Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

A. Förfarande

I oktober 2000 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (KOM(2000)574-C5-0539/2000-2000/0259(COD)) för antagande enligt medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Den 12 juni 2001 tog Europaparlamentet ställning till förslaget vid en första behandling. Parlamentet antog 92 ändringsförslag av vilka kommissionen godtog 86 helt, delvis, på vissa villkor eller efter omformulering.

Mot bakgrund av detta har kommissionen utarbetat detta ändrade förslag. Ändringarna är markerade med fetstil, tillägg eller ändringar är understrukna och struken text är överstruken. Omskrivningarna är i de flesta fall resultatet av behandlingen i rådet eller syftar till att göra förslaget mer sammanhängande. Endast omfattande språkliga ändringar kommer att tas upp nedan.

B. Förklaring till ändringarna

1) Förbud mot återanvändning inom arten

Europaparlamentets ändringsförslag 1, 9, 18, 60, 79, 80 och 94 samt den del av ändringsförslagen 45, 62 och 71 som syftar till att införa ett förbud mot återanvändning inom arten för andra djurarter än idisslare, för vilka kannibalism har varit förbjuden sedan 1994, har välkomnats av kommissionen och rådet och beaktats genom att berörda artiklar och bilagor ändrats. Vetenskapliga styrkommittén och olika nationella vetenskapliga organ, som till exempel SEAC i Förenade kungariket, har nyligen rekommenderat att man skulle införa ett sådant förbud som försiktighetsåtgärd. Som visats genom BSE-epidemins utveckling kan återanvändning inom arten öka smittrisken vid återanvändning då det inte finns någon artbarriär.

2) Spårbarhet

Europaparlamentets ändringsförslag 27, 46, 48-50, 76, 83, 84 och 86 samt den del av ändringsförslagen 26, 35 och 71 som inför ytterligare krav för att förbättra produkternas spårbarhet eller för att skärpa de krav på spårbarhet som fastställs i kommissionens förslag har beaktats genom att berörda artiklar och bilagor har ändrats. Kravet på att märka obearbetat kategori 1-material enligt ändringsförslag 24 som avser artikel 4 och den del av ändringsförslag 45 som avser artikel 7 har tagits med enbart när det gäller specificerat riskmaterial, eftersom det inte innebär några ytterligare fördelar att märka kadaver. Det skulle heller inte vara i linje med den nyligen antagna förordningen om TSE som avviker från detta krav. Av samma skäl har kommissionen inte beaktat märkning av obearbetat kategori 2-material, inbegripet gödsel, enligt ändringsförslag 31, den del av ändringsförslag 35 som avser artikel 5 och den del av ändringsförslag 45 som avser artikel 7. Därutöver godtas märkning med luktämnen samt denaturering endast i princip, eftersom man ännu inte har identifierat någon lämplig och säker markör som har dessa egenskaper.

3) Korskontaminering

Europaparlamentets ändringsförslag 28, 37, 44, 51, 54, 55, 57, 58, 61, 70, 73, 75, 77, 78, 93 och 97 samt den del av ändringsförslag 45 som inför ytterligare och skärpta krav för att undvika korskontaminering har beaktats genom att berörda artiklar och bilagor ändrats. Kommissionens förslag fastställer redan att djuravfall som inte är avsett att användas som livsmedel eller foder skall särskiljas fullständigt vid uppsamling och transport samt att anläggningar för framställning av foder skall vara helt åtskilda från anläggningar för bearbetning av animaliskt avfall som skall förstöras.

4) Undantag för nedgrävning och förbränning

Europaparlamentets ändringsförslag 29, 38, 63 och 69, som inför undantag för nedgrävning och förbränning av kadaver och specificerat riskmaterial i svårtillgängliga områden och när det gäller utbrott av allvarliga överförbara sjukdomar på grund av risken att sprida hälsorisker eller på grund av brist på kapacitet för bortskaffandet, har beaktats i artiklarna 2, 4 och 5 och i den nya artikel 21a.

5) Förbränningsanläggningar/Översyn av metoder för bortskaffande

Europaparlamentets ändringsförslag 52 och 99 och de delar av ändringsförslag 25, 26, 35 och 43 som fastställer folkhälsokrav för förbränningsanläggningar, som inte omfattas av direktiv 2000/76/EG om förbränning av avfall, och som inför den juridiska möjligheten att se över den godkända metoden för bortskaffande enligt nya vetenskapliga rön, har beaktats i förslaget genom att berörda artiklar ändrats och i den nya artikel 9a och i bilaga XII.

6) Matavfall

Europaparlamentets ändringsförslag 15 och de delar av ändringsförslagen 16 och 103 som utvidgar förordningen till att omfatta matavfall har beaktats genom att berörda artiklar ändrats. Följande villkor har dock tagits med enligt överläggningarna i rådet:

- Förordningen gäller endast matavfall som är avsett för specifika ändamål för att undvika överlappning med miljölagstiftningen eller förhindra utveckling av nya miljöbestämmelser om biologiskt nedbrytbart avfall.

- Matavfall från internationella transportmedel tillhör den högsta riskkategorin (kategori 1) och skall förstöras, vilket redan krävs i befintlig gemenskapslagstiftning.

- Definitionen av matavfall omfattar även hushållens matavfall. Detta för att säkerställa överensstämmelse med kommande lagstiftning om klassisk svinpest och om foder.

- Fortsatt utfodring med matavfall förbjuds. För det första är detta inte förenligt med vare sig förbudet mot återanvändning inom arten eller kravet på full spårbarhet när det gäller ingredienser i foder - två frågor som drivits hårt av Europaparlamentet. För det andra visar både dioxinkrisen för någon tid sedan och de aktuella utbrotten av mul- och klövsjuka med all önskvärd tydlighet varför det inte är lämpligt att fortsätta att använda dessa utfodringsmetoder. Detta för att säkerställa överensstämmelse med kommande lagstiftning om klassisk svinpest och om foder.

Därför har inte Europaparlamentets ändringsförslag 102 och den del av ändringsförslag 103 som avser artikel 6, där det föreslås att fortsatt utfodring med matavfall tillåts, beaktats.

7) Gödsel och förbud mot spridning av organiska gödselmedel på betesmark

Delar av Europaparlamentets ändringsförslag 90 och 91 när det gäller att genom kommittéförfaranden fastställa ett harmoniserat hälsointyg för handel med gödsel har beaktats genom att bilaga VI ändrats. Begäran om att ta med detta intyg som bilaga till förordningen är överflödig, eftersom så redan har skett, och har därför inte beaktats. Den del av ändringsförslag 92 som rör möjligheten att godkänna motsvarande behandlingar för gödsel på grundval av vetenskapliga råd, vilket för övrigt inte hindras av kommissionens förslag, har beaktats genom att samma bilaga VI har ändrats. Det är inte lämpligt att hänvisa till en jämförelsetabell innan Vetenskapliga kommittén har gjort en utvärdering och därför har den del av ändringsförslag 92 som hänvisar till tabellen inte beaktats. Den del av Europaparlamentets ändringsförslag 62 som avser artikel 20 och som innebär att naturgödsel i fast form och kompost undantas från förbudet mot spridning på betesmark har inte beaktats, eftersom alla former av gödsel redan undantas från detta förbud och eftersom det inte är motiverat att undanta kompost från en generell policy som rör spridning av proteinhaltigt material på betesmarker. Emellertid har en ny definition av betesmark introducerats, som i praktiken begränsar förbudet mot att sprida organiska gödselmedel på mark där husdjur betar. Detaljerade bestämmelser för tillämpningen av detta förbud kan fastställas enligt förfarandet för ständiga kommittéer på grundval av vetenskapliga råd med möjlighet att tillåta spridning av vissa organiska gödselmedel även på betesmark, om djur inte tillåts beta på marken under en viss period efter utgödslingen.

8) Bearbetningsmetoder före förbränning

Europaparlamentets ändringsförslag 53, som kräver att tryckkokningsmetoden tillämpas i fråga om animaliska biprodukter även om det framställda materialet förbränns, har beaktats genom att artiklarna 4 och 5 har ändrats. Men för att säkerställa överensstämmelsen med förordningen om TSE och resultatet från överläggningarna i rådet föreslås att denna process används före förbränning, om så krävs av den behöriga nationella myndigheten. Medlemsstaterna skulle då kunna kräva att denna process tillämpas exempelvis när en lång lagringsperiod är nödvändig före förbränning. Det bör noteras att många andra ändringsförslag från parlamentet skulle innebära att denna flexibilitet bibehålls.

9) Utsmält fett

De delar av Europaparlamentets ändringsförslag 35 och 61 som inför ett förbud mot användning av utsmält fett från kategori 2-material vid framställning av fettderivat för kosmetikabranschen och läkemedelsbranschen har beaktats genom att artiklarna 2, 5 och 18 har ändrats. Ändringsförslag 88 som avser bilaga V har inte beaktats eftersom restriktioner i fråga om import av produkter framställda av material från idisslare, däribland utsmält fett, på grund av risken för TSE föreskrivs i TSE-förordningen.

10) Datum för ikraftträdande

Europaparlamentet föreslår ett tidigare datum för förordningens ikraftträdande och att medlemsstaterna skall lämna en rapport till kommissionen, av vilken framgår att förordningen faktiskt genomförts. De två därmed sammanhängande ändringsförslagen 68 och 64 har beaktats genom att artiklarna 38 och 35 har ändrats, eftersom särskilt den senare avser underrättelse om nationella bestämmelser, efter omformulering i enlighet med rådets ståndpunkt. Ett nytt skäl 23 som hänvisar till dessa ändringar har införts.

11) Specificerat riskmaterial

Europaparlamentets ändringsförslag 21, som avser en hänvisning till TSE-förordningen, har beaktats genom att artikel 4 har ändrats .

12) Export

Europaparlamentets ändringsförslag 30 och 39, som innebär ett förbud mot export av material av kategori 1 och kategori 2, har beaktats genom att artiklarna 4 och 5 har ändrats. Vissa animaliska produkter såsom jakttroféer, som tillverkas av kategori 1-material, samt gödsel och bearbetad gödsel, organiska gödselmedel och fettderivat, som själva utgör eller framställs av kategori 2-material, exporteras idag till (och importeras från) tredje länder. Denna handel skall dock ske enligt de gemenskapsbestämmelser som nu finns i omarbetad version i bilaga VI. Det har därför klarlagts i texten att dessa ändringar inte gäller för dessa produkter. Vidare har Europaparlamentets ändringsförslag 59 och den del av ändringsförslag 61 som förtydligar att kraven för utsläppande på marknaden av produkter även skall gälla export arbetats in i enlighet därmed i artiklarna 17 och 18.

13) Kylning

De delar av Europaparlamentets ändringsförslag 72 och 96 som rör kylning av råmaterial i kategori 3 under lagring och transport har beaktats genom att bilagorna II och VIII har ändrats. I överensstämmelse med resultatet från rådets överläggningar föreslås en begränsning av kravet på kylning till enbart råmaterial som inte bearbetas inom 24 timmar efter slakt. Det bör noteras att denna toleransnivå redan är fastställd i gemenskapslagstiftningen i fråga om råmaterial som är avsedda för vissa livsmedelsprodukter.

14) Ytterligare kategori 2-material

Europaparlamentets ändringsförslag 34 om att lägga till produkter som inte uppfyller kraven för importkontroller för kategori 2-material på grund av överensstämmelse med bilagan och befintlig gemenskapslagstiftning har beaktats genom att artikel 5 har ändrats. Men det förtydligas att detta gäller såvida inte produkterna skickas vidare eller importen godtas med de restriktioner som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen.

15) Diverse frågor

Europaparlamentets ändringsförslag 2, 3, 6, 8, 13 och 14 som avser ett antal skäl har beaktats i förslaget. Den del av ändringsförslag 11 som avser skäl 14 som handlar om att stryka hänvisningen till ökad produktion har beaktats, men inte resten eftersom den ursprungliga hänvisningen till fördraget är korrekt.

Ändringsförslag 4, 10 och 12 som avser ett antal skäl har inte beaktats eftersom det strider mot korrekt rättspraxis att införa skäl som inte motsvaras av bestämmelser i texten och att helt eller delvis stryka skäl som hänför sig till bestämmelser i texten.

Europaparlamentets ändringsförslag 16 som utvidgar förordningen till att omfatta genetiskt material har beaktats med förtydligande om att genetiskt material omfattas av förordningen endast när det gäller hur detta material används när det inte längre behövs för reproduktiva ändamål.

Slutligen har Europaparlamentets ändringsförslag 40, 41, 47, 56, 65, 66, 67, 74, 81, 82, 87, 89 och 98 om diverse frågor beaktats genom att diverse artiklar och bilagor har ändrats eftersom dessa är helt i linje med de grundläggande målen för förordningen.

2000/0259 (COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152.4 b i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],

[2] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [3],

[3] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [4], och

[4] EGT C

av följande skäl:

(1) I rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära bestämmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer i foder av animaliskt ursprung samt om ändring av direktiv 90/425/EEG [5] fastställs principen att alla typer av animaliskt avfall, oavsett källa, efter lämplig behandling får användas för produktion av foderråvaror.

[5] EGT L 363, 27.12.1990, s. 51. Direktivet senast ändrat genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.

(2) Den vetenskapliga styrkommittén har antagit flera yttranden i denna fråga. Den viktigaste slutsatsen i dessa vetenskapliga yttranden är att animaliska biprodukter från djur som vid en hälsobesiktning inte bedöms vara lämpliga för användning som livsmedel inte heller bör få komma in i produktionskedjan för foder.

(3) Mot bakgrund av dessa vetenskapliga yttranden bör de åtgärder som vidtas vara anpassade efter den typ av animaliska biprodukter som används. Möjligheten att använda vissa animalieprodukter bör begränsas till att gälla endast sådana produkter som bedöms vara lämpliga för användning som livsmedel. Vidare måste den nuvarande möjligheten till återanvändning inom arten vid utfodring av djur upphöra. Det bör också fastställas alternativa metoder för produktion av foderråvaror och för användning och bortskaffande av animaliska biprodukter.

(4) För att undvika missförstånd och förebygga intressekonflikter mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter är det mot bakgrund av de senaste årens erfarenheter lämpligt att klargöra förhållandet mellan direktiv 90/667/EEG och rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall [6]. Exempelvis bör en animalisk biprodukt som sänds iväg för att bortskaffas eller återvinnas behandlas som avfall för att säkerställa att biprodukterna bortskaffas eller återvinns på ett sådant sätt att målen i artikel 4 i direktiv 75/442/EEG uppnås och människors hälsa samt miljön skyddas. Vidare bör denna förordning inte påverka tillämpningen av befintlig miljölagstiftning eller hindra utvecklingen av nya miljöskyddsbestämmelser, främst vad gäller biologiskt nedbrytbart avfall.

[6] EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996, s. 32).

(5) Genom den internationella vetenskapliga konferens om kött- och benmjöl som kommissionen och Europaparlamentet arrangerade i Bryssel den 1-2 juli 1997 inleddes en debatt om produktionen av kött- och benmjöl och om dess användning som foder. Det framhölls vid denna konferens att den framtida politiken på området behövde diskuteras ytterligare. För att skapa en så bred offentlig debatt som möjligt om gemenskapens framtida foderlagstiftning slutförde kommissionen i november 1997 ett samrådsdokument om kött- och benmjöl. Efter detta samråd verkar det råda samsyn kring behovet att ändra direktiv 90/667/EEG så att dess bestämmelser tar hänsyn till de nya vetenskapliga rön som gjorts.

(5a) Europaparlamentet efterlyste i sin resolution av den 16 november 2000 [7] ett förbud mot foderproduktion och uppfödningsmetoder som innebär återanvändning av animaliskt avfall i fråga om nötkreatur, får och getter och alla andra djurarter, inbegripet fjäderfä och fisk, till dess att medlemsstaterna kan garantera att befintlig gemenskapslagstiftning om åtgärder för att förebygga BSE tillämpas (värmebehandling vid 133 ºC vid 3 bars tryck under 20 minuter; garanterad separation av specificerat riskmaterial) och till dess att avlägsnande av självdöda djur i enlighet med denna förordning tillämpas.

[7] EGT C 223, 8.8.2001, s. 281.

(5b) Europaparlamentet underströk i sin resolution av den 16 november 2000 "att djurfoderindustrin måste tillhandahålla en öppen förteckning över alla ingredienser i allt djurfoder som produceras och saluförs i EU".

(5c) Källan till BSE-epidemin och orsaken till dess spridning står att söka i kontaminerat mjöl av animaliskt ursprung; en kontaminering som skulle ha kunnat undvikas om medlemsstaterna hade tillämpat de beslut som fattats på gemenskapsnivå.

(6) Sedan oktober 1996 har kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor genomfört ett antal inspektionsresor i medlemsstaterna för att ta reda på vilka de viktigaste riskfaktorerna är och hur dessa hanteras samt hur övervakningen av BSE sker. Bedömningen gällde bland annat systemen för kommersiell konvertering och andra metoder för att bortskaffa animaliskt avfall. Dessa inspektioner har utmynnat i ett antal allmänna slutsatser och några rekommendationer, särskilt beträffande möjlig heten att spåra animaliska biprodukter.

(7) För att eliminera risken för att patogener och/eller restsubstanser sprids bör animaliska biprodukter separeras, bearbetas och lagras i godkända och övervakade anläggningar som den berörda medlemsstaten utsett, eller bortskaffas på annat lämpligt sätt. I vissa fall kan en bearbetnings-, förbrännings- eller samförbrännings anläggning som ligger i en annan medlemsstat väljas, särskilt när detta är motiverat med tanke på avstånd, transport tid eller rådande kapacitets problem.

(7a) Animaliska biprodukter som tillåtits för användning i foder skall i alla etapper av bearbetning, lagring och transport särskiljas allt efter kategori av djur.

(8) Särskilda bestämmelser bör fastställas om kontroll av bearbetnings anläggningar, särskilt när det gäller detaljförfaranden för validering av bearbetningsmetoder samt egentillsyn av produktionen.

(9) För att ta hänsyn till vissa etablerade metoder bör det vara möjligt att göra undantag från den föreskrivna bearbetningen för användnings områden som kan kontrolleras.

(10) För att säkerställa att hälsobestämmelserna genomförs på ett enhetligt sätt bör gemenskaps inspektioner utföras i medlemsstaterna. Sådana inspektioner bör också omfatta ett revisionsförfarande.

(11) Gemenskapens hälsolagstiftning bygger på etablerade vetenskapliga rön. De behöriga vetenskapliga kommittéer som inrättats genom kommissionens beslut 97/404/EG [8] och 97/579/EG [9] bör därför alltid beredas tillfälle att yttra sig när det behövs.

[8] EGT L 169, 27.6.1997, s. 85. Beslutet ändrat genom beslut 2000/443/EG (EGT L 179, 18.7.2000, s. 13).

[9] EGT L 237, 28.8.1997, s. 18. Beslutet ändrat genom beslut 2000/443/EG (EGT L 179, 18.7.2000, s. 13).

(12) Medlemsstaterna använder sig av ett stort antal system för ekonomiskt stöd för bearbetning och bortskaffande av animaliska biprodukter. För att detta inte skall påverka kon kurrens villkoren för jordbruksprodukter är det nödvändigt att genomföra en under sökning på området och, vid behov, vidta lämpliga åtgärder på gemenskapsnivå.

(13) Mot bakgrund av vad som angetts ovan verkar det vara nödvändigt att göra en genomgripande översyn av gemenskapens bestämmelser som gäller animaliska biprodukter.

(14) Animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel (särskilt bearbetat animaliskt protein, utsmält fett, foder för sällskapsdjur, hudar, skinn och ull) finns upptagna i produktförteckningen i bilaga I till fördraget. För en del av jord bruks befolkningen utgör försäljningen av sådana produkter en viktig inkomst källa. För att säkerställa att denna sektor utvecklas på ett ändamålsenligt sätt bör det fastställas hälsobestämmelser för människor och djur för dessa produkter på gemenskaps nivå. Med tanke på att djur lätt smittas av olika sjukdomar bör särskilda krav gälla när animaliska biprodukter släpps ut på marknaden, särskilt då utsläppandet sker i regioner med hög hälso status.

(15) För att säkerställa att produkter som importeras från tredje land uppfyller hälsokrav som är minst identiska eller likvärdiga med dem som tillämpas i gemenskapen bör det upprättas ett system för godkännande av tredje länder och anläggningar i dessa, liksom bestämmelser om gemenskapsinspektioner för att se till att villkoren för godkännande efterlevs. Import från tredje land av foder för sällskapsdjur och råvaror för sådant foder får ske på villkor som avviker från dem som gäller samma typer av material som producerats i gemenskapen, särskilt när det gäller de garantier som krävs beträffande resthalter av ämnen som är förbjudna enligt rådets direktiv 96/22/EG [10]. För att det skall vara möjligt att garantera att sådant foder för sällskapsdjur och sådana råvaror bara används för avsett syfte är det nödvändigt att fastställa kontrollåtgärder för import av sådant material som omfattas av dessa undantagsbestämmelser.

[10] EGT L 125, 23.5.1996, s. 3. [Ändring föreslagen i (KOM(2000) 320)].

(16) Det lämpligaste sättet för den behöriga myndigheten på destinationsorten att få garantier för att en sändning med animaliska produkter uppfyller bestämmelserna i denna förordning är via det dokument som skall åtfölja en sådan sändning. Hälsointyget bör sparas för att det skall vara möjligt att kontrollera destinationen för vissa importerade produkter.

(17) Ovannämnda mål fullföljs genom rådets direktiv 92/118/EEG av den 17 december 1992 om djurhälso- och hygienkrav för handel inom gemenskapen med produkter, som inte omfattas av sådana krav i de särskilda gemenskapsbestämmelser som avses i bilaga A.I till direktiv 89/662/EEG och, i fråga om patogener, i direktiv 90/425/EEG, samt för import till gemenskapen av sådana produkter [11].

[11] EGT L 62, 15.3.1993, s. 49. Direktivet senast ändrat genom rådets beslut 1999/724/EG (EGT L 290, 12.11.1999, s. 32).

(18) Rådet och kommissionen har antagit åtskilliga beslut om genomförande av direktiven 90/667/EEG och 92/118/EEG. Direktiv 92/118/EEG har dessutom ändrats på ett genomgripande sätt, och ytterligare ändringar kommer att göras. Sektorn för animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel regleras därför i nuläget av ett stort antal olika gemenskapsrättsakter. Gemenskapens lagstiftning för dessa produkter bör därför förenklas.

(19) En sådan förenkling kommer också att leda till en större öppenhet när det gäller vissa hälsobestämmelser om sådana animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel. En förenkling av detaljbestämmelserna i hälsolagstiftningen får dock inte få leda till att området avregleras. Det är därför nödvändigt att vidmakthålla och säkerställa människors och djurs hälsa och att skärpa detaljbestämmelserna för animaliska produkter som inte är avsedda som livsmedel.

(20) De berörda produkterna bör vara föremål för en noggrann kontroll, även i form av gemenskapsinspektioner, och omfattas av bestämmelserna om veterinära kontroller och av de skyddsåtgärder som anges i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden [12].

[12] EGT L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/118/EEG.

(21) Produkter som importeras till gemenskapen bör genomgå noggranna kontroller. Detta kan uppnås genom tillämpning av de kontroller som fastställs i rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen [13].

[13] EGT L 24, 30.1.1998, s. 9.

(22) Direktiv 90/667/EEG, rådets beslut 95/348/EG av den 22 juni 1995 om fastställande av veterinära bestämmelser och djurhälsobestämmelser gällande Förenade kungariket och Irland för bearbetning av vissa typer av avfall avsedda att saluföras lokalt som foder för vissa kategorier av djur [14] och rådets beslut 1999/534/EG av den 19 juli 1999 om åtgärder för bearbetning av visst animaliskt avfall till skydd mot transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av kommissionens beslut 97/735/EG [15] bör därför upphävas.

[14] EGT L 202, 26.8.1995, s. 8.

[15] EGT L 204, 4.8.1999, s. 37.

(23) Tillämpningen av de nya hälsokraven i denna förordning kommer att kräva anpassningar från näringslivets sida. Det bör därför fastställas en tidsfrist för tillämpningen av dessa krav. Vidare bör medlemsstaterna underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i denna förordning efter ikraftträdandet, för att kommissionen på grundval av den information som inkommit skall kunna utarbeta och lägga fram en rapport till Europaparlamentet och rådet med eventuella åtföljande lagstiftningsförslag.

(24) För att ta hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen bör ett nära och välfungerande samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna säkerställas inom ramen för Ständiga veterinärkommittén, som inrättats genom rådets beslut 68/361/EEG [16].

[16] EGT L 255, 18.10.1968, s. 23.

(25) De åtgärder som behövs för att genomföra denna förordning utgör åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [17] och de bör därför antas enligt det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i nämnda beslut.

[17] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1 Tillämpningsområde

1. I denna förordning fastställs

a) folk- och djurhälsobestämmelser om insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och användning eller bortskaffande av animaliska biprodukter, så att dessa produkter inte innebär några risker för folk- eller djurhälsan, och

b) folk- och djurhälsobestämmelser om utsläppande på marknaden och import av samt handel med animaliska biprodukter och produkter som framställts av dessa och som inte är avsedda att användas som livsmedel.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av gällande folk- och djurhälsobestämmelser skall denna förordning inte tillämpas på följande:

a) Obehandlat foder för sällskapsdjur från detaljhandelsledet eller i anläggningar vid försäljningsställen där styckning och lagring enbart sker i samband med försäljning direkt till konsumenten.

b) Flytande mjölk och råmjölk som bortskaffats eller använts på ursprungs anläggningen.

c) Slaktkroppar eller delar från vilda djur som inte misstänks vara infekterade med sjukdomar som kan överföras till människor eller djur.

d) Sådant obehandlat foder för sällskapsdjur som skall användas på plats, om detta foder framställts från djur som slaktats på ursprungsanläggningen i syfte att användas enbart för jordbrukaren och dennes familj, i enlighet med nationell lagstiftning.

e) Matavfall, förutsatt att det inte

i) härstammar från transportmedel i internationell trafik,

ii) är avsett som foder,

iii) är avsett för användning i en biogasanläggning eller för kompostering.

f) Ägg, embryon och sperma avsedda för avel.

3. Denna förordning skall inte påverka tillämpningen av sådan nationell veterinärlagstiftning som gäller utrotning och bekämpning av vissa sjukdomar.

Artikel 2 Definitioner

I denna förordning används följande definitioner samt de definitioner som anges i bilaga I:

1) animaliska biprodukter: hela slaktkroppar eller delar från djur, och animaliska produkter som avses i artiklarna 4-6 som inte är avsedda att användas som livsmedel, inbegripet ägg, embryon, sperma och matavfall.

2) kategori 1-material: (de) animaliska biprodukter som avses i artikel 4.

3) kategori 2-material: (de) animaliska biprodukter som avses i artikel 5.

4) kategori 3-material: (de) animaliska biprodukter som avses i artikel 6.

5) djur: alla ryggradsdjur och ryggradslösa djur (inklusive fiskar, kräldjur och groddjur).

6) husdjur: alla djur som hålls, göds eller föds upp för framställning av livsmedel (kött, mjölk, ägg), ull, päls, fjädrar, skinn eller andra produkter av animaliskt ursprung.

7) vilda djur: djur som inte hålls som husdjur, med undantag av fiskar.

8) sällskapsdjur: djur av sådana arter som i normala fall hålls och föds upp av människor utan att användas som livsmedel eller inom jordbruket.

9) behörig myndighet: den centrala myndighet i en medlemsstat som har till uppgift att se till att kraven i denna förordning följs, eller någon annan myndighet till vilken den centrala myndigheten har delegerat denna befogenhet.

10) utsläppande på marknaden: all verksamhet som syftar till att tillhandahålla sådana animaliska biprodukter och därav framställda produkter som omfattas av denna förordning till tredje man för försäljning eller varje annan form av överlåtelse mot betalning eller utan motprestation till tredje man samt lagring för leverans till tredje man, oavsett om verksamheten sker inom en medlemsstat, mellan medlemsstater eller mellan en medlemsstat och ett tredje land.

11) handel: handel med varor mellan medlemsstaterna enligt artikel 23.2 i fördraget.

12) producent: alla producenter av animaliska biprodukter.

13) bearbetningsanläggning: en anläggning för bearbetning av animaliska biprodukter.

14) bearbetningsanläggning för kategori 1-material: en anläggning där kategori 1-material bearbetas innan det slutligt bortskaffas eller vidarebearbetas.

15) bearbetningsanläggning för kategori 2-material: anläggning där kategori 2-material bearbetas innan det slutgiltigt bortskaffas eller bearbetas vidare.

16) bearbetningsanläggning för kategori 3-material: en anläggning där kategori 3-material bearbetas till foderråvara.

17) bearbetningsmetoder: de metoder som förtecknas i kapitel III i bilaga III.

18) oljefabrik för kategori 2-material: en anläggning för bearbetning av utsmält fett från kategori 2- -material, enligt de villkor som anges i kapitel III i bilaga IV.

18a) oljefabrik för kategori 3-material: en anläggning för bearbetning av utsmält fett från kategori 3-material.

19) förbränning: bortskaffande av animaliska biprodukter eller därav framställda produkter i en förbränningsanläggning.

20) samförbränning: bortskaffande av animaliska biprodukter eller därav framställda produkter i en samförbränningsanläggning.

21) förbränningsanläggning: en anläggning för bortskaffande enligt definitionen i artikel 3.4 i direktiv 2000/76/EG [18].

[18] EGT L 332, 28.12.2000, s. 91.[KOM(1998) 558 slutlig].

21a) förbränningsanläggning med hög kapacitet: en förbränningsanläggning med en kapacitet på minst 50 kg animaliska biprodukter per timme.

21b) förbränningsanläggning med låg kapacitet: en förbränningsanläggning med en kapacitet på högst 50 kg animaliska biprodukter per timme.

22) samförbränningsanläggning: en anläggning för bortskaffande enligt definitionen i artikel 3.5 i direktiv 2000/76/EG.

23) deponi: en anläggning för bortskaffande enligt definitionen i rådets direktiv 1999/31/EG [19].

[19] EGT L 182, 16.7.1999, s. 1.

24) biogasanläggning: en anläggning för biologisk nedbrytning av organiskt material under anaeroba förhållanden för framställning och uppsamling av biogas.

25) komposteringsanläggning: en anläggning för biologisk nedbrytning av organiskt material under aeroba förhållanden.

26) tekniska produkter: produkter som framställs av vissa animaliska biprodukter och som inte är avsedda att användas som livsmedel eller foder, till exempel garvade eller på annat sätt behandlade hudar och skinn, jakttroféer, bearbetad ull, hår, borst, fjädrar och delar av fjädrar, biodlingsprodukter, serum från hästdjur, blodprodukter, läkemedel, benprodukter för tillverkning av porslin, gelatin och lim, samt bearbetad naturgödsel.

27) teknisk anläggning: en anläggning för framställning av tekniska produkter.

28) mellananläggning för kategori 1- eller kategori 2-material: en anläggning för hantering och/eller tillfällig lagring av obearbetat kategori 1- eller kategori 2-material innan detta transporteras till slutdestinationen; anläggningar av denna typ får användas för vissa typer av partiell bearbetning, till exempel avlägsnande av hudar och skinn från idisslare samt besiktning efter slakt.

29) mellananläggning för kategori 3-material: en anläggning för sortering och/eller styckning och/eller kylning eller djupfrysning till block och/eller tillfällig lagring av obearbetat kategori 3-material innan detta transporteras vidare till slutdestinationen.

30) uppsamlingscentral: en anläggning för insamling och behandling av vissa animaliska biprodukter som är avsedda att användas som foder för de djurkategorier som avses i artikel 21.1 c.

31) lagringsanläggning: en anläggning, utom sådana anläggningar och mellananläggningar som omfattas av direktiv 95/69/EG [20], där bearbetade animaliska biprodukter tillfälligt lagras i väntan på slutanvändning eller bortskaffande.

[20] EGT L 332, 30.12.1995, s. 15.

32) obearbetade animaliska biprodukter: animaliska biprodukter som bara har genomgått kylning eller någon annan behandling som inte på ett tillräckligt säkert sätt förstör patogena agens.

33) bearbetat animaliskt protein: animaliskt protein som helt och hållet framställts av kategori 3-material som behandlats på ett sådant sätt att det lämpar sig för direkt användning som foderråvara eller organiskt gödselmedel eller jordförbättringsmedel eller i foder för djur eller sällskapsdjur; det inbegriper fiskmjöl, köttmjöl, benmjöl, kombinerat kött- och benmjöl, blodmjöl, torra fettgrevar, fjädermjöl, hovmjöl, hornmjöl och andra liknande produkter, inklusive blandningar och produkter som innehåller dessa produkter.

34) foderråvara: foder av animaliskt ursprung för husdjur, inbegripet bearbetat animaliskt protein, utsmält fett, fiskolja, gelatin, hydrolyserat protein, dikalciumfosfat, mjölk och mjölkprodukter.

35) organiska gödselmedel och jordförbättringsmedel: olika material av animaliskt ursprung som, vart och ett för sig eller tillsammans, används för att bibehålla eller förbättra växternas näringsupptag samt jordens fysikaliska och kemiska egenskaper och biologiska aktivitet; dessa material kan bestå av kompost eller nedbrytningsrester från biogasproduktion.

36) parti: en viss kvantitet av en produkt som tillverkats, framställts eller förpackats under snarlika förhållanden.

37) utsmält fett: fett som framställts genom bearbetning av kategori 2- eller kategori 3-material.

38) fettgrevar: proteinhaltiga rester från utsmältning efter partiell separation av fett och vatten.

39) foder för sällskapsdjur: foder för sällskapsdjur som kan innehålla kategori 3-material.

40) tuggben: ogarvade ätliga produkter för sällskapsdjur som tillverkats av hudar och skinn från hovdjur eller annat animaliskt material.

41) anläggning för framställning av foder för sällskapsdjur: anläggning som producerar foder för sällskapsdjur eller råvaror för sådant foder eller tuggben, och där det vid tillverkningen härav används vissa animaliska biprodukter.

42) naturgödsel: alla slags exkrementer och/eller urin från klövdjur, hästdjur och/eller fjäderfä, med eller utan strö, samt guano.

43) transmissibel spongiform encefalopati (TSE): alla typer av transmissibel spongiform encefalopati utom dem som förekommer hos människor.

44) specificerat riskmaterial: det material som avses i bilaga V till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 999/2001 om regler till skydd mot och för kontroll av vissa transmissibla spongiforma encefalopatier [21].

[21] EGT L 147, 31.5.2001, s. 1.

45) matavfall: allt köksavfall från restauranger, cateringfirmor och kök, inbegripet centralkök och hushåll.

46) avlägsna områden: områden där djurbeståndet är så litet och där anläggningarna befinner sig så långt borta att de anstalter som måste träffas för uppsamling och transport skulle bli orimligt betungande jämfört med lokalt bortskaffande.

47) betesmark: markområde som är täckt med gräs eller annan vegetation som kan betas av av husdjur.

Artikel 3 Allmänna skyldigheter

Animaliska biprodukter och produkter som framställts av dessa skall samlas in, transporteras, lagras, hanteras, bearbetas, bortskaffas, släppas ut på marknaden, importeras från tredje länder samt användas i enlighet med denna förordning.

KAPITEL II

KLASSIFICERING, INSAMLING, TRANSPORT OCH MELLANLAGRING AV ANIMALISKA BIPRODUKTER

Artikel 4 Kategori 1-material

1. Kategori 1-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Alla delar av kroppen, inklusive hudar och skinn, från följande djur:

i) Djur som misstänks vara infekterade med TSE i enlighet med förordning (EG) nr 999/2001 eller som officiellt bekräftats vara infekterade med TSE, inbegripet djur som avlivats som ett led i utrotningen av TSE.

ii) Andra djur än husdjur och vilda djur, särskilt inbegripet sällskapsdjur, djur från zoologiska trädgårdar och cirkusdjur.

iii) Försöksdjur enligt definitionen i artikel 2 i rådets direktiv 86/609/EEG [22].

[22] EGT L 358, 18.12.1986, s. 1.

iv) Frilevande vilda djur som misstänks vara infekterade med sjukdomar som kan överföras till människor eller djur.

b) i) Specificerat riskmaterial och

ii) hela kroppar av döda djur som innehåller specificerat riskmaterial, om det specificerade riskmaterialet inte har avlägsnats på platsen för bortskaffandet.

c) Produkter framställda från djur som tillförts ämnen som är förbjudna enligt direktiv 96/22/EG samt produkter av animaliskt ursprung som innehåller rester av miljöföroreningar och andra ämnen som förtecknas i grupp B.3 i bilaga I till rådets direktiv 96/23/EG [23], om halterna av dessa ämnen överskrider de gränsvärden som fastställs i gemenskapens lagstiftning eller, om gemenskaps gränsvärden saknas, i nationell lagstiftning.

[23] EGT L 125, 23.5.1996, s. 10.

d) Allt animaliskt material som samlas in vid rening av spillvatten från bearbetningsanläggningar för kategori 1-material samt från andra anläggningar där specificerat riskmaterial avlägsnas, inbegripet material som avskiljts genom siktning eller i sandfång, fett- och oljeblandningar, och slam, samt material som avlägsnats från dessa anläggningars avloppssystem.

e) Matavfall som härstammar från transportmedel i internationell trafik.

f) Blandningar av material från kategorierna 1 + 2 eller 1 + 3 eller 1 + 2 + 3.

2. Kategori 1-material skall utan onödigt dröjsmål samlas in och transporteras bort i enlighet med artikel 7, och skall, om inte annat föreskrivs i artiklarna 21 och 21a, efter permanent märkning av eventuellt specificerat riskmaterial enligt förordning (EG) nr 999/2001

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning i en förbränningsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 9a,

b) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 10 enligt någon av de bearbetningsmetoder 1-5 som anges i kapitel III i bilaga III eller enligt metod 1 på begäran av den behöriga myndigheten, och det därav uppkomna materialet skall då märkas permanent, om tekniskt möjligt med luktämnen, enligt kapitel I i bilaga IV och slutligt bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbrännings anläggning som godkänts enligt artikel 9a,

c) med undantag av material som avses i punkt 1 a.i, bearbetas enligt metod 1 i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 10, och det därav uppkomna materialet skall märkas permanent, om tekniskt möjligt med luktämnen, enligt kapitel I i bilaga IV och slutligt bortskaffas som avfall genom nedgrävning i en deponi som godkänts enligt direktiv 1999/31/EG,

d) bortskaffas med någon annan metod som godkänts enligt det förfarande som avses i artikel 33.2 och efter samråd med den vetenskapliga kommitté som är berörd.

3. Mellanhantering eller mellanlagring av kategori 1-material får bara ske i mellananläggningar för kategori 1 som godkänts enligt artikel 9.

4. Metoderna för bortskaffande i punkt 2 a-d ovan skall revideras mot bakgrund av ny vetenskaplig kunskap i enlighet med förfarandet i artikel 33.2 efter samråd med lämplig vetenskaplig kommitté.

5. Kategori 1-material, utom de produkter som framställts av dessa som anges i bilaga VI, får inte exporteras till tredje land.

Artikel 5 Kategori 2-material

1. Kategori 2-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning, och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Naturgödsel från alla djurarter samt mag- och tarminnehåll från däggdjur.

b) Allt slags animaliskt material som samlats in vid rening av spillvatten från slakterier, utom sådana slakterier som avses i artikel 4.1 d, eller från bearbetningsanläggningar för kategori 2-material, inbegripet material som avskiljts genom siktning eller i sandfång, fett- och oljeblandningar, och slam, samt material som avlägsnats från dessa anläggningars avloppssystem.

c) Produkter av animaliskt ursprung som innehåller rester av veterinärmedicinska läkemedel och föroreningar som förtecknas i grupperna B.1 och B.2 i bilaga I till direktiv 96/23/EG, om halterna av dessa ämnen överskrider gällande gränsvärden enligt gemenskapens lagstiftning.

d) Produkter av animaliskt ursprung som inte består av kategori 1-material och som importeras från tredje land och som under inspektioner som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen inte uppfyller de veterinärmedicinska föreskrifterna för import till gemenskapen, såvida de inte skickas vidare eller importen godtas med de restriktioner som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen.

e) Blandningar av kategori 2- och kategori 3-material.

f) Animaliska biprodukter som inte består av kategori 1- eller kategori 3-material.

2. Kategori 2-material skall utan onödigt dröjsmål samlas in och transporteras bort i enlighet med artikel 7, och skall om inte annat föreskrivs i artiklarna 21 och 21a

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning som godkänts enligt artikel 9a,

b) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 10 enligt någon av de bearbetningsmetoder 1-5 som anges i kapitel III i bilaga III eller enligt metod 1 på begäran av den behöriga myndigheten, och det därav uppkomna materialet skall då märkas permanent, om tekniskt möjligt med luktämnen, enligt kapitel I i bilaga IV, och

i) bortskaffas som avfall, antingen genom förbränning eller genom samförbränning i en förbrännings- eller samförbrännings anläggning som godkänts enligt artikel 9a , eller

ii) när det gäller utsmält fett bearbetas vidare till fettderivat för användning i organiska gödselmedel eller jordförbättringsmedel eller för annan teknisk användning, med undantag för kosmetika, läkemedel och medicinteckniska produkter, i en oljefabrik för kategori 2-material som godkänts enligt artikel 11.

c) bearbetas enligt metod 1 som anges i kapitel III i bilaga III i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 10, och det därav uppkomna materialet skall då märkas permanent, om tekniskt möjligt med luktämnen, enligt kapitel I i bilaga IV och

i) när det gäller det därav uppkomna proteinhaltiga materialet användas som organiskt gödselmedel eller jordförbättringsmedel i överensstämmelse med eventuella bestämmelser som antagits i enlighet med förfarandet i artikel 33.2 efter samråd med lämplig vetenskaplig kommitté, eller

ii) omvandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts i enlighet med artikel 12, eller

iii) bortskaffas som avfall genom nedgrävning i en deponi enligt direktiv 1999/31/EG.

d) när det gäller material som kommer från fisk, ensileras eller komposteras i enlighet med bestämmelser som skall antas enligt det förfarande som avses i artikel 33.2,

e) när det gäller naturgödsel, mag- och tarminnehåll samt sådant material som avses i punkt 1 b som samlats in från slakterier:

i) användas utan föregående bearbetning som råmaterial i en biogas- eller komposteringsanläggning eller behandlas i en teknisk anläggning som godkänts för detta ändamål,

ii) om materialet inte misstänks kunna sprida allvarliga överförbara sjukdomar, spridas på land i enlighet med denna förordning,

f) bortskaffas med någon annan metod som godkänts enligt det förfarande som avses i artikel 33.2 efter samråd med vetenskaplig kommitté som är berörd.

3. Mellanhantering och mellanlagring av kategori 2-material, utom gödsel, får bara ske på mellananläggningar för kategori 2-material som godkänts enligt artikel 9.

4. 4. Metoderna för bortskaffande i punkt 2 a-d ovan skall revideras mot bakgrund av ny vetenskaplig kunskap i enlighet med förfarandet i artikel 33.2 efter samråd med lämplig vetenskaplig kommitté.

5. Kategori 2-material, utom de produkter som framställts av dessa som anges i bilaga VI, får inte exporteras till tredje land.

Artikel 6 Kategori 3-material

1. Med kategori 3-material skall omfatta animaliska biprodukter som motsvarar följande beskrivning och allt material som innehåller sådana biprodukter:

a) Alla delar från slaktade djur som förklarats vara tjänliga som livsmedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning, men som av kommersiella skäl inte är avsedda som livsmedel.

b) Alla sådana delar från slaktade djur som förklarats vara otjänliga som livsmedel trots att de inte visar några tecken på sjukdomar som kan överföras till människor eller djur, och som kommer från slaktkroppar som är tjänliga som livsmedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning.

c) Hudar, skinn, hovar, horn, svinborst och fjädrar från djur som har slaktats i ett slakteri och som har genomgått en besiktning före slakt där de förklarats vara lämpade för slakt för framställning av livsmedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning.

d) Blod från djur som har slaktats i ett slakteri och som har genomgått en besiktning före slakt där de förklarats vara lämpade för slakt för framställning av livsmedel i enlighet med gemenskapens lagstiftning.

e) Animaliska biprodukter som erhållits vid framställning av produkter som är avsedda som livsmedel, exempelvis avfettade ben och fettgrevar.

f) Livsmedel som är av animaliskt ursprung eller som innehåller produkter av animaliskt ursprung, förutom matavfall, och som ursprungligen var avsedda att användas som livsmedel, men som i stället - av kommersiella skäl eller på grund av tillverkningsproblem eller förpackningsdefekter eller andra defekter som inte innebär någon risk för människor eller djur - skall användas som foder för husdjur.

g) Obehandlad mjölk från djur som inte visar några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

h) Fisk och andra havslevande djur, utom havslevande däggdjur, som fångats på öppet hav för tillverkning av fiskmjöl.

i) Färskt fiskavfall från anläggningar som tillverkar sådana fiskprodukter som är avsedda att användas som livsmedel.

j) Skal, biprodukter från kläckerier samt biprodukter i form av spruckna ägg från djur som inte visade några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

k) Blod, hudar, skinn, hovar, fjädrar, ull, horn, hår och päls från djur som inte visade några kliniska tecken på sådana sjukdomar som kan överföras till människor eller djur via produkten i fråga.

l) Annat matavfall än det som avses i artikel 4.1 e.

2. Kategori 3-material skall i enlighet med artikel 7 utan onödigt dröjsmål samlas in och transporteras bort nedkylt enligt bilaga II och skall såvida inget annat föreskrivs i artiklarna 21 och 21a

a) direkt bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning enligt artikel 9a,

b) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 15,

c) bearbetas i en teknisk anläggning som godkänts enligt artikel 16,

d) användas som råvara i en anläggning för framställning av foder för sällskapsdjur som godkänts enligt artikel 16,

e) bearbetas i en bearbetningsanläggning som godkänts enligt artikel 10 eller artikel 15, och det därav uppkomna materialet skall slutligt bortskaffas som avfall genom förbränning eller samförbränning i en förbrännings- eller samförbränningsanläggning som godkänts enligt artikel 9a eller i en deponi som godkänts enligt direktiv 1999/31/EG,

f) omvandlas i en biogas- eller komposteringsanläggning som godkänts enligt artikel 12, eller

g) när det gäller matavfall som avses i punkt 1 l omvandlas i en biogasanläggning eller komposteras i enlighet med de bestämmelser som skall antas enligt förfarandet i artikel 33.2, eller i enlighet med nationell lagstiftning till dess att sådana bestämmelser antagits.

3. Mellanhantering och/eller mellanlagring av kategori 3-material får bara ske på mellananläggningar för kategori 3-material som godkänts enligt artikel 9.

Artikel 7 Insamling och transport

Animaliska biprodukter och bearbetade produkter som framställts av dessa skall samlas in, transporteras och identifieras enligt bilaga II.

De tre kategorierna av animaliska biprodukter skall hållas strikt separerade under hanteringen, uppsamlingen och transporten, och de skall

a) vad gäller kategori 1- och kategori 2-material och de produkter som framställts av dessa som avses i artiklarna 4 och 5 märkas permanent, om tekniskt möjligt med luktämnen, enligt kapitel I i bilaga IV,

b) vad gäller kategori 3-material alltid förvaras och transporteras kylt eller fryst enligt bilagorna II och VIII och hållas åtskilda efter djurart.

2. Under transport skall ett handelsdokument, eller när det krävs enligt denna förordning, ett hälsointyg åtfölja animaliska biprodukter och bearbetade produkter. Handelsdokument och hälsointyg skall uppfylla de krav och bevaras under den tid som anges i bilaga II.

3. Medlemsstaterna skall se till att det finns ändamålsenliga arrangemang för att garantera att insamling och transport av kategori 1- och kategori 2- material sker i enlighet med bilaga II.

Artikel 8 Register

1. Producenter som sänder iväg animaliska biprodukter från en anläggning skall föra förteckning över följande uppgifter för varje sändning:

a) Datum då materialet transporterades bort från anläggningen.

b) Mängden material samt en beskrivning av materialet och i tillämpliga fall av markören.

c) Materialets destination.

d) Transportörens namn.

2. Den som transporterar animaliska biprodukter skall föra förteckning över följande uppgifter då insamlingen görs:

a) Adressen till den anläggning där materialet samlades in.

b) Datum då materialet samlades in.

c) Mängden material samt en beskrivning av materialet och i tillämpliga fall av markören.

d) Materialets destination.

3. Den som tar emot animaliska biprodukter skall föra förteckning över följande uppgifter för varje inkommande sändning:

a) Datum då materialet kom fram.

b) Adressen till den anläggning från vilken materialet sändes iväg.

c) Mängden material samt en beskrivning av materialet och i tillämpliga fall av markören.

d) Transportörens namn och adress.

4. De förteckningar som avses i punkterna 1-3 skall bevaras i minst två år så att de behöriga myndigheterna kan ta del av dem.

Artikel 9 Mellananläggningar och lagringsanläggningar

1. Mellananläggningar och lagringsanläggningar för kategori 1-, kategori 2- och kategori 3-material skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en mellananläggning för kategori 1- eller kategori 2-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga VIII,

b) hantera och lagra kategori 1- eller kategori 2-material i enlighet med kapitel II del B i bilaga VIII,

c) ha genomgått anläggningens egenkontroll enligt artikel 22, och

d) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 23.

3. För att kunna godkännas skall en mellananläggning för kategori 3-material

a) ligga fysiskt åtskild från anläggningar för kategori 1- och kategori 2-material och uppfylla kraven i kapitel I i bilaga VIII,

b) hantera och lagra kategori 3-material i enlighet med kapitel II del A i bilaga VIII,

c) ha genomgått anläggningens egenkontroll enligt artikel 22, och

d) kontrolleras av de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 23.

4. För att kunna godkännas skall en lagringsanläggning

a) uppfylla kraven i kapitel III i bilaga VIII,

b) lagra bearbetade animaliska biprodukter i enlighet med kapitel III i bilaga VIII punkt 3,

c) stå under den behöriga myndighetens tillsyn.

Artikel 9a Godkännande av förbrännings- och samförbränningsanläggningar

1. Förbränning och samförbränning av bearbetade produkter skall ske i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2000/76/EG. Förbränning och samförbränning av animaliska biprodukter skall ske antingen i enlighet med bestämmelserna i direktiv 2000/76/EG eller i enlighet med bestämmelserna i denna förordning om det direktivet inte skulle gälla. Förbrännings- och samförbrännings anläggningar skall godkännas enligt det direktivet eller i enlighet med punkterna 2 och 3.

2. För att godkännas av den behöriga myndigheten för bortskaffande av animaliska biprodukter skall de förbränningsanläggningar med hög kapacitet och samförbränningsanläggningar som inte omfattas av direktiv 2000/76/EG

a) uppfylla de allmänna villkoren i kapitel I i bilaga XII,

b) uppfylla driftvillkoren i kapitel II i bilaga XII,

c) uppfylla kraven avseende utsläpp av avloppsvatten i kapitel III bilaga XII,

d) uppfylla kraven avseende restprodukter i kapitel IV bilaga XII,

e) uppfylla kraven avseende temperaturmätning i kapitel V i bilaga XII, och

f) uppfylla villkoren för onormala driftförhållanden i kapitel VI i bilaga XII.

3. För att godkännas av den behöriga myndigheten för bortskaffande av animaliska biprodukter skall de förbränningsanläggningar med låg kapacitet och samförbränningsanläggningar som inte omfattas av direktiv 2000/76/EG

a) användas endast för bortskaffande av sällskapsdjur och/eller kategori 2- och kategori 3-material,

b) när den ligger på ett jordbruksföretag användas endast för bortskaffande av material från det jordbruksföretaget,

c) uppfylla de allmänna villkoren i kapitel I i bilaga XII,

d) uppfylla de tillämpliga driftvillkoren i kapitel II i bilaga XII,

e) uppfylla kraven avseende restprodukter i kapitel IV bilaga XII,

f) uppfylla kraven avseende temperaturmätning i kapitel V i bilaga XII, och

g) uppfylla villkoren för onormala driftförhållanden i kapitel VI i bilaga XII.

4. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

5. Kraven i punkterna 2 och 3 kan revideras mot bakgrund av ny vetenskaplig kunskap i enlighet med förfarandet i artikel 33.2 efter samråd med lämplig vetenskaplig kommitté.

KAPITEL III

GODKÄNNANDE AV BEARBETNINGSANLÄGGNINGAR FÖR KATEGORI 1- OCH KATEGORI 2-MATERIAL SAMT BIOGASANLÄGGNINGAR, KOMPOSTERINGSANLÄGGNINGAR OCH OLJEFABRIKER

Artikel 10 Godkännande av bearbetningsanläggningar för kategori 1- och kategori 2-material

1. Medlemsstaterna skall för hela eller delar av det egna landet godkänna en eller flera bearbetningsanläggningar för kategori 1- och kategori 2-material för insamling och bearbetning av kategori 1- och kategori 2-material. En medlemsstat får besluta om att utse en bearbetningsanläggning för kategori 1- eller kategori 2-material i en annan medlemsstat efter överenskommelse med den staten.

2. För att kunna godkännas av den behöriga myndigheten skall bearbetnings anläggningar för kategori 1- eller kategori 2-material

a) uppfylla kraven i kapitel I i bilaga III,

b) hantera, bearbeta och lagra kategori 1- eller kategori 2-material i enlighet med kapitel II i bilaga III samt kapitel I i bilaga IV,

c) valideras av den behöriga myndigheten i enlighet med kapitel V i bilaga III,

d) ha genomgått anläggningens egenkontroll i enlighet med artikel 22,

e) kontrolleras av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 23,

f) upprätta och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska styrpunkter i de processer som används,

g) säkerställa att de bearbetade produkterna uppfyller kraven i kapitel I i bilaga IV.

3. Godkännandet skall omedelbart dras in om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 11 Godkännande av oljefabriker

1. Oljefabriker skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en oljefabrik för kategori 2-material

a) bearbeta utsmält fett som härrör från kategori 2-material i enlighet med kraven i kapitel III i bilaga IV,

b) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska styrpunkter i de processer som används,

c) föra förteckning över de uppgifter som erhållits enligt b så att de kan läggas fram för den behöriga myndigheten, och

d) stå under den behöriga myndighetens tillsyn, så att det kan säkerställas att huvudmannen för anläggningen eller anläggningschefen följer bestämmelserna i denna förordning.

3. För att kunna godkännas skall en oljefabrik för kategori 3 bearbeta utsmält fett som härrör endast från kategori 3-material och uppfylla kraven för oljefabriker för kategori 2-material enligt punkt 2.

4. Godkännandet skall omedelbart dras in om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 12 Godkännande av biogas- och komposteringsanläggningar

1. Biogas- och komposteringsanläggningar som omvandlar animaliska biprodukter skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en biogas- eller komposteringsanläggning

a) uppfylla kraven i kapitel II avsnitt A i bilaga IV,

b) hantera och omvandla animaliska biprodukter i enlighet med kapitel II avsnitt B och C i bilaga IV,

c) kontrolleras av den behöriga myndigheten,

d) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska styrpunkter, och

e) säkerställa att nedbrytningsprodukterna uppfyller de mikrobiologiska krav som anges i kapitel II avsnitt D i bilaga IV.

3. Godkännandet skall omedelbart dras in om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 13 Avsändning av bearbetade animaliska biprodukter till förbrännings- eller samförbränningsanläggningar eller deponier

1. Bearbetade animaliska biprodukter får bara sändas iväg för att bortskaffas genom förbränning, samförbränning eller deponering om följande villkor är uppfyllda:

a) Bearbetade animaliska biprodukter

i) skall transporteras i plomberade, täckta behållare eller fordon som är tydligt märkta med texten "Får inte användas som foder - endast för förbränning/sam förbrän ning/de po ni", allt efter omständigheterna.

ii) får endast sändas till förbrännings- eller samförbrännings anläggningar som godkänts enligt direktiv .../.../EG [om förbränning av avfall] eller till en deponi som godkänts enligt direktiv 1999/31/EG.

b) Den behöriga myndigheten på ursprungsorten skall informera den behöriga myndigheten på destinationsorten om varje avgående sändning.

c) Den behöriga myndigheten på destinationsorten skall informera den behöriga myndigheten på ursprungsorten om varje ankommande sändning.

d) Den behöriga myndigheten på destinationsorten skall se till att den utsedda anläggningen eller deponin bara använder sändningen för godkända ändamål och att de för förteckning över och bevarar alla uppgifter som krävs för att visa att denna förordning har följts.

2. Bearbetade animaliska biprodukter får bara sändas iväg till en annan medlemsstat för bortskaffande genom förbränning eller samförbränning om följande villkor är uppfyllda:

a) Destinationsmedlemsstaten skall ha gått med på att ta emot materialet.

b) De bearbetade animaliska biprodukterna skall

i) åtföljas av ett officiellt intyg enligt bilaga VII,

ii) transporteras i plomberade, täckta behållare eller fordon som är tydligt märkta med texten "Får inte användas som foder - endast för förbränning eller sam förbrän ning" allt efter omständigheterna på i ursprungs-, destinations- samt transitmedlemsstatens språk,

iii) sändas direkt till förbrännings- eller samförbränningsanläggningen.

c) En medlemsstat som sänder bearbetade animaliska biprodukter till en annan medlemsstat skall via Animo-systemet underrätta den behöriga myndigheten på destinationsorten om varje sändning, och detta Animomeddelande skall innehålla texten "Får inte användas som foder - endast för förbränning eller samförbränning".

d) Destinationsmedlemsstaten skall via Animo-systemet underrätta den behöriga myndigheten på ursprungsorten om varje sändnings ankomst.

e) Destinationsmedlemsstaten skall se till att de utsedda anläggningarna i det egna landet bara använder sändningarna för godkända ändamål och att de för förteckning över och bevarar alla uppgifter som krävs för att visa att denna förordning har följts.

KAPITEL IV

UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN AV BEARBETAT ANIMALISKT PROTEIN OCH ANNAN FODERRÅVARA, FODER FÖR SÄLLSKAPSDJUR, TUGGBEN OCH TEKNISKA PRODUKTER

Artikel 14 Allmänna djurhälsobestämmelser

1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa att de animaliska biprodukter och därav framställda produkter som avses i bilagorna V och VI inte sänds iväg från någon anläggning som ligger i en zon som är föremål för restriktioner till följd av förekomst av en sjukdom för vilken den djurart som produkterna härrör från är mottaglig, eller från någon anläggning eller zon från vilka flyttning eller handel skulle medföra risker när det gäller djurhälsostatus för medlemsstaterna eller för vissa områden i medlemsstaterna, utom då produkterna behandlats i enlighet med denna förordning.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall säkerställa att produkterna har framställts från djur som

a) kommer från en anläggning, ett område, en del av ett område eller, när det gäller vattenbruksprodukter, från en fiskodling, en zon, eller en del av en zon som inte är föremål för djurhälsorestriktioner för de berörda djuren och produkterna; detta gäller särskilt restriktioner som införts för att bekämpa sjukdomar enligt gemenskapens lagstiftning eller restriktioner till följd av en allvarlig överförbar sjukdom som förtecknas i direktiv 92/119/EG [24],

[24] EGT L 62, 15.3.1993, s. 69.

b) inte har slaktats i en anläggning där det vid tidpunkten för slakt fanns djur som var infekterade eller som misstänktes vara infekterade med en av de sjukdomar som omfattas av de bestämmelser som avses i a.

3. Förutsatt att de villkor beträffande bekämpning av sjukdomar som avses i punkt 2 a är uppfyllda, skall det vara tillåtet att saluföra animaliska biprodukter och produkter som härrör från dessa som avses i bilaga V och VI och som kommer från ett område eller en del av ett område som är föremål för djurhälsorestriktioner, men som inte är infekterade eller misstänks vara infekterade, förutsatt att produkterna, allt efter omständigheterna

a) har framställts, hanterats, transporterats och lagrats avskilt från, eller vid andra tidpunkter än, produkter som uppfyller alla djurhälsovillkor,

b) har genomgått en behandling som är tillräcklig för att eliminera de aktuella djurhälsoriskerna i enlighet med denna förordning vid en anläggning som har godkänts för detta ändamål av den medlemsstat där djurhälsoproblemet förekom,

c) har identifierats på ett ändamålsenligt sätt,

d) följer de särskilda villkor som anges i bilagorna V och VI eller de närmare bestämmelser som skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Andra villkor än dem som anges i första stycket får fastställas i särskilda situationer genom beslut som antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2. Sådana beslut skall ta hänsyn till de åtgärder som rör djuren eller de prov som djuren skall bli föremål för och de egenskaper hos sjukdomen som är kännetecknande för arten i fråga och de skall noga ange de åtgärder som behövs för att säkerställa skyddet av djurhälsan i gemenskapen.

Artikel 15 Godkännande av bearbetningsanläggningar för kategori 3-material

1. Bearbetningsanläggningar för kategori 3-material skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en bearbetningsanläggning för kategori 3-material

a) ligga geografiskt åtskilt från anläggningar för kategori 1 och 2-material samt uppfylla kraven i kapitel I och II i bilaga III samt kraven i bilaga V,

b) hantera, bearbeta och lagra endast kategori 3-material i enlighet med bilaga V,

c) ha validerats av den behöriga myndigheten i enlighet med kapitel V i bilaga III,

d) ha genomgått anläggningens egenkontroll i enlighet med artikel 22 och stå under den behöriga myndighetens tillsyn i enlighet med artikel 23,

e) säkerställa att de bearbetade produkterna uppfyller kraven i kapitel I i bilaga V.

3. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 16 Godkännande av anläggningar för tillverkning av foder för sällskapsdjur och av tekniska anläggningar

1. Anläggningar för tillverkning av foder för sällskapsdjur och tekniska anläggningar skall godkännas av den behöriga myndigheten.

2. För att kunna godkännas skall en anläggning för tillverkning av foder för sällskapsdjur eller en teknisk anläggning uppfylla följande krav:

a) Den skall ha åtagit sig att, för de produkter som anläggningen framställer och i enlighet med de särskilda kraven i bilaga VI, uppfylla följande villkor:

i) Att följa de särskilda produktionsbestämmelser som anges i denna förordning.

ii) Att införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av kritiska styrpunkter i de processer som används.

iii) Att, beroende på vilken produkt det gäller, ta prover som sedan analyseras på ett laboratorium som godkänts av den behöriga myndigheten, så att det kan kontrolleras att kraven i denna förordning är uppfyllda.

iv) Att föra förteckning över de uppgifter som erhållits enligt ii och iii och hålla dem tillgängliga för den behöriga myndigheten. Resultaten från kontroller och tester skall sparas i minst två år.

v) Att underrätta den behöriga myndigheten om resultatet av den laboratorieanalys som avses i iii eller annan information som de ansvariga för anläggningen har tillgång till visar att det finns en allvarlig fara för djurs eller människors hälsa.

vi) Att endast sända iväg produkter som åtföljs av ett handelsdokument med uppgift om produktslag samt produktionsanläggningens namn och veterinära godkännandenummer.

b) Den skall stå under den behöriga myndighetens tillsyn så att det kan säkerställas att huvudmannen för anläggningen eller anläggningschefen uppfyller kraven i denna förordning.

3. Godkännandet skall dras in omedelbart om villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllda.

Artikel 17 Utsläppande på marknaden och export av bearbetat animaliskt protein och annan foderråvara

Medlemsstaterna skall säkerställa att bearbetat animaliskt protein och annan foderråvara bara släpps ut på marknaden eller exporteras om de

a) har bearbetats i en bearbetningsanläggning för kategori 3-material som har godkänts och som övervakas i enlighet med artikel 15 samt på ett sådant sätt att återanvändning inom arten är möjlig att undvika,

b) har framställts enbart av sådant kategori 3-material som förtecknas i artikel 6.1 a-6.1 j,

c) har hanterats, bearbetats, lagrats och transporterats i enlighet med bilaga V, och

d) uppfyller kraven i bilaga V.

Artikel 18 Utsläppande på marknaden och export av foder för sällskapsdjur, tuggben och tekniska produkter

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att foder för sällskapsdjur, tuggben och tekniska produkter, utom de som avses i punkterna 2 och 3, bara släpps ut på marknaden eller exporteras om de

a) uppfyller de särskilda kraven i bilaga VI

b) kommer från anläggningar som har godkänts och som övervakas i enlighet med artikel 16.

2. Medlemsstaterna skall se till att organiska gödselmedel eller jordförbättringsmedel som är framställda av obearbetade produkter, utom sådana produkter som framställs av naturgödsel eller mag- och tarminnehåll, bara släpps ut på marknaden eller exporteras om de uppfyller eventuella krav som fastställts i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2, efter samråd med den behöriga vetenskapliga kommittén.

3. Medlemsstaterna skall se till att fettderivat som är framställda av kategori 2-material bara släpps ut på marknaden eller exporteras om de

(a) har framställts i en oljefabrik för kategori 2-material som har godkänts i enlighet med artikel 11, av utsmält fett som kommer från bearbetning av kategori 2-material i en bearbetningsanläggning för kategori 2-material som godkänts i enlighet med artikel 10 enligt någon av bearbetningsmetoderna 1-5,

(b) har hanterats, bearbetats, lagrats och transporterats i enlighet med bilaga IV, och

(c) uppfyller de särskilda kraven i bilaga IV.

Artikel 19 Skyddsåtgärder

Artikel 10 i direktiv 90/425/EEG skall tillämpas på de produkter som omfattas av bilagorna V och VI till denna förordning.

Artikel 20 Begränsningar i användningen

1. Följande användningsområden för animaliska biprodukter och produkter som framställts av sådana skall vara förbjudna:

a) Utfodring av en djurart med bearbetat animaliskt protein från djurkroppar eller delar av djurkroppar av samma djurart.

b) Utfodring av djur inom animalieproduktionen utom pälsdjur med matavfall eller foderråvaror som härrör från matavfall.

c) Det skall vara förbjudet att på betesmark sprida andra typer av organiska gödselmedel eller jordförbättringsmedel än naturgödsel.

2. Genomförandebestämmelser för detta förbud skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2. Undantag till punkt 1.a kan beviljas för fisk och pälsdjur enligt samma förfarande efter samråd med den behöriga vetenskapliga kommittén.

KAPITEL V

UNDANTAG

Artikel 21 Undantag

1. Medlemsstaterna får, under de behöriga myndigheternas tillsyn, godkänna följande:

a) Användning av animaliska biprodukter för diagnostisk verksamhet samt i undervisnings- och forskningssyfte.

b) Användning av animaliska biprodukter för taxidermiska ändamål i tekniska anläggningar som godkänts för detta syfte enligt artikel 16.

c) Användning av kategori 2-material i enlighet med reglerna i bilaga IX, om materialet kommer från djur som inte avlivats eller dött till följd av bekräftad eller förmodad förekomst av en sådan sjukdom som kan överföras till människor eller djur, samt användning av sådant kategori 3-material som avses i artikel 6.1 a-6.1 j, för utfodring av

i) djur i zoologiska trädgårdar,

ii) cirkusdjur,

iii) andra kräldjur än kräldjur i zoologiska trädgårdar och cirkusdjur,

iv) pälsdjur,

v) vilda djur av hotade arter,

vi) vilda djur av alla arter, om det är nödvändigt på grund av svåra näringsmässiga förhållanden eller för att utarbeta dokumentära rapporter,

vii) godkända kennlar eller koppel med hundar, och

viii) fluglarver för användning som fiskagn.

2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om när de använder sig av de undantag som avses i punkt 1, och om de kontroller de inför i syfte att förhindra att de berörda animaliska biprodukterna används för otillåtna ändamål.

3. Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över de användare och uppsamlingscentraler i det egna landet som godkänts och registrerats enligt punkt 1 c. Varje användare och uppsamlingscentral skall tilldelas ett officiellt nummer för kontrolländamål och för att produkterna i fråga skall kunna spåras till sitt ursprung.

Användarnas och uppsamlingscentralernas anläggningar skall stå under den behöriga myndighetens tillsyn, och denna skall när som helst kunna få tillträde till alla delar av anläggningarna, för att kunna kontrollera att de krav som avses i punkt 1 c har uppfyllts.

Om det vid en sådan inspektion visar sig att dessa krav inte har uppfyllts skall den behöriga myndigheten vidta lämpliga åtgärder.

4. Närmare bestämmelser om kontrollåtgärder får antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 21a

Undantag i fråga om bortskaffande av animaliska biprodukter

1. Den behöriga myndigheten får vid behov besluta att

a) döda sällskapsdjur som inte omfattas av de djur som avses i artikel 4.1 a i direkt får bortskaffas som avfall genom nedgrävning,

b) följande animaliska biprodukter som härstammar från ett avlägset område får bortskaffas genom förbränning eller nedgrävning på plats:

i) kategori 1-material som omfattas av artikel 4.1 b ii,

ii) kategori 2-material, och

iii) kategori 3-material,

c) animaliska biprodukter får bortskaffas som avfall genom förbränning eller nedgrävning på plats om en epizootisk sjukdom som ingår i OIE:s A-lista bryter ut och den behöriga myndigheten avslår transport till närmaste förbrännings- eller bearbetningsanläggning på grund av att hälsorisken kan spridas, eller för att en utbredd sjukdom leder till kapacitetsbrist på en sådan anläggning.

2. Undantag kan inte beviljas i fråga om kategori 1-material som avses i artikel 4.1 a i.

3. I fråga om kategori 1-material som avses i artikel 4.1 b ii, får förbränning och nedgrävning på plats ske i enlighet med punkt 1 b eller 1 c endast om den behöriga myndigheten godkänner och övervakar den metod som tillämpas och anser att den i tillräcklig grad utesluter alla risker för överföring av TSE.

4. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om

a) hur de utnyttjar de möjligheter som anges i punkt 1 b när det gäller kategori 1- och kategori 2-material, och

b) vilka områden de klassificerar som avlägsna i enlighet med punkt 1 b och på vilka grunder.

5. Den behöriga myndigheten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att

a) se till att förbränning eller nedgrävning av animaliska biprodukter inte medför fara för djurs eller människors hälsa,

b) förhindra att animaliska biprodukter överges, dumpas eller på ett okontrollerat sätt bortskaffas.

6. Detaljerade förfaranden för genomförande av denna artikel kan antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 33.2.

KAPITEL VI

KONTROLLER OCH INSPEKTIONER PÅ MELLANANLÄGGNINGAR OCH BEARBETNINGSANLÄGGNINGAR

Artikel 22 Anläggningarnas egenkontroll

1. Huvudmän för eller ägare till mellananläggningar och bearbetningsanläggningar eller deras företrädare skall vidta alla åtgärder som behövs för att uppfylla kraven i denna förordning. De skall inrätta, genomföra och upprätthålla ett permanent förfarande som utvecklats och genomförts enligt principerna för systemet för riskanalys och kritiska styrpunkter (HACCP).De skall särskilt

a) identifiera och kontrollera de kritiska styrpunkterna på anläggningarna,

b) införa och genomföra rutiner för övervakning och kontroll av sådana kritiska styrpunkter,

c) när det gäller bearbetningsanläggningar, ta representativa prov från varje bearbetat parti för att kontrollera att de krav för produkterna som fastställs i denna förordning och de gränsvärden för fysisk-kemiska restkoncentrationer som fastställs i gemenskapens lagstiftning följs,

d) föra förteckning över resultaten av de kontroller och tester som avses i b och c och bevara dessa i minst två år så att de behöriga myndigheterna kan ta del av dem,

e) införa ett system som gör det möjligt att ta reda på när varje avsänt parti har tillverkats.

2. Om resultatet av ett test som utförts på ett prov som tagits enligt punkt 1 c inte följer kraven i denna förordning skall huvudmannen för bearbetnings anläggningen

a) omedelbart underrätta den behöriga myndigheten,

b) fastställa orsakerna till att kraven inte uppfyllts, och

c) säkerställa att inget material som konstaterats eller misstänks vara smittat avlägsnas från anläggningen innan det genomgått förnyad bearbetning under den behöriga myndighetens direkta tillsyn samt förnyad officiell provtagning, så att kraven i denna förordning uppfylls.

3. Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel får antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 23 Officiella kontroller

1. De behöriga myndigheterna skall genomföra regelbundna inspektioner och utöva regelbunden tillsyn på mellananläggningar och bearbetningsanläggningar i enlighet med kapitel IV i bilaga III.

2. Hur ofta inspektioner och tillsyn skall ske beror på anläggningens storlek, vilken typ av produkter som tillverkas, vilka riskbedömningar som gjorts samt vilka garantier som lämnats beträffande riskanalys och kritiska styrpunkter.

3. Om de besiktningar som utförs av den behöriga myndigheten visar att alla krav i denna förordning inte har uppfyllts skall den behöriga myndigheten vidta lämpliga åtgärder. Om bestämmelserna i denna artikel rörande mikrobiologiska krav och mikrobiologiska kontroller inte har uppfyllts skall tillverkaren

a) omedelbart ge den behöriga myndigheten all relevant information om typen av prov och om den sats från vilken det tagits,

b) under den behöriga myndighetens tillsyn bearbeta den kontaminerade satsen eller låta den genomgå förnyad bearbetning,

c) öka intensiteten i provtagningen och kontrollen av produktionen,

d) undersöka de förteckningar om obearbetade animaliska biprodukter som är av betydelse för det färdiga provet,

e) införa lämpliga dekontaminerings- och rengöringsmetoder på anläggningen.

4. Närmare bestämmelser för genomförandet av denna artikel får antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 24 Förekomst av kontroller och mikrobiologiska analyser

1. Närmare bestämmelser om de kontroller som anges i artikel 22 och 23 samt om hur ofta dessa kontroller skall göras skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

2. Referensmetoder för de mikrobiologiska analyserna skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 25 Förteckning över godkända anläggningar

Varje medlemsstat skall upprätta en förteckning över de anläggningar i det egna landet som godkänts enligt artikel 9-12 samt artikel 15 och 16. Varje anläggning skall tilldelas ett officiellt nummer som identifierar anläggningen med hänsyn till den typ av verksamhet som bedrivs.

Medlemsstaterna skall överlämna dessa förteckningar samt alla senare uppdateringar till övriga medlemsstater och till kommissionen.

KAPITEL VII

GEMENSKAPENS KONTROLLER I MEDLEMSSTATERNA

Artikel 26 Gemenskapens kontroller

1. Experter från kommissionen får genomföra kontroller på plats i samarbete med de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna, när så krävs för en enhetlig tillämpning av denna förordning. Den medlemsstat på vars territorium en inspektion företas skall ge all nödvändig hjälp till experterna så att de kan fullgöra sina uppgifter. Kommissionen skall informera den behöriga myndigheten om resultaten av de genomförda inspektionerna.

2. Genomförandebestämmelser till denna artikel, särskilt sådana som syftar till att reglera formerna för samarbete med de nationella myndigheterna, skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

KAPITEL VIII

IMPORT TILL GEMENSKAPEN AV VISSA ANIMALISKA BIPRODUKTER OCH PRODUKTER SOM FRAMSTÄLLTS AV SÅDANA

Artikel 27 Allmänna bestämmelser

De bestämmelser som skall tillämpas vid import från tredje land av de produkter som avses i bilaga V samt det foder för sällskapsdjur, de tuggben och tekniska produkter som avses i bilaga VI får varken vara strängare eller mindre stränga än dem som gäller för produktion och saluföring av motsvarande produkter i gemenskapen.

Det skall dock vara tillåtet att importera foder för sällskapsdjur och råvaror för sådant foder från tredje land även om detta foder och dessa råvaror kommer från djur som har behandlats med vissa ämnen som är förbjudna enligt direktiv 96/22/EG, under förutsättning att råvarorna märks samt att vissa särskilda villkor som skall fastställas enligt det förfarande som avses i artikel 33.2 är uppfyllda.

Artikel 28 Förbud

Det skall vara förbjudet att importera animaliska biprodukter eller därav framställda produkter till gemenskapen om inte importen sker i enlighet med denna förordning.

Artikel 29 Iakttagande av gemenskapens bestämmelser

1. De produkter som avses i bilagorna V och VI får endast importeras till gemenskapen om de uppfyller kraven i punkterna 2-5.

2. De produkter som avses i bilagorna V och VI skall, om inte något annat anges i dessa bilagor, komma från ett tredje land eller en del av ett tredje land som återfinns i en sådan förteckning som skall upprättas och uppdateras enligt det förfarande som avses i artikel 33.2.

Den förteckning som upprättas enligt denna punkt får samordnas med andra förteckningar som upprättats av folk- och djurhälsoskäl.

När denna förteckning upprättas skall särskilt följande beaktas:

a) Det tredje landets lagstiftning.

b) Hur den behöriga myndigheten i det tredje landet och dess inspektionstjänst är organiserade, vilka befogenheter som inspektionstjänsten har, vilken tillsyn som inspektionstjänsten är underkastad, samt inspektionstjänstens behörighet att effektivt övervaka hur landets lagstiftning tillämpas.

c) De faktiska hälsovillkor som tillämpas på produktion, framställning, hantering, lagring och avsändande av produkter av animaliskt ursprung som är avsedda för gemenskapen.

d) Vilka garantier som det tredje landet kan ge för att gällande hygienkrav uppfylls.

e) Erfarenheter från saluföringen av produkten från det tredje landet samt resultaten av de införselkontroller som genomförts.

f) Resultatet från eventuella gemenskapsinspektioner i det tredje landet.

g) Hälsostatus för den besättning det gäller samt för andra tamdjur och vilda djur i det tredje landet, med särskilt beaktande av exotiska djursjukdomar och alla sådana aspekter av den allmänna hälsosituationen i landet som skulle kunna innebära en risk för folk- eller djurhälsan i gemenskapen.

h) Hur snabbt och regelbundet det tredje landet tillhandahåller uppgifter om före komsten av infektiösa eller smittsamma djursjukdomar på dess territorium, särskilt de sjukdomar som anges i A- och B-listan från Internationella byrån för epizootiska sjuk domar (OIE) eller, beträffande sjukdomar hos vattenbruksdjur, de anmälnings pliktiga sjukdomar som förtecknas i OIE:s hälsokodex för vattenlevande djur.

i) De bestämmelser om förebyggande och bekämpning av infektiösa eller smittsamma djursjukdomar som gäller i det tredje landet samt tillämpningen av dessa, inklusive bestämmelser om import från andra länder.

3. De produkter som avses i bilaga V skall komma från en anläggning som finns upptagen i en gemenskapsförteckning som upprättats i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2 på grundval av ett meddelande till kommissionen från de behöriga myndigheterna i det tredje landet i vilket det intygas att anläggningen uppfyller gemenskapens krav och att en officiell inspektionstjänst i det tredje landet ansvarar för tillsynen av anläggningen.

Godkända förteckningar skall ändras enligt följande:

a) Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om det tredje landets förslag till ändringar i förteckningen över anläggningar inom fem arbetsdagar från det att meddelandet från det tredje landet tagits emot.

b) Medlemsstaterna skall, inom sju arbetsdagar från det att de tagit emot de förslag till ändringar i förteckningen över anläggningar som avses i a, skriftligen meddela kommissionen sina synpunkter på dessa förslag.

c) Om minst en medlemsstat kommit in med skriftliga synpunkter skall kommissionen inom fem arbetsdagar underrätta övriga medlemsstater om detta samt föra upp ärendet som en punkt på dagordningen till Ständiga veterinärkommitténs nästa sammanträde för avgörande enligt det förfarande som avses i artikel 33.2.

d) Om medlemsstaterna inte lämnat några synpunkter inom den tidsfrist som anges i b skall ändringarna i förteck ningen över anläggningar anses ha godtagits av medlemsstaterna. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om dessa ändringar inom fem arbetsdagar, och import från de berörda anläggningarna skall vara tillåten efter fem arbetsdagar från det att medlemsstaterna tagit emot denna underrättelse.

4. De produkter som avses i bilaga VI skall komma från anläggningar som har godkänts och registrerats av den behöriga myndigheten i det tredje landet.

5. Sändningar av de produkter som avses i bilagorna V och VI skall, om inte något annat anges i dessa bilagor, åtföljas av ett hälsointyg som utformats enligt förlagan i bilaga X som bestyrker att produkterna uppfyller de villkor som avses i dessa bilagor och att de kommer från anläggningar som säkerställer att dessa villkor uppfylls.

Artikel 30 Likvärdighet

1. I enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2 får det fattas ett beslut som erkänner att de hälsobestämmelser som tillämpas av ett tredje land, en grupp av tredje länder eller en region i ett tredje land vid produktion, framställning, hantering, lagring och transport av en eller flera av de produktkategorier som avses i bilagorna V och VI, innebär garantier som är likvärdiga med dem som tillämpas i gemenskapen förutsatt att det tredje landet lämnar objektiva bevis i detta avseende.

I beslutet skall fastställas vilka villkor som gäller för import av animaliska biprodukter från denna region, detta land eller denna grupp av länder.

2. De villkor som avses i punkt 1 skall omfatta

a) vilken typ av hälsointyg som skall åtfölja produkten samt intygets innehåll,

b) särskilda hälsokrav som gäller för import till gemenskapen, och

c) förfaranden för att upprätta och ändra förteckningar över regioner eller anläggningar från vilka import är tillåten, om det behövs.

3. Närmare bestämmelser för tillämpningen av denna artikel skall antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 31 Gemenskapens inspektioner och granskningar

1. Experter från kommissionen får, vid behov tillsammans med experter från medlemsstaterna, genomföra kontroller på plats för att

a) upprätta en förteckning över tredje länder eller delar av tredje länder samt för att fastställa villkor för import,

b) kontrollera efterlevnaden av

i) villkoren för införande i en gemenskapsförteckning över tredje länder,

ii) gällande importvillkor,

iii) villkoren för erkännande av att åtgärder är likvärdiga,

iv) alla slags nödåtgärder som tillämpas enligt gemenskapens lagstiftning.

De experter från medlemsstaterna som ansvarar för kontrollerna skall utses av kommissionen.

2. De kontroller som avses i punkt 1 skall utföras på gemenskapens vägnar och på gemenskapens bekostnad.

3. Hur ofta samt på vilket sätt kontrollerna i punkt 1 skall utföras får fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

4. Om det vid en kontroll enligt punkt 1 uppdagas allvarliga överträdelser av hälsobestämmelserna, skall kommissionen omedelbart begära att det tredje landet vidtar lämpliga åtgärder eller tillfälligt stoppa varusändningarna och genast underrätta medlemsstaterna.

KAPITEL IX

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 32 Ändring av bilagor samt övergångsbestämmelser

Efter samråd med den behöriga vetenskapliga kommittén i frågor som kan ha betydelse för folkhälsan får bilagorna ändras eller kompletteras och lämpliga övergångsbestämmelser får antas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

Artikel 33 Föreskrivande förfarande

1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga veterinärkommittén, som inrättats genom artikel 1 i beslut 68/361/EEG.

2. När hänvisning sker till denna punkt skall det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 7 och i artikel 8 i det beslutet skall iakttas.

3. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till 15 dagar.

Artikel 34 Samråd med vetenskapliga kommittéer

Samråd skall ske med vederbörande vetenskapliga kommittéer i alla frågor som omfattas av denna förordning och som kan påverka människors eller djurs hälsa.

Artikel 35 Underrättelse om nationella bestämmelser

1. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av denna förordning.

2. Medlemsstaterna skall särskilt underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att säkerställa att denna förordning tillämpas inom ett år från det att den har trätt i kraft. På grundval av dessa uppgifter skall kommissionen överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet, vid behov åtföljt av lagförslag.

Artikel 36 Finansiella bestämmelser

Kommissionen skall utarbeta en rapport om det finansiella stödet i medlemsstaterna till bearbetning och bortskaffande av animaliska biprodukter, särskilt avseende produkter som består av kategori 1- och kategori 2-material och dessa rapporter skall åtföljas av lämpliga förslag.

Artikel 37 Upphävande

Direktiv 90/667/EEG samt beslut 95/348/EG och 1999/534/EG skall upphöra att gälla.

Hänvisningar till direktiv 90/667/EEG skall läsas som hänvisningar till denna förordning.

Artikel 38 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas inom sex månader från den dag då denna förordning träder i kraft [25].

[25] Detta datum har valts så att de nya bestämmelserna kan genomföras under en tidsperiod på 18 månader.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Definitioner

Gelatin: naturligt, lösligt protein, gelbildande eller icke gelbildande, som erhållits genom partiell hydrolys av kollagen från ben, hudar, skinn, senor och ligament från djur (inklusive fisk och fjäderfä).

Hydrolyserat protein: blandningar av polypeptider, peptider och aminosyror som erhållits genom hydrolys av kollagen.

Hudar och skinn: alla typer av hud- och underhudsvävnad.

Garvning: hårdgörande av hudar med vegetabiliska garvmedel, kromsalter eller andra ämnen såsom aluminiumsalter, järnsalter, kiselsyrasalter, aldehyder och kinoner eller andra syntetiska härdare.

Bearbetat foder för sällskapsdjur: foder för sällskapsdjur, utom obehandlat foder för sällskapsdjur, som har genomgått en stabiliserande behandling.

Konserverat foder för sällskapsdjur: värmebehandlat foder för sällskapsdjur som förvaras i en hermetiskt sluten behållare.

Hermetiskt sluten behållare: behållare som är utformad för att förhindra att mikroorganismer kommer in och som skall användas för detta ändamål.

Obehandlat foder för sällskapsdjur: foder för sällskapsdjur som inte har genomgått någon annan typ av konservering än kylning, djupfrysning eller snabbfrysning eller motsvarande konserverande processer.

Fiskmjöl: bearbetat animaliskt protein från havslevande djur utom havsdäggdjur.

Blod: färskt helblod.

Blodprodukter: Produkter som framställts från blod eller fraktioner av blod, utom blodmjöl. Produkterna omfattar torkad/djupfryst/flytande plasma, torkat helblod, torkade/djup frysta/flytande röda blodkroppar samt fraktioner och blandningar därav.

Blodmjöl: Blodprodukter som framställts genom värmebehandling av blod enligt kapitel II i bilaga V och som skall användas som foder eller gödselmedel.

Blodprodukter för tekniska och farmaceutiska ändamål: Blodprodukter som är avsedda för teknisk eller farmaceutisk användning.

Produkter för in vitro-diagnos: förpackade produkter, färdiga att tas i bruk av slutanvän daren, som innehåller blodprodukter och som - ensamma eller i kombination - används som reagens, reagensprodukter, kalibreringsmedel, kit eller annan typ av system, och som är avsedda att användas in vitro vid undersökning av prov från människor eller djur, med undantag av donerade organ och donerat blod, och som enbart eller huvudsakligen skall användas för diagnos av fysiologiskt tillstånd, hälsotillstånd, sjukdomar eller genetiska defekter eller för att fastställa säkerhet och förenlighet med olika reagens.

Laboratoriereagens: förpackade produkter, färdiga att tas i bruk av slutanvändaren, som innehåller blodprodukter och som - ensamma eller i kombination - är avsedda att användas i laboratorier som reagens eller reagensprodukt.

Obearbetad ull, hår och borst: fårull, hår från idisslare samt svinborst som inte har tvättats i fabrik och som inte erhållits från garvning.

Obearbetade fjädrar och delar av fjädrar: fjädrar och delar av fjädrar som inte har behand lats med ångstråle eller med någon annan metod som garanterar att inga patogener överförs.

Biodlingsprodukter: honung, bivax, drottninggelé, propolis eller pollen, om dessa produkter inte är avsedda att användas som livsmedel eller vid industriell tillverkning.

BILAGA II

Hygienkrav vid insamling och transport av animaliska biprodukter

1. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att material i kategorierna 1, 2 och 3 eller produkter som framställs därav skall kunna identifieras och hållas strikt åtskilda och förbli identifierbara under insamling och transport.

2. Animaliska biprodukter skall samlas in och transporteras i lämpliga behållare eller fordon på ett sådant sätt att läckage förhindras. Behållare och fordon skall vara ordentligt täckta. Fordon för kyltransport skall var utformade så att den föreskrivna temperaturen kan hållas under hela transporttiden.

3. Fordon, presenningar och returbehållare skall rengöras och desinficeras efter varje användning och skall alltid hållas rena.

4. Om de animaliska biprodukterna inte transporteras direkt i bulk skall också uppgifter om ursprung, namn och typ av animaliska biprodukter samt texten "Animaliska biprodukter - får ej användas som livsmedel" anges på en etikett som är fäst på själva behållaren eller på kartonger eller annat förpackningsmaterial, och denna text skall vara skriven med bokstäver som är minst 2 cm höga.

5. Under transport gäller följande:

a) Bearbetade och obearbetade animaliska biprodukter och produkter som framställts av sådana skall åtföljas av antingen

i) ett handelsdokument i vilket följande anges:

- datum då materialet transporterades bort från anläggningen,

- en beskrivning av materialet, inklusive dess kategori enligt denna förordning, djurarten (gäller kategori 3-material samt bearbetade produkter som härrör från sådant material och som är avsett som foderråvara), samt i förekommande fall öronlappsnummer,

- med undantag av naturgödsel, materialets art, som anges genom texten "Animaliska biprodukter - får ej användas som livsmedel",

- mängden material,

- materialets ursprungsort,

- transportföretagets namn och adress,

- mottagarens namn, adress och registreringsnummer,

- i förekommande fall

I) ursprungsanläggningens godkännande- eller registrerings nummer, och

II) typ av behandling och behandlingsmetoder.

Handelsdokumentet skall utfärdas i tre exemplar (ett original och två kopior). Originalet skall åtfölja sändningen till dess att den når slutdestinationen och skall därefter sparas av mottagaren; en kopia skall behållas av producenten och den andra skall behållas av transportföretaget.

eller

ii) när det uttryckligen krävs enligt denna förordning: ett hälsointyg som utfärdats och undertecknats av den behöriga myndigheten.

Handelsdokumentet och det hälsointyg som avses i i och ii skall sparas i minst två år så att de behöriga myndigheterna kan ta del av det.

Förlagan till det handelsdokument som avses i i och till det hälsointyg som avses i ii får fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 33.2.

6. Den behöriga myndigheten skall vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera alla transporter av bearbetade och obearbetade animaliska biprodukter samt därav framställda produkter, dels genom att kontrollera att sådana nödvändiga uppgifter och dokument har sparats som skall åtfölja dessa produkter vid transport till destinationsorten, dels - om så krävs - genom att utföra plomberingar.

7. Transport av animaliska biprodukter måste ske vid lämplig temperatur, för att undvika all fara för djurs eller människors hälsa.

8. Obearbetat kategori 3-material som är avsett för produktion av foderråvara eller foder till sällskapsdjur skall transporteras kylt eller djupfryst om det inte har bearbetats inom 24 timmar före avfärd.

9. Fordon för kyltransport skall vara så utformade att en lämplig temperatur kan bibehållas under hela transporten.

BILAGA III

Allmänna hygienkrav beträffande bearbetningsanläggningar för animaliska biprodukter

KAPITEL I

Allmänna villkor för godkännande av bearbetningsanläggningar för animaliska biprodukter

1. Lokalerna och utrustningen skall uppfylla minst följande krav:

a) Bearbetningsanläggningens lokaler skall ligga tillräckligt långt bort från allmänna vägar och andra anläggningar, till exempel slakterier. Anläggningar för bearbetning av animaliska biprodukter ur kategori 1 och 2 får inte vara belägna på samma tomt som slakterier, såvida de inte är inrymda i en helt separat del av en byggnad. Obehöriga personer och djur får inte ges tillträde till anläggningen.

b) Bearbetningsanläggningen skall ha en ren och en oren avdelning vilka skall vara skilda åt på ett tillfredsställande sätt. Den orena avdelningen skall ha ett täckt utrymme för lossning av animaliska biprodukter och skall vara utformad så att den är lätt att rengöra och desinficera. Golven skall vara utformade så att avflödet av vätskor underlättas. Anläggningen skall ha tillräckligt med toaletter, omklädningsrum och tvättställ för personalen.

c) Bearbetningsanläggningen skall ha tillräcklig kapacitet och kunna producera allt varmvatten och all ånga som krävs för bearbetningen av de animaliska biprodukterna.

d) Den orena avdelningen skall, i förekommande fall, innehålla utrustning för sönderdelning av animaliska biprodukter och utrustning för inmatning av de sönderdelade animaliska biprodukterna i bearbetningsenheten.

e) Alla anordningar där animaliska biprodukter bearbetas skall fungera i enlighet med kraven i kapitel II. I de fall där värmebehandling krävs skall alla anordningar vara försedda med

- mätutrustning för att kontrollera temperaturen som funktion av tiden och, om så krävs, trycket vid de kritiska styrpunkterna,

- anordningar som kontinuerligt registrerar resultaten från ovanstående mätningar, och

- ett fullgott säkerhetssystem för att förebygga otillräcklig värme behandling.

f) För att förhindra återkontaminering av den färdiga produkten genom inkommande obearbetade animaliska biprodukter skall det finnas en tydlig uppdelning mellan å ena sidan de utrymmen i en anläggning där inkommande material för bearbetning lossas och å andra sidan de utrymmen där motsvarande produkter bearbetas och där de bearbetade produkterna sedan lagras.

2. Bearbetningsanläggningen skall ha lämplig utrustning för rengöring och desinfektion av behållare, tankar och fordon, utom fartyg, genom vilka animaliska biprodukter kommer in till anläggningen eller i vilka de transporteras.

3. Det skall finnas lämplig utrustning för desinfektion av fordonshjul då motsvarande fordon lämnar den orena avdelningen på bearbetningsanläggningen.

4. Alla bearbetningsanläggningar skall ha ett system för bortskaffande av spillvatten som uppfyller den behöriga myndighetens krav.

5. Bearbetningsanläggningen skall anting