Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 77/799/EEG beträffande ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. INLEDNING

Direktivet beträffande ömsesidigt bistånd härrör från 1977. Det innehåller de bestämmelser som medlemsstaternas behöriga myndigheter skall följa i samband med ömsesidigt bistånd och informationsutbyte för att effektivt kunna tillämpa sin respektive skattelagstiftning.

Behovet av en sådan rättsakt betingades av den allt större risken för att skatteflykt och skatteundandragande över nationsgränserna skulle leda till budgetförluster och kränkningar av principen om rättvis beskattning. Dessa skulle i sin tur kunna leda till att kapitalrörelser och konkurrensbetingelser snedvreds med negativa följder för den gemensamma marknaden (nu den inre marknaden).

Medlemsstaterna hade i de flesta fall förhandlat fram bilaterala fördrag med andra medlemsstater, men dessa ansågs inte vara tillräckliga för att motverka nya former av skatteflykt och skatteundandragande, som ofta antog en multinationell karaktär. Det fanns därför ett behov av att stärka samarbetet mellan medlemsstaternas skatteförvaltningar enligt ett system av gemensamma principer och regler.

Direktivet innehåller bestämmelser om tre olika former av informationsutbyte: information på begäran, automatiskt utbyte och utbyte utan anmodan. Det innehåller även sekretessbestämmelser så att all information som utbyts hanteras med vederbörlig respekt och med hänsyn till skattebetalarnas rättigheter. Det finns dessutom vissa begränsningar för informationsutbytet för att det skall råda ömsesidighet med avseende på vilket slags information som utbyts. En medlemsstat har inte rätt att begära uppgifter från en annan medlemsstat om den stat som framför begäran är förhindrad, med hänsyn till egen lagstiftning eller administrativ praxis, att inhämta sådana uppgifter själv.

Direktivet ger också medlemsstaterna och kommissionen en möjlighet att samarbeta för att fortlöpande undersöka hur samarbetet fungerar i praktiken, så att kommissionen kan avgöra om lämpliga gemenskapsregler behöver föreslås för att nödvändiga förbättringar skall kunna uppnås.

När direktivet först antogs var det endast tillämpligt på direkta skatter. Sedan dess har situationen förändrats: först har mervärdesskatt och därefter punktskatter innefattats i direktivets tillämpningsområde. Kommissionen lade nyligen fram ett förslag [KOM(2001) 294 slutlig] om en helt skild rättsakt för mervärdesskatt, och det kommer att läggas fram ett annat förslag om en ny rättsakt som endast avser punktskatter. Direktivet har varit i kraft i ett kvartssekel och är utformat för betingelser som markant skiljer sig från dagens situation. Detta är därför ett lämpligt tillfälle att se över det ursprungliga direktivet i syfte att modernisera det och se till att bestämmelserna i direktivet stämmer bättre överens med ordningarna för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd i frågor rörande indirekta skatter, även om det måste erkännas att det finns betydande skillnader mellan olika slags skatter.

2. Ad hoc-gruppen för skattebedrägeri

I september 1999 inrättade Ständiga representanternas kommitté (Coreper) en arbetsgrupp (nedan kallad "ad hoc-gruppen") bestående av höga skattetjänstemän med ansvar för skattekontroll som utsetts av medlemsstaterna samt en företrädare för kommissionen. Företrädaren för den medlemsstat som innehade ordförandeskapet i rådet var ordförande för gruppen, som senast den 30 maj 2000 för Coreper skulle lägga fram en rapport som senare skulle läggas fram för Ekofinrådet. Ad hoc-gruppen hade bland annat följande arbetsuppgifter:

* Att bedöma situationen rörande skattebedrägerier vid den dåvarande tidpunkten.

* Att undersöka möjliga svagheter i gemenskapens nuvarande regler och kontrollsystem.

* Att undersöka hur effektiva de nuvarande ordningarna för administrativt samarbete är vid hantering av skatteflykt och bedrägerier avseende både indirekt och direkt beskattning.

* Att undersöka möjligheten att förbättra det administrativa samarbetet på dessa områden, att lägga fram förslag till nya ordningar eller åtgärder som den ansåg vara lämpliga. Gruppen skulle ta hänsyn till det arbete som utförts eller utförs i liknande organ.

Ad hoc-gruppen lade fram sin rapport inom utsatt tid (rådsdokument 8668/00 FISC 67 CRIMORG 83). Den innehöll många rekommendationer. En del av dessa avsåg frågor rörande de nuvarande reglerna för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd, där medlemsstaterna redan har rätt att införa ändringar av organisatorisk natur utan att det krävs ny lagstiftning.

Rapporten innehöll dock även rekommendationer om ändringar i både den nationella lagstiftningen och gemenskapens lagstiftning. Det påpekades att det nuvarande direktivet måste förbättras för att vissa svagheter som författarna till rapporten identifierat skall kunna avhjälpas.

Sedan Ekofinrådet tagit del av innehållet i rapporten, började kommissionen att ta ställning till hur ad hoc-gruppens rekommendationer avseende direkt beskattning skulle kunna omsättas i praktiken. Kommissionen inledde därför diskussioner inom ramen för en av kommissionen ledd arbetsgrupp "(nedan kallad "expertarbetsgruppen") bestående av experter från medlemsstaterna. Detta forum förde vid tre sammanträden överläggningar i syfte att uppnå samstämmighet.

3. Översikt över de föreslagna ändringarna i de nuvarande artiklarna och de nya bestämmelser som grundar sig på de spanska förslagen

1. Artikel 1. Denna artikel innehåller de ändringar som föreslås i huvuddirektivets nuvarande artiklar.

2. Den första ändring som föreslås rör artikel 2 i direktivet, som handlar om informationsutbyte på begäran. I artikel 2.2 erkänns att den behöriga myndigheten i en medlemsstat ofta behöver utföra undersökningar för att inhämta de uppgifter som behövs för behandla en begäran från den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat.

3. Den inhemska lagstiftningen i ett antal medlemsstater innehåller bestämmelser som ålägger dem att delge en skattebetalare när de mottar en begäran om bistånd från den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat. Ad hoc-gruppen ansåg detta vara en svaghet i det nuvarande förfarandet eftersom det ofta begränsar användbarheten för den begärande staten av de uppgifter som därefter erhålls och gör informationsinhämtningen långsammare. Förseningar av detta slag kan undergräva undersökningen och tjänar endast skatteflyktingens syften.

4. Något sådant krav föreligger inte när medlemsstaterna utför undersökningar för egen räkning. Resultatet av dessa olika förfaranden är att det tar betydligt längre tid att inhämta uppgifter för en annan medlemsstats räkning än för en inhemsk undersökning. Sådana förseningar är skadliga både för den medlemsstat som försöker kontrollera efterlevnaden av sin skattelagstiftning och för EU:s gemensamma intressen, eftersom den inre marknadens funktion också påverkas.

5. Förslaget går ut på att direktivet ändras så att varje begäran om uppgifter behandlas som om den framförts enligt inhemsk lag och enligt praxis i den stat där den myndighet som inhämtar uppgifterna befinner sig. Ordalydelsen i den föreslagna ändringen är identisk med den i artikel 5.3 i förslaget rörande mervärdesskatt [1].

[1] KOM(2001) 294 slutlig.

6. Ad hoc-gruppen har identifierat ytterligare en svaghet i artikel 7.1 i det nuvarande direktivet. För närvarande får uppgifter utlämnas endast om den behöriga myndighet i medlemsstaten som tillhandahåller den inte reser några invändningar. Ad hoc-gruppen påpekade att den nuvarande ordalydelsen är tvetydig. Vissa medlemsstater ansåg att uttryckligt medgivande måste utverkas från den behöriga myndighet som tillhandahåller uppgifterna innan de kan användas i rättsliga förfaranden. Andra medlemsstater ansåg däremot att det kan anses föreligga tyst medgivande om inga 0invändningar rests. Syftet med ordalydelsen är att undvika varje form av försening som kan uppstå genom att domstolsförfaranden måste skjutas upp i avvaktan på förtydliganden i de medlemsstater som anser ett uttryckligt medgivande vara nödvändigt. Ståndpunkten skulle vara otvetydig redan från början.

7. Den nuvarande ordalydelsen i artikel 8.1 ansågs av somliga medge mer än en tolkning. Kommissionen vill ta detta tillfälle i akt och ändra ordalydelsen så att varje sådan tvetydighet undanröjs. Under diskussionerna i expertarbetsgruppen instämde medlemsstaterna i kommissionens tolkning att den nuvarande ordalydelsen inte tillåter en medlemsstat att vägra inhämta och utbyta information med den motiveringen att uppgifterna i fråga inte behövs för inhemska skatteändamål. Möjligheten att vägra avser endast sådana uppgifter som medlemsstaten inte ens kan inhämta eller använda för egen räkning. Syftet med omformuleringen är en uttrycklig ordalydelse som inte medger flera tolkningar.

8. Den nuvarande ordalydelsen i artikel 8.3 är också tvetydig när det gäller identifieringen av "staten i fråga". Hänvisar detta till den tillfrågade staten eller den begärande staten? Kommissionen anser att det endast är den begärande staten som åsyftas. Medlemsstaterna enades om att detta var en korrekt tolkning, och ändringen har utformats för att undanröja varje form av tvetydighet.

9. Det föreslagna nya direktivet innehåller också nytt material som grundar sig på förslag som lagts fram vid expertarbetsgruppens möten. De har utformats så att bestämmelserna om direkt beskattning anpassas till de bestämmelser om indirekt beskattning som håller på att antas.

10. I den föreslagna nya artikeln 8a anges det förfarande som skall följas när skattebetalare skall delges rättsakter eller beslut av de administrativa myndigheterna i den medlemsstat där skyldigheten att betala skatt uppstår.

11. En sådan delgivningsplikt föreligger inte i alla medlemsstater. Det vore dock till stor hjälp för de medlemsstater där delgivningsplikt föreligger, om förfarandet för deras räkning kunde utföras av den berörda myndigheten i en annan medlemsstat. Om det enligt lagstiftningen i den andra staten inte föreligger någon delgivningsplikt vid kontroll av lagstiftningens efterlevnad eller indrivning av skatteskulder, kommer tjänstemännen vid dess skatteförvaltning sannolikt inte vara medvetna om delgivningspliktens betydelse för den begärande staten. Genom den föreslagna ändringen av direktivet kommer vikten av delgivningsplikten att framhävas och senare åtgärder enligt direktivet beträffande ömsesidigt bistånd vid indrivning av fordringar att underlättas.

12. I den föreslagna nya artikeln 8a behandlas frågan om simultan kontroll av enskilda skattebetalare som är verksamma i två eller fler medlemsstater. Simultana kontroller anses vara ett av de mest effektiva sätten för behöriga myndigheter att utbyta information. Ad hoc-gruppen hade föreslagit att åtgärder mot oegentligheter i form av underfakturering och överfakturering vid gränsöverskridande transaktioner mellan närstående enheter (transfer pricing) borde övervägas genom ökat informationsutbyte. Den ansåg att samtidiga inspektioner skulle kunna vara ett sätt att öka samarbetet mellan skatteförvaltningarna. Ändringen av direktivet skulle göra detta slags kontroller möjliga, men endast i de fall de behöriga myndigheterna godtagit att delta.

2003/0170 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 77/799/EEG beträffande ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [2],

[2] EUT C , , s. .

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [3],

[3] EUT C , , s. .

och

av följande skäl:

(1) I direktiv 77/799/EEG [4] av den 19 december 1977 beträffande ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på området direkt och indirekt beskattning fastställdes de grundläggande reglerna för det administrativa samarbetet och informationsutbytet mellan medlemsstaterna i syfte att upptäcka och förhindra skatteflykt och skattebedrägerier. Det är av avgörande betydelse att reglerna förbättras, utvidgas och moderniseras.

[4] EUT L 336, 27.12.1977, s. 15

(2) När en medlemsstat utför undersökningar för att inhämta sådana uppgifter som behövs för att behandla en begäran om uppgifter bör den staten anses agera för egen räkning. På så sätt kommer det endast att finnas en uppsättning regler för informationsinhämtningen, oavsett var den berörda skattebetalaren befinner sig, och undersökningen kommer inte att drabbas av förseningar.

(3) Om bekämpningen av skattebedrägerier skall vara effektiv är det olämpligt att en medlemsstat som erhållit uppgifter från en annan medlemsstat måste begära tillstånd för att få använda uppgifterna i rättsliga eller andra förfaranden.

(4) Det bör klargöras att en medlemsstat inte på något sätt är skyldig att utföra några undersökningar för att inhämta de uppgifter som behövs för att behandla en begäran om bistånd, om antingen dess lagstiftning eller dess administrativa praxis inte tillåter den behöriga myndigheten att utföra undersökningar eller inhämta sådana uppgifter.

(5) Den behöriga myndigheten i en medlemsstat bör ha rätt att vägra att lämna ut uppgifter eller tillhandahålla bistånd om den begärande medlemsstaten av faktiska eller rättsliga skäl inte kan tillhandahålla samma slags uppgifter.

(6) Mot bakgrund av den rättsliga bestämmelsen i vissa medlemsstater om att en skattebetalare skall delges beslut och rättsakter rörande sin skyldighet att betala skatt och av vilka svårigheter detta innebär för skattemyndigheterna om skattebetalaren flyttat till en annan medlemsstat är det önskvärt att de myndigheterna, under sådana omständigheter, kan begära bistånd från myndigheterna i den medlemsstat som skattebetalaren flyttat till.

(7) Eftersom företag ofta är organiserade på sådant sätt att dotterenheter och närstående enheter finns i flera medlemsstater och bedriver handel med varandra, är det ofta nödvändigt att kontrollera huruvida de priser som tillämpas uppfyller marknadsmässiga villkor och fastställa huruvida det kan uppstå en potentiell skatteförlust i en eller flera medlemsstater. Två eller fler medlemsstater bör därför kunna utföra simultana kontroller av sådana företag för att utbyta information som medger en riktig bedömning av varje närstående enhets skyldighet att betala skatt.

(8) Direktiv 77/799/EEG bör därför ändras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE .

Artikel 1

Direktiv 77/799/EEG ändras på följande sätt:

1. Följande stycke skall läggas till i artikel 2.2:

"För att skaffa fram de begärda uppgifterna skall den tillfrågade myndigheten, eller den administrativa myndighet som den tillfrågade myndigheten hänskjuter ärendet till, gå till väga som om den agerade för egen räkning eller på begäran av en annan myndighet i den egna medlemsstaten."

2. I artikel 7.1 andra stycket andra strecksatsen skall den andra delen av meningen ersättas med följande:

" sådana uppgifter får dock utlämnas under offentliga utfrågningar eller i domar om den behöriga myndigheten i den medlemsstat som tillhandahåller uppgifterna inte reste några invändningar vid det tillfälle då uppgifterna först tillhandahölls."

3. Artikel 8 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande:

"Detta direktiv skall inte medföra inte någon skyldighet för en medlemsstat från vilken uppgifter begärs att utföra undersökningar eller överlämna uppgifter, om det strider mot lagstiftningen eller administrativ praxis i den staten att dess behöriga myndighet utför sådana undersökningar eller inhämtar de begärda uppgifterna."

b) Punkt 3 skall ersättas med följande:

"Den behöriga myndigheten i en medlemsstat får vägra att överlämna uppgifter om den medlemsstat som begär dem av faktiska eller rättsliga skäl inte kan tillhandahålla samma slags uppgifter."

4. Följande artiklar 8a och 8b skall införas:

"Artikel 8a Delgivning

1. På anmodan av den behöriga myndigheten i en medlemsstat skall den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, i enlighet med gällande bestämmelser om delgivning av motsvarande rättsakter i den medlemsstat där den har sitt säte, delge mottagaren alla rättsakter och beslut från de administrativa myndigheterna i den medlemsstat där den begärande myndigheten har sitt säte och som rör tillämpningen på det territoriet av lagstiftningen rörande direkt beskattning.

2. Begäran om delgivning skall innehålla uppgift om ämnet för den rättsakt eller det beslut som skall delges samt mottagarens namn och adress samt alla andra uppgifter som kan underlätta identifiering av mottagaren.

3. Den tillfrågade myndigheten skall utan dröjsmål underrätta den begärande myndigheten om hur begäran om delgivning behandlats, framför allt om den dag då beslutet eller rättsakten sändes till mottagaren.

Artikel 8b Simultana kontroller

1. Om skattesituationen för en eller flera skattskyldiga personer är av gemensamt eller kompletterande intresse för minst två medlemsstater skall de staterna utföra simultana kontroller i syfte att utbyta de uppgifter som sålunda inhämtats.

Sådana simultana kontroller skall utföras varje gång sådana kontroller förefaller mer effektiva än en kontroll av endast en medlemsstat.

2. Varje medlemsstats behöriga myndighet skall självständigt identifiera de skattskyldiga personer som den avser att föreslå för simultan kontroll. Myndigheten i fråga skall underrätta respektive behörig myndighet i övriga berörda medlemsstater om vilka ärenden den anser bör göras till föremål för simultana kontroller. Myndigheten skall i största möjliga utsträckning motivera sitt val genom att tillhandahålla de uppgifter som har lett till dess ställningstagande. Den skall ange den tidsperiod under vilken sådana kontroller bör utföras.

3. Den behöriga myndigheten i varje berörd medlemsstat skall avgöra om den önskar delta i de simultana kontrollerna. Den behöriga myndighet som föreslagits en simultan kontroll skall ge den behöriga myndighet som föreslagit kontrollen besked om huruvida den godtar att utföra den eller inte.

4. De behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna skall utse en företrädare med ansvar för att övervaka och samordna kontrollen."

Artikel 2

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den [...]. De skall genast överlämna texterna till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell för dessa bestämmelser och bestämmelserna i detta direktiv.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 3

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

[...] [...]

Ordförande Ordförande

BILAGA

KONSEKVENSANALYS

FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

Beteckning på förslaget: Rådets direktiv om ändring av direktiv 77/799/EEG om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på direktbeskattningens område

Dokumentets referensnummer: [...]

Förslaget

Olika former av skatteflykt och undandragande av skatt över medlemsstaternas gränser leder till budgetförluster och kränkningar av principen om rättvis beskattning. Dessa leder i sin tur till en snedvridning av kapitalrörelser och konkurrensbetingelser samt påverkar den gemensamma marknaden negativt. Gemenskapen har därför ett starkt intresse i att medlemsstaterna faktiskt kan kontrollera efterlevnaden av sin skattelagstiftning. Den gränsöverskridande karaktär som brottslighet antar innebär att nationella åtgärder är otillräckliga. Det behövs därför bestämmelser för att medlemsstaterna skall kunna samarbeta och ge varandra ömsesidigt bistånd.

Syftet med förslaget är att ändra flera bestämmelser i direktivet för att göra språket tydligare och korta ned vissa av de förfaranden som måste följas vid begäran om bistånd. Det finns även vissa nya inslag. Ett av dessa rör delgivning i en medlemsstat av rättsakter och beslut från en annan medlemsstat om en skattebetalare har flyttat till den andra staten. Ett annat är att medlemsstaterna ges möjlighet att utföra simultana kontroller av affärsverksamhet som bedrivs i flera olika länder. Direktivet rör endast den direkta beskattningen eftersom en separat rättsakt antagits rörande mervärdesskatt och en annan kommer att antas rörande punktskatter. Det är viktigt att dessa anpassas till varandra även om den direkta beskattningen helt och hållet hör till medlemsstaternas behörighetsområde.

Konsekvenser för företagen

Vilka påverkas av förslaget?

Förslaget har utformats för att förbättra bestämmelserna i ett befintligt direktiv genom vilket medlemsstaternas behöriga skattemyndigheter kan samarbeta för att motverka skatteflykt och skatteundandragande. Behovet av att modernisera direktivet framhävdes i den rapport [5] som i maj 2000 lades fram av rådets arbetsgrupp för skattebedrägeri. De enda organ som kommer att påverkas är medlemsstaternas skatteförvaltningar.

[5] Rådsdokument 8668/00 FISC 67 CRIMORG 83.

Vilka åtgärder måste företagen vidta för att följa förslaget?

Företagen kommer inte att påverkas av förslaget eftersom de inte åläggs några ytterligare bördor. De kommer därför inte att behöva göra någonting för att efterkomma förslaget.

Vilka ekonomiska verkningar förväntas förslaget få?

Målet är att förbättra efterlevnaden av skattelagstiftningen och att bidra till att göra beskattningen rättvis, vilket kommer att bidra till att snedvridningar på den inre marknaden undanröjs. Detta torde inte få någon direkt inverkan på sysselsättningsnivån, bildandet av nya företag eller företagens konkurrenskraft i allmänhet.

Innehåller förslaget åtgärder för att ta hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (inskränkningar eller skillnader i kraven el. dyl.)?

Det har i förslaget därför inte heller tagits hänsyn till den särskilda situationen för små och medelstora företag.

Samråd

Förteckning över organisationer som rådfrågats om förslaget och som fört fram särskilda synpunkter.

Det har inte skett något samråd med några andra organisationer än medlemsstaternas nationella skatteförvaltningar. Innehållet i förslaget har diskuterats inom ramen för en av kommissionen ledd arbetsgrupp bestående av experter från medlemsstaterna. Överläggningarna i detta forum skedde vid tre separata möten i syfte att uppnå samstämmighet. Förslaget rör de frågor där enighet nåddes.