A4-0014/97

Resolution om Schengen-samarbetet nu och i framtiden

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt avdelning VI och artiklarna 7a, 100a och 100c i EG-fördraget,

- med beaktande av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 och konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 19 juni 1990,

- med beaktande av årsrapporten om tillämpningen av Schengenkonventionen den 26 mars 1995 - 25 mars 1996 ((Schengens centralgrupp - SCH/C(96)17 ändr.)),

- med beaktande av Europaparlamentets resolutioner om den fria rörligheten för personer, den tredje pelaren och Schengenavtalen, framför allt de av den 23 november 1989 om undertecknandet av tilläggsprotokollet till Schengenavtalet ((EGT nr C 323, 27.12.1989, s. 98.)), av den 15 mars 1990 om den fria rörligheten för personer på den inre marknaden ((EGT nr C 96, 17.4.1990, s. 274.)), av den 14 juni 1990 om Schengenavtalet och konventionen om asylrätt och flyktingstatus från arbetsgruppen för invandrarfrågor ((EGT nr C 175, 16.7.1990, s. 170.)), av den 19 november 1992 om avskaffandet av kontroller vid de inre gränserna och den fria rörligheten för personer inom Europeiska gemenskapen ((EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 211.)), av den 19 november 1992 om ikraftträdandet av Schengenavtalen ((EGT nr C 337, 21.12.1992, s. 214.)), av den 22 januari 1993 om inrättandet av Europol ((EGT nr C 42, 15.2.1993, s. 250.)), av den 15 juli 1993 om den fria rörligheten för personer i enlighet med artikel 8a i EEG-fördraget ((EGT nr C 255, 20.9.1993, s. 183.)), av den 15 juli 1993 om europeisk invandrarpolitik ((EGT nr C 255, 20.9.1993, s. 184.)), av den 20 januari 1994 om Europaparlamentets medverkan när medlemsstaterna och unionen ingår internationella avtal om samarbete i rättsliga och inrikes frågor ((EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 180.)), av den 10 februari 1994 om Schengenavtalen ((EGT nr C 61, 28.2.1994, s. 185.)), av den 6 april 1995 om Schengenavtalet och asylpolitiken ((EGT nr C 109, 1.5.1995, s. 169.)), av den 17 maj 1995 om hur Fördraget om Europeiska unionen fungerar inför regeringskonferensen 1996 - genomförande och utveckling av unionen ((2 EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 56.)), av den 20 juni 1996 om den fria rörligheten för personer inom den nordiska passunionen, Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Schengenländerna ((EGT nr C 198, 8.7.1996, s. 168.)),

- med beaktande av Europaparlamentets resolutioner om regeringskonferensen 1996, framför allt den av den 13 mars 1996 med (i) Europaparlamentets yttrande över sammankallandet till regeringskonferensen och (ii) utvärdering av reflektionsgruppens arbete och preciseringen av Europaparlamentets politiska prioriteringar inför regeringskonferensen ((EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 77.)),

- med beaktande av debatterna i de nationella parlamenten i de framtida Schengenländerna och länderna i den nordiska passunionen,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0014/97), och med beaktande av följande:

A. Artikel 7a i EG-fördraget, som skulle ha säkerställt avskaffandet av inre gränser och fri rörlighet för personer inom EU den 1 januari 1993, har fortfarande inte trätt i kraft och parlamentet är bekymrat över att de kompletterande åtgärderna, åtminstone för rådets del, håller på att bli villkor för ikraftträdandet av nämnda artikel 7a.

B. De flesta av Europeiska unionens medlemsstater har i princip beslutat att avskaffa inre gränskontroller och vidta «kompletterande åtgärder» inom ramen för konventionen om tillämpning av Schengenavtalet.

C. Frankrike har, i enlighet med artikel 2.2 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet, behållit de inre gränskontrollerna vid gränsen mot Belgien och Luxemburg.

D. En överenskommelse har nåtts om anslutning av Danmark, Sverige och Finland till Schengen och ett samarbetsavtal har slutits med Norge och Island.

E. Den nordiska passunionen, som trädde i kraft 1957, säkerställer den fria rörligheten för personer mellan Danmark, Sverige, Norge, Finland, Island och Färöarna. Den har som mål att avskaffa identitetskontroll vid de nordiska ländernas inre gränser och täcker in flera av de frågor som rör rätten att fritt röra sig och rätten att bosätta sig var man vill.

F. Konventionen om tillämpning av Schengenavtalet ger inte tillräckliga garantier beträffande parlamentarisk och rättslig kontroll.

G. Schengenavtalen har en begränsad varaktighet och måste ersättas av gemenskapslagstiftning.

H. Det rådde ingen enighet vid regeringskonferensen om översyn av Fördraget om Europeiska unionen beträffande demokratisering av beslutsprocessen på områdena för den fria rörligheten för personer och samarbetet i rättsliga och inrikes frågor.

I. Hur Schengen fungerar

1. Parlamentet konstaterar att Schengenländerna har vidtagit åtgärder för att garantera rätten till fri rörlighet och rätten till säkerhet för invånarna; påpekar emellertid att den fria rörligheten för personer i enlighet med artikel 7a i EG-fördraget utgör en integrerad del av den inre marknaden och Europeisk unionens syften; uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna att genom gemenskapsmekanismer få till stånd den fria rörligheten för alla unionsmedborgare och medborgare från tredje land som är fast bosatta i unionen; förväntar sig att även medborgare från tredje länder som är fast bofasta i unionen kommer att åtnjuta den resfrihet som fastställs i Schengenavtalet,

2. anser att alla invånares säkerhet måste prioriteras inom alla områden, så även inom Schengen; beklagar att tillämpningen av Schengenavtalen i praktiken inriktar sig på att begränsa migrationen; uppmanar därför till mer selektiva åtgärder som är lämpade för att bekämpa brott och som borde förbättra samarbetet mellan polis och rättsliga myndigheter, varvid man betonar såväl effektiviteten hos myndigheternas åtgärder som skyddandet av invånarnas rättigheter,

3. betonar behovet av ökad insyn i och demokratisk kontroll av exekutivkommittén och av ett rättsligt skydd av hög standard för berörda personer

4. beklagar att Frankrikes regering fortfarande gör upphävandet av de inre gränskontrollerna beroende av nya «kompensationsbestämmelser»,

5. anser att avskaffandet av de inre gränserna inte får bli en förevändning för att införa systematiska kontroller i gränsområdena eller bomma igen de yttre gränserna; anser dock att man i säkerhets- och invandringspolitikens intresse kan kompensera detta med mer selektiva åtgärder och målinriktade former av stickprovskontroller,

6. anser att avskaffandet av inre gränskontroller inte får gå hand i hand med införandet av nya administrativa kontroller som skulle kunna kränka de mänskliga rättigheterna,

7. noterar att exekutivkommittén har fastställt ett samrådsförfarande för tillämpning av artikel 2.2 i Schengenkonventionen; begär att man vid den konkreta användningen skall utgå från kommissionens förslag om avskaffande av inre gränskontroller så att ett återinförande av inre gränskontroller sker under en begränsad tidsperiod och att denna endast kan förlängas i samråd med övriga medlemsstater,

8. uppmanar kommissionen att uppfylla sin roll som fördragens väktare och övervakare av Schengengruppens arbete och underrätta Europaparlamentet om planerade åtgärder och beslut rörande såväl den tredje pelaren i Fördraget om Europeiska unionen som hur Schengen fungerar,

9. kräver mer öppenhet i Schengenbestämmelserna genom samordnande av dessa och upprättandet av ett offentligt register över rapporterna från den exekutiva kommittén; begär att alla viktiga dokument skall vidarebefordras till Europaparlamentet och de nationella parlamenten och framför allt att de i rätt tid skall få tillgång till den exekutiva kommitténs föredragningslistor och textförslag och att de i efterhand skall få fullständiga referat från exekutivkommitténs och den centrala arbetsgruppens sammanträden,

10. uppmanar centralgruppen att vid utarbetandet av årsrapporten lämna mer och bättre information om tillämpningen av Schengenkonventionen och följderna av genomförandet av Schengenavtalet, närmare bestämt om eventuella ändringar i de olika handböckerna, om effektiviteten i och problemen med kontrollen vid de yttre gränserna, om genomförandet av bestämmelserna om asylpolitiken, tillämpningen av det ömsesidiga stödet i straffrättsliga frågor och inom polissamarbetet, samt om användningen av kontakt- och förbindelseagenter; understryker dessutom att olikheter i tillämpningen medför rättslig ojämlikhet mellan invånarna i medlemsstaterna,

11. påpekar behovet av att Schengenavtalen införlivas i nationell lagstiftning; önskar att detta sker med fullständig respekt för internationella rättsinstrument för mänskliga rättigheter, asylrätt och skydd för privatlivet,

Hur Schengens informationssystem (SIS) fungerar och skyddet för privatlivet

12. är bekymrat över att SIS huvudsakligen används som en databas över «oönskade utländska medborgare», däribland utländska medborgare som varken har något kriminellt förflutet eller någon möjlighet att överklaga,

13. kräver att införande i polisregister skall begränsas till förebyggande av verkliga hot eller specifika kriminella handlingar i enlighet med internationell rätt tillämplig inom ramen för Europarådet; konstaterar att registreringen av utländska medborgare i syfte att förvägra dem tillträde till området inte uppfyller detta kriterium och att en hel grupp människor görs till brottslingar utan möjlighet att överklaga,

14. konstaterar att det råder stora skillnader mellan Schengenländerna när det gäller införandet av uppgifter i Schengens informationssystem; anser därför att systemet inte fungerar så effektivt som det skulle kunna och uppmanar Schengenländerna att samordna sin politik på detta område,

15. anser att det är nödvändigt att inrätta olika datasystem (Schengens informationssystem, Europol, EIS, tullinformationssystem) med tanke på att det enligt datalagstiftningen måste finnas en koppling mellan de uppgifter som registreras och dataregistrets syfte; en önskad samordning inom ramen för datalagstiftningen vore emellertid önskvärd liksom ett samarbete mellan Europols olika nationella kontor och SIRENE,

16. begär att man vid användandet av personliga uppgifter inom polisarbetet åtminstone garanterar ett dataskydd som överensstämmer med Europarådets överenskommelse av den 28 januari 1981 och Europarådets ministerkommittés rekommendation R(87)15 av den 17 september 1987,

17. begär att införande i polisregister skall begränsas till objektiv information och att personliga uppgifter (sexuell läggning, politisk och religiös övertygelse, hälsouppgifter, «ras» etc.) utesluts i enlighet med internationell rätt tillämplig inom ramen för Europarådet,

18. konstaterar att det gemensamma kontrollorganet för skydd av privatlivet har uppmärksammat arresteringar av människor som felaktigt har funnits med i SIS och kräver att lämpliga åtgärder vidtas för att förhindra detta,

19. begär att åtgärder snarast skall vidtas för att effektivisera det gemensamma kontrollorganets arbete för skydd av privatlivet (artikel 115 i Schengenkonventionen); begär dessutom att allmänheten skall informeras om dessa bestämmelser och att människorättsorganisationer skall finnas representerade i det gemensamma kontrollorganet,

Polisiärt och rättsligt samarbete

20. begär att polissamarbetet inom ramen för Schengenavtalen i högre grad skall samordnas genom bilaterala överenskommelser, vilket inte bara skulle möjliggöra för polisen att agera effektivare utan också öka öppenheten och rättssäkerheten samt göra det lättare att övervaka arbetet på fältet,

21. efterfrågar ett meddelande från den centrala arbetsgruppen om erfarenheterna från det gränsöverskridande polissamarbetet, bl.a. gränsöverskridande övervakning, förföljande och kommunikationer,

22. efterfrågar ett meddelande om innehållet i förklaringarna som avses i artikel 41 i Schengenkonventionen beträffande förföljelserätt, och vilka medlemsstater som har ändrat sin förklaring,

23. uppmanar Schengenländernas regeringar att bättre harmonisera tillämpningsområdet för ett antal gränsöverskridande åtgärder så att de förklaringar som avses i konventionen kan begränsas till ett minimum,

24. förväntar sig att det snarast inleds ett arbete för att harmonisera definitioner och begrepp som rör rättshjälp, brottskaraktärisering och polissamarbete så att den information som vidarebefordras till Schengen blir lättare att jämföra och tolka,

25. begär att det snarast upprättas en strukturell dialog mellan Schengen och Interpol och önskar att förfarandet meddelas Europaparlamentet och de nationella parlamenten,

26. uppmanar Schengenländerna att inleda arbetet med att sammanställa Schengens rättspraxis på grundval av «best practice» för att uppnå bästa möjliga rättsförvaltning,

Yttre gränskontroller

27. efterfrågar en omfattande rapport om de yttre gränskontrollerna, som innefattar en analys av alla problem som förekommer vid de yttre gränserna,

28. begär att man skall inleda arbetet med nödvändiga föreskrifter för att garantera rätten att överklaga ett beslut om nekad inresa till området för personer som kvarhålls vid de yttre gränserna,

29. kräver en harmonisering av visumpolitiken och förteckningen över länder för vilka det råder visumtvång inom Schengenområdet; efterfrågar enträget bestämmelser om ömsesidigt erkännande av resehandlingar och uppehållstillstånd som utfärdas i Schengenländerna,

Narkotika

30. har tagit del av förslagen om hur narkotikaturism och internationell narkotikahandel bör bekämpas; konstaterar för övrigt att förvaltningsmyndigheterna och de straffrättsliga myndigheterna i gränsområdena har inrättat ett ramverk för samarbete; uppmanar berörda länders regeringar att delta i dessa strävanden och att avskaffa de inre gränskontrollerna,

31. beklagar djupt att den franska regeringens tillämpning av artikel 2.2 i Schengenkonventionen har blivit ett påtryckningsmedel för att helt utan demokratisk debatt påtvinga övriga medlemsstater en medlemsstats politik på narkotikaområdet,

Asylpolitik

32. efterfrågar mer öppenhet från Schengenländerna beträffande det förfarande och de kriterier som används och vem som ansvarar för handläggningen av asylansökningar; begär att de asylsökande skall få snabb och tydlig information om tillämpningen av Schengenbestämmelserna så att de på frivillig väg kan resa till det Schengenland som ansvarar för handläggningen av deras ansökan,

33. anser att bestämmelser om visum och gränskontroller och de bilaterala avtal som Schengenländerna ingår med tredje land måste vara förenliga med den enskildes rätt att söka asyl och med statens plikt att respektera icke- avvisningsprincipen, i enlighet med Genèvekonventionen; uppmanar Schengenländerna att inte skicka tillbaka en asylsökande till en annan stat innan man har fastställt att asylansökan kommer att prövas noggrant och att den asylsökande kommer att erbjudas effektivt skydd; begär att det inrättas ett besvärsförfarande med fördröjande effekt så att asylsökande kan bestrida den påstådda säkerheten i ett tredje land,

34. är bekymrat över att tolkningsskillnader hos Schengenländerna - trots de gemensamma inställningarna och resolutionerna inom ramen för EU-fördraget - beträffande definitionen av «flykting», förfarandet för prövning av flyktingstatus och rättigheterna för asylsökande som väntar på ett beslut om vilket land som skall handlägga deras ansökan kan leda till olikhet inför lagen och rättsosäkerhet,

35. uppmanar Schengengruppen att utarbeta riktlinjer så att bestämmelserna i artiklarna 29.4 och 36 i Schengenkonventionen tillämpas endast i de asylsökandes intresse; uppmanar Schengenländerna att informera de asylsökande om deras besvärsrätt med fördröjd verkan mot ett beslut om att överföra dem till en annan stat,

36. uppmanar Schengenländerna att tillämpa artikel 36 i Schengenkonventionen på ett sådant sätt att familjemedlemmar i splittrade familjer inom Schengenområdet på grundval av tillämpningen av Schengenkriterierna kan återförenas och få sin asylansökan behandlad i samma land; begär att «familjeenhetsprincipen» också skall tillämpas vid prövning av huruvida asylansökan kan behandlas; uppmanar till en vid tolkning av begreppet «familj» så att alla släktingar som lever tillsammans i samma hushåll omfattas av begreppet i enlighet med artikel 185 i FN:s flyktingkommissariats handbok,

37. begär att man med tanke på EU:s framtida utvidgning skall inleda ett nära samarbete med länderna i Central- och Östeuropa när det gäller asyllagstiftning och asylpraxis,

38. uppmanar Schengenländerna att endast genomföra sanktioner mot transportörer som är förenliga med principerna om skydd för flyktingar och begär att dessa sanktioner skall åtföljas av lämpliga skyddsmekanismer så att personer som behöver skydd inte förhindras att få sin status prövad,

II. Utvidgning av Schengen

39. uppmanar Schengens exekutivkommitté att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att möjliggöra en samtidig integrering av Italien, Grekland och Österrike senast i oktober 1997,

40. förväntar sig att alla tekniska åtgärder vidtas inom såväl testsystemsområdet som inom SIS samtidigt som länder ansluter sig till Schengenavtalet så att ett ikraftträdande av Schengenavtalet inte försenas för dessa länder,

41. anser att över fyrtio års erfarenheter från den nordiska passunionen visar att rätten till fri rörlighet för personer kan tillämpas på ett effektivt sätt utan att man använder sig av en hel arsenal av lagstiftning av säkerhetsskäl; anser att det som på så sätt uppnåtts bör bibehållas,

42. välkomnar att den nordiska passunionen inkluderas i Schengenområdet med garantier för att såväl den nordiska passunionens som Schengenområdets integritet bevaras; anser dock att anslutningen till Schengenområdet av länder som är medlemmar i den nordiska passunionen kan utgöra ett hinder för den framtida överföringen av Schengens regelverk till gemenskapens behörighet och begär därför tydliga rättsliga avtal som kan förebygga institutionella problem; anser att inkluderandet av Norge och Island inte får utgöra ett prejudikat för att utvidga Schengen med andra icke- medlemsstater ,

43. hoppas att parlamenten i länderna inom den nordiska passunionen vid ratificeringen skall säkerställa sin demokratiska rätt till information, kontroll och medbestämmande,

III. Schengens framtid

44. bekräftar sin ståndpunkt beträffande prioriteringarna för regeringskonferensen som uttrycks i de ovannämnda resolutionerna av den 17 maj 1995 och den 13 mars 1996, och önskar avskaffa regeln om enhällighet i rådet för beslut som rör genomförandet av principen om fri rörlighet för personer, överföringen av asylpolitiken till gemenskapens behörighet, yttre gränser, invandring, kampen mot narkotikahandel, internationella bedrägerier och organiserad brottslighet, civilrättsligt samarbete och vid användandet av gemenskapsförfaranden och gemenskapsinstitutioner inom ramen för tredje pelaren,

45. upprepar sin ståndpunkt att fri rörlighet för personer är en av de fyra friheter som måste genomföras inom ramen för EG-fördraget med rättslig kontroll av domstolen och demokratisk kontroll av Europaparlamentet,

46. beklagar att det förslag till förändringar av fördraget som lades fram vid Europeiska rådets möte i Dublin saknar tydliga valmöjligheter för en gemenskapspolitik beträffande passerande av de yttre gränserna, asylpolitik, invandrarpolitik och visumpolitik samt politiken beträffande medborgare från tredje land; motsätter sig varje försening av förverkligandet av den fria rörligheten för personer och diskriminering mellan unionsmedborgare och medborgare från tredje land som är fast bosatta inom unionen, när det gäller rätten att röra sig fritt; upprepar sin övertygelse om att rätten till fri rörlighet för personer måste tillämpas på alla personer som är fast bosatta inom EU och att denna rätt under inga omständigheter får begränsas till unionsmedborgare; beklagar dessutom att det varken i den nya avdelningen om den fria rörligheten för personer, asyl och invandring eller i resten av frågorna under den tredje pelaren ges några konkreta förslag för att å ena sidan förstärka kommissionens initiativrätt, Europaparlamentets deltagande i beslutsprocessen och den demokratiska och rättsliga kontrollen på område, och å andra sidan för att institutionalisera domstolens befogenheter och införa majoritetsbeslut i rådet,

47. anser att den parlamentariska kontrollen av hur Schengenavtalen fungerar skulle kunna förbättras avsevärt genom inrättandet av en permanent samrådsgrupp bestående av företrädare för behöriga utskott i berörda parlament; önskar att Europaparlamentet ges en roll inom detta initiativ,

48. åtar sig att i samband med årsrapporten om tillämpningen av Schengenkonventionen varje år hålla en debatt om hur Schengenavtalen fungerar samt att utarbeta ett betänkande i ämnet,

49. upprepar sin begäran att domstolen skall förklaras ha befogenhet att avgöra tvister som uppstår till följd av tolkningar av Schengenavtalen, precis som den bör ansvara för alla frågor om de instrument som inrättas inom ramen för den tredje pelaren,

50. föreslår att Schengensekretariatet skall ingå bland kommissionens avdelningar i väntan på den nödvändiga integreringen av Schengen i Europeiska unionens verksamhet,

51. upprepar att den fria rörligheten för personer inom Europeiska unionen fastställs i artikel 7a i EG-fördraget och uppmanar kommissionen och rådet att snarast ta initiativ som möjliggör att artikel 7a kan träda i full kraft utan vidare dröjsmål,

52. anser att en möjlig integrering av Schengen i gemenskapen genom ett protokoll måste åtföljas av betydande steg i riktning mot tillämpandet av gemenskapsförfaranden och ta hänsyn till kommissionens initiativrätt, större roll för parlamentet vid tillkomsten av lagstiftning och vid kontrollen av genomförandet samt rättslig kontroll av Europeiska gemenskapernas domstol,

53. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, Schengens exekutivkommitté, medlemsstaternas regeringar och parlament, Norges och Islands regeringar samt det norska stortinget och det isländska alltinget.