A4-0307/97

Resolution om Europaparlamentets förslag till Europeiska rådets extra möte om sysselsättning (20-21 november 1997) - (C4-0389/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av beslutet vid Europeiska rådets möte i Amsterdam den 16-17 juni 1997 att hålla ett extra möte med Europeiska rådet under det luxemburgska ordförandeskapet för att se över de framsteg som görs med att skapa arbetstillfällen (SN 150/97),

- med beaktande av skrivelsen från Europeiska rådets agerande ordförande Juncker till Europaparlamentets ordförande Gil-Robles Gil-Delgado, i vilken parlamentet ombeds lämna bidrag till det extra mötet (C4-0389/97),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandena från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd, utskottet för kvinnors rättigheter, utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media, utskottet för regionalpolitik samt utskottet för externa ekonomiska förbindelser (A4- 0307/97), och med beaktande av följande:

A. Trots att tecknen på att den ekonomiska tillväxten i Europa på nytt börjar ta fart än så länge är blygsamma går det inte att ta fel på dem och överallt har tillväxtprognoserna reviderats uppåt. År 1997 kommer den genomsnittliga tillväxten för BNP att uppgå till 2 % och under 1998 kommer tillväxten att bli mellan 2,5 % och 3 %. I beaktande av att det inträtt en strukturell förbättring av förhållandet mellan BNP-tillväxten och uppkomsten av nya arbetstillfällen kommer återgången till en normal tillväxttakt att leda till uppkomsten av flera nya arbetstillfällen än vad som blivit fallet vid tidigare konjunkturuppgångar, men likväl kommer detta inte att vara tillräckligt för att avhjälpa arbetslösheten och få ner arbetslöshetssiffrorna till en acceptabel nivå.

1. Parlamentet anser att besluten om sysselsättning på toppmötet i Amsterdam bör vara nog skäl för att man vid toppmötet om sysselsättning i Luxemburg skall ta kraftfulla beslut med avseende på att skapa arbetstillfällen; anser att detta bör ske i form av verifierbara konvergenskriterier med kvantitativa målsättningar baserade på ¨benchmarking¨ och bästa praxis; medlemsstaternas och EU:s gemensamma ansträngningar måste ha som mål att öka den nuvarande sysselsättningsgraden från 60,4% till 65% inom fem år och att sänka arbetslöshetssiffrorna till 7%; arbetslösheten bland ungdomar bör minska till hälften av dagens nivå,

2. betonar att trots de framsteg som har gjorts beträffande fri rörlighet för varor och tjänster, som har skapat nya jobb och affärsmöjligheter, återstår det fortfarande mycket arbete för att göra om de femton nationella marknaderna till en stor gemensam och homogen marknad; alltför stor del av den nationella lagstiftningen antas fortfarande bit för bit vilket ökar konkurrenssnedvridningen på skatteområdet, socialområdet, miljöområdet, konsumentskyddsområdet och andra områden; alltför många direktiv införlivas felaktigt i den nationella lagstiftningen; allt detta gör att man bör stödja Montis förslag om den inre marknaden,

3. förordar att det beslutas om en norm för förhållandet inaktiv/aktiv som återspeglar förhållandet mellan den aktiva delen av befolkningen och den del som är i åldrarna mellan 15 och 65 år i de tre medlemsstater som lyckas bäst; ber kommittén för sysselsättning och arbetsmarknad att närmare utarbeta indikatorer på olika områden och säkerställa att medlemsstaterna tillämpar dem; denna norm bör inbegripa kriterier för underrepresenterade grupper och kopplas till kriterier som bestämmelserna i Europeiska sociala stadgan, Gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter,

4. betonar behovet av att EU:s ekonomiska och finansiella politik samt dess inkomst- och penningpolitik samordnas för att uppnå en ändamålsenlig kombination av olika politiska instrument i EU som kan bidra till tillväxt, investeringar och sysselsättning; betonar behovet av att denna samordning konsolideras genom en ekonomisk, investerings- och skattepakt,

Utbildning

5. uppmanar alla aktörer att fortsättningsvis koppla yrkesutbildningsprogram och högkvalitativ utbildning som syftar till att utveckla marknadsrelevanta färdigheter hos de arbetslösa till garantin om minst ett års betalt arbete till arbetslösa som skolar om sig; anser att grupper som drabbas speciellt hårt av arbetslösheten måste få extra uppmärksamhet,

6. uppmanar medlemsstaterna att inbördes anpassa ansträngningarna för utbildning genom att när den nationella budgeten fastställs inrikta sig på genomsnittet av de tre för tillfället bästa av de övriga medlemsstaterna och förpliktiga sig till att öka genomsnittet av vad som satsas på utbildning och yrkesutbildning för vuxna samt forskning och teknologisk utveckling; medlemsstaterna kommer successivt att använda sig av de resurser som gått till att lindra effekterna av arbetslösheten (passiva åtgärder) för att finansiera aktiva sysselsättningsåtgärder, för att öka sysselsättningen utan att äventyra de offentliga finanserna eller de sociala trygghetssystemen,

7. uppmanar arbetsmarknadens parter att utveckla ett fortbildningssystem som skall leda till att alla inom ramen för «livslångt lärande» skall ha rätt till fortbildning som kan fördelas över hela livsarbetstiden,

8. uppmanar arbetsmarknadens parter att sluta avtal för att skapa arbetstillfällen för ungdomar och långtidsarbetslösa efter att de avslutat en utbildning och göra överenskommelser om att skapa (tillfälliga) arbetstillfällen genom ¨arbetsrotation¨, föräldraledighet och ¨livslångt lärande¨; uppmanar medlemsstaterna att framförallt stödja små och medelstora företag i denna förpliktelse och uppmanar arbetsgivare att göra utbildning av (framtida) personal till en del av sin strategiska planering och investeringsplanering,

Arbetstidsreglering

9. anser att medlemsstaterna måste bemöta frågan om att främja flexibilitet på arbetsmarknaden med avseende på arbetstid, arbetstimmar och arbetsmönster (såsom uppehåll i yrkeslivet, tjänstledighet etc.) genom ett frivilligt förfarande som inte är baserat på lagstiftning utan på en social dialog i det enskilda företaget, i synnerhet med beaktande av små och medelstora företags betydelse för skapandet av arbetstillfällen; konstaterar vikten av att öka rörligheten på arbetsmarknaden genom att förbättra det ömsesidiga erkännandet av utbildningsbevis och genom möjligheten att flytta över pensioner, försäkringar och socialförsäkringar,

10. anmodar kommissionen och arbetsmarknadens parter att komma med förslag angående ¨atypiskt¨ arbete, så att det oregelbundna arbetet, som ofta förekommer i detta sammanhang, går hand i hand med fullgod social trygghet och rättigheter för arbetstagarna som är likvärdiga med dem som gäller vid heltidsarbete,

Finansiella åtgärder

11. insisterar på att lägsta momsnivå, en «social» moms införs för arbetsintensiva tjänster, framför allt för arbetspraktik- och utbildningspraktikplatser och ¨tredje systemet¨ (social ekonomi); uppmanar toppmötet att omedelbart tillåta försök med den låga momsen,

12. insisterar på snabba beslut vad gäller skattelättnader för arbete genom europeiska avtal om skatteväxling till miljö, naturtillgångar, energi och kapitalintensiv produktion, så som det föreslås i vitboken ¨Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning¨,

13. begär att det sker en övergång till att sänka den totala skattebördan för enskilda och företag,

14. uppmanar medlemsstaterna att förbättra samspelet mellan skatte- och välfärdssystemen för att minimera hindren för att acceptera dåligt betalda arbeten, genom att ytterligare understryka innovationer på det socialpolitiska området, såsom lägsta inkomst och negativ skatt på inkomst,

15. uppmanar medlemsstaterna att företa en omfördelning från passiva till aktiva arbetsmarknadsåtgärder samt att minska ¨skuggekonomin¨,

16. yrkar på att kommissionen och medlemsstaterna skall ägna skärpt uppmärksamhet åt de stöd som beviljas företagen genom att övervaka användningen av dem så att pengarna verkligen går till att skapa stabila arbetstillfällen i stället för att användas till omstruktureringar och utlokaliseringar som tar sig uttryck i form av friställning av arbetskraft, också om de följs av planer för sociala åtgärder,

17. kräver att FoTU stimuleras och främjas genom lämpliga skattelättnader och genom att riskkapital finns till hands och är lättillgängligt samt genom ett gott och gränsöverskridande samarbete mellan företag, skolor och forskningsinstitut, att de byråkratiska hindren för investeringar undanröjs, att de administrativa pålagorna för små och medelstora företag ses över och förenklas samt att tvångsåtgärder vidtas för att avveckla rättsliga och ekonomiska hinder för etablerande av företag,

18. uppmanar kommissionen och rådet att i framtiden utvärdera alla relevanta politiska åtgärder med tanke på deras effekter för sysselsättningen; kräver också att kommissionen genomför en översyn av den effekt på sysselsättningen som de olika avsnitten i EU:s budget har, och inom samma ramar på ett tydligare sätt inriktar strukturfonderna på att motverka långtidsarbetslöshet, att främja kompetenshöjning, företagarskap och anpassningsförmåga; uppmanar även medlemsstaterna att öka strukturfondsprogrammens effektivitetet med större betoning på sysselsättning,

19. uppmanar Ekofin-rådet att vid sitt nästkommande möte behandla stöd till och utarbetande av de åtgärder som man beslutar om vid toppmötet om sysselsättning,

20. yrkar på att Europeiska rådet öppnar vägen för användning av underutnyttjade medel från EU-budgeten till åtgärder för att öka sysselsättningen, framför allt inom ramen för lokala sysselsättningsinitiativ och territoriella pakter för ¨tredje systemet¨, och särskilt att skapa en garantifond till förmån för lån från Europeiska investeringsbanken till små och medelstora företag,

21. uppmanar Europeiska rådet att ta initiativ till att före 1998 års utgång använda överblivna medel i EKSG-budgeten som avsats för att finansiera driftbudgeter efter 2002 till åtgärder till förmån för sysselsättningen, och att bevilja Europeiska investeringsbanken ett särskilt anslag för detta ändamål,

Samordning av den ekonomiska politiken

22. uppmanar Europeiska rådet att under mötet i Luxemburg fastställa förfarandet för samordning av den ekonomiska politiken, utformning av sysselsättningsriktlinjerna, kontrollen och de årliga rapporterna så att slutsatserna från Amsterdam på området sysselsättning omedelbart kan omsättas i praktiken och så att såväl bestående ekonomisk tillväxt som ekologi, hållbar sysselsättning och social trygghet ges högsta prioritet i unionens och medlemsstaternas ekonomiska politik; uppmanar Europeiska rådet att förklara att Montis förslag beträffande den inre marknaden bör antas snarast möjligt på grund av att de kan förväntas ge mycket positiva effekter för sysselsättning,

23. uppmanar Europeiska rådet att ta större hänsyn till det ömsesidiga ekonomiska beroende mellan medlemsstaterna som har uppstått vid omvandlingen av femton nationella marknader till en enda stor och homogen marknad och som i ökande utsträckning begränsar effektiviteten av en rent nationell ekonomisk politik; anser det därför vara absolut nödvändigt att arbeta vidare för att uppnå en situation där medlemsstaternas ekonomiska politik i större utsträckning kompletterar varandra så att det uppstår synergieffekter i stimuleringen och främjandet av innovationer samt av forskning och teknisk utveckling genom lämpliga skattelättnader för små och medelstora företag, bättre tillgång till och större tillgänglighet av riskkapital för små och medelstora företag som är verksamma i FoTU-sektorn, främjande av effektiv forskningsinfrastruktur och genom ett nära samarbete över gränserna mellan företag, universitet och forskningsinstitut,

24. ber det extra mötet om sysselsättning i Luxemburg att ingå en bindande «europeisk pakt för sysselsättning, hållbar utveckling och solidaritet» som ett komplement till den stabilitetspakt som ingicks i Amsterdam,

25. anser att utvecklingen av europeisk infrastruktur, dvs. de transeuropeiska nät som föreslås i Delors vitbok, kan främja sysselsättningen inom EU eftersom den också har en tillväxtfrämjande funktion och kommer att uppmuntra till investeringar,

26. uppmanar medlemsstaterna att fortsätta sina ansträngningar att utnyttja det manöverutrymme som frigjordes genom reformen av de offentliga finanserna för att i första hand minska arbetskostnaderna och skifta skattetrycket från arbete till rörliga faktorer; begär därför en europeisk skattepakt som sätter stopp för den förödande skattekonkurrensen i EU, sänker skattebördan och andra icke lönerelaterade arbetskostnader samt får till stånd en miljöskattereform,

27. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till Europeiska rådets extra möte om sysselsättning, rådet, kommissionen, arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå samt medlemsstaternas regeringar och parlament.