 %), dvs. de medlemsstater där grisköttsprisernas återhämtning efter föregående års nedgång varit störst. Producentpriserna steg något även i Grekland (+1,0 %), Irland (+1,3 %) och Österrike, medan de var praktiskt taget oförändrade i reella termer i Frankrike. Däremot sjönk producentpriserna i reella termer i Spanien (-2,4 %), Italien (-1,6 %), Luxemburg (-3,5 %), Portugal (-1,1 %), Finland (-1,8 %), Sverige (-2,9 %) och Förenade kungariket (-4,7 %).

26. Efter att ha nått sin lägsta nivå i början av regleringsåret 1999/2000 steg marknads priserna på spannmål något fram till maj 2000, i takt med att interventionslagren minskade (från 18 miljoner ton vid regleringsårets början till 9 miljoner ton vid årets slut) till följd av den ökade exporten på världsmarknaden och den ökade efterfrågan på den inre marknaden, särskilt på djurfoder. Från juni började dock priserna på gemenskapens spannmål att sjunka kraftigt allteftersom utsikterna till en rekordstor spannmålsskörd blev ljusare. Det skall också tilläggas att den sänkning av inter ventions priserna som fastslogs inom ramen för Agenda 2000 trädde i kraft den 1 juli 2000 (- 7,5%), en sänkning som delvis kompenserades av utökat stöd (från 54,34 euro/ton till 58,67 euro/ton).

27. Sänkningen av interventionspriserna fick full genomslagskraft på marknadspriserna. Skillnaderna var dock stora mellan olika medlemsstater och olika spannmål. Medan priserna på vete i Frankrike var ganska låga och närmade sig interventionspriset, på grund av den undermåliga kvaliteten på vete av brödkvalitet, återhämtade sig marknads priserna i Italien och Tyskland successivt för att vid årets slut nå nivåer ovanför interventionspriset. Medan priserna på korn i Frankrike steg kraftigt efter regleringsårets början, tack vare en relativt liten skörd av maltkorn, skedde på samma sätt en betydligt blygsammare uppgång i Spanien och Tyskland. Slutligen låg priserna på majs klart över interventionspriset i flertalet producerande medlemsstater, även om de var lägre än föregående år.

28. Priserna på olivolja var ganska låga under hela 2000. När det gäller extra jungfruolja låg priserna till och med under utlösningströskeln för privat lagring i Spanien och Grekland, efter den senaste skörden som var större än föregående år. I Italien låg dock priserna både på extra jungfruolja och bomolja över denna nivå.

29. Priserna på vin fortsatte nedåt jämfört med föregående år. Jämfört med samma period föregående år, början av januari 2001, var marknadspriserna på rödvin 4 % lägre i Italien, 10 % lägre i Frankrike och 37 % lägre i Spanien. Priserna på vitt vin sjönk med 3 % i Italien, 7 % i Frankrike och 27 % i Spanien.

30. Priserna på smör låg kvar på ganska låga nivåer (mellan 90 och 93 % av interventionspriset) under första halvåret. Från och med juni började de dock stiga för att vid årets slut hamna på en nivå nära interventionspriset, efter att först ha passerat denna nivå under hösten. Priserna på skummjölkspulver steg kraftigt under första halvåret i takt med att interventionslagren minskade för att slutligen ta slut i augusti 2000 till följd av kraftigt ökad efterfrågan, särskilt på världs marknaden. Priserna stabiliserades slutligen på en ganska hög nivå. Priserna på ost var också högre än föregående år.

31. Före den nya BSE-krisen kännetecknades marknaden för nötkött av relativt stabila marknadspriser som låg betydligt högre än tidigare år och som till och med steg kraftigt för kor. Med början i oktober, efter det att nya BSE-fall upptäckts i bland annat Frankrike, Belgien, Tyskland och Italien, rasade dock nötköttsmarknaden fort samman till följd av den minskade konsumtionen på den inre marknaden. Till exempel sjönk priserna på vuxna nötkreatur med cirka 14 % i november och december 2000. Motsvarande siffror för unga nötkreatur och kor var 14 respektive över 20 %. I slutet av året låg priserna i vissa medlemsstater nära "skyddsnätet" (mellan 60 och 70 % av interventionspriset).

32. Marknaden för fjäderfäkött återhämtade sig bra under 2000 efter sammanbrottet föregående år, då konsumtionen föll på grund av krisen med dioxinförorenat fjäderfäfoder. BSE-krisen och den ökade efterfrågan på vitt kött som följde genererade ännu högre marknadspriser på fjäderfäkött. Särskilt marknadspriserna på kyckling steg med i genomsnitt över 8 % under årets två sista månader.

33. Efter att produktionen minskat och efterfrågan ökat steg priserna på grisskött markant under 2000, efter föregående års nedgång. I slutet av 2000 låg priserna på griskött cirka 30 % högre än under samma period föregående år.

34. Under 2000 låg marknadspriserna inom sektorn för får- och getkött betydligt högre än föregående år, då de påverkades negativt av den höga produktionen i Förenade kungariket och Irland. Återhämtningen var särskilt tydlig efter sommaren, då priserna steg med cirka 25 % mellan augusti och december.

1.4. Kostnader för produktionsmedel

35. Index för inköpspriser på varor och tjänster för löpande konsumtion i jordbruket ökade under 2000 i nominella termer med i genomsnitt 5,8 % jämfört med föregående år. Störst var uppgången inom energi (+25,4 %), till följd av de kraftigt höjda oljepriserna, djuruppfödning (+13,5 %), gödsel (+6,5%) och djurfoder (+3,4 %).

36. Med hänsyn tagen till inflationen ökade index för inköpspriser på varor och tjänster för löpande konsumtion i jordbruket i reella termer med i genomsnitt 3,7 % jämfört med föregående år i hela Europeiska unionen. Den största uppgången jämfört med genomsnittet skedde i Belgien (+5,6 %), Tyskland (+7,9 %), Finland (+4,1 %), Sverige (+4,1 %) och Nederländerna (+3,9 %). Index för priser på insatsvaror ökade även i Grekland (+3,2 %), Spanien (+2,0 %), Frankrike (+3,3 %), Österrike (+2,6 %), Portugal (+1,9 %) och Förenade kungariket (+2,2 %), medan det låg praktiskt taget stilla i Danmark och Italien.

1.5. Utvecklingen av jordbruksinkomsterna [1]

[1] En mer detaljerad analys av jordbruksinkomsternas utveckling under 2000 återfinns i Eurostats broschyr Statistiques en bref, Thème - 22/2000.

37. Enligt de första prognoserna från Eurostat, baserade på information som erhölls från medlemsstaterna i mitten av december 2000 inom ramen för den nya metodiken för jordbrukets företagsredovisning, ökade jordbruksinkomsterna [2] med i genomsnitt 1,3 % i hela Europeiska unionen. Jordbruksinkomsterna ökade framför allt i Belgien (+12,2 %), Danmark (+24,1 %), Tyskland (+6,9 %), Spanien (+4,6 %), Frankrike (+1,3 %), Irland (+6,5 %), Nederländerna (+3,7 %), Finland (+22,0 %) och Sverige (+4,9 %). Däremot sjönk jordbruksinkomsterna i Italien (-4,3 %), Österrike (-4,8 %), Portugal (-7,5 %) och Förenade kungariket (-10,8 %), medan de var oförändrade i Grekland och Luxemburg.

[2] Mätt i nettomervärdet till faktorpris per arbetsenhet.

Förändringar i de nominella producentpriserna för jordbruksprodukter 2000* och 1999

(%)

>Plats för tabell>

* Prognos för 2000

Källa: Eurostat

Förändringar i de nominella inköpspriserna för produktionsmedel i jordbruket 2000* och 1999

(%)

>Plats för tabell>

* Prognos för 2000

Källa: Eurostat

Inflationsrensade producentprisindex

(1990=100)

>Plats för tabell>

* Prognos för 2000

Källa: Eurostat

Inflationsrensade priser på produktionsmedel i jordbruket (varor och tjänster som förbrukas i driften)

(1990=100)

>Plats för tabell>

* Prognos för 2000

Källa: Eurostat

1.6. Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisning (FADN)

1.6.1. Utvecklingen av jordbruksinkomsterna

38. FADN används för att beräkna produktion, kostnader och inkomster från kommersiella jordbruksföretag i EU på grundval av data som samlas in genom en undersökning av harmoniserade redovisningsuppgifter från jordbruksföretagen (se tabell 3.2.1 i kapitel VII). Genom undersökningen erhålls värdefull information om hur jordbruksföretagens inkomster varierar efter driftsinriktning och läge, något som inte framgår av de sammanlagda genomsnitten för hela jordbrukssektorn. I detta avsnitt presenteras uppgifter per driftsinriktning och land. För en förklaring av de olika driftsinriktningarna, se tabell 3.2.2 i Statistikbilagan.

39. Vid tidpunkten för tryckningen var vissa av resultaten för 1998 ännu inte tillgängliga, och de som var tillgängliga var endast preliminära för vissa länder. Noggrannare resultat, beroende på driftsinriktning och jordbruksföretagens ekonomiska storleks klass, anges i tabellerna 3.2.3 och 3.2.4 i Statistikbilagan.

1.6.2. Inkomst efter driftsinriktning

40. De stora skillnaderna i genomsnittlig inkomst mellan medlemsstaterna beror på jordbrukets struktur i respektive land (tabellerna 1, 2 och 3).

41. De medlemsstater som har de högsta genomsnittsinkomsterna är i allmänhet de som har ett stort antal stora jordbruksföretag som specialiserat sig på jordbruksgrödor eller som verkar inom de mest konkurrenskraftiga produktionssektorerna (grisar och/eller fjäderfä, trädgårdsodling och mejeriprodukter). I de sydliga medlems staterna, där det finns ett stort antal små jordbruksföretag med blandjordbruk (grödor och djurhållning) eller "andra fleråriga grödor" (företag med flera olika grödor), ligger medelinkomsten under genomsnittet för EU.

42. Tabell 3 visar inkomstskillnaderna mellan olika medlemsstater och olika drifts inriktningar. Särskilt anmärkningsvärda är de negativa inkomsterna i flera medlemsstater under 1998 inom sektorerna grisar/fjäderfä och blandjordbruk. Detta visar hur allvarlig krisen var inom grisköttssektorn det året.

43. Tabell 4 visar nettosumman av stöd och skatter i procent av familjeinkomst från jordbruket. För EU-15 utgjorde nettosumman av stöd och skatter 47 % av familje inkomsten från jordbruket 1997, men skillnaderna var stora mellan olika medlems stater och driftsinriktningar.

44. Luxemburg, Finland, Sverige och Förenade kungariket hade en genomsnittlig familje inkomst från jordbruket som var lägre än nettosumman av stöd och skatter. Detta innebär att försäljningsintäkterna inte kunde täcka produktionskostnaderna. Å andra sidan var stödets andel av inkomsten lägst i Nederländerna, Italien, Belgien, Grekland och Spanien.

45. Skillnaderna är även stora när det gäller typ av driftsinriktning. Nettostödets andel av inkomsten var störst för slaktdjur, blandjordbruk och jord bruks grödor. Trädgårds odling och vin var de sektorer som fick minst stöd.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2. POLITIKUTVECKLING OCH LAGSTIFTNINGSINITIATIV 2000

2.1. Kvalitetspolitik

46. Det står klart att konsumenterna intresserar sig allt mer för livsmedelsprodukternas kvalitet, vilket producenterna inte kan ignorera. Men när hälsoskyddet, som är ett grundläggande krav, väl är garanterat, bör konsumenternas krav på kvalitet även återspeglas genom ett ökat utbud av livsmedelsprodukter som uppfyller garanterade, objektiva kriterier. Ett varaktigt ökat utbud är för övrigt en garanti för att jordbruksproduktionen kan diversifieras, vilket är särskilt viktigt för de minst gynnade landsbygdsområdena i unionen. Det är med hänsyn till dessa förhållanden som man har fortsatt att utveckla en gemenskapspolitik för märkning av produkter med garanterad kvalitet. Denna politik syftar till att garantera både produkternas ursprung och framställningsmetod.

47. Inom ramen för genomförandet av förordning (EEG) nr 2081/92 [3] har kommissionen kompletterat förteckningen över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar, som nu är 544 till antalet.

[3] EGT L 208, 24.7.1992, s. 1.

48. De nya registreringarna är ett konkret uttryck för medlemsstaternas och olika drifts inriktningars ökande intresse av att skydda sådan produktion som konsumenterna kan koppla till särskilda produktionsmetoder och geografiskt ursprung.

49. Inom ramen för genomförandet av förordning (EEG) nr 2082/92 [4] om särartsskydd, i vilken benämningen "garanterad traditionell specialitet" fastställs, har två nya beteckningar registrerats. Förordningen har dock tillämpats mycket sparsamt, endast nio beteckningar har registrerats. Med anledning av kommissionens rapport till rådet om tillämpningsföreskrifter till denna förordning håller en förordning på att utarbetas för att hantera problem som uppstår. Framför allt skall kriterier för tillåtliga invändningar fastställas.

[4] EGT L 208, 24.7.1992, s. 9.

50. På multilateral nivå pågår arbetet med att förtydliga vissa delar av förordning (EEG) nr 2081/92 med anledning av TRIPS-avtalet. Dessutom försöker Europeiska unionen genom att lägga förslag skynda på arbetet med att inrätta ett system för anmälan av registrerade geografiska beteckningar. Detta är ett prioriterat mål som kommer att underlätta för gemenskaps producenter som har geografiska beteckningar att försvara och stärka sina positioner på den inre marknaden.

Förteckning över produkter som år 2000 registrerades under skyddad geografisk beteckning (SGB), skyddad ursprungsbeteckning (SUB) eller som garanterad traditionell specialitet

>Plats för tabell>

2.2. Ekologiskt jordbruk

51. Den 19 maj 2000 och den 25 september 2000 antog kommissionen förordning (EG) nr 1073/2000 [5] respektive förordning (EG) nr 2020/2000 [6] för att uppdatera de tekniska bilagorna II och VI i förordning (EEG) nr 2092/91 [7].

[5] EGT L 119, 20.5.2000, s. 27.

[6] EGT L 241, 26.9.2000, s. 39.

[7] EGT L 198, 22.7.1991, s. 1.

52. Till följd av antagandet av förordning (EG) nr 1804/1999 [8], inbegripet ekologisk animalie produktion inom ramen för förordning (EEG) nr 2092/91, inrättade kommissionen ett arbetsprogram för att skapa klarhet i vissa frågor kring ekologisk animalieproduktion som togs upp av rådet genom antagandet av förordning (EG) nr 1804/1999. Det handlar främst om följande åtgärder inom ramen för ovannämnda program:

[8] EGT L 222, 24.8.1999, s. 1.

- Ändra bilaga III om minimikrav på kontrollåtgärder och förebyggande åtgärder.

- Utarbeta en förordning om fastställande av märknings- och tillsynskrav för djurfoder.

- Komplettera avsnitt A och B i bilaga VI när det gäller ingredienser med annat ursprung än jordbruksursprung och ämnen som får användas vid beredning av animalieprodukter.

- Granska villkoren för tillgång till betesmark.

- Genomföra åtgärder för att förbjuda användning av GMO (genetiskt modifierade organismer) och ämnen härledda ur GMO.

53. Bedömningen av likvärdighet enligt artikel 11.1 i förordning 2092/91 pågår för flera tredje länder, särskilt när det gäller att utöka erkännande av likvärdighet till animalieproduktion. Den 24 juli 2000 och den 31 oktober 2000 antog kommissionen förordningarna (EG) nr 1616/2000 [9] respektive 2426/2000 [10] där erkännande av likvärdighet utökas till att omfatta animalieproduktion i Argentina och Schweiz och där ett nytt tillsynsorgan inrättas för Argentina.

[9] EGT L 185, 25.7.2000, s. 62.

[10] EGT L 279, 1.11.2000, s. 19.

2.3. Säljfrämjande åtgärder

54. Inom ramen för en omorientering av politiken för säljfrämjande åtgärder för jordbruks produkter har rådet antagit en förordning om informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter i tredje land. [11] Förordningen gör det möjligt att stödja sälj- och informa tions främjande åtgärder för jordbruksprodukter i alla tredje länder. I kommissionens för ordning nr 2879/2000 [12] av den 28 december 2000 antas tillämpningsföreskrifter för systemet för säljfrämjande åtgärder i tredje land.

[11] Förordning (EG) nr 2702/1999 (EGT L 327, 14.12.1999, s. 7).

[12] EGT L 333, 29.12.2000, s. 63.

55. När det gäller de program för säljfrämjande åtgärder som förvaltas direkt av kommissionen utarbetades en ny treårig kampanj för olivolja under 1999, med utgångspunkt från resultaten av den föregående kampanjens utvärdering. Även en ny tvåårig kampanj för spånadslin in leddes i september. När det gäller program som förvaltas indirekt fort satte mark nads föringskampanjerna för mjölk och mjölkprodukter, kvalitets nötkött, äpplen, citrus frukter och druvsaft. Även för dessa produkter är resultaten av utvär derings rapporterna mycket lovande.

56. Dessutom förbereddes informationsåtgärder för det nya systemet för märkning av nötkött, till ett värde av 7 miljoner euro.

57. När det gäller blommor och levande växter har den sista omgången av marknadsförings programmen för dessa produkter inletts i 14 medlemsstater, till ett värde av 15 miljoner euro.

58. För kvalitetsprodukter från Europeiska unionens mest avlägset belägna områden har informationskampanjen för logotyper använda av dessa områden avslutats.

59. Budgeten för dessa kampanjer fördelar sig enligt följande (miljoner euro):

// Utbetalningar under 1999

Direkt förvaltade åtgärder

(Olivolja, spånadslin, kvalitetsprodukter från EU:s mest avlägset belägna områden)

Indirekt förvaltade åtgärder

(Druvjuice, äpplen/citrusfrukter, bordsoliver, kvalitetsnötkött, mjölk och mjölkprodukter, blommor och levande växter)

Totalt // 21,1

47,4

68,5

60. Den 8 september 2000 antog kommissionen dessutom ett förslag till rådets förordning [13] vars syfte är att harmonisera informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden. Rådet antog förordning (EG) nr 2826/2000 [14] den 19 december 2000.

[13] KOM(2000) 538 slutlig.

[14] EGT L 328, 23.12.2000, s. 2.

2.4. Förenkling av jordbrukslagstiftningen

2.4.1. Inledning

61. Under de senaste åren har kommissionen tagit flera viktiga och konkreta initiativ för att förenkla jordbrukslagstiftningen. Förenklingsarbetet under 2000 inriktades på att göra jordbrukslagstiftningen så tydlig, öppen och lättillgänglig som möjligt och minska den administration som den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) medför för jordbrukare och myndigheter.

2.4.2. En öppen och tillgänglig jordbrukslagstiftning

2.4.2.1. Konsolidering

62. I början av 1999 inleddes ett projekt för att konsolidera jordbrukslagstiftningen på EU:s samtliga officiella språk och göra den tillgänglig för allmänheten på Internet. Ändringar av jordbrukets rättsakter införlivas med grundtexterna så att en enhetlig, uppdaterad version av texten blir tillgänglig. Även om de konsoliderade versionerna inte är rättsligt bindande underlättar de i hög grad sökningar efter gällande regler.

63. I slutet av 2000 fanns redan cirka 500 konsoliderade jordbruksrättsakter tillängliga på webb platsen Eur-Lex.

2.4.2.2. Omarbetning av förordningar om export- och importlicenser

64. Den övergripande förordningen om import- och exportlicenser har ändrats många gånger, i vissa fall genomgripande. För att öka tydligheten och effektivisera administrationen har dessa bestämmelser konsoliderats i en enda rättsakt, kommissionens förordning (EG) nr 1291/2000 [15]. Den nya förordningen innebär betydande förenklingar. Medlemsstaterna får till exempel införa förenklade förfaranden som gör det möjligt att undvika fysiska överföringar av licenser. Minimibeloppet för när licens behövs har även höjts från 5 till 60 euro. Förenklingarna kommer i hög grad att minska det administrativa arbetet både för berörda handelsmyndigheter och för nationella myndigheter.

[15] EGT L 152, 24.6.2000, s. 1.

2.4.2.3. Destinationskoder vid export

65. Ett förenklat system för att ange destination när exportbidrag fastställs används sedan september 2000. Det nya enhetliga systemet ersätter de olika och komplicerade system som hittills tillämpats på olika områden, och det minskar också riskerna för fel och missförstånd. Det kommer dessutom att underlätta elektronisk överföring av data och information mellan kommissionen och medlemsstaterna.

2.4.2.4. Förslag från utbetalande organ

66. De senaste åren har de nationella utbetalande organen i medlemsstaterna lämnat in 246 förslag till förenkling av lagstiftning och/eller administration. Kommissionen har nu granskat förslagen [16] och ett stort antal av dem har antagits helt eller delvis. En del av förslagen håller fortfarande på att granskas och kan komma att leda till ytterligare förenklingar i framtiden.

[16] SEK(2000)1775.

2.4.2.5. Nya riktlinjer för statligt stöd

67. Gemenskapens nya riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn, som antogs i februari 2000, ersätter och konsoliderar en rad andra ramprogram och riktlinjer samt kommissionens arbetsdokument och praxis på området. Detta kommer att leda till ökad överskådlighet och underlätta de behöriga myndigheternas arbete.

2.4.3. Förenklande åtgärder inom olika marknadssektorer

68. Reformer som antogs eller föreslogs under 2000 har lett eller kommer att leda till förenklingar av jordbrukslagstiftningen inom flera marknadssektorer.

2.4.3.1. Lin och hampa

69. Genom reformen av sektorn för lin och hampa, som antogs i juli 2000, införlivades dessa grödor med systemet för jordbruksgrödor, när det gäller direkt stöd till producenter. Reformen har dessutom lett till färre antal förordningar.

2.4.3.2. Kött

70. Ett flertal bestämmelser som innebär förenklingar antogs för denna sektor under 2000, bland annat följande:

- Slaktbidrag inom nötköttssektorn kan på vissa villkor utbetalas automatiskt till berörda jordbrukare.

- Medlemsstaterna får medge att jordbrukarna, om de så önskar, väljer en förenklad form för ansökan om extensifieringsbidrag.

- Nomenklaturen för exportbidrag avseende bearbetat nötkött har förenklats betydligt genom att 47 mycket tekniska och komplicerade produktlinjer har reducerats till åtta.

- I linje med praxis inom andra Agenda 2000-sektorer kommer priserna på gris- och fårkött inte längre att fastställas varje år, utan i respektive grundförordningar utan specifika tidsfrister.

- Hanteringen av "omedelbara" exportlicenser för griskött, ägg och fjäderfäkött har förenklats och anpassats efter licenssystemet i nötköttssektorn.

2.4.3.3. Mjölk och mjölkprodukter

71. När en ny grundförordning för mjölksektorn antogs var det av följdriktighetsskäl nödvändigt att också genomföra ett stort antal ändringar av kommissionens tillämpnings förordningar. I stället för att ändra befintliga förordningar valde man att ta tillfället i akt och kodifiera stora delar av bestämmelserna för mjölksektorn. Kodifieringen innebar både att antalet förordningar minskade, att den administrativa hanteringen förenklades och att administrationen och kontrollen av olika system harmoniserades.

2.4.3.4. Frukt och grönsaker

72. Förslaget om att ändra den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (inklusive bearbetad frukt och bearbetade grönsaker) syftar till att effektivisera och förenkla det nuvarande systemet samt att anpassa vissa produktionsnivåer. Resultatet kommer att bli ett enklare och stabilare stödsystem för de berörda producentorganisationerna och en effektivare förvaltning av exportbidragen för färsk frukt och färska grönsaker.

2.4.3.5. Ris

73. Enligt kommissionens förslag från juni 2000 skall ris föras över till systemet för jordbruksgrödor. Sammanslagningen bör innebära betydande förenklingar.

2.4.4. Stödsystemet för småjordbruk

74. I december 2000 [17] antog kommissionen ett förslag till förenklat system för utbetalning av mindre belopp i direkt stöd till jordbrukare. Enligt förslaget får jordbrukare med rätt till högst 1 000 euro i direkt stöd rätt att lämna in en enda ansökan och erhålla ett samlat belopp varje år i stället för flera mindre utbetalningar.

[17] KOM(2000) 841.

2.5. Statligt stöd

2.5.1. En ny rättslig ram

75. Sedan den 1 januari 2000 tillämpar kommissionen gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn [18], vilka antogs den 24 november 1999, när det gäller nya statliga stöd som införs efter detta datum. Medlemsstaterna måste anpassa sina befintliga stödsystem före utgången av 2000 för att uppfylla de nya reglerna.

[18] EGT C 28, 1.2.2000, s. 2, ändrade genom EGT C 232, 12.8.2000, s. 19.

76. De nya riktlinjerna kodifierar och förenklar de regler som kommissionen tillämpat tidigare. Flera viktiga förändringar har dessutom gjorts för att säkerställa att Europeiska unionens regler för statligt stöd är förenliga med den nya politik för utveckling av landsbygden som infördes som en del av Agenda 2000-reformerna.

77. Utgångspunkten för de nya riktlinjerna är att alla statliga stöd till jordbrukssektorn måste vara förenliga med EU:s gemensamma jordbrukspolitik (GJP) och EU:s internationella åtaganden, särskilt WTO-avtalet om jordbruk. Eftersom medlemsstaterna beslutat att göra det omöjligt för enskilda medlemsstater att snedvrida det noggrant avvägda EU-stödet till program för produktpriser eller landsbygdsutveckling, är alla statliga stöd som stör den gemensamma marknads organisationens mekanismer förbjudna.

78. Enligt de nya riktlinjerna kan stöd som beviljats av medlemsstater och godkänts av EU (under förutsättning att en rad villkor uppfyllts) sammanfattas på följande sätt:

- Stöd till investeringar i jordbruksföretag kan normalt tillåtas för upp till 40 % av de stödberättigande kostnaderna, eller 50 % i mindre gynnade områden. Högre stödnivåer kan tillåtas för investeringar som syftar till att bevara traditionella landskap, för förflyttningar av jordbruksbyggnader av intresse för allmänheten eller för åtgärder som främjar miljön, djurens välfärd eller hygien förhållanden.

- Stöd till investeringar i bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter kan normalt tillåtas upp till 40 %, eller 50 % i mål 1-områden, förutsatt att det kan visas att de berörda produkterna har normala avsättningsmöjligheter på marknaden.

- Stöd till jordbrukare som åtagit sig att bedriva miljövänligt jordbruk samt övriga miljöstöd.

- Stöd för att kompensera för svårigheter i mindre gynnade områden.

- Startstöd till unga jordbrukare.

- Stöd till förtidspensionering, upphörande av jordbruksverksamhet eller nedläggning av produktions-, bearbetnings- eller saluföringsföringskapacitet.

- Stöd till inrättande av producentgrupper.

- Stöd för att kompensera skador på jordbruksproduktion eller produktionsmedel i jordbruket orsakade av naturkatastrofer eller exceptionella händelser, ogynnsamma väderförhållanden eller utbrott av djur- eller växtsjukdomar, och stöd för att främja försäkringar mot sådana risker.

- Stöd för att främja produktion och saluföring av kvalitetsprodukter från jordbruket, tillhandahålla tekniskt stöd till producenter och förbättra djurens genetiska kvalitet.

- Stöd för att bevilja särskilt stöd till de yttersta randområdena och öarna i Egeiska havet.

79. Utöver dessa stödtyper, som specifikt omfattas av riktlinjerna, får stöd dessutom beviljas i enlighet med andra av gemenskapens texter: stöd till forskning och utveckling, kortfristiga driftskrediter, undsättning och omstrukturering av jordbruksföretag i svårigheter samt sysselsättningsstöd.

80. Kommissionen håller nu på att utreda nya ramar för säljfrämjande åtgärder och marknadsföring av jordbruksprodukter. De nya riktlinjerna innehåller således bara hänvisningar till de gamla riktlinjerna som offentliggjordes 1987.

2.5.2. Översikt över 2000

81. Under 2000 mottog kommissionen 248 anmälningar om statligt stöd inom jordbruks- och livsmedelssektorn. Kommissionen inledde även granskning av 26 stödåtgärder som inte tidigare hade anmälts enligt artikel 88.3 i EG-fördraget. Ingen granskning av pågående stödåtgärder enligt artikel 88.1 i EG-fördraget inleddes eller avslutades. Sammanlagt hade kommissionen invändningar mot 183 åtgärder. Flera av dessa åtgärder godkändes efter att de berörda medlemsstaterna antingen ändrat dem eller förbundit sig att ändra dem så att de överensstämde med gemenskapens regler för statligt stöd. Kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i sju fall, där berörda åtgärder gav anledning till allvarliga misstankar om oförenlighet med den gemensamma marknaden. Kommissionen avslutade förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget i 13 fall, och i sju av dessa fattades ett slutligt negativt beslut. I samtliga fall där ett negativt beslut fattades och statliga stöd redan beviljats av medlemsstaten i fråga krävde kommissionen att de utbetalade stöden skulle återbetalas.

82. Nedanstående översikt innehåller ett urval av de fall som är intressanta när det gäller politiken för statligt stöd till jordbruks- och livsmedelssektorn. För tydlighets skull har fallen indelats efter ämne och sektor.

2.5.3. Exceptionella händelser och naturkatastrofer

2.5.3.1. Dioxinkrisen - (B)

83. När det gäller statligt stöd till följd av "exceptionella händelser" enligt artikel 87.2 b i fördraget godkände kommissionen under 2000, liksom under 1999, stöd till producenter och företag som drabbats av krisen med dioxinförorenat djurfoder. Kommissionen godkände alltså stöd för att kompensera för ekonomisk skada som jordbruksproducenter lidit till följd av krisen [19]. Stödet omfattade all animalieproduktion, dock inte värdet av destruerade djur och produkter som redan omfattades av andra nationella bestämmelser godkända av kommis sionen [20]. Stöden, som utbetalades som engångsbelopp och beräknades enbart utifrån makroekonomiskt fastställda schablonbelopp, utgick endast per produktionsmedel eller per saluförd enhet. Därigenom minskades risken för överlappning med andra stöd som godkänts tidigare, framför allt i form av ersättningar för att undanröja djur eller animalieprodukter som var olämpliga för konsumtion eller saluföring. Kommissionen ansåg att det fanns ett samband mellan den påvisade försämrade omsättningen och den exceptionella händelse som dioxinkrisen utgjorde. Den försämrade omsättningen kunde bland härledas till förlorade marknadsandelar och minskad konsumtion till följd av den allmänna oron, den kaotiska hanteringen av krisen och exceptionella åtgärder som hindrade en normal handel med de berörda produkterna.

[19] Stöd nr N 770/1999. (Om hänvisning till offentliggörande av beslut i EGT saknas i denna text har beslutet ännu inte offentliggjorts. De giltiga texterna till beslut om godkännande av stöd finns i allmänhet på http://europa.eu.int/comm/sg/sgb/state_aids).

[20] Stöd nr NN 87/1999, NN 88/1999, NN 89/1999, N 380/1999 och N 386/1999.

2.5.3.2. Omstrukturering av Frankrikes skogsbrukssektor - (F)

84. När det gäller åtgärder för att avhjälpa skadorna efter naturkatastrofer enligt artikel 87.2 b i fördraget godkände kommissionen en åtgärd vars syfte var att omstrukturera Frankrikes skogsbrukssektor, som drabbades hårt av ovädren i slutet av december 1999. Åtgärdens totala budget var 3 miljarder euro, inklusive alla stöd [21]. Stödplanen omfattade akuta åtgärder, till exempel stöd för att öppna skogsvägar på nytt, stöd för att anlägga skogsvägar och våtlagrings- och uppställningsplatser för timmer, finansiering av kostnader för bortforsling av timmer, stöd för lagring av timmer, stöd för sanitär produktion av vindskadat trä, återställande av skadad skog och skatteavdrag för stormkostnader när det gäller drabbade markägares schabloninkomster från skogsbruket. Även andra stimulansåtgärder ingick i planen, till exempel stöd för timmertransporter, investeringsstöd, särskilt stöd till förvärv av skogsbruksutrustning och snabbare avskrivning av sådan utrustning, stöd till anställning och utbildning samt organisatoriskt och tekniskt stöd. Även om planens åtgärder var av olika slag ansåg kommissionen att allihop rymdes inom samma ram och hade samma mål, nämligen att återställa en hel sektor efter en naturkatastrof. De måste därför betraktas som åtgärder avsedda att avhjälpa skador orsakade av naturkatastrofer i den mening som avses i fördraget.

[21] Stöd nr N 92/2000.

85. Inom samma sektor, men ej i anslutning till de skador som orsakades av stormarna i december 1999, godkände kommissionen även stöd till den franska skogsstyrelsen (Office national de forêts, ONF) [22], där det fanns en risk för att statliga resurser även skulle gynna konkurrensutsatt verksamhet inom ett offentligt organ. ONF är nämligen ett nationellt offentligt organ med en dubbel verksamhetsfunktion, eftersom ONF å ena sidan har ett offentligt och exklusivt uppdrag och å den andra sidan bedriver kommersiell verksamhet i konkurrens med andra marknadsaktörer. Den offentliga verksamheten är att på ägarnas vägnar säkerställa förvaltningen av skog som omfattas av Frankrikes skogsbruksordning. ONF får statliga bidrag i form av kompensations betalning för att täcka förvaltnings kostnaderna. Dessutom förekommer offentlig, och till och med privat, finansiering av insatser av allmänt statligt intresse genomförda ONF. Åtgärderna kan bland annat avse skydd och övervakning av skog, förebyggande av skogsbränder, bekämpning av erosion och laviner etc. Kommissionen fann att detta utgjorde åtgärder som genomförts i allmänhetens intresse och att överföringen av medel måste ses som en överföring från en statlig nivå till en annan. Eftersom vissa offentliga åtgärder genomförs inom en samlad statlig ram kan de heller inte betraktas som åtgärder som gynnar vissa företag eller viss produktion. Därmed uppfylls inte alla kriterier i artikel 87.1 i fördraget. När det gäller den kommersiella delen av verksamheten får ONF sluta avtal med privata eller offentliga aktörer för att genomföra förvaltningsåtgärder, studier, undersökningar och arbeten, och i syfte att skydda, förvalta och utveckla skogs bruksresurserna. Här har kommissionen inte funnit att någon del av det offentliga stödet även gynnat konkurrensutsatt verksamhet. ONF:s priser är nämligen inte lägre än konkur renternas och den statliga kompensations betalningen täcker i alla fall inte samtliga "offentliga" kostnader för ONF, vilket i praktiken utesluter att så skulle varit fallet.

[22] Stöd nr NN 96/95.

2.5.4. Privatisering och omstrukturering

2.5.4.1. Stöd till markförvärv - (D)

86. 1999 meddelade kommissionen Tyskland att ett slutligt negativt beslut fattats om det stöd som den tyska regeringen beviljat i enlighet med lagen "Entschädigungs- und Ausgleichsleistungsgesetz" (EALG) [23]. Lagen omfattar ett program för förvärv av mark till reducerat pris i före detta Östtyskland, vilket inneburit att vissa mottagare beviljats statligt stöd.

[23] Inledande av förfarande för stöd nr C 17/98, EGT C 215, 10.7.1998, s. 7; slutligt negativt beslut av den 20 januari1999, EGT L 107, 24.4.1999, s. 21.

87. Det stöd som beviljats framstod som alltför högt i jämförelse med vad kommissionen normalt accepterar för förvärv av jordbruksmark. Stödet i fråga tycktes dessutom vara diskriminerande och innebar därmed en överträdelse av artiklarna 12, 34.3 och 43 i EG-fördraget.

88. Under 1999 mottog kommissionen en ny version av markförvärvsprogrammet, som godkändes genom en skrivelse av den 19 januari 2000 [24]. De problem som föranlett det tidigare delvis negativa beslutet från 1999 har nu lösts:

[24] Stöd nr N 506/1999.

- Enligt kommissionens beslut av den 20 januari 1999 om det tidigare EALG förekom diskriminering i och med att stödberättigande för programmet förutsatte bosättning vid ett visst datum - ett krav som i praktiken bara kunde uppfyllas av (öst)tyskar. Alla sådana datum har strukits ur det nya programmet.

- Kommissionen invände vidare mot stödnivån för förvärv av jordbruksmark utanför mindre gynnade regioner. Stödsatsen har nu ändrats så att den motsvarar vad kommissionen brukar godkänna. Stöd som enligt det tidigare EALG beviljats utöver denna stödsats skall återkrävas med ränta, i enlighet med kommissionens beslut av den 20 januari 1999.

89. Efter de tyska myndigheternas försäkringar har kommissionen kunnat konstatera att det finns tillräckligt med mark för att undvika all eventuell diskriminering, utan att upphäva kontrakt som redan slutits inom ramen för det tidigare EALG. I den mån det fortfarande finns inslag i den nya stödordningen som, när alla andra förutsättningar är lika, skulle innebära förmåner för östtyskar anser kommissionen att ett sådant gynnande ryms inom målet att omstrukturera jordbruket i de nya delstaterna, om det kan säkerställas att potentiella köpare som själva, eller vars familjer, har bott och arbetat i tidigare DDR under flera decennier också får möjlighet att förvärva mark. Detta mål förklarades rättmätigt i kommissionens beslut av den 20 januari 1999 och har inte ifrågasatts.

90. Kommissionen anser därför att det nya system som den tyska regeringen föreslagit kommer att underlätta utvecklingen av sektorns ekonomiska verksamhet. Åtgärden omfattas därmed av artikel 87.3 C i fördraget.

2.5.4.2. Omstrukturerings- och privatiseringsplaner hos EPAC och SILOPOR [25] - (P)

[25] Stöd nr C 51/98 (f.d. nr N 852/97 och nr N 6/98).

91. Under 1998 inledde kommissionen ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget beträffande planerna på att omstrukturera och privatisera det offentliga spannmålsföretaget EPAC och det offentliga stuveribolaget SILOPOR [26]. Samtidigt beslutade Portugal att försätta båda företagen i likvidation, men har ännu inte meddelat kommissionen sin officiella ståndpunkt.

[26] EGT C 363, 25.11.1998, s. 4.

92. Den 27 juni 2000 meddelade EG-domstolen sin dom om Portugals underlåtelse att följa kommissionens beslut från 1997, där det fastställs att den statliga garanti som EPAC erhöll var olaglig och utgjorde ett oförenligt statligt stöd [27]. I allt väsentligt bekräftade domstolen kommissionens åsikt om stödets art och oförenligheten hos den statliga garanti som EPAC erhöll.

[27] Stöd nr C 404/97.

2.5.4.3. Centrale del Latte di Roma [28] - (I)

[28] Stöd nr C 28/98 (f.d. NN 185/97).

93. Kommissionen beslutade även att avsluta förfarandet om det stöd som beviljats Centrale del Latte di Roma, genom att anta ett delvis negativt beslut [29]. Å ena sidan ansåg kommissionen att de rörelseförluster som Roms kommun systematiskt skrev av under 1992 och 1997 utgjorde driftstöd som inte kunde anses vara allmännyttiga. Å andra sidan ansåg kommissionen att det inte handlade om statligt stöd till Lazios mjölkproducenter eller till köparen i privatiseringsförfarandet. Eftersom överföringen till fabriken kan betraktas som en överlåtelse av tillgångar kommer kravet på återbetalning av stödet att avse Centrale del Latte (i likvidation).

[29] EGT L 265, 19.10.2000, s. 15.

2.5.5. Skattetekniska åtgärder

2.5.5.1. Befrielse från koldioxidskatten för sektorn för växthusodling [30] - (NL)

[30] Stöd nr N 589/B/98.

94. Den 5 januari 2000 beviljade kommissionen sektorn för växthusodling delvis befrielse från koldioxidskatten.

95. Ursprungsversionen av lagen om miljöskatter, "Wet belastingen op milieugrondslag", godkändes av kommissionen den 3 december 1992. Till denna har olika tillägg gjorts, bland annat en energiskatteförordning. Syftet med energiskatteförordningen är att minska koldioxidutsläppen och främja energihushållning. Den nederländska regeringen ändrade energiskatterna från och med den 1 januari 1999. Skattesatserna höjdes och skattemarginalerna justerades. Intäkterna från denna höjning skall slussas tillbaka till hushåll och företag i form av sänkta inkomstskatter. Den nederländska regeringen förväntar sig att den hårdare beskattningen av energikonsumtion kommer att få positiva effekter på koldioxidutsläppen.

96. Inom ramen för energiskatteförordningen skattebefriades också naturgas för växthusodling. De nederländska myndigheterna har begärt en förlängning på minst ett år av skattebefrielsen för naturgas för växthusodling. För växthus som saknar naturgas undantas mellanoljor, gasolja och gasol från skatt.

97. Efter att ha kontaktat kommissionen vidtog de nederländska myndigheterna en ändring av åtgärden: skattebefrielsen skulle bara gälla 1999. Under 2000 och 2001 skulle sektorns beskattning successivt öka för att slutligen beskattas som andra energiintensiva sektorer. De nederländska myndigheterna åtog sig att under 2002 återkomma med en anmälan av stödordningen.

98. Åtgärden faller inom tillämpningsområdet för gemenskapens riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd eftersom syftet är att skydda miljön. Avsikten är att minska energikonsumtionen genom höjd energiskatt. Skattebefrielsen kan förefalla vara ett driftsstöd. Gemenskapens riktlinjer innehåller stränga villkor för driftsstöd som ges i samband med miljöproblem:

- Stödet skall vara tillfälligt och i princip avtagande: de nederländska myndigheterna har angett ett sista datum för när skattebefrielsen skall upphöra och successivt anpassas till vad som generellt gäller. Åtgärden är avtagande då skattebefrielsen fortsätter under endast under 1999, varefter skatten successivt skall öka.

- Stödet skall vara nödvändigt för att uppväga förlorad konkurrenskraft: kommissionen har beaktat det faktum att sektorn för växthusodling har relativa arbetskostnader som ligger under genomsnittet. Dessa företag kommer därför att få mycket begränsade fördelar av minskningen av skatten på arbete. Det tidigare prissystemet som gynnade naturgas för sektorn för växthusodling upphörde att gälla i slutet av 1998.

- En motprestation måste krävas av mottagarna: ett miljöavtal har slutits med sektorn, där det även uppställs mål för användandet av förnybar energi: under 2010 måste förnybar energi stå för 4 % av energiförbrukningen. I förhållande till 1980 måste energieffektiviteten förbättras med 65 %. En ytterligare motprestation utgörs av den ökade totala skattebördan. Genom att föreskriva en gradvis ökande skatt på gas (och oavkortad skatt på elförbrukning) stimulerar den nya åtgärden sektorn för växthusodling till rationell energianvändning och minskade koldioxidutsläpp.

99. Kommissionen fann därför att åtgärden uppfyller miljöriktlinjernas krav, och godkände åtgärden.

2.5.5.2. Befrielse från mineralavgifter [31] - (NL)

[31] Stöd nr C 14/2000, EGT C 190, 8.7.2000, s. 4.

100. Nederländerna avser att införa vissa befrielser från mineralavgifter, som införts genom gödselmedelslagen. I denna lag fastställs en skyldighet för jordbruksföretagen att registrera vilka mineraler som används, och det fastställs också gränsvärden för utsläpp av fosfater och nitrater per företag. Om utsläppen överskrider dessa gränsvärden skall en avgift tas ut. Jordbrukaren kan välja hur mineralutsläppen skall reduceras till högsta tillåtna mängd. Miljöavgifterna tas endast ut om den totala fosfat- och kvävemängd som används av företaget, minus den totala mängd mineraler som avlägsnas från företaget, under ett kalenderår överskrider normerna för tillåtna utsläpp av fosfat och kväve i miljön (så kallade utsläppsnormer). Om ett företag vidtar effektiva åtgärder, t.ex. avlägsnar gödselmedel som inte får spridas på markerna, skall det inte åläggas att betala några avgifter.

101. Enligt den föreslagna åtgärden undantas små företag (så kallade hobbyföretag) och plantskolor helt från de mineralavgifter som föreskrivs i kapitel IV i lagen om gödselmedel. Trädgårdsföretag som odlar grödor i växthus eller på substrat undantas delvis.

102. I punkt 23 i kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag [32] anges att vissa åtgärders särskiljande art inte nödvändigtvis måste innebära att de skall betraktas som statligt stöd. Så är fallet om åtgärderna är nödvändiga eller ändamålsenliga på grund av att de är ekonomiskt rationella med hänsyn till skattesystemets effektivitet. Det ankommer emellertid på medlemsstaterna att motivera detta.

[32] EGT C 384, 10.12.1998, s. 3.

103. I detta skede av förfarandet anser kommissionen att de nederländska myndigheterna inte har visat att de olika skattebefrielserna motiveras av mineralavgiftssystemets art och ekonomi.

104. I brist på sådan motivering måste befrielserna betraktas som statligt stöd eftersom de tycks uppfylla samtliga villkor i punkterna 9-12 i kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag. De måste därför betraktas som driftstöd. Kommissionen har därför beslutat att förfarande skall inledas mot de föreslagna åtgärderna.

105. Kommissionen är även tveksam till de föreslagna befrielsernas miljöpåverkan och förenlighet med nitratdirektivet. Den har skrivit en formell underrättelse [33] som Nederländerna har besvarat. Kommissionen granskar för närvarande detta svar.

[33] Skrivelse av den 29 september 1998.

2.5.6. Driftstöd: Grekiska kooperativ - (EL)

106. I enlighet med den allmänna principen om förbud för medlemsstaterna att bevilja driftstöd till jordbrukssektorn antog kommissionen under 2000 ett slutligt negativt beslut om två olagliga stödåtgärder som den grekiska staten genomfört genom att skriva av och konsolidera lån för ett stort antal jordbrukskooperativ (116 stycken för respektive åtgärd) [34]. Den främsta källan till skulder är rörelseförluster hos de berörda företagen på grund av ingripanden från den grekiska statens sida när det gäller de berörda varornas produktion och saluföring (prissättning, lagring, interventioner och export). Andra skulder hänför sig till investeringar och naturkatastrofer. Åtgärderna är av samma slag som 1997 års lag, som innebar att en skuld på 450 miljoner avskrevs för jordbrukskooperativen, vilket godkändes av rådet i december 1998.

[34] Stöd nr C 78/97 och nr C 82/97 (f.d. NN 33/96 och NN 168/97).

107. De aktuella åtgärderna genomfördes i enlighet med två lagar från 1992 och 1994. Kommissionen fattade sitt beslut efter ett klagomål från det kooperativa mejeriet AGNO rörande olagligt och oförenligt statligt stöd. I kommissionens slutliga negativa beslut utfärdades även ett föreläggande för Grekland att tillhandahålla alla relevanta uppgifter för att en undersökning om statligt stöd skulle kunna inledas för Agricultural Bank of Greeces verksamhet.

2.5.7. RIBS: statliga åtgärder på marknadens villkor - (I)

108. Under 1999 och 2000 anmälde Italien tre projekt som beviljats stöd av det offentliga finansbolaget Itainvest. Företagets grundprincip vid åtgärder är att bevilja stöd genom förvärv av andelar i stödmottagarens företag, enligt principen om en privat investerare som är verksam under normala villkor i en marknadsekonomi, såsom fastställs i dokumentet om hur artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget skall tillämpas på offentliga myndigheters innehav av kapital i företag [35]. De förvärvade andelarna återförs efter ett visst antal år, till en ränta som överstiger kommissionens referensränta och med garantier som tillåter finansbolaget att ta kontroll över det stödmottagande företaget. Två projekt har godkänts hittills [36]. Det tredje granskas fortfarande. Under tiden har Italien anmält fem projekt med åtgärder inom ramen för det offentliga holdingbolaget RIBS. Fyra av dessa har stoppats, efter att kommissionen uttryckt tvivel om huruvida åtgärden genomförts på marknadsekonomiska villkor. Under 2000 slogs företagen Itainvest och RIBS samman till ett nytt offentligt holdingbolag kallat Sviluppo Italia. Liksom för RIBS har Italien presenterat en ordning med åtgärder som det nya holdingbolaget skall genomföra. Kommissionen granskar för närvarande denna ordning.

[35] EG-bulletinen 9/1984.

[36] Stöd nr N 652/1999 och N 164/2000.

2.5.8. Sektorn för griskött

2.5.8.1. Stöd till produktion av griskött - Stabiporc - (F)

109. Kommissionen har antagit ett slutligt, delvis negativt beslut om ett franskt stöd i tre delar till produktion av griskött [37]. Ett förfarande med avseende på dessa åtgärder har inletts enligt artikel 88.2 i fördraget [38]. De franska myndigheterna ville först och främst återinföra systemet med återbetalningspliktiga förskott från regleringsfonden för griskött (Stabiporc), vilket innebär utbetalning av helt och hållet återbetalningspliktiga likvida förskott till grupper av producenter, för att dessa skall kunna reglera det pris på svin som erläggs till uppfödare anslutna till systemet. Systemet är dock avsett att reglera skulder för svinuppfödare som drabbats av krisen inom grisköttssektorn. Kommissionen drog slutsatsen att återförandet av Stabiporc-systemet inte utgjorde ett statligt stöd, eftersom den statliga åtgärden endast bestod i att bevilja ett lån till marknadsränta. De offentliga organ som deltog i systemet i egenskap av långivare har heller inte avstått från att kräva in förfallna belopp inklusive dröjsmålsränta från grupperna, vid utebliven eller sen betalning av återbetalningspliktiga lån. Kommissionen fann dock att stödets två andra granskade delar var oförenliga med fördraget. Det handlade framför allt om en åtgärd för att skjuta upp sociala kostnader för företag i ekonomiskt trångmål och om en åtgärd för att delvis ta över förfallna räntor på företagens banklån för initiala investeringar i grisköttsproduktion. Det negativa beslutet motiveras av att inga av villkoren i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter är uppfyllda. Det har således inte i tillräckligt hög grad kunnat visas att läget är besvärligt. De berörda företagen saknade lönsamhetsplan och respekten för principen om engångsstöd har därför inte kunnat garanteras.

[37] Stöd nr C 74/98.

[38] Beslut offentliggjort i EGT C 61, 3.3.1999, s. 7.

2.5.8.2. Uppsamlingsplatser för svin [39] - (NL)

[39] Stöd nr C 80/98, inledande av förfarande offentliggjort i EGT C 108, 17.4.1999, s. 5.

110. Samtliga uppsamlingsplatser för svin i Nederländerna har stängs efter utbrottet av klassisk svinpest. Alla driftstillstånd har dragits in. Anläggningarna kan öppna på nytt endast genom att ansöka om nytt tillstånd. Tillstånd beviljas endast om uppsamlingsplatserna uppfyller nya hygienkrav, som anses nödvändiga för att hindra spridningen av klassisk svinpest. Anläggningar som inte vill eller kan uppfylla de nya hygienkraven, och därför förblir stängda, erbjuds bidrag för att lägga ned verksamheten permanent. Mottagarna (inbegripet aktieägarna) måste förbinda sig att inte delta direkt eller indirekt i verksamheten vid en uppsamlingsplats för svin. Det bidrag som erbjuds består av två delar: en del som kompenserar förlorade intäkter och en del som kompenserar kapitalförluster.

111. Då förfarandet inleddes påpekade kommissionen att anläggningar som inte kan eller vill uppfylla de nya hygienkraven och som kommer att lägga ned sin verksamhet skulle anses ha fattat ett normalt affärsbeslut. I princip kan stöd till nedläggning under sådana omständigheter inte accepteras eftersom de nya hygienkraven utgör en normal affärsrisk.

112. Det stod dock klart att sådana nedläggningar efter de skärpta hygienkraven borde ses som ett led i ett bredare handlingsprogram vars syfte är att minska de veterinära riskerna genom att minska antalet uppsamlingsplatser för svin och därigenom bidra till sektorns utveckling.

113. Investeringsstöd beviljas för att anpassa anläggningarna efter de nya hygienkraven, men enbart ett sådant stöd skulle säkerligen inte räcka för att nå det kompletterande målet, nämligen att minska antalet uppsamlingsplatser för svin, en målsättning som även begränsar den veterinära risken. Djurhälsoaspekten motiverar stödet till en nedläggning av produktionen.

114. Stödåtgärden måste bedömas inom ramen för en dubbel strategi där stöd beviljas både för att anpassa anläggningarna och för att lägga ned produktionen. I det sammanhanget hade uppsamlingsplatserna ett val mellan att anpassa anläggningarna eller lägga ned produktionen på samma sätt som de skulle ha gjort av andra skäl än till följd av en statlig åtgärd. Stödet utgör klart en stimulans för företagen att agera på ett sätt (dvs. lägga ned) som de annars inte skulle ha gjort. Därför kan stödet anses vara en åtgärd med stimulanseffekt.

115. De andra krav som kommissionen ställer för att godkänna stöd till nedläggning av produktionskapaciteten verkar i detta fall vara uppfyllda.

116. Kommissionen erkände därför att de stödåtgärder som den nederländska regeringen föreslagit underlättar utvecklingen av sektorns ekonomiska verksamhet. Åtgärden omfattas därmed av artikel 87.3 C i fördraget.

2.5.9. Animaliesektorn: allmänna åtgärder

2.5.9.1. Nedläggning av produktionskapacitet: det befintliga systemet för intensiv djuruppfödning [40] - (NL)

[40] Stöd nr N 177/2000.

117. De nederländska myndigheterna har föreslagit en samordnad strategi för att hantera gödselproblemet. Denna strategi förutsätter särskilda ansträngningar från jordbrukssektorns sida.

118. Härigenom får jordbrukare tillfälle att upphöra med jordbruksverksamhet eller lägga ner en eller flera intensiva djuruppfödnings verksamheter i jordbruksföretaget. Detta system bör innebära en permanent minskning av produktionen av gödsel från djur. Systemet är även kopplat till omstruktureringen av landsbygden i områden med hög djurtäthet. I dessa områden kan djuruppfödare som (delvis) upphör med sin verksamhet få ersättning för att riva byggnader som blivit överflödiga.

119. För att komma i fråga för stöd måste rättigheterna till produktion av griskött eller gödsel säljas till staten. I "koncentrations områdena" (dvs. områden med hög svintäthet i Nederländernas östra och södra delar) kan bidrag beviljas för att riva överflödiga jordbruksbyggnader.

120. Bidrag inom systemet består av två delar. Den första är ett belopp för att upphäva den del av rättigheterna till grisköttproduktion som inte är bunden till mark- eller gödselproduktionsrättigheter. Den andra är ett bidrag för kostnader för rivande av överflödiga jordbruksbyggnader som drabbar djuruppfödare i koncentrationsområdena. En del av de rivna byggnaderna kan i vissa fall ersättas med bostadshus. I de fallen beviljas inga bidrag. Denna åtgärd frigör extra medel som kan användas för att finansiera rivningen av andra jordbruksbyggnader.

121. I gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn talas det i punkt 8 om stöd till förtidspensionering och upphörande av jordbruksverksamhet och i punkt 9 om stöd till nedläggning av produktions-, bearbetnings- eller marknadsföringskapacitet. Punkt 8 är uppenbart inte tillämplig, eftersom den typen av stöd förutsätter att all jordbruksverksamhet upphör för gott. Systemet bör därför granskas med utgångspunkt från punkt 9 i gemenskapens riktlinjer.

122. Kommissionen fann att systemet uppfyller kraven i punkt 9 i gemenskapens riktlinjer:

- Stödet är av allmänt intresse för den berörda sektorn. Systemet gynnar hela sektorn, som har svårt att leva upp till kraven på miljö- och djurskyddsområdet. Systemet kommer även att gynna miljön genom att produktionen av gödsel från djur minskar. Andra (ej deltagande) företag kommer att kunna fortsätta bedriva jordbruksverksamhet i en bättre affärsmiljö.

- Det finns en motprestation från mottagaren. Deltagarna måste avstå från rättigheter till produktion av griskött eller gödsel, och riva jordbruksbyggnader. Anläggningen får inte användas för liknande djuruppfödnings verksamhet under de närmaste tio åren.

- Stödet är inte avsett till undsättning och omstrukturering. Även om systemet antagligen främst kommer att gynna jordbrukare som inte ser några långsiktiga utvecklingsmöjligheter för sin verksamhet beviljas stödet inte på grundval av tidigare eller aktuella affärsproblem, utan kan erhållas av alla djuruppfödare.

- Framtida inkomster och värdet av kapitalbortfall är inte överkompenserade.

123. När det gäller de övriga kraven i punkt 9 i gemenskapens riktlinjer är stödets varaktighet begränsad. Stödet tycks inte störa mekanismerna för de olika gemensamma marknads organisationerna. Systemet är öppet för alla näringsidkare i den berörda sektorn. Inga bidrag från sektorn krävs eftersom kapaciteten läggs ned av miljöskäl.

124. När det gäller systemets miljöfördelar har de nederländska myndigheterna förklarat att gödselproduktion i Nederländerna utan koppling till marken helt och hållet omfattas av ett kvotsystem. Det totala antalet produktionsrättigheter kan därför aldrig öka, endast minska. Företag som deltar i det nuvarande systemet måste helt eller delvis avstå från sina produktionsrättigheter. På nationell nivå kommer det nuvarande systemet att leda till att gödselproduktionen och antalet djur minskar väsentligt och permanent.

125. Kommissionen fann således att åtgärden uppfyller kriterierna för undantag i enlighet med artikel 87.3 c i fördraget, eftersom den underlättar utvecklingen av den aktuella näringsverksamheten, utan att det påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset.

2.5.9.2. Djurtransporter: Gaelic Ferries [41] - (IRL)

[41] Stöd nr C 7/90 (f.d. NN 1/98).

126. Kommissionen beslutade att anta ett slutligt negativt beslut när det gäller driftstöd beviljat av Irland, vilket innefattar stöd både till jordbruket och till transporter. Fallet avsåg framför allt utbetalningen av 1,58 miljoner irländska pund i statligt stöd till det irländska företaget Gaelic Ferries, för drift av färjetrafik för djurtransporter från Irland till den europeiska kontinenten [42]. Den statliga åtgärden genomfördes efter att den privata färjeoperatören beslutat upphöra med djurtransporttrafik av kommersiella skäl efter påtryckningar från djurskyddsgrupper. Kommissionen ansåg att hela den irländska djuruppfödningssektorn var stödmottagare, eftersom det angivna målet och det statliga stödets effekt var att garantera de irländska djurproducenterna tillgång till den kontinentala marknaden. Irland måste nu kräva tillbaka det beviljade stödet från mottagarna.

[42] EGT L 263, 18.10.2000, s. 17.

2.5.9.3. Stöd till djuruppfödare som drabbats av ogynnsamma väderleksförhållanden - (IRL)

127. Kommissionen beslutade att godkänna en tilläggsåtgärd för tackor i det irländska programmet för utslagsdjur samt tre åtgärder inom systemet för stöd vid förluster av vinterfoder [43]. Programmen omfattade olika stödåtgärder för att underlätta situationen för djuruppfödare vars produktion påverkades av de ogynnsamma väderförhållandena under sommaren och hösten 1998.

[43] Stöd nr 44/1999.

128. Kommissionen hade tidigare uttryckt tvivel om förenligheten med artiklarna 87 och 88 i fördraget. Bland annat tycktes åtgärden utgöra ett driftstöd genom att jordbrukarna eventuellt fick hjälp att avyttra sina (vid den tidpunkten värdelösa) får.

129. På grundval av ytterligare uppgifter som de irländska myndigheterna lämnat godkände kommissionen att åtgärdens primära mål var att minimera miljöskadorna från alltför omfattande bete och förekomsten av döda och döende djur på marken. Därmed kunde kommissionen införliva åtgärden i ett bidrag för bortskaffande av avfall.

130. Enligt punkt 3.4 i kommissionens riktlinjer om statligt stöd för miljöskydd [44], som gällde för jordbrukssektorn vid den tidpunkten då stödet beviljades, skall stöd till insamling, återvinning och behandling av jordbruksavfall beaktas från fall till fall. Då godkännande av sådant stöd innebär en avvikelse från principen att förorenaren betalar kan det endast tillåtas i särskilda och väl motiverade fall.

[44] EGT L 72, 10.3.1994, s. 3.

131. I det aktuella fallet verkar det som om stödet hade en tydlig stimulanseffekt och att det var fråga om en motprestation från producenternas sida, vilka gick med på att slakta 30 % av sina tackor, varav några kanske skulle ha kunnat överleva vintern. Ur jordbrukarnas synvinkel begränsades stödet till gratis bortskaffande av djuren. Ingen ersättning utbetalades för boskapen. Dessa faktorer uppmuntrade jordbrukarna att göra sig av med de sämst beskaffade djuren med minst chans att överleva. Därmed gav stödet varaktiga fördelar både för sektorn och, genom att undvika miljöproblem, för hela samhället. Eftersom stödet endast beviljades en gång för att åtgärda ett specifikt miljöproblem, som orsakats av en mycket ovanlig kombination av händelser och där det fanns en ökad risk för djurens hälsa, ansåg kommissionen att det i detta fall var motiverat med ett undantag från principen att förorenaren betalar.

2.5.10. Sockersektorn

132. Under 1999 fattade kommissionen ett slutligt negativt beslut om flera italienska åtgärder för statligt stöd inom sockersektorn som beviljats genom det offentliga holdingbolaget RIBS mellan 1988 och 1992 [45]. Dessa stöd, som gällde driften av två sockerfabriker i centrala Italien (i Abruzzerna och Toscana) innefattade företagsgarantier, kapitaltillskott för att täcka förluster, kapitaltillskott för investeringar, utökning av aktiekapitalet, avstående från fordringar, gynnsamma villkor för försäljning av offentlig egendom samt lån på förmånliga villkor. Stödmottagare var Sadam-koncernen och totala belopp som måste återbetalas (inklusive ränta) var 45,548 miljoner euro. Efter detta beslut anmäldes ytterligare fem fall till kommissionen beträffande stöd som beviljats under samma period genom det offentliga holdingbolaget RIBS till företag inom sockersektorn.

[45] EGT L 236, 7.9.1999, s. 14.

133. Efter en förfrågan från Italien godkände rådet ett samlat stödpaket för sockersektorn i Italien. Stödpaketet omfattade godkännande av de fem nyligen anmälda fallen, avslutande av ett pågående stödärende rörande fabriken i Ostellato samt stöd till Sadam-koncernen för att återbetala utestående belopp enligt kommissionens beslut från 1999. Det sistnämnda stödet var ett nytt inslag i rådets beslut, eftersom det var första gången rådet godkände ett nytt stöd som upphäver den ekonomiska verkan av ett slutligt negativt beslut fattat av kommissionen om obligatorisk återbetalning. Kommissionen beslöt dock att inte överklaga rådets beslut, för att undvika diskriminering mellan företag i Italiens sockersektor.

134. Med anledning av rådets beslut godkände kommissionen ett investeringsstödpaket för sockerfabriken i Villasor på Sardinien (som ägs av Sadam-koncernen) [46]. Stödet beviljades enligt det offentliga bolaget RIBS bestämmelser (aktieinnehav och lån på förmånliga villkor). Stödet godkändes enligt bestämmelserna för nationellt stöd i den gemensamma organisationen av marknaden för socker, enligt vilka undantag får göras från det allmänna förbudet för sockersektorn att investera i bearbetning och saluföring i södra Italien fram till 2001.

[46] Stöd nr 157/99.

135. Kommissionen godkände även paketet för att de italienska myndigheterna förbundit sig att kräva tillbaka tidigare beviljade driftstöd från sockerfabrikens ägare.

2.5.11. Citrussektorn

2.5.11.1. Stöd till citrussektorn på Sicilien [47] - (I)

[47] Stöd nr C 1/98.

136. I januari 2000 meddelade kommissionen sitt slutliga negativa beslut om stöd som beviljats enligt artiklarna 1, 3, 5, 6 och 7 i regionen Siciliens lag nr 68/95 (om instiftande av en garantifond för skuldkonsolidering för industri- och handelsföretag och en fond för skuldkonsolidering för hantverksföretag. Stöd till handelsföretag.) [48] i den mån som stödet avsåg företag som producerar, bearbetar eller saluför produkterna i bilaga I.

[48] Stöd nr C 1/98 (f.d. N 750/B/95), kommissionens beslut av den 22 december 1999 (EGT L 110, 6.5.2000).

137. I artikel 6 i den regionala lagen fastställs finansiering under 1995-1997 av stöd till kampanjer under åren 1993/94, 1994/95 och 1995/96. Det berörda stödet utgjordes av nedsatt ränta på lån med en löptid på högst ett år som beviljas handelsföretag verksamma på Sicilien vars omsättning (till minst 70 %) utgörs av försäljning av citrusfrukter, färsk frukt och färska grönsaker utanför regionens territorium. 70 % av de medel som anslogs enligt artikel 6 avsåg citrussektorn.

138. Enligt kommissionens praxis är kortfristiga krediter (driftskrediter) stöd som beviljas för att företag skall kunna täcka förhandskostnader i jordbruksproduktionscykeln innan intäkterna i denna cykel kan uppbäras. Det får endast vara frågan om så kallade regleringsårslån avsedda att täcka allmänna kostnader (köp av produktionsmedel, betalning av arbetskraft osv.)

139. När det gäller tillämpningen av kommissionens meddelande om statligt stöd till jordbruket i form av kortfristiga lån med subventionerad ränta [49] brukade kommissionen anse att krediterna var förenliga om följande villkor var uppfyllda: lånet får inte enbart knytas till en enda produkt eller en enda åtgärd, och lånets löptid får inte överskrida tolv månader. Exportstöd i sig är förbjudna (se kommissionens meddelande om försumbart stöd) [50].

[49] EGT C 44, 16.2.1996, s. 2.

[50] EGT C 68, 6.3.1996.

140. Kommissionen anser därför följande: i) En kortfristig kredit (driftskredit) kan inte beviljas retroaktivt, då det i så fall utgör ett rent driftstöd som inte är motiverat i jordbruket (bilaga I, produkter). ii) Om stöd som anmäls som en driftskredit i praktiken även kan utgöra ett exportstöd (även om säsongsvillkoret och övriga gällande villkor är uppfyllda) kan stödet inte anses vara en driftskredit som är förenlig med den gemensamma marknaden.

141. Efter att förfarande inletts för stöd nr C 1/98 vidhöll de nationella myndigheterna att åtgärden utgjorde ny finansiering av en stödordning som redan godkänts av kommissionen (artikel 48 i lag nr 32/91), och att den utgjorde ett "kortfristigt lån med subventionerad ränta" som borde granskas utifrån gällande kriterier för denna typ av åtgärd före ikraftträdandet av kommissionens meddelande om statligt stöd till jordbruket i form av kortfristiga lån med subventionerad ränta [51].

[51] EGT C 44, 16.2.1996, s. 2.

142. I sitt slutliga negativa beslut fastställde kommissionen att åtgärden inte kunde utgöra ny finansiering av en stödordning som godkänts av kommissionen, eftersom den tidigare godkända åtgärden (artikel 48 i lag nr 32/91) avsåg finansiering som var begränsad både till belopp (30 000 miljoner lire) och tillämpningsperiod (1991-1993).

143. Villkoren för kortfristiga lån med subventionerad ränta tycks heller inte vara uppfyllda, av följande skäl:

- För det första: eftersom de nationella myndigheterna angett att stödet avsåg återbetalning (ripianamento) av skulder med ursprung i kortfristiga bankkrediter som beviljats till mycket hög ränta tycktes stödet inte uppfylla grundkriteriet för lånets "säsongsbundenhet", nämligen att företag skall kunna täcka allmänna förhandskostnader i jordbruksproduktionscykeln innan intäkterna i denna cykel kan uppbäras.

- För det andra: artikel 6 gällde endast handelsföretag verksamma på Sicilien och vars omsättning till minst 70 % utgjordes av försäljning av citrusfrukter och färsk frukt och färska grönsaker utanför regionens territorium (70 % av medlen var reserverade för citrusfrukter). Stödet tycks därför ha beviljats endast för två specifika produktkategorier (framför allt en av dessa) och främst för en enda verksamhet (export från Sicilien).

- För det tredje: med tanke på de nationella myndigheternas oklara uppgifter som återges i beslutet om en amorteringstid för lån på 36 månader kan det inte uteslutas att lånen i fråga kan ha en löptid som överstiger tolv månader.

144. När det gäller åtgärdens inslag av export lyckades de nationella myndigheterna heller inte övertyga kommissionen om att åtgärden inte utgjorde ett exportstöd. Åtgärden, vars syfte enligt de nationella myndigheterna var att reglera skulder, tycktes därför utgöra ett retroaktivt driftstöd främst avsett för exportinriktade citrusfruktföretag och var inte förenligt med några av bestämmelserna om statligt stöd till jordbruket.

145. Regionen Sicilien lämnade in en begäran om upphävande av kommissionens beslut till EG-domstolen i juli 2000. Målet är ännu inte avgjort.

2.5.11.2. Nationell handlingsplan för citrussektorn [52] - (I)

[52] Stöd nr N 560/1999.

146. I maj 2000 antog kommissionen ett beslut om att godkänna en omfattande handlingsplan för citrussektorn i Italien. Enligt planen skulle följande åtgärder stödjas: övervakning av marknader, klassificeringssystem för citrusfrukter, forskning och utveckling, kommunikation och marknadsföring, inrättande och utökning av uppgifter som utförs av konsortier och sammanslutningar av producenter som producerar kvalitetsprodukter samt tekniskt stöd och övervakning.

147. Den plan som ursprungligen anmäldes omfattade stöd på totalt 110 000 miljoner lire (±55 miljoner euro) fördelat på tre år. Dessutom ingick åtgärden "Stöd till producent samman slutningarnas integrerade åtgärdsplaner för att främja saluföring och stärka producent samman slutningarna". Åtgärden omfattade stöd för att tillföra kapital till producentorganisationerna, öka likviditeten, förvärva aktier i saluförings-, bearbetnings- och transportföretag i Italien och utomlands, genomföra fusioner etc.

148. Kommissionen uttryckte tvivel om den sistnämnda åtgärdens förenlighet med EU:s lagstiftning om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker, liksom med bestämmelserna om statligt stöd till jordbruket.

149. Eftersom denna åtgärd måste ses över på nytt och dess innehåll förtydligas och definieras ytterligare har de nationella myndigheterna förbundit sig att i ett senare skede och i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget separat anmäla detaljerade genomförandeåtgärder för stöd som beviljas inom ramen för "Stöd till producentsammanslutningarnas integrerade åtgärds planer för att främja saluföring och stärka producentsammanslutningarna" (60 200 miljoner lire). Stöd får således beviljas först efter det att kommissionen lämnat sitt godkännande.

2.5.12. Vinsektorn

150. Kommissionen antog ett slutligt negativt beslut om stödåtgärder anmälda och genomförda av Frankrike för att främja vinproduktionen [53], för vilka kommissionen inledde ett förfarande i oktober 1999 [54].

[53] Stöd nr C 70/99. Beslut av den 20 september 2000, nr C(2000) 2754, ännu ej offentliggjort.

[54] EGT C 359, 11.12.1999.

151. Genom de planerade stödåtgärderna fortsätter omställningen av vinodlingar i Charente, som för närvarande används för konjaksproduktion, till produktion av andra viner - "lantviner". Omställningen är ett komplement till nationellt stöd för att förbättra druvsorterna i syfte att höja vinproduktionens kvalitet. Åtgärden består således i att få konjaksproducenterna att gå över till att producera lantvin genom att främja användningen av vissa druvsorter. Dessa stödåtgärder har vidtagits till följd av den kris som drabbat sektorn och som har lett till att mycket stora lager byggts upp.

152. Enligt kommissionen var ett av lagstiftarens mål med att ändra rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin [55] att förhindra en ökad vinproduktion i gemenskapen. Kommissionen medger att omställningen till andra druvsorter i Charente-regionen har fördelen att minska produktionen av vin utan avsättningsmöjligheter, men anser att en ökning av lantvinsproduktionen i Frankrike inte är förenlig med principerna i den nya gemensamma organisationen av marknaden för vin, och att detta kan skapa snedvridningar av konkurrensen på en marknad som enligt tillgängliga uppgifter inte visar några tecken på tillväxt. De viner som skulle framställas vid en omställning av vinodlingen skulle nämligen hamna på den normala marknaden för vin, medan de produkter som för närvarande framställs per definition saluförs utanför denna marknad. En allmän omställning av denna vinodling innebär därför en allvarlig risk för att problemet förflyttas till andra marknader. Kommissionen anser dessutom att en sådan omställning borde åtföljas av kraftigt minskade produktionsarealer och avkastningar.

[55] EGT L 179, 14.7.1999.

153. Kommissionen anser att de åtgärder som antagits inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, närmare bestämt inom ramen för den berörda marknadens organisation, är tillräckliga för att de samlade intressena för aktörerna på denna marknad skall beaktas i hela gemenskapen.

2.6. Stöd till de sämst ställda

154. Europeiska unionen har gått vidare med sitt program för stöd till de sämst ställda. [56] Denna åtgärd innebär att jordbruksprodukter, eller produkter som framställts av jordbruksprodukter, tas ur Europeiska unionens interventionslager och ställs till förfogande för organisationer som arbetar till förmån för dessa befolkningsgrupper i medlemsstaterna.

[56] Förordning (EEG) nr 3730/87 av den 10 december 1987 (EGT L 352, 15.12.1987, s. 1) och kommissionens beslut 2000/32/EG av den 16 december 1999 (EGT L 11, 15.1.2000, s. 51).

155. I tabellen nedan visas stödets fördelning och de kvantiteter som kan tas ur lager för varje medlemsstat som deltar i programmet, med beaktande av de förändringar som gjorts under budgetåret.

Gratis utdelning av jordbruksprodukter (2000)

>Plats för tabell>

2.7. Regionerna i gemenskapens yttersta randområden

156. Genom Amsterdamfördraget infördes en ny artikel 299.2 om regionerna i gemenskapens yttersta randområden (spanska Kanarieöarna, de franska utomeuropeiska departementen Martinique, Guadeloupe, Franska Guyana och Réunion samt de portugisiska öarna Madeira och Azorerna).

157. Kommissionen har utarbetat en rapport av den 14 mars 2000 om åtgärder för att genomföra fördragets nya artikel (KOM(2000) 147 - C5-0247/2000). Rapporten handlar till stor del om jordbruket med tanke på jordbrukets stora betydelse för dessa regioners ekonomi. Rapporten innehåller en utvärdering av rådets förordningar (EEG) nr 3763/91 (POSEIDOM) [57], nr 1600/92 (POSEIMA) [58] och nr 1601/92 (POSEICAN) [59], och en översikt över åtgärderna inom sektorn i framtiden.

[57] EGT L 356, 24.12.1991, s. 1.

[58] EGT L 173, 27.6.1992, s. 1.

[59] EGT L 173, 27.6.1992, s. 13.

158. Å andra sidan har jordbruksdelarna i de tre programmen för särskilda åtgärder på grund av dessa regioners stora avstånd och ökaraktär, utvärderats externt inom ramen för det SEM 2000-program som generaldirektoratet för jordbruk inrättat.

15