EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 18.11.1998 
KOM(1998) 649 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 
OM 
EN SKOGSBRUKSSTRATEGI FÖR EUROPEISKA UNIONEN 
Innehåll 
Inledning 
I. EUROPEISKA UNIONEN OCH VISSA UTMANINGAR INOM 
SKOGSBRUKET 
1. Allmänna överväganden 
- Skogsresurser 
- Struktur och konkurrenskraft hos EU:s skogsbaserade industrier 
- De europeiska skogarnas mångfald 
- Hot mot skogen 
2. Hållbar skogsförvalting: ett väsentligt intresse för natur och samhälle 
3. Huvudområden 
II. GEMENSAMT STRATEGISKT AGERANDE FÖR GEMENSKAPEN 
OCH MEDLEMSSTATERNA 
1. Gemensamt mål och riktlinjer för strategin 
2. Europeiska unionens roll 
3. Medlemsstaternas roll 
III. GEMENSKAPENS ÅTGÄRDSRAM 
A. INLEDNING 
B. BEFINTLIGA ÅTGÄRDER OCH DERAS UTVECKLING 
1. Befintliga åtgärder rörande strukturåtgärder och kompletterande 
åtgärder till den gemensamma jordbrukspolitiken 
2. Gemenskapens system för skydd av skogarna i gemenskapen mot 
luftföroreningar 
3. Skogsbränder 
4. Införande av ett informations- och kommunikationssystem för skogsbruk 
(Efics) 
5. Den inre marknaden och EU-handeln 
6. EU:s skogsbaserade industrier 
7. Gemenskapsstöd till skogsforskning 
8. Utvecklingssamarbete 
9. Internationellt samarbete på alleuropeisk och global nivå 
10. Samordning 
C. SKOGSBRUKSÅTGÄRDER I AGENDA 2000 
1. Stöd till medlemsstaterna i genomförandet av en hållbar skogsförvaltning 
2. Åtgärder inför anslutningen 
D. SÄRSKILDA ÅTGÄRDER RÖRANDE SKOGSBRUK 
1. Bevarande av skogens biologiska mångfald 
2. Trä som energikälla 
3. Klimatförändringar 
4. Skogscertifiering 
E. SAMMANFATTNING 
2-
Inledning 
Europaparlamentet godkände den 31 januari 1997 på grundval av artikel 138b andra 
stycket i EG-fördraget en resolution om Europeiska unionens skogsbruksstrategi1, där 
kommissionen uppmanas att i enlighet med ett antal överväganden och 
rekommendationer lägga fram "ett förslag till rättsakt om en skogsbruksstrategi för 
Europeiska unionen". 
Detta meddelande har två syften: 
- Att presentera en sammanhängande översikt över en skogsbruksstrategi för 
Europeiska unionen. 
- Att tillmötesgå Europaparlamentets begäran med beaktande av yttrandena från 
2 3 
Ekonomiska och sociala kommittén och från Regionkommittén . 
Denna strategi måste ses mot bakgrund av principer och åtaganden som fastslagits på 
internationell nivå och i synnerhet inom ramen för Förenta Nationernas konferens om 
miljö och utveckling (t.ex. Kyoto-protokollet om klimatförändringar) samt de 
alleuropeiska konferenserna om skogsskydd . 
Grundvalen för EU:s skogsbruksstrategi är de europeiska skogarnas mångfald, att de 
fyller ett flertal funktioner samt behovet av hållbar utveckling i ekologiskt, 
ekonomiskt och socialt hänseende . 
I. Europeiska unionen och vissa utmaningar inom skogsbruket 
1. Allmänna överväganden 
Skogsresurser 
Omkring 3 500 miljoner ha, eller 27%, av jordytan täcks av skog. Över 60% av 
världens skogar återfinns i sju länder: Ryska federationen, Brasilien, Kanada, USA, 
Kina, Indonesien och Kongo ( fd. Zaire). 
Den europeiska kontinenten har nästan 215 miljoner ha skogar och andra trädbevuxna 
områden, vilket utgör nästan 30 % av markytan. Skogsytan är i dag stabil eller ökande 
A4-0414/96 (EGT C 55, 24.2.1997, s. 22). 
Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén av den 24.4.1997 om "Skogsbrukets situation och 
problem i Europeiska unionen och möjligheter att utveckla skogsbruket" (EGT C 206, 7.7.1997, s. 
128). 
Yttrande från Regionkommittén av den 19.11.1997 om "Skogsförvaltning, skogsbruk och 
skogsskydd i EU" (CdR 268/97 fin.), (EGT C 64, 27.2.1998, s. 25). 
UNCED, Rio de Janeiro 1992. 
Strasbourg (1990), Helsingfors (1993), Lissabon (1998). 
Vid den alleuropeiska konferensen om skogsskydd i Europa år 1993 definierades för Europa 
begreppet hållbar skogsförvaltning som förvaltning och användande av skogar och skogsmark på 
ett sätt och i en takt som gör att man kan bibehålla skogarnas biologiska mångfald, produktivitet, 
förnyelsekapacitet, livskraft och deras potential att nu och i framtiden fylla sina relevanta 
ekologiska, ekonomiska och sociala funktioner på lokal, nationell och global nivå utan att andra 
ekologiska system skadas. 
och den kännetecknas av stor variation beträffande klimatiska, geografiska, 
ekologiska och socio-ekonomiska förhållanden. 
EU:s totala skogsareal uppgår till 130 miljoner ha, vilket motsvarar omkring 36 % av 
det totala territoriet. Omkring 87 miljoner ha betraktas som möjliga att exploatera 
(förvaltas för träproduktion och för andra produkter och tjänster). 
Jämfört med de stora nordliga skogarna eller tropiska skogarna i andra delar av 
världen kan EU:s skogsresurser vid första anblicken förefalla mindre betydande. Efter 
det att Österrike, Finland och Sverige blev medlemmar är Europeiska unionen 
emellertid världens näst största pappers- och trävaruproducent, dess största importör 
av skogsprodukter och dess tredje största exportör av skogsprodukter. 
Struktur och konkurrenskraft hos EU:s skogsbaserade industrier 
• De skogsbaserade industrierna utgörs av industrier för träbearbetning, dvs. bland 
annat sågverk, träbaserade skivor, byggnadskomponenter av trä och förpackningar 
av trä samt produktion av pappersmassa, papper och kartong och omvandling av 
dessa. I ett senare skede i produktionskedjan förekommer tryckerier och 
förlagsverksamhet. 
• Denna industri kännetecknas av globala, regionala och lokala företag, bland annat 
några stora multinationella företag med global verksamhet, men även 
hundratusentals mestadels privatägda små och medelstora företag. 
• Det totala produktionsvärdet för EU:s skogsbaserade industrier uppgår till nära 
300 miljarder ecu, vilket motsvarar 10% av den totala produktionen. Enligt 
officiell statistik har den skogsbaserade industrin omkring 2,2 miljoner anställda 
över hela gemenskapen. 
• EU är världens största handlare när det gäller skogsprodukter och dess näst största 
konsument, med en positiv sammanlagd handelsbalans. I detta sammanhang är 
emellertid EU nettoimportör av råvaror, huvudsakligen rundvirke, från framför allt 
Central- och Östeuropa och från det tidigare Sovjetunionen samt träpappersmassa 
från Nord- och Sydamerika och andra områden med hög tillväxttakt och låga 
kostnader för trädodling. I vissa sektorer finns det särskilt stort inhemskt utbud och 
för en del av dessa, i synnerhet de mer bearbetade produkterna, är EU en betydande 
exportör. 
• EU:s industri inom denna näring når fördelar genom att använda både nya råvaror 
(råfibrer) och återvunnet trä och papper. 
• Inom vissa områden är EU:s skogsbaserade industri beroende av uppstyckade och 
utspridda resurser, vilket tillsammans med andra nackdelar har en tendens att göra 
EU:s virke mindre konkurrenskraftigt. 
• För att vara konkurrenskraftig i framtiden måste EU:s skogsbaserade industri 
således säkerställa en tryggad och konkurrenskraftig råvaruförsörjning och arbeta 
för oavbruten specialisering, kvalitet och nyskapande, som understöds av FoU. 
Det står sålunda klart att skogsbruksnäringen är oerhört viktig för EU i ekonomiskt 
hänseende. 
-4-
De europeiska skogarnas mångfald 
Det finns många olika typer av skogar med avseende på bioklimatiska förhållanden 
och markförhållanden. Deras ekologiska kännetecken kan indelas i ett flertal 
vegetationszoner, alltifrån medelhavsområdet till arktiska områden och från kustslätter 
till Alperna. 
EU:s skogsområden är till 65 % privatägda. Det finns omkring 12 miljoner privata 
skogsägare i EU, så oftast är de privatägda skogarna starkt uppdelade i små områden 
och merparten av innehaven är mindre än 5 ha. Ägandet varierar emellertid kraftigt 
inom gemenskapen. I Grekland och Irland äger staten omkring 2/3 av skogen. I 
Belgien, Spanien, Italien, Luxemburg, Frankrike och Tyskland spelar lokalsamhällena 
en betydande roll som skogsägare. 
Hot mot skogen 
Utöver avskogning på grund av tätortsbebyggelse, industriell användning eller 
uppbyggnad av storskalig infrastruktur utsätts skogen för andra allvarliga hot, 
nämligen luftföroreningar, bränder, klimatförändringar, parasitangrepp och 
sjukdomar. Dessa hot kan allvarligt störa eller t.o.m. förstöra skogarnas ekosystem. 
Mellan 350 000 och 500 000 ha skog härjas årligen av skogsbrand i EU. 
Luftföroreningar minskar trädens livskraft och omkring en tredjedel av Europas 
skogar bedöms vara synbart påverkade av luftföroreningar. 
2. Hållbar skogsförvaltning: ett väsentligt intresse för natur och samhälle 
Skogens traditionellt främsta användning är som en förnybar källa för virke och andra 
produkter, såsom kåda, kork, svamp och bär, dvs. för tillförsel av råvaror. Vid sidan 
av deras ekonomiska roll är skogarna väsentliga för samhället ur ett flertal ytterligare 
aspekter. Den ökande andelen fritid har gjort att skogens användning för 
rekreationsändamål fyller en väsentlig social funktion . Dessutom fästs stor vikt vid 
miljöaspekter rörande skogens bevarande funktioner, exempelvis biologisk mångfald, 
lokalt och regionalt klimat samt skydd av vatten och mark. I bergsområden kan 
Q 
skogen skydda mot laviner och erosion . Under det senaste decenniet har skogens roll 
när det gäller att binda koldioxid vuxit alltmer i betydelse . Eftersom skogarna i 
allmänhet fyller åtskilliga av dessa funktioner åskådliggörs deras användning bäst av 
de många funktionerna. Detta innebär exempelvis att selektiv virkesutvinning kan 
bedrivas i en skog avsedd för markskydd som samtidigt är betydelsefull för biologisk 
mångfald och fritidsändamål, utan att någon av dessa andra funktioner påverkas 
menligt. 
I exempelvis de nordiska länderna beräknas antalet besökare i skogarna uppgå till minst 
400 miljoner per år. 
I Medelhavsområdets skogar varierar jorderosionen mellan 2 och 3 ton per ha och år, medan den på 
obevuxen mark uppgår till 20-30 ton per ha och år. 
I Dobris-rapporten anges att Europas skogar innehåller omkring 2,8 ton kol i träd och marknedfall 
och ytterligare 3-4 Gt kol i skogsmarken. 2,8 Gt kol motsvarar den mängd som släpps ut från 
fossila bränslen inom EU under en fyraårsperiod. 
•5-
3. Huvudområden 
De viktigaste frågorna i samband med skogsbruk är följande: 
- Främjande och utveckling av skogssektorn som en del av landsbygdsutvecklingen 
och i synnerhet skapande och bevarande av arbetstillfällen i landsbygdsområden. 
- Skydd för naturlig miljö och traditionell skog (t.ex. markskydd, skydd mot erosion, 
vattenreglering, förbättrad luftkvalitet, bindning av kol, förebyggande av 
klimatförändringar, skydd för naturliga livsmiljöer och biologisk mångfald) samt 
återställande av skadade skogar. 
- Bibehållande av skogarnas sociala funktion och rekreationsfunktion. 
- Att stärka en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar skogsförvaltning i enlighet 
med den inre marknaden och i överensstämmelse med EU:s internationella 
åtaganden, bland annat handelsregler som är förenliga med WTO:s regler. 
- Stöd till internationellt och alleuropeiskt samarbete för skogsskydd på europeisk 
och global nivå (se nedan), i synnerhet för att undvika skogsförstörelse i andra 
delar av världen, vilket skulle kunna innebära långsiktig påverkan på skogarnas 
hållbarhet och världens miljö. 
- Att uppfylla målen i det femte handlingsprogrammet för miljön samt skydd mot 
avskogning, skogsbränder och luftföroreningar. 
- Att främja skogarnas roll för koldioxidupptagning och träprodukters roll för 
kolbindning, särskilt i debatten om klimatförändringar efter Kyoto-mötet. 
- Att främja de miljömässiga fördelarna med virke och andra skogsprodukter. 
- Att säkerställa konkurrenskraften hos den skogsbaserade industrin inom EU. 
6-
Förenta Nationernas konferens om miljö och utveckling flJNCED) samt uppföljningen till denna 
Vid Förenta Nationemas konferens om miljö och utveckling, som hölls i Rio de Janeiro 1992, tilldelades 
områdena hållbar utveckling och miljöskydd en allt större roll. Samtliga deltagarländer antog begreppet 
hållbar skogsförvaltning som övergripande riktlinje. Följande åtaganden är särskilt viktiga: 
• Ett icke rättsligt bindande officiellt uttalande med principer för globalt samförstånd om förvaltning, 
skydd och hållbar utveckling av alla slags skogar. 
• Kapitel 11 i Agenda 21 (åtgärder mot avskogning) med 4 huvudprinciper: 
- Att upprätthålla de olika rollerna och funktionerna hos alla slags skogar och skogsmark. 
- Att förbättra skydd, hållbar utveckling och bevarande av alla skogar och nyplantering av förstörda 
områden genom skogsrehabilitering, nyskogsodling, nyplantering av skog och andra 
rehabiliteringsåtgärder. 
- Att främja ett effektivt utnyttjande och effektiv utvärdering för att få ut det fulla värdet av de 
produkter och tjänster som härrör från skogar och skogsmark. 
- Att bygga upp och/eller stärka kapacitet för planering, utvärdering och systematisk observation av 
skogar och därtill knutna program, projekt och aktiviteter, inklusive handel och processer. 
• Konventionerna om biologisk mångfald, ökenspridning och klimatförändringar samt deras protokoll 
och arbetsprogram (t.ex. Kyoto-protokollet). 
Vid utarbetandet av EU:s skogsbruksstrategi måste denna globala process om hållbar utveckling beaktas, 
och i synnerhet på följande punkter: 
- Genomförande av de skogsrelaterade åtaganden som denna process leder till på europeisk nivå. 
- Bidrag till övergripande hållbar utveckling av samarbetet för skogsutveckling genom genomförande 
av förslagen från den internationella skogspanelen (IPF). 
- Fortsatt internationell politisk dialog om skogar i syfte att förhandla fram rättsligt bindande instrument 
för alla sorters skog. 
Det alleuropeiska förfarandet för skogsskydd 
Ministerkonferenserna om skydd för Europas skogar utgör ett viktigt initiativ i förfarandet för samarbete 
mellan Europas länder (38 europeiska länder samt Europeiska gemenskapen) för skydd och hållbar 
förvaltning av Europas skogar. De utgör en samlad reaktion och ett politiskt åtagande från europeiska 
länder för hållbar förvaltning och skydd av skogsresurser enligt förslagen i Agenda 21 och i de icke 
rättsligt bindande "skogsprinciper" som antogs vid Förenta Nationernas konferens om miljö och 
utveckling, med särskild hänsyn till de europeiska skogarnas särskilda villkor och behov. 
Följande resolutioner har europeiska länder antagit vid konferenser i Strasbourg (1990), Helsingfors 
(1993) och Lissabon (1998): 
51 : Europeiskt nätverk av ständiga urvalsarealer för övervakning av skogarnas ekosystem. 
52 : Bevarande av skogarnas genetiska resurser. 
53 : Decentraliserad europeisk databas om skogsbränder. 
54 : Anpassning av skogsförvaltningen i bergsområden till nya miljöförhållanden. 
55 : Utvidgning av forskningsnätverket Eurosilva till att omfatta trädfysiologi. 
56 : Europeiska nätverket för forskning om skogarnas ekosystem. 
H1 : Allmänna riktlinjer för hållbar förvaltning av skogar i Europa. 
H2 : Allmänna riktlinjer för bevarande av biologisk mångfald i de europeiska skogarna. 
H3 : Skogsbruksmässigt samarbete med länder med ekonomi i omvandling. 
H4 : Strategier för ett förfarande för långsiktig anpassning av Europas skogar till klimatförändringar. 
Ll Människor, skogar och skogsbruk: förstärkning av den hållbara skogsförvaltningens socio-
ekonomiska aspekter. 
L2 : Alleuropeiska kriterier, indikatorer och praktiska riktlinjer för hållbar skogsförvaltning. 
Resolutionerna omfattar de viktigaste elementen för skydd, bevarande och hållbar utveckling för Europas 
skogar och de innehåller riktlinjer för hur dessa tre målsättningar skall uppnås, bl.a. genomförandet av 
målsättningarna angående konventionen om biologisk mångfald. Resolutionernas heltäckande karaktär är 
en viktig anledning till att Europaparlamentet har betonat vikten av det alleuropeiska förfarandet för EU:s 
skogsstrategi. 
II. Gemensamt strategiskt agerande för gemenskapen och medlemsstaterna 
1. Gemensamt mål och riktlinjer för strategin 
Den övergripande målsättningen för EU:s skogsbruksstrategi bör vara att främja 
hållbar skogsutveckling och skogsförvaltning i enlighet med de skogsprinciper som 
antogs vid Förenta Nationernas konferens om miljö och utveckling samt enligt 
definitionerna i de resolutioner som antogs vid de alleuropeiska ministerkonferenserna 
om skogsskydd (som nämnts ovan). Detta tillvägagångssätt bör specificeras och 
förverkligas genom nationella eller delnationella skogsprogram eller liknande 
instrument som utvecklats av medlemsstaterna samt, med beaktande av 
subsidiaritetsprincipen, genom åtgärder som vidtas av Europeiska gemenskapen i de 
fall där sådana åtgärder på EU-nivå kan vara värdefulla. 
Följande riktlinjer bör beaktas i en skogsbruksstrategi för EU: 
- Bidrag till målsättningarna för gemenskapspolitiken. 
- Bidrag till genomförandet av de internationella åtaganden medlemsstaterna och EU 
har ingått. 
- Antagande av ett flexibelt tillvägagångssätt med subsidiaritetsprincipen som grund. 
- Agerande i enlighet med principerna för fri rörlighet för varor och fri konkurrens 
samt undvikande av eventuella konkurrensstörningar. 
- Främjande av konkurrenskraften hos EU:s skogsbrukssektor, inklusive industrier 
för skogsbruk och skogsbaserade industrier. 
- Bidrag till stärkande av potentialen för välståndsskapande och sysselsättning på 
landsbygden och i industrin i ett hållbart samhälle, särskilt i de landsbygdsområden 
där de ekonomiska alternativen är få. 
- Främjande av principen att hållbar utveckling och miljöskydd skall integreras i den 
skogsrelaterade politiken. 
2. Europeiska unionens roll 
I Fördragen om Europeiska unionen finns inga bestämmelser om någon heltäckande 
gemensam skogsbrukspolitik. Trots detta är förvaltning, bevarande och hållbar 
utveckling av skogarna väsentliga delar av befintlig gemensam politik, som 
exempelvis den gemensamma jordbrukspolitiken, landsbygdsutveckling, miljö, 
handel, inre marknaden, forskning, industri, utvecklingssamarbete och energi. 
Grundvalen för åtgärder rörande fördragets befintliga åtaganden är följande: 
• Med deras stora antal funktioner utgör skogarna en väsentlig del av 
landsbygdsområdena och en hörnsten i den integrerade politiken för 
landsbygdsutveckling, särskilt på grund av den roll de spelar för inkomst och 
sysselsättning samt deras ekologiska och sociala betydelse. 
• Skogarna och deras mångfald är en viktig del av Europas natur och att skydda och 
bevara dem är ett återkommande tema i gemenskapspolitiken, i synnerhet den 
gemenskapspolitik som rör särskilda miljöfrågor som EU:s strategi för biologisk 
mångfald, Natura 2000 och genomförande av konventionen om 
klimatförändringar. 
• För skogsprodukter, i synnerhet trä (samt kork och kåda), gäller den inre 
marknadens regler, bland annat EU:s normala regler om statligt stöd, samgåenden 
och karteller. 
Det finns ett antal viktiga åtgärder inom befintlig gemenskapspolitik som har en 
avsevärd inverkan på skogarna. Det finns också direkta och indirekta förbindelser 
mellan gemenskapspolitik och nationell skogspolitik. Gemenskapen spelar därför en 
väsentlig roll för uppnåendet av de målsättningar som medlemsstaterna och 
gemenskapen fastlagt inom ramen för strategin. 
3. Medlemsstaternas roll 
I enlighet med subsidiaritetsprincipen ansvarar medlemsstaterna för planering och 
genomförande av nationella skogsprogram eller motsvarande instrument . Dessa 
program utgör väsentliga instrument för genomförandet av de principer som 
beslutades vid Förenta Nationernas konferens om miljö och utveckling, 
åtgärdsförslagen från mellanstatliga skogspanelen (IPF), de resolutioner som antogs 
vid de alleuropeiska konferenserna i Strasbourg, Helsingfors och Lissabon samt 
medlemsstaternas initiativ rörande internationella konventioner (exempelvis 
klimatförändringar, biologisk mångfald, ökenspridning och gränsöverskridande 
luftföroreningar) och det femte handlingsprogrammet för miljön. 
III. Gemenskapens åtgärdsram 
A. Inledning 
Med beaktande av de befintliga gemenskapsåtgärder som rör skogsbruk grundas 
gemenskapens rättsliga ramar framför allt på två förslag från kommissionen i 
Agenda 2000: förslaget till ny förordning om stöd till landsbygdsutveckling och 
förslaget till förordning om gemenskapsstöd för åtgärder inför anslutningen för 
jordbruk och landsbygdsutveckling i kandidatländerna i Central- och Osteuropa . 
Denna föreslagna rättsliga ram utgör tillsammans med de befintliga åtgärderna 
kommissionens svar på parlamentets initiativ. 
Detta meddelande omfattar inte bedömning av skogsåtgärder som genomförts tidigare. 
En utvärdering av skogsbruksåtgärder har exempelvis presenterats i rapporten om 
tillämpningen av förordning (EEG) nr 2080/92 rörande skogsbruksåtgärder inom 
Genom de nationella eller delnationella skogsprogrammen erhålls en övergripande struktur för 
skogsbruksfrågor inom hållbar skogsförvaltning. De utgör instrument för planering, genomförande 
och övervakning av skogsbruk och skogsrelaterad verksamhet och ger utrymme för samtliga 
berörda parters gemensamma och samordnade genomförande av program och åtgärder på grundval 
av ömsesidigt överenskomna mål och strategier. 
KOM (1998) 158 slutlig, Förslag till Rådets förordning (EG) om stöd från Europeiska utvecklings-
och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till landsbygdens utveckling (EGT C 170, 4.6.1998, 
s. 67). 
KOM (1998) 153 slutlig (EGT C 150, 16.5.1998, s. 14). 
jordbruket , de nyligen offenliggjorda rapporterna om skogarnas hälsotillstånd och 
rapporten om gemenskapens informationssystem rörande skogsbränder . Det har 
även företagits olika utvärderingar av praktiska program som förvaltas av 
strukturfonderna. 
B. Befintliga åtgärder och deras utveckling 
1. Befintliga förordningar rörande strukturåtgärder och kompletterande 
åtgärder till den gemensamma jordbrukspolitiken 
Fortsättning av nedanstående skogsbruksåtgärder ingår i kommissionens förslag 
rörande landsbygdsutveckling i Agenda 2000 och de nämns därför under punkt Cl: 
• Avsikten med skogsbruksåtgärder inom jordbruket är att främja beskogning som 
ett alternativt sätt att använda jordbruksmark och utveckling av 
skogsbruksaktiviteter på jordbruksanläggningar. Denna övergripande åtgärd ingår i 
de kompletterande åtgärderna till den gemensamma jordbrukspolitiken 
(garantisektionen vid EUGFJ). Mellan 1993 och 1997 skedde beskogning på 
sammanlagt mer än 500 000 ha jordbruksmark och omkring 26 000 jordbrukare har 
använt sig av ordningen för att förbättra sin befintliga skogsmark genom nya 
investeringar. 
I den tidigare nämnda rapporten om tillämpningen av förordningen betonades att 
det var för tidigt att dra några säkra slutsatser efter den korta 
genomförandeperioden, men det redogjordes också för några positiva iakttagelser 
rörande förordningens fasta mål, exempelvis följande: 
- Ordningens bidrag till landsbygdsutveckling genom främjande av mångsidig 
verksamhet, dynamiskt synsätt på markanvändning och bevarande av 
landskapet, även om beskogning troligen bara hade en begränsad inverkan när 
det gäller att minska jordbrukets överproduktion. 
- Tillkomsten av ett antal positiva miljöeffekter, exempelvis förhindrande av 
erosion och ökenspridning, främjande av biologisk mångfald samt reglering av 
ordningen för vattenförsörjning. 
- Förordningens bidrag till politiken för en övergripande regional planering och 
målen för den nationella politiken för skogsbruk. 
• I systemet för utveckling och maximalt utnyttjande av skogsmark i 
i n 
jordbruksområden ingår ett stort utbud skogsbruksåtgärder för främjande av 
skogarnas ekonomiska, ekologiska och sociala funktioner som delar av de 
operativa programmen enligt mall, 5b och 6. Dessutom kan åtgärderna för 
regional utveckling i områden som omfattas av mål 1 och 2 inbegripa verksamhet 
Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet med en utvärdering av tillämpningen 
av förordning (EEG) nr 2080/92 om en gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom 
jordbruket (KOM (97) 630 slutlig, 28.11.1997). 
Forest Condition in Europé, 1998 Executive Report, ISSN 1020-587X. 
Forest Fires in the South of the European Union 1989-1993, ISBN 92-827-5369-7. 
Rådets förordning (EEG) nr 2080/92 (EGT L 215, 30.7.1992, s. 96). 
Rådets förordning (EEG) nr 1610/89 (EGT L 165, 15.6.1989, s. 3). 
- 10-
som rör skogssektorn. Gemenskapen bistår regionerna genom ett stort antal 
åtgärder, exempelvis upprättande och förbättring av plantskolor, åtgärder för 
bevarande av jord och vatten, utökning och återställande av skogsmark i områden 
där det föreligger risk för jorderosion och översvämning, återställande av 
skogsmark som skadats av bränder eller andra naturliga orsaker, förbättringar av 
skogsskötsel och infrastruktur samt startstöd till sammanslutningar för 
skogsförvaltning. Prioritet ges åt regionala program i områden där främjande av 
skogsskötsel kan bidra till att förbättra ekonomin, där bevarande av jord och vatten 
och åtgärder för erosionsbekämpning spelar en väsentlig roll eller där 
skogsområdenas sociala funktion eller dess funktion för rekreationsändamål är 
särskilt viktig. 
• Inom ramen för mål 5 a erbjuder utveckling av skogsbrukssektorn genom 
förbättring av villkoren för bearbetning och avsättning av skogsbruksprodukter 
stöd till sådan skogsverksamhet som föregår industriell behandling. Till denna typ 
av verksamhet hör fällning, avgrening, avbarkning, styckning, lagring, 
skyddsbehandling och torkning. Vid finansiering av investeringar ges företräde till 
sådana som rör små och medelstora företag där omstruktureringar och 
rationalisering kan bidra till att stärka och ekonomiskt utveckla jordbruks- och 
landsbygdsmiljön. 
2. Gemenskapens system för skydd av skogarna i gemenskapen mot 
luftföroreningar 
På grundval av ett ändamålsenligt informationsnätverk upprättas genom denna åtgärd 
en enhetlig och återkommande genomgång av de skador skogarna har drabbats av. 
Genom denna genomgång erhålls information om skogarnas tillstånd i olika delar av 
Europeiska unionen och hur detta har utvecklats. Det finns också ett intensivt 
övervakningssystem vars syfte är att bidra till ökad förståelse för vilken inverkan 
luftföroreningar och andra faktorer har på skogarnas ekosystem. Detta skall ske 
genom insamling av exakta data angående ett antal typer av luftföroreningars 
utbredning och utveckling, samt detaljerad information om grundläggande ekologiska 
parametrar i form av ett europeiskt nätverk med sammanställningar av observationer 
för övervakning av skogarnas ekosystem. Europeiska kommissionen och Förenta 
Nationernas ekonomiska kommission för Europa offentliggör årligen en rapport om 
de europeiska skogarnas hälsotillstånd. I 1998 års sammanfattande rapport om 
skogens tillstånd i Europa noteras en stadigt ökad avlövning i stora områden i Europa, 
vilket huvudsakligen orsakas av luftföroreningar och långa perioder av torka, särskilt i 
södra Europa. 
På grundval av vetenskaplig översyn bör genom detta system strukturen för ett 
modernt övervakningssystem utvecklas ytterligare. Detta övervakningssystem bör 
täcka samtliga potentiella påverkande faktorer, exempelvis luftföroreningar, 
klimatförändringar, sjukdomar, skadedjur och andra störningsfaktorer på skogarnas 
ekosystem. Genom systemet bör också en databas tillhandahållas för beslutsfattare 
och forskare, så att skyddet av skogarnas ekosystem förbättras. 
18 Rådets förordning (EEG) nr 867/90 (EGT L 91, 6.4.1990, s. 7). 
19 Rådets förordning (EEG) nr 3528/86 (EGT L 326, 21.11.1986, s. 2). 
11 -
Kommissionen avser att under 1999 organisera en workshop med vetenskaplig 
expertis och andra berörda parter för att förbereda en kritisk genomgång av aktuell 
kunskapsnivå och erfarenheter från tidigare verksamhet på området samt för att hitta 
möjligheter att ändra befintlig lagstiftning under 2001. Ett av de viktigaste målen för 
denna workshop är att samordna framtida verksamhet när det gäller intensiv 
övervakning för att nå en mer exakt förståelse för vilken påverkan luftföroreningar 
och andra störningar har på skogarna och skogarnas ekosystem i Europa och på så vis 
även bidra till genomförandet av IPF:s åtgärdsförslag (nr 50). 
Genom direktiv 96/62/EG om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten erhålls 
ett ramverk för mätning, rapportering och förbättring av luftkvaliteten inom EU. Det 
krävs lokala och regionala åtgärdsplaner för att nå de uppställda gränsvärdena. 
Regelbunden utvärdering av luftkvaliteten, bland annat för skogar, är ett viktigt 
instrument för de lokala myndigheterna. I bilagall till direktivet nämns skogar 
uttryckligen som en faktor att ta i beaktande vid fastställande av gränsvärdena och de 
tröskelvärden då åtgärder bör vidtas. Det är därför väsentligt med utvärdering av data 
om de effekter luftföroreningar, särskilt ozon, har på skogar och detta bör samordnas 
med pågående verksamhet, särskilt enligt rådets förordning (EEG) nr 3528/86 och 
kommissionens förordning (EG) nr 1091/94. 
20 
3. Skogsbränder 
För nära hälften av EU:s skogar utgör skogsbränder ett betydande hot mot hållbar 
utveckling. Inom såväl planen för landsbygdsutveckling som genom den särskilda 
gemenskapsåtgärden för skydd mot skogsbrand delfmansierar Europeiska unionen för 
närvarande förebyggande åtgärder mot skogsbränder. 
Genom denna särskilda åtgärd lämnas bidrag till medlemsstaternas insatser för att 
förebygga skogsbränder, samtidigt som det säkerställs att skogsbruksåtgärder som får 
stöd från annat håll, exempelvis landsbygdsutveckling, i områden med brandrisk knyts 
till skyddssystem genom införandet av globala planer för skydd mot skogsbränder. 
Genom Sammanhållningsfonden ges även stöd för återställande av skogsområden som 
har förstörts av bränder, med förhindrande av erosion och säkerställande av 
vattenreglering som miljömål. 
Denna verksamhet kommer att fortsättas och stärkas på grund av den positiva 
inverkan den har haft på skyddsåtgärdernas effektivitet och vikten av att säkerställa ett 
sammanhållet system för skydd av befintliga och nyligen planterade skogar. 
Särskild vikt kommer att fästas vid det nära samarbetet med experterna i Ständiga 
kommittén för skogsbruk och man kommer i hög grad att förlita sig på gemenskapens 
informationssystem om skogsbränder. Genom det systemet möjliggörs bättre 
utvärdering av effektiviteten hos skyddsåtgärder mot brand och eventuella ändringar 
av prioriteringarna. I uppföljningen till de alleuropeiska konferenserna om skydd för 
Europas skogar och vid genomförandet av IPF:s åtgärdsförslag (nr 46) bidrar detta 
system också till utvecklingen av internationellt samarbete, såväl på alleuropeisk nivå 
som när det gäller hela Medelhavsområdet. 
20 Rådets förordning (EEG) nr 2158/92 (EGT L 217, 31.7.1992, s. 3). 
12-
4. Införande av ett informations- och kommunikationssystem för skogsbruk 
(Efics)21 
Denna åtgärd, som senast ändrades genom rådets förordning (EG) nr 1100/98 i 
enlighet med parlamentets resolution, inriktas på följande målsättningar: 
- Att förbättra kvaliteten och främja nödvändiga anpassningar av nationella 
skogsinventeringar så att informationsbehovet uppfylls för rapportering om en 
hållbar skogsförvaltning i nära samarbete med medlemmarna i den "informella 
övergripande arbetsgruppen" (representanter från kommissionen, Eurostat, Förenta 
Nationernas ekonomiska kommission för Europa, FAO, OECD och ITTO ). 
Tillgången på objektiva, jämförbara data bör prioriteras på grundval av 
alleuropeiska kriterier och indikatorer samt skogens ägarstruktur i Europeiska 
unionen. 
Insatser kommer vidare att göras för att undersöka det praktiska användandet av 
fjärranalys och teknik för geografiska informationssystem, särskilt för satellitdata 
som en informationskälla som kompletterar den mer traditionella statistiken, för att 
få standardiserad skogsinformation om Europa. 
- Att tillhandahålla information och bättre kommunikation genom skapandet av en 
EU-databas med all relevant information om gemenskapsåtgärder rörande 
skogsbruk samt grundläggande information om nationell eller delnationell 
skogspolitik och medlemsstaternas program. 
- Att samla in information och analysera skogssektorns framtida utveckling med 
avseende på handel, industri, sysselsättning och miljöfrågor. 
Dessa åtgärder kommer att bidra till genomförandet av IPF:s förslag (nr 89). 
5. Den inre marknaden och EU-handeln 
Skogsbruk och skogsbaserad ekonomisk verksamhet är en del av den öppna ekonomin 
och virkesproduktionen, som är den huvudsakliga ekonomiska funktionen, styrs 
huvudsakligen av marknadskrafterna. 
EU:s skogsbruksnäring kan inte ses isolerat från sin motsvarighet i andra länder. Alla 
åtgärder måste vara förenliga med internationella handelsåtaganden och andra 
eventuella åtaganden som EU har ingått. I synnerhet gäller WTO:s bestämmelser om 
internationell handel, inbegripet handels- och miljöfrågor, för handel med samtliga 
skogsprodukter med tredje land. 
Skattepolitiska åtgärder och offentligt stöd till skogsbruk utarbetas och införs av 
medlemsstaterna. Eventuellt stöd som medlemsstaterna beviljar skogsnäringen måste 
stå i överensstämmelse med den gemensamma marknaden och anmälas till 
kommissionen. Stöd från EU till skogsbruket grundas i allmänhet på ekonomiska 
bidrag genom stödsystem som medlemsstaterna har upprättat inom sin skogspolitik 
och sina program. Sådant stöd måste lämnas med beaktande av marknadsprinciperna 
och det måste säkerställas att konkurrenspolitiken fungerar på ett effektivt sätt. 
21 Rådets förordning (EEG) nr 1615/89 (EGTL 165, 15.6.1989, s. 12). 
22 International Tropical Timber Organization 
- 13 
Ett antal rättsliga instrument har redan upprättats på EU-nivå och dessa påverkar den 
ekonomiska verksamhet som rör skogssektorn, i synnerhet följande: 
Tekniska och miljömässiga normer för skogsprodukter i syfte att förbättra 
verksamhetsvillkoren för skogsbruk och skogsnäringar inom gemenskapen och 
avlägsna eventuella marknadsstörningar och hinder. 
Gemensamma regler om kvalitet och saluföring av skogsodlingsmaterial för att 
bidra till tryggandet av hög kvalitet på skogsodlingsmaterial i gemenskapen. Ett 
förslag från kommissionen om ett nytt direktiv kommer inom kort att föreläggas 
rådet. 
Växtskyddskontroll: Gemenskapen spelar en allt viktigare roll när det gäller 
hälsotillståndet och livskraften i skogens ekosystem genom sitt ansvar angående 
förebyggande av växtskyddsrisk vid import frän tredje land av obehandlat 
trämaterial. 
Kommissionen anser att genom de gemenskapsåtgärder som föreslagits eller redan 
föreligger, säkerställs att det ekonomiska användandet av skogen kan ske i 
överensstämmelse med den inre marknaden och därför föreslås inga nya initiativ i 
detta sammanhang. 
6. EU:s skogsbaserade industrier 
Målet för EU:s skogsbaserade industrier är att, med utnyttjande av de möjligheter som 
informationssamhället innebär, bidra till en hållbar utveckling av hela 
skogsbruksnäringen genom att upprätthålla konkurrenskraften gentemot annat 
material i den globala konkurrensen och mot bakgrund av de utmaningar som 
miljömålen innebär. 
De viktigaste åtgärdsområdena för EU:s skogsbaserade industri kommer att behandlas 
i ett senare, separat meddelande till rådet och parlamentet om hållbar konkurrenskraft 
hos EU:s skogsbaserade industrier. 
7. Gemenskapsstöd till skogsbruksforskning 
I det fjärde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1994-1998) 
koncentrerades forskningsverksamheten rörande skogsbruk huvudsakligen inom det 
särskilda programmet "Jordbruk och fiske (inbegripet jordbruksindustri, 
livsmedelsteknik, skogsbruk, vattenbruk och landsbygdsutveckling)" (Fair). Frågor 
som rör skogsbruk behandlas dessutom inom ett antal andra särskilda program och 
åtgärder för forskning och teknisk utveckling, nämligen Miljö- och 
klimatprogrammet, samarbete med tredje länder och internationella organisationer 
(Inco-programmet), Cost-åtgärder (åtgärder för samarbete inom vetenskap och teknik, 
utbildning och rörlighet för forskare samt teknikstimulerande åtgärder för små och 
medelstora företag. 
Målen för Fair-programmet är att 
i) stärka konkurrenskraften hos den europeiska skogsnäringen genom att förbättra, 
samla och samordna forskningsverksamheten i Europa, 
ii) stödja skyddet, utvecklingen och utnyttjandet av de europeiska skogarna och EU:s 
åtagande för hållbar, flerfunktionell skogsförvaltning. 
- 14-
Begreppet skogsbrukets träkedja skapades och genomfördes genom Fair-programmet. 
Projekten inom det området har utvecklats från att ha varit relativt små och med 
begränsad budget för särskilda problem längs "kedjan", till integrerade projekt 
syftande till att optimera effektiviteten och produktiviteten för hela "produktions- och 
bearbetningskedjan" och att anpassa hållbar produktion av skogsresurser till behoven 
och kraven från industri och marknad. 
Beträffande den flerfunktionella skogsförvaltningen prioriteras följande områden: 
- Den socio-ekonomiska situationen inom skogsbruksnäringen och den politik som 
tillämpas där. Utsikterna för utbud och efterfrågan på kort, medellång och lång sikt. 
- Funktionssättet hos skogsbrukets ekosystem och samverkan mellan skogsbruk och 
ekosystem. 
- Inverkan från naturliga skeenden och mänsklig aktivitet. Orsaker till skogsdöd, 
skogens återhämtningsförmåga, skydd av skogsbruket och återställande av skadade 
skogar. 
- Hållbar och flerfunktionell förvaltning av skogar, analys, metoder och användbara 
indikatorer, lämpliga metoder för beskogning, förvaltning och utvinning, genetisk 
förbättring av träd för ökad tillväxt och motståndskraft och högre kvalitet samt 
optimering av system för skogsjordbruk. 
- Stöd till produktion av kork genom genetisk förbättring och förbättringar av 
produktion, förvaltning, hälsoskydd och utvinningstekniker. 
Miljö- och klimatprogrammet lämnar bidrag till skogsforskningen, med betoning på 
skogsfrågor som har samband med miljöhänsyn. Förutom grundläggande forskning 
om ekosystem har det även undersökts vilka effekter luftföroreningar, 
klimatförändringar och gödning har på Europas skogar. Det har utvecklats 
förvaltningsstrategier för bevarande av skogens kollagring och effekterna av ändrad 
praxis för markanvändning har utvärderats med hjälp av fjärranalys och annan 
högteknologi. 
Forskningssamarbete om tropiskt skogsbruk, samarbete med tredje länder och 
internationella organisationer kommer att behandlas i ett kommande meddelande från 
kommissionen om utveckling och samarbete (se avsnitt 8). 
I april 1997 lade kommissionen fram ett förslag om det femte ramprogrammet för 
forskning och teknisk utveckling, som kommer att ta vid under perioden 1998-2002. 
Som anges i förslaget bör europeisk forskning effektiviseras och inriktas på att 
uppfylla sociala och ekonomiska behov. Begreppet "nyckelåtgärd" införs som ett 
betydande stöd för forskning och innebär att integrerad forskning inom flera 
discipliner inriktas på socio-ekonomiskt väsentliga problem. 
Skogsbruksforskning ingår i nyckelåtgärden "hållbart jordbruk, fiske och skogsbruk, 
inbegripet integrerad utveckling av landsbygdsområden" inom det särskilda 
programmet "Förbättrad livskvalitet och förvaltning av bioresurserna". 
Målsättningarna är att tillhandahålla metoder och instrument för bevarande, skydd och 
hållbar flerfunktionell förvaltning av skogar för att på så sätt stödja genomförandet av 
gemenskapsåtgärder och internationella åtaganden och säkerställa näringens 
- 15 
konkurrenskraft och värdering. System för skogsbruksproduktion och 
processteknologi kommer dessutom att bidra till framtagandet av nya eller förbättrade 
skogsprodukter som är högvärdiga och har mindre inverkan på miljön. Följande 
forskningsområden kommer att prioriteras: 
- Flerfunktionell skogsförvaltning: stöd till skogspolitiken, diversifiering 
(användning av annat än trä, system för skogsjordbruk), flerfunktionell och hållbar 
förvaltning där kvalitetsproduktion kombineras med skydd och bevarande, 
biologisk mångfald i skogarnas ekosystem och skydd av skogsjord. 
- Hållbart utnyttjande av skog för flera ändamål: skogsbrukets träkedja: strategier för 
hållbar förvaltning och användning av skogsresurser, effektiva och miljövänliga 
förfaranden och återvinningsmetoder, högvärdiga och diversifierade produkter för 
marknadens behov och konsumenternas krav. 
Skogsforskning kvarstår som en huvudpunkt i nyckelåtgärden "klimat, global 
förändring och biologisk mångfald" i det särskilda programmet "Bevarande av 
ekosystemet". Prioritet kommer att ges åt ekosystem, forskning om biologisk 
mångfald samt utveckling av strategier och anpassningar till klimatförändringar i syfte 
att följa åtagandena i Kyoto-protokollet. Även frågor rörande forskning om förnybara 
energisystem, i synnerhet biomassa till energisystem, kommer att behandlas inom 
detta särskilda program. 
Genomförandet av ovanstående särskilda program för forskning och teknisk 
utveckling kommer även att omfatta åtgärder och mekanismer avsedda att stimulera, 
sprida och utnyttja forskning och teknisk utveckling. 
8. Utvecklingssamarbete 
Det övergripande målet för gemenskapens samarbete om skogsutveckling är att främja 
hållbar skogsförvaltning i utvecklingsländer som ett bidrag till övergripande hållbar 
utveckling. Denna målsättning kommer att fullföljas i enlighet med de rättsliga och 
politiska åtaganden som följer av olika internationella forum och överenskommelser. 
För de åtgärder som skall uppnå detta syfte krävs att hänsyn tas till skogarnas roll för 
ekonomisk och social utveckling, bevarande av biologisk mångfald, kamp mot 
ökenspridning, bindning av kol, vilket motverkar klimatförändringar, samt 
bibehållande av naturliga växtställen och deras ekologiska funktioner. För detta krävs 
att naturresurser uppvärderas och att hänsyn tas till skogssektorns olika intressenter. 
Gemenskapens bistånd till skogssektorn i utvecklingsländer kommer att inriktas på de 
områden där det får största möjliga positiva effekt, med bibehållen hänsyn till den 
socio-ekonomiska, miljömässiga och kulturella betydelsen av utvecklingsländernas 
skogsresurser och deras väg mot hållbar utveckling. 
De prioriterade områdena för dialog och bistånd utgörs av politiska och institutionella 
reformer, deltagande från de berörda intressenterna, kapacitetsuppbyggnad och 
forskning för hållbar skogsförvaltning samt bevarande av skogarnas ekosystem. 
Bistånd kommer att ges på nationell, regional och internationell nivå, inbegripet stöd 
för att fullgöra åtaganden som härrör från tillämpliga internationella 
milj ööverenskommelser. 
16-
Kommissionen kommer inom kort att för rådet och parlamentet lägga fram ett 
meddelande om utvecklingssamarbete inom skogsbruket. 
9. Internationellt samarbete 
- Alleuropeisk nivå: 
Gemenskapen kommer även fortsättningsvis att aktivt delta i genomförandet av 
beslut från ministerkonferenserna om skydd för skogarna i Europa och att stödja 
den fortsatta utvecklingen av samarbetsåtgärder på området. Detta kommer att 
uppnås särskilt genom gemenskapsåtgärderna rörande skogsskydd, forskning, 
skogsinformation och upplysningar och genom de befintliga instrument som rör 
bevarande av naturliga livsmiljöer och genetiska resurser samt genom fortsatt 
genomförande av åtgärdsförslagen från IPF. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt 
skydd av nordliga skogar i Ryssland och andra stater i det tidigare Sovjetunionen 
samt åt bevarande av deras ekologiska förhållanden, i synnerhet rörande ekologisk 
mångfald. 
- Global nivå: 
Gemenskapen kommer att fortsätta sin pådrivande roll i de internationella forum 
för diskussioner och förhandlingar som rör skogar, särskilt internationella 
skogsforumet (International Forum on Forests - IFF), och att främja ett globalt, 
rättsligt bindande instrument för förvaltning, bevarande och hållbar utveckling av 
alla typer av skog. Gemenskapen bör även, där så är lämpligt, sträva efter att 
utveckla internationella normer inom skogsbruksnäringen. 
10. Samordning 
I de åtaganden som gjorts inom de alleuropeiska och andra internationella 
förfarandena beträffande upprättande av nationella eller delnationella skogsprogram 
betonas fördelarna med effektiv samordning mellan de olika politikområden som 
påverkar skogsbruket inom medlemsstaterna. På gemenskapsnivå kommer 
samordning och samråd mellan medlemsstaterna och gemenskapsåtgärder som rör 
skogsbruk att säkerställas genom två huvudsakliga instanser för samarbete: 
- Ständiga kommittén för skogsbruk där representanter från medlemsstaterna 
sammanträder med kommissionen som ordförande. Kommittén fyller tre 
funktioner: 
• Rådgivande, styrande och förvaltande kommitté för särskilda skogsåtgärder. 
• Forum för särskilt samråd med tillhandahållande av expertkunskap och 
övervakning för skogsbruksåtgärder eller initiativ enligt något område inom 
gemenskapspolitiken, exempelvis landsbygdsutveckling, miljö och forskning. 
• Informationsutbyte mellan medlemsstater och med kommissionen samt frivillig 
samordning rörande internationellt skogsbruk. 
23 Inrättad genom beslut 89/367/EEG (EGT L 165, 15.6.1989, s. 14). 
-17-
- Rådgivande kommittéer som lämnar åsikter, främjar informationsutbyte och ger 
råd till kommissionen: 
• Skogar, inklusive kork , där yrkesverksamma och andra från skogsbruket 
sammanträder för att utbyta information och åsikter om skogsbruksfrågor av 
europeiskt intresse. 
25 
• Skogsbruk och skogsbruksbaserade industrier , där representanter från samtliga 
delar av EU:s skogsbaserade industrier och skogsbruk förs samman och arbetar i 
sex arbetsgrupper. 
Samordning inom kommissionen mellan enheter som handlägger gemenskapspolitik 
rörande skogssektorn kommer att säkerställas genom nätverk mellan enheterna som 
upprättas beroende på vilken fråga som skall behandlas. 
C. Skogsbruksåtgärder i Agenda 2000 
1. Stöd till medlemsstaterna i genomförandet av en hållbar skogsförvaltning 
I kommissionens förslag om landsbygdsutveckling i samband med Agenda 2000 ges 
en god grund för stöd till medlemsstaterna vid genomförandet av strategin i syfte att 
främja skogarnas förvaltning, bevarande och hållbara utveckling. 
Med beaktande av de grundläggande principerna i Agenda 2000, t.ex. att främja 
sysselsättning samt förbättra naturmiljön och livskvaliteten, är huvudmålet för 
förslagen till landsbygdsutveckling att göra det möjligt för medlemsstaterna att på 
lämplig regional nivå utveckla integrerade program för att möta de olika behoven i 
europeiska landsbygdsområden. En väsentlig del av den övergripande strategin utgörs 
av hållbara åtgärder för förvaltning av skogsbruket tillsammans med andra initiativ för 
landsbygdsutveckling. 
På så sätt kommer program för landsbygdsutveckling att göra det möjligt för 
gemenskapen att stödja genomförandet av nationella eller delnationella skogsprogram 
eller liknande instrument i överensstämmelse med målsättningarna för 
landsbygdsutveckling och med beaktande av subsidiaritetsprincipen. 
Genom sina regionala och nationella program kommer medlemsstaterna att på lämplig 
nivå fastställa vilka behov de har och definiera sina prioriteringar för bidrag från 
gemenskapen för genomförande av skogsbruksstrategin samt uppfylla de behov av 
åtgärder som rör internationella konventioner, exempelvis biologisk mångfald, 
klimatförändringar och ökenspridning samt genomförande av IPF-förslagen. 
I det kapitel som rör skogen i kommissionens förslag till politik för 
landsbygdsutveckling föreskrivs stöd till ett stort antal åtgärder för att främja hållbar 
förvaltning av skogar och lämna bidrag inom särskilda områden, exempelvis biologisk 
mångfald, klimatförändringar och trä som energikälla. Detta sker genom följande: 
- Åtgärder för skogsskydd. 
- Utveckling och förbättring av skogarnas socio-ekonomiska potential. 
24 Beslut 98/235/EG (EGT L 88, 24.3.1998, s. 59). 
25 Beslut 97/837/EG (EGT L 346, 17.12.1997, s. 95). 
- U 
- Bevarande och förbättring av skogarnas ekologiska värde samt återställande av 
skadad skog och säkerställande av skogarnas skyddsfunktion. 
- Främjande av avsättning för trä samt utvidgning av skogsområdena genom 
beskogning. 
- Gemensam förvaltning av små skogsområden genom upprättande av 
sammanslutningar av skogsägare. 
- Utbildningsprogram för skogsägare och skogsförvaltare med inriktning på nya 
möjligheter och ny teknik för produktion av varor och tjänster inom skogssektorn 
samt på teknik som är förenlig med bevarande av landskapet och skydd av miljön. 
Skogsbruksåtgärder enligt förslagen i Agenda 2000 är integrerade i 
programplaneringen för landsbygdsutveckling och i de rekonstruerade finansiella 
reglerna. I områden som uppfyller villkoren för mål 1 eller är berättigade enligt nya 
mål 2 skall dessa åtgärder ingå i strukturfondernas integrerade program. 
Utvärderingen av åtgärder som omfattas av programplaneringen för 
landsbygdsutveckling, bland annat skogsbruksåtgärder, skall utföras enligt principer 
och förfaranden som fastställs i förslagen. Detta innebär utvärdering såväl på förhand 
som under arbetets gång och i efterhand av de gemenskapsfinansierade 
interventionernas effektivitet. 
2. Åtgärder inför anslutningen 
Kommissionen har lagt fram ett förslag till rådets förordning om gemenskapsstöd för 
åtgärder inför anslutningen för jordbruk och landsbygdsutveckling i kandidatländerna 
i Central- och Östeuropa. Förslaget rör särskilt följande: 
a) Att lösa prioriterade och särskilda problem för en hållbar anpassning av 
jordbrukssektorn och landsbygdsområdena i kandidatländerna. 
b) Att bidra till att införa gemenskapens regelverk för den gemensamma 
jordbrukspolitiken och politikområden i samband med denna. 
Stöd till jordbruksutveckling och landsbygdsutveckling kan bland annat röra 
skogsbruk, inbegripet beskogning, investeringar i skogsbruksföretag ägda av privata 
skogsägare samt bearbetning och marknadsföring av skogsbruksprodukter. 
Detta kommissionsförslag bidrar till förvaltning, bevarande och hållbar utveckling av 
skogar i Central- och Östeuropa. Detta sker genom att följande problem betonas 
särskilt: 
- Hälsotillståndet för skogarnas ekosystem, som huvudsakligen störs av industriella 
föroreningar och bristfälligt avpassad bostadsuppvärmning, utgör ett betydande 
problem. Lösningar på dessa miljömässiga problem måste sökas inom åtskilliga 
politikområden, medan målet för skogsbrukspolitiken bör vara att bevara eller 
återställa den ursprungliga skogen när så är möjligt. 
- Skogssektorns anpassning till den inre marknadens regler förblir osäker eftersom 
sådana problem som ägandemönstrens utveckling fortfarande är olösta. 
Gemenskapen bör inrikta sina insatser på att göra det möjligt för dessa länder att på 
lämpligt sätt genomföra hållbar skogsförvaltning och undvika miljöhot, trots de 
stora kraven på ökad avverkning till följd av trämarknadens och den allmänna 
ekonomins återhämtning. Stöd från gemenskapen för bearbetning och 
19-
marknadsföring av skogsbruksprodukter bör inriktas särskilt på miljöfrågor som 
gör det möjligt för dessa länder att följa gemenskapens miljönormer och inte skapa 
konkurrensstörningar på de globala marknaderna. 
Det finns ett tydligt behov av att förbättra infrastrukturen och funktionerna inom 
kandidatländernas skogsbruksnäring. För att hållbara förfaranden för 
skogsförvaltning skall kunna upprättas eller förstärkas är det en viktig uppgift i 
skedet före anslutningen att främja åtgärder för uppbyggnad av institutioner och 
kapacitet, särskilt rörande skogsstatistik. För att säkerställa omfattande tillämpning 
av de föreslagna åtgärderna krävs det stöd till upprättande av sammanslutningar för 
skogsägare eller andra strukturer som kan främja spridning av relevant information 
så att målen för hållbar skogsförvaltning uppnås. 
D. Särskilda punkter rörande skogsbruk 
1. Bevarande av skogens biologiska mångfald 
För den biologiska mångfalden krävs åtgärder på tre områden: bevarande, hållbart 
användande och skälig fördelning av nyttan av skogarnas genetiska resurser. 
Främjandet av biologisk mångfald bör ske dels i form av åtgärder på plats och dels 
genom åtgärder på annat håll. 
Inom EU kan bevarandet på plats av biologisk mångfald till stor del ske genom 
lämpliga system för skogsförvaltning eftersom det endast finns ett fåtal stora 
skogsområden som inte är föremål för ekonomiskt utnyttjande. 
Åtgärderna på plats rör bland annat två aspekter: 
a) Att bevara och öka den biologiska mångfalden i hållbara förvaltningssystem för 
samtliga skogar, vilket säkerställer att viktiga arter som förekommer naturligt i 
skogarna kan överleva under naturliga omständigheter och i tillräcklig mängd över 
sitt utbredningsområde. Detta innebär att skogsförvaltarna måste ta hänsyn till bl.a. 
följande riktlinjer: 
• Lämplig ekologisk anpassning av livsmiljöer genom olika metoder för 
skogsskötsel kombinerade med åtföljande åtgärder (t.ex. kvarlämnande av döda 
träd och andra åtgärder för livsmiljön på mikroplanet). Särskild vikt bör fästas 
vid metoder för föryngring, exempelvis naturlig föryngring, för att bevara det 
lokala genetiska materialet. De trädarter som planteras bör vara väl anpassade 
till lokala förhållanden och ekosystem. 
• Underhåll av hälsotillståndet och livskraften hos skogarnas ekosystem genom att 
stärka dess föryngringskapacitet och förmåga till motstånd och anpassning. 
• Återställande av förstörda områden, arter, bestånd, växtställen och ekosystem. 
• Bibehållande av traditionell förvaltning av områden för skogsjordbruk med stor 
biologisk mångfald som skulle kunna gå förlorad om dessa områden lämnades 
(t.ex. i Medelhavsområdet). 
26 Se även KOM (1998) slutlig - Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om 
Europeiska gemenskapens strategi for biologisk mångfald. 
-20-
• Förbättrad avverkningsteknik så att skadorna på omgivningen minimeras. 
• Beskogningsåtgärder bör genomföras på ett sådant sätt att de inte har negativ 
inverkan på ekologiskt intressanta eller på annat sätt värdefulla livsmiljöer och 
landskap. Exempelvis bör de trädarter som används vara väl anpassade till 
lokala förhållanden och ekosystem; inhemska eller lokala arter bör föredras. Om 
andra arter införs bör tillräcklig hänsyn tas till bevarandet av den ursprungliga 
floran och faunan. 
Genomförandet av sådana riktlinjer bör vanligen vara anpassat till området och 
bero på skogarnas biogeografiska och biofysiska särdrag samt på ekonomiska och 
sociala aspekter. 
b) Att upprätta särskilt förvaltade skyddade områden som ett kompletterande 
instrument till hållbar förvaltning av skogar 
För att bevara de återstående områdena urskog och för att skydda ekologiskt 
känsliga områden krävs särskilda initiativ genom att skyddade områden upprättas. 
Sådana skyddade områden bör lämna betydande bidrag när det gäller att främja 
hållbar förvaltning av alla typer av skog och de bör också öka det sociala, 
kulturella, miljömässiga och ekonomiska utbytet av skogen. Det krävs därför ett 
mer omfattande "bioregionalt" tillvägagångssätt där mål om bevarande av 
biologisk mångfald med hållbar användning av de biologiska resurserna förenas 
med tillämpliga socio-ekonomiska aspekter då platser väljs för skog på grundval av 
artrikedom, hot eller biologiska kriterier som är av internationell betydelse för 
skogens biologiska mångfald. 
Det är särskilt viktigt att samtliga berörda parter, inbegripet skogsägarna, deltar 
fullt ut både under den beslutsprocess där dessa områden fastställs och under 
förvaltningen av dem, eftersom bevarandet av biologisk mångfald ofta är beroende 
av att mänsklig aktivitet upprätthålls i sådana områden. Det krävs aktiv information 
inom ramen för eventuella förvaltningsmässiga restriktioner. De ansvariga 
myndigheterna bör säkerställa att skogsägarna deltar i utvecklingen av skyddade 
områden. 
I detta sammanhang bidrar EU till upprättandet av skyddade områden genom det 
ekologiska nätverket "Natura 2000", vilket består av "särskilda skyddsområden" 
27 
som härrör från fågeldirektivet och "särskilda bevarandeområden" som härrör 
28 
från livsmiljödirektivet . 
Åtgärder som vidtagits enligt dessa direktiv har utformats för att upprätthålla eller 
återupprätta naturliga livsmiljöer och arter av vild fauna och flora som har 
gemenskapsintresse, med beaktande av ekonomiska, sociala och kulturella krav 
samt av regionala och lokala särdrag. 
27 
28 Rådets direktiv 79/409/EEG, 2.4.1979 (EGTL 103, 25.4.1979, s. 1). 
Rådets direktiv 92/43/EEG, 21.5.1992 (EGTL 206, 22.7.1992, s. 7). 
21 -
I samband med bevarande åtgärder på annat håll bör det bl.a. tas hänsyn till åtgärder 
för bevarande, karakterisering, insamling och användande av genetiska resurser inom 
skogsbruket i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1467/9429. 
Det bör dessutom vara viktigt att förbättra följande: 
- Åtgärder för harmonisering av tillvägagångssätten vid datainsamling och analys av 
indikatorer för bedömning av den biologiska mångfalden i skogarnas ekosystem 
genom att stödja tillämpningen av de alleuropeiska nätverkens kriterier och 
indikatorer för hållbar förvaltning enligt Efics. 
- Forskning om effekterna av förvaltningssystem för biologisk mångfald och om hur 
system för skogsförvaltning kan upprätthålla och stärka den biologiska mångfalden 
samtidigt som den ekonomiska livskraften säkerställs. 
Med beaktande av subsidiaritetsprincipen har medlemsstaterna ansvaret för att på 
lämpligt sätt integrera frågor om biologisk mångfald i sina nationella skogsprogram 
eller motsvarande instrument. 
Enligt kommissionens förslag om landsbygdsutveckling kommer gemenskapen att 
kunna stödja sådana insatser från medlemsstaterna, särskilt genom att stödja åtgärder 
för bevarande och stärkande av skogens ekologiska värde, utbildning, bevarande och 
ökning av skogens ekologiska stabilitet, återställande av skadad skog i kraftigt 
eftersatta områden samt lämpliga åtgärder för beskogning som är anpassade till lokala 
förhållanden och ekosystem. 
Det bör vidare noteras att gemenskapens särskilda åtgärder för skogsskydd 
(luftföroreningar och skogsbränder) bidrar till att bevara den biologiska mångfalden. 
De åtgärder som kommissionen föreslår i Agenda 2000 och särskilt i skogskapitlet i 
utkastet till förordning om landsbygdsutveckling utgör användbara instrument för att 
öka den biologiska mångfalden, men en stor del av dess effektivitet kommer att bero 
på tillämpligheten av de program och åtgärder som genomförs på nationell och 
regional nivå. Kommissionen kommer därför att upprätthålla situationen rörande 
biologiska mångfald i de skogar där översyn sker. Beroende på slutsatserna från den 
översynen kommer kommissionen att lägga fram åtgärdsförslag om bevarande och 
hållbart användande av skogarnas biologiska mångfald i enlighet med åtagandena i 
meddelandet om gemenskapens strategi för biologisk mångfald och med beaktande av 
de insatser som gjorts på global och alleuropeisk nivå i detta sammanhang. 
2. Trä som energikälla 
I vitboken om gemenskapens strategi och åtgärdsplan med titeln "Energipolitik för 
Europeiska unionen" förutspås att den procentandel energi som kommer från 
förnybara energikällor år 2010 kommer att uppgå till 12 % av den totala energin (för 
närvarande är siffran mindre än 6 %) och man förutspår därmed en avsevärd ökning 
av användningen av biomassa för energiändamål utöver den omfattande användningen 
av vattenkraft, vind och solenergi. Skogarnas potential som energikälla bör främjas, 
antingen den sker i form av odling med kort växtföljd eller genom användande av 
skogsrester eller trä av låg kvalitet. 
29 EGTL 159, 28.6.1994, s. 1. 
30 KOM (95) 682 slutlig av den 13 december 1995. 
-22-
Då man undersöker möjligheterna att öka potentialen för energigrödor från skogsbruk 
måste följande beaktas: 
- Potentialen från träbaserad biomassa som energikälla bör inte överskattas på 
grundval av allmänna teoretiska data om skogsresursernas tillgänglighet. Dessa 
resurser varierar nämligen med avseende på fördelning och typ, vilket delvis 
förklarar svårigheten att bedöma deras verkliga potential för energianvändning på 
EU-nivå. 
- För närvarande är trä i de flesta fall ett dyrare råmaterial för energiproduktion än 
konkurrerande produkter. Ett sätt att åtgärda detta skulle kunna vara att justera 
skatterna. Vid eventuella förändringar av skattesystemen i medlemsstaterna eller på 
gemenskapsnivå bör vederbörlig hänsyn tas till efterfrågan på träprodukter och 
industrins krav på hållbara träprodukter. 
- Även om odling med kort växtföljd för energiproduktion kan bidra till en 
långsammare ökningstakt av koncentrationen av koldioxid i atmosfären, så bör 
insatser göras för att säkerställa att detta inte har negativa effekter på miljön. 
Frågan om stöd från gemenskapen för användande av trä som energikälla diskuteras 
för närvarande inom ramen för kommissionens förslag om landsbygdsutveckling. 
3. Klimatförändringar 
Som förklarades i meddelandet från kommissionen med titeln "Klimatförändringar -
•ii 
En strategi efter Kyoto" spelar skogarna en viktig roll i det globala kretsloppet av 
koldioxid. I vissa områden är de nettokällor av koldioxid, huvudsakligen på grund av 
avskogning och minskad skogskvalitet, medan de i andra områden, bland annat 
Europa, är nettolagrare av kol. I dagsläget finns det emellertid begränsad kunskap på 
vetenskaplig nivå rörande potentialen för lagring av kol i samband med skogarnas 
ekosystem och det krävs således mer forskning på området. Enligt uppskattningar från 
den officiella mellanstatliga panelen om klimatförändringar skulle omkring 12-15 % 
av de förväntade koldioxidutsläppen från världens användning av fossila bränslen från 
och med i dag fram till 2050 kunna absorberas genom minskad takt i avskogningen, 
främjande av skogsföryngring och ökning av den planterade arealen samt system för 
skogsjordbruk. De tropiska delarna av Amerika har störst potential att öka bindningen 
av kol, följda av Asien och de tropiska delarna av Afrika . Detta kommer dock inte 
att hindra gemenskapen från att främja optimal kapacitet för bindning av kol i Europas 
skogar. 
Potentialen hos skogar och skogsmarker för bindning av kol inom EU kan bäst 
utnyttjas genom hållbar utveckling och bevarande av skogarna, även om EU:s bidrag 
till det globala problemet kommer att förbli förhållandevis begränsat. Dessutom är 
skogarnas upptagning och lagring av kol en lång process som kan ha betydelsefulla 
effekter på 20-50 års sikt eller mer. 
31 KOM (1998) 353 slutlig. 
2 Rapport från FAO om tillståndet i världens skogar. 
•23-
Skogarna kan bidra till lagringen av kol på följande sätt: 
• Bibehållande och/eller ökning av befintlig kollagring genom att stärka befintligt 
skogsskydd och förvaltning. 
• Ökning av skogsarealen genom beskogning av jordbruksmark med arter som är 
anpassade till lokala förhållanden eller helst inhemska arter eller arter av lokalt 
ursprung. 
• Ersättning av fossilt bränsle med bränsle från hållbart förvaltade skogar. 
• Ersättning av produkter med högt energiinnehåll (t.ex. stål, aluminium och betong) 
med industriella träprodukter (förnybara råvaror med lågt energiinnehåll). 
Samtliga dessa målsättningar kan uppnås genom olika principer för skogsförvaltning 
och markanvändning samt genom marknadsföringsinsatser som, i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen, främst bör ske på medlemsstaternas initiativ. 
Rapportering och kontroll kommer i framtiden att bli viktiga uppgifter för 
skogsförvaltarna. Det finns ett särskilt behov av ett gränsöverskridande system för 
redovisning som grundas på aktuell metodik och innebär mätning modellbyggande 
och skapande av databaser för att uppfylla kravet på öppenhet och för att granska 
Kyoto-protokollets genomförande. 
Gemenskapen kommer att fullt ut använda de befintliga instrumenten, exempelvis 
åtgärder för skogsskydd, forskning och utveckling samt de föreslagna skogsåtgärderna 
i samband med landsbygdsutveckling för att stödja medlemsstaternas insatser rörande 
klimatförändringar, vars effekter på skogarnas hälsotillstånd inte heller bör 
underskattas. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att inta en öppen attityd 
rörande eventuella ytterligare instrument. 
4. Skogscertifiering 
Skogscertifiering definieras som ett förfarande bestående av att en tredje, oberoende 
part kontrollerar att skogen förvaltas på ett hållbart sätt. Märkning i samband med 
skogscertifiering kan bestå av ett märke där det garanteras att råmaterialet till en viss 
träprodukt kommer från certifierad skog. 
Skogscertifiering rör således endast skogsförvaltningen och inte hela livscykeln för 
den träbaserade produkten . 
System för skogscertifiering och dithörande märkning är marknadsbaserade 
instrument vars huvudsakliga syfte är att främja hållbar skogsförvaltning och 
användandet av skogsprodukter från förnybara och hållbara källor. 
Det är i Europa också troligt att sådana system förbättrar informationen till 
konsumenterna rörande de hållbart förvaltade skogarnas miljömässiga värden och att 
de främjar användandet av trävirke som en miljövänlig och förnybar råvara. Det 
huvudsakliga målet är att, genom tillräcklig kontroll av att normer och 
prestationsindikatorer efterlevs, upprätta jämförbarhet och trovärdighet. 
33 Denna aspekt omfattas av kommissionens förslag till rådets förordning (EG) om ett reviderat 
gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke (KOM(96)0603 slutlig, EGT C 114, 12.4.1997, 
s. 9) om ändring av rådets förordning (EEG) nr 880/92 av den 23 mars 1992 om ett 
gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke. 
•24-
Nyckelinstrumenten för säkerställande av hållbar skogsförvaltning är 
medlemsstaternas skogsprogram och skogspolitik, men certifieringssystemen kan 
tjäna som ytterligare incitament. 
De europeiska systemen för skogscertifiering och liknande märkning bör baseras på 
kriterier och prestationsindikatorer som är jämförbara och förenliga med 
internationellt överenskomna principer. Hänsyn bör även tas till allmänna principer 
om frivillighet, trovärdighet, insyn, kostnadseffektivitet, deltagande från samtliga 
berörda parter, fri åtkomst och icke-diskriminering med avseende på skogstyp eller 
ägare. En väsentlig del av trovärdigheten är oberoende revision av skogsförvaltning 
och verifieringskedja. 
Kommissionen välkomnar de initiativ som tagits av regeringar, regionala 
myndigheter, privata organisationer och den privata sektorn på grund av den 
erfarenhetspotential som öppnas. Företrädare för skogsbruk, skogsindustri och handel 
från åtskilliga medlemsstater började nyligen utarbeta ett alleuropeiskt system för 
skogscertifiering baserat på de alleuropeiska kriterierna och indikatorerna för hållbar 
förvaltning. Mot bakgrund av vissa begränsningar, risken för upprepning och bristen 
på jämförbarhet för alla dessa initiativ kommer kommissionen att analysera dem och 
överväga behoven av eventuella kompletterande åtgärder på gemenskapsnivå, 
eventuellt även ett rättsligt instrument där kraven för frivillig certifiering och 
märkning fastställs. Genom ett sådant instrument skulle en EU-logotyp kunna införas 
för hållbar skogsförvaltning och sådana frågor som normer för hållbar 
skogsförvaltning, bedömningsnivå, revisionsorgan och verifieringskedja skulle kunna 
behandlas och eventuella tvister avgöras. 
E. Sammanfattning 
Kommissionen anser för närvarande att de befintliga skogsåtgärderna, tillsammans 
med förslagen om landsbygdsutveckling i Agenda 2000, utgör ett lämpligt bidrag till 
en skogsbruksstrategi för EU. Förlängningen och den slutliga omarbetningen av de 
befintliga skogsbruksåtgärderna kommer att ske i enlighet med målen och 
rekommendationerna för denna strategi. Kommissionen kommer vid lämplig tidpunkt 
att presentera eventuella ytterligare åtgärder, exempelvis gemenskapsbestämmelser för 
frivillig skogscertifiering och dithörande märkningsinitiativ inom EU. 
Kommissionen uppmanar rådet att anta den strategi som presenteras i detta 
meddelande. 
25-
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 649 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 14 15 
Katalognummer : CB-CO-98-680-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg