MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Forskning och innovation som källor till förnyad tillväxt /* COM/2014/0339 final */





1. Forskning och innovation: källorna för framtida tillväxt Europa har goda förutsättningar att fånga upp nya tillväxtmöjligheter. Europeiska unionen är världens största inre marknad och är hemvist för många av världens ledande innovativa företag. Unionen är ledande inom många kunskapsområden och nyckeltekniker, till exempel hälsa, livsmedel, förnybara energikällor, miljöteknik och transport.[1] Unionen har en oändlig rikedom med högutbildad arbetskraft och ledande begåvningar inom kulturindustrin och kreativa branscher. Men det krävs fortfarande insatser för att säkerställa en väl fungerande inre marknad, förbättra ramvillkoren för företagens innovation och påskynda investeringar i banbrytande teknik inom snabbväxande områden.[2] Nya tillväxtmöjligheter kommer från nya produkter och tjänster som härrör från tekniska genombrott, nya processer och affärsmodeller, icke-teknisk innovation och innovation inom tjänstesektorn, som kombineras med och drivs av kreativitet, känsla och talang, eller med andra ord, från innovation i dess bredaste bemärkelse. Tillväxtmöjligheterna bör främjas av ett starkt ekonomipolitiskt fokus och politik för att hantera olika samhällsutmaningar, till exempel den åldrande befolkningen, energitrygghet, klimatförändringar, inklusive katastrofriskhantering, och social integration, och här krävs banbrytande innovationer. För att dra nytta av dessa fördelar i form av ekonomiskt välstånd och livskvalitet måste regeringarna i EU ta ställning och aktivt stödja tillväxtfrämjande politik, särskilt forskning och innovation. Den ekonomiska situationen förbättras gradvis, och EU kan nu ändra inriktningen mot tillväxtfrämjande åtgärder, samtidigt som reformtakten upprätthålls för att säkerställa en varaktig återhämtning. När EU nu tar sig ur krisen framgår det allt tydligare att inriktningen på tillväxtfrämjande politik har lönat sig i slutändan. Det finns belägg för att en stor del av den senaste tidens produktivitetsvinster härrör från innovation[3] och att de länder som har investerat mer i forskning och innovation (FoI), både före och under krisen, i genomsnitt också bäst har stått emot den ekonomiska nedgången.[4] Forskning och innovation som tillväxtfrämjande investering I Europa 2020-strategin och de senaste årliga tillväxtöversikterna[5] betonas därför behovet av att upprätthålla och där så är möjligt främja tillväxtfrämjande utgifter inom ramen för de övergripande budgetkonsolideringsinsatserna. Detta återspeglas också i de landsspecifika rekommendationerna i den europeiska planeringsterminen 2014. Offentliga investeringar genererar den kunskapsbas och de talanger som innovativa företag behöver och främjar dessutom företagsinvesteringar inom forskning och innovation, vilka är centrala faktorer för att förverkliga ambitionerna i Europa 2020-strategin. Nedskärningar i offentliga investeringar i forskning och innovation kan, även om det beror på svåra budgetförhållanden, även ha en stark inverkan på ett lands långsiktiga tillväxtmöjligheter på grund av minskad kapacitet att ta till sig forskning och innovation från andra håll och förlust av attraktiva karriärmöjligheter för landets mest talangfulla unga människor. Unionens budget för 2014–2020 innebär en beslutsam övergång till forskning och innovation och andra tillväxtfrämjande poster. Budgeten för Horisont 2020 – EU:s nya program för forskning och innovation – ökas med 30 % i reala termer. Ytterligare 83 miljoner euro förväntas investeras i forskning och innovation och små och medelstora företag via de nya europeiska struktur- och investeringsfonderna. Dessa ytterligare investeringar från unionens budget måste dock komplettera, och inte ersätta, medlemsstaternas investeringar både från offentliga och privata källor. För att göra ytterligare framsteg mot Europa 2020-strategins investeringsmål på 3 % av BNP[6] är det viktigt att regeringarna i EU fortsätter att investera i forskning och innovation, samtidigt som de garanterar att investeringarna är effektiva och att de ger upphov till privata investeringar. Ramvillkoren för att underlätta dessa insatser bör också förbättras[7], med beaktande av de nuvarande riktlinjerna för industripolitiken[8]. Sådana offentliga utgifter är inte en kostnad, utan en investering i framtiden, en realitet som nu bekräftas i det reviderade europeiska national och regionalräkenskapssystemet (ENS), som är Eurostats metod för att beräkna offentliga utgifter.[9] Såsom visas i bild 1 har flera medlemsstater minskat de direkta utgifterna för forskning och innovation inom ramen för sina finanspolitiska konsolideringsåtgärder, även om detta i vissa fall delvis kompenseras genom ökade skatteincitament för forskning och utveckling (FoU). Nedskärningarna är särskilt märkbara sedan 2012. Under den första krisperioden, från 2008 till 2010, skyddade många medlemsstater sina FoU-budgetar, och en del till och med ökade sina FoU-utgifter. De flesta medlemsstaterna har dessutom fortfarande lång väg kvar för att uppnå sina nationella FoU-mål enligt Europa 2020-strategin, vilket framgår av bild 2.[10] Detta avspeglar främst att företagens FoU-utgifter är otillräckliga.[11] I detta meddelande undersöker kommissionen hur möjligheterna med forskning och innovation som drivkraft för förnyad tillväxt kan maximeras genom insatser för att öka kvaliteten på investeringarna inom ramen för medlemsstaternas tillväxtfrämjande budgetkonsolideringsstrategier. Bild 1: Förändringar i FoU som andel av de totala offentliga utgifterna (2008–2012) Bild 2: Omfattning av offentliga och privata FoU-investeringar under 2012 i medlemsstaterna, EU och tredjeländer. 2. Öka verkningarna och kostnadseffektiviteten 2.1 Höja kvaliteten på de offentliga utgifterna för forskning och innovation Med tanke på de fortsatt svåra budgetförhållandena är det viktigt att maximera effekten av de offentliga utgifterna genom att förbättra deras kvalitet. Offentliga investeringar bör därför kombineras med långtgående reformer av forsknings- och innovationssystemen, bland annat genom att öka de offentliga utgifternas hävstångseffekt för privata investeringar. Regeringarna måste lära sig hur och var de bäst investerar[12], och bör i detta sammanhang låta sig inspireras av den djärva strategi som utvecklas i flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen och i dagordningen för det europeiska forskningsområdet.[13] Att utvärdera kvaliteten, ändamålsenligheten och effekten av offentliga utgifter för forskning och innovation är en svår uppgift, och de tillgängliga indikatorerna har vissa begränsningar. Om man bara inriktar sig på de privata och offentliga sektorernas förmåga att omvandla FoU‑investeringar i patentansökningar[14] visar de tillgängliga uppgifterna att vissa länder är bättre på att dra nytta av sina offentliga och privata FoU-utgifter än andra, vilket framgår av bild 3. De länder där utgifterna utnyttjas på ett mer effektivt sätt brukar också ha högre FoU-utgifter och BNP per capita och brukar dessutom ha en starkare kunskapsbas. FoU-investeringarna tenderar dessutom att vara högre i länder med högre offentliga FoU‑utgifter, med tanke på att effektiva system för forskning och innovation bättre mobiliserar privata investeringar i forskning och utveckling.[15] Förbättringar av utgifternas kvalitet och effektivitet kan bidra till att skapa en positiv cykel genom att större investeringar mobiliseras från den privata sektorn, vilket i sin tur skapar ekonomisk avkastning.[16] Reformer för att förbättra de offentliga utgifternas kvalitet och effektivitet är därför viktiga för alla medlemsstater. För de medlemsstater som kämpar med större budgetbegränsningar och mindre effektiva utgifter är det generellt sett viktigt att öka effekten med hjälp av långtgående reformer och kloka strategier för att öka investeringarna när ekonomin återhämtar sig. När det gäller medlemsstater med tillräckligt budgetutrymme och hög effektivitet vinner de fördelar genom klokare investeringar för att skapa mer valuta för pengarna. Bild 3. Omfattning av FoU samt effektivitetspoäng[17] Ökad effektivitet i utgifterna för forskning och innovation bidrar också till att förbättra den allmänna kvaliteten på de offentliga finanserna. Det möjliggör ett bättre utnyttjande av knappa resurser och ger därför förbättringar på längre sikt genom att stödja nyttiggörandet av FoI‑resultat. Övergripande metoder för att förbättra politikens effektivitet är regelbundna granskningar av de offentliga utgifterna eller resultatbaserad budgetering. Fallstudier (Frankrike, Österrike, Sverige och Nederländerna) visar att medlemstater som använder dessa metoder har nått väsentliga och kvantifierade resultat när det gäller budgetinsyn, effektivitet och besparingar, utan att behöva sänka (eller ens förbättra) kvaliteten på den offentliga förvaltningen. 2.2 Prioriterade reformområden FoI-reformer bör anpassas till de förhållanden som råder i varje medlemsstat. Det är därför en stor utmaning för alla medlemsstater att kartlägga, utforma och genomföra de reformer som behövs för att förbättra kvaliteten på investeringarna i forskning och innovation. Hittills har framsteg gjorts med de reformer som härrör från innovationsunionen och det europeiska forskningsområdet. Lägesrapporten om innovationsunionen 2014, som åtföljer detta meddelande, visar att drivkraften för innovation ökar[18] inom ramen för översynen av Europa 2020-strategin[19]. Resultat som är värda att lyftas fram är till exempel ett mer innovationsvänligt företagsklimat tack vare det enhetliga patentet och riskkapitalpasset. Unionens stöd för forskning och innovation har reformerats i grunden och samlats i ett gemensamt, integrerat och förenklat program, Horisont 2020, med tydliga och mätbara mål som inriktas på vetenskaplig spetskompetens, industriellt ledarskap och samhällsproblem. Många medlemsstater håller också på att reformera sitt offentliga stöd till forskning och innovation. Erfarenheten visar dock att det är en kontinuerlig process och en långsiktig utmaning att genomföra reformer för att höja kvaliteten på utgifterna på ett sätt som ger ekonomiska och samhällsmässiga effekter. För att skapa mer valuta för pengarna måste effekterna av FoI-politiken maximeras, bland annat genom närmare kopplingar mellan kvalitet och de resurser som anslås för dessa områden. Konsekventa incitament för att höja de offentliga utgifternas kvalitet och skydda tillväxtfrämjande utgifter, i synnerhet FoI, är därför av avgörande betydelse. På grundval av dessa erfarenheter kan tre reformområden urskiljas, som är relevanta för alla medlemsstater. I Förbättra kvaliteten i strategiutvecklingen och beslutsprocessen Forskning och innovation påverkar många politikområden och involverar många aktörer och bör därför drivas av en övergripande strategi och styras på en tillräckligt hög politisk nivå. Sådana strategier bör omfatta såväl forsknings- som innovationsverksamheter, bland annat infrastrukturinvesteringar. I uppläggningen av politiken bör man ta hänsyn till de långsiktiga verkningarna av forskning och innovation. Politiken bör föras enligt en stabil flerårig strategisk ram och framtidsplanering för offentliga investeringar. Integrering av tillväxtfrämjande utgifter som forskning och innovation i ett flerårigt planeringsperspektiv inom en budgetram på medellång sikt[20] ger dubbla fördelar i form av sundare offentliga finanser med tydligare prioriteringar på medellång sikt för regeringarna. Detta kan skapa trovärdighet och göra FoI-systemet mer attraktivt. Medlemsstaterna bör samtidigt vara försiktiga och inte sprida de knappa resurserna alltför tunt. De bör följa processen för smart specialisering i de europeiska struktur- och investeringsfonderna och inrikta sig på ett begränsat antal starka sidor och möjligheter. Med tanke på de dynamiska förändringarna inom forskning och innovation bör medlemsstaterna även ta hänsyn till nya teorier och tankebanor i utformningen av politiken.[21] Objektiva uppgifter och belägg är en integrerad del av uppläggningen av politiken, bland annat framsynt tänkande och systematiska förhands- och efterhandsutvärderingar, särskilt för att bedöma de långsiktiga socioekonomiska verkningarna av finansiering av forskning och innovation. Medlemsstaterna bör fortlöpande övervaka verkningarna och se över sin politik i ett europeiskt och internationellt sammanhang. Ruta 1. Många medlemsstater omarbetar sina nationella FoI-strategier på grundval av ett brett innovationskoncept som omfattar utbildning, forskning och innovation. Tyskland har lagt fram en heltäckande innovationsinriktad strategi (”En högteknologisk strategi för Tyskland”), som bygger på en långsiktig analys med inriktning på nya tekniker som är kopplade till aktuella samhällsutmaningar, utökat samarbete mellan vetenskapen och industrin och förbättrade ramvillkor för innovativa företag. Efter en uppdatering 2010 planerar Tyskland nu att stärka strategin och dess övergripande och gemensamma innovationspolitiska inriktning. Flera medlemsstater bedömer FoI-utgifternas kostnadseffektivitet som ett led i bredare översyner av de offentliga utgifterna. Nederländerna har t.ex. inrättat ett omfattande system för övervakning av politiken för granskning av utvalda politikområden, inklusive forskning och innovation, för att kartlägga möjligheter till framtida besparingar och skapa mer valuta för pengarna. Systemet bygger på förhands- och efterhandsutvärderingar. Utvärderingarna genomförs gemensamt av finansministeriet, vetenskapsministeriet, ekonomiministeriet och oberoende organisationer. Det får offentligt stöd för politiskt relevant forskning och insikter på grundval av insamlade bevis. Estland har fört en långsiktig strategi för kontinuerliga ökningar av sina FoU-investeringar, och har höjt den ursprungliga utgiftsnivån 2000 med över tio gånger. Landet har en heltäckande strategi som samlar alla tillgängliga EU-resurser för utveckling. II Förbättra kvaliteten på program, resursinriktningen och finansieringsmekanismerna Stora belopp av offentlig FoI-finansiering förvaltas via program, vars mål traditionellt har fastställts efter vetenskapsgrenar, teknikområden eller industrisektorer. Precis som i Horisont 2020 bör medlemsstaterna överväga att bredda inriktningen för sina program till att omfatta viktiga samhällsutmaningar, eftersom det finns en betydande tillväxtpotential i att omvandla dessa utmaningar till morgondagens affärsmöjligheter, samtidigt som medborgarnas farhågor lugnas. Bättre samordning av prioriteringar mellan medlemsstaterna genom gemensam programplanering av nationella forsknings- och innovationsagendor bidrar till att öka effekten av offentliga investeringar inom ett visst FoI-område.[22] Precis som för det europeiska forskningsområdet kan kvaliteten på de offentliga utgifter som tilldelas via program ökas genom att medlen fördelas genom ett konkurrensutsatt förfarande, genom öppna meddelanden om ansökningsomgångar enligt kompetensnivå, till exempel på grundval av internationella inbördes utvärderingar, och genom att institutionell finansiering anslås enligt dokumenterade resultat. Öppen konkurrens bör även tillämpas på program som är inriktade på särskilda ekonomiska och/eller sociala mål, med tydliga förväntade effekter och ett stabilt utvärderingssystem för att bedöma förslagen utifrån dessa effekter med hjälp av oberoende sakkunskap. Med mer fokuserade och anpassade strategier (”smart specialisering”) bör övervakningen av verkliga resultat och effekter av projekt som får stöd ge exakta och jämförbara uppgifter om kvaliteten och effektiviteten av finansiering via FoI-program. FoI-programmen måste vara relevanta och tillgängliga för företagen. Här krävs bland annat minskade administrativa bördor för deltagande, kortare tider till beviljande och övervakning av företagens engagemang. Det är även viktigt att ta återkopplingen från deltagarna på allvar. Spetsforskningens grundläggande roll när det gäller att höja kunskapsnivån och stimulera banbrytande tekniska innovationer bör beaktas genom att bygga på framgångsrika initiativ på EU-nivå, exempelvis Europeiska forskningsrådet. Ruta 2. Många medlemsstater ökar konkurrensen i tilldelningen av offentliga FoI-medel. Till följd av lagen om forskning och innovation 2008 införde Sverige konkurrensutsatt fördelning av en viss del av den grundläggande finansieringen till universitet. Inledningsvis rörde det sig om 10 %, som därefter höjdes till 20 %. Tilldelningen baserades på resultat gällande vetenskapliga publikationer och förmågan att locka till sig extern finansiering. Polen införde reformer 2011 för att öka andelen offentlig finansiering som anslås till forskning och innovation genom konkurrensutsatta ansökningsomgångar som utvärderades av oberoende och internationella experter. Från 2013 införde Kroatien en ny modell för offentlig finansiering av grundläggande forskning. Modellen bygger på treåriga resultatbaserade institutionella kontrakt. Grekland har nyligen infört ett konkurrensutsatt förfarande för att besluta om ett begränsat antal nationella forskningsinfrastrukturprojekt. Stiftelsen Science Foundation Ireland har infört inbördes utvärderingar av ekonomiska och samhällsmässiga verkningar av bidragsansökningar, som kompletterar de vetenskapliga inbördes utvärderingarna. Ett antal finansieringsorgan börjar nu strikt övervaka och utvärdera effekterna av sina program. Övervakningssystemet hos Tekes, Finlands innovationsmyndighet, visar att för varje euro som investeras via Tekes ökar företagen sina FoU-utgifter med 2 euro. De små och medelstora företag som får stöd via Tekes har en omsättning som är 20 % högre än jämförbara små och medelstora företag, medan personalökningen är 17 % större. III Optimera kvaliteten på offentliga institutioner som bedriver forskning och innovation I alla medlemsstater tillhandahålls en stor andel av den offentliga FoI-finansieringen i form av institutionell finansiering till universitet, tekniska högskolor och andra offentliga forsknings- och teknikorganisationer. Entreprenörsandan bör främjas hos dessa institutioner, och de bör söka nya möjligheter och partnerskap, även utanför Europa. Målet är att förbättra kunskapsöverföringen till den privata sektorn och omfördela resurserna till de verksamheter som har störst inverkan. Dessa institutioner behöver därför vara tillräckligt självständiga och flexibla samtidigt som de är redovisningsskyldiga. Som ett led i redovisningsskyldigheten bör de omfattas av regelbundna och oberoende utvärderingar och kvalitetsbedömningar. Institutioner måste också kunna locka till sig de bästa forskarna för att arbeta hos dem. Såsom har konstaterats inom ramen för det europeiska forskningsområdet saknas dock förfaranden för öppen, transparent och meritbaserad rekrytering i vissa länder, vilket försämrar högskolornas resultat och gör att de mest framstående forskarna ser dessa institutioner som mindre attraktiva karriär- och utvecklingsmässigt sett. Ruta 3. Flera medlemsstater, bland annat Österrike, Polen och Italien, har infört nationella föreskrifter om att lediga tjänster vid universitet och andra offentliga forskningsorganisationer måste offentliggöras internationellt, till exempel via den europeiska forskarportalen ”Euraxess”. Nya partnerskap med deltagande av FoI-institutioner stimulerar den ekonomiska utvecklingen på regional nivå. Ett partnerskap mellan Tyskland, Frankrike, Belgien och Luxemburg där sex universitet deltar möjliggör ökad specialisering, utbyte av kurser och förbättrad kunskapsöverföring till företag. I april 2014 tillkännagav den brittiska regeringen initiativet Greater Cambridge City Deal, värt 1 miljard brittiska pund, i samarbete med Cambridges universitet. Investeringarna syftar till att få regionens teknikkluster att växa. Klustret sysselsätter redan över 54 000 personer i mer än 1 500 teknikbaserade företag och genererar en årsintäkt på över 12 miljarder pund. ”Vanguard”-initiativet samlar 18 EU-regioner (Asturien, Baden-Württemberg, Baskien, Flandern, Katalonien, Lombardiet, Małopolska, Nordrhein-Westfalen, Norte, Oberösterreich, Pays de la Loire, Rhône‑Alpes, Skottland, Skåne, Śląsk, Tammerfors, Vallonien och Zuid-Nederland) för att gemensamt genomföra strategier för smart specialisering och mobilisering av offentliga och privata resurser för forskning och innovation kring klusterinitiativ för ny och framväxande teknik. 2.3 Kommissionens stöd till reformer i medlemsstaterna För att bistå medlemsstaterna i genomförandet av FoI-reformer som bygger på de prioriterade områden som anges i avsnitt 2.2 i detta meddelande, kommer kommissionen att se över befintliga instrument för att bedöma kvaliteten och effektiviteten hos FoI-reformer och inleda diskussioner med medlemsstaterna om tillämpningen av prioriterade reformer på forsknings- och innovationsområdet. Kommissionen kommer även att bedöma behovet av en integrerad och evidensbaserad utvärderingsmetod för att bedöma kvaliteten på medlemsstaternas politik för forskning och innovation. I detta sammanhang kommer kommissionen att utnyttja relevanta erfarenheter från det självutvärderingsverktyg som ingår i innovationsunionen och från sin analys av framstegen med det europeiska forskningsområdet. Kommissionen kommer även att använda relevanta indikatorer, bland annat sin resultattavla för innovationsunnionen och sin indikator för innovationsresultat.[23] Den kommer att tillhandahålla uppgifter i världsklass, analyser och insamlade uppgifter om forsknings- och innovationspolitik och resultat på EU-nivå och nationell nivå.[24] Dessutom kommer den att använda enheten för politiskt stöd i Horisont 2020, inklusive tekniskt stöd, inbördes utvärderingar och ömsesidigt lärande. I detta sammanhang kommer kommissionen även att främja ytterligare forskning för att tillhandahålla en bättre vetenskaplig grund för politiska beslut om forskning och innovation, till exempel genom att använda stordata-strategier och genom att förbättra det sätt på vilket de långsiktiga positiva effekterna av forskning och innovation beaktas i vissa makroekonomiska modeller som används till stöd för beslutsprocessen.[25] Kommissionen kommer dessutom att underlätta erfarenhetsutbyten om utformning och genomförande av indirekta åtgärder, till exempel utgiftsbaserade skatteincitament för forskning och innovation. Målet med dessa åtgärder är att garantera kostnadseffektivitet, undvika oönskade gränsöverskridande effekter och undersöka om unga och snabbväxande företag, som står för en oproportionerligt stor andel av de nya arbetstillfällena inom denna sektor, kan dra fördel av åtgärderna. 3. Stärka innovationsekosystemet Framgångsrik innovation är inte bara beroende av kvaliteten på den offentliga politiken, utan även av innovationsvänliga ramvillkor. Under de senaste åren har kommissionen gjort en samlad insats för att minska fragmenteringen av den inre marknaden och återupprätta förtroendet för ekonomin. Den har vidtagit åtgärder för en effektivt fungerande inre marknad[26], slutföra bankunionen[27], underlätta och sprida tillgången till finansiering[28] och för att rationalisera lagstiftningen och minska regelbördan[29]. Kommissionen har gjort ett fast åtagande om att främja den långsiktiga finansieringen av EU:s ekonomi.[30] Kommissionen har också främjat effektiv användning av offentlig upphandling och instrument på efterfrågesidan, arbetat med att minska hindren för samarbete mellan forskare och företag, främjat forskares rörlighet och verkat för införandet av ett gynnsamt och ändamålsenligt system för immateriella rättigheter. De omarbetade riktlinjerna för statligt stöd hjälper medlemsstaterna att rikta statligt stöd mot forskning och innovation, till exempel genom den nya allmänna gruppundantagsförordningen. Andra åtgärder i detta sammanhang är en höjning av anmälningsgränserna och breddade stödkategorier, t.ex. för att stödja anläggande och modernisering av forskningsinfrastruktur och möjliggöra närmare marknadsstöd. De omarbetade riktlinjerna för statligt stöd till riskfinansiering möjliggör dessutom ökad flexibilitet för att stödja riskkapital och andra finansiella instrument för innovativa företag och hjälpa dem att komma igenom de mest kritiska stadierna av sin livscykel. Till följd av de omarbetade riktlinjerna införs samtidigt nya krav på utvärdering av den ekonomiska inverkan av stora stödordningar. Syftet med de nya reglerna är att möjliggöra effektivare åtgärder med tydliga stimulanseffekter.[31] Ändå visar den åtföljande lägesrapporten för innovationsunionen att det finns ett antal områden som kräver ytterligare insatser: – Den inre marknaden är en viktig tillgång som kan locka investeringar i innovation till Europa. Den inre marknaden är dock fortfarande fragmenterad och ineffektiv, vilket verkar hämmande på företagens investeringar i forskning och innovation. Detta drabbar särskilt högteknologiska områden som IKT, inklusive digitala nätverk, innehåll och tjänster samt hälsovårdsområdet. Däremot är Europa världsledande inom forskning och teknik och stöds där av en väl utvecklad inre marknad, som dock måste hålla jämna steg med den snabba innovationen eftersom transportsektorn ökar energieffektiviteten, förbättrar säkerheten och tar itu med överbelastningsproblemen. För omfattande innovationer måste dock ramarna för den inre marknaden utvecklas först om sådana innovationer ska bli möjliga att använda i bred skala.[32] Ett fullständigt genomförande av den inre marknaden för tjänster, som utgör 60 % av EU:s ekonomi, skulle inverka starkt på innovationen, särskilt icke‑teknisk innovation, till exempel utveckling av nya affärsmodeller och ändrad utformning av tjänster. Dessutom måste regelverken bidra till att främja kommersiell användning av ny kunskap och underlätta inträdet för nya företag. – Den offentliga sektorn är en viktig ekonomisk aktör och måste bli mer företagsam så att den kan dra nytta av innovation för att öka produktiviteten, effektiviteten och kvaliteten på de offentliga tjänsterna och skapa en efterfrågan på innovation inom den privata sektorn.[33] Ömsesidigt lärande är särskilt relevant i detta sammanhang. Offentlig upphandling, som står för omkring en femtedel av unionens BNP, kan tillhandahålla marknader som efterfrågar innovativa lösningar. Detta kräver en samordnad insats bland de upphandlande myndigheterna för att undvika en splittring av efterfrågan. Övergången till öppen information har stor potential att förbättra de offentliga tjänsterna, skapa möjligheter för nya produkter och tjänster och öka redovisningsskyldigheten och insynen inom den offentliga förvaltningen. För att kvaliteten på offentliga tjänster och offentlig finansiering ska kunna förbättras krävs dock en tillförlitlig evidensbas för budgetmässiga och politiska beslut enligt principen om smart lagstiftning. Användarorienterade pilotåtgärder, smart användning av IKT och öppnandet av offentliga digitala tjänster kommer att göra det möjligt för den offentliga sektorn att effektivt utveckla och erbjuda nya tjänster. – Den europeiska ekonomins omvandling mot hållbar konkurrenskraft kräver mänskliga resurser med lämpliga kvalifikationer och långt fler forskare med affärs‑ och entreprenörskompetens. Det krävs även spetsforskning för att höja kunskapsnivån, och spetsforskning kan dessutom spela en aktiv roll för att stimulera banbrytande innovationer. Utbildningssystemen måste tillhandahålla omfattande innovationsfärdigheter (idéskapande, problemlösning, kritiskt tänkande, interkulturell kommunikation etc.) så att arbetstagare och institutioner[34] kan anpassa sig till nya förhållanden. Den digitala tekniken har medfört många nya möjligheter att få tillgång till utbildning[35], men här krävs storskaliga innovationer inom de nationella utbildningssystemen, till exempel för att främja öppet och digitalt lärande och undervisningsmetoder. – Europas medborgare måste inse att forskning och innovation bidrar till att förbättra deras livskvalitet och bemöter deras farhågor, vilket till exempel kan åstadkommas genom att man låter allmänheten delta i fastställandet av prioriteringar.[36] Politiken för forskning och innovation måste ha som mål att stimulera människor till innovation och ge dem möjlighet att delta som medskapare och avancerade kunder, främja social innovation och socialt företagande och ge innovativa företag möjlighet att prova och lansera lösningar i miljöer ur verkliga livet. 4. Slutsatser Följande faktorer är centrala för att fullständigt fånga upp potentialen hos forskning och innovation som källa till förnyad tillväxt: – I linje med begreppet tillväxtvänlig budgetkonsolidering bör medlemsstaterna bibehålla tillväxtfrämjande utgifter, särskilt för forskning och innovation. – Investeringarna bör därför kombineras med reformer för att öka kvaliteten, effektiviteten och verkningarna av offentliga FoI-utgifter, bland annat genom att öka företagens investeringar i FoI. – I detta sammanhang bör medlemsstaterna inrikta sig på tre huvudområden för reformer, nämligen kvaliteten på den strategiska utvecklingen och beslutsprocessen, programmens kvalitet med inriktning på resurser och finansieringsmekanismer, och kvaliteten på institutioner som arbetar med forskning och innovation. – För att hjälpa medlemsstaterna att framgångsrikt genomföra sina FoI-reformer kommer kommissionen att utnyttja erfarenheterna från flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen och det europeiska forskningsområdet. Den kommer dessutom att fullständigt utnyttja forsknings- och innovationsobservatoriet och enheten för politiskt stöd inom ramen för Horisont 2020, med målet att stödja en integrerad och evidensbaserad strategi för politiska och budgetmässiga beslut. – En annan viktig prioritering är att stärka det bredare innovationsekosystemet och skapa lämpliga ramvillkor för att stimulera EU-företagens innovationskapacitet. Viktiga framsteg har gjorts sedan verksamheten inleddes inom ramen för innovationsunionen, men ytterligare insatser behövs för att fördjupa den inre marknaden, underlätta och bredda tillgången till finansiering, stärka innovationskraften hos den offentliga sektorn, skapa stabila arbetstillfällen inom kunskapsintensiv verksamhet, utveckla en bas för mänskliga resurser som är utrustade med innovationsförmåga, främja spetsforskning, arbeta med den externa dimensionen av FoI-politiken och förankra forskning och innovation i samhället. Framstegen med innovationsunionen kommer att granskas i samband med översynen av Europa 2020-strategin. Kommissionen uppmanar rådet att inleda diskussioner om ökad kvalitet på investeringar i forskning och innovation i linje med detta meddelande, som ett led i den bredare diskussionen inom rådet om förbättrad kvalitet på offentliga finanser och genomförandet av strukturreformer. Dessutom uppmanar kommissionen rådet att diskutera utmaningarna för den framtida politiken för forskning och innovation. [1] Innovationsunionen, konkurrensrapport 2013, SWD(2013) 505. [2] COM(2014) 14. [3] BNP-tillväxten i OECD-länderna under perioden 1985–2009 berodde till stor del på tillväxt i kapital och multifaktorproduktivitet, den senare till följd av resultaten från forsknings- och innovationssystem. Se OECD (2011), Productivity and growth accounting. [4] Conte (2014), Efficiency of R&D Spending at national and regional level, Gemensamma forskningscentrumet, Europeiska kommissionen, kommande. Ciriaci, D., Moncada Paternò Castello, P., och Voigt, P. (2013), Innovation and job creation: a sustainable relation?, Institutet för framtidsstudier, Working Papers on Corporate R&D and Innovation, serie nr 01/2013, Europeiska kommissionen. [5] COM(2013) 800 final. [6] Utgifter för forskning och utveckling (FoU) används för statistiska syften i detta meddelande. Detta täcker inte bredare innovation, som inte omfattas av definitionen av FoU. [7] Exempelvis tillgång till finansiering, lämpliga personalstrategier, fullständigt genomförande av den inre marknaden för tjänster och stöd till utveckling av framtidens möjliggörande teknik, inklusive främjande av en digital ekonomi. [8] COM(2014)014 [9] Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS 2010) kommer att uppdateras i september 2014. [10] COM(2014) 130 final/2. [11] I detta avseende har en viktig utveckling under de senaste åren varit att komplettera direkta offentliga investeringar i forskning och innovation med indirekta åtgärder, som skatteincitament för forskning och utveckling. [12] Europeiska kommissionen (2012), The Quality of Public Expenditures in the EU, Occasional Paper (GD Ekonomi och finans) nr 125. [13] KOM(2010) 546; COM(2012) 392. [14] I Conte (2014), Efficiency of R&D Spending at national and regional level, teknisk rapport, Gemensamma forskningscentrumet, Europeiska kommissionen, ges en heltäckande analys av alternativen och metoderna för poängberäkningen för att mäta effektiviteten hos FoU-system. Effektivitetspoängen i bild 3 har beräknats med hjälp av en statistisk teknik (stokastisk frontanalys), som beräknar ett gränsvärde för effektivitet med total FoU-frekvens som insatsmått och patent per capita som resultatmått under perioden 2005–2011. Det bör påpekas att variationerna i de relativa måtten för FoU och patentresultat är större mellan sektorer än mellan länder (Meliciani, 2000), och att utgifterna också varierar starkt mellan olika tillverkningssektorer (Danguy m.fl., 2013). Effektivitetspoäng för patent påverkas följaktligen i stor utsträckning av specialiseringsprofilerna för FoU för varje land. Andra resultatindikatorer kan också användas för ungefärliga effektivitetsmätningar, särskilt vetenskapliga publikationer och citat. Även sammansatta indikatorer kan användas för detta ändamål. [15] Det finns belägg för att samarbetet mellan den offentliga sektorn och näringslivet påverkas positivt av intensiteten när det gäller de offentliga FoU-utgifterna. Uppgifter från 2011 visar att sambandet mellan omfattningen av privat finansiering av offentlig FoU och offentlig FoU-intensitet är statistiskt signifikant. [16] Det finns även ihållande skillnader i medlemsstaternas övergripande innovationsresultat, vilket framgår av innovationsunionens resultattavla, i innovationsresultat som bekräftats av kommissionens indikator för innovationsresultat och i den övergripande kvaliteten på styret, vilket framgår av kommissionens sjätte sammanhållningsrapport. [17] I denna bild visas medlemsstaternas effektivitetsnivåer genom förhållandet mellan patent per capita och total omfattning av FoU. Se Conte (2014). [18] State of the Innovation Union, Taking Stock 2010–2014, arbetsdokument från kommissionens avdelningar. [19] COM(2014) 130. [20] Enligt rekommendationen i rådets direktiv 2011/85/EU om krav på medlemsstaternas budgetramverk. I direktivet betonas bland annat egenskaperna hos och fördelarna med trovärdiga medelfristiga budgetramar (MTBF). [21] Exempelvis stordata, öppen innovation och Science 2.0. Nya insikter om globaliseringens och innovationens effekt på sysselsättningsskapande och ojämlikhet eller innovationens roll i främjandet av tillväxt för alla bör också övervägas. Science 2.0 beskriver pågående förändringar i forskningsmetoder och hur vetenskapen är uppbyggd. Science 2.0 möjliggörs genom digitala tekniker och drivs av globaliseringen av det vetenskapliga samfundet. Initiativet utlovar bättre valuta för pengarna tack vare ökad insyn och öppenhet samt ökat nätverksarbete och samarbete men medför även risker, bland annat för bedrägeri och för den vetenskapliga integriteten. [22] SET-planen, den strategiska planen för energiteknik (COM(2013) 253), är ett exempel på hur en gemensam integrerad färdplan med prioriteringar på EU-nivå bidrar till att förbättra samordningen av industriella investeringar och medlemsstaternas och EU:s program. [23] COM(2013) 624 final. [24] Som ett led i verksamheterna vid kommissionens observationsorgan för forskning och innovation. [25] Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences publicerade nyligen rapporten Public knowledge investments and the value of science. I rapporten förklarar akademin att Nederländerna visserligen har en lång tradition av att använda makroekonomiska modeller för att undersöka effekterna av offentlig politik och statsbudgetar, men att modellerna inte avspeglar de långsiktiga vinsterna av offentliga investeringar i forskning och innovation på ett tillräckligt tydligt sätt. [26] KOM(2011) 206, COM(2012) 573. [27] Den 20 mars 2014 nådde Europaparlamentet och rådet en överenskommelse om förslaget till gemensam rekonstruktionsmekanism (SRM) för bankunionen. Mekanismen kompletterar den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM). När den är i full drift i slutet av 2014 kommer Europeiska centralbanken (ECB) att direkt övervaka banker i euroområdet och i andra medlemsstater som beslutar att delta i bankunionen. [28] Kommissionen stöder företag under innovationslivscykeln. Förutom riskkapital stöder den finansiering via företagsänglar, tekniköverföringsföretag eller mer traditionella banklån. [29] COM(2012) 746, COM(2013) 685. [30] COM(2014) 168. [31] Se EUT C 19, 11.1.2014, s. 4. [32] Till exempel nya marknader för avancerade biobränslen, avfall och återvinning, förnybar energi och miljötekniker, där EU har innovationsstyrka. [33] Det finns också stöd för att regeringen kan spela en roll när det gäller att främja investeringar i FoI när det handlar om marknadsmisslyckanden, däribland teknisk osäkerhet, odelbarheter och stordriftsfördelar samt spridningseffekter i form av kunskap. [34] Inom ramen för samarbetet med OECD har kommissionen utvecklat initiativet ”HEInnovate”, ett självbedömningsverktyg för att hjälpa högskolor att bli mer företagsamma. [35] COM(2012) 173 final. Att skapa förutsättningar för en återhämtning med ökad sysselsättning. [36] Inom ramen för ”Voices”-projektet (www.voicesforinnovation.eu) fick medborgarna till exempel möjlighet att lämna synpunkter på forskningsprojekt på temat avfall som resurs, som skulle finansieras via Horisont 2020.