P6_TA(2007)0007

Dödsdomar mot sjukvårdspersonal i Libyen

Europaparlamentets resolution om fängslandet av och rättegången mot fem bulgariska sjuksköterskor och en palestinsk läkare i Libyen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av EU:s årliga rapporter om de mänskliga rättigheterna, i synnerhet rapporterna för 2005 och 2006,

- med beaktande av sina resolutioner om Bulgariens anslutning till Europeiska unionen, i synnerhet punkt 25 i sin resolution av den 30 november 2006 [1], den 15 december 2005 [2] och punkt 39 i sinresolution av den 13 april 2005 [3],

- med beaktande av slutsatserna från rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) möte den 11 oktober 2004 - där allvarlig oro över sjuksköterskornas och läkarens svåra situation uttrycktes - dess beslut att bistå Libyens sjuk- och hälsovård, ordförandeskapets uttalande av den 19 december 2006 om den libyska brottsmålsdomstolens beslut att döma fem bulgariska sjuksköterskor och en palestinsk läkare till döden, kommissionsledamoten Benita Ferrero-Waldners uttalande om den libyska domstolens dom i Benghazimålet den 19 december 2006 likaså samt uttalandena från Europaparlamentets talman av den 30 november 2006 och den 20 december 2006,

- med beaktande av ordförandeskapets rapporter från december 2005 och december 2006 till Europeiska rådet om genomförandet av EU:s strategiska partnerskap med Medelhavsstaterna,

- med beaktande av riktlinjerna för EU:s politik gentemot tredjeländer i fråga om dödsstraff,

- med beaktande av artikel 103.4 i arbetsordningen, och av följande skäl:

A. Den 9 februari 1999 grep de libyska myndigheterna ett antal bulgariska sjukvårdsanställda som arbetade på al-Faith-sjukhuset i Benghazi. Den 7 februari 2000 inleddes vid den libyska folkdomstolen en rättegång mot sex bulgariska medborgare, en palestinier och nio libyer som stod åtalade för att medvetet ha smittat flera hundra barn med hiv-virus.

B. Den 6 maj 2004 dömde domstolen fem bulgariska sjuksköterskor och en palestinsk läkare till döden genom arkebusering. Den 25 december 2005 uttalade sig den libyska högsta domstolen om överklagandet av dödsdomarna och beordrade att rättegången skulle tas om. En ny rättegång inleddes den 11 maj 2006, och dödsdomarna fastställdes den 19 december 2006.

C. Det finns starka bevis för att tortyr har använts mot de anklagade i fängelset för att framtvinga falska erkännanden. Flera andra flagranta övergrepp mot de tilltalades rättigheter har begåtts.

D. På de libyska myndigheternas begäran presenterades 2003 en rapport av ett antal välrenommerade internationella hiv/aids-experter, som kom fram till den bestämda slutsatsen att spridningen av hivviruset berodde på en infektion inom sjukhuset som startat redan innan de tilltalade kom till Libyen. Nyare uppgifter tillhandahåller stark vetenskaplig bevisning för hur och när infektionen spridits i Benghazi. Alla dessa starka belägg för de anklagades oskuld har ignorerats och lämnats utan avseende.

E. I november 2004 inledde EU en "hiv-handlingsplan för Benghazi", som innefattar tekniskt och medicinskt bistånd till de smittade barnen och de drabbade familjerna och stöd till de libyska myndigheterna i kampen mot aids. 2500000 euro har avsatts från gemenskapens budget för att finansiera handlingsplanen. Dess genomförande har kommit en bra bit på väg, med stöd från kommissionen och EU:s medlemsstater. Många av de smittade barnen har fått behandling på sjukhus i medlemsstaterna.

F. I januari 2006 inrättades Benghazi International Fund, ett ideellt, icke-statligt organ vars mål är att hjälpa till med utvecklingen av den medicinska infrastrukturen i Benghazi, förbättra behandlingen av patienterna och bistå de drabbade familjerna.

1. Europaparlamentet fördömer den libyska brottmålsdomstolens dom av den 19 december 2006 i den nya rättegången mot fem bulgariska sjuksköterskor, Kristijana Vultjeva, Nasia Nenova, Valentina Siropulo, Valja Tjervenjasjka och Snezjana Dimitrova, och en palestinsk läkare, Ashraf al-Haiui, som redan har suttit fängslade i åtta år i samband med målet om hiv/aids på sjukhuset i Benghazi 1999.

2. Europaparlamentet upprepar sitt kraftiga motstånd mot dödsstraffet och erinrar om att dödsstraffets avskaffande bidrar till att främja människovärdet och en fortlöpande utveckling av de mänskliga rättigheterna. Parlamentet framhåller samtidigt att EU tagit ytterligare ett steg och numera förespråkar ett avskaffande av dödsstraffet i tredjeländer.

3. Europaparlamentet upprepar sin allvarliga oro över grunderna för åtalet, behandlingen av de tilltalade medan de suttit fängslade och den utdragna processen.

4. Europaparlamentet understryker att det sedan januari 2007 är fem EU-medborgare som direkt berörs av Benghazirättegången.

5. Europaparlamentet uppmanar de libyska myndigheterna att vidta nödvändiga åtgärder för att granska och upphäva dödsdomarna samt öppna för en snabb och humanitär lösning i målet och på så sätt uppfylla de nödvändiga villkoren för att gemenskapens politiska engagemang i Libyen skall kunna fortsätta.

6. Europaparlamentet uppmanar överste Al Qadhafi att utöva sin makt för att snarast möjligt få de fängslade sjukvårdsanställda fria.

7. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att tillsammans med den libyska regeringen vidta åtgärder för att se till att de fängslade sjukvårdsanställda friges snarast.

8. Europaparlamentet uttrycker sin fulla solidaritet med offren för hiv/aids-infektionen i Benghazi och konstaterar att världssamfundet vidtagit åtgärder för att bistå de drabbade barnen med hjälp.

9. Europaparlamentet uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna att fortsätta bidra till genomförandet av handlingsplanen om hiv och att stödja Benghazi International Fund i dess arbete för att lindra de smittade barnens och deras familjers lidande samt hjälpa Libyens myndigheter att förhindra och bekämpa hiv-smittans utbredning i landet.

10. Europaparlamentet framhåller sin avsikt att följa detta fall på nära håll och uppmanar kommissionen och rådet att hålla parlamentet underrättat om händelseutvecklingen.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att överväga en översyn av gemenskapens politiska engagemang i Libyen på alla berörda områden och på ett sätt som unionen finner lämpligt, om denna affär inte skulle få någon positiv lösning.

12. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar, Libyens allmänna folkkommitté och allmänna folkkongress, Europarådets parlamentariska församling samt FN:s generalsekreterare och människorättsråd.

[1] Antagna texter, P6_TA(2006)0511.

[2] EUT C 286 E, 23.11.2006, s. 511.

[3] EUT C 33 E, 9.2.2006, s. 404.

--------------------------------------------------