[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 27.6.2007

SEK(2007) 853

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR

Detta dokument kompletterar Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar och om ändring av direktiv 67/548/EEG och förordning (EG) nr 1907/2006 Konsekvensanalys i sammanfattning [KOM(2007) 355 slutlig][SEK(2007) 854]

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR

SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN AV TILLÄMPNINGEN AV GHS I GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN

Det globalt harmoniserade systemet för klassificering och märkning av ämnen och blandningar (GHS) antogs formellt av Förenta nationernas sociala och ekonomiska råd i juli 2003. Syftet är att använda samma kriterier för klassificering och märkning av farliga kemikalier i hela världen och på så sätt öka säkerheten kring kemikaliehantering. Systemet bör underlätta världshandeln med kemikalier och samtidigt skydda människors hälsa och miljön.

Denna konsekvensanalys gäller följderna av att GHS skulle tas i bruk i EU genom en föreslagen förordning och hur denna påverkar annan anknytande kemikalielagstiftning (”följdlagstiftning”). Den bygger på konsekvensanalyser som utförts av Risk and Policy Analysts and London Economics (RPA & LE), arbete som gjorts vid kommissionens avdelningar, bl.a. utredningar om hur följdlagstiftningen kommer att påverkas och svar på Internetsamrådet.

Analysen visar att tillämpningen av GHS på lång sikt verkar löna sig då de (återkommande) fördelarna i form av handelsrelaterade kostnadsinbesparingar i slutändan kommer att vara större än engångskostnaderna av tillämpningen. Kostnadsinbesparingarna som i alla uppskattningar i snitt består av några arbetsdagar per företag per år beror på en kännbar sänkning av lagstiftningsrelaterade handelshinder på grund av skillnader i klassificering och märkning i olika delar av världen. Det leder till ökad kemikaliehandel med länder utanför EU och förbättrar därigenom den europeiska industrins konkurrenskraft, vilket ger ökad tillväxt och fler arbetstillfällen.

Tillämpningskostnaderna måste dock hållas nere för att nettofördelar skall kunna uppnås även inom en förutsebar framtid och onödiga kostnader och administrativa bördor för små och medelstora företag skall kunna undvikas. Det förutsätter framför allt en friktionsfri övergång från det nuvarande systemet till GHS som upprätthåller den nuvarande höga nivån för skydd av miljön och hälsa och minimerar företagens börda. Övergångsperioderna måste bestå av två på varandra följande perioder för ämnen respektive blandningar, som fastställs så att man kan undvika större problem med den praktiska tillämpningen och utnyttja synergieffekter av översynen av den gradvisa registreringen inom Reach-klassificeringen samt anpassa övergången efter den takt i vilken GHS börjar tillämpas i andra delar av världen för att inte förlora handelsförmåner.

Konsekvensanalysen stöder en övergångsperiod för ämnen som sammanfaller med tidsfristen för klassificerings- och märkningsregistret inom Reach. En kortare övergångsperiod skulle i praktiken vara svår att genomföra och skulle eventuellt göra det nödvändigt att märka om betydande mängder kvarvarande lager. Även en längre övergångsperiod skulle skapa problem för sådana tillverkare av blandningar som vill börja tillämpa GHS tidigare.

Enligt konsekvensanalysen bör efterföljande övergångsperiod för blandningar vara 4,5 år. Det är klart att skenbart små förlängningar av övergångsperioden för blandningar utöver den perioden däremot skulle orsaka en allt större börda på grund av dubbel handläggning av två klassificeringssystem, vilket skulle upphäva fördelarna med lättnader för blandningsleverantörer i långa leverantörskedjor, bl.a. många små och medelstora företag, för att de skall kunna anpassa sig till de nya kraven och sprida ut kostnaderna. En kortare period skulle innebära att färre blandningsleverantörer skulle kunna dra nytta av GHS-klassificeringar för ämnen och blandningar som görs tidigare i leveranskedjan. Av det offentliga samrådet med intressenter framgick det även att en stor del ansåg att en medellång övergångsperiod, dvs. 4,5 år, är att föredra.