Yttrande från Regionkommittén om "Lika möjligheter för flickor och pojkar vid fritidsaktiviteter och särskilt vad gäller EU:s ungdoms- och idrottsprogram"

(98/C 64/14)

BAKGRUND

- Regionkommitténs beslut av den 12 mars 1997 att, enligt EG-fördragets artikel 198c.4, avge ett yttrande om "Lika möjligheter för flickor och pojkar vid fritidsaktiviteter och särskilt vad gäller EU:s ungdoms- och idrottsprogram" samt att ge underutskott 7 "Ungdom och idrott" i uppgift att bereda yttrandet.

- Rådets beslut om gemenskapens fjärde handlingsprogram för jämställdhet mellan kvinnor och män den 22 december 1995 ().

- Regionkommitténs yttrande: "Jämställdhet mellan kvinnor och män" ().

- Utkastet till yttrande (CdR 182/97 rév. 2), antaget av underutskott 7 den 26 september 1997 (föredragande: Barbro Sundback).

Regionkommittén antog följande yttrande vid sin 20:e plenarsession den 19-20 november 1997 (sammanträdet den 20 november).

1. Inledning

1.1. Regionkommittén utgår från att likabehandling av flickor och pojkar är en rättslig grundprincip och att jämställdhet innefattar flickors fulla och jämlika deltagande i det politiska, ekonomiska, sociala och kulturella livet.

1.2. Regionkommittén har med tillfredsställelse noterat att rådet på högsta nivå dvs. inom Europeiska rådet bekräftat att främjandet av jämställdheten är en av unionens grundläggande uppgifter. I sitt engagemang på detta område har kommissionen beslutat att jämställdhetsdimensionen skall beaktas på alla områden och genomsyra alla gemenskapsåtgärder. Utifrån detta allmänna mål vill kommittén betona vikten av att åtgärder och program som riktar sig till unga beaktar lika möjligheter för flickor och pojkar.

1.3. Regionkommittén anser samtidigt att man måste vara tydlig och markera att unionen inte har ensamrätt på jämställdhetsarbetet utan många åtgärder måste lösas på nationell, regional och lokal nivå samt genom målmedvetet arbete inom frivilliga organisationer, media och sist men inte minst genom samverkan mellan flickor och pojkar.

1.4. Regionkommittén anser det viktigt att flickor och pojkar har lika möjligheter att fritt välja fritidsaktiviteter och att dessa val värderas och stöds av samhället i jämlik omfattning och garanteras genom att kommissionen vid utarbetandet, genomförandet och uppföljningen av olika gemenskapsåtgärder och program i synnerhet i samband med EU:s ungdoms-, kultur och idrottsprogram tillser att jämställdhetsaspekten vägs in i alla beslut på alla nivåer.

1.5. Regionkommittén omfattar kommissionens beslut att inom ramen för det fjärde handlingsprogrammet 1996-2000 om jämställdhet arbeta i enlighet med principen om "mainstreaming" för att genom växelverkan och samverkan på alla nivåer (nationellt, regionalt, lokalt och gemenskapstäckande) och på alla områden införliva jämställdhetsdimensionen vid förverkligandet av alla gemensamma och motsvarande nationella åtgärder.

2. Allmänna synpunkter

2.1. Fritidsbegreppet

2.1.1. Begreppet fritid kopplas i dagligt tal till begreppet arbete. I historiskt perspektiv har kyrkan och det religiösa livet haft avgörande betydelse för regleringen av fritidens innehåll och omfattning. Fritiden bestod i första hand i vila från tungt kroppsligt arbete. Eftersom kvinnors arbetstid under tidigare epoker har sträckt sig så gott som över dygnets alla timmar och veckodagar är det nästan uteslutande män som haft fri tid för eget bruk fram till våra dagar.

2.1.2. Fritid som uppkommit som en följd av lönearbetets införande bygger på kravet om 8 timmars arbetsdag samt 8 timmar vila och 8 timmar fritid. Denna allmänt erkända tidsindelning har utgjort grunden för utvecklandet av en fritidskultur som i huvudsak är skapad av män och tjänar i första hand mäns behov av avkoppling, nöje och rekreation. Fritidsaktiviteter som av tradition utövas av män har blivit normgivande för fritidspolitiken och värderas högt av media och olika samhällsinstitutioner.

2.1.3. Även om kvinnors andel av den yrkesverksamma befolkningen ökat och allt flera kvinnor blivit ekonomiskt självförsörjande har kvinnorna fortfarande huvudansvaret för hem och familj och har därigenom utöver sin ordinarie arbetstid under utvecklingens gång utfört oavlönat hushållsarbete, vilket också kan ses som en förutsättning för männens möjligheter att utveckla sina fritidsaktiviteter.

2.1.4. Kvinnors möjligheter att regelbundet engagera sig i organiserade former av fritidsaktiviteter är starkt beskurna på grund av kvinnors dubbelarbete samt kvinnors vana att tillgodose andras behov av uppmärksamhet, vård och omsorg. Kvinnor har mera begränsade möjligheter att göra fria val i fråga om fritidssysselsättningar. Kvinnors fritid är därför mera fragmentariserad, privatiserad och sammanfaller ofta med någon annan aktivitet. Kvinnor kopplar ofta värden som tillfredsställelse och glädje till den tid de har för sig själva utöver sina förpliktelser i hemmet, på arbetet och gentemot andra människor.

2.2. Flickors och pojkars fritid

2.2.1. Mäns och kvinnors fritidsstilar återspeglar ett traditionellt könsrollsmönster och bidrar till att det upprätthålls. Flickor och pojkar socialiseras in i detta mönster vilket utredningar om flickors och pojkars fritidsvanor ger klara belägg för. Pojkarna är betydligt bättre representerade än flickorna om man granskar aktivitetsgraden vid fritidsanläggningar inom sport och idrott samt på ungdoms- och fritidsgårdar och i föreningar. Inom kultursektorn är förhållandet mellan könen mera jämställt.

2.2.2. En stor del av det politiska arbetet utförs i form av förtroendeuppdrag på fritiden. Kvinnors och flickors deltagande i de demokratiska processerna är störst på lokal nivå och avtar till förmån för männen på regional, nationell och gemenskapsnivå. Man kan således konstatera att kvinnor och flickor i första hand är fritidspolitiker medan pojkar och män avancerar från fritidspolitiken till mera inflytelserika poster på högre politisk nivå.

2.2.3. Vid sidan av kön är andra variabler som socialgrupp, ålder, etnicitet, handikapp, stad eller glesbygd avgörande för aktivitetsgraden. Skillnaden i aktivitetsgrad mellan flickor och pojkar är mera varierande ju fler aspekter man väger in i jämförelserna. Generellt kan man dock påstå att flickor i de lägsta samhällsklasserna deltar minst i organiserade verksamhetsformer på sin fritid.

2.2.4. Valet av fritidsverksamhet förstärker egenskaper som vi av hävd associerar med manligt och kvinnligt. Idrott och sport fostrar pojkar till män genom att belöna individualitet, prestationsförmåga, konkurrenskraft och lojalitet med gruppen. Inom det fria ungdomsarbetet på ungdoms- och fritidsgårdar fäster man ofta stor uppmärksamhet vid pojkar som antas löpa risk för social utslagning. I förebyggande syfte skapas verksamheter med avsikt att stärka pojkarnas självförtroende. Flickor med dåligt självförtroende passiveras och drar sig inom sig själva vilket ofta gör att de inte heller får nödvändigt stöd och tillräcklig uppmärksamhet.

2.2.5. I sitt val av fritidsaktiviteter identifierar sig pojkar i hög grad med ideal och värderingar som har hög status och förknippas med framgång och styrka. Könsöverskridande val av fritidsstil är ur pojkars synvinkel komplicerade men kan ändå vara positiva.

2.2.6. Flickors fritidsvanor inkluderar ofta värden som skönhet, inlevelseförmåga och samarbete. Flickor som sportar och idrottar är ofta i en underordnad position på grund av de manliga ideal som präglar aktiviteterna samt det faktum att resursfördelningen inom idrotten följer norm- och värdesystem som missgynnar flickor. Den diskriminerande behandlingen av flickor inom idrotten speglas i magert mediautrymme för flickors allmänna prestationer i idrott och sport.

2.2.7. En stor del av flickors fritid är relationsinriktad och utvecklar sociala färdigheter som kommunikation och empati. Att läsa böcker, gå på promenad, besöka en sjuk kamrat eller hjälpa till i hushållet under fritiden är aktiviteter som lär flickor att på sin fritid anpassa sig till andras behov och uppleva social samvaro som en aktivitet i sig.

2.2.8. Jämställdhetsproblematiken reflekteras i flickors val på sin fritid. Fritidsverksamheter som bygger på en traditionell rollfördelning leder för flickors del till att många av deras fritidsaktiviteter är dolda i den privata sfären och anses mindre värdefulla ur samhällelig synvinkel. När flickor, å andra sidan, företar sig att överskrida könsgränserna inom t.ex. idrotten marginaliseras de lätt som mindre presterande och mindre intressanta vilket gör det svårt för flickor att identifiera sig med idrottsrörelsens villkor och allmänna värderingar. Oberoende av om flickor har en segregerad eller integrerad fritid riskerar de att deras engagemang värdesätts mindre än pojkarnas.

2.3. Fritidspolitik

2.3.1. För att flickors och pojkars val av fritid skall kunna ske fritt utgående från personlig läggning och intresse måste fritidspolitiken medvetet anta jämställdhet mellan könen som ett övergripande mål.

2.3.2. För att uppnå ökad jämställdhet på fritidsområdet måste fritidspolitiken definieras i vid bemärkelse för att flickors och kvinnors behov skall bli fullt ut tillgodosedda. Fritid kan inte enbart bedömas utgående från användning av tid eller anläggningar utan dessutom måste man inkludera erfarenheter och upplevelser av värde och glädje för den enskilda.

2.3.3. Två allmänna begrepp som kan tjäna som vägledning i den fortsatta diskussionen om metoder att öka jämställdheten mellan flickor och pojkar är instrumentell och expressiv fritidsstil samt öppna och slutna fritidsverksamheter och anläggningar.

2.3.4. Instrumentella fritidsaktiviteter är organiserade och kräver att deltagarna accepterar vissa bestämda och klart uttalade mål och regler. Dessutom krävs oftast föranmälning och regelbundet deltagande. Aktiviteten är tidsbunden. En expressiv verksamhet karaktäriseras av att den är inriktad på kortsiktiga mål. Den kräver inget regelbundet deltagande och är inte tidsbunden. Aktiviteten utövas när den enskilda själv vill och har lust.

2.3.5. Begreppsparet sluten och öppen verksamhet och anläggning utgår från graden av hinder som utnyttjandet av verksamheten eller anläggningen reser. För öppna verksamheter föreligger för deltagande små hinder av organisatorisk och ekonomisk karaktär medan slutna verksamheter och anläggningar genom sin organisation garanterar vissa utövare möjlighet att bedriva sitt fritidsintresse och utesluter andra.

2.3.6. Det torde vara rätt uppenbart att ett villkor för att uppnå jämställdhet mellan flickor och pojkar inom fritidsområdet är att samhällsresurserna medvetet fördelas så att expressiv fritidsstil värderas lika högt som instrumentell och att öppna fritidsverksamheter och anläggningar erhåller lika mycket i stöd och bidrag som slutna verksamheter och anläggningar.

2.3.7. För att fritiden skall föra med sig upplevelser av tillfredsställelse och glädje är det ur jämställdhetssynvinkel av stor betydelse att fritiden innefattar social samvaro, trivsel och estetiska värden.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Fritid för alla

3.1.1. För att öka jämställdheten inom fritidsområdet måste man ta hänsyn till och uppvärdera expressiva fritidsstilar vilket bäst låter sig göras i öppna verksamhetsformer i lokalsamhället. Då kan samhället tillgodose flickors önskemål att på egna villkor skapa innehållet i och formerna för sin fritid. Med framgång har man utvecklat en särskild metodik som går ut på att flickor i små grupper under ledning av särskilt utbildade ledare stärks i sin identitetsutveckling och lär sig hävda sin rätt och sina önskemål.

3.1.2. En viktig förutsättning för främjandet av jämställdheten inom fritidspolitiken är att flickors och kvinnors möjligheter till politiskt inflytande ökar inom de institutioner och organisationer som direkt fattar beslut om fördelning av fritidsresurserna samt generellt på alla politiska nivåer för att stärka demokratiutvecklingen som sådan.

3.1.3. För att flickor och pojkar skall ha lika möjligheter till deltagande i integrerade verksamheter av både instrumentell och expressiv karaktär bör beslut om dessa verksamheter granskas på alla nivåer av planering, genomförande och utvärdering. Ett könsperspektiv bör anläggas och påverka offentliga investeringar i fritidsanläggningar och övrig resursfördelning t.ex. samhällsbidrag till fritidsföreningar och projekt av olika slag. Öppna anläggningar som bibliotek, badhus och fritidsområden erbjuder ofta förutsättningar för såväl instrumentella som expressiva fritidsstilar vilket torde resultera i rätt god jämställdhet.

3.1.4. Inom sport och idrott skulle jämställdheten med stor sannolikhet öka om man utgick från det vidare begreppet fysiska aktiviteter inom fritidspolitiken. Detta begrepp inrymmer betydligt mera än den tävlingsinriktade, starkt formaliserade och mansnormerande idrotten. Ett brett deltagande i fysiska aktiviteter har positiva effekter inte bara för jämställdheten mellan könen utan för också med sig andra demokratiska vinster som att äldre och handikappade kan delta. Lokala satsningar på trygga och välplanerade cykel- och gångvägar, parkanläggningar och naturområden främjar de populäraste formerna av rekreation och motion dvs. promenerandet, cyklandet och joggandet.

3.1.5. För att öka flickors och pojkars lika möjligheter inom instrumentella och slutna idrottsverksamheter bör könsbundna maktstrukturer, värderingar och attityder klargöras och ifrågasättas. Flickor i integrerade aktiviteter inom idrotten riskerar att ständigt nedvärderas både i fråga om prestationer och som flickor. För att stärka flickors självkänsla och tillit bör media och samhällets institutioner aktivt uppmärksamma flickors idrottande och inom föreningslivet bör man medvetet skapa villkor som gynnar flickors deltagande på alla nivåer inom idrottsvärlden.

3.1.6. Flickor i de lägsta samhällsklasserna och flickor med särskild etnisk tillhörighet samt flickor som har olika handikapp eller flickor som bor i glesbygd måste speciellt synliggöras eftersom de ofta drabbas av dubbel diskriminering. Bristen på jämställdhet gör att flickor på sin fritid lätt kan råka ut för passivitet och social isolering vilket kan bidra till hög konsumtion av vård, social omsorg och andra samhällsinsatser senare i livet.

3.1.7. Vid sidan av familj och skola är fritiden avgörande för flickors och pojkars möjligheter att utvecklas till självständiga vuxna människor med ett rikt liv och förmåga att utnyttja sin fritid antingen ensam eller tillsammans med andra på ett konstruktivt och positivt sätt. Den samhälleliga resursfördelningen inom fritidsområdet är således en angelägen fråga ur rättvisesynvinkel och därför måste ojämlikhet och ojämställdhet inom detta politikområde tas på allvar av beslutsfattare på lokal, regional, nationell och gemenskapsnivå.

3.2. Åtgärder på gemenskapsnivå

3.2.1. Regionkommittén önskar att man inom ramen för de program och fonder som gäller jämställdhet mellan könen reserverar medel för att utreda flickors och pojkars fritidsmönster i EU-länderna samt för projekt som bidrar till att utveckla metoder för att öka flickors och pojkars lika möjligheter till fria val av fritidssysselsättningar.

3.2.2. Regionkommittén finner det angeläget att en kritisk granskning av jämställdhetsdimensionen görs av relevanta projekt och program som riktar sig till unga och att en revidering görs i de fall där jämställdheten inte beaktats i tillräcklig grad.

3.2.3. Regionkommittén efterlyser förnyelser av befintliga program så att expressiva fritidsstilar värderas lika mycket som instrumentella med hänsyn till möjligheterna att erhålla stöd och bidrag.

3.2.4. Regionkommittén anser att kommissionens program Eurathlon II måste kompletteras med en uttalad målsättning om att programmet skall bidra till ökad jämställdhet mellan könen och att begreppet sport bör utvidgas så att det inkluderar alla tänkbara former av fysiska aktiviteter. Budgeten för Eurathlon måste i så fall höjas betydligt för att räcka till för en mycket bredare målgrupp än nu gällande regler medger.

3.2.5. Regionkommittén finner det viktigt att man förnyar gemenskapsprogrammet "Ung i Europa" och lyfter fram jämställdhetsdimensionen. Stöd som beviljas för ungdomsutbyte, studiebesök och utbildning för ungdomsledare samt pilotprojekt måste till sitt innehåll beakta, främja eller synliggöra jämställdhetsproblematiken samt bidra till att flickor och pojkar i alla socialgrupper och regioner får mera jämlika möjligheter att delta.

3.2.6. De kulturella samarbetsprogrammen som exempelvis Kaleidoskop och Ariane bör likaså granskas ur jämställdhetssynpunkt särskilt med tanke på att öka pojkars intresse och engagemang i kulturella verksamheter samt utveckla aktiviteter och verksamhetsformer som når ungdomar som står utanför de etablerade verksamhetsformerna.

3.2.7. Regionkommittén vill också i detta sammanhang påminna om att det omfattande ungdomsutbyte som sker inom ramarna för gemenskapens samarbete i hög grad äger rum på fritiden och att de aktiviteter som då stöds måste fylla jämställdhetskriterierna för att flickor och pojkar skall ha lika möjligheter att utveckla sin och den gemensamma framtiden i ett alltmer jämställt Europa.

4. Slutsatser

4.1. Regionkommittén önskar framhålla att ökad jämställdhet mellan flickors och pojkars möjligheter att fritt välja fritidssysselsättning uppnås under förutsättning att alla de beslut som rör fritidspolitiken innefattar en medveten strävan att undanröja stereotypa könsuppfattningar och förväntningar. Resultaten av undersökningar visar att flickors och pojkars fritidsvanor återspeglar ett traditionellt könsrollsmönster men att också andra faktorer som social klass, etnisk och regional tillhörighet påverkar individernas valfrihet.

4.2. Regionkommittén betonar att alla de program och projekt som berör flickors och pojkars fritidsaktiviteter måste syfta till att öka jämställdheten genom att konserverande och diskriminerande värderingar och normer synliggörs och elimineras. För att nå målet om lika möjligheter för flickor och pojkar bör begreppet fritid definieras i så vid bemärkelse att fritidsformer som leder till könsöverskridande deltagande och ökat engagemang bland den föreningslösa ungdomen intas i gemenskapens program.

4.3. Regionkommittén föreslår att fritidsforskningen ges resurser för att mera heltäckande kartlägga flickors och pojkars fritidssysselsättningar i medlemsländerna på nationell, regional och lokal nivå i syfte att inhämta gemensamma kunskaper och statistik som sedan kan läggas till grund för förnyelsearbetet med de program som berör fritidsverksamheter för att reellt öka jämställdheten och valfriheten så att flickor och pojkar känner att de fritt, oberoende av stereotypa attityder till manligt och kvinnligt, kan bruka sin fritid enligt personligt intresse och fallenhet.

4.4. Regionkommittén konstaterar att en avgörande förutsättning för att uppnå en jämställd fritidspolitik är att formerna för det politiska arbetet ändras så att kvinnorna inte bara formellt utan reellt ges möjligheter att delta i beslutsfattandet och att kvinnors inflytande ytterligare ökar på lokal och regional nivå samtidigt som man med olika medel underlättar för kvinnor att avancera till viktiga poster på alla högre nivåer.

4.5. Regionkommittén önskar slutligen framhålla att all fritid skall föra med sig upplevelser av tillfredsställelse och glädje och att det med tanke på ökad jämställdhet därför är ytterst viktigt att man vinnlägger sig om att i alla fritidssammanhang beakta flickors och pojkars behov av social samvaro, trivsel och estetiska värden.

Bryssel den 20 november 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EGT L 335, 30.12.1995, s. 37.

() EGT C 34, 3.2.1997, s. 39.