Förordning (EU) 2015/2120 föreskriver att tilläggsavgifterna för roaming i slutkundsledet ska avskaffas i unionen från och med den 15 juni 2017 och omfattar en policy för skälig användning av roamingtjänster och en möjlighet att tillämpa undantagsåtgärder för ett hållbart avskaffande av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet. Dessa nya bestämmelser om roamingtjänster i slutkundsledet i unionen kallas i denna motivering roaming som hemma-bestämmelserna, eller RLAH efter engelska termen roam like at home.

EU-reglering av grossist- och slutkundsledet på roamingmarknaden har varit nödvändig under de senaste tio åren för att få den inre marknaden för roamingtjänster inom unionen att fungera bättre.

Operatörer har olika syn på hur väl grossistledet på roamingmarknaderna fungerar. Vissa etablerade marknadsaktörer och operatörer med ett stort fotavtryck samt allmänt sett operatörer med mycket inkommande roamingtrafik hävdar att det finns viss konkurrensdynamik, vilket bevisas av att avgifterna på grossistmarknaden ofta ligger under de nuvarande regleringstaken. Andra operatörer, i synnerhet små operatörer, virtuella mobiloperatörer och operatörer med mycket utgående roamingtrafik, hävdar att priserna de har tillgång till på grossistmarknaden ligger exakt vid eller strax under det befintliga taket, och är avsevärt högre än kostnaderna. Åsikterna om hur RLAH påverkar konkurrensen i grossistledet på roamingmarknaderna är också delade mellan dessa två grupper av operatörer, där de förstnämnda hävdar att RLAH kommer att öka konkurrensen och de sistnämnda hävdar motsatsen.

Kommissionen genomförde ett offentligt samråd om översynen av grossistledet på de nationella roamingmarknaderna från den 29 november 2015 till den 18 februari 2016. Avsikten med samrådet var att samla in åsikter om hur väl roamingmarknaderna fungerar i EU och om den befintliga regleringen av grossistledet på de nationella roamingmarknaderna i unionen med avseende på roamingförordningens krav på att avskaffa roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet senast den 15 juni 2017. Totalt 97 svar inkom (92 via webbformuläret, 3 per e-post och 2 ståndpunktsdokument) från 25 medlemsstater och Norge.

Översynen visar i synnerhet att grossistledet på roamingmarknaderna inte alltid fungerar korrekt. Följderna av dessa marknadsmisslyckanden för grossistmarknaderna är att priserna blir avsevärt högre än de beräknade kostnaderna, speciellt för data. All konkurrensdynamik som kan iakttas i grossistledet på roamingmarknaderna i unionen hör emellertid i hög grad ihop med befintliga reglerade roamingavgifter i grossistledet. Dessa avgifter som regleras genom ett tak är ofta de enda som finns tillgängliga för operatörer med sämre förhandlingsposition (små operatörer eller virtuella mobiloperatörer). I översynen dras också slutsatsen att det inte är möjligt att med säkerhet förutse hur det framtida RLAH-kravet, i synnerhet den förväntade ökningen av roamingtrafik, kommer att påverka konkurrensen i grossistledet på de nationella roamingmarknaderna. Tvärtom utesluter översynsrapporten inte risken att ett betydande antal marknadsaktörers ställning faktiskt kan försämras under RLAH, då ihållande marknadsmisslyckanden påverkar grossistledet på roamingmarknaderna och uppvägande åtgärder saknas.

EU-reglering av grossist- och slutkundsledet på roamingmarknaderna har varit nödvändig under de senaste tio åren, på grundval av artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Regleringen har syftat till att förbättra funktionsvillkoren för den inre marknaden för roamingtjänster inom unionen eftersom nationella regleringsmyndigheter har tillstått att de inte på egen hand kunnat åtgärda problemet på grund av att den internationella roamingmarknaden är gränsöverskridande. Efter antagandet av förordning (EU) 2015/2120 är det nödvändigt att anta lämpliga rättsliga åtgärder för att säkerställa att grossistledet på roamingmarknaderna fungerar korrekt. Detta kommer att göra det möjligt att tillhandahålla RLAH i hela unionen, vilket visades genom översynen av grossistledet på roamingmarknaden. Åtgärder för att reglera grossistledet på roamingmarknaderna i enlighet med artikel 114 i EUF-fördraget är därför nödvändiga också för att säkerställa att den inre marknaden för roamingtjänster fungerar, och att i synnerhet säkerställa ett hållbart tillhandahållande av RLAH.

De nationella regleringsmyndigheternas och regeringarnas åsikter är snarlika operatörernas i deras respektive land. Länder som har stor inkommande roamingtrafik anser att grossistledet på de nationella roamingmarknaderna fungerar väl, medan länder med stor utgående roamingtrafik anser det motsatta. Konsumenter och konsumentsammanslutningar är slutligen försiktiga med att uttrycka åsikter om grossistledet på roamingmarknaderna eftersom de inte är direkt involverade i dessa marknader.

Merparten av de svarande anser att den lämpligaste regleringsstrategin för att möjliggöra RLAH 2017 skulle vara ett EU-tak för roamingavgifterna i grossistledet, giltigt i alla medlemsstater. På grund av olika synsätt på hur grossistledet på roamingmarknaden fungerar har operatörerna emellertid delade åsikter om vad som är den lämpligaste nivån för sådana tak för att möjliggöra hållbar RLAH. Vissa stöder ett bibehållande av nuvarande tak för roamingavgifter i grossistledet, medan andra efterlyser en betydande sänkning för att möjliggöra hållbar RLAH. Många operatörer noterade dessutom betydelsen av termineringstaxornas nivå för roamingtrafik för att möjliggöra RLAH för samtal.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden

I syfte att skaffa den dokumentation som behövdes för översynsrapporten, och utöver det offentliga samrådet, samlade kommissionen och organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) under hösten 2015 in en mängd uppgifter från operatörer. Kommissionen beställde också en utomstående studie för att beräkna hur mycket det kostar att tillhandahålla roamingtjänster i grossistledet och analyserade de kvalitativa och kvantitativa uppgifter som samlats in om grossist- och slutkundsledet på roamingmarknaderna.

•Konsekvensbedömning

Den åtföljande konsekvensbedömningen SWD lämnades in till nämnden för lagstiftningskontroll, som avgav ett positivt utlåtande den 15 april 2016. Fyra alternativ övervägdes: Alternativ 1 – ingen åtgärd på unionsnivå (grundscenariot). RLAH skulle inte kunna tillämpas från och med den 15 juni 2017 och konsumenterna skulle fortsätta att betala roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet. Alternativ 2 – fastställande av EU-tak för roamingavgifter i grossistledet på nuvarande nivå. Enligt det här alternativet skulle de nuvarande tak för roamingavgifter i grossistledet som fastställs i roamingförordningen (0,05 EUR per minut för uppringda samtal, 0,02 EUR per sms och 0,05 EUR per megabyte) bekräftas genom en rättsakt, så att RLAH skulle träda i kraft från och med den 15 juni 2017. Alternativ 3 – fastställande av EU-tak för roamingavgifter i grossistledet på en lägre nivå än idag. Enligt detta alternativ skulle det befintliga taket för roamingavgifter i grossistledet sänkas i lagstiftningen till 0,04 EUR per minut för uppringda samtal, 0,01 EUR per sms och 0,0085 EUR per megabyte, vilket också skulle säkerställa att RLAH träder i kraft. Alternativ 4 – fastställande av landsspecifika tak för roamingavgifter i grossistledet. Enligt detta alternativ skulle man för roamingavgifter i grossistledet tillämpa landsspecifika tak som motsvarar kostnadsberäkningarna för respektive medlemsstat och baserar sig på en gemensam kostnadsmodell. Även detta alternativ skulle möjliggöra RLAH från och med den 15 juni 2017. Förutom de takbaserade alternativen 2–4 utvärderade kommissionen också en kompletterande åtgärd som skulle ge parterna i ett roamingavtal i grossistledet möjligheten att förhandla om ett avreglerat prissystem och därigenom frångå tillämpningen av de enhetsbaserade högsta tak för roamingavgifter i grossistledet som fastställs i roamingförordningen. På grundval av den analys som utfördes i konsekvensbedömningen är alternativ 3 bäst lämpat för att göra hållbar RLAH möjlig i unionen, även för operatörer med sämre förhandlingsposition. Det alternativet säkerställer att värdoperatörerna kan täcka sina beräknade kostnader för att tillhandahålla roamingtjänster i grossistledet och kommer att bibehålla investeringsincitamenten på de besökta marknaderna. Taknivån i alternativ 3 lämnar också utrymme för konkurrens under taket, vilket gör det möjligt för operatörer att dra ekonomisk nytta av stordriftsfördelar, och därigenom förhandla fram lägre kostnader. Analysen visar också att grossistledet på roamingmarknaderna skulle påverkas positivt om värdoperatörer och besökande operatörer tilläts komma överens om att inte tillämpa tak i grossistledet utan i stället ha ett oreglerat avtal, till exempel baserat på kapacitetsbaserad prissättning eller någon annan typ av avtal. Detta skulle därför också kunna tillåtas som en kompletterande åtgärd. Alternativ 4 skulle däremot inte förbättra hållbarheten för RLAH på operatörsnivå i någon betydande utsträckning jämfört med alternativ 3, men det skulle medföra större risker i fråga om kostnadstäckning på grossistnivå och avsevärda genomförandesvårigheter. Slutligen skulle varken alternativ 1 eller, i mindre grad, alternativ 2 uppnå syftet att säkerställa RLAH i hela unionen. Detta beror på att alternativ 1 inte skulle säkerställa avskaffandet av roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet: förlusten för konsumentvälfärden skulle speciellt med alternativ 1 uppgå till 1,4 miljarder euro. Alternativ 2 skulle inte heller åtgärda den omfattande ohållbarheten för RLAH för ett flertal operatörer (omkring 20 % av dem som analyserades) och i ett flertal medlemsstater (mer än 20 % av medlemsstaterna).

•Grundläggande rättigheter

Förslagets följder för de grundläggande rättigheterna, såsom näringsfriheten, har analyserats. Med beaktande av att de föreslagna taken syftar till att åtgärda ett marknadsmisslyckande och säkerställa kostnadstäckning, utgör de i detta sammanhang inte en oproportionell åtgärd med hänsyn till syftet som eftersträvas eller ett oacceptabelt ingripande som inskränker själva kärnan av denna frihet. Möjligheten att avstå avses också öka parternas frihet att ingå grossistavtal.

4.BUDGETKONSEKVENSER