[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 8.4.2009

KOM(2009) 126 slutlig

2009/0054 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner

(omarbetning) Genomförande av Small Business Act

{SEK(2009) 315} {SEK(2009) 316}

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Många betalningar vid handelstransaktioner mellan företag eller mellan företag och offentliga myndigheter görs mycket sent efter leverans och ofta senare än vad som fastställs i avtalsvillkoren eller i de allmänna affärsvillkoren. Detta påverkar de likvida tillgångarna och komplicerar företagens ekonomiska förvaltning. Sena betalningar påverkar också företagens konkurrenskraft och lönsamhet, särskilt de små och medelstora företagens. Betalningsförseningar har också en negativ inverkan på handelstransaktioner inom gemenskapen. Betalningsförseningar kan leda till att annars lönsamma företag går i konkurs och kan i värsta fall leda till en rad konkurser i hela leveranskedjan. Risken ökar markant i tider av ekonomisk nedgång när det är särskilt svårt att få finansiering. Det finns tecken som tyder på att detta har börjat hända i takt med den rådande ekonomiska krisen, och därför krävs en kraftfull politisk insats. I Small Business Act [KOM(2008) 394] betonades de små och medelstora företagens betydelse för EU-ekonomins konkurrenskraft. Det framhölls också att tillgången till finansiering är ett av de största problemen för dessa företag, och att de måste utnyttja den inre marknadens möjligheter bättre. Enligt den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa [KOM(2008) 800] är tillräcklig tillgång till finansiering till rimligt pris en förutsättning för att man ska kunna göra investeringar, växa och skapa arbetstillfällen i tider av ekonomisk avmattning, och EU och medlemsstaterna uppmanas att se till att offentliga myndigheter betalar fakturor för varor och tjänster inom en månad. Sena betalningar från offentliga förvaltningar skadar den politiska trovärdigheten och står i strid med de uttalade politiska målen att tillhandahålla stabila och förutsebara verksamhetsvillkor för företagen och stimulera tillväxt och sysselsättning. Med tanke på den offentliga upphandlingens betydelse i EU (mer än 1,943 miljarder euro/år) påverkas företagen, särskilt de små och medelstora företagen, mycket negativt av att offentliga myndigheter betalar för sent. Många offentliga myndigheter har mindre finansieringsproblem än företag och kan betala i tid. Därför bör påföljderna vara strängare när de betalar för sent. Dessutom är betalningsmoralen inte densamma i hela EU, vilket kan hindra företag från att delta i offentliga anbud. Detta i sin tur snedvrider konkurrensen och utgör ett hinder för en väl fungerande inre marknad, samtidigt som det också minskar de offentliga myndigheternas möjlighet att använda skattebetalarnas pengar på bästa sätt. Det här förslaget syftar följaktligen till att förbättra de europeiska företagens kassaflöde, vilket är särskilt viktigt i tider av ekonomisk nedgång. Det syftar också till att bidra till en väl fungerande inre marknad genom att undanröja hinder för gränsöverskridande handelstransaktioner. Detta ska ske genom att borgenärerna ges möjlighet att på ett effektivt sätt utöva sina rättigheter vid sen betalning och genom att det vidtas åtgärder som på ett effektivt sätt avskräcker offentliga förvaltningar från att betala för sent. |

120 | Allmän bakgrund De flesta varor och tjänster i EU tillhandahålls av företag till andra företag och till offentliga myndigheter mot betalning i efterhand, dvs. leverantören ger kunden en viss tid för att betala. Tidsfristen avtalas mellan parterna, anges i leverantörens faktura eller fastställs i lag. Senast vid tidsfristens utgång förväntar sig leverantören att få betalt för varorna eller tjänsterna. Betalning efter denna frist kallas sen betalning. Direktiv 2000/35/EG antogs för att bekämpa sena betalningar vid handelstransaktioner mellan företag eller mellan företag och offentliga myndigheter. Där anges det bl.a. att lagstadgad ränta får tas ut när betalningen inte har erlagts inom den avtalade eller lagstadgade tidsfristen. Trots att direktiv 2000/35/EG har trätt i kraft finns det många belägg för att sena betalningar vid handelstransaktioner fortfarande är ett allmänt problem i EU. Dessutom finns det också belägg för omotiverat långa avtalade betalningstider vid transaktioner som offentliga förvaltningar ingått. Bägge problemen är allvarliga hinder för ett sunt affärsklimat och en väl fungerande inre marknad, och de antar större proportioner i tider av ekonomisk nedgång. De sena betalningarna vid handelstransaktioner och många borgenärers passiva hållning har olika orsaker som har samband med varandra: 1. Marknadens struktur: Konkurrensnivån på en marknad, aktörernas marknadsstyrka och den därmed sammanhängande oron för att skada affärsförbindelserna med kunden är viktiga faktorer som avgör om borgenärerna godtar sena betalningar eller inte och om gäldenärerna försöker få förlängd kredit. 2. Föränderliga makroekonomiska villkor: En konjunkturnedgång leder sannolikt till fler sena betalningar genom att företagen betalar sina fakturor senare. Konsekvenserna av sena betalningar är också allvarligare i tider av ekonomisk nedgång, eftersom det är svårare att få alternativ finansiering. 3. Tillgången till finansiering och budgetrestriktioner: Tillgången till kredit, penningpolitiken, möjligheten att kontrollera kredituppgifter, företagens likviditet och möjligheten till bankfinansiering kan också leda till sena betalningar, särskilt i företag där bankkredit ersätter leverantörskredit. För många gäldenärsföretag är sena betalningar ett effektivt och billigt sätt att finansiera den egna verksamheten. För offentliga myndigheter är sena betalningar ett enkelt men oberättigat sätt att kringgå budgetrestriktioner genom att betalningarna skjuts upp till nästa budgetperiod. 4. Gäldenärernas (även offentliga myndigheters) ekonomiska förvaltning och borgenärernas kredithantering, kvaliteten på produkter och tjänster samt eftermarknadsservicen är viktiga faktorer när det gäller (att undvika) sena betalningar. 5. Avsaknad av effektiva rättsliga åtgärder: Trots direktiv 2000/35/EG tar många företag, särskilt små och medelstora, inte ut ränta fastän de har rätt att göra det, vilket i sin tur minskar gäldenärernas incitament att betala i tid. För en del borgenärer är kostnaderna för rättsliga åtgärder mot sena betalningar högre än intäkterna. I många fall får de ingen ersättning för merarbetet. Att jaga kunder som betalar för sent eller ta ut dröjsmålsränta leder till administrativa kostnader som många företag vill slippa. Dessutom är flera viktiga bestämmelser i direktivet oklara eller svåra att tillämpa i praktiken. Direktiv 2000/35/EG har visserligen vissa brister, men de grundläggande begreppen dröjsmålsränta, återtagandeförbehåll och indrivningsförfarande avseende obestridda fordringar är viktiga och vedertagna hörnstenar i regelverket för att bekämpa sena betalningar. Trots viss förbättring på senare tid är sena betalningar fortfarande ett allmänt problem i EU, där offentliga förvaltningar i ett antal medlemsstater föregår med synnerligen dåligt exempel. Detta inverkar negativt på den inre marknaden och riskerar att allvarligt hota företagens överlevnad vid ekonomiska kriser. Därför måste man, samtidigt som direktivets huvudsakliga innehåll bevaras, införa ytterligare medel för att minska antalet sena betalningar vid handelstransaktioner, minska de offentliga förvaltningarnas betalningstider och väsentligen öka deras incitament att betala i tid, genom att omarbeta direktivet och samla både ändringarna av direktivet och de oförändrade bestämmelserna i en enda text. Detta förslag kommer att ersätta och upphäva direktiv 2000/35/EG. När det har antagits av lagstiftaren kommer kommissionen att ta hänsyn till det vid den kommande översynen (2010) av budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser. Eftersom det tar lång tid för lagstiftaren att ändra budgetbestämmelser har kommissionen antagit ett meddelande[1], där dess avdelningar uppmanas att utan dröjsmål genomföra ett antal åtgärder för att tillämpa budgetbestämmelserna mer effektivt och genomföra budgeten snabbare för att bidra till ekonomisk återhämtning, bl.a. genom bättre betalningsrutiner och mål för kortare betalningstider. |

130 | Gällande bestämmelser Den enda gemenskapslagstiftningen är direktiv 2000/35/EG som omarbetas genom det här förslaget. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslaget ingår i Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och syftar till att genomföra Small Business Act [KOM(2008) 394] och kommissionens meddelande om den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa [KOM(2008) 800]. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil De berörda parterna hördes vid ett allmänt offentligt samråd genom IPM. (Din röst i Europa). EBTP (Europeiska företagspanelen) deltog också i samrådet. |

212 | Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats En stor majoritet av deltagarna ansåg att den lagstadgade ränta som föreskrivs i direktivet är tillräcklig. De flesta ville dock att kommissionen skulle införa effektiva rättsliga åtgärder vid sena betalningar och stärka intresseorganisationernas roll. Det togs stor hänsyn till svaren vid konsekvensanalysen. |

213 | Ett öppet samråd hölls på Internet den 19 maj–31 augusti 2008. Kommissionen fick 510 svar. Resultaten finns på http://ec.europa.eu/enterprise/regulation/late_payments/index.htm. |

Extern experthjälp |

229 | Någon extern experthjälp har inte behövts. |

230 | Konsekvensanalys Konsekvensanalysen och sammanfattningen av den innehåller en översikt av de olika alternativen. Endast alternativ 3a/2 (lagstiftning – harmonisering av företagens betalningstider till offentliga myndigheter), 3c (lagstiftning – avskaffande av gränsen på 5 euro), 3d (lagstiftning – införande av en förseningsavgift) och 3e (lagstiftning – införande av en ersättning för sen betalning) uppfyller kriterierna om effekt, kostnadseffektivitet och enhetlighet. Det här förslaget bygger därför på dessa fyra alternativ. |

231 | Kommissionen har gjort en konsekvensanalys i enlighet med arbetsprogrammet, och rapporten finns på http://ec.europa.eu/enterprise/regulation/late_payments/index.htm. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

305 | Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Denna omarbetning av direktiv 2000/35/EG syftar till att ge de rättsliga åtgärderna mot sena betalningar större genomslagskraft och se till att de lönar sig ekonomiskt genom att införa rätt till indrivning av administrativa kostnader och ersättning för interna kostnader till följd av sena betalningar. För de offentliga förvaltningarnas del syftar förslaget till att minska betalningstiderna genom en harmonisering av företagens betalningstider till offentliga myndigheter och till att i högre grad motverka sena betalningar genom en schablonersättning som utgår från den första dagen av förseningen och motsvarar 5 procent av det fakturerade beloppet, utöver dröjsmålsränta och ersättning för indrivningskostnader. Slutligen avskaffas möjligheten att undanta räntefordringar på mindre än 5 euro. |

310 | Rättslig grund Artikel 95 i EG-fördraget. |

320 | Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen är tillämplig eftersom förslaget inte omfattas av gemenskapens exklusiva behörighet. |

Förslagets mål kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna av följande skäl: |

321 | När det saknades gemenskapslagstiftning, innan direktiv 2000/35/EG genomfördes, var sena betalningar vid handelstransaktioner ett betydande hinder för handeln inom gemenskapen. Detta beror på att obefintliga eller ineffektiva nationella regler för att bekämpa sena betalningar på ett otillbörligt sätt skyddar nationella ekonomiska aktörer mot produkter och tjänster från andra medlemsstater. Att en medlemsstat underlåter att undanröja hinder mot den fria rörligheten för varor eller tjänster från andra medlemsstater som orsakas av att nationella myndigheter eller företag betalar för sent har samma skadliga inverkan på handeln inom gemenskapen som en handelsbegränsande rättsakt. Dessutom är de offentliga myndigheternas betalningsmoral inte densamma i hela EU, vilket kan hindra företag från att delta i offentliga anbud. Detta i sin tur snedvrider konkurrensen och utgör ett hinder för en väl fungerande inre marknad, samtidigt som det också minskar de offentliga myndigheternas möjlighet att använda skattebetalarnas pengar på bästa sätt. |

323 | Åtgärder på gemenskapsnivå kommer att göra det lättare att uppnå målen för förslaget av följande skäl: |

Målet att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl genom att minska de hinder för handeln inom gemenskapen som orsakas av sena betalningar skulle inte i tillräcklig utsträckning kunna uppnås av medlemsstaterna eller av direktiv 2000/35/EG. Därför ansågs det i enlighet med subsidiaritetsprincipen, på grund av problemets omfattning och verkningar, att målet bör uppnås genom ytterligare åtgärder på gemenskapsnivå. |

324 | Undersökningar och samråd med berörda parter har bekräftat att EU måste vidta åtgärder i form av en omarbetning av direktiv 2000/35/EG för att minska de sena betalningarna vid handelstransaktioner. Enligt tillgängliga uppgifter anser de flesta företag att risken för sena betalningar är större vid försäljning av varor och tjänster till företag och myndigheter i en annan medlemsstat. Bland annat avskräcker risken för sena betalningar företagen från att sälja produkter och tjänster i andra medlemsstater, eftersom det är osäkrare och kostsammare. I detta fall är transaktionskostnaderna högre till följd av asymmetrisk information och osäkerhet om vilken ställning på marknaden och betalningsförmåga som en utlandsetablerad kund har. För många gäldenärer minskar risken för att få dåligt rykte om borgenären är etablerad i en annan medlemsstat, eftersom anseendet skadas mindre ju större avståndet är. Dessutom ökar gränsöverskridande handel kostnaderna för att bevilja kredit, eftersom språk, lagstiftning och tillgång till kreditupplysningar varierar och övervakningskostnaderna därigenom ökar samtidigt som chanserna att få betalt minskar. Följaktligen används ofta kreditförsäkringar och andra instrument för att hantera handelsrisker vid gränsöverskridande handel. Dessa instrument minskar osäkerheten avseende intäkterna men kan äta upp en stor del vinstmarginalen, särskilt för små företag. |

325 | Under konsekvensanalysprocessen sållades av subsidiaritetsskäl flera alternativ bort som innebar andra åtgärder än lagstiftning, se närmare redogörelse i konsekvensanalysen. |

326 | Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

331 | Direktivet är dispositivt för de ekonomiska aktörerna, så till vida att de inte måste ta ut dröjsmålsränta eller kräva ersättning för indrivningskostnader. Dessutom hindrar inte förslaget företagen från att avtala om andra betalningsvillkor, också när det gäller betalningstiden vid transaktioner mellan företag, och i undantagsfall mellan offentliga myndigheter och företag, i enlighet med den grundläggande principen om avtalsfrihet mellan ekonomiska aktörer. Förslaget är också tillräckligt flexibelt för att medlemsstaterna ska kunna införliva direktivet med beaktande av de ekonomiska och kommersiella villkoren på deras territorium. Vidare påverkar förslaget inte medlemsstaternas möjlighet att behålla eller sätta i kraft bestämmelser som är mer gynnsamma för borgenären än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktivet. |

332 | Förslaget medför inga nya administrativa bördor för de ekonomiska aktörerna. Kostnaderna som uppkommer genom rätten att ta ut ersättning för indrivningskostnaderna kommer att stå i proportion till företagets betalningsmoral. Inverkan på budgeten för de nationella myndigheterna kommer att stå i proportion till deras förmåga att se till att direktivets bestämmelser följs. |

Val av regleringsform |

341 | Föreslagen regleringsform: direktiv. |

342 | Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: Eftersom detta förslag är en omarbetning av ett gällande direktiv som ger medlemsstaterna stort handlingsutrymme skulle de andra alternativen inte ha varit tillräckliga för att uppnå målen. |

BUDGETKONSEKVENSER |

401 | Budgetkonsekvenserna är begränsade till administrativa utgifter. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

510 | Förenklingar |

511 | Förslaget innebär att lagstiftningen förenklas. |

512 | Definitionerna av viktiga termer i direktivet har utökats och flyttats om för att det inte längre ska gå att tolka begreppen på olika sätt. Otydliga bestämmelser angående borgenärernas rättigheter utgår eller omarbetas helt så att de ekonomiska aktörerna vet exakt vilka rättigheter de har enligt direktivet. En annan förenkling som införs är en allmän skyldighet för medlemsstaterna att lämna insyn. Slutligen ersätts det vaga begreppet ”indrivningskostnader” av ett nytt system med ett fastställt belopp för interna indrivningskostnader. |

515 | Förslaget ingår i kommissionens löpande program för uppdatering och förenkling av gemenskapens regelverk och i dess arbets- och lagstiftningsprogram enligt referensdokument 2009/ENTR/006. |

520 | Upphävande av gällande lagstiftning Om förslaget antas kommer gällande lagstiftning att upphöra att gälla. |

Översyn/ändring/tidsbegränsning |

531 | Förslaget innehåller en bestämmelse om översyn. |

540 | Omarbetning Förslaget innebär en omarbetning. |

550 | Jämförelsetabell Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de nationella bestämmelser genom vilka direktivet införlivas, tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv. |

560 | Europeiska samarbetsområdet (EES) Den förslagna rättsakten berör en EES-fråga och bör därför omfatta Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. |

570 | Närmare redogörelse för förslaget Bestämmelserna i direktiv 2000/35/EG om tillämpningsområde (artikel 1 i det här förslaget), ränta vid sen betalning (artikel 3), återtagandeförbehåll (artikel 8) och indrivning av obestridda fordringar (artikel 9) är i allt väsentligt oförändrade. De olika definitionerna och begreppen har förbättrats och samlats i artikel 2. Övriga innehållsförändringar har gjorts av följande skäl: Genom artikel 1.2 avskaffas medlemsstaternas möjlighet att undanta räntefordringar som understiger 5 euro. Det blir alltså möjligt att kräva dröjsmålsränta, särskilt för små och medelstora företag, även i samband med mindre transaktioner där räntan endast utgör ett litet belopp. I artikel 4 anges det att borgenärerna vid sen betalning har rätt att få ersättning för interna indrivningskostnader avseende det belopp som betalas för sent. Syftet med ändringen är dubbelt: dels kommer borgenären att kunna driva in sina administrativa kostnader för sena betalningar, dels kommer det att ha en avskräckande effekt på gäldenärerna, utöver den lagstadgade räntan. I förslagets artikel 5 hanteras sena betalningar från offentliga myndigheter, som generellt tvingas att inom 30 dagar betala fakturor för handelstransaktioner som leder till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster. Efter den tidsfristen får borgenären i princip rätt till ersättning med 5 procent av det angivna beloppet, utöver dröjsmålsränta och ersättning för indrivningskostnader. Inverkan på budgeten för de nationella myndigheterna kommer att stå i proportion till deras förmåga att se till att direktivets bestämmelser följs. Den förväntade förbättringen av de offentliga myndigheternas betalningsmoral kommer att minska antalet konkurser och därmed minska samhällskostnaderna. Genom artikel 6 i förslaget skärps bestämmelserna om grovt oskäliga avtalsvillkor. Där fastställs bl.a. att ett avtalsvillkor om att dröjsmålsränta inte får tas ut alltid anses som grovt oskäligt. Genom artikel 7 måste medlemsstaterna garantera full insyn avseende de rättigheter och skyldigheter som följer av detta direktiv, bl.a. genom att offentliggöra den lagstadgade räntan. Syftet med detta är att på bästa sätt ge användbar information till företagen, särskilt de små och medelstora, så att de kan vidta åtgärder mot gäldenärer som inte betalar i tid. I artikel 10 fastställs ett övervaknings- och utvärderingssystem som ger övriga europeiska institutioner och intressenter information om hur direktivet genomförs. |

2009/0054 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner

(omarbetning)

(Text av betydelse för EES)

⎢ 2000/35/EG

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95,

med beaktande av kommissionens förslag[2],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[4],

enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

∫ ny

1. Ett antal väsentliga ändringar ska göras av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/35/EG av den 29 juni 2000 om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner[5]. Av tydlighetsskäl bör direktivet omarbetas.

2. De flesta varor och tjänster tillhandahålls på den inre marknaden av ekonomiska aktörer till andra ekonomiska aktörer och offentliga myndigheter med senare betalning, genom att leverantören ger kunden tid att betala fakturan enligt överenskommelse mellan parterna eller enligt vad som anges i fakturan eller föreskrivs enligt lag.

3. Många betalningar vid handelstransaktioner mellan ekonomiska aktörer eller mellan ekonomiska aktörer och offentliga myndigheter görs senare än vad som fastställs i avtalsvillkoren eller i de allmänna affärsvillkoren. Trots att varorna och tjänsterna tillhandahållits betalas fakturorna för dem i många fall långt efter förfallodatum. Dessa sena betalningar inverkar negativt på de likvida tillgångarna och komplicerar företagens ekonomiska förvaltning. Det påverkar också deras konkurrenskraft och lönsamhet när borgenären behöver extern finansiering på grund av sena betalningar. Risken ökar markant i tider av ekonomisk nedgång när det är svårare att få finansiering.

4. Rättsliga åtgärder vid sena betalningar har redan underlättats genom rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[6], Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av den 21 april 2004 om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar[7], Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1896/2006 av den 12 december 2006 om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande[8] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 861/2007 av den 11 juli 2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande[9]. Det behövs dock kompletterande bestämmelser för att motverka sena betalningar vid handelstransaktioner.

⎢ 2000/35/EG Skäl 1 (anpassad)

(1) Europaparlamentet uppmanade i sin resolution om det integrerade programmet för små och medelstora företag och hantverksföretag[10] kommissionen att lägga fram förslag för att lösa problemen med sena betalningar.

⎢ 2000/35/EG Skäl 2 (anpassad)

(2) Den 12 maj 1995 antog kommissionen en rekommendation om betalningsfrister vid handelstransaktioner[11].

⎢ 2000/35/EG Skäl 3 (anpassad)

(3) I sin resolution om kommissionens rekommendation om betalningsfrister vid handelstransaktioner[12] uppmanade Europaparlamentet kommissionen att omarbeta sin rekommendation till ett förslag till ett rådsdirektiv och att lägga fram det så snart som möjligt.

⎢ 2000/35/EG Skäl 4 (anpassad)

(4) Den 29 maj 1997 antog Ekonomiska och sociala kommittén ett yttrande om kommissionens grönbok om offentlig upphandling inom Europeiska unionen: Överväganden inför framtiden[13]..

⎢ 2000/35/EG Skäl 5 (anpassad)

(5) Den 4 juni 1997 offentliggjorde kommissionen en handlingsplan för den inre marknaden, i vilken det underströks att sena betalningar är på väg att bli ett allt allvarligare hinder för att den inre marknaden skall bli en framgång.

⎢ 2000/35/EG Skäl 6 (anpassad)

(6) Den 17 juli 1997 offentliggjorde kommissionen en rapport om betalningsförseningar vid handelstransaktioner[14] i vilken en sammanfattande utvärdering gjordes av vad kommissionens rekommendation av den 12 maj 1995 hade givit för resultat.

⎢ 2000/35/EG Skäl 7

(7) Alltför långa betalningsperioder och sena betalningar medför att företag, särskilt små och medelstora, utsätts för betungande administrativa och ekonomiska bördor. Dessa problem utgör dessutom en huvudorsak till att företag kommer på obestånd som hotar deras fortsatta existens och leder till att många arbetstillfällen går förlorade.

⎢ 2000/35/EG Skäl 8 (anpassad)

(8) I vissa medlemsstater avviker de avtalsenliga betalningsfristerna betydligt från genomsnittet i gemenskapen.

⎢ 2000/35/EG Skäl 9 (anpassad)

(9) Skillnaderna mellan medlemsstaterna i fråga om regler och praxis när det gäller betalningar utgör ett hinder för en väl fungerande inre marknad.

⎢ 2000/35/EG Skäl 10 (anpassad)

5. Detta får till följd att handelstransaktioner mellan medlemsstaterna begränsas avsevärt. Detta strider mot artikel 14 i fördraget eftersom fFöretagare ska kunna bedriva handel på hela den inre marknaden på sådana villkor som säkerställer att gränsöverskridande transaktioner inte medför större risker än inrikes försäljning. Det skulle leda till en snedvridning av konkurrensen om väsentligt olika regler tillämpades på inrikes och gränsöverskridande transaktioner.

⎢ 2000/35/EG Skäl 11 (anpassad)

(11) Av den senaste statistiken framgår det att situationen med sena betalningar, milt uttryckt, inte har förbättrats i många medlemsstater sedan rekommendationen av den 12 maj 1995 antogs.

∫ ny

6. I meddelandet Tänk småskaligt först – En ”Small Business Act” för Europa [15] betonade kommissionen att man bör underlätta för små och medelstora företag att få tillgång till finansiering och se till att såväl lagstiftningen som affärsklimatet stöder iakttagande av betalningsfrister vid handelstransaktioner.

7. En av de viktigaste åtgärderna i den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa[16] är en minskning av de administrativa kostnaderna och främja entreprenörskap genom att bl.a. se till att offentliga myndigheter betalar fakturor för varor och tjänster inom en månad, även till små och medelstora företag, för att främja företagens betalningsflöden.

⎢ 2000/35/EG Skäl 12

8. Målet att bekämpa sena betalningar på den inre marknaden kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna var för sig och kan därför bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. Direktivet överensstämmer därför helt och hållet med subsidiaritetsprincipens och proportionalitetsprincipens krav i enlighet med artikel 5 i fördraget.

⎢ 2000/35/EG Skäl 13 (anpassad)

9. Detta direktiv bör begränsas till betalningar som görs som ersättning vid handelstransaktioner och √ bör inte reglera ∏ reglerar inte transaktioner med konsumenter, räntor i samband med andra betalningar, t.ex. betalningar enligt lagstiftningen om checkar och växlar eller betalningar av skadestånd, inbegripet betalningar från försäkringsbolag.

⎢ 2000/35/EG Skäl 22

10. Detta direktiv bör reglera samtliga handelstransaktioner oberoende av om de ingås mellan privata eller offentliga företag eller mellan företag och offentliga myndigheter, med beaktande av att de sistnämnda verkställer ett stort antal betalningar till företag. Direktivet bör följaktligen också reglera alla handelstransaktioner mellan huvudentreprenörer och deras leverantörer eller underleverantörer.

⎢ 2000/35/EG Skäl 14

11. Det faktum att fria yrkesutövare omfattas av det här direktivet betyder inte att medlemsstaterna måste behandla dem som företag eller näringsidkare för syften som inte omfattas av detta direktiv.

⎢ 2000/35/EG Skäl 16 (anpassad)

? ny

12. Sen betalning är ett avtalsbrott som har blivit ekonomiskt intressant för gäldenärer i de flesta medlemsstater genom att dröjsmålsräntan är låg ? eller obefintlig ⎪ och/eller indrivningsförfarandena långsamma. Det krävs en avgörande förändring som inbegriper ? bland annat innebär att undantaget från rätten att ta ut ränta är ett oskäligt avtalsvillkor och att ⎪ √ borgenärerna får ∏ ersättning till borgenärerna för de kostnader som uppstått, för att vända denna utveckling och för att säkerställa att konsekvenserna av sena betalningar √ fungerar som ett incitament för att betala i tid ∏ avhåller från sådana betalningar.

∫ ny

13. För att skapa enhetlighet i gemenskapslagstiftningen bör definitionen av upphandlande myndigheter i direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster[17] gälla i detta direktiv.

14. Lagstadgad ränta för sena betalningar bör beräknas per dag som enkel ränta, i enlighet med rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister[18].

⎢ 2000/35/EG Skäl 17 (anpassad)

? ny

15. ? Borgenärerna måste få skälig ersättning för sina indrivningskostnader till följd av sena betalningar så att konsekvenserna av sena betalningar fungerar avskräckande. Indrivningskostnaderna bör också omfatta indrivning av administrativa kostnader och ersättning för interna kostnader till följd av sena betalningar, för vilka detta direktiv bör fastställa möjligheten av ett tillägg till dröjsmålsräntan med ett fast minimibelopp ⎪. Skälig eErsättning för indrivningskostnader skall √ bör ∏ inte påverka tillämpningen av nationella bestämmelser enligt vilka en nationell domstol kan √ får ∏ bevilja borgenären skadestånd för annan skada som orsakats av √ när det gäller ∏ gäldenärens betalningsförsening, men det bör även beaktas att sådana kostnader eventuellt redan ersätts genom dröjsmålsräntan för betalningsförseningen.

∫ ny

16. Undersökningar har visat att offentliga myndigheter ofta kräver betydligt längre betalningstid i avtalen än 30 dagar för handelstransaktioner. Därför bör betalningstiden generellt begränsas till högst 30 dagar för offentliga kontrakt som tilldelas av offentliga myndigheter.

17. Sena betalningar är särskilt klandervärda om gäldenären har betalningsförmåga. Undersökningar har visat att offentliga myndigheter ofta betalar fakturor mycket långt efter betalningstidens utgång. Offentliga myndigheter kan ha mindre finansieringsproblem eftersom de kan tänkas ha säkrare, mer förutsebara och mer kontinuerliga intäkter än privata företag. Samtidigt är de inte lika beroende som privata företag av att bygga upp stabila affärsförbindelser för att uppnå sina mål. Offentliga myndigheter kan följaktligen ha mindre anledning att betala i tid. Dessutom kan många offentliga myndigheter få finansiering på bättre villkor än privata företag. Därför leder de offentliga myndigheternas sena betalningar inte bara till omotiverade kostnader för privata företag utan också till ineffektivitet i allmänhet. Följaktligen bör högre ersättning införas i avskräckande syfte för offentliga myndigheter som betalar för sent.

⎢ 2000/35/EG Skäl 18

(18) I detta direktiv beaktas frågan om långa avtalsenliga betalningsfrister och särskilt att det finns vissa kategorier av avtal där en längre betalningsperiod tillsammans med en inskränkning i avtalsfriheten eller en högre ränta kan vara motiverad.

⎢ 2000/35/EG Skäl 19 (anpassad)

? ny

18. Detta direktiv bör förbjuda missbruk av avtalsfriheten till borgenärens nackdel. I de fall syftet med ett avtal i huvudsak är att förse gäldenären med ytterligare likviditet på bekostnad av borgenären ? , till exempel när borgenären saknar möjlighet att ta ut dröjsmålsränta eller när dröjsmålsräntan är avsevärt lägre än den lagstadgade ränta som föreskrivs i detta direktiv, ⎪ eller då huvudentreprenören ålägger sina leverantörer eller underleverantörer betalningsvillkor som inte kan motiveras på grundval av de villkor som huvudentreprenören själv beviljats, kan detta anses utgöra sådant missbruk. Direktivet påverkar √ bör ∏ inte Ö påverka Õ nationella bestämmelser med avseende på √ som gäller ∏ det sätt på vilket avtal ingås eller som reglerar giltighet av avtalsvillkor som är oskäliga för gäldenären.

⎢ 2000/35/EG Skäl 21 (anpassad)

19. Det är önskvärt att Ö Man bör Õ se till att borgenärerna kan göra gällande ett återtagandeförbehåll på ett icke-diskriminerande sätt över hela gemenskapen om återtagandeförbehållet är giltigt enligt de tillämpliga nationella bestämmelser som ska tillämpas på grundval av internationell privaträtt.

⎢ 2000/35/EG Skäl 15

20. I detta direktiv ges enbart en definition av uttrycket ”exekutionstitel”, men de olika förfarandena för verkställighet av en sådan titel och villkoren för att inställa eller förordna om uppskov med verkställigheten av en sådan titel regleras inte.

⎢ 2000/35/EG Skäl 20

21. Konsekvenserna av sena betalningar kan endast verka avskräckande om de är förenade med indrivningsförfaranden som är snabba och effektiva för borgenären. I enlighet med icke-diskrimineringsprincipen i artikel 12 i fördraget bör dessa förfaranden vara tillgängliga för alla borgenärer som är etablerade i gemenskapen.

⎢ 2000/35/EG Skäl 23 (anpassad)

? ny

22. ?Man måste se till att indrivningsförfarandet avseende obestridda fordringar ⎪ I artikel 5 i detta direktiv krävs att indrivningsförfarandet avseende obestridda fordringar slutförs inom en kort tidsperiod i enlighet med nationell lagstiftning, men den artikeln ålägger inte medlemsstaterna att anta ett särskilt förfarande eller ändra sina nuvarande rättsliga förfaranden på ett speciellt sätt.

∫ ny

23. Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till direktiv 2000/35/EG. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av det direktivet.

24. Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristerna för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktiv 2000/35/EG.

⎢ 2000/35/EG

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. Bestämmelserna i detta direktiv ska gälla alla betalningar som görs som ersättning vid handelstransaktioner.

⎢ 2000/35/EG Art. 6.3 (anpassad)

32. Vid Ö införlivandet Õ överföringen av detta direktiv får medlemsstaterna utesluta √ undanta följande: ∏

a) Skulder som är föremål för ett insolvensförfarande mot gäldenären.

b) Avtal som har ingåtts före den 8 augusti 2000., och

c) räntefordringar som understiger 5 euro.

⎢ 2000/35/EG

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

1.(1) handelstransaktioner : transaktioner mellan företag eller mellan företag och offentliga myndigheter som leder till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster mot ersättning,

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

? ny

(2) offentlig myndighet : varje upphandlande myndighet eller enhet enligt definitionen i direktiven om offentlig upphandling (92/50/EEG[19], 93/36/EEG[20], 93/37/EEG[21] och 93/38/EEG[22]) √ direktiv 2004/18/EG ∏,

(3) företag : varje organisation ? , utom en offentlig myndighet, ⎪ som handlar inom sin oberoende ekonomiska eller yrkesmässiga verksamhet, även om den drivs av en ensam person,

2.(4) sen betalning : överskridande av den avtalsenliga eller lagstadgade tidsfristen för betalning ? underlåtenhet att betala inom den betalningstid som anges i artikel 3.2 eller 5.2 ⎪ ,

∫ ny

(5) dröjsmålsränta : lagstadgad ränta eller ränta som är förhandlad och avtalad mellan företagen,

(6) lagstadgad ränta : enkel dröjsmålsränta enligt en räntesats som motsvarar summan av referensräntan med ett tillägg av minst sju procentenheter,

(7) referensränta : en av följande räntor:

⎢ 2000/35/EG

? ny

4.a) den räntesats som Europeiska centralbanken använder för sina ? senaste ⎪ huvudsakliga refinansieringstransaktioner ? eller den marginalränta som är resultatet av förfaranden med rörlig refinansieringsränta vid sådana transaktioner, ⎪ : den räntesats som används vid sådana transaktioner som görs till fast refinansieringsränta. Om en huvudsaklig refinansieringstransaktion har genomförts genom ett förfarande med rörlig refinansieringsränta skall denna räntesats fastställas genom hänvisning till den marginalräntesats som var resultatet av transaktionen. Detta gäller både upphandling till enhetligt pris och upphandling med rörlig ränta.

⎢ 2000/35/EG Art. 3.1 d andra meningen (anpassad)

b) för en medlemsstat som inte deltar i tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen, skall den ovan avsedda referensräntan vara den motsvarande ränta som fastställs av medlemsstatens centralbank,

⎢ 2000/35/EG

3.(8) återtagandeförbehåll : avtalsbestämmelse på grundval av vilken säljaren behåller äganderätten till de berörda varorna tills full betalning erlagts,

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

? ny

5.(9) exekutionstitel : beslut, dom eller utslag om betalning som meddelas av en domstol eller annan behörig myndighet ? , även sådana som är interimistiskt verkställbara, ⎪ antingen för omedelbar betalning eller betalning genom avbetalningar och som gör det möjligt för borgenären att erhålla betalning för sin fordran av gäldenären genom verkställighet; härunder inbegrips beslut, dom eller utslag om betalning som är interimistiskt verkställbar(t) och förblir detta även om gäldenären överklagar avgörandet.

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

? ny

Artikel 3

Ränta vid sen betalning

c)1. √ Medlemsstaterna ska säkerställa ∏ att borgenären? , vid handelstransaktioner mellan företag, ⎪ skall vara √ utan påminnelse ∏ är berättigad till dröjsmålsränta om

ia) borgenären har fullgjort sina avtalsenliga och lagenliga skyldigheter, och

iib) ? borgenären ⎪ inte har mottagit det förfallna beloppet i tid, dock inte om gäldenären inte är ansvarig för dröjsmålet.

12. ? Om villkoren i punkt 1 uppfylls⎪ √ ska ∏ medlemsstaterna skall säkerställa

a) att ? dröjsmålsränta ⎪ ränta i enlighet med punkt d skall betalas från dagen efter den förfallodag eller den √ betalningstid ∏ betalningsperiod som fastställs i avtalet,

b) att, om förfallodagen eller √ betalningstiden ∏ betalningsperioden inte fastställs i avtalet, ? dröjsmålsränta ⎪ ränta automatiskt skall betalas √ inom en av följande tidsfrister ∏ utan att det krävs en påminnelse:

i) 30 dagar efter den dag då gäldenären mottog fakturan eller en likvärdig begäran om betalning. eller

ii) om det råder osäkerhet om dagen för mottagande av fakturan eller en likvärdig begäran om betalning, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten, eller

iii)ii) Om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning innan varorna eller tjänsten mottagits, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten. eller

iv)iii) Om ett förfarande för godkännande eller kontroll, genom vilket varornas eller tjänstens överensstämmelse med avtalet ska konstateras, föreskrivs i lag eller i avtalet och om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning tidigare eller den dag då mottagandet eller kontrollen sker, 30 dagar efter den sistnämnda dagen.

? 3. Medlemsstaterna ska säkerställa att den tillämpliga referensräntan

a) för det berörda årets första sex månader är den räntesats som gällde den 1 januari det året,

b) för det berörda årets sista sex månader är den räntesats som gällde den 1 juli det året. ⎪

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

d) att räntenivån för dröjsmålsränta (den lagstadgade räntan) som gäldenären är skyldig att betala skall vara summan av den räntesats som Europeiska centralbanken har tillämpat vid sin senaste huvudsakliga refinansieringstransaktion som utfördes före den första kalenderdagen av det aktuella halvåret (referensräntan) plus åtminstone 7 procentenheter (marginalen), såvida inte annat anges i avtalet. För en medlemsstat som inte deltar i tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen skall den ovan avsedda referensräntan vara den motsvarande ränta som fastställs av medlemsstatens centralbank. I båda fallen skall den referensränta som gällde den första kalenderdagen av det aktuella halvåret tillämpas under de följande sex månaderna.

e) att, utom i de fall då gäldenären inte är ansvarig för dröjsmålet, borgenären skall ha rätt att kräva skälig ersättning från gäldenären för alla relevanta indrivningskostnader som borgenären ådragit sig till följd av gäldenärens sena betalning. Dessa indrivningskostnader skall stå i överensstämmelse med principerna om öppenhet och proportionalitet när det gäller skulden i fråga. Medlemsstaterna får, med iakttagande av principerna ovan, fastställa högsta belopp för indrivningskostnader för skulder av olika storlek.

2. För vissa kategorier av avtal som skall anges i nationell lagstiftning får medlemsstaterna fastställa den tidsfrist efter vilken ränta skall betalas till högst 60 dagar, under förutsättning att de antingen hindrar avtalsparterna från att överskrida denna tidsfrist eller fastställer en obligatorisk räntesats som väsentligen överskrider den lagstadgade räntan.

3. Medlemsstaterna skall se till att en överenskommelse om tidpunkt för betalning eller konsekvenserna av sen betalning som inte överensstämmer med bestämmelserna i punkt 1 b-d och punkt 2 antingen inte skall vara verkställbar eller skall ge upphov till skadeståndskrav om överenskommelsen, när alla omständigheter i fallet beaktas, inklusive gott handelsbruk och produktens beskaffenhet, är grovt oskälig mot borgenären. När det fastställs om en överenskommelse är grovt oskälig mot borgenären skall hänsyn tas till bland annat om gäldenären har objektiva skäl att avvika från bestämmelserna i punkt 1 b-d och punkt 2. Om en sådan överenskommelse fastställs vara grovt oskälig skall de lagstadgade villkoren gälla, såvida inte de nationella domstolarna fastställer andra villkor som är skäliga.

4. Medlemsstaterna skall säkerställa att det i borgenärers och konkurrenters intresse finns lämpliga och effektiva medel för att förhindra fortsatt tillämpning av villkor som är grovt oskäliga i den mening som avses i punkt 3.

5. De medel som avses i punkt 4 skall omfatta bestämmelser med vars hjälp organisationer som officiellt erkänts som företrädare för, eller som har ett legitimt intresse i, att företräda små och medelstora företag, kan vidta rättsliga åtgärder i enlighet med den berörda nationella lagstiftningen vid domstolar eller vid behöriga administrativa myndigheter på grundval av att avtalsvillkor som ställts upp för allmän tillämpning är grovt oskäliga i den mening som avses i punkt 3, så att de kan vidta lämpliga och effektiva åtgärder för att förhindra fortsatt tillämpning av sådana villkor.

∫ ny

Artikel 4

Ersättning för indrivningskostnader

1. Medlemsstaterna ska säkerställa att borgenären, när dröjsmålsränta ska betalas vid handelstransaktioner i enlighet med artiklarna 3 och 5 och såvida inte annat anges i avtalet, är berättigad att få följande belopp av gäldenären:

a) Ett fast belopp på 40 euro för en skuld på mindre än 1 000 euro.

b) Ett fast belopp på 70 euro för en skuld på mer än 1 000 euro men mindre än 10 000 euro.

c) En summa motsvarande 1 % av det belopp för vilket för vilket dröjsmålsränta ska betalas, om skulden är på mer än 10 000 euro.

2. Medlemsstaterna ska se till att de belopp som avses i punkt 1 betalas utan att det krävs en påminnelse och som ersättning för borgenärens indrivningskostnader.

⎢ 2000/35/EG Art. 3.1 e (anpassad)

? ny

e) 3. att, uUtom i de fall då gäldenären inte är ansvarig för dröjsmålet, √ ska ∏ borgenären skall ha rätt att ? utöver de belopp som anges i punkt 1 ⎪ kräva √ få ∏ skälig ersättning från gäldenären för alla relevanta ? återstående ⎪ indrivningskostnader som borgenären ådragit sig till följd av gäldenärens sena betalning. Dessa indrivningskostnader skall stå i överensstämmelse med principerna om öppenhet och proportionalitet när det gäller skulden i fråga. Medlemsstaterna får, med iakttagande av principerna ovan, fastställa högsta belopp för indrivningskostnader för skulder av olika storlek.

∫ ny

Artikel 5

Offentliga myndigheters betalningar

1. Medlemsstaterna ska säkerställa att borgenären vid handelstransaktioner som leder till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster mot ersättning till offentliga myndigheter utan påminnelse har rätt till dröjsmålsränta som uppgår till den lagstadgade räntan, om följande villkor uppfylls:

a) Borgenären har fullgjort sina avtalsenliga och lagenliga skyldigheter.

b) Borgenären har inte mottagit det förfallna beloppet i tid, under förutsättning att gäldenären är ansvarig för dröjsmålet.

2. Om villkoren i punkt 1 uppfylls ska medlemsstaterna säkerställa följande:

a) Dröjsmålsränta ska betalas från dagen efter den förfallodag eller den betalningstid som fastställs i avtalet.

b) Om förfallodagen eller betalningstiden inte fastställs i avtalet ska dröjsmålsränta automatiskt betalas inom en av följande tidsfrister:

i) 30 dagar efter den dag då gäldenären mottog fakturan eller en likvärdig begäran om betalning,

ii) om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning innan varorna eller tjänsten mottagits, 30 dagar efter dagen för mottagande av varorna eller tjänsten,

iii) om ett förfarande för godkännande eller kontroll, genom vilket varornas eller tjänstens överensstämmelse med avtalet ska konstateras, föreskrivs i lag eller i avtalet och om gäldenären mottar fakturan eller en likvärdig begäran om betalning tidigare eller den dag då mottagandet eller kontrollen sker, 30 dagar efter den dagen.

3. Medlemsstaterna ska säkerställa att det förfarande för godkännande eller kontroll som avses i punkt 2 b iii inte pågår längre än 30 dagar, såvida inte annat anges i anbudshandlingarna och avtalet.

4. Medlemsstaterna ska säkerställa att det i avtalet inte fastställs en längre betalningstid än den som anges i punkt 2 b, med undantag för om gäldenären och borgenären särskilt har kommit överens om det och det är vederbörligen motiverat på grundval av särskilda omständigheter, t.ex. ett objektivt behov av att fördela betalningen över en längre tid.

5. Medlemsstaterna ska säkerställa att borgenären, när dröjsmålsränta ska betalas, är berättigad till en schablonersättning motsvarande 5 % av det förfallna beloppet. Denna ersättning ska läggas till dröjsmålsräntan.

6. Medlemsstaterna ska säkerställa att den tillämpliga referensräntan vid handelstransaktioner som leder till leverans av varor eller tillhandahållande av tjänster mot ersättning till offentliga myndigheter

a) för det berörda årets första sex månader är den räntesats som gällde den 1 januari det året,

b) för det berörda årets sista sex månader är den räntesats som gällde den 1 juli det året.

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

Artikel 6

√ Grovt oskäliga avtalsvillkor ∏

⎢ 2000/35/EG Art. 3.3, 3.4 och 3.5 (anpassad)

? ny

31. Medlemsstaterna ska se till att en överenskommelse ? ett avtalsvillkor ⎪ om tidpunkt för betalning eller ? , räntesats för dröjsmålsränta eller indrivningskostnader ⎪ konsekvenserna av sen betalning som inte överensstämmer med bestämmelserna i punkt 1 b-d och punkt 2 antingen inte skall vara √ är ∏ verkställbart eller skall ge √ ger ∏ upphov till skadeståndskrav om Ö det Õ överenskommelsen, när alla omständigheter i fallet beaktas, inklusive gott handelsbruk och produktens beskaffenhet, är grovt oskäligt mot borgenären. När det fastställs om en överenskommelse ? ett villkor ⎪ är grovt oskäligt mot borgenären ska √ alla omständigheter i fallet beaktas, inklusive gott handelsbruk och produktens ∏ ? eller tjänstens ⎪ √ beskaffenhet. ∏ √ Det ska ∏ ? också ⎪ Ö tas Õ hänsyn tas till bland annat om gäldenären har objektiva skäl att avvika från bestämmelserna i punkt 1 b-d och punkt 2 ? den lagstadgade räntan eller artikel 3.2 b, 4.1 eller 5.2 b ⎪. Om en sådan överenskommelse fastställs vara grovt oskälig skall de lagstadgade villkoren gälla, såvida inte de nationella domstolarna fastställer andra villkor som är skäliga.

? Vid tillämpning av första stycket ska ett villkor om att dröjsmålsränta inte får tas ut alltid anses som grovt oskäligt. ⎪

42. Medlemsstaterna ska säkerställa att det i borgenärers och konkurrenters intresse finns lämpliga och effektiva medel för att förhindra fortsatt tillämpning av villkor som är grovt oskäliga i den mening som avses i punkt 31.

53. De medel som avses i punkt 42 ska omfatta bestämmelser med vars hjälp ? intresseorganisationer ⎪ organisationer som officiellt erkänts som företrädare för, eller som har ett legitimt intresse i, att företräda små och medelstora företag, kan vidta rättsliga åtgärder i enlighet med den berörda nationella lagstiftningen vid domstolar eller vid behöriga administrativa myndigheter på grundval av att avtalsvillkor som ställts upp för allmän tillämpning är grovt oskäliga i den mening som avses i punkt 3, så att de kan vidta lämpliga och effektiva åtgärder för att förhindra fortsatt tillämpning av sådana villkor.

∫ ny

Artikel 7

Insyn

Medlemsstaterna ska garantera full insyn avseende de rättigheter och skyldigheter som följer av detta direktiv, framför allt genom att offentliggöra den lagstadgade räntan.

⎢ 2000/35/EG

Artikel 48

Återtagandeförbehåll

1. Medlemsstaterna ska i enlighet med de nationella bestämmelser som är tillämpliga på grundval av internationell privaträtt föreskriva att säljaren behåller rätten till varorna tills full betalning erlagts om köparen och säljaren uttryckligen avtalat om ett återtagandeförbehåll innan varorna levererades.

2. Medlemsstaterna får anta eller bibehålla bestämmelser om delbetalningar som köparen redan erlagt.

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

? ny

Artikel 59

Indrivning av obestridda fordringar

1. Medlemsstaterna ska säkerställa att en exekutionstitel, oavsett skuldens storlek, normalt kan erhållas inom 90 kalenderdagar från den dag då borgenären väckte talan eller gav in en ansökan vid domstol eller annan behörig myndighet, under förutsättning att gäldenären inte bestrider skulden eller invänder mot delar av förfarandet. Denna skyldighet skall fullgöras av medlemsstaterna i enlighet med respektive nationella lagar och andra författningar.

2. Enligt respektive nationella lagar och andra författningar ska samma villkor gälla för alla borgenärer som är etablerade i Europeiska gemenskapen.

3. Tidsfristen på 90 kalenderdagar i punkt 1 skall inte omfatta följande √ Vid beräkning av den tidsfrist som avses i punkt 1 ska följande inte beaktas ∏:

a) Tidsfristerna för delgivning av handlingar.

b) Eventuella förseningar som orsakats av borgenären, √ t.ex. ∏ så som den tid som ägnas åt att korrigera ansökningar.

4. Denna artikel skall inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i Brysselkonventionen om domstols behörighet och verkställighet av domar på privaträttens område[23].

? 4. Punkterna 1, 2 och 3 ska inte påverka bestämmelserna i förordning (EG) nr 1986/2006. ï

∫ ny

Artikel 10

Rapportering

1. Medlemsstaterna ska överlämna en rapport till kommissionen om genomförandet av detta direktiv senast två år efter det datum som avses i artikel 11.1 och därefter vart tredje år.

2. Senast tre år efter det datum som avses i artikel 11.1 ska kommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om genomförandet av detta direktiv. Rapporten ska åtföljas av lämpliga förslag.

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

Artikel 611

√ Införlivande ∏ Överföring till nationell lagstiftning

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 8 augusti 2000. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av sådan hänvisning vid offentliggörandet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

⎢ . (anpassad)

1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa artiklarna 1–7 och 9 senast den [den sista dagen i den tolfte månaden efter det att detta direktiv har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning] . De ska genast överlämna texten till dessa bestämmelser till kommissionen tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till det direktiv som upphävs genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda.

⎢ 2000/35/EG (anpassad)

? ny

42. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

23. Medlemsstaterna får behålla eller sätta i kraft bestämmelser som är mer gynnsamma för borgenären än de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv.

4. Vid √ införlivandet ∏ överföringen av detta direktiv får medlemsstaterna √ undanta ∏ utesluta avtal ? som slutits före det datum som anges i punkt 1 ⎪ .

3. Vid överföringen av detta direktiv får medlemsstaterna utesluta

a) Skulder som är föremål för ett insolvensförfarande mot gäldenären.

b) avtal som har ingåtts före den 8 augusti 2000, och

c) räntefordringar som understiger 5 euro.

4. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

5. Kommissionen skall två år efter den 8 augusti 2002 genomföra en översyn av bland annat den lagstadgade räntan, avtalsreglerade betalningsfrister och sena betalningar, för att bedöma inverkan på handelstransaktioner och hur lagstiftningen fungerar i praktiken. Resultatet av denna och andra översyner skall meddelas Europaparlamentet och rådet, och i förekommande fall åtföljas av förslag till åtgärder för att förbättra direktivet.

∫ ny

Artikel 12

Upphävande

Utom när det gäller avtal som slutits före [ det datum som anges i artikel 11.1 ] och som enligt artikel 11.4 inte omfattas av detta direktiv, ska direktiv 2000/35/EG upphöra att gälla det datumet, dock utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller tidsfristen för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet.

Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till detta direktiv och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilagan.

⎢ 2000/35/EG

? ny

Artikel 713

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den [tjugonde] dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

⎢ 2000/35/EG

Artikel 814

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna

Utfärdat i Bryssel den […].

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande […] […]

BILAGA

Jämförelsetabell

Direktiv 2000/35/EG | Detta direktiv |

Artikel 1 | Artikel 1.1 |

Artikel 2.1 första stycket | Artikel 2.1 |

Artikel 2.1 andra stycket | Artikel 2.2 |

Artikel 2.1 tredje stycket | Artikel 2.3 |

Artikel 2.2 | Artikel 2.4 |

- | Artikel 2.5 |

- | Artikel 2.6 |

- | Artikel 2.7 inledningen |

Artikel 2.3 | Artikel 2.8 |

Artikel 2.4 | Artikel 2.7 a |

Artikel 2.5 | Artikel 2.9 |

Artikel 3.1 a | Artikel 3.2 a |

Artikel 3.1 b inledningen | Artikel 3.2 b |

Artikel 3.1 b i | Artikel 3.2 b i |

Artikel 3.1 b ii | - |

Artikel 3.1 b iii | Artikel 3.2 b ii |

Artikel 3.1 b iv | Artikel 3.2 b iii |

Artikel 3.1 c | Artikel 3.1 |

Artikel 3.1 d första och tredje meningen | - |

Artikel 3.1 d andra meningen | Artikel 2.7 b |

- | Artikel 4.1 |

- | Artikel 4.2 |

Artikel 3.1 e | Artikel 4.3 |

Artikel 3.2 | - |

- | Artikel 5 |

Artikel 3.3 första och andra meningen | Artikel 6.1 första stycket |

Artikel 3.3 tredje meningen | - |

- | Artikel 6.1 andra stycket |

Artikel 3.4 | Artikel 6.2 |

Artikel 3.5 | Artikel 6.3 |

- | Artikel 7 |

Artikel 4 | Artikel 8 |

Artikel 5.1, 5.2 och 5.3 | Artikel 9.1, 9.2 och 9.3 |

Artikel 5.4 | - |

- | Artikel 5.4 |

- | Artikel 10 |

Artikel 6.1 | - |

- | Artikel 11.1 |

Artikel 6.2 | Artikel 11.3 |

Artikel 6.3 | Artikel 1.2 |

Artikel 6.4 | Artikel 11.2 |

Artikel 6.5 | - |

- | Artikel 11.4 |

- | Artikel 12 |

Artikel 7 | Artikel 13 |

Artikel 8 | Artikel 14 |

- | Bilaga |

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

1. FÖRSLAGETS BENÄMNING

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner (omarbetning)

2. BERÖRDA DELAR I DEN VERKSAMHETSBASERADE FÖRVALTNINGEN/BUDGETERINGEN

Avdelning 02 – Näringsliv – Kapitel 02 03 Den inre marknaden för varor och tjänster

3. BERÖRDA BUDGETRUBRIKER

3.1. Budgetrubriker (driftsposter och tillhörande poster för tekniskt och administrativt stöd (före detta B/A-poster) – nummer och benämning

02.0301

3.2. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå och påverka budgeten

Eftersom åtgärden är ett lagförslag har den obegränsad varaktighet.

3.3. Budgettekniska uppgifter

Budgetrubrik | Typ av utgifter | Nya | Bidrag från Eftaländer | Bidrag från ansökarländer | Rubrik i budgetramen |

02.0301 | Icke-oblig. utg. | Diff. anslag[24] | NEJ | JA | NEJ | 1a |

4. SAMMANFATTNING AV RESURSBEHOVEN

4.1. Finansiella resurser

4.1.1. Åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Typ av utgifter | Avsnitt nr | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår | Totalt |

Driftsutgifter[25] |

Åtagandebemyndiganden | 8.1. | a | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Betalningsbemyndiganden | b | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Administrativa utgifter som ingår i referensbeloppet[26] |

Tekniskt och administrativt stöd | 8.2.4. | c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

TOTALT REFERENSBELOPP |

Åtagandebemyndiganden | a+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

Betalningsbemyndiganden | b+c | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0,3 |

Administrativa utgifter som inte ingår i referensbeloppet[27] |

Personalutgifter och därtill hörande utgifter | 8.2.5. | d | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 1,464 |

Andra administrativa utgifter än personalutgifter och därtill hörande utgifter som inte ingår i referensbeloppet | 8.2.6. | e | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

Totala beräknade utgifter för åtgärden |

TOTALA ÅTAGANDEBEMYNDIGANDEN inklusive personalutgifter | a+c+d+e | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,644 | 0,344 | 2,364 |

TOTALA BETALNINGSBEMYNDIGANDEN inklusive personalutgifter | b+c+d+e | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,344 | 0,644 | 0,344 | 2,364 |

4.1.2. Förenlighet med den ekonomiska planeringen

Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering.

4.1.3. Påverkan på inkomsterna

Förslaget påverkar inte inkomsterna

4.2. Personalresurser (t.ex. tjänstemän, tillfälligt anställda och extern personal) uttryckt i heltidsekvivalenter – för ytterligare uppgifter, se punkt 8.2.1

Årsbehov | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår |

Personal totalt (antal) | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

5. BESKRIVNING OCH MÅL

5.1. Behov som ska tillgodoses på kort eller lång sikt

Se motiveringen till rättsakten.

5.2. Mervärdet av en åtgärd på gemenskapsnivå – förslagets förenlighet med övriga finansiella instrument – eventuella synergieffekter

Se motiveringen till rättsakten.

5.3. Förslagets mål och förväntade resultat samt indikatorer för dessa inom ramen för den verksamhetsbaserade förvaltningen

Se motiveringen till rättsakten.

5.4. Metod för genomförande (preliminärt)

Centraliserad förvaltning: direkt av kommissionen.

6. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING

Organiserandet av ett tillförlitligt övervaknings- och utvärderingssystem försvåras av att reglerna i detta förslag inte är tvingande för företagen, dvs. företagen behöver inte tillämpa reglerna och hävda sina rättigheter. Dessutom tyder allt på att en konjunkturnedgång sannolikt leder till fler sena betalningar eftersom den påverkar företagens kassaflöde och finansieringsmöjligheter. Vid ekonomisk tillväxt ökar företagens kassainflöde och kan, åtminstone delvis, användas för snabbare betalningar.

Övervakningssystemet består av två hörnstenar:

- Insyn : Genom förslaget blir medlemsstaterna skyldiga att garantera full insyn avseende de rättigheter och skyldigheter som följer av detta direktiv.

- Rapportering : Genom förslaget blir medlemsstaterna skyldiga att vart tredje år överlämna en rapport till kommissionen om genomförandet av direktivet. Kommissionen ska samla in denna information och därefter utarbeta en rapport om direktivets genomförande. Den rapporten kommer troligen att utarbetas bl.a. med hänvisning till den information i bilagorna 1, 2 och 3 (delvis) till konsekvensanalysen som kommer att användas som kompletterande indikatorer på i vilken utsträckning målen har uppnåtts. Genom nya, liknande undersökningar kommer kommissionen att kunna jämföra borgenärernas beteende före och efter direktivets genomförande.

7. Bestämmelser om bedrägeribekämpning

Ej tillämpligt.

8. NÄRMARE UPPGIFTER OM RESURSBEHOVEN

8.1. Kostnader för förslaget fördelade på mål

Ej tillämpligt.

8.2. Administrativa utgifter

8.2.1. Personal – antal och typ

Typ av tjänster | Personal (befintlig plus ev. tillkommande) som krävs för att förvalta åtgärden (antal tjänster/heltidsekvivalenter) |

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |

Tjänstemän eller tillfälligt anställda[28] (XX 01 01) | A*/AD | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

B*, C*/AST | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Personal som finansieras[29] genom art. XX 01 02 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Övrig personal[30] som finansieras genom art. XX 01 04/05 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

TOTALT | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 |

8.2.2. Beskrivning av de arbetsuppgifter som åtgärden för med sig

Uppgifterna rör den administrativa hanteringen av direktivet, bl.a. hantering av klagomål och överträdelser, genomförande av insynsfrämjande åtgärder och utarbetande av den rapport som avses i punkt 6.

8.2.3. Beskrivning av hur behovet av personal som omfattas av tjänsteföreskrifterna kommer att tillgodoses

Tjänster som kommer att tillföras genom omfördelning av befintliga resurser inom den förvaltande avdelningen (intern omfördelning).

8.2.4. Övriga administrativa utgifter som ingår i referensbeloppet (XX 01 04/05 – Utgifter för administration)

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Budgetrubrik (nummer och benämning) | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår | TOTALT |

Övrigt tekniskt och administrativt stöd |

- internt | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

- externt | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0 |

Totalt tekniskt och administrativt stöd | 0 | 0 | 0 | 0 | 0,3 | 0 | 0 |

8.2.5. Kostnader för personal och därtill hörande kostnader som inte ingår i referensbeloppet

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Typ av personal | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår |

Tjänstemän och tillfälligt anställda (XX 01 01) | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 |

Personal som finansieras genom artikel XX 01 02 (extraanställda, nationella experter, kontraktsanställda etc.) (ange budgetrubrik) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Totala kostnader för personal och därtill hörande kostnader (som INTE ingår i referensbeloppet) | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 | 0,244 |

8.2.6. Övriga administrativa utgifter som inte ingår i referensbeloppet Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) |

2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 och följande budgetår | TOTALT |

XX 01 02 11 01 – Tjänsteresor | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,3 |

XX 01 02 11 02 – Konferenser och möten | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,05 | 0,3 |

XX 01 02 11 03 – Kommittémöten | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 04 – Studier och samråd | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

XX 01 02 11 05 - Informationssystem | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

2 Andra administrativa utgifter, totalbelopp (XX 01 02 11) | 0,1 | 0,11 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

3 Övriga utgifter av administrativ karaktär (specificera genom att ange budgetrubrik) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Totala administrativa utgifter, utom personalkostnader och därtill hörande kostnader (som INTE ingår i referensbeloppet) | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,1 | 0,6 |

[1] SEK(2009) 477 slutlig av den 8 april 2009.

[2] EUT C […], […], s. […].

[3] EUT C […], […], s. […].

[4] EUT C […], […], s. […].

[5] EGT L 200, 8.8.2000, s. 35.

[6] EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

[7] EUT L 143, 30.4.2004, s. 15.

[8] EUT L 399, 30.12.2006, s. 15.

[9] EUT L 199, 31.7.2007, s. 15.

[10] EGT C 323, 21.11.1994, s. 19.

[11] EGT L 127, 10.6.1995, s. 19.

[12] EGT C 211, 22.7.1996, s. 43.

[13] EGT C 287, 22.9.1997, s. 92.

[14] EGT C 216, 17.7.1997, s. 10.

[15] KOM(2008) 394.

[16] KOM(2008) 800.

[17] EUT L 134, 30.4.2004, s. 114.

[18] EGT L 124, 8.6.1971, s. 1.

[19] EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.

[20] EGT L 199, , 9.8.1993, s. 1.

[21] EGT L 199, , 9.8.1993, s. 54.

[22] EGT L 199, , 9.8.1993, s. 84.

[23] Konsoliderad version EGT L 27, 26.1.1998, s. 3.

[24] Differentierade anslag.

[25] Utgifter som inte omfattas av kapitel xx 01 i avdelning xx.

[26] Utgifter som omfattas av artikel xx 01 04 i avdelning xx.

[27] Utgifter som omfattas av andra artiklar i kapitel xx 01 än artiklarna xx 01 04 och xx 01 05.

[28] Kostnaderna för dessa ingår INTE i referensbeloppet.

[29] Kostnaderna för dessa ingår INTE i referensbeloppet.

[30] Kostnaderna för dessa ingår i referensbeloppet.

[31] Hänvisning ska göras till den särskilda finansieringsöversikten för berört/berörda genomförandeorgan.