Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 91/671/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten i fordon som väger mindre än 3,5 ton"

(2001/C 260/04)

Den 19 januari 2001 beslutade rådet att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 6:e juni 2001. Föredragande vara Gabriel García Alonso.

Vid sin 383:e plenarsession den 11-12 juli 2001 (sammanträdet den 11 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för och 1 röst emot.

1. Inledning

1.1. Föreliggande förslag syftar främst till att åtgärda den bristande harmonisering som beror på skiftande tillämpning av rådets direktiv 91/671/EEG(1) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten i fordon som väger mindre än 3,5 ton.

1.2. En av orsakerna till de stora skillnaderna inom statistiken över bilolyckor med dödlig utgång för barn i EU är just att medlemsstaterna tolkar det nämnda direktivet på olika sätt.

1.3. Ändringen av direktivet motiveras av tre huvudskäl:

1.3.1. Genom direktivet från 1991 införs obligatorisk användning i bilar av fasthållningsanordningar för barn i säten med säkerhetsbälten, men det anges ingenting om lämpliga fasthållningsanordningar. Direktivet tillåter också att barn färdas utan att vara fastspända om det saknas en lämplig anordning.

1.3.2. I direktiv 2000/3/EG(2) krävs att nya bilar skall vara försedda med en dekal som varnar förarna för risken för barnen om främre passagerarkrockkudden skulle utlösas när de sitter i en bakåtvänd barnstol, men det förbjuder inte användningen av anordningarna i dessa fall.

1.3.3. I direktiven 96/36/EG(3), 96/37/EG(4) och 96/38/EG(5) fastställs en europeisk standard för montering av säkerhetsbälten vid alla säten i nya minibussar och bussar som är tillverkade efter oktober 1999 samt i lastbilar, men det är inte obligatoriskt att använda dem.

1.4. Med det nya direktivförslaget införs tre grundbestämmelser:

1.4.1. Det skall vara obligatoriskt att under färd i bilar använda fasthållningsanordningar för barn, och undantagen i direktiv 91/671/EEG upphävs. I förslaget fastställs vidare att fasthållningsanordningar för barn åtminstone bör uppfylla den tekniska standarden enligt FN-ECE-föreskrifter nr 44.03 (avtal inom FN:s ekonomiska kommission för Europa) eller motsvarande.

1.4.2. Det förbjuder användning av bakåtvänd barnstol på främre passagerarsätet i bilen om inte främre passagerarkrockkudden har avaktiverats.

1.4.3. Det kräver att alla förare av och passagerare i motorfordon skall använda befintliga säkerhetsbälten.

1.4.4. Passagerarna skall informeras om kravet att använda säkerhetsbälte när de sitter ned under färd.

1.5. Det direktiv som skall ändras hade ett något skiftande tillämpningsområde och omfattade inte de fordonskategorier som definieras i direktiv 70/156/EEG(6) Det ändrade direktivet tar dock hänsyn till dessa kategorier och utvidgar räckvidden så att det nu även omfattar kategorierna M1, M2, M3, N1, N2 och N3.

2. Bakgrund

Kommissionen, rådet och parlamentet har flera gånger behandlat trafiksäkerhet och i synnerhet passiv säkerhet. Det framgår tydligt av den mycket omfattande lagstiftningen på området. Följande hör till de viktigaste dokumenten:

- Rådets direktiv 77/541/EEG(7) av den 28 juni 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om användning av säkerhetsbälten och fasthållningsanordningar för barn i motorfordon.

- Europaparlamentets resolution av den 13 mars 1984.

- Europaparlamentets resolution av den 18 februari 1986.

- Rådets direktiv 91/671/EEG av den 16 december 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten i fordon som väger mindre än 3,5 ton.

- Kommissionens direktiv 96/36/EG(8) av den 17 juni 1996 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 77/541/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om användning av säkerhetsbälten och fasthållningsanordningar i motorfordon.

- Kommissionens direktiv 96/37/EG(9) av den 17 juni 1996 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 74/408/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om inredningsdetaljer i motorfordon (hållfastheten hos sätena och fästanordningarna för dessa).

- Kommissionens direktiv 96/38/EG(10) av den 17 juni 1996 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 76/115/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förankring av säkerhetsbälten i motorfordon.

- Rådets beslut 97/836/EG(11) av den 27 november 1997 om Europeiska gemenskapens anslutning av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europas överenskommelse om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter för hjulförsedda fordon och för utrustning och delar som kan monteras eller användas på hjulförsett fordon samt om villkoren för ömsesidigt erkännande av typgodkännande utfärdade på grundval av dessa föreskrifter.

- Kommissionens direktiv 2000/3/EG av den 22 februari 2000 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 77/541/EEG om bilbälten och fasthållningsanordningar i motorfordon.

- Kommissionens meddelande av den 17 mars 2000 "Prioriteringar när det gäller vägtrafiksäkerheten inom EU - Lägesrapport och klassificering av åtgärder"(12).

- Europaparlamentets resolution av den 7 december 2000: A5-0381/2000 slutlig.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Ekonomiska och sociala kommittén ställer sig bakom denna ändring av rådets direktiv 91/671/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten i fordon som väger mindre än 3,5 ton, eftersom ändringen i första hand syftar till att öka trafiksäkerheten och särskilt säkerheten för barn.

3.2. Kommittén anser dock att förslaget inte ägnar upplysningskampanjer riktade till allmänheten och särskilt till föräldrar tillräcklig uppmärksamhet. Att införa ytterligare krav är lönlöst om förarna inte är medvetna om fördelarna. Därför bör medlemsstaterna anmodas att genomföra kampanjer om fördelarna med fasthållningsanordningar och framför allt, med hänsyn till den bristande uppmärksamhet de hittills har rönt, för barn. Vi får inte heller glömma bort att för barnen är föräldrarna förebilder.

3.3. Den obligatoriska användning av säkerhetsbälte som införs genom förslaget bör också gälla vid färd i städer.

3.4. De statistiska uppgifter som kommissionen har använt som underlag för förslaget har varit minst sagt fragmentariska och de flesta medlemsstater har därför utelämnats på grund av att uppgifterna är ojämförbara. Det skulle behövas en databas med jämförbara och fullständiga uppgifter, som skulle kunna göra det möjligt att dra värdefulla slutsatser och dra fördel av positiva erfarenheter i medlemsstaterna och inte begränsa sig till rena godtyckliga extrapoleringar.

3.5. Av ett antal aktuella studier framgår att barn inte bör placeras i en bakåtvänd barnstol i framsätet om fordonet har en passagerarkrockkudde. Detsamma gäller för de flesta befintliga fasthållningsanordningar. Det vore därför logiskt att införa ett krav att passagerarkrockkudden skall vara avaktiverad om ett barn färdas i framsätet, oavsett form av fasthållningsanordning.

3.6. ESK anser dock att den höga skaderisken i framsätet jämfört med övriga säten i fordonet samt svårigheten att aktivera och avaktivera krockkuddar i den första generationen fordon som är utrustade med dem motiverar att passagerarkrockkudden är aktiverad, men att barn under 36 kg inte skall få placeras där. Dessa barn bör färdas i fordonets baksäte.

3.7. Dessa restriktioner skulle kunna framgå av en vanlig informationsdekal som fordonsfabrikanten eller återförsäljaren fäster väl synligt inne i fordonet.

3.8. I det föreliggande förslaget nämns över huvud taget inte de risker som sidokrockkuddar och bakre krockkuddar medför för barnen. ESK anser att denna brist i förslaget bör åtgärdas.

3.9 En annan central punkt är att det verkligen görs en standardisering av fästpunkterna för fasthållningsanordningar för barn. Man bör närmare studera erfarenheterna på detta område inom Internationella standardiseringsorganisationen (ISO). ISO:s ISOFIX-standard, som kommer att överensstämma med FN-ECE-föreskrifterna nr 44.03, skall när den är fullt utvecklad vara obligatorisk för nya bilar som säljs i EU.

3.10. Kommissionen bör i förslaget ange att bilfabrikanterna skall rekommendera vilken typ av fasthållningsanordning för barn som är lämpligast för de olika bilmodellerna.

3.11. Enligt ESK är det inte möjligt att bedöma om fasthållningsanordningar alltid är lämpliga i minibussar eller medelstora och stora bussar eftersom det här tillkommer svårigheten att kontrollera att de används korrekt. Det behövs därför konkreta uppgifter som bygger på grundliga studier av denna fråga, eftersom krav på fasthållningsanordningar skulle kunna öka kostnaderna för dessa flitigt utnyttjande transportmedel utan att nämnvärt förbättra säkerheten.

3.12. För till exempel kategorierna N2 och N3 måste man ta hänsyn till att dessa fordons konstruktion och förarplatsens höjd över vägbanan innebär att föraren är utsatt för andra skaderisker än vid olyckor mellan andra typer av fordon, framför allt vid en krock bakifrån.

3.13. Så länge det gäller människors säkerhet tar ESK avstånd från eventuella undantag i det framtida direktivet. Dessutom är det svårare att vänja sig vid att använda säkerhetsbälte om det förekommer undantag. En enkel lösning vore till exempel att taxiförare i sitt bagageutrymme förvarar en fasthållningsanordning som är avsedd för barn som väger mindre än 10 kg och lätt kan tas fram vid behov. Detta undantag bör därför strykas i förslaget.

3.14. En annan nödvändig åtgärd är att bilfabrikanterna installerar ett signalsystem (ljud och/eller ljus) som aktiveras om passagerarna inte använder säkerhetsbälte. ESK ber därför kommissionen att främja denna typ av studier och en framtida montering av dessa system i nya fordon som säljs i EU.

Bryssel den 11 juli 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT L 373, 31.12.1991.

(2) EGT L 53, 25.2.2000.

(3) EGT L 178, 17.7.1996, s. 15.

(4) EGT L 186, 25.7.1996, s. 28.

(5) EGT L 187, 26.7.1996, s. 95.

(6) EGT L 42, 23.2.1970.

(7) EGT L 220, 29.8.1977.

(8) EGT L 178, 17.7.1996.

(9) EGT L 186, 25.7.1996.

(10) EGT L 187, 26.7.1996.

(11) EGT L 346, 17.12.1997.

(12) KOM(2000) 125 slutlig av den 17 mars 2000.