Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Rumäniens nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0373 final - 2013/ () */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Rumäniens nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram för 2012–2016 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 9.2, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[2], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[3], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa. (2) Rådet antog den 13 juli 2010, på grundval av kommissionens förslag, en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4], vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 antog stats- och regeringscheferna en tillväxt- och sysselsättningspakt som ger en enhetlig ram för insatser nationellt, inom EU och euroområdet. Den innehåller alla tillgängliga medel, instrument och politik. De beslöt om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i strategin Europa 2020 och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 6 juli 2012 antog rådet en rekommendation om Rumäniens nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Rumäniens uppdaterade konvergensprogram för 2011–2015. (5) Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[5] som markerar inledningen av 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen[6], på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011. I rapporten angavs inte Rumänien som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 14 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att garantera finansiell stabilitet, konsolidering av de offentliga finanserna och tillväxtfrämjande åtgärder. Det betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 30 april 2013 lade Rumänien fram sitt konvergensprogram för 2013 som omfattar perioden 2012–2016 och även sitt nationella reformprogram för 2013. För beaktande av inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (8) På grundval av bedömningen av konvergensprogrammet för 2013 enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt och överensstämmer med bedömningen i Europeiska kommissionens senaste prognos. Tack vare omfattande konsolideringsinsatser och i enlighet med rådets rekommendation minskade Rumänien underskottet i den offentliga sektorn till under 3 % år 2012. Konvergensprogrammet syftar till att uppnå ett medelfristigt budgetmål på -1 % av BNP (tidigare -0,7 % av BNP), vilket uppfyller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Målet med den budgetstrategi som beskrivs i programmet är att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2014, vilket efter en omräkning av kommissionen på grundval av den gemensamt överenskomna metoden innebär att det medelfristiga budgetmålet uppnås 2015. Framstegen i strukturella termer mot det medelfristiga budgetmålet överstiger 0,5 % av BNP 2013 och ligger på omkring 0,4 % år 2014. Riktmärket för utgifter under programperioden uppfylldes. Anpassningen har sin tyngdpunkt under 2013 då inkomstökande åtgärder vidtas, bl.a. minskningar av möjliga skatteavdrag, förbättring av jordbruksbeskattningen, införande av en avgift för icke-förutsebara inkomstökningar efter avregleringen av gaspriserna samt införande av en särskild skatt på el- och gasöverföring. De största riskerna för konvergensprogrammet hänger samman med ytterligare möjliga finansiella korrigeringar i samband med utnyttjandet av EU-medel, eller finansiering av prioriterade projekt genom den nationella budgeten, nya ackumuleringar av betalningseftersläpningar, särskilt inom den lokala förvaltningen, och begränsade framsteg med omstruktureringen av statligt ägda företag. Rumäniens statsskuld är fortsatt relativt liten (37,8 % av BNP 2012). Den förväntas stiga till 38,6 % år 2014 men kommer fortsatt att ligga klart under tröskeln på 60 % av BNP under programperioden. (9) Efter en begäran av Rumänien den 17 februari 2011 förhandlade Europeiska kommissionen och IMF fram ett förebyggande ekonomiskt anpassningsprogram med de rumänska myndigheterna. Inom ramen för EU:s förebyggande stöd åtog sig Rumänien att genomföra ett övergripande ekonomisk-politiskt program med särskild inriktning på strukturella reformåtgärder för att förbättra arbets- och produktmarknadernas funktion och öka den rumänska ekonomins motståndskraft och tillväxtpotential. Genom programmet garanteras det samtidigt att konsolideringen av de offentliga finanserna fortsätter, att förvaltningen och kontrollen av de offentliga finanserna förbättras samt att reformer genomförs inom utrikes- och penningpolitiken och inom den politik som rör finansiell stabilitet och finansmarknaderna. I mars 2013 begärde Rumänien formellt en tremånaders förlängning av IMF-programmet. Möjligheten att utnyttja medel inom EU-programmet upphörde vid utgången av mars 2013 och den slutliga översynen av programmet kommer att göras i slutet av juni 2013. (10) Rumäniens finansiella ställning har förbättrats – budgetunderskottet minskade under 3 % år 2012 och en ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna väntas 2013. Dålig uppfyllelse av skatteskyldigheten är en stor utmaning för Rumäniens skattesystem, särskilt när det gäller mervärdesskatt och beskattning av arbete. Miljöbeskattningen ligger under EU-genomsnittet. Rumäniens statsskuld är fortsatt liten – 37,4 % av BNP år 2011. Den förväntas stiga till 38 % år 2014 men kommer fortsatt att ligga under tröskeln på 60 % av BNP. Även om Rumänien inte löper risk för finanspolitiska påfrestningar på kort eller medellång sikt, löper landet en medelhög risk på lång sikt på grund av åldersrelaterade utgifter. Det finns tvivel på pensionssystemets hållbarhet och tillräcklighet på grund av den låga andelen förvärvsaktiva bidragsbetalare jämfört med den andel personer som uppbär pension. Rumänien är nu en av två medlemsstater som ännu inte har beslutat att ge kvinnor och män samma pensionsålder och sysselsättningsgraden hos äldre arbetstagare (41,4 % år 2012) ligger betydligt under EU-genomsnittet. (11) I Rumäniens hälso- och sjukvårdssektor råder stora orättvisor i fråga om tillgången till och kvaliteten på de tillhandahållna tjänsterna. Detta beror också på ineffektiv resursanvändning och dålig förvaltning. Reformer för att effektivisera hälso- och sjukvårdssektorn har inletts men fortsatta ansträngningar krävs. Man skulle kunna öka systemets kostnadseffektivitet genom att minska den överdrivna användningen av sluten sjukhusvård och stärka primärvårds- och remitteringssystemet. (12) Rumäniens sysselsättningsgrad var fortsatt låg (63,8 %) 2012, även om en liten förbättring konstaterades jämfört med det föregående året (då den låg på 62,8 %). Landets Europa 2020-mål på 70 % senast 2020 är fortfarande svårt att nå. Rumäniens arbetsproduktivitet är fortfarande en av de lägsta i EU. Kvaliteten på de offentliga tjänsterna för aktivering av arbetslösa, arbetsförmedling och omskolning är fortfarande relativt låg. Till följd av den begränsade administrativa kapaciteten kan man inte föra en effektiv aktiv arbetsmarknadspolitik genom högkvalitativa individuellt anpassade tjänster och inte heller bättre integrera den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken. Vuxnas deltagande i livslångt lärande ligger kvar på mycket låga nivåer (1,6 % år 2011), vilket är betydligt under EU-genomsnittet (8,9 %). Sysselsättnings- och aktivitetsgraden för ungdomar var 2012 bland de lägsta i EU (23,9 % respektive 30,9 %), medan ungdomsarbetslösheten var hög – 22,7 % år 2012. En stor och växande andel av Rumäniens ungdomar är varken i förvärvsarbete eller i allmän eller yrkesinriktad utbildning (16,8 % år 2012). (13) Fattigdomsminskning är fortsatt en stor utmaning. År 2011 befann sig 40,3 % av befolkningen i farozonen för fattigdom och social utslagning, vilket var nästan två tredjedelar mer än EU-genomsnittet på 24,2 %. Barn är särskilt utsatta (49,1 %). Effekten av de sociala transfereringarna (exklusive pensioner) när det gäller att minska fattigdom ligger fortfarande betydligt under EU-genomsnittet, både för befolkningen som helhet (23,7 % i Rumänien jämfört med 37,5 % för EU år 2011) och för barn (22 % jämfört med 42,8 % för EU). Det låga utnyttjandet av sociala förmåner och deras begränsade omfattning och tillräcklighet är en fortsatt utmaning när det gäller de sociala förmånernas effektivitet i fråga om fattigdomsminskning. På området socialt bistånd antogs flera lagstiftningsakter 2012 som en uppföljning av reformen 2011. Genom att anta den återstående lagstiftningen skulle man ta ett steg mot ett slutförande av reformen. Dock skulle kopplingen till aktiveringsåtgärderna kunna stärkas ytterligare. Genomförandet av den nationella strategin för integrering av romer inleddes 2012, men resultaten är ganska blygsamma. Det krävs bättre samordning mellan olika berörda parter för att strategin ska genomföras på ett effektivt sätt, även när det gäller finansieringsanslagen. (14) Utbildningslagen från 2011, som var en viktig reform med ett långsiktigt program för en höjd kvalitet på utbildningen på alla nivåer, tillämpas ännu inte fullt ut. För att utbildningsreformen ska lyckas måste erforderliga ekonomiska och mänskliga resurser ägnas åt att bygga upp den administrativa kapaciteten och beslutsfattandet. Att höja kvaliteten på systemet för allmän och yrkesinriktad utbildning är en stor utmaning för Rumänien. Skolavhopp är ett stort problem: 2012 var andelen elever med avbruten skolgång 17,3 %, vilket är avsevärt mer än både EU-genomsnittet på 13,5 % och det nationella målet på 11,3 %. Det finns fortfarande problem, särskilt på landsbygden och i avlägsna områden samt när det gäller romer. Rumänien saknar också en lämplig mekanism för insamling av uppgifter om elever som slutar skolan i förtid. En övergripande strategi, som ska antas i år, bör förbättra denna situation. Tillgången till kvalitativ förskoleutbildning och barnomsorg till ett överkomligt pris är fortfarande ett problem. Bristen på överensstämmelse mellan kompetens och efterfrågan på arbetsmarknaden kännetecknar en stor del av programmen för yrkesinriktad och högre utbildning. Den låga yrkeskompetensen är en särskild utmaning. Den höga arbetslösheten bland personer med högskoleexamen och andelen överkvalificerade personer gör att en ytterligare anpassning av den högre utbildningen till arbetsmarknaden är en viktig prioritering. Framsteg, om än långsamma sådana, konstaterades i fråga om övergången från institutionell till alternativ omsorg för barn som inte tas om hand av sina föräldrar, men det krävs ytterligare ansträngningar. (15) Den låga administrativa kapaciteten är ett centralt problem för Rumänien. Den offentliga förvaltningen kännetecknas av en inkonsekvent rättslig ram, en återkommande användning av undantagsförordningar, begränsat samarbete mellan ministerierna och en alltför stor byråkrati. Den försvagas också av bristande kompetens, bristande öppenhet i personalrekryteringen och stor omsättning på personer i ledande befattningar. Den låga administrativa kapaciteten bidrar till ett lågt utnyttjande av EU-medel. Man var långt ifrån att nå det mål för utnyttjande av EU-medel vid 2012 års utgång som överenskommits inom ramen för EU:s program för ekonomiskt stöd. Det sammanlagda utnyttjandet vid 2012 års utgång låg på 5,53 miljarder euro eller 20,2 % av de totala tillgängliga struktur-, sammanhållnings- och jordbruksfonderna. Detta var 2,47 miljarder euro lägre än programmets mål på 8 miljarder euro vid 2012 års utgång. Utnyttjandet av struktur- och sammanhållningsfonderna är ännu lägre och låg på 13 % vid utgången av mars 2013. Utnyttjandet av EU-medel stagnerade under större delen av andra halvåret 2012, efter att flera brister i förvaltnings- och kontrollsystemen och den offentliga upphandlingen hade konstaterats av inhemska och europeiska revisorer. Det finns en betydande risk för att en avsevärd del av medlen ur struktur- och sammanhållningsfonderna kommer att frigöras 2013. (16) Rumänien står inför en rad utmaningar när det gäller landets ekonomiska konkurrenskraft eftersom produktiviteten i industrin och tjänstesektorn är fortsatt låg. Ett svagt företagsklimat och ett lågt stöd för forskning och utveckling är stora utmaningar. Förbättringar av företagsklimatet bör integreras med en bredare, sammanhängande e-förvaltningsstrategi för att främja en förvaltningskultur med öppenhet och rättssäkerhet och för att tillhandahålla bättre offentliga tjänster på internet. Rumänien bör också göra insatser för att underlätta tillgången till finansiering och för att minska små och medelstora företags administrativa börda. Forsknings- och utvecklingsintensiteten är extremt låg (0,48 % år 2011) och investeringarnas effektivitet och verkningsfullhet måste förbättras avsevärt. FoU-investerare måste prioritera verksamhet som kan locka till sig privata investeringar. Rumänien bör också stärka den immaterialrättsliga ramen för att öka kommersialiseringen av forskningsresultaten. (17) Konkurrensen och effektiviteten i Rumäniens energi- och transportsektorer är svag. Ineffektiviteten hos och bristen på insyn i förvaltningen av de statsägda företagen i dessa sektorer är en stor utmaning. Ökad energieffektivitet i byggnader och när det gäller fjärrvärme, industri och transport är en annan viktig utmaning. Rumänien är den tredje mest energiintensiva ekonomin i EU med en energiintensitet på 2,5 gånger EU-genomsnittet. Det är också den tredje mest kolintensiva ekonomin i EU. De rumänska bostäderna förbrukar åtta gånger så mycket energi som genomsnittet i EU-15 på grund av ett ineffektivt fjärrvärmesystem och otillräckligt isolerade byggnader. Integreringen av Rumäniens el- och gasmarknader i EU:s marknader är fortfarande ofullständig och de gränsöverskridande gasförbindelserna har ännu inte genomförts. (18) Inom ramen för den europeiska planeringsterminen har kommissionen gjort en omfattande analys av Rumäniens ekonomiska politik. Den har bedömt konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Rumänien utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna 1 till 8 nedan. (19) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat konvergensprogrammet och dess yttrande[7] avspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Rumänien att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014: 1. Slutföra EU:s/IMF:s program för ekonomiskt stöd. 2. Garantera en tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna och genomföra budgetstrategin för 2013 och därefter enligt plan, och därigenom garantera att målet på medellång sikt uppnås senast 2015. Förbättra skatteuppbörden genom att genomföra en övergripande strategi för uppfyllelse av skatteskyldigheter och bekämpa odeklarerat arbete. Parallellt utforska metoder att öka användningen av miljöskatter. Ge män och kvinnor samma pensionsålder och underbygga pensionsreformen genom att främja äldre arbetstagares anställbarhet. 3. Fortsätta med reformerna av hälso- och sjukvårdssektorn för att öka dess effektivitet, kvalitet och tillgänglighet, särskilt för utsatta personer samt avlägsna och isolerade samhällen. Minska den överdrivna användningen av sjukhusvård, bl.a. genom att stärka öppenvården. 4. Öka förvärvsfrekvensen samt arbetskraftens anställbarhet och produktivitet, genom att se över och stärka den aktiva arbetsmarknadspolitiken, tillhandahålla utbildning och individanpassade tjänster samt främja livslångt lärande. Stärka de nationella arbetsförmedlingarna för att höja kvaliteten på och öka omfattningen hos dess tjänster. Utan dröjsmål genomföra den nationella planen för sysselsättning bland ungdomar för att bekämpa ungdomsarbetslösheten, också genom t.ex. en ungdomsgaranti. Förbättra de sociala transfereringarnas verkningsfullhet och effektivitet för att minska fattigdomen, med särskild inriktning på barn. Slutföra reformen av det sociala biståndet genom att anta relevant lagstiftning och stärka kopplingen till aktiveringsåtgärder. Se till att den nationella strategin för integrering av romer faktiskt genomförs. 5. Påskynda utbildningsreformen, bl.a. genom att bygga upp den administrativa kapaciteten på både central och lokal nivå samt genom att utvärdera reformernas effekter. Stärka reformerna av yrkesutbildningen. Ytterligare anpassa den högre utbildningen till arbetsmarknadens behov och förbättra tillgången för missgynnade personer. Genomföra en nationell strategi mot skolavhopp med inriktning på bättre tillgång till kvalitativ förskoleutbildning, också för romska barn. Påskynda övergången från institutionell omsorg till alternativ omsorg för föräldralösa barn. 6. Stärka styrningen av och kvaliteten på institutionerna och den offentliga förvaltningen, särskilt genom att förbättra kapaciteten för strategisk och budgetmässig planering, genom att öka den offentliga förvaltningens professionalism via en bättre personalpolitik samt genom att stärka rutinerna för samordning mellan olika förvaltningsnivåer. Avsevärt förbättra kvaliteten på bestämmelserna genom användning av konsekvensbedömningar och systematiska utvärderingar. Öka ansträngningarna för att påskynda utnyttjandet av EU-medel, särskilt genom att stärka förvaltnings- och kontrollsystemen och genom att förbättra den offentliga upphandlingen. 7. Förbättra och förenkla företagsklimatet särskilt genom att minska små och medelstora företags administrativa börda och genom att genomföra en sammanhängande e-förvaltningsstrategi. Underlätta och diversifiera tillgången till finansiering för små och medelstora företag. Säkerställa närmare förbindelser mellan forskning, innovation och industri, särskilt genom att prioritera forskning och utveckling som kan locka till sig privata investeringar. Öka insatserna för att förbättra rättsväsendets kvalitet, oberoende och effektivitet när det gäller att handlägga ärenden och bekämpa korruption mer effektivt. 8. Främja konkurrensen och effektiviteten i nätverksindustrierna genom att trygga de nationella tillsynsmyndigheternas oberoende och kapacitet, och genom att fortsätta reformen av bolagsstyrningen inom de statsägda företagen inom energi- och transportsektorerna. Anta en övergripande och långsiktig transportplan och förbättra bredbandsinfrastrukturen. Fortsätta att avskaffa reglerade gas- och elpriser och öka energieffektiviteten. Stärka den gränsöverskridande integrationen av energinäten och påskynda genomförandet av gassammanlänkningsprojekten. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] COM(2013) 373 final. [3] P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053. [4] Rådets beslut 2013/208/EU av den 22 april 2013. [5] COM(2012) 750 final. [6] COM(2012) 751 final. [7] Enligt artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.