EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.11.1995 
KOM(95) 547 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
GÄLLANDE 
INFORMATION TILL OCH SAMRÅD MED ARBETSTAGARE 

+mmmmmmm*mçm 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN GÄLLANDE 
INFORMATION TILL OCH SAMRÅD MED ARBETSTAGARE 
L INLEDNING 
1. I vitboken om europeisk arbetsmarknads- och socialpolitik (kapitel III, A.6) ger 
Europeiska kommissionen uttryck för sin avsikt att, så snart direktivet om 
transnational information till och samråd med arbetstagare i företag och koncerner 
som arbetar över gränserna inom gemenskapen antagits, undersöka "dess effekt på 
de sju förslag till direktiv som berör eller innehåller bestämmelser om information 
till och samråd med arbetstagare, vilka nu ligger på rådets bord". 
I punkterna 4.2.3 och 4.2.4 i det medelfristiga sociala handlingsprogrammet tar 
kommissionen åter upp ämnet i enlighet med den avsikt som redan uttryckts 
"4.2.3 - Information till och samråd med arbetstagare: Kommissionen undersöker 
för närvarande hur och i vilken omfattning det system för samråd med 
arbetstagare som införts genom direktivet om information och samråd skulle 
kunna användas för att främja antagandet av de fyra ändrade förslagen till 
förordningar om en stadga för europeiska bolag, europeiska föreningar, 
europeiska kooperativ respektive europeiska ömsesidiga bolag. 
4.2.4 Med tanke på att få framsteg har gjorts vad gäller bestämmelserna om 
information och samråd enligt förslaget till ett "femte " direktiv (bilaga I), kommer 
kommissionen att undersöka möjligheten att under 1995 stryka dessa 
bestämmelser från förslaget. I detta fall och med beaktande av 
Europaparlamentets yttrande om vitboken kommer kommissionen att inleda 
samråd med arbetsmarknadens parter angående lämpligheten och den eventuella 
inriktningen av gemenskapsåtgärder vad gäller information till och samråd med 
arbetstagare i nationella företag."1 
2. Information och samråd är ett politiskt känsligt ämne som ofta ger upphov till 
livliga diskussioner. Målsättningen med detta meddelande är inte att söka påbörja 
den kontroversiella debatten på nytt, utan snarare att behandla dagens situation 
i De förslag som nämns ovan är följande (i sina senaste versioner): 
Ändrat förslag till rådets förordning (EEG) om en stadga för europeiska bolag samt ändrat förslag till 
rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska bolag vad gäller arbetstagarnas ställning (EGT nr 
C 176, 8.7.1991). 
Ändrat förslag till rådets förordning (EEG) om en stadga för europeiska föreningar samt ändrat förslag 
till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska föreningar vad gäller arbetstagarnas roll (EGT 
nr C 236, 31.8.1993, s. 1 och s. 14). 
Ändrat förslag till rådets förordning (EEG) om en stadga för europeiska kooperativ samt ändrat förslag 
till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska kooperativ vad gäller arbetstagarnas roll (EGT 
nr C 236, 31.8.1993, s. 17 och s. 36). 
Ändrat förslag till rådets förordning (EEG) om en stadga för europeiska ömsesidiga bolag samt ändrat 
förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska ömsesidiga bolag vad gäller 
arbetstagarnas roll (EGT nr C 236, 31.8.1993, s. 40 och s. 56). 
Ändrat förslag till ett femte direktiv, grundat på artikel 54.3 g i fördraget om upprättandet av EEG, 
om aktiebolags struktur och deras organs befogenheter och skyldigheter (EGT nr C 240, 9.9.1983). 
och undersöka om det inte finns nya sätt att gå vidare på, med tanke på de många 
förslag som är blockerade. 
Kommissionens önskan är att lägga fram olika tänkbara riktlinjer till diskussion. 
Kommissionen fäster stor vikt vid den grundläggande principen gällande behovet 
att garantera lämpliga ramverk på europeisk nivå för information till och samråd 
med arbetstagare. Denna princip låg till grund för dess ursprungliga förslag på 
detta område. Kommissionen anser dock att endast ett nytt tillvägagångssätt kan 
ge utsikter för verkliga framsteg. 
3. De diskussioner som pågår är både komplicerade och känsliga. Därför anser 
kommissionen att det är lämpligt - innan man tar några initiativ på detta område 
- att lämna detta meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och 
sociala kommittén, för att skapa en så fördjupad debatt som möjligt om de möjliga 
riktlinjer som läggs fram i avsnitt IV. 
I denna anda riktar sig detta meddelande också till arbetsmarknadens parter på 
gemenskapsnivå, i enlighet med punkt 28, tredje strecksatsen i meddelandet 
gällande tillämpningen av det sociala protokollet. Detta meddelande lades fram av 
kommissionen för rådet och Europaparlamentet den 14 december 19932. 
Kommissionen har ännu inte tagit definitivt ställning till hur man ska ta itu med 
problemet. Kommissionen anser dock att detta samråd med arbetsmarknadens 
parter är det som avses i artikel 3.2 i avtalet om socialpolitik som fogats till 
protokollet om socialpolitik som fogats till fördraget om Europeiska unionen, om 
man beslutar sig för att följa denna väg. 
fl. SAMMANFATTNING OCH UTVÄRDERING AV GEMENSKAPENS 
ÅTGÄRDER GÄLLANDE INFORMATION TILL, SAMRÅD MED OCH 
DELTAGANDE AV ARBETSTAGARE 
4. Den 22 september 1994 antogs direktiv nr 94/45/EG om inrättandet av ett 
europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag för information till 
och samråd med arbetstagare3 (nedan kallat "direktivet 'europeiska företagsråd'"). 
Detta gör det möjligt och nödvändigt att sammanfatta och utvärdera gemenskapens 
åtgärder vad gäller information till, samråd med och deltagande av arbetstagare. 
Det är otvivelaktigt ett framsteg att detta direktiv kunnat antas efter 14 års 
institutionella debatter. Sedan dess har direktivet skapat en stark dynamik mellan 
arbetsmarknadens parter, som anslutit sig till den process det satt igång. Dessa 
framgångar står i kontrast mot den frånvaro av framsteg som varit utmärkande för 
diskussionerna om andra förslag som kommissionen lagt fram sedan 1970 inom 
detta område, eller det närliggande område som gäller arbetstagarnas deltagande 
KOM(93) 600 slutl. 
EGT nr L 254, 30.9.1994, s. 64. 
Kommissionen anser således att det nu är lämpligt att - tillsammans med 
medlemsstaterna, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt 
arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå - analysera de åtgärder som vidtagits 
tidigare, försöka finna orsakerna till att dessa olika initiativ fått de resultat de fått, 
samt försöka dra lärdom av framgångarna och misslyckandena. 
5. De försök som gjorts att försöka upprätta regler på gemenskapsnivå vad gäller 
information till, samråd med och deltagande av arbetstagare, utgör ett 
diskussionsämne som är lika gammalt som Europeiska unionen. Sedan många år 
befinner sig detta ämne i centrum för debatterna om den europeiska 
socialpolitiken, om den europeiska sociala modellen samt om det slags 
ekonomiska och sociala utveckling som önskas i Europa. Dessa diskussioner har 
inte bara varit utdragna, utan även livliga, omdebatterade och ibland till och med 
känslofulla. 
Detta förklarar delvis det motstånd som de olika initiativ som Europeiska 
kommissionen tagit inom detta område stött på. Å ena sidan har tre förslag kunnat 
genomföras. Det gäller direktiv nr 75/129/EEG av den 17 februari 1975 om 
tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar4 (nedan 
kallat "direktivet 'kollektiva uppsägningar'"), ändrat genom direktiv nr 92/56/EEG 
av den 24 juni 19925, direktiv nr 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om 
tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares 
rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter6 
(nedan kallat "direktivet 'överlåtelse av företag'"), samt slutligen direktivet om 
europeiska företagsråd som nämnts ovan. Å andra sidan diskuteras sedan länge 
inom rådet ett antal andra förslag om regler gällande information till, samråd med 
och deltagande av arbetstagare, utan att det hittills varit möjligt att genomföra 
dem. Det gäller de ovan nämnda förslagen om en stadga för europeiska bolag, 
europeiska föreningar, europeiska kooperativ samt europeiska ömsesidiga bolag 
(samt de därtill fogade direktiven gällande arbetstagarnas roll). Det gäller också 
förslaget till ett "femte" direktiv om bolagsrätt. 
Två andra förslag från kommissionen ligger på rådets bord sedan flera år tillbaka. 
Det är för det första förslaget till rådets direktiv om information till och samråd 
med arbetstagare i företag med komplicerad struktur, särskilt transnationella 
företag7. Detta förslag är känt under benämningen "Vredeling-förslaget". Det gäller 
för det andra förslaget till rådets direktiv om inrättande av ett europeiskt 
företagsråd för att informera och samråda med arbetstagare i företag eller 
koncerner som arbetar över gränserna inom gemenskapen8. Det verkar dock inte 
EGT nr L 48, 22.2.1975. 
EGT nr L 245, 26.8.1992. 
EGT nrL61, 26.8.1992. 
EGT nr C 297, 15.11.1980, s. 3. Det ändrade förslaget publicerades i EGT nr C 217, 12.12.1983, s. 
3. 
EGT nr C 39, 15.2.1991. Det ändrade förslaget publicerades i EGT nr C 336, 31.12.1991. 
motiverat att innefatta det andra av dessa två förslag i denna framtid si nriktade 
analys, eftersom det var den direkta föregångaren till förslaget "europeiska 
företagsråd" som på sätt och vis ersatt det. För övrigt har kommissionen redan gett 
uttryck för sin avsikt att dra tillbaka detta tidigare förslag. Samma sak gäller 
"Vredeling-förslaget". Kommissionen anser det dock lämpligt att inte dra tillbaka 
det innan man hittat en övergripande lösning på problemet. 
De två grupper av förslag vi talar om skiljer sig åt inte enbart vad gäller de 
resultat som uppnåtts. De skiljer sig också åt på det sättet att de tre första 
(direktiven "kollektiva uppsägningar", "överlåtelse av företag" och "europeiska 
företagsråd") grundas på en modell där arbetstagarna knyts till företagets 
beslutsprocess genom den rättighet deras behöriga representanter har att bli 
informerade och avge yttranden om ett visst antal viktiga ämnen som rör 
företagets drift eller påverkar deras intressen. (Detta gäller också "Vredeling-
förslaget".) De fem sista förslagen som nämnts ovan (förslagen "europeiska 
bolag", "europeiska föreningar", "europeiska kooperativ", "europeiska ömsesidiga 
bolag" och "femte direktivet") grundar sig å sin sida, vid sidan av eller som 
alternativ till informations- och samrådsförfarandena, på modeller av den typ som 
kallas "deltagande" av arbetstagare (arbetstagare införlivas i företagets 
styrelseorgan). 
En detaljerad beskrivning av de huvudsakliga bestämmelserna i dessa 
gemenskapsinstrument och förslag bifogas detta dokument. 
Den första slutsats man kan dra av denna sammanfattning är således att de förslag 
som kommissionen lagt fram med regler om information till och samråd med 
arbetstagarrepresentanter (med undantag för "Vredeling-förslaget") har haft 
framgång, medan de förslag som inriktats på att tillämpa modeller på 
gemenskapsnivå för deltagande av arbetstagare, har misslyckats. 
Dels kan man konstatera att de debatter som pågår i all evighet runt förslag som 
ännu ej antagits utgör ett misslyckande. Dels kan ett system med nio olika grupper 
av juridiska regler inom gemenskapen (varav sex endast är förslag), gällande olika 
sorters enheter eller situationer, verka obefogat i vissa ögon, eller åtminstone 
överdrivet komplicerat jämfört med de, relativt sett, enkla nationella juridiska 
systemen. Dessa system är normalt utformade på ett övergripande sätt, eller i 
vilket fall som helst mycket enklare. 
För att tillföra debatten nytt material verkar det lämpligt att påminna om att 
kommissionen haft viktiga skäl att lägga fram så många förslag efter varandra 
gällande möjligheterna att knyta arbetstagarna till företagens drift. Kommissionen 
har för övrigt stöttats i detta arbete av ett antal medlemsstater. Under många år 
var det omöjligt att fastställa allmänna regler på europeisk nivå för information 
till och samråd med eller deltagande av arbetstagare9. Inför denna svårighet 
9 När direktivet "europeiska förclagsråd" antogs, utgjorde detta en milstolpe i Europeiska gemenskapens 
försökte kommissionen helt naturligt att öppna en väg där det verkade lättast att 
göra det. Dessa försök var för övrigt inte heller framgångsrika. 
Enligt kommissionens åsikt förändras hela problemet i och med att direktivet 
"europeiska företagsråd" antagits. Man har visat att det är möjligt och till och med 
önskvärt att upprätta allmänna juridiska regler på europeisk nivå inom detta 
område. Därigenom verkar det nödvändigt att ifrågasätta om det fortfarande är 
nödvändigt att fortsätta att arbeta med problemet bit för bit. 
För att denna sammanfattning och utvärdering ska vara fullständig bör man också 
ta upp konsekvenserna av att de institutionella diskussionerna gällande de sex 
förslag som inte antagits hamnat i en återvändsgränd sedan flera år tillbaka. För 
det första har detta fått konsekvenser på hur Europeiska unionen uppfattas av sina 
egna medborgare, och i synnerhet av Europas arbetstagare. Dessa kan inte förstå 
hur det är möjligt att förslag som inriktats på att öka deras rättigheter till 
information, samråd och deltagande ibland diskuteras i tjugofem år utan att man 
kommer fram till en slutgiltig lösning. För det andra har problemet haft 
konsekvenser för företagen inom Europeiska unionen, som förvägras tillgång till 
de juridiska instrument som utlovats för att möjliggöra en bättre anpassning till 
den inre marknaden och till den världsomspännande konkurrensen. 
Följaktligen insisterar man sedan viss tid på att stadgan för europeiska bolag 
snabbt ska antas. Detta skulle vara ett idealiskt juridiskt instrument, i synnerhet 
för att locka privata kapital för att förverkliga de stora transeuropeiska näten. Den 
europeiska industri- och arbetsgivarorganisationen UNICE å sin sida insisterar på 
att stadgan för europeiska bolag snabbt ska bli tillgänglig för företagen inom 
Europeiska unionen för att bibehålla och förstärka deras konkurrenskraft. Sedan 
direktivet "europeiska företagsråd" antagits anser UNICE att de europeiska 
bolagen bör underställas samma krav på information till och samråd med 
arbetstagare som samtliga företag som detta direktiv gäller. Det är svårt att hitta 
anledningar till att europeiska bolag skulle särbehandlas. Nyligen förekom en 
begäran om att stadgan för europeiska bolag ska antas snabbt, bland de 
huvudsakliga rekommendationer till stats- och regeringscheferna som formulerats 
av den rådgivande gruppen om konkurrenskraft vars ordförande är C. A. Ciampi. 
Det är viktigt att understryka att den främsta orsaken till att dessa förslag 
blockerats inom rådet är att bestämmelserna gällande information till, samråd med 
och deltagande av arbetstagare ger upphov till svårigheter. 
Kommissionen anser att en situation där dess förslag blockeras på rådets bord 
under många år, vilket allvarligt skadar unionens framtoning samt de europeiska 
medborgarnas och företagens intressen, inte kan bestå längre. Den politiska vilja 
och kompromissanda som för ett år sedan gjort det möjligt att anta direktivet 
historia. Tidigare gcnienskapsrcgler inom detta område gäller speciella situationer i företagets 
utveckling och i förhallandet mellan arbetstagare och arbetsgivare (nära förestående kollektiva 
uppsägningar eller överlåtelse av företag). 
5 
"europeiska företagsråd" bör åter bekräftas för att göra det möjligt att snabbt anta 
de föreslagna instrumenten. 
ni. PRINCIPER OCH MÅLSÄTTNINGAR FÖR GEMENSKAPENS NYA 
INSTÄLLNING GÄLLANDE INFORMATION TILL OCH SAMRÅD MED 
ARBETSTAGARE 
8. Enligt kommissionens åsikt gör ovanstående sammanfattning klart att det är 
nödvändigt att skapa en ny inställning till problemet. Denna inställning bör ligga 
till grund för arbetet med att ge en ny utformning åt såväl gemenskapens gällande 
rättsordning som förslagen rörande information till, samråd med och deltagande 
av arbetstagare. 
Under kommissionens interna diskussioner, som redovisats i vitboken om 
socialpolitik och i det medelfristiga sociala handlingsprogrammet, utkristalliserades 
ett antal grundläggande riktlinjer. Kommissionen anser inte att idéerna inom detta 
område är definitivt fastlagda. Arbetsmarknadens parters åsikter bör vara 
avgörande för riktlinjernas utformning. Kommissionen anser det dock lämpligt att 
lägga fram sina idéer för arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå. På samma 
sätt vill kommissionen, innan den tar några initiativ på detta område, vidga 
debatten till medlemsstaterna, Europaparlamentet samt Ekonomiska och sociala 
kommittén. 
9. Den första frågan i denna debatt är förenklingsprincipen. Som nämnts under punkt 
5 ovan finns idag inom Europeiska gemenskapen allmänna bestämmelser för 
transnationell information till och samråd med arbetstagare (direktivet "europeiska 
företagsråd"). Det finns också specifika bestämmelser som föreskriver information 
till och samråd med arbetstagare på nationell nivå i speciella situationer 
(kollektiva uppsägningar och överlåtelse av företag). Om samtliga förslag som nu 
ligger på rådets bord skulle antas, skulle dessa tre grupper av juridiska regler 
utökas med det juridiska ramverk som föreskrivs i "Vredeling-direktivet", samt 
ytterligare fem specifika ramverk. Alla dessa fem är olika (även om de har 
uppenbara gemensamma drag). Var och en av dem gäller en särskild juridisk 
enhet (europeiska bolag, europeiska föreningar, europeiska ömsesidiga bolag, 
aktiebolag). 
Kommissionen ifrågasätter om detta tillvägagångssätt verkligen är anpassat till de 
faktiska förhållanden som råder mellan arbetsmarknadens parter. I dessa 
förhållanden är inte arbetsgivarens rättsliga status någon avgörande faktor. I vilket 
fall som helst tycks det inte finnas någon grund för att reglerna ska vara helt olika 
beroende på om arbetsgivaren är ett aktiebolag, en förening, ett ömsesidigt bolag, 
en fysisk person eller vilken annan juridisk person som helst. Erfarenheter på 
nationell nivå visar att när det finns olika regler för information till, samråd med 
och deltagande av arbetstagare, grundas dessa skillnader i allmänhet på företagets 
storlek, antal anställda eller faktorer som konkret påverkar de rättigheter och 
skyldigheter som arbetsmarknadens parter har. På detta område spelar, normalt 
sett, arbetsgivarens juridiska form inte någon avgörande roll. 
mmmaÊmàmmmi 
Gemenskapens åtgärder inom detta område bör inte begränsas till att harmonisera 
de nationella systemen eller att fastställa minimiföreskrifter på gemenskapsnivå 
Detta faktum ökar tvivlen på att ett så brett, detaljerat och diversifierat utbud av 
gällande eller föreslagna gemenskapsregler är lämpligt. 
Med utgångspunkt från denna argumentation består alternativet i att förenkla detta 
mångskiftande tillvägagångssätt. Detta förenklade tillvägagångssätt skulle bestå i 
att på europeisk nivå endast upprätta allmänna och övergripande ramlagar, vilka 
naturligtvis skulle kunna utvecklas och göras mer detaljerade av medlemsstaterna 
om de så önskar. Om det hårdras kan detta tillvägagångssätt mynna ut i att endast 
två allmänna ramverk finns på europeisk nivå vad gäller information till och 
samråd med arbetstagare. Det ena ramverket skulle i så fall reglera de 
transnationell a aspekterna (som redan finns, sedan direktivet "europeiska 
företagsråd" antagits). Det andra skulle ta i tu med problemet på nationell nivå. 
Detta andra ramverk skulle göra det nödvändigt att anta ett nytt 
gemenskapsinstrument. Innan detta instrument antas bör ett antal frågor ställas. 
Man bör fråga sig vilken karaktär det bör ha (harmonisering av nationell 
lagstiftning eller upprättande av minimiregler) och vilken rättslig grund det bör 
ha (fördrag eller avtalet om socialpolitik från Maastricht). 
Kommissionen är medveten om att ett sådant initiativ kan väcka tvivel hos vissa 
medlemsstater och vissa parter på arbetsmarknaden, med hänsyn till 
subsidiaritetsprincipen. Kommissionen förstår de argument som skulle bestå i att 
grunda sig på avsaknaden av transnationella element i detta nya instrument för att 
i subsidiaritetsprincipens namn hävda att det är onödigt att upprätta regler på 
gemenskapsnivå inom detta område. Kommissionen ifrågasätter dock att sådana 
argument ska få sätta stopp för att dessa förslag antas, vilket är obestridligen 
nödvändigt och i allas intresse. 
I vilket fall som helst anser kommissionen att ett enda nytt instrument skulle vara 
mer i överensstämmelse med subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen än den 
mångfald instrument som i dag finns på förslag. Det skulle också vara det på 
grund av nödvändigheten att eftersträva de målsättningar som föreskrivs i 
fördragets artikel 117 och 118 och i artikel 1 i avtalet om socialpolitik. För övrigt 
nämns i den sista av dessa texter just information till och samråd med arbetstagare 
som ett av Europeiska unionens nya kompetensområden (se artikel 2.1, tredje 
strecket, i avtalet). I detta sammanhang bör man också beakta faktorer såsom en 
väl fungerande inre marknad och skapande av lojala konkurrensvillkor mellan 
företagen. Slutligen skulle de bestämmelser som kan tänkas ingå i en sådan 
referensram helt enkelt föreskriva grundläggande principer och regler inom detta 
område. Dessa bestämmelsers allmänna karaktär skulle vara en försäkran om att 
proportionalitetsprincipen respekteras, och undanröja tvivlen hos de som befarar 
ett alltför stelbent och detaljrikt instrument. 
Denna nya inställning kan också ha sitt berättigande i den enhetlighet som bör 
prägla gemenskapens lagstiftning och Europeiska gemenskapens sociala politik. 
^PHp 
Omständigheterna runt diskussionen av dessa frågor inom unionens institutioner 
har lett fram till en underlig situation, där unionen har allmänna juridiska regler 
gällande information till och samråd med arbetstagare på transnationell nivå, och 
specifika juridiska regler gällande information till och samråd med arbetstagare 
på nationell nivå i de särskilda fall när kollektiva uppsägningar eller överlåtelse 
av företag är nära förestående. Däremot saknas ett allmänt ramverk gällande 
information och samråd på nationell nivå. Detta framstår som än mer beklagligt 
med tanke på att bestämmelserna i direktiven "kollektiva uppsägningar" och 
"överlåtelse av företag" endast kan fungera fullt ut i de fall där det finns ett 
allmänt ramverk för information till och samråd med arbetstagarrepresentanter. 
(Lyckligtvis är så fallet i 13 av medlemsstaterna.) 
Fördelarna med detta nya ramverk framstår som självklara. Dels skulle det 
underlätta den förenkling som nämnts ovan, eftersom det inte längre skulle vara 
nödvändigt att föreskriva särskilda regler för var och en av de juridiska enheter 
som ovan nämnda förslag inriktats på. På så sätt skulle också dessa förslag lättare 
kunna antas. Dels skulle de nuvarande gemenskapsrättsliga bestämmelserna, som 
föreskriver information till och samråd med arbetstagarrepresentanter i förhand vid 
kollektiva uppsägningar och överlåtelse av företag, ha mycket att vinna på att ett 
allmänt juridiskt ramverk slås fast. Det förebyggande synsätt som ligger till grund 
för dessa befintliga bestämmelser är mycket svårt att tillämpa inom ramen för 
isolerade förfaranden för information och samråd som begränsas till situationer där 
kollektiva uppsägningar eller överlåtelse av företag är nära förestående. Detta 
synsätt skulle kunna utvecklas på ett optimalt sätt inom ramen för stabila och 
permanenta förfaranden för information och samråd. Denna sistnämnda typ av 
förfaranden är den enda som möjliggör en verkligt långsiktig planering av 
sysselsättningen. 
11. Den tredje principen som kommissionen eftersträvar handlar om pragmatism och 
balans och gäller hur kraftfulla reglerna på gemenskapsnivå ska vara, samt vad de 
konkret ska innehålla. 
Kommissionen anser att det inte är av en händelse som de initiativ som inriktats 
på att skapa gemenskapsregler för information till och samråd med arbetstagare 
nått en nästan total framgång, medan de mer långtgående initiativen som strävar 
efter att utvidga traditioner och vanor rörande deltagande av arbetstagare inom 
gemenskapen, bland annat genom att införliva dem i olika styrelseorgan, 
misslyckats. 
De debatter som ägt rum inom rådet har varit både givande och nedslående. Detta 
visar hur extremt svårt det är att uppnå ett tillräckligt samförstånd mellan 
medlemsstaterna för att kunna anta regler gällande deltagande. Däremot har 
debatterna också visat att det finns ett brett samförstånd runt gemenskapens regler 
gällande information till och samråd med arbetstagarrepresentanter. Detta 
samförstånd har kommit till uttryck i de tre rättsakter som är i kraft på detta 
område. 
Mot denna bakgrund, och mot bakgrund av den enorma framgång direktivet 
"europeiska företagsråd" rönt bland arbetsmarknadens parter, undrar kommissionen 
om man inte hittat, om väl inte den ideala modellen för gemenskapsåtgärder inom 
detta område, så åtminstone en möjlig och genomförbar modell. Den eviga 
debatten runt deltagandemodellen bidrar till att kommissionen blir allt mer 
övertygad om att den lösning som i dagens läge har störst möjligheter att lyckas 
är att fortsätta arbeta på den modell som skapats genom direktivet "europeiska 
företagsråd". 
Detta är inte enbart en pragmatisk övertygelse. Kommissionen följer också mycket 
uppmärksamt tillämpningen av direktivet "europeiska företagsråd". 
Arbetsmarknadens parter har tagit itu med direktivets tillämpning med intresse och 
initiativkraft, bland annat genom att föregripa dess införlivande i den nationella 
rätten genom att sluta avtal. Även om det är för tidigt att dra samtliga slutsatser 
av detta kan man förutspå att de sätt att knyta arbetstagarna och deras 
representanter till beslutsprocessen som skapats i företagen till följd av detta 
direktiv kan, även om de inte går utöver ramen för information och samråd, 
genom sin effektivitet utgöra en minimal referensram som kan accepteras på 
gemenskapsnivå. Detta hindrar inte att mer långtgående nationella system 
bibehålls och utvecklas. 
12. Den fjärde principen gäller gemenskapsreglernas allmängiltighet, vilka dessa regler 
än är. Kommissionen accepterar att gemenskapens åtgärder bör grunda sig på det 
ramverk som skapats av direktivet "europeiska företagsråd". Kommissionen anser 
dock att dessa regler måste tillämpas inom hela Europeiska gemenskapen för att 
detta tillvägagångssätt ska uppfylla målsättningarna att garantera en väl fungerande 
inre marknad samt att öka skyddet för europeiska arbetstagare och deras 
deltagande i företagets drift. Detta verkar särskilt viktigt när det gäller 
gemenskapsinstrument som undantagslöst riktar sig till alla unionens 
medlemsstater. Samtliga företag och enheter som verkar på medlemsstaternas 
territorium ska kunna dra fördel av detta instrument (vilket är fallet gällande de 
sex ovan nämnda förslagen). I detta sammanhang verkar det svårt att motivera ett 
undantag på detta område för ett eller två länder. Företagen i dessa länder skulle 
i så fall uppnå omotiverade fördelar i förhållande till företagen i andra länder. 
IV. MÖJLIGA RIKTLINJER FÖR GEMENSKAPENS ÅTGÄRDER 
13. Mot bakgrund av dagens situation och de argument som framställts ovan, kan 
olika handlingssätt komma i fråga. 
Första möjligheten: bibehålla dagens situation 
Detta handlingssätt skulle innebära att rådets diskussioner grundade på de sex 
ovannämnda förslagen fortsätter. Det innebär ett fortsatt splittrat tillvägagångssätt 
rörande gemenskapens åtgärder gällande information till, samråd med och 
deltagande av arbetstagare. Den största nackdelen med detta handlingssätt är att 
det, i dagens situation, verkar ha kört fast. 
mm*m»mmmmmmmmQ 
Andra möjligheten: införa ett övergripande synsätt 
Detta handlingssätt innebär en förändring av hur man hittills behandlat detta ämne. 
I stället för att försöka upprätta olika grupper av specifika regler på 
gemenskapsnivå för varje typ av enhet som regleras av gemenskapens bolagsrätt, 
skulle arbetet inriktas på att fastställa allmänna europeiska ramverk för 
information till och samråd med arbetstagarna. På så sätt skulle de förslag till 
direktiv som bilagts förslagen till förordning om en stadga för europeiska bolag, 
europeiska föreningar, europeiska kooperativ och europeiska ömsesidiga bolag, 
kunna dras tillbaka. Detta tillbakadragande skulle även gälla de sociala 
bestämmelser som ingår i förslaget till "femte direktivet" samt "Vredeling-
förslaget". 
Eftersom Europeiska gemenskapen redan har ett juridiskt ramverk för information 
till och samråd med arbetstagare på transnationell nivå, skulle detta övergripande 
synsätt helt enkelt kräva att ett gemenskapsinstrument antas för information och 
samråd på nationell nivå. Innan detta instrument antas bör ett antal frågor ställas. 
För det första bör man fråga sig hur detta instrument skulle motiveras i 
förhållande till sub si di ari tetsprincipen och proportionalitetsprincipen, för det andra 
vilken karaktär det bör ha (harmonisering av nationell lagstiftning eller 
upprättande av minimiregler), och slutligen vilken rättslig grund det bör ha 
(fördrag eller avtalet om socialpolitik från Maastricht). 
Den största fördelen med detta handlingssätt är att det bidrar till att förenkla 
gemenskapsrätten och den europeiska socialpolitiken. Det skulle också kunna 
underlätta - och på sätt och vis vara ett villkor för - en lösning för de sex förslag 
som tidigare nämnts, eftersom de företag som verkar enbart på nationell nivå då 
skulle täckas av det allmänna ramverket. 
Tredje möjligheten: vidta omedelbara åtgärder gällande förslagen om en stadga för 
europeiska företag, europeiska föreningar, europeiska kooperativ och europeiska 
ömsesidiga bolag 
Om det globala synsättet ovan är den riktlinje som fastslås, kan man omedelbart 
hitta en lösning för dessa förslag, i synnerhet det gällande europeiska bolag, som 
det är särskilt brådskande att anta. Detta är motiverat av att detta instrument är 
ytterst viktigt för att bilda bolag på europeisk nivå, samt av att det är brådskande 
att hitta ett juridiskt medel som motsvarar de krav som ställs genom de stora 
projekten för infrastrukturer för transeuropeiska transporter (medlemsstaterna har 
meddelat att de kommer att behöva två år för att omsätta stadgans 
tillämpningsföreskrifter i praktiken, trots dess direkta juridiska effekt). 
Detta kan ske på följande två sätt: 
a) Ovannämnda förslag till direktiv dras tillbaka pä ett villkor, som i 
tillämpliga delar är identiskt med det villkor som ställs upp i artikel 136 
i förslaget till förordning om en stadga för europeiska företag. Enligt detta 
villkor ska inget europeiskt företag, ingen europeisk förening, inget 
europeiskt kooperativ, och heller inget europeiskt ömsesidigt bolag kunna 
bildas i en medlemsstat där direktivet "europeiska företagsråd" inte 
införlivats i den nationella lagstiftningen. 
Denna lösning skulle ha fördelen att bibehålla det obligatoriska bandet 
mellan upprättandet av dessa enheter och tillämpningen av förfaranden för 
information till och samråd med arbetstagare. Detta band har sedan alltid 
utgjort en viktig del av dessa förslag. För övrigt skulle denna lösning göra 
det möjligt att undvika diskriminerande behandling av enheterna i fråga, 
beroende på i vilket land de beslutar inrätta sitt huvudkontor. 
b) Förslagen dras tillbaka utan villkor. I detta fall skulle endast de av 
gemenskapens bestämmelser som i dag är i kraft (direktiven "europeiska 
företagsråd", "kollektiva uppsägningar" och "överlåtelse av företag") gälla 
enheterna i fråga, i tillämpliga fall. 
Eftersom direktivet "europeiska företagsråd" inte är tillämpligt i en av 
medlemsstaterna innebär denna lösning en nackdel. De europeiska företag, 
europeiska föreningar, europeiska kooperativ och europeiska ömsesidiga 
bolag som är multinationella och har sitt huvudkontor i detta land, skulle 
följaktligen inte ha några skyldigheter vad gäller transnationell information 
till och samråd med arbetstagare, till skillnad från de enheter som har sitt 
huvudkontor i andra länder inom Europeiska gemenskapen. 
V. SAMMANFATTNING 
14. Målsättningen med ovanstående överväganden är att ge liv åt den debatt 
kommissionen hoppas ska utvecklas mellan medlemsstaterna, i Europaparlamentet, 
i Ekonomiska och sociala kommittén samt mellan arbetsmarknadens parter på 
europeisk nivå. Kommissionen understryker på nytt att den är öppen för alla idéer 
som kan bidra till att förverkliga de målsättningar som ligger till grund för denna 
debatt. Dessa målsättningar är dels att den oacceptabla situation upphör som består 
i den ändlösa institutionella debatten om de sex ovannämnda förslagen, dels att 
komplettera gemenskapens juridiska ramverk i fråga om information till och 
samråd med arbetstagare, samt göra det mer enhetligt och effektivt. 
Kommissionen önskar få ta del av kommentarer och åsikter i dessa frågor frän 
medlemsstaterna, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt 
arbetsmarknadens parter på europeisk nivå. Det skulle vara särskilt intressant att 
känna till deras åsikter rörande de olika lösningar som beskrivits under punkt 13 
i detta meddelande. 
11 
mmmmmmmmmmmmm 
V/6786/95, Rev. 1, Del 1 
BILAGA 
Gällande gemenskapsinstrument och 
kommissionens förslag om regler för 
information till och samråd med arbetstagare 
A A 0^ 
m*mmwmm*vm<iNto\ 
1. Rådets direktiv av den 17 februari 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas 
lagstiftning om kollektiva uppsägningar (75/129/EEG) 
Rådets direktiv 92/56/EEG av den 24 juni 1992 om ändring av direktiv 75/129/EEG 
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar 
Syfte 
Att ti 11 närma medlemsstaternas lagstiftning om formerna för och förfarandet vid kollektiva 
uppsägningar. Att stärka arbetstagarnas skydd vid kollektiva uppsägningar. 
Innehåll 
1. Definition av termerna "kollektiva uppsägningar" och "arbetstagarrepresentanter". 
2. Direktivet skall inte tillämpas i fråga om 
kollektiva uppsägningar som uppkommer på grund av anställningsavtal 
som gäller för begränsad tid eller för vissa arbetsuppgifter, utom där 
sådana uppsägningar sker innan den avtalade tiden har löpt ut eller det 
avtalade arbetet har avslutats, 
arbetstagare som är anställda hos offentliga myndigheter eller 
offentligrättsliga inrättningar samt 
- besättningar på sjögående fartyg. 
3. En arbetsgivare som överväger att vidta kollektiva uppsägningar skall inleda 
överläggningar med arbetstagarrepresentanterna i syfte att söka nå en 
överenskommelse. Överläggningarna skall i vart fall omfatta olika möjligheter att 
undvika kollektiva uppsägningar eller att minska antalet berörda arbetstagare samt 
att lindra konsekvenserna av uppsägningarna, i synnerhet genom kompletterande 
sociala åtgärder inriktade på omplacering eller omskolning av uppsagda 
arbetstagare. 
4. Direktiv 92/56/EEG preciserar att medlemsstaterna kan föreskriva att 
arbetstagarrepresentanterna skall ha rätt att anlita experthjälp enligt nationell 
lagstiftning. Arbetsgivaren skall under överläggningarna förse 
arbetstagarrepresentanterna med all nödvändig information och skriftligen anmäla 
i vart fall 
skälen, 
den tidsperiod under vilken de planerade uppsägningarna skall verkställas, 
antalet arbetstagare som normalt sysselsätts, och vilka kategorier de tillhör, 
antalet arbetstagare som skall sägas upp, 
enligt vilka kriterier de arbetstagare som skall sägas upp har valts ut samt 
beräkningsmetoden för eventuella ersättningar. 
Förfarandet vid kollektiva uppsägningar är följande: 
Ål 
- Arbetsgivarna skall skriftligen anmäla alla planerade kollektiva 
uppsägningar till den behöriga myndigheten. En sådan anmälan skall 
innehålla all nödvändig information beträffande de planerade kollektiva 
uppsägningarna och överläggningarna med arbetstagarrepresentanterna, 
med undantag av beräkningsmetoden för ersättningar. I de fall företagets 
verksamhet skall upphöra till följd av ett rättsligt beslut är arbetsgivaren 
endast skyldig att underrätta den berörda myndigheten om denna så begär. 
Arbetsgivarna skall tillställa arbetstagarrepresentanterna en kopia av sin 
anmälan. Arbetstagarrepresentanterna får lämna synpunkter till den 
behöriga myndigheten. 
De kollektiva uppsägningarna får verkställas tidigast 30 dagar efter 
anmälan. Den behöriga myndigheten skall utnyttja denna tidsfrist för att 
söka lösningar. Medlemsstaterna far ge den behöriga myndigheten rätt att 
förkorta tidsfristen eller att förlänga den till 60 dagar efter anmälan, om 
problemen inte har lösts. 
Denna artikel behöver inte tillämpas på kollektiva uppsägningar som 
orsakas av att ett företag upphör med sin verksamhet till följd av ett 
rättsligt beslut. En längre gående rätt till förlängning får medges. 
Arbetsgivaren måste informeras om förlängningen och skälen härför innan 
den första tidsperioden har förflutit. 
6. Medlemsstaterna får tillämpa eller utfärda lagar eller andra författningar som är 
gynnsammare för arbetstagarna. 
Referenser 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 48, 22.2.1975 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 245, 26.8.1992 
^3 
II. Rådets direktiv av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas 
lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, 
verksamheter eller delar av verksamheter (77/187/EEG) 
Syfte 
Eftersom den ekonomiska utvecklingen medför förändringar i företagsstrukturer på både 
nationell nivå och gemenskapsnivå är det nödvändigt att skydda arbetstagarna vid byte 
av arbetsgivare, särskilt för att säkerställa att deras rättigheter skyddas. 
Innehåll 
1. Direktivet skall tillämpas vid överlåtelse av ett företag, en verksamheter eller del 
av en verksamhet till en annan arbetsgivare genom en avtalsenlig överlåtelse eller 
fusion, i den mån dessa ligger inom Romfördragets territoriella räckvidd. 
Direktivet skall inte tillämpas på sjögående fartyg. 
2. Den nye och den gamle arbetsgivaren skall i god tid informera sina respektive 
arbetstagarrepresentanter om skälen till överlåtelsen, de juridiska, ekonomiska och 
sociala följderna, och om planerade åtgärder med hänsyn till arbetstagarna. Denna 
information skall lämnas innan överlåtelsen, beträffande arbetstagare som berörs 
av denna, och i vart fall till alla arbetstagare innan deras arbets- och 
anställningsvillkor direkt påverkas. 
När den nye och den gamle arbetsgivaren planerar åtgärder med hänsyn till sina 
arbetstagare skall de i god tid överlägga med arbetstagarrepresentanterna för att 
söka nå en överenskommelse. De medlemsstater vars lagar och andra författningar 
föreskriver möjligheten att anlita skiljeförfarande får begränsa skyldigheterna att 
informera och överlägga till sådana fall där överlåtelsen medför allvarliga 
nackdelar för ett avsevärt antal arbetstagare. Medlemsstaterna får föreskriva att, 
för det fall det inte finns arbetstagarrepresentanter, berörda arbetstagare skall 
informeras i förväg när en överlåtelse skall äga rum. 
Referenser 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 61, 5.3.1977 
/74 
mmmmmmÊÊmmÊtê^mm 
III. Rådets direktiv av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt 
företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av 
gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (94/45/EG) 
Syfte 
Att förbättra arbetstagarnas rätt till information och samråd i gemenskapsföretag och 
grupper av gemenskapsföretag. 
Innehåll 
1. Tillämpningsområde: Direktivet skall tillämpas på gemenskapsföretag och grupper 
av gemenskapsföretag med minst 1 000 arbetstagare och som har minst två 
driftsenheter eller företag som sysselsätter minst 150 arbetstagare i två eller flera 
medlemsstater. 
Direktivet gäller inte små företag och påverkar på intet sätt hur information och 
samråd organiseras i varje medlemsstat enligt nationell lagstiftning och praxis. 
Direktivet innefattar de fall där gemenskapsföretag eller grupper av 
gemenskapsföretag vars huvudkontor är belägna utanför medlemsstaternas 
territorium. Det stödjer sig i detta fall antingen på den person som företräder 
företaget eller gruppen av företag, eller på det företag som är etablerat inom 
medlemsstaternas territorium och som sysselsätter flest arbetstagare. 
Hänvisningen till "medlemsstaterna" avser de 11 medlemsstater som undertecknat 
avtalet om socialpolitik. 
2. Inrättandet av ett europeiskt företagsråd skall grunda sig på en ansökan från 
antingen företagets eller företagsgruppens centrala ledning, eller från arbetstagarna 
eller deras representanter. 
Ett avtal som ingåtts mellan de nämnda parterna fastställer helt självständigt såväl 
vilken form en sådan kommitté skall ha som dess uppgifter och befogenheter samt 
hur den skall fungera. Slutligen får undantag från inrättandet av en sådan 
kommitté medges, utan att man behöver tillämpa föreskrifterna i bilagan vad 
gäller det alternativa tillvägagångssätt som måste införas. 
3. I händelse av att avtal inte kunnat slutas föreskriver direktivet att vissa 
tilläggsföreskrifter i dess bilaga skall tillämpas. Dessa föreskrifter gäller formerna 
för och innehållet i informationen och samrådet samt det europeiska företagsrådets 
sammansättning och funktionssätt. 
4. Kommittén skall sammanträda med den centrala ledningen minst en gång om året 
för att erhålla information och samråda om utvecklingen i företagets 
affärsverksamhet och om dess framtidsutsikter. Informationen skall behandla 
företagets struktur, dess ekonomiska och finansiella situation, den förväntade 
utvecklingen i dess verksamhet, produktion och försäljning, sysselsättningsläget 
och dess förmodade utveckling, investeringsplaner, organisationsförändringar, 
AS 
m 
överlåtelser av produktionen, nedskärningar eller nedläggning av företag samt 
kollektiva uppsägningar. Då det uppstår särskilda omständigheter som påverkar 
sysselsättningen skall den särskilda kommittén eller, då det inte finns någon sådan 
kommitté, det europeiska företagsrådet ha rätt att på begäran sammanträffa med 
den centrala ledningen för att erhålla information och samråda om alla åtgärder 
som kan beröra arbetstagarnas intressen. Det europeiska företagsrådet skall ha 
minst tre medlemmar och högst trettio. Dess verksamhetskostnader skall bäras av 
den centrala ledningen. 
5. Direktivet föreskriver bestämmelser som har karaktär av förtrolig och hemlig 
information. 
6. Direktivet föreskriver även att arbetstagarrepresentanterna, när de utövar sina 
funktioner, skall erhålla samma skydd och garantier som 
arbetstagarrepresentanterna har genom lagstiftning eller praxis i anställningslandet. 
Referenser 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 254, 30.9.94, s.64. 
/!6 
IV. Förslag till rådets direktiv om information till och samråd med arbetstagare i 
företag med komplicerad struktur, särskilt transnationella företag 
Syfte 
Att förbättra informationen till och samrådet med arbetstagare i företag med komplicerad 
struktur. 
Innehåll 
1. Direktivet skall tillämpas på företag och grupper av företag som sysselsätter fler 
än 1 000 arbetstagare inom gemenskapen. 
2. Förslaget föreskriver en skyldighet för ett kontrollerande företag (oavsett om det 
har sitt huvudkontor inom gemenskapen eller ej) att informera och samråda med 
arbetstagarna i sina dotterbolag i gemenskapen och med arbetstagarna i företagets 
olika verksamhet. Om den centrala ledningen är belägen utanför gemenskapen 
skall den i detta avseende kunna företrädas av en representant. I de fall en sådan 
saknas skall ledningen för dotterbolaget i fråga vara ansvarig för att 
skyldigheterna att informera och samråda fullgörs. Om den centrala ledningen är 
belägen utanför gemenskapen skall det kontrollerande företaget och dotterbolaget 
vara gemensamt ansvariga. 
Minst en gång om året och vid varje tillfälle när informationen i fråga måste 
uppdateras (och meddelas aktieägare och fordringsägare enligt gällande 
lagstiftning) skall det kontrollerande företagets ledning förse varje dotterbolags 
ledning med den information de behöver för att kunna vidarebefordra den till 
arbetstagarrepresentanterna. Informationen skall täcka in hela företagsgruppens 
verksamhet och det specifika läget i den produktionssektor eller det geografiska 
område där dotterbolaget har sin verksamhet. Informationen skall särskilt innefatta 
strukturen, det ekonomiska och finansiella läget, den förväntade utvecklingen av 
verksamheten, produktionen och försäljningen, sysselsättningsläget och dess 
förmodade utveckling och investeringsplaner. 
Dotterbolagets ledning skall snarast möjligt ge denna information till sina 
arbetstagarrepresentanter. Arbetstagarrepresentanterna kan begära muntliga 
förklaringar. 
3. Om dotterbolagets ledning inte informerar arbetstagarrepresentanterna inom en 
månad kan dessa vända sig till det kontrollerande företagets ledning, som snarast 
möjligt måste ge den relevanta informationen till dotterbolagets ledning för att 
meddelas arbetstagarrepresentanterna. 
I händelse av att det kontrollerande företagets ledning överväger att fatta beslut 
som kan påverka arbetstagarnas intressen i dotterbolagen inom gemenskapen skall 
det kontrollerande företagets ledning i god tid meddela detta till det eller de 
berörda dotterbolagens ledning, vilka skriftligen i god tid måste meddela detta till 
SI 
5. berörda arbetstagarrepresentanter. Dessutom skall den lokala ledningen begära 
arbetstagarrepresentanternas yttrande över de planerade åtgärderna (inom 30 dagar) 
och inleda samråd med dessa, för att söka nå en överenskommelse om de 
planerade åtgärder som berör arbetstagarna och för att ge de muntliga förklaringar 
som begärts. 
Om ledningen inte följer dessa förpliktelser får arbetstagarrepresentanterna 
överlämna ärendet till domstol eller till vilken annan behörig myndighet som helst 
för att begära att denna inom 30 dagar vidtar åtgärder som tvingar ledningen att 
följa dessa. 
Ledningen får inte verkställa de planerade besluten innan yttrande har inhämtats 
från arbetstagarrepresentanterna eller, om yttrande ej har avgetts, inom en tidsfrist 
av 30 dagar räknat från den dagen då informationen i fråga överlämnades. 
Om en medlemsstats lagstiftning föreskriver en form av arbetstagarrepresentation 
på högre nivå än dotterbolagsnivå skall den ovannämnda informationen även 
överlämnas till denna nivå. Samråd skall också inledas med 
arbetstagarrepresentanterna på denna nivå om arbetstagarrepresentanterna i 
dotterbolaget i fråga samtycker till att överföra sin rätt till samråd till den högre 
nivån. 
6. Genom en överenskommelse mellan det kontrollerande företagets ledning och alla 
arbetstagare i dotterbolagen inom gemenskapen får en representationsform för hela 
gruppen inrättas. 
Referenser 
Kommissionens förslag 
Ändrat förslag 
Europaparlamentets yttrande 
Ekonomiska och sociala 
kommitténs yttrande Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 297, 15.11.1980, s. 3 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 217, 12.12.1983, s. 3 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 13, 17.1.1983 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 77, 29.3.1982 
,?8 
V. Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska bolag. 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska bolag vad gäller 
arbetstagarnas ställning 
Syfte 
Att skapa en europeisk bolagsform med en egen juridisk ram för att göra det möjligt för 
bolag som bildas i de olika medlemsstaterna att kunna gå samman, bilda holdingbolag 
eller gemensamma dotterbolag, samtidigt som bindande juridiska bestämmelser och praxis 
från tolv olika rättssystem undviks. Att organisera arbetstagarnas medverkan i de 
europeiska bolagen och få deras ställning och roll erkänd i företaget. 
Innehåll 
Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska bolag 
1. Fyra sätt att bilda ett europeiskt bolag föreskrivs: Genom fusion, bildande av 
holdingbolag, gemensamt dotterbolag och genom ombildning av ett enligt 
nationell lagstiftning bildat aktiebolag. Fusioner begränsas till aktiebolag i de olika 
medlemsstaterna. Att bilda ett europeiskt holdingbolag skall vara möjligt för 
aktiebolag och bolag med begränsat personligt ansvar som är etablerade inom 
gemenskapen, antingen genom att de har sina huvudkontor i olika medlemsstater 
eller att de har dotterbolag, eller filialer i andra länder än sina huvudkontor. Att 
bilda ett europeiskt bolag i form av ett gemensamt dotterbolag skall vara möjligt 
för alla offentligrättsliga eller privaträttsliga juridiska personer enligt samma 
kriterier. 
2. Det europeiska bolagets stadgeenliga säte, måste vara beläget på samma plats som 
dess centrala administration, dvs. vid dess faktiska huvudkontor. Huvudkontoret 
får flyttas inom gemenskapen enligt fastställda förfaranden. 
3. Stadgan för europeiska bolag föreskriver att bolaget skall bestå av en 
bolagsstämma och antingen ett ledande och ett övervakande organ (dualistiskt 
system), eller ett förvaltande organ (monistiskt system). I det dualistiska systemet 
skall det ledande organet ha ansvaret för driften av det europeiska bolaget. 
Ledamoten eller ledamöterna i det ledande organet har befogenhet att företräda 
det europeiska bolaget gentemot tredje man och att föra dess talan i rätten. Vidare 
utnämns och avsätts de av det övervakande organet. Uppdrag som ledamot i de 
ledande och övervakande organen får inte utövas samtidigt i samma europeiska 
bolag. Det övervakande organet får emellertid utse en av sina ledamöter till att 
utöva uppdrag som ledamot i det ledande organet om en post är vakant. Under 
denna period upphävs den berörda personens uppdrag i egenskap av ledamot i det 
övervakande organet. 
/9 
I det monistiska systemet har det förvaltande organet ansvaret för driften av det 
europeiska bolaget. Ledamoten eller ledamöterna i det förvaltande organet har 
befogenhet att företräda det europeiska bolaget gentemot tredje man och att föra 
dess talan i rätten. 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska bolag vad gäller 
arbetstagarnas ställning 
1. Definition av begereppet arbetstagarm ed verkan: Detta hänför sig inte till den 
dagliga förvaltningen som tillhör ledningens befogenhet, utan till kontroll och 
utveckling av företagsstrategier. 
2. Flera former för medverkan är tänkbara. Först och främst den form som låter 
arbetstagarna ingå i det övervakande eller förvaltande organet. Därefter en form 
med ett särskilt organ som företräder arbetstagarna i det europeiska bolaget. 
Slutligen andra former som avses att inrättas genom överenskommelser mellan de 
ursprungligen bildade bolagens ledande eller förvaltande organ och bolagets 
arbetstagare. Detta skall ske samtidigt som hänsyn tas till den grad av information 
och samråd som föreskrivs enligt formen med ett särskilt organ. Inget europeiskt 
bolag får bildas av bolagsstämman innan en form för arbetstagarm ed verkan som 
beskrivs i detta direktiv har valts. 
3. Lokaler, materiella och finansiella tillgångar samt andra hjälpmedel skall ställas 
till arbetstagarrepresentanternas förfogande för att de skall kunna utöva sina 
uppdrag. 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen: Parlamentet godkände kommissionens förslag med vissa ändringar. 
Kommissionen godkände en stor del av dessa ändringar. 
Nuvarande läge 
De ändrade förslagen är för närvarande hos rådet för antagande av en gemensam 
ståndpunkt. 
Referenser 
Kommissionens förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (89) 268/1 och II slutlig nr C 263, 16.10.1989 
Ändrat förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (91) 174/1 och II slutlig nr C 176, 8.7.1991 
Europaparlamentets yttrande Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
Första behandlingen nr C 48, 25.2.1991 
Ekonomiska och sociala Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
kommitténs yttrande nr C 124, 21.5.1990 
10 
VI. Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska föreningar. 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska föreningar vad 
gäller arbetstagarnas roll. 
Syfte 
Att införa en europeisk stadga som gör det möjligt för hela föreningslivet och för 
stiftelser att vara verksamma inom gemenskapens territorium genom att förse de 
europeiska föreningarna med lämpliga juridiska instrument. Att organisera arbetstagarnas 
medverkan i de europeiska föreningarna för att få deras ställning och roll erkänd i 
företaget. 
Innehåll 
Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska föreningar 
1. Den europeiska föreningen är en konstruktion vars medlemmar samlar sina 
kunskaper eller handlingskraft, antingen med en målsättning av allmänt intresse, 
eller med sikte på att direkt eller indirekt befordra sektoriella eller yrkesmässiga 
intressen. 
2. Den europeiska föreningen får status som juridisk person när den har registrerats 
i den förteckning som bestäms av den stat där föreningen har sitt huvudkontor. 
3. Stadgan föreskriver att en europeisk förening får bildas direkt, antingen av minst 
två juridiska personer som bildats enligt en medlemsstats lagstiftning och som har 
sina stadgeenliga säten i minst två medlemsstater, eller av minst 21 fysiska 
personer som är medborgare i minst två medlemsstater i gemenskapen och bosatta 
i minst två medlemsstater. 
4. En europeisk förening får också bildas genom ombildning när den nationella 
föreningen har en verksamhet i en annan medlemsstat än den där dess 
huvudkontor ligger. Den europeiska föreningen måste bevisa att en verklig 
gränsöverskridande verksamhet bedrivs. 
5. Den europeiska föreningens stadgeenliga säte skall vara beläget inom 
gemenskapen och måste ligga på samma plats som dess centrala administration. 
6. Stadgan för europeiska föreningar föreskriver dels en föreningsstämma och, dels 
ett förvaltningsorgan. 
7. Den europeiska föreningen skall fastställa en budgetplan för kommande 
räkenskapsår. 
8. Den europeiska föreningen skall förklaras upplöst, antingen genom beslut pä 
föreningsstämman, särskilt vid slutet av den tidsperiod som anges i stadgan eller 
11 
i händelse av att räkenskaperna inte har offentliggjorts under de tre senaste 
räkenskapsåren, eller genom ett rättsligt beslut, särskilt när den europeiska 
föreningens huvudkontor har flyttats utanför gemenskapen. 
En europeisk förening som är föremål för likvidation, insolvens eller 
betalningsinställelse är underkastad de nationella bestämmelserna i den stat där 
den har sitt huvudkontor. 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska föreningar vad gäller 
arbetstagarnas roll 
1. Valet av form för medverkan och system för information och samråd är beroende 
av den europeiska föreningens registrering. 
2. Direktivet hänvisar till nationella bestämmelser beträffande arbetstagarnas 
medverkan i nationella bolags övervakande och förvaltande organ i allmänhet. Om 
den medlemsstat där huvudkontoret är beläget emellertid inte har något regelverk 
beträffande arbetstagarm ed verkan eller om den staten inte ämnar tillämpa sådana 
bestämmelser på europeiska föreningar, måste den i vart fall rätta sig efter 
följande artiklars minimiföreskrifter om information till och samråd med 
arbetstagare. 
3. Direktivet föreskriver det förfarande som skall följas för att anta ett system för 
information och samråd i europeiska föreningar med minst 50 arbetstagare. 
4. I de fall då den europeiska föreningen bildas direkt av fysiska personer skall det 
system som väljs vara underkastat den konstituerande föreningsstämmans 
godkännande. 
5. Den europeiska föreningens förvaltningsorgan skall i god tid informera och 
samråda med arbetstagarna i denna verksamhet och fastställa de områden som 
informationen och samrådet i vart fall skall innefatta. Det skall särskilt innefatta 
alla förslag som kan medföra allvarliga konsekvenser för arbetstagarnas intressen 
eller alla frågor som gäller anställningvillkoren. 
6. Direktivet fastställer vissa grundläggande principer beträffande valproceduren och 
hur uppdragen skall utövas. Arbetstagarrepresentanterna i de europeiska 
föreningarna skall följaktligen väljas och företräda arbetstagarna, även de som 
endast är deltidsanställda, i föreningens verksamhet, fabriker eller olika 
anläggningar. 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen: Den 20 januari 1993 godkände parlamentet kommissionens förslag 
med vissa ändringar. Kommissionen godkände en del av dessa ändringar. 
12 
Nuvarande läge 
De ändrade förslagen är för närvarande hos rådet för antagande av en gemensam 
ståndpunkt. 
Referenser 
Kommissionens förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (91) 273/1 och II slutlig nr C 99, 21.4.1992 
Ändrade förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (93) 252 slutlig nr C 236, 31.8.1993 
Europaparlamentets yttrande Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
Första behandlingen nr C 42, 15.2.1993 
Ekonomiska och sociala Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
kommitténs yttrande nr C 223, 31.8.1992 
13 
VIL Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska kooperativ. 
Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska kooperativ 
Syfte 
Att underlätta utvecklandet av kooperativens gränsöverskridande verksamhet genom att 
förse dessa med lämpliga juridiska instrument, samtidigt som man tar hänsyn till deras 
särart. Att organisera arbetstagarnas medverkan i de europeiska kooperativen för att få 
deras ställning och roll erkänd i dessa. 
Innehåll 
Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska kooperativ 
1. Det europeiska kooperativet definieras som ett bolag med status av privaträttslig 
juridisk person. Medlemmarnas insatser bildar företagets kapital i form av andelar 
som berättigar till uttag av vinst. Kooperativet får status som juridisk person när 
det har registrerats i den stat där det har sitt huvudkontor. 
2. Kooperativets stadgeenliga säte skall vara beläget inom gemenskapen och måste 
ligga på samma plats som dess centrala administration. 
3. Förordningen föreskriver att ett europeiskt kooperativ skall bildas av minst två 
juridiska personer. Dessa skall vara bildade enligt en medlemsstats lagstiftning och 
ha sina centrala administrationer och stadgeenliga säten i minst två av 
gemenskapens medlemsstater. 
4. Ett moderbolag får likaledes ombildas till ett kooperativ tillsammans med ett av 
sina dotterbolag eller en av sina driftsenheter vilka har bildats och etablerats i en 
annan medlemsstat än den där det har sin centrala administration, om det kan 
påvisas att de utövar en verklig gränsöverskridande verksamhet. 
5. Ett kooperativs lägsta kapital skall vara minst 100 000 ecu, eller motsvarande 
belopp i nationell valuta. 
6. Stadgan för europeiska kooperativ föreskriver att de å ena sidan skall ha en 
föreningsstämma och, å andra sidan antingen ett ledande och ett övervakande 
organ (dualistiskt system), eller ett förvaltningsorgan (monistiskt system). 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska kooperativ vad gäller 
arbetstagarnas roll 
1. Direktivet samordnar medlemsstaternas lagar och andra författningar vad gäller 
arbetstagarnas roll i europeiska kooperativ. 
14 
2. Valet av form för medverkan och system för information och samråd är beroende 
av det europeiska kooperativets registrering. 
3. Direktivet hänvisar till nationella bestämmelser beträffande arbetstagarnas 
medverkan i nationella bolags övervakande och förvaltande organ i allmänhet. Om 
den medlemsstat där kooperativets huvudkontor är beläget inte har något regelverk 
beträffande arbetstagarmedverkan eller om den staten inte ämnar tillämpa sådana 
bestämmelser på europeiska kooperativ, måste den i vart fall rätta sig efter 
följande artiklars minimi föreskrifter om information till och samråd med 
arbetstagare. 
4. De europeiska kooperativ där majoriteten av arbetstagarna samtidigt är 
medlemmar är undantagna från ovannämnda procedur samt från den föreskrivna 
informations- och samrådsproceduren eftersom de i egenskap av medlemmar i 
praktiken medverkar i strategiska val. 
5. Direktivet föreskriver den procedur som skall följas för att anta ett system för 
information och samråd i europeiska kooperativ med minst 50 arbetstagare. 
6. Det europeiska kooperativets ledande eller förvaltande organ skall i god tid 
informera och samråda med arbetstagarna i denna verksamhet och fastställa de 
områden som informationen och samrådet i vart fall skall innefatta. Det skall 
särskilt innefatta alla förslag som kan medföra allvarliga konsekvenser för 
arbetstagarnas intressen eller alla frågor som gäller anställningsvillkoren. 
7. Direktivet fastställer vissa grundläggande principer beträffande valproceduren och 
hur uppdragen skall utföras. Arbetstagarrepresentanterna i de europeiska 
kooperativen skall följaktligen väljas och företräda arbetstagarna, även de som 
endast är deltidsanställda, i kooperativets verksamhet, fabriker eller olika 
anläggningar. 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen: Den 20 januari 1993 godkände parlamentet kommissionens förslag 
med vissa ändringar. Kommissionen godkände en del av dessa ändringar. 
Nuvarande läge 
De ändrade förslagen är för närvarande hos rådet för antagande av en gemensam 
ståndpunkt. 
Referenser 
Kommissionens förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (91) 273/III och IV slutlig nr C 99, 21.4.1992 
Ändrade förslag Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
KOM (93) 252 slutlig nr C 236, 31.8.1993 
15 
wmmmmmmmmmmm 
Europaparlamentets yttrande Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
Första behandlingen nr C 42, 15.2.1993 
Ekonomiska och sociala Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
kommitténs yttrande nr C 223, 31.8.1992 
VHI. Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska ömsesidiga bolag 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska ömsesidiga bolag 
vad gäller arbetstagarnas roll 
Syfte 
Att underlätta utvecklandet av de ömsesidiga bolagens gränsöverskridande verksamhet 
genom att förse dessa med relevanta juridiska instrument samtidigt som hänsyn tas till 
deras olika särarter, särskilt deras uppdrag av allmänt intresse. Att organisera 
arbetstagarnas medverkan i de europeiska ömsesidiga bolagen för att få deras ställning 
och roll erkänd i dessa. 
Innehåll 
Förslag till rådets förordning om en stadga för europeiska ömsesidiga bolag 
1. Det europeiska ömsesidiga bolaget definieras som en sammanslutning av personer 
som, i utbyte mot att en avgift betalas, garanterar sina medlemmar full ersättning 
enligt avtalade förbindelser som ingåtts inom ramen för den verksamhet som 
stadgan medger, särskilt sociala tilläggsförsäkringar, försäkringar, hälsoskydd eller 
långivning. Det europeiska ömsesidiga bolaget får status som juridisk person när 
det har registrerats i den förteckning som bestäms av den stat där bolaget har sitt 
huvudkontor. 
2. Förordningen påverkar varken de obligatoriska socialförsäkringssystem som i vissa 
medlemsstater förvaltas av ömsesidiga försäkringsbolag, eller medlemsstaternas 
frihet att besluta att anförtro eller inte anförtro förvaltningen av dessa system till 
europeiska ömsesidiga bolag, och på vilka villkor detta skall ske. 
3. Förordningen föreskriver att ett europeiskt ömsesidigt bolag skall bildas av 
nationella juridiska personer. När det bildas måste de stiftande medlemmarna 
försäkra sig om det europeiska ömsesidiga bolagets gränsöverskridande karaktär 
genom att kontrollera att följande villkor är uppfyllda. Ömsesidiga bolag eller 
likvärdiga juridiska personer måste bildas enligt en medlemsstats lagstiftning och 
ha sina stadgeenliga säten centrala administrationer i olika medlemsstater 
4. Förordningen föreskriver likaledes att ett europeiskt ömsesidigt bolag kan bildas 
genom ombildning, under förutsättning att detta inte leder till att bolaget upplöses 
eller att en ny juridisk person bildas, i de fall då det europeiska ömsesidiga 
bolaget har en verksamhet eller ett dotterbolag i en annan medlemsstat än där det 
16 
har sin centrala administration, och om bolaget kan påvisa att det utövar en 
verklig gränsöverskridande verksamhet 
5. Stadgan för europeiska ömsesidiga bolag föreskriver att de å ena sidan skall ha 
en bolagsstämma och, å andra sidan antingen ett ledande och ett övervakande 
organ (dualistiskt system), eller ett förvaltningsorgan (monistiskt system). 
Förslag till rådets direktiv om tillägg till stadgan för europeiska ömsesidiga bolag vad 
gäller arbetstagarnas roll 
1. Val av form för medverkan eller system för information och samverkan är en 
absolut nödvändig förutsättning för att registrera ett europeiskt ömsesidigt bolag. 
2. Direktivet hänvisar till nationella bestämmelser vad gäller arbetstagarnas 
medverkan i övervakande och förvaltande organ i nationella bolag i allmänhet. 
Om den medlemsstat där det ömsesidiga bolagets huvudkontor är beläget inte har 
något regelverk beträffande arbetstagarmedverkan eller om den staten inte ämnar 
tillämpa sådana bestämmelser på europeiska ömsesidiga bolag, måste den i vart 
fall rätta sig efter följande artiklars mini m i föreskrifter om information och samråd 
i europeiska ömsesidiga bolag med minst 50 arbetstagare. 
3. Det europeiska ömsesidiga bolagets ledning eller förvaltning skall i god tid 
informera och samråda med arbetstagarna i denna verksamhet och de områden 
som informationen och samrådet i vart fall skall innefatta. Det skall särskilt 
innefatta alla förslag som kan medföra allvarliga konsekvenser för arbetstagarnas 
intressen eller alla frågor som gäller anställningsvillkoren. 
4. Direktivet fastställer vissa grundläggande principer beträffande valproceduren och 
hur uppdragen skall utföras. Arbetstagarrepresentanterna i de europeiska 
ömsesidiga bolagen skall följaktligen väljas och företräda arbetstagarna, även de 
som endast är deltidsanställda, i det ömsesidiga bolagets alla verksamheter, 
fabriker eller olika anläggningar. 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen: Den 20 januari 1993 godkände parlamentet kommissionens förslag 
med vissa ändringar. Kommissionen godkände en del av dessa ändringar. 
Nuvarande läge 
Den 6 juli lade kommissionen fram de ändrade förslagen. 
De ändrade förslagen är för närvarande hos rådet för antagandet av en gemensam 
ståndpunkt. 
17 
•mmmmmmmmmmmmEm** 
Referenser 
Kommissionens förslag 
KOM (91) 273/V och VI slutlig 
Ändrade förslag 
KOM (93) 252 slutlig 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen 
Ekonomiska och sociala 
kommitténs yttrande Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 99, 21.4.1992 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 236, 31.8.1993 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 42, 15.2.1993 
Europeiska gemenskapernas officiella tidning 
nr C 223, 31.8.1992 
IX. Förslag till ett femte rådsdirektiv om samordning av de garantier som 
medlemsstaterna kräver av bolag enligt artikel 58, andra stycket i fördraget, för att 
skydda såväl delägarnas som tredje mans intressen vad gäller aktiebolagsformer 
samt deras organs befogenheter och skyldigheter. 
Syfte 
Att samordna medlemsstaternas lagstiftning vad gäller aktiebolagsformer samt deras 
organs befogenheter och skyldigheter. 
Innehåll 
1. Direktivet skall tillämpas på följande typer av bolag: 
- I Storbritannien: "public limited company", 
- i Frankrike: "société anonyme", 
- i Tyskland: "Aktiengesellschaft", 
och deras motsvarigheter i övriga medlemsstater. Medlemsstaterna får utesluta de 
kooperativa bolagen. 
2. Medlemsstaterna skall se till att sådana bolags organisationsformer består av 
antingen två organ ( ett förvaltande och ett övervakande organ), eller ett enda 
organ ( ett administrativt organ i vilket den verksamhet som utförs av ledamöter 
med ledande funktioner övervakas av ledamöter utan ledande funktioner). 
3. Tillstånd från det övervakande organets styrelse eller från ledamöterna utan 
ledande funktioner skall erhållas för alla beslut som tas av det ledande organet 
eller av ledamöterna med ledande funktioner vad gäller: 
- Nedläggning eller omflyttning av en del av eller hela företaget, 
- betydande ökningar eller minskningar av företagets verksamhet, 
- större organisationsförändringar 
- start eller upphörande av långsiktigt samarbete med andra företag. 
18 
4. I bolag som sysselsätter mindre än 1 000 arbetstagare skall ledamöterna i det 
övervakande organets styrelse utses av bolagsstämman. I bolag som sysselsätter 
mer än 1 000 arbetstagare skall medlemsstaterna föreskriva att personalen skall 
medverka vid tillsättning av: 
- Ledamöter i de övervakande organen i det tvådelade systemet, 
- ledamöter utan ledande funktioner i det enkla systemets styrelse. 
Högst två tredjedelar av det övervakande organets styrelse eller av ledamöterna 
utan ledande funktioner skall utses av bolagsstämman. Minst en tredjedel och 
högst hälften skall utses av personalen. Ledamöterna i det övervakande organets 
styrelse får utses av styrelsen själv. Bolagsstämman eller personalens företrädare 
skall emellertid ha möjlighet att motsätta sig en sådan tillsättning på vissa 
bestämda grunder. 
Medlemsstaterna får likaledes föreskriva att medverkan skall ske genom ett organ 
som företräder arbetstagarna eller genom ett kollektivt avtalat system. Ingen 
person får samtidigt vara ledamot i det förvaltande och i det övervakande organet. 
För att säkerställa en stor medverkan i företagslivet är det nödvändigt 
- att stärka aktieägarnas ställning vad gäller utövandet av rösträtten. Rösträtten 
skall vara proportionell mot kapitalinsatsen. 
- att vissa begränsningar åläggs emissioner av preferensaktier utan rösträtt. 
5. En årlig bolagsstämma skall hållas. Extra bolagsstämmor får sammankallas av det 
förvaltande organet, av ledamöterna med ledande funktioner i det administrativa 
organet eller av aktieägarna, under förutsättning att de senare innehar ett visst 
minimikapital. Årsbokslutet, förvaltningsberättelsen och revisionsberättelsen skall 
vara tillgängliga för alla aktieägare. Beslut i bolagsstämman kan endast fattas med 
absolut majoritet, förutom under vissa speciella omständigheter. Ett protokoll skall 
upprättas vid varje årlig bolagsstämma. Stadgan eller bolagsurkunden får inte 
föreskriva någon exklusiv rätt till förmån för innehavare av en viss kategori aktier 
att ge förslag för utnämning av majoriteten av ledamöter i det övervakande 
organet, vars utnämning tillhör bolagsstämmans befogenheter. 
6. Årsbokslutet skall uppfylla vissa krav. 5% av årsvinsten skall exempelvis avsättas 
till en reservfond tills denna når upp till ett visst minimibelopp. Kontrollen av 
räkenskaperna skall utföras av personer helt och hållet oberoende av bolaget och 
utnämnda av bolagsstämman. De som kontrollerar räkenskaperna skall upprätta 
en detaljerad rapport över resultatet av sina uppdrag. 
7. Stadgan eller bolagsurkunden får inte föreskriva någon exklusiv rätt till förmån 
för innehavare av en viss kategori aktier att ge förslag till utnämning av 
majoriteten av ledamöterna i det administrativa organet, vars utnämning tillhör 
bolagsstämmans befogenheter. 
8. Kommissionen skall inom en bestämd tidsfrist lämna en rapport till rådet och 
parlamentet om tillämpningen av direktivet. 
9. Vissa undantag från direktivet får medges, särskilt för bolag med politiska, 
religiösa, välgörande och bildande ändamål. 
19 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen: Parlamentet godkände det ursprungliga förslaget med åtskilliga 
ändringar. Parlamentet föreslog att komplettera systemet med två organ med möjligheten 
att välja en form med ett enda organ, att höja tröskeln för obligatorisk medverkan av 
personalen från 500 till 1 000 arbetstagare och att utöka valet av former för medverkan. 
Kommissionen lade fram detta förslag den 9 oktober 1972. 
Nuvarande läge 
Kommissionen lade fram ett första ändrat förslag den 19 augusti 1983, ett andra ändrat 
förslag den 13 december 1990, och slutligen ett tredje ändrat förslag den 20 november 
1991. 
Det tredje ändrade förslaget är för närvarande hos rådet för antagande av en gemensam 
ståndpunkt. 
Referenser 
Kommissionens förslag 
KOM (72) 887 slutlig 
Ändrat förslag 
KOM (83) 185 slutlig 
Ändrat förslag 
KOM (90) 629 slutlig 
Ändrat förslag 
KOM (91) 372 slutlig 
Europaparlamentets yttrande 
Första behandlingen 
Ekonomiska och sociala 
kommitténs yttrande Europeiska gemenskapernas 
nr C 131, 13.121972 
Europeiska gemenskapernas 
nr C 240, 9.91983 
Europeiska gemenskapernas 
nr C 7, 11.1.1991 
Europeiska gemenskapernas 
nr C 321, 12121991 
Europeiska gemenskapernas 
nr C 149, 14.61991 och nr 
Europeiska gemenskapernas 
nr C 109, 19.9.1974 och nr officiella tidning 
officiella tidning 
officiella tidning 
officiella tidning 
officiella tidning 
C 240, 16.9.1991 
officiella tidning 
C 269, 14101991 
V 
ISSN 1024-4506 
KOM(95) 547 slutlig 
DOKUMENT 
SV 04 
Katalognummer : CB-CO-95-607-SV-C 
ISBN92-77-96264-X 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg