A4-0102/99

Resolution omkommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om unionens ekonomi vid införandet av euron: främjande av tillväxt, sysselsättning och stabilitet (ekonomisk årsrapport för 1999) (KOM(99)0007 - C4-0043/99)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande KOM(99)0007 - C4-0043/99,

- med beaktande av artiklarna 103 och 104c i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken ((EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott ((EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om stabilitets- och tillväxtpakten, som antogs i Amsterdam den 17 juni 1997 ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om tillväxt och sysselsättning, som antogs i Amsterdam den 16 juni 1997 ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 3.)),

- med beaktande av slutsatserna från ordförandeskapet vid det extraordinarie toppmötet i Luxemburg den 20-21 november 1997,

- med beaktande av Ekofin-rådets slutsatser av den 1 december 1997 om skattepolitiken,

- med beaktande av Europeiska rådets slutsatser av den 12-13 december 1997 om samordningen av den ekonomiska politiken under Europeiska monetära unionens tredje etapp, samt artikel 109 och 109.b i fördraget,

- med beaktande av sin resolution av den 3 december 1998 ((Protokollet av detta datum, del II.12.)) omden internationella ekonomiska och finansiella krisen och dess inverkan på Europeiska unionens ekonomi,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Wien den 12 december 1998 om sysselsättning, ekonomisk tillväxt och stabilitet och i synnerhet om utvecklingen av en europeisk sysselsättningspakt,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0102/99), och av följande skäl:

A. Kommissionens årliga ekonomiska rapport utgör ett viktigt bidrag till den nödvändiga diskussionen om de politiska valmöjligheterna inom ramen för de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik och sysselsättningspolitik, en diskussion som Europaparlamentet är skyldigt att ta ett särskilt ansvar för i sin egenskap av folkvald församling som representerar unionens folk.

B. De 11 länderna i euroområdet inleder en ny form av förstärkt europeiskt samarbete, i och med den tredje etappen av den Europeiska och monetära unionen, som leder till en känslig omställningsperiod som innebär en prövning inför Europeiska unionens ekonomiska och sociala framtid och av Ekonomiska och monetära unionens sätt att fungera.

C. Kommissionen har misslyckats med att göra sin årliga ekonomiska rapport mer användbar genom att ta med alternativa tillväxtscenarier för den europeiska ekonomin, vilket parlamentet efterlyste i sin resolution av den 30 april 1998 ((EGT C 152, 18.5.1998, s. 72.)) kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om tillväxt och sysselsättning i ett stabilitetsinriktat EMU: Ekonomisk-politiska överväganden inför de allmänna riktlinjerna för 1998 (Årlig ekonomisk rapport).

D. Den monetära politiken skall bedrivas utifrån euroområdets samlade förutsättningar och inte utifrån enskilda länders specifika förutsättningar. Gemenskapsbudgeten är inte tillräckligt omfattande för att justera konjunkturen och därför kommer utförandet och samordningen av nationell ekonomisk politik att få stor betydelse för den europeiska ekonomiska strategin.

E. Enligt kommissionen kan 20 procent av världsekonomin anses omfattas av recession och 10 procent nära recession.

F. I och med Ekonomiska och monetära unionen blir skyddet mot externa finansiella kriser och turbulens starkare i euroområdet, men inverkan från externa chocker, i synnerhet för hela Europeiska unionen, kan inte avlägsnas helt. Europeiska unionen kan även fortsättningsvis påverkas negativt av förändringar i extern efterfrågan, att banker blir försvagade på grund av sin verksamhet i nyligen industrialiserade länder och att företagsledare drabbas av bristande förtroende.

G. Externa chocker kommer att påverka Europeiska unionens medlemsstater på olika sätt med hänsyn till hur beroende de är av de länder som drabbas av kriser.

H. Den europeiska ekonomin har fortfarande en solid ekonomisk grund, vilket yttrar sig genom bland annat god avkastning på investeringar, låg inflation och ränta under lång tid och en allt sundare budgetsituation.

I. Det är i allmänhet de länder vilkas offentliga investeringar ligger på en hög nivå som har den minsta budgetunderskotten.

J. Trots den ihållande tillväxten i Europeiska unionen under 1998 har inte arbetslösheten minskat tillräckligt, vilket tydligt visar att en rent tillväxtinriktad politik måste utökas med nya politiska åtgärder och den europeiska ekonomin förefaller ha vant sig vid att fungera vid en otillräcklig sysselsättningsnivå.

K. För att minska arbetslösheten krävs det tillväxt som genererar många arbetstillfällen.

L. Det krävs omfattande strukturella reformer på området för samordning av ekonomisk politik och sysselsättningspolitik, som är skräddarsydda för situationen i respektive land, för att man skall få till stånd en kraftig och varaktig minskning av arbetslösheten, något som kommer att förbli en central punkt i de allmänna riktlinjerna för den europeiska ekonomiska politiken.

M. En sådan minskning är möjlig endast genom en kraftig och varaktig tillväxt, vilket åskådliggörs i kommissionens prognoser, där det anges att en tillväxtutveckling som liknar Förenta staternas 1991-1998 skulle ha lett till att 10 miljoner fler arbetstillfällen hade skapats i Europeiska unionen.

N. Anser att de samverksanseffekter som man hittills försökt åstadkomma mellan de allmänna linjerna för den ekonomiska politiken och riktlinjerna för sysselsättning kan utgöra en effektiv strategi om man prioriterar skapande av produktiva och varaktiga arbetstillfällen.

O. Den gemensamma valutan kommer att ge en mängd återverkningar på de finansiella marknaderna samt varu-, tjänste- och arbetsmarknaderna, vilket i sin tur kommer att medföra att fler strukturella reformer införs.

P. Kommissionens ännu inte offentliggjorda rapporter om strukturpolitik, som fått benämningarna Cardiff I och Cardiff II, kommer att behandlas först i en kommande resolution om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken.

Utvecklingen av den internationella finansiella och ekonomiska situationen

1. Parlamentet är bekymrat över hur världsekonomin utvecklas och över de utsikter och risker som är förknippade därmed, och är även bekymrat över att man inte kan förutsäga vilken omfattning problemen kommer att få,

2. anser i synnerhet att Asien tar lång tid på sig att komma ur den kris som har pågått i nästan två år, med tanke på bland annat att de nationella myndigheterna inte har haft tillräcklig beslutsamhet att fullfölja de strukturreformer som behövs och att den ekonomiska krisen i Ryssland, enligt kommissionen, kan ge sig till känna genom att bruttonationalprodukten minskar med 10 procent och att det uppstår en risk för hyperinflation,

3. är bekymrat över att den finansiella krisen i Brasilien håller i sig och över riskerna att den smittar av sig på hela Latinamerika, eller i förlängningen även på den nordamerikanska ekonomin, och är förvånat över att denna risk inte har blivit föremål för en mer djupgående analys,

4. gläder sig däremot åt att länderna i Central- och Östeuropa förutspås få en fortsatt hög ekonomisk tillväxt samt avsevärt förbättra sina grundläggande förutsättningar och öka sin handel med Europeiska unionen,

5. anser att denna utveckling kommer att uppmuntra unionen att dels stödja dessa länder i deras ansträngningar, dels fullfölja medlemskapsförhandlingarna framgångsrikt,

6. påminner om att den internationella finansiella krisen medför ett behov av en särskilt noggrann kontroll för att kunna ingripa vid kraftiga minskningar av kreditutbudet («credit crunch») och uppmanar därför de berörda nationella myndigheterna att bedriva ett nära samarbeta i övervakningen av banksektorn,

7. är bekymrat över tendenserna till övervärdering på aktiemarknaden, särskilt på New Yorkbörsen, de risker som eventuella upphåsade priser på tillgångar för med sig och risken förknippad med att spartrenden bland konsumenterna i Förenta staterna, vilket kan förstärka en eventuell kollaps av aktiekurserna, med en djup recession för världsekonomin som följd,

8. yrkar i samband med att den gemensamma valutan införs på en ny kultur av politiskt samarbete mellan dem som på det europeiska planet bär ansvaret för skatte-, penning- och lönepolitik, så att EU skall kunna uppvisa större effektivitet i beslutsfattandet och trygga sysselsättning, tillväxt och stabilitet; understryker att uppoffringar i samband med anpassning på grund av de risker som uppkommer genom trender i världsekonomin måste bäras gemensamt med utgångspunkt i en samordnad makroekonomisk strategi,

Det ekonomiska läget och ekonomiska utsikter för unionen

9. anser att det, om euroområdet skall utgöra ett fullvärdigt monetärt område, inte är tillräckligt med en konvergens av ekonomierna i medlemsstaterna för att länderna skall utgöra ett homogent ekonomiskt block; anser att en alltför övergripande analys av situationen i Europeiska unionen kan dölja olikheter i den ekonomiska och sociala situationen i medlemsstaterna,

10. betonar att de europeiska institutionerna också måste få årsrapporter, utöver kommissionens ekonomiska årsrapport, om läget inom Europeiska unionen från erkända europeiska ekonomiska institut,

11. betonar särskilt att medlemsstaterna har specifika särdrag genom deras institutioner, strukturer, marknader med specifika särdrag och bestämmelser, trots de framsteg som har uppnåtts i och med att den inre marknaden har införts,

12. konstaterar att Europa självt, genom en lämplig kombination av budgetpolitik, penningpolitik och löneutveckling, måste få till stånd en sysselsättningsskapande tillväxt inom sin ekonomi,

13. anser att man, trots att den internationella finansiella krisens konsekvenser är oroande, inte får bortse från de inhemska ekonomiska faktorernas inverkan, såsom förtroendet bland företagarna som kan påverka nivån för de produktiva investeringarna, eller de privata investeringarnas stagnation på lång sikt som har kvarstått trots att investeringarnas avkastningar har nått nivåer som inte registrerats sedan 1960-talet och även överträffat dessa,

14. understryker att, ifall den ekonomiska utvecklingen skulle bromsas upp kraftigare, kommer verkningarna av automatiska stabilisatorer att accepteras allmänt och man kommer att vara tvungen att motverka det strukturella budgetunderskottet genom en sund skattepolitik; anser dock att det inte är på sin plats med en konjunkturjusterande budgetpolitik på kort sikt eftersom detta skulle leda till att förstärka tendenserna till en konjunkturbetingad avmattning genom ytterligare åtstramning,

15. betonar att de monetära villkoren är särskilt viktiga för den makroekonomiska strategin; anser med beaktande av de konjunkturbetingade riskerna till följd av internationella ekonomiska trender att det behövs en tillväxtfrämjande penningpolitik,

16. delar den åsikt som kommissionen och ekofin-rådet, vid dess sammanträde den 18 januari 1999, har gett uttryck för, nämligen att det behövs ett förbättrat system för statistisk information om ekonomisk, budgetmässig och social utveckling på kvartalsbasis, i synnerhet för länderna i euroområdet,

17. önskar, men tanke på detta, att såväl kommissionens som parlamentets resurser för att utföra analyser förstärks, så att bidragen till diskussioner och förslag om ekonomiska frågor kan förbättras,

18. hade velat få mer detaljerade och fördjupade analyser för varje land, sektor eller region samt prognoser på medellång sikt, vilket skulle göra det möjligt att studera samspelet mellan medlemsstaterna och därmed få en bättre överblick över den europeiska ekonomins utveckling,

19. gläder sig åt att införandet av euron leder till att en europeisk kapitalmarknad uppstår, som kommer att påskynda den reform som krävs på denna marknad och förbättra företagens tillgång till finansiering; anser att betydande reformer bör genomföras i detta syfte för att främja tillväxten och sysselsättningen,

20. hade dessutom velat få analyser över konvergensprocessen för medlemsstater med undantag samt över dessa länders monetära politik,

21. anser att budgetunderskottens nuvarande nivåer och de nivåer som har förutspåtts för 1999 är oroande, eftersom de ligger på 2 procent av BNP eller mer i de tre länder som är ekonomiskt starkast i euroområdet, Tyskland, Frankrike och Italien; betonar att dessa länder, om en kris skulle uppstå, således inte har tillräckligt manöverutrymme i sina budgetar för att stödja den ekonomiska aktiviteten, vilket med tanke på deras ekonomiska tyngd i euroområdet skulle få allvarliga ekonomiska konsekvenser för övriga länder i samarbetet,

22. kräver att Europeiska rådet för en politik som bygger på förnuftiga makroekonomiska principer och som förenar en stabil valuta och budgetåtstramning med behovet av att tillräcklig köpkraft säkerställs,

Den ekonomiska politikens uppgifter

23. påminner om att målsättningen med stabilitets- och tillväxtpakten är att uppnå budgetjämvikt på medellång sikt och att de offentliga underskotten därför måste minska ytterligare, samtidigt som skatter och avgifter hålls oförändrade eller, ännu hellre, sänks; delar kommissionens uppfattning att utvecklingen under de senaste åren, med en minskning av utgifter för offentliga investeringar, måste vändas; uppmanar i detta avseende kommissionen fullgöra sina skyldigheter i enlighet med artikel 104c.3 i fördraget, när den utvärderar nationella stabilitets- och konvergensprogram,

24. erkänner trots detta att man behöver utveckla de offentliga investeringarna, samtidigt som man ser till att de är ekonomiskt lönsamma eller motiverade av sociala skäl; påminner om att investeringar i det mänskliga kapitalet, det vill säga utbildning och vidareutbildning, är viktiga, liksom investeringar i infrastrukturnät inom gemenskapen: påminner i detta sammanhand också om strukturfondernas och de transeuropeiska nätens betydelse,

25. betonar vikten av att man utför en analys som leder till att definitionen av offentliga investeringar tillnärmas och blir enhetlig i hela Europeiska unionen,

26. betonar att ökningen av de offentliga investeringarna kan leda till att de offentliga utgifterna omfördelas så att man kan minska budgetunderskotten samtidigt,

27. uppmanar kommissionen att komplettera sin redogörelse över det budgetmässiga läget med en jämförelse av offentligt underskott och utgifter för offentliga investeringar, på samma sätt som i rapporter som upprättas enligt artikel 104c.3 i Fördraget om Europeiska unionen, samt en analys av alla övriga faktorer av betydelse, inbegripet en analys där ökning av underskott jämförs med en minskning av offentliga investeringar och där drivkrafter i samband därmed beskrivs,

28. anser att de privata investeringarna är otillräckliga och uppmanar med kraft den privata sektorn att, med tanke på gynnsamma förutsättningarna med tanke på höga avkastningar på investeringar, stora vinster, låg inflationen och låg ränta, bidra till ökad sysselsättning i Europa genom produktiva investeringar och projekt inom ramen för partnerskap mellan den privata och den offentliga sektorn,

29. uppmanar med kraft medlemsstaterna att främja omsättandet i praktiken av en europeisk sysselsättningspakt med benchmarking av olika former av sysselsättningspolitik,

30. yrkar på en bättre och systematisk samordning av företags-, kapital- och energibeskattningen för äntligen kunna minska skatten på arbete,

31. hade önskat att rapporten skulle ha belyst hur olika former av ekonomisk politik har blivit mer beroende av varandra i och med införandet av euron, och att analyserna i rapporten i högre grad skulle ha tagit fasta på detta,

32. är tillfredsställt med att kommissionen i sin analys gör en koppling mellan en arbetsmarknadsreform och reformer på varu- och tjänstemarknaderna och på de finansiella marknaderna,

33. bekräftar att varu- och tjänstemarknadernas konkurrenskraft kan förbättras genom att priser blir flexiblare, bestämmelser moderniseras och företagarandan främjas samt genom att det förs en väl avvägd konkurrenspolitik,

34. anmodar kommissionen att i högre grad beakta nödvändigheten av att företagens anpassningsförmåga förbättras för att de skall kunna klara av den tekniska strukturomvandlingen; anser i det sammanhanget att minimibestämmelser när det gäller information och samråd på europeisk och nationell nivå måste garanteras,

35. anser att en minskad förbrukning av icke förnybara resurser samt utveckling av nya tjänster och tredje sektorn ger avsevärda möjligheter att skapa nya arbetstillfällen inom ramen för informationssamhället och utvecklingen av ny teknik,

36. anser att främjande av företagsetablering samt tillhandahållande av riskkapital och nya finansieringsformer, i synnerhet för små och medelstora företag, är en lämplig väg för att väsentligt öka sysselsättningen,

37. beklagar det sätt på vilket banker och finansinstitut i Europa sedan den 1 januari 1999 har uppträtt när det gäller bankavgifter inom euroområdet, med tanke på att sådana beteenden omintetgör vissa av fördelarna med införandet av den gemensamma valutan och undergräver medborgarnas förtroende för euron; uppmanar följaktligen kommissionen att vidta alla åtgärder som krävs, eventuellt lagstiftning, för att komma till rätta med denna situation,

38. uppmanar arbetsmarknadens parter att när de håller sina löneförhandlingar ta fasta på de produktivitetsökningar som är möjliga att förutspå, så att förutsättningarna för att skapa arbetstillfällen blir så goda som möjligt,

39. kräver en aktivare arbetsmarknadspolitik som gör det möjligt för arbetssökande att omskola sig och förbättra sina kvalifikationer,

40. upprepar sitt krav på att principen om ett livslångt lärande förverkligas för att de framtida krav som kommer att ställas på arbetsmarknaden skall kunna uppfyllas och för att möjligheterna för äldre arbetstagare skall förbättras,

41. uppmanar medlemsstaterna och Europeiska unionen att samordna lämpliga åtgärder för att underlätta för grupper som har drabbats av social utestängning att integreras i samhället igen,

42. kräver en fortlöpande och omfattande övervakning av lönekostnaderna per arbetsenhet inom ramen för årsrapporten samt att dessa kostnader skall offentliggöras en gång i kvartalet, för att motverka snedvridningar inom utvecklingen vilka förhindrar en lämplig och balanserad blandning av olika politikformer,

43. riktar återigen uppmärksamheten mot behovet av att minska kostnaden för den minst kvalificerade arbetskraften genom motsvarande minskningar av avgifter, utan att finansieringen av de sociala trygghetssystemen äventyras och/eller genom att inom hela Europeiska unionen tillämpa en lägre procentsats vad gäller mervärdesskatt på arbetskraftsintensiva tjänster för att det ska vara lättare att skapa arbetstillfällen och slå vakt om att det förs en lämplig utbildningspolitik som leder till att dessa arbetstagare blir mer kvalificerade och mer produktiva,

44. förväntar sig därför att medlemsstaterna, Europeiska unionen och den privata sektorn gör investeringar inom områdena utbildning, yrkes- och fortbildning samt forskning och utveckling för att konkurrenskraften på världsmarknaden skall höjas,

45. stöder medlemsstaterna i deras föresats att förbättra samordningen av beskattningen, vilket kan leda till att ekonomiska störningar minskar och att den inre marknaden fungerar bättre,

46. anser att den monetära politiken för närvarande har anpassats till den ekonomiska situationen i Europa och internationellt sett, men att den eventuellt bör anpassas om den ekonomiska situationen förvärras betydligt i euroområdet eller som det visar sig att det föreligger en risk för deflation i området,

47. anser dessutom att den monetära politiken, inom ramen för en lämplig kombination av olika ekonomisk-politiska instrument, i ännu större utsträckning skulle främja tillväxt och ökad sysselsättning, samtidigt som den skulle garantera prisstabiliteten, om löne- och budgetutvecklingen blev justerad på lämpligt sätt,

48. betonar betydelsen av att man analyserar hur den monetära politiken överförs till de olika länderna i euroområdet och att man tar hänsyn till detta när man genomför den ekonomiska politiken,

49. påminner om att man bör genomföra en dubbel analys för att optimera de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för euroområdet och för Europeiska unionen; anser således att man borde överväga vilken institutionell inramning, formell eller informell, som kan uppfylla ett sådant behov; anser att det i vilket fall som helst skulle vara lämpligt att kombinera förfaranden vad gäller riktlinjer för ekonomisk politik och för sysselsättning,

50. påminner om sitt förslag, i sin tidigare nämnda resolution av den 30 april 1998 om den årliga ekonomiska rapporten, om att man borde infoga analys av olika scenarion, eventuellt med hjälp av ekonometriska modeller, för att få en bättre bedömning av risker och de åtgärder som är lämpliga att vidta om konjunkturutvecklingen leder till att prognoserna slår fel,

51. anser att osäkerheten förknippad med den internationella ekonomiska situationen borde få kommissionen att utreda om man kan inrätta en slags krisstyrningsinstrument, både vad avser förfarande som konkret politik, för att man skall kunna reagera snabbt och samordnat, i första hand inom euroområdet, om den ekonomiska tillväxten plötsligt skulle avta kraftigt eller om den skulle utsättas för en ekonomisk chock,

52. förväntar sig att kommissionen grundar sin rekommendation om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken på en analys som är kritisk och som inte särbehandlar stabilitets- och konvergensprogrammen, samt som har tillhörande rekommendationer för varje land, och påminner kommissionen om dess skyldigheter enligt artikel 103.3 i fördraget om Europeiska unionen,

53. beklagar fördröjningen i samband med det formella antagandet av riktlinjerna för sysselsättningspolitiken 1999, och uppmanar kommissionen att informera Europaparlamentet om rådets ändringar av parlamentets förslag till det utvidgade rådet den 1 december 1998,

54. uppmanar kommissionen att se till att det i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken införs en ram som skall vara gemensam med sysselsättningspolitiken,

55. uppmanar rådet och kommissionen att genom en interinstitutionell överenskommelse, som låter Europaparlamentet medverka fullt ut vid beslutsfattandet om grunddragen i den ekonomiska politiken och riktlinjerna för denna politik, avhjälpa demokratiunderskottet inom den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken,

56. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas parlament.