Regionkommitténs yttrande om "Kommunala och regionala egeninitiativ som regionalpolitiska satsningar i den europeiska konkurrensen"

(1999/C 374/13)

BAKGRUND

Presidiets beslut av den 10 mars 1999 att i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om "Kommunala och regionala egeninitiativ som regionalpolitiska satsningar i den europeiska konkurrensen" och att ge utskott 1 ("Regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser") i uppdrag att förbereda ärendet.

Det utkast till yttrande (CdR 108/99 rév. 2) som utskott 1 antog den 30 juni 1999 (föredragande: Peter Menacher, borgmästare i Augsburg och ledamot av presidiet för den tyska stadskongressen, D/PPE).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande vid sin 30:e plenarsession den 15-16 september 1999 (sammanträdet den 16 september).

1. Inledning

1.1. Syftet med EU:s strukturpolitik är att jämna ut de ekonomiska och sociala skillnaderna mellan olika regioner. En slutsats av den sjätte periodiska rapporten(1) om den socioekonomiska situationen och utvecklingen i gemenskapens regioner är att den trend mot ökad konvergens som kommit till uttryck såväl i de tidigare periodiska rapporterna som i sammanhållningsrapporten nu kan bekräftas. Sammantaget skall strukturfonds- och sammanhållningsfondsinterventionerna under tidigare stödperioder ses som en framgång. På ett effektivt sätt kompletterar de nationell och regional politik till förmån för de svagare regionerna.

1.2. Trots denna positiva utveckling måste man dock vara medveten om att det fortfarande finns betydande regionala skillnader. Ett tecken på detta är den fortsatt höga arbetslösheten inom EU. Detta gäller - vid vitt skilda geografiska förhållanden - i särskilt hög grad de svagare regionerna. En satsning på förbättrade ramvillkor så att varaktiga arbetstillfällen kan skapas skall därför ses som den främsta strukturpolitiska utmaningen på lokal, regional, nationell och europeisk nivå.

2. Förändrade förutsättningar för en ekonomisk politik

2.1. Den planerade östutvidgningen kommer att ge EU en helt ny profil. Visionen om ett enat Europa rycker därmed allt närmare. Samtidigt kommer en integration att få enorma nationalekonomiska följder för den nuvarande unionen. Lokala och regionala myndigheter kommer i hög grad att beröras, eftersom de kommer att utsättas för en allt hårdare regional konkurrens i takt med att den europeiska integrationen fortskrider. Detta gäller inte minst moderniseringstrycket och de följder detta får för den sysselsättningspotential som finns i regionerna.

2.2. Utvidgningen österut som en logisk konsekvens av den europeiska integrationsprocessen sker parallellt med en ökad globalisering av världsekonomin. Nya kommunikationssätt som gör det möjligt att på nolltid skicka enorma datamängder till andra sidan jordklotet kommer att leda till en nästan fullständig sammanlänkning av den industrialiserade världens samtliga politiska, ekonomiska och sociala aktörer. Man kommer omedelbart att kunna märka effekterna i EU:s kommuner och regioner. Denna utveckling kommer att ställa särskilt stora krav på just dessa myndighetsnivåer, eftersom det är här drivkraften för en hållbar ekonomisk utveckling finns samt på grund av deras närhet till medborgarna.

3. Strategier för att stärka regioners och kommuners europeiska konkurrenskraft

3.1. I strukturfondernas programplanering för perioden år 2000-2006 har man i betydande utsträckning beaktat den utveckling som beskrivs ovan. Att främja en hållbar regional tillväxt och stärka den regionala konkurrenskraften ses som ett lämpligt medel för att aktivera den regionala sysselsättningspotentialen och för att skapa och bevara framtidsinriktade arbetstillfällen. Arbetstillfällen skall anses framtidsinriktade om de växer fram inom ramen för en ekonomisk utveckling där principen om en hållbar utveckling iakttas. Skydd av miljön, ekonomisk effektivitet och social solidaritet utgör tillsammans nyckelfaktorerna för en hållbar utveckling.

3.2. Med tanke på de ekonomiska utmaningar som en östutvidgning för med sig beslutade man inom ramen för Agenda 2000 att koncentrera de begränsade finansiella medlen och konsekvent använda dem till förmån för de mest behövande regionerna. En sådan målsättning utgör samtidigt en uppmaning från kommissionen till samtliga kommunala och regionala myndigheter att ta mer egenansvar, oavsett om det är fråga om fastställda stödområden eller områden som inte klassificerats som målområden. Med hänvisning till subsidiaritetsprincipen innebär detta även att samtliga aktörer på kommunal och regional nivå måste vara införstådda med den roll de spelar för en balanserad regional utveckling.

3.3. Denna princip stöds uttryckligen av kommissionen bland annat i artikel 10 i Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF). De innovativa åtgärderna gör det möjligt för kommuner och regioner att genomföra nya och mönsterbildande typer av utvecklingspolitiska satsningar. Med tanke på de nya arbetstillfällen som man eftersträvar i samband med detta bör det nyinrättade mål 3 kunna inta en viktig roll vid sidan av gemenskapsinitiativen. Mål 3 skall ses som ett effektivt instrument genom vilket man kan ge stöd till innovationsstrategier i kommuner och regioner, och på så sätt stärka den lokala sysselsättningspotentialen. De lokala och regionala myndigheterna utgör fullvärdiga aktörer för att främja sysselsättningen, i första hand genom att förbättra företagsklimatet. Den nya ESF-förordningen innehåller en åtgärd för att främja lokala sysselsättningsinitiativ. Det vore därför önskvärt att det nya mål 3 inriktas på att utveckla nya sätt att skapa arbetstillfällen och till att främja den lokala sysselsättningen samt på territoriella sysselsättningspakter.

3.4. Såväl inom ramen för som vid sidan av strukturfonderna genomför redan i dag lokala och regionala myndigheter egeninitiativ i praktiken. Med egeninitiativ menas här en målinriktad samordning av know-how från områdena politik, förvaltning, näringsliv, forskning och utveckling samt utbildning. Gemensamt för dem är målet att främja en hållbar ekonomisk utveckling som skall komma regionens invånare till del och bidra till att skapa arbetstillfällen på lång sikt.

3.5. Även om strategierna för egeninitiativ kan ha olika inriktning skall de följa de riktlinjer som kommissionen även fastställer i programriktlinjerna för perioden år 2000-2006(2):

a) Stärkt regional konkurrenskraft för att kunna skapa nya och varaktiga arbetstillfällen.

b) Ökad sysselsättning och säkrad social sammanhållning.

c) Utveckling av stads- och landsbygdsområden inom ramen för en balanserad europeisk utveckling.

3.6. Genomförandet av egeninitiativ i kommuner och regioner bör i idealfallet gå hand i hand med inrättandet av så kallade kompetenscentra. Begreppet kompetenscentrum står för koncentration av kunskap, kvalificerad utbildning och teknisk och administrativ infrastruktur på hög nivå inom en bransch som är framtidsinriktad och uppfyller kraven på hållbarhet. En hög koncentration av nyckelkompetens inom en viss sektor och i en viss region gör dessa kompetenscentra geografiskt avgränsbara.

3.7. Om egeninitiativen och det därmed sammanhängande inrättandet av kompetenscentra skall bli framgångsrika beror i stor utsträckning på om man lyckas få till stånd en brett upplagd samordning av om möjligt samtliga aktörer på lokal och regional nivå. Upprättandet av ett sådant nätverk leder inte bara till samordningsvinster, utan garanterar även effektiviteten och acceptansen vid genomförandet av de regionala utvecklingsstrategierna.

4. Stärkt konkurrenskraft genom regionalpolitiska initiativ

4.1. En stärkt konkurrenskraft utgör huvudmålsättningen för kommunala och regionala egeninitiativ. OECD definierar konkurrenskraft som förmågan hos företag, branscher, regioner, stater och övernationella regionbildningar att skapa relativt höga inkomster och nå en hög sysselsättningsnivå, samtidigt som de utsätts för internationell konkurrens.

4.2. Än så länge har man inte på ett tillfredsställande sätt lyckats fastställa konkurrenskraft som en empirisk mätbar storhet, i synnerhet inte vad gäller relativ konkurrenskraft vid jämförelser mellan olika regioner. I den sjätte periodiska rapporten om den socioekonomiska situationen och utvecklingen i gemenskapens regioner framhåller kommissionen att undersökningar på detta område endast har begränsad genomslagskraft. Man gör dock en första ansats för att visa på effektsamband, något som kan underlätta bedömningen av potentiell konkurrenskraft.(3)

4.3. Konkurrenskraftiga företag, forsknings- och utbildningsinstitutioner och offentliga förvaltningar utgör en grundförutsättning för en regions ekonomiska välstånd och för att en hög sysselsättningsnivå skall kunna uppnås och bibehållas. I förklaringsmodeller som försöker beskriva de många olika faktorer som ingår i begreppet konkurrenskraft intar området forskning och teknisk utveckling (FoTU) en särskilt betydelsefull ställning i samband med inrättandet av "kompetenscentra". Framgångsrika FoTU-initiativ får dock inte bli isolerade satsningar. De skall ingå som en del i ett åtgärdspaket för att förbättra transport- och telekommunikationsinfrastrukturen och kompetensnivån på arbetskraften, vilket i sin tur skall ge en varaktig stärkning av kommuners och regioners konkurrenskraft.

4.4. Företags- och produktionsstrukturen i de mest konkurrenskraftiga regionerna präglas av en högkvalitativ FoTU-verksamhet. Enligt kommissionen kan man konstatera att det i regel går bra för de regioner där man har ett strategiskt innovationskoncept som grund för egeninitiativ. Häri inbegrips stöd till företagen så att dessa med egna resurser och erfarenheter kan komplettera finansiella medel och erfarenheter från statliga organ, forskningsinstitutioner, högskole- och vidareutbildningsinstitutioner, näringslivets stödorganisationer och andra företag. Ett sådant förfarande möjliggör en effektivare tillämpning av nya teknologier och skapar ett klimat som främjar såväl FoTU-verksamhet som innovationer på produkt- och processområdet. Målet är att i regionerna bygga upp en "kritisk massa" vad gäller potentialen för FoTU.

4.5. I samband med kommunala och regionala egeninitiativ har de politiska beslutsfattarna en nyckelroll. De ansvarar för fastställandet av klara politiska prioriteringar vad gäller de parametrar som är förutsättningen för skapandet av ett effektivt FoTU-klimat:

a) Främja innovation (nya finansieringsformer, nya partnerskapsmodeller, inrättande av teknologiöverföringscentra och starta-eget-centra m.m.).

b) Upprätta nätverk.

c) Förstärka arbetskraftens know-how.

d) Ta på sig en "ledarskapsroll" (delvis tillsammans med andra beslutsfattande organ).

4.6. Det är sålunda de lokala och regionala myndigheternas uppgift att stimulera framväxten av såväl en "innovationskultur" som en "kompetenskultur", samt att sammanföra aktörerna på dessa områden i ett vidare nätverkssamarbete. Kommunala och regionala egeninitiativ på FoTU-området utgör därmed ett sätt att identifiera innovationspotentialen och kan vidareutvecklas för att skapa nya arbetstillfällen.

5. Kompetenscentra i Europa

5.1. Egeninitiativ har under de senaste åren initierats i ett antal olika regioner i Europa, såväl inom som utanför stödberättigade målområden. Detta leder till regionala klusterbildningar inom vissa branscher i sådan utsträckning att man kan tala om "kompetenscentra". Även om sådana klusterbildningar sker branschvis kan de utvecklas till att bli en drivkraft för områdets hela ekonomi.

5.2. Syftet med detta yttrande är att få igång ett brett erfarenhets- och åsiktsutbyte om de olika satsningarna. Vi vill dessutom påvisa hur de koncept som presenteras kan tjäna som förebild för hur andra kommuner och regioner kan stärka sin konkurrenskraft och sysselsättningspotential.

5.3. Den 8 juni 1999 inledde utskott 1 i Augsburg sin seminarieserie om "Genomförandet av strukturfonderna 2000-2006: De lokala och regionala myndigheternas bidrag". Med utgångspunkt i yttrandets framställning presenterades och diskuterades under detta första seminarium olika former av kommunala och regionala egeninitiativ. Slutsatserna från seminariet, som bifogas i bilagan, ger en överblick över de initiativ som presenterades som modeller från olika regioner och kommuner i Europa.

6. Slutsatser

6.1. Regionkommittén är övertygad om att främjandet av regionernas inre potential för att stärka konkurrenskraften måste ges hög prioritering. Detta är en grundläggande förutsättning för att de mål som fastställts i de sysselsättningspolitiska riktlinjerna för 1999(4) skall kunna nås och för att det skall kunna skapas nya och varaktiga arbetstillfällen i regioner och kommuner.

6.2. Regionkommittén är medveten om den betydande roll som det europeiska strukturfonds- och sammanhållningsfondsstödet hittills har spelat för att dessa mål skall uppnås. I många regioner och kommuner har man med stöd från EU tagit initiativ till framgångsrika utvecklingsstrategier som på lång sikt bör leda till en självbärande regional tillväxt och en höjning av sysselsättningsnivån.

6.3. Regionkommittén vill framhålla att en framgångsrik europeisk strukturpolitik inte minst är beroende av de ansträngningar som görs av regionerna och kommunerna själva. Möjligheten att agera självständigt i kombination med det europeiska strukturstödet och insatser inom ramen för Sammanhållningsfonden säkerställer att de regionalpolitiska målen kommer att kunna uppfyllas på ett effektivt och verkningsfullt sätt i samtliga regioner och kommuner.

6.4. Regionkommittén anmodar kommissionen att se till att kommuner och regioner inom ramen för en bibehållen subsidiaritet även i framtiden har möjlighet att effektivt genomföra lokala egeninitiativ som regionalpolitiska insatser. Detta kräver att de europeiska konkurrensreglerna utformas på ett så flexibelt sätt att det är möjligt för alla regioner att bedriva en verkningsfull regional strukturpolitik och främja egeninitiativ. Det är också viktigt att se till att det vid sidan av innovationskapaciteten även finns en väl fungerande infrastruktur i varje region så att de lokala och regionala myndigheterna kan garantera en varaktig ekonomisk utveckling i sina respektive regioner.

6.5. Regionkommittén anmodar kommissionen att genomföra detaljerade och vetenskapligt grundade studier, alternativt sammanställa sådana studier - om de redan finns tillgängliga - varvid de aspekter som tas upp i detta yttrande skall beaktas. Mot bakgrund av föränderliga ekonomiska grundförutsättningar ter det sig lämpligt - just med tanke på presentationen av beprövade metoder - att resultaten från sådana undersökningar görs tillgängliga för samtliga regioner och kommuner och att en spridning av dessa resultat främjas.

6.6. Regionkommittén föreslår vidare att ett utbyte av erfarenheter mellan regioner och kommuner aktivt skall främjas. En fortsatt utbyggnad och uppbyggnad av nätverk på europeisk nivå står här som ett prioriterat mål. Fler nätverk och ett utvidgat erfarenhetsutbyte ger de lokala och regionala myndigheterna möjlighet att vidta fler egna åtgärder, men också att se till att åtgärderna kompletterar varandra bättre inom EU. Det utvidgade och omstrukturerade gemenskapsinitiativet Interreg bör kunna utgöra ett viktigt instrument för att genomföra och komplettera ett sådant erfarenhetsutbyte. En bra hjälp skulle dessutom ett motsvarande forum på Internet kunna vara.

Bryssel den 16 september 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER

(1) SEK(1999) 66 slutlig.

(2) Kommissionens arbetsdokument "Strukturfonderna och samordningen med Sammanhållningsfonden - Riktlinjer för programmen för perioden 2000-2006" (KOM(1999) 344 slutlig).

(3) Inlägg i denna debatt presenteras även i den senaste studien från European Institute för Comparative Urban Research, EURICUR: "Growth Clusters in European Metropolitan Cities: A New Policy Perspective", Erasmus University, Rotterdam 1999.

(4) Rådets resolution av den 22 februari 1999 om riktlinjer för sysselsättningen under år 1999, EGT C 69, 12.3.1999, s. 2.

BILAGA

till Regionkommitténs yttrande

Slutsatser från utskott 1:s seminarium den 8 juni i Augsburg "Kommunala och regionala egeninitiativ som regionalpolitiska satsningar i den europeiska konkurrensen"

1. Utskott 1:s seminarieserie om "Genomförandet av strukturfonderna 2000-2006: De lokala och regionala myndigheternas bidrag" inleddes den 8 juni 1999 i Augsburg. Syftet med seminariet var att presentera och diskutera egeninitiativ från olika städer och regioner i EU.

1.1. Analysen av de faktorer som påverkar kommuners och regioners konkurrenskraft gav en differentierad bild. De faktorer som diskuterats är dock representativa för situationen i majoriteten av Europas regioner och kommuner.

1.1.1. Infrastruktur i ordets vidaste bemärkelse måste ses som den grundläggande förutsättningen för all hållbar ekonomisk utveckling. Man kan utgå ifrån att de förutsättningar infrastrukturen skapar kommer att ha mindre betydelse i framtiden i regionernas konkurrens om företagslokaliseringar, då utvecklingen på detta område kommer att ha harmoniserats på en hög nivå. Denna process pågår fortfarande.

1.1.2. För regionernas framgång i den europeiska konkurrensen är det andra faktorer som blir allt viktigare. Bland dessa bör man främst nämna innovationsförmågan, som visar sig till exempel i antalet patentansökningar och antalet nygrundade företag i regionerna. Det gäller att skapa strukturer i kommunerna och regionerna som kan utnyttja innovationsförmågan och utveckla den. Detta gäller särskilt områden som forskning och utveckling, utbildning och yrkesutbildning.

1.1.3. En nyckel till framgång i den europeiska konkurrensen vore att skapa nätverk för alla relevanta beslutsfattare på lokal och regional nivå och att skapa nya former för samarbetet mellan olika grupper i samhället. I samband med det borde man försöka att lösa upp de hierarkiska relationerna mellan beslutsnivåerna (lokal, regional, nationell och europeisk). Målet borde vara att dessa nivåer kompletterar varandra på ett effektivt sätt.

1.2. De egeninitiativ som presenterades under seminariet kan ge möjlighet till framgångsrika positioner i den europeiska konkurrensen.

1.2.1. Exempel från den nederländska staden och regionen Eindhoven visade hur den europeiska strukturpolitiken på ett förebildligt sätt kan förenas med regionala egeninitiativ. Genom en effektiv insats av europeiskt strukturstöd (Stimulus-programmet inom ramen för mål 2) i kombination med nationell och regional samfinansiering har man lyckats bygga upp en "kritisk massa" av företag och forsknings- och utvecklingsorgan inom området mekatronik. Detta har lett till en diversifiering av regionens företagsstruktur som har medfört en stor minskning av arbetslösheten på senare år. Det kommer att bli intressant att studera vilka följderna för den dynamiska utvecklingsprocessen blir av den gradvisa avveckling som skall vara genomförd till år 2006.

1.2.2. Att stärka den egna potentialen bör vara huvudsyftet för kommunerna och regionerna när de genomför nya utvecklingsstrategier. Det innebär att de analyserar sina starka och svaga sidor och medvetet utvecklar de starka. I samband med detta är det viktigt att ta hänsyn till regionens identitet som är förankrad i invånarnas medvetande.

1.2.2.1. Som ett typexempel inom turismområdet presenterades Rovaniemiregionen i finska Lappland och dess "Christmas Triangle" projekt. Man har lyckats förena svåra klimat- och naturförhållanden med ett turismprojekt som med stor framgång marknadsför julen som tema året runt.

1.2.2.2. I Sverige har man lyckats ge den strukturellt svaga Kalmarregionen en ny profil genom specialisering på musik- och evenemangsindustrin i samband med ett utnyttjande av nya medier. Med stöd av den svenska regeringen skall de sedan början av 1980-talet utvecklade aktiviteterna kontinuerligt byggas ut till ett högteknologiskt centrum för musikproduktion och evenemangsorganisation (Rock'n Roll City). Vid sidan av detta satsar man på att bygga upp en infrastruktur för forskning och yrkesutbildning i denna sektor.

1.2.3. Framgången för egeninitiativ bygger inte minst på möjligheten att effektivt kunna initiera och genomföra regionala utvecklingsåtgärder på platsen. Detta förutsätter att det regionalpolitiska handlings- och beslutsansvaret är decentraliserat i stor utsträckning.

1.2.3.1. Miljökompetenscentret i Augsburg-Schwaben bygger på dessa utgångspunkter. Genom målinriktad etablering och lokalisering av forsknings- och förvaltningsorgan med miljöinriktning har regionen Augsburg-Schwaben lyckats utveckla sina starka sidor inom miljöområdet så att den nu kan falla tillbaka på ett brett nätverk av miljötekniskt kunnande. Genom inrättandet av ett gemensamt kontor har partner från politik, näringsliv, forskning, vetenskap och utbildning knutits organisatoriskt till varandra. Denna struktur garanterar också en bred acceptans för projektet, liksom insyn i det, från det privata näringslivets sida. Det kommer bland annat till uttryck i den framgångsrika etableringen av ett centrum för nybildade företag inom miljöteknik.

1.2.3.2. Projektet "Parco Tecnologico Industriale Romano" i Rom har som huvudsyfte att integrera en miljöteknikpark. Dess huvudsakliga uppgift kommer att bli att förankra temat "hållbar stadsutveckling" hos alla grupper i samhället och därmed ge staden och regionen en gemensam ny identitet på medellång och lång sikt. En omdefiniering av de traditionella relationerna mellan staden och dess omgivning i storstadsområden är i detta sammanhang en av de viktigaste utmaningarna som måste klaras av på regional nivå.

1.3. Sammanfattningsvis kan man konstatera att lyckade kommunala och regionala egeninitiativ kännetecknas av att

a) berörda aktörer och beslutsfattare sammanförs i ett omfattande nätverk och de potentiella samordningsvinsterna utnyttjas,

b) man har en gemensam vilja att profilera sig inom en sektor och offensivt marknadsföra verksamheter inom denna,

c) man har förmågan att identifiera regionens potential och utnyttja denna,

d) man är beredd att ge fritt utrymme åt nya idéer och därmed konsekvent utnyttja nya möjligheter.