KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT - Lägesrapport om åtgärder för att förbättra Europeiska gemenskapens utvecklingssamarbete efter rådets (biståndsfrågor) slutsatser

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT - Lägesrapport om åtgärder för att förbättra Europeiska gemenskapens utvecklingssamarbete efter rådets (biståndsfrågor) slutsatser

1. Inledning

1.1. Bakgrund

Rådet fattade i juni 1995 ett beslut om att vidta en utvärdering av allt EG-utvecklingsbistånd. Denna process skulle ha tre faser:

* En inventering av EG-biståndet, som avslutades och delades ut 1997, samt uppdaterades 1999.

* Särskilda utvärderingar baserade på arbetet ute på fältet och det administrativa arbetet för de fyra huvudområdena inom gemenskapens utvecklingssamarbete: Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS), Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika (ALA) och humanitärt bistånd.

* En övergripande sammanfattning av det ovanstående, med allmänna slutsatser.

De två första utvärderingarna, om samarbetet med AVS-länderna och Medelhavsländerna, färdigställdes i oktober 1998 och diskuterades kortfattat vid mötet i rådet (biståndsfrågor) i november 1998, där det beslutades att samtliga utvärderingar skulle gås igenom närmare i maj 1999. ALA-rapporten avslutades i början av 1999. Rapporten om humanitärt bistånd och den slutliga, övergripande sammanfattningen färdigställdes i maj 1999.

Vid sitt möte i maj 1999 diskuterade rådet (biståndsfrågor) resultatet av utvärderingarna och enades om ett antal slutsatser. Kommissionen ombads underrätta kommande rådsmöten om vilka åtgärder den tänkte vidta med avseende på rekommendationerna i utvärderingarna. Kommissionen överlämnar därför denna lägesrapport till rådet för kännedom.

Detta dokument kommer i en tid av förändringar inom kommissionen och dess avdelningar. Den 1 mars 2000 offentliggjorde kommissionen en vitbok [1] med sina förslag till administrativa reformer. Dessa förslag omfattar flera av de områden som berörs i utvärderingarna, t.ex. rekrytering, utbildning och incitament. Kommissionen har vidare också granskat avdelningarna för yttre förbindelser i syfte att göra en grundläggande omstrukturering som kommer att avhjälpa de nuvarande missförhållandena, t.ex. den konstgjorda uppdelningen av utvecklingssamarbetets cykel. Dessutom har de slutliga versionerna av rådets förordningar om samarbetet med Medelhavsområdet och Sydafrika ännu inte antagits. Mot bakgrund av allt detta har det beslutats att kommissionen skall lägga fram ett arbetsdokument för att informera rådet om det nuvarande läget. En mer detaljerad åtgärdsplan, som omfattar ett större antal biståndsåtgärder, kommer att överlämnas i samband med meddelandet om en övergripande policyförklaring om biståndspolitiken, som skall läggas fram inför rådet.

[1] KOM(2000) 200 slutlig

1.2. Lägesrapportens struktur

Lägesrapporten utgår från strukturen i de slutsatser som rådet antog den 21 maj 1999, där rekommendationerna i samtliga utvärderingsrapporter samlades under ett antal rubriker över ämnesområden som är gemensamma för alla program och geografiska områden.

I tabellen i bilagan sammanfattas de åtgärder som beskrivs i denna lägesrapport som ett underlag för framtida uppdateringar. Det fastställs vilken institution som deltar i varje initiativ och tidsplanen för detta.

I denna lägesrapport beskrivs åtgärder som för närvarande planeras eller genomförs av kommissionen på medellång sikt. Vissa områden som har fastställts vara viktiga av utvärderarna och i rådets slutsatser tas inte upp, t.ex. utvecklingen av resultat- och behovskriterier för andra länder än AVS-länder och större flexibilitet i budgeteringen. Detta bör emellertid inte tolkas som att kommissionen inte har för avsikt att vidta åtgärder inom detta område i framtiden.

2. Närmare information i lägesrapporten

2.1. Att fastställa en övergripande policyförklaring om utvecklingsbiståndet

I flera av de särskilda utvärderingarna, liksom i den övergripande sammanfattningen, identifierades bristen på en tydlig policyförklaring om Europeiska gemenskapens biståndspolitik som en orsak till minskad genomslagskraft och effektivitet. Med olika instrument för utvecklingssamarbete i olika geografiska områden och rådsresolutioner som omfattar en lång rad olika områden kan gemenskapens biståndspolitik ibland förefalla inkonsekvent och motsägelsefull. De många olika prioriteringarna gör det också svårt att fokusera såväl ekonomiska som mänskliga resurser.

Kommissionen har gjort ett utkast till en övergripande policyförklaring om biståndspolitiken, med en genomgång av målen för Europeiska gemenskapens utvecklingssamarbete i olika geografiska områden och förslag till hur utvecklingsbiståndet bäst kan organiseras för att uppnå dessa mål. Denna policyförklaring kan också tjäna som ett värdefullt underlag för samordning och komplementaritet när det gäller medlemsstaternas bistånd och Europeiska gemenskapens bistånd.

När policyförklaringen väl har antagits kan man överväga det bästa sättet att inrätta ett system för årlig rapportering. Utan en sådan övergripande struktur skulle rapporterna inte ingå i ett sammanhang eller uppfylla sitt syfte att ge tydlig och riktad information om gemenskapens biståndspolitik.

Det föreslås att ett meddelande med den övergripande policyförklaringen skall läggas fram för rådet i april 2000 för att diskuteras vid rådets (biståndsfrågor) möte i maj 2000.

2.2. Att tillämpa policyförklaringen

När den övergripande policyförklaringen väl har antagits måste man undersöka hur den kan tillämpas på effektivaste sätt. Kommissionen har redan före antagandet av den övergripande policyförklaringen identifierat flera viktiga områden där förbättringar av dess förvaltning av gemenskapens bistånd kan göras.

2.2.1. Förbättra insynen i befintliga mekanismer för anslagstilldelning

När det gäller biståndet till AVS-länderna kom utvärderingsrapporten vid en lämplig tidpunkt, eftersom den offentliggjordes under utarbetandet av den konvention som skulle ersätta de Lomékonventioner som har styrt biståndet till AVS-länderna sedan 1975. Ett nytt system för programplanering och granskning av ekonomiska anslag är viktigt för det nya partnerskapsavtalet med AVS-länderna. Enligt detta nya system anslås medel utifrån olika kriterier, där bl.a. behov är viktigt men även resultat, dvs. om biståndet når fram och dess effekter för målgrupperna. En översyn av de finansiella protokollen kommer att äga rum efter halva löptiden och de ekonomiska anslagen därmed kunna justeras beroende på vilka framsteg som har uppnåtts inom ett särskilt land eller en särskild sektor.

De metoder som används för att fastställa anslagen till länder som ingår i biståndsprogrammet för Medelhavsområdet presenterades för Ständiga representanternas kommitté 1997 och det allmänna tillvägagångssättet är fortfarande detsamma. För samarbetet med ALA-regionen, och till skillnad från samarbetet med AVS-länderna och Medelhavsområdet, hämtas resursanslagen från den budget som antas årligen av Europeiska gemenskapen. Anslagsprioriteringarna på medellång sikt fastställs emellertid på grundval av strategidokumenten avseende enskilda länder (som kommissionen regelbundet överlämnar till medlemsstaterna) och beslut som fattas gemensamt av gemenskapen och mottagarländerna vid möten i gemensamma kommittéer och mellan högre tjänstemän (i vilka även medlemsstaterna deltar).

2.2.2. Förstärka och förenkla befintliga mekanismer för samarbete

I den konvention som har ersatt Lomékonventionen förutses ett förhållande mellan Europeiska gemenskapen och mottagarstaterna som i hög grad är ett partnerskap. Konventionen innehåller nya mekanismer för samarbete.

Detta synsätt kommer även att genomsyra den nya förordningen om utvecklingssamarbetet med Sydafrika, som skall antas under 2000. Det tillämpas också i samband med revideringar av andra utvecklingsrelaterade instrument, t.ex. Tacis- och Meda-programmen.

I samband med att avdelningarna för yttre förbindelser reformeras kommer mottagarlandets roll i planeringen och genomförandet av utvecklingsbistånd att omprövas och utökas.

2.2.3. Finna nya sätt att samarbeta med det civila samhället

Denna partnerskapsprincip omfattar även icke-statliga organisationer och andra organ i mottagarländernas civila samhällen. I det nya partnerskapsavtalet mellan AVS-staterna och EG kommer sådana organisationers deltagande i utformningen och genomförandet av utvecklingsprogram att formaliseras. Utvecklingssamarbetet med Sydafrika har sedan starten 1995 byggt på ett nära samarbete med icke-statliga organisationer och dessa erfarenheter kan utnyttjas för att förbättra samarbetet i andra regioner.

De senaste årens tonvikt på ekonomiskt samarbete i både ALA- och MEDA-programmen fortsätter att göra det lättare för det civila samhället i både Europa och samarbetsländerna att delta i gemenskapens utvecklingssamarbete. Det civila samhället har dessutom ofta möjlighet att delta i den politiska, ekonomiska och sociala dialogen med våra samarbetspartner. Några aktuella exempel är näringslivsforumet för Europa-Mercosur och det kommande ASEM-toppmötet för det civila samhället i Lissabon.

2.2.4. Standardstruktur för strategidokument för enskilda länder

Framsteg görs när det gäller att fastställa gemensamma inslag i strategidokumenten för enskilda länder i samband med gemenskapens utvecklingssamarbete, som även skall ingå i medlemsstaternas strategidokument. Ett möte hölls med medlemsstaterna i Berlin i december 1999 för att samla erfarenheterna av strategidokument. Kommissionen lade fram sina idéer om "en standardstruktur" och gensvaret från medlemsstaterna var positivt. Efter interna diskussioner och samråd håller ett mer formellt kommissionsförslag på att utarbetas som kommer att diskuteras vid ett andra expertmöte i mars/april 2000.

Det arbete som redan har gjorts i detta sammanhang har bidragit till kommissionens nuvarande praxis när det gäller strategidokument för enskilda länder.

2.2.5. Antagande av sektorsstrategier

I den övergripande policyförklaringen skall behovet av att Europeiska gemenskapen riktar in biståndet på ett mindre antal sektorer för att utnyttja biståndsresurserna på bästa sätt granskas.

Kommissionen har regelbundna möten med experter från medlemsstaterna om en rad olika frågor, t.ex. HIV/AIDS-politiken, landsbygds- och stadsutveckling, energi, transport, hälsa och utbildning, i syfte att samordna och harmonisera sektorsstrategier eller policydokument för olika sektorer.

Det finns redan ett antal riktlinjer för sektorsprojekt och sektorsprogram som har utvecklats för att hjälpa projektansvariga att utforma program, vilka säkerställer ett sammanhållet synsätt när det gäller projekt inom en viss sektor oavsett mottagarland. Sådana riktlinjer har ännu så länge utvecklats för tropiskt skogsbruk, mikrofinansiering, transport och vatten och håller på att utarbetas för landsbygdsutveckling, jordbruk och jordbruksindustri, boskap, djurs hälsa och akvatiska resurser. När det gäller förnybar energi pågår diskussioner på grundval av ett diskussionsdokument från kommissionen. Beslut om eventuella ytterligare sektorer kan komma att fattas efter antagandet av den övergripande policyförklaringen.

För att förbättra samordningen mellan givarländerna, effekterna och en övergripande sammanhållning när det gäller utvecklingsbiståndet håller kommissionen dessutom på att färdigställa riktlinjer för stöd till sektorsomfattande strategier och program i syfte att gradvis utvidga denna metod.

Kommissionen har också upprättat åtgärdsplaner avseende vägledande principer som skall gälla alla sektorer, t.ex. fattigdomslindring och könsfrågor, genom vilka man försöker hantera dessa viktiga frågor på ett enhetligt sätt i alla utvecklingsländer. En strategi har utvecklats för att koppla en trygg livsmedelsförsörjning till fattigdomsminskning och liknande policydokument håller på att utarbetas för hälsa och utbildning.

2.2.6. Minska antalet instrument och budgetposter

För att den övergripande policyförklaringen skall kunna tillämpas krävs att instrumenten för en del av kommissionens utvecklingssamarbete förenklas. I ALA-förordningen föreskrivs två allmänna instrument: finansiellt och tekniskt bistånd samt ekonomiskt samarbete. Meda-programmet har alltid varit ett enda budgetinstrument. Dessa instrument är därför lätthanterliga i sin nuvarande form och kommissionen planerar inte att föreslå några ändringar.

Raden av Lomékonventioner har däremot gett upphov till ett stort antal finansiella instrument för att hjälpa AVS-länderna i deras utveckling. Det nya partnerskapsavtalet kommer att vara inriktat på tre typer av ekonomiskt stöd: långsiktigt gåvobistånd, som kommer att innefatta strukturanpassningsstöd, regionalt samarbete och integration, samt en investeringsordning.

En minskning av antalet relativt små budgetposter som förvaltas av kommissionen när det gäller samtliga utvecklingsländer är en prioriterad åtgärd för kommissionen. För att uppnå en rationell och effektiv förvaltning måste antalet budgetposter minskas kraftigt från de nuvarande 70. Kommissionen har haft möten med ledamöter i Europaparlamentet för att diskutera en ytterligare rationalisering och det har i princip beslutats att dessa åtgärder skall genomföras i det preliminära budgetförslaget för 2001.

2.3. Samordning och komplementaritet

Samordningen och komplementariteten mellan Europeiska gemenskapens utvecklingssamarbete och medlemsstaternas utvecklingssamarbete är en prioriterad fråga för kommissionen. I enlighet med riktlinjerna "för stärkt operativ samordning mellan gemenskapen och medlemsstaterna inom området för utvecklingssamarbete", som antogs av rådet i mars 1998, lade kommissionen fram en rapport till rådet den 1 mars 2000 om de åtgärder som har vidtagits och de framsteg som har uppnåtts inom detta område i alla geografiska områden. Sedan rådet antog en resolution om komplementaritet i maj 1999 har kommissionen gjort framsteg i sitt arbete med strategidokumenten för enskilda länder, vilket beskrivs i 2.2.4.

2.4. Att harmonisera och förenkla den organisatoriska ramen

Ett stort antal rekommendationer i varje rapport handlade om hur den organisatoriska ramen för utvecklingsbiståndet kan förbättras.

2.4.1. Organisationen av kommissionens avdelningar

I oktober 1999 - fem månader efter det möte i rådet (biståndsfrågor) då slutsatserna om utvärdering antogs - tillträdde en ny kommission. Denna kommission har under ledning av ordföranden Romano Prodi åtagit sig att genomföra en administrativ reform av kommissionen. Omedelbart efter tillträdet skedde en omorganisation av kommissionens avdelningar, där GD Bistånd fick den överordnade rollen i utvecklingsfrågor, även om de geografiska ansvarsområdena fortfarande är fördelade över flera generaldirektorat.

Den nya kommissionen har inlett en process av interna reformer av alla avdelningar i och med offentliggörandet av vitboken den 1 mars 2000. I samband med denna övergripande reform har rollen för de avdelningar som ansvarar för yttre förbindelser varit föremål för en separat granskning. Syftet med den föreslagna reformen av avdelningarna för yttre förbindelser är i stora drag att återställa en oavbruten cykel för utvecklingssamarbetet och skapa operativa ramar för en ökad decentralisering och delegering av politiken till mottagarländer och kommissionens delegationer. En pilotåtgärd för att öka decentraliseringen (till mottagarländerna) och delegeringen (till delegationerna) har redan inletts i ett representativt urval länder inom samtliga gemenskapsprogram.

2.4.2. Bli mer resultatinriktad

Kommissionen har sedan 1992 gjort ansträngningar för att bli mer resultatinriktad i sina utvecklingsprogram. Den har infört projektcykelförvaltning för de flesta av utvecklingsprogrammen, vilket innebär ett krav på att mål och resultat definieras och att objektivt kontrollerbara indikatorer definieras, mot vilka uppnåendet av dessa mål och resultat kan mätas. Programmet för att utbilda kommissionens tjänstemän i projektcykelförvaltning bör, tillsammans med den "help desk" som hjälper till att utforma projekt, säkerställa att dessa projektförvaltningsverktyg används korrekt och effektivt i alla kommissionens program för utvecklingssamarbete.

Trots dessa ansträngningar har Europeiska gemenskapens utvecklingsbistånd emellertid tenderat att fokusera på åtaganden (insatser), snarare än på de uppnådda resultaten (utbytet). Projektcykelförvaltning tillämpas inte inom alla utvecklingsprogram. Behovet av att stärka tillämpningen av projektcykelförvaltning tas upp i meddelandet om reformen av avdelningarna för yttre förbindelser och kommer att hanteras i samband med den reformen.

För AVS-länderna kommer det nya programplaneringssystemet att bidra till att återställa en balans: de finansiella anslagen kommer inte att vara en rättighet, att spenderas oavsett resultat. Efter det inledande tvååriga anslaget kommer i stället alla ytterligare anslag att tilldelas på grundval av kriterier, bl.a. vilka resultat som har uppnåtts genom det tidigare anslaget.

I meddelandet om strukturanpassning, som antogs av kommissionen den 4 februari 2000, förutses en gradvis övergång till utbetalningar på grundval av resultatkriterier, åtföljt av en minskning av de politiska villkoren. Detta nya tillvägagångssätt tillämpas redan i en första grupp AVS-länder.

Kommissionen kommer att överväga ytterligare åtgärder för att öka fokuseringen på resultat inom ramen för den mer allmänna institutionella reformen.

2.4.3. Förbättring av informationsförvaltningssystem

En effektiv informationsförvaltning är av central betydelse för ett relevant och effektivt utvecklingssamarbete. Kommissionens avdelningar håller på att utveckla ett nytt integrerat informations- och förvaltningssystem (CRIS - Informationssystem för Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser) som ger information om EUF och budgetfinansiering. Sedan juni 1999 har generaldirektoraten för yttre förbindelser och delegationerna genom CRIS kunnat få tillgång till information om finansiering och förvaltning av projekt för utvecklingssamarbete.

Under 2000 kommer systemet att utvecklas så att delegationerna kan uppdatera informationen direkt. Detta kommer till att börja med att omfatta en första grupp delegationer och därefter utvidgas under 2001. Denna åtgärd är naturligtvis avhängig av att det finns säkra förbindelser mellan delegationerna och huvudkontoret.

Under 2001 skall enligt planerna ett integrerat resursförvaltningssystem (IRMS) införas inom hela kommissionen. Fram till dess att det nya systemet har installerats och tagits i drift har GD Bistånd inrättat ett eget system, centraliserat på generaldirektoratsnivå, för att hjälpa till att fastställa operativa prioriteringar och övervaka uppgifter. Denna databas kommer att ge den högsta ledningen på GD Bistånd ett verktyg för att bedöma och ändra tilldelningen av resurser till prioriterade uppgifter.

En möjlig källa till ledningsinformation är offentliggörandet av alla utvärderingar av utvecklingsbiståndet som kommissionen utför. Enheten för utvärdering på Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser har en webbplats som innehåller alla större utvärderingar i sin helhet och i form av sammanfattningar, liksom programmet för framtida utvärderingar.

GD Bistånd håller för närvarande på att uppdatera sitt system för offentliggörandet av information om kommande och pågående projekt på Internet, för att säkerställa att den information som ges är så korrekt och uppdaterad som möjligt. Ett förbättrat system kommer att vara på plats senast i september 2000.

2.4.4. Incitament för personalen och specialistkunskaper

Generaldirektoraten för yttre förbindelser kan inte på egen hand hantera frågor rörande personalens karriärutveckling. I kommissionens vitbok om administrativ reform, som antogs den 1 mars 2000, finns förslag till ett framtida system för utbildning, specialiserad rekrytering och incitament för personalen.

Kommissionen har nyligen avslutat en anställningsomgång för A-kategorin när det gäller yttre förbindelser, som omfattade vissa specialistkunskaper på biståndsområdet. Denna typ av anställningsomgång är avsedd att öka antalet tjänstemän med specialistkunskaper som arbetar med gemenskapens biståndspolitik.

En skyldighet att tjänstgöra utanför gemenskapen har införts för A-tjänstemän inom den grupp som handhar yttre förbindelser, vilket kommer att bidra till en mer professionell utrikestjänst. Generaldirektoraten för yttre förbindelser lägger allt större vikt vid personalutbildning. Deras årliga utbildningsplaner - planerna för 2000 skall bli tillgängliga fr.o.m. den 31 maj - omfattar en rad specialiserade kurser om frågor som hållbar utveckling, könsfrågor och fattigdom. Det finns också kurser om finansiella förfaranden, projektcykelförvaltning och finansiell och ekonomisk analys. ECHO kommer före slutet av 2000 att utarbeta en utbildningskurs med särskild inriktning på förvaltning av humanitärt bistånd.

2.4.5. Ändra inriktningen i förvaltningskommittéernas arbete

Förvaltningskommittéernas roll i gemenskapens utvecklingssamarbete måste noga omprövas. Det är för det första viktigt att det inte finns för många kommittéer, vilket skapar ytterligare administrativa förfaranden och minskar möjligheten till ett sammanhållet synsätt på genomförandet av utvecklingspolitiken.

Europeiska utvecklingsfonden (EUF) har granskat sina arbetsmetoder och uppgifter och lagt fram en rad förslag till hur inriktningen på dess arbete kan ändras för att ge den en mer strategisk roll. Detta skulle innebära att kommittén skulle granska de övergripande programmen och genomförandet av sektorsstrategier, snarare än att fokusera på de tekniska detaljerna i enskilda projekt. Dessa reflexioner har inte bara bidragit till utarbetandet av nionde EUF:s interna avtal, utan skulle också kunna inspirera till liknande reflexioner i andra förvaltningskommittéer.

För MED-kommittén är ett liknande synsätt själva kärnan i kommissionens meddelande från oktober 1999 om ändring av MEDA-förordningen, som för närvarande diskuteras i rådet. Kommissionen har föreslagit en större roll för MED-kommittén vid fastställandet av samarbetsstrategierna för att därmed anpassa den finansiella beslutsprocessen till etablerad praxis i andra övergångsprogram, t.ex. Tacis.

2.5. Att öka effektiviteten i biståndsförvaltningen och biståndsförfarandena

Den ökade effektiviteten i biståndsförvaltningen kommer i viss mån att vara avhängig av vilka förbättringar som görs av den organisatoriska ramen och till exempel minskningen av antalet instrument och budgetposter.

Kommissionen åtar sig att utarbeta en handledning med harmoniserade regler för tjänste-, varu- och arbetsavtal som finansieras av gemenskapen inom ramen för dess utvecklingsprogram. Antalet avtals- och anbudsförfaranden kommer därmed att minskas från 40 till 8.

Biståndsförvaltningen inom ramen för Lomékonventionen har försvårats av att det finns parallella europeiska utvecklingsfonder, var och en med sina egna förfaranden och prioriteringar. Det nya partnerskapsavtalet mellan AVS-länderna och EG kommer att omfatta åtgärder för att konsolidera den sjätte, sjunde och åttonde EUF till en enda fond. När det nya avtalet träder i kraft kommer eventuella återstående medel att överföras till den nionde EUF.

2.6. Att stärka övervakningen, utvärderingen och insynen

Det viktigaste initiativet när det gäller övervakningssystem kommer att vara införandet av ett system för övervakning som baseras på projektcykelförvaltning/projektscheman, med kvalitets- och kvantitetsindikatorer. Utformningen och ett första genomförande kommer att äga rum under de kommande två åren. Systemet förväntas i stort sett ha tagits i drift i slutet av 2001.

Den grupp för kvalitetsstöd som inrättades av GD Bistånd 1997 har redan bidragit väsentligt till att förbättra kvaliteten på projekt i AVS-länderna. Kommissionen är fast besluten att fortsätta att använda gruppen för kvalitetsstöd för att trygga enhetligheten i alla utvecklingsprojekt. Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser inrättar också interna mekanismer för kvalitetsprövning. Syftet med gruppen för kvalitetsstöd är att göra en förhandsgranskning av alla utvecklingsprojekt som utarbetas av GD Bistånd. Eftersom gruppen kommer att gå igenom projekten redan när de beskrivs i ett upplysningsschema och en företrädare för utvärderingsenheten kommer att delta i alla möten, bidrar den också till att säkerställa en återkoppling mellan resultaten av utvärderingar i efterhand och identifierings- och bedömningsprocessen.

Den framtida rollen för den kvalitetsstödsgrupp som inrättades av GD Bistånd kommer av nödvändighet att bero på den framtida strukturen för Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser. Utvärderingsenhetens ställning kommer också att behandlas som ett led i denna översyn.

Under 1999 finansierade kommissionen en extern utvärdering av sin egen utvärderingsenhet för yttre förbindelser. Slutrapporten kommer att finnas tillgänglig via Internet. Rapportens resultat är föremål för interna diskussioner i samband med den interna reformen av kommissionen och dessa diskussioner kommer med all sannolikhet att leda till nya förslag om en förstärkning av denna utvärderingsfunktion. I vitboken om reformen åläggs kommissionen en skyldighet att systematiskt göra förhandsutvärderingar och de praktiska konsekvenserna av denna skyldighet diskuteras för närvarande inom kommissionens avdelningar.

Som en följd av de senaste två utvärderingarna av det humanitära biståndet har ECHO sagt sig ha för avsikt att fastställa riktmärken för goda rutiner och allmänna resultatmål, och regelbundet rapportera till parlamentet och medlemsstaterna om deras tillämpning.

BILAGA

>Plats för tabell>