[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.5.2008

KOM(2008) 248 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

KONVERGENSRAPPORT 2008

(sammanställd i enlighet med artikel 122.2 i fördraget) {SEK(2008) 567}

1. Rapportens syfte

Enligt artikel 122.2 i fördraget ska kommissionen och Europeiska centralbanken minst en gång vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag, rapportera till rådet om hur medlemsstaterna fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen.

Kommissionens och ECB:s senaste ordinarie konvergensrapporter antogs i oktober 2006[1]. Danmark och Förenade kungariket har inte uttryckt sin önskan att införa den gemensamma valutan. Denna konvergensbedömning omfattar därför följande tio medlemsstater med undantag: Bulgarien, Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen, Rumänien, Slovakien och Sverige. Bulgarien och Rumänien granskas för första gången, eftersom länderna gick med i EU den 1 januari 2007. En mer ingående bedömning av konvergenssituationen i de tio länderna återfinns i en teknisk bilaga till denna rapport (SEK(2008) 567). Slovakien inkom parallellt den 4 april 2008 med en begäran om en bedömning av om landet uppfyller de nödvändiga villkoren för att införa euron den 1 januari 2009.

Rapporterna har utarbetats av kommissionen och ECB på grundval av artikel 121.1 i fördraget. Enligt den artikeln ska rapporterna omfatta en granskning av i vilken utsträckning som varje medlemsstats nationella lagstiftning, inklusive stadgan för dess centralbank, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ECBS:s och ECB:s stadgar (nedan kallade ESCB/ECB-stadgan). I rapporten ska också granskas om en hög grad av varaktig konvergens har uppnåtts i medlemsstaten i fråga med hänvisning till konvergenskriterierna (prisstabilitet, den offentliga sektorns finansiella ställning, växelkursstabilitet, långfristig räntenivå), samt med beaktande av ett flertal andra faktorer som nämns i det sista stycket i artikel 121.1. De fyra konvergenskriterierna utvecklas ytterligare i ett protokoll som är fogat till fördraget (protokoll nr 21 om konvergenskriterier).

Granskningen av huruvida den nationella lagstiftningen, inklusive de nationella centralbankernas stadgar, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ESCB/ECB-stadgan kräver en bedömning av efterlevnaden av förbudet mot finansiering via sedelpressarna, s.k. monetär finansiering (artikel 101 i EG-fördraget) och förbudet mot positiv särbehandling (artikel 102 i EG-fördraget), överensstämmelse med ESCB:s mål (artikel 105.1 i EG-fördraget), centralbankens oberoende (artikel 108 i EG-fördraget), samt integreringen av nationella centralbanker i ESCB (flera artiklar i EG-fördraget och ESCB/ECB-stadgan).

Prisstabilitetskriteriet definieras på följande sätt i artikel 121.1 första strecksatsen i fördraget: ”En hög grad av prisstabilitet […] skall framgå av att inflationstakten ligger nära den i de högst tre medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet”.

I artikel 1 i protokollet om konvergenskriterierna anges dessutom att ” kriteriet om prisstabilitet […] innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall uppvisa en hållbar prisutveckling och en genomsnittlig inflationstakt som inte med mer än 1,5 procentenheter överstiger inflationstakten i de, högst tre, medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet . Inflationen skall mätas med hjälp av konsumentprisindex på en jämförbar grund, med beaktande av skillnader i nationella definitioner ”[2]. Kravet på uthållig prisstabilitet innebär att en tillfredsställande inflationstakt framför allt måste uppnås genom att inputkostnader och andra faktorer som påverkar prisutvecklingen i strukturellt hänseende utvecklas väl, snarare än återspegla tillfälliga faktorers inverkan. Undersökningen av konvergens omfattar därför en granskning av faktorerna bakom inflationen och utsikterna på medellång sikt. En bedömning görs också av huruvida landet de närmaste månaderna verkar kunna uppnå referensvärdet[3].

Referensvärdet för inflationen beräknades i mars 2008[4] till 3,2 %. Malta, Nederländerna och Danmark var de tre länder som hade uppnått bäst resultat i fråga om prisstabilitet.

Konvergenskriteriet om sunda offentliga finanser definieras i artikel 121.1 andra strecksatsen i fördraget som ” en hållbar finansiell ställning för den offentliga sektorn: Detta skall framgå av att den offentliga sektorns finanser inte uppvisar ett alltför stort underskott enligt bestämmelserna i artikel 104.6 ”. I artikel 2 i protokollet om konvergenskriterier anges vidare att kriteriet betyder att ” medlemsstaten vid tidpunkten för granskningen inte får vara föremål för något beslut av rådet enligt artikel 104.6 i detta fördrag om att ett alltför stort underskott föreligger ”.

I artikel 121 tredje strecksatsen i fördraget anges växelkurskriteriet som ” iakttagande av det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism under minst två år utan devalvering i förhållande till någon annan medlemsstats valuta ”.

I artikel 3 i protokollet om konvergenskriterier anges följande: ”Kriteriet om deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism […] innebär att kursrörelserna för en medlemsstats valuta skall ha legat inom det normala fluktuationsutrymmet enligt Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, utan att några allvarliga spänningar har uppstått, under minst de två senaste åren före granskningen. Särskilt skall medlemsstaten inte på eget initiativ ha devalverat sin valutas bilaterala centralkurs i förhållande till någon annan medlemsstats valuta under denna period ”[5] .

Den aktuella tvåårsperioden för bedömningen av växelkursstabiliteten i den här rapporten sträcker sig från den 19 april 2006 till och med den 18 april 2008.

I artikel 121.1 fjärde strecksatsen i fördraget krävs ”en varaktighet i den konvergens som medlemsstaten har uppnått och i dess deltagande i Europeiska monetära systemets växelkursmekanism, såsom det kommer till uttryck i den långfristiga räntenivån” . I artikel 4 i protokollet om konvergenskriterier föreskrivs vidare att ” kriteriet om konvergens i räntesatserna […] innebär att en medlemsstat under en tid av ett år före granskningen skall ha haft en genomsnittlig långfristig nominell räntesats som inte med mer än två procentenheter överstiger motsvarande räntesats i de, högst tre, medlemsstater som har uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet . Räntesatserna skall beräknas på grundval av långfristiga statsobligationer eller jämförbara värdepapper, med beaktande av skillnader i nationella definitioner ”.

Referensvärdet för den långristiga räntenivån beräknades i mars 2008 till 6,5 %.

Enligt artikel 121 i fördraget ska också andra faktorer som är relevanta för ekonomisk integration och konvergens beaktas. Bland dessa ytterligare faktorer ingår resultatet av marknadsintegrationen vad gäller finansiella marknader och produktmarknader, utvecklingen av bytesbalansen[6] samt utvecklingen av enhetsarbetskraftskostnader och andra prisindex. De senare omfattas av bedömningen av prisstabilitet.

2. Bulgarien

Bulgarien gick med i Europeiska unionen den 1 januari 2007. I denna rapport granskas därför för första gången om dess lagstiftning är förenlig med artiklarna 108 och 109 i EG-fördraget och ESCB/ECB-stadgan och de framsteg landet gjort för att uppnå varaktig ekonomisk konvergens.

Den rättsliga grunden för den bulgariska nationalbanken (BNB) är lagen om Bulgariens nationalbank av den 5 juni 1997. De senaste ändringarna i den gjordes i juni och juli 2007. När det gäller centralbankens integrering med ESCB vid ett införande av euron är lagstiftningen i Bulgarien, särskilt lagen om Bulgariens centralbank, inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan. Ofullkomligheter kvarstår när det gäller sedel- och myntutgivning, främjandet av ett väl fungerande betalningssystem, ECB:s förhandsgodkännande av centralbankens deltagande i internationella monetära institutioner, stödet till ECB:s och EU:s insamling av statistiska uppgifter, revision av oberoende externa revisorer, institutionellt och personligt oberoende samt förbudet mot monetär finansiering.

Den genomsnittliga inflationen på rullande tolvmånadersbasis i Bulgarien har legat över referensvärdet sedan landet gick med i EU. Den genomsnittliga inflationstakten i Bulgarien under 12-månadersperioden fram till och med mars 2008 uppgick till 9,4 %, betydligt över referensvärdet på 3,2 %, och den kommer troligen att fortsatt betydligt överstiga referensvärdet de närmaste månaderna framöver.

HKPI-inflationen i Bulgarien har ökat markant under senare år, och den årliga genomsnittliga inflationen har stigit från 2,3 % 2003 till omkring 7 ½ % 2006 och 2007 och månadssiffran för inflationen på rullande tolvmånadersbasis nådde tvåsiffriga tal i slutet av i slutet av 2007. Drivkrafterna bakom den högre inflationen var bland annat högre energi- och livsmedelspriser och kraftigt höjda administrerade priser och punktskatter, även om det underliggande inflationstrycket också ökade till följd av stigande inhemsk efterfrågan och stark lönetillväxt. Mot denna bakgrund förväntas inflationen ligga kvar på höga nivåer under de kommande månaderna, och den årliga genomsnittliga inflationstakten stiga till omkring 10 % under 2008. På lite längre sikt förväntas inflationen gradvis sjunka till omkring 6 % under 2009 i takt med ett avtagande efterfrågetryck i ekonomin och utfasningen av råvaruprischocken. Den låga prisnivån i Bulgarien (45 % av den genomsnittliga prisnivån i EU 2006) pekar på en potential för konvergens i prisnivån på lång sikt.

Bulgarien uppfyller inte prisstabilitetskriteriet.

[pic]

Bulgarien är inte föremål för något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort offentligt underskott. Den offentliga sektorns finansiella ställning i Bulgarien har de senaste åren markant förbättrats, från en situation med budgetbalans 2003 till ett överskott på 3,4 % av BNP 2007. Samtidigt som inkomstkvoten har visat en stigande trend, har utgiftskvoten hållits tillbaka under större delen av perioden. Den offentliga bruttoskulden har visat en minskande trend, från drygt 50 % av BNP 2002 till 18 % av BNP 2007. Med antagande om oförändrad ekonomisk politik beräknas i kommissionens vårprognos 2008 överskottet komma att ligga kvar kring 3 % av BNP under 2008 och 2009, medan skuldkvoten bör fortsätta att trendmässigt minska, och nå ned till 11 % av BNP 2009.

Bulgarien uppfyller kriteriet om den offentliga sektorns finansiella ställning.

[pic]

Den bulgariska valutan lev har inte deltagit i ERM II. Sedan 1997 har Bulgarien tillämpat ett sedelfondssystem knutet till D-marken, och senare till euron. Sedelfondssystemet har varit avgörande för makroekonomisk stabilisering och har fungerat smidigt sedan det infördes. Kompletterande indikatorer visar inte på att växelkursen varit under tryck under bedömningsperioden, även om den upplevda investeringsrisken har ökat något i samband med den senaste tidens turbulens på de globala finansiella marknaderna, vilket återsteglas i en ökad kortfristig räntespread gentemot euroområdet sedan slutet av 2007. Sedelfondssystemet är fortfarande väl försörjt med officiella reserver, vilka ökat kraftigt under senare år.

Bulgarien uppfyller inte växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långfristiga räntenivån låg under tolvmånadersperioden fram till och med mars 2008 på 4,7 %, under referensvärdet 6,5 %. De genomsnittliga långfristiga räntorna i Bulgarien har legat under referensvärdet sedan anslutningen till EU. De långfristiga räntorna har sjunkit markant mellan 2003 och 2005, vilket avspeglar både en sjunkande global avkastningskurva och en minskande räntespread gentemot euroområdet. Detta räntegap slöts nästan vid utgången av 2005, vilket avspeglade att investerare hade högt förtroende för Bulgariens makroekonomiska resultat och framtidsutsikter. Sedan mitten av 2006 har spreaden börjat öka igen, upp till omkring 80 räntepunkter i mars 2008, till följd av stigande oro bland investerare för de betydande makroekonomiska obalanserna.

Bulgarien uppfyller konvergenskriteriet för långfristiga räntenivåer.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Bulgariens externa underskott har ökat betydligt på senare år, från 6 % av BNP 2004 till omkring 20 % av BNP 2007. Denna stora externa obalans avspeglar främst att både konsumtion och investeringar ökar i snabb takt inom ramen för upphämtningsprocessen. Dess storlek har tydligt överskridit den nivå som kan anses vara hållbar på medellång sikt, vilket antyder att det på sikt kan komma att krävas en betydande justering. Det externa upplåningsbehovet har i full utsträckning finansierats av inflöde av utländska direktinvesteringar till följd av investerares positiva bedömning av de ekonomiska utsikterna. Med tanke på den höga utlandsskulden indikerar Bulgariens ställning i de utrikes affärerna ett betydande finansieringsbehov på medellång sikt. Den bulgariska ekonomin är i hög grad integrerad med EU. Framför allt är handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater omfattande och betydande framsteg har gjorts inom den inhemska finansiella sektorns integrering i den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningens förenlighet och av uppfyllandet av konvergenskriterierna, samt med beaktande av de ytterligare faktorerna, anser kommissionen att Bulgarien inte uppfyller villkoren för att införa euron.

3. TJECKIEN

I konvergensrapporten för 2006 visade bedömningen av lagstiftningskonvergens att lagstiftningen i Tjeckien – särskilt den tjeckiska centralbankslagen och lagen om skiljemannen för finansiella tvister – inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i ESCB/ECB-stadgan. Den tjeckiska centralbankslagen ändrades 2007. Ingen av de oförenligheter som konstaterades i kommissionens konvergensrapport 2006 har emellertid åtgärdats. Beträffande centralbankens integrering med ESCB vid införandet av euron, centralbankens oberoende samt förbudet mot monetär finansiering, är den tjeckiska lagstiftningen (särskilt centralbankslagen och lagen om skiljemannen för finansiella tvister) inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan. Den tjeckiska centralbankslagen innehåller brister vad avser ECB:s roll på området internationellt samarbete, ECB:s och EU:s roll i insamlingen av statistik och förfarandet för utnämning av externa revisorer, främjandet av smidigt fungerande betalningssystem och av bankens oberoende samt förbudet mot monetär finansiering.

Den genomsnittliga inflationstakten i Tjeckien under tolvmånadersperioden har sedan december 2007 legat över referensvärdet. Den genomsnittliga inflationstakten i Tjeckien på rullande tolvmånadersbasis fram till mars 2008 var 4,4 %, vilket är högre än referensvärdet på 3,2 %. Den kommer troligen att höja sig ytterligare över referensvärdet under de närmaste månaderna.

Efter att ha fluktuerat kring 2 % sedan 2004, ökade inflationen i Tjeckien betydligt under andra halvåret 2007 mot bakgrund ökande energi- och matpriser. Inflationstakten ökade trots en väsentligt stärkt koruna, som har följt en stadig apprecieringstrend sedan 2004. Under det första kvartalet 2008 ökade den årliga inflationen (beräknad enligt det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HKPI)) på grund av ändrade indirekta skatter och höjningar av administrerade priser plötsligt till nästan 8 %, vilket är den högsta nivån på nio år. Den samtidigt ökande kärninflationen tyder på att det underliggande inhemska inflationstrycket också har ökat. Enligt kommissionens vårprognos 2008 förväntas inflationen förbli hög under merparten av 2008, huvudsakligen till följd av högre råvarupriser och administrativa engångsåtgärder. Därefter förväntas den dock sjunka kraftigt till i genomsnitt 3% under 2009, när nämnda ökningar försvinner ur beräkningen av den årliga inflationstakten. Den relativt låga prisnivån i Tjeckien (62 % av EU-genomsnittet 2006) tyder på att det finns en potential för priskonvergens på längre sikt.

Tjeckien uppfyller således inte kriteriet i fråga om prisstabilitet.

[pic]

Tjeckien omfattas för närvarande av ett rådsbeslut om förekomsten av ett alltför stort underskott (rådets beslut av den 5 juli 2004)[7]. Rådet rekommenderade Tjeckien att vidta åtgärder på medellång sikt för att senast 2008 få ner underskottet till under 3 % av BNP på ett trovärdigt och varaktigt sätt. Tjeckiens underskott i de offentliga finanserna har minskat avsevärt sedan 2004. Underskottet i de offentliga finanserna förbättrades till 2,7 % av BNP under 2006 och till 1,6 % av BNP under 2007. Detta beror på att inkomsterna varit högre än förväntat, men också på en viss utgiftsbegränsning. Enligt kommissionens vårprognos 2008 som bygger på ett antagande om en oförändrad politik, kommer underskottet i förhållande till BNP att uppgå till 1,4 % av BNP under 2008 och minska obetydligt till 1,1 % av BNP under 2009, medan statsskulden förväntas minska från 28,1 % av BNP under 2008 till 27,2 % under 2009.

Mot bakgrund av denna utveckling och kommissionens vårprognos 2008 anser kommissionen att det alltför stora underskottet har korrigerats med en trovärdig och varaktig minskning av budgetunderskottet under 3 % av BNP. Därför rekommenderar kommissionen att rådet upphäver beslutet om förekomsten av ett alltför högt underskott i Tjeckien (SEK(2008)571).

Om rådet beslutar att upphäva förfarandet vid alltför stora underskott avseende Tjeckien, kommer Tjeckien att uppfylla kriteriet om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Den tjeckiska korunan deltar inte i ERM II. Tjeckien tillämpar ett system med flytande växelkurs. Under den tvååriga granskningsperioden ökade korunans värde i förhållande till euron med närmare 13 %. Korunans kortfristiga volatilitet förefaller ha återspeglat förändrade förhållanden på de globala finansiella marknaderna, även om inhemska faktorer också har spelat in (t.ex. räntedifferensens utveckling i förhållande till de viktigaste världsvalutorna).

Tjeckien uppfyller således inte växelkurskriteriet.

Under tolvmånadersperioden fram till mars 2008 var den genomsnittliga långfristiga räntan i Tjeckien 4,5 %, vilket understiger referensvärdet på 6,5 %. Den genomsnittliga långfristiga räntan i Tjeckien har legat under referensvärdet sedan EU-anslutningen. Inflationsförväntningarna har varit låga och apprecieringen av korunan har bidragit till att hålla avkastningen nere. De långfristiga räntesatserna i Tjeckien har sedan 2005 rört sig ned mot eller under euroområdets nivå, även om räntespreaden blivit svagt positiv sedan andra halvåret 2007, vilket främst speglar de divergerande utsikterna för styrräntan i Tjeckien gentemot euroområdet och en minskad global riskbenägenhet.

Tjeckien uppfyller således kriteriet i fråga om konvergens i långfristiga räntesatser.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Underskottet i bytesbalansen i Tjeckien minskade betydligt från omkring 6 % av BNP under 2002–2004 till 1,6 % av BNP 2005, innan det steg till i genomsnitt ca. 2,6 % under 2006–2007. Denna starka bytesbalansutveckling berodde främst på ett uppsving i varuexporten, främst pådriven av utländska investeringar i tillverkningsindustrin. Bytesbalansunderskottet har sedan anslutningen finansierats helt genom nettoinflödet av utländska direktinvesteringar. Den tjeckiska ekonomin är i hög grad integrerad med EU. Framför allt är handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater omfattande, och betydande framsteg har gjorts inom den inhemska finansiella sektorns integrering med den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningens förenlighet och av om varaktig konvergens uppnåtts, samt med beaktande av ytterligare faktorer, anser kommissionen att Tjeckien inte uppfyller villkoren för införande av euron.

4. Estland

Så som angavs i 2006 års konvergensrapport har alla de oförenligheter med lagstiftningen som togs upp i 2004 års konvergensrapport tagits bort. Beträffande centralbankens integrering i ESCB vid ett införande av euron är artikel 111 i Estlands konstitution inte formellt förenlig med kraven i EG-fördraget och ECBS-/ECB-stadgan. Det avgörande som fälldes den 11 maj 2006 av författningskammaren vid Estlands högsta domstol ger dock klarhet i juridiskt hänseende, framför allt vad gäller att artikel 111 inte kan tillämpas sedan euron införts i Estland. Den nationella lagstiftningen i Estland kan betraktas som förenlig med kraven i fördraget och stadgan för ESCB- och ECB, under förutsättning att lagen om växelkursen och den estländska kronans stabilitet avskaffas samma dag som euron införs. Lagen om Eesti Pank innehåller emellertid fortfarande några brister när det gäller Eesti Panks integration i ESCB beträffande vissa frågor kring sedelutgivning och insamlingen av statistik.

Den genomsnittliga 12-månadersinflationen i Estland har legat över referensvärdet sedan september 2004. Den genomsnittliga inflationstakten i Estland under de tolv månader som föregick mars 2008 uppgick till 8,3 procent, vilket är klart högre än referensvärdet på 2,8 procent. Avvikelsen i förhållande till referensvärdet kommer troligen att öka ytterligare de närmaste månaderna.

Inflationen beräknad enligt det harmoniserade konsumentprisindexet (HKPI) har under senare år ökat kraftigt i Estland, och den årliga genomsnittliga inflationen ökade till 6¾ procent 2007 och den månatliga inflationen på årsbasis var tvåsiffrig i början av 2008. Den ökade inflationen avspeglade en stark inhemsk efterfrågetillväxt och ökade arbetskostnader, och förvärras av ett betydande pristryck på livsmedel och energi. Inflationen under de kommande månaderna kommer att avspegla ett fortsatt tryck uppåt på priserna till följd av utvecklingen av arbetskostnaderna, högre energi- och livsmedelspriser och effekterna av höjda punktskatter. Därefter förväntas inflationen avta något, från 9½ procent 2008 till 5 procent 2009 till följd av en ekonomisk avmattning och avtagande effekter av engångsåtgärder. Den relativt låga prisnivån i Estland (67 procent av EU:s genomsnitt 2006) tyder på att det finns utrymme för konvergens av prisnivån på lång sikt.

Estland uppfyller således inte kriteriet i fråga om prisstabilitet.

[pic]

Estland omfattas inte av något rådsbeslut om alltför stort underskott. Mellan 2002 och 2007 noterade Estland ett genomsnittligt offentligt överskott på 2 procent av BNP. År 2007 noterade Estland ett offentligt överskott på 2,8 procent, jämfört med en högsta nivå på 3,4 procent året tidigare. Den offentliga bruttoskulden uppgick till 3,4 procent av BNP under 2007, den lägsta av alla EU:s medlemsstater. Myndigheterna har utnyttjat den starka tillväxtperioden till att bygga upp betydande offentliga reserver. Enligt kommissionens vårprognos 2008, som baseras på antagandet om oförändrad politik, kommer överskottet att sjunka betydligt, till 0,4 procent av BNP 2008 och till följd av en kraftig ekonomisk inbromsning övergå i ett underskott på 0,7 procent av BNP 2009. Skuldkvoten beräknas stabilisera sig kring de nuvarande nivåerna 2008 och 2009.

Estland uppfyller således kriteriet i fråga om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Den estländska kronan har deltagit i ERM II sedan den 28 juni 2004, dvs. i över två år då denna rapport antas. Före inträdet i ERM II hade Estland sedan 1992 tillämpat ett sedelfondssystem knutet till D-marken, och därefter till euron. Vid anslutningen till ERM II åtog sig Estland ensidigt att behålla sitt sedelfondssystem. Andra indikatorer tyder inte på något tryck på växelkursen, även om en ökning av de korta räntorna i slutet av 2007 tydde på att marknaderna uppfattade ökade risker. Sedelfonden är fortfarande välförsedd med offentliga valutareserver. Under den tvååriga bedömningsperioden har den estländska kronan inte avvikit från sin centralkurs och några allvarliga spänningar har inte uppstått.

Estland uppfyller således växelkurskriteriet.

Som ett resultat av att Estlands offentliga skuldsättning är så låg finns det ingen långfristig statsobligation eller motsvarande säkerhet att använda som riktmärke för att bedöma varaktig konvergens i de långfristiga räntesatserna. Med utgångspunkt från hur ränteindikatorn, baserad på långfristiga banklån i estländska kronor till hushåll och företag utanför finanssektorn, utvecklas och med hänsyn till bland annat den låga offentliga skuldnivån, finns det ingen anledning att tro att Estland inte uppfyller konvergenskriteriet i fråga om långfristiga räntenivåer.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Estlands underskott i bytesbalansen har under de senaste åren blivit större och ökat från i genomsnitt ca 10 procent av BNP under 2002 och 2005 till ungefär 16 procent av BNP 2007. Även om uppkomsten av det stora underskottet i bytesbalansen i stor utsträckning kan tillskrivas övergångseffekter i en ekonomi som snabbt håller på att komma i fatt, är det nu klart större än vad som kan anses hållbart på medellång sikt, vilket innebär att en betydande justering kommer att krävas med tiden. Bytesbalansunderskottet har i stor utsträckning finansierats genom koncernintern bankutlåning. Inflödet av utländska direktinvesteringar är betydande, men har under senare tid delvis uppvägts av ökade estniska direktinvesteringar utomlands. Mot bakgrund av den höga utlandsskulden innebär Estlands bytes- och kapitalbalans betydande finansieringsbehov på medellång sikt. Den estländska ekonomin är i hög grad integrerad i EU:s ekonomi. Framför allt är handeln med andra medlemsstater och de utländska investeringarna omfattande, och märkbara framsteg har gjorts inom integreringen av den inhemska finansiella sektorn med den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningens förenlighet och hur konvergenskriterierna har uppfyllts, och med beaktande av andra faktorer, anser kommissionen att Estland inte uppfyller villkoren för att införa euron.

5. Lettland

I 2006 års konvergensrapport visade bedömningen av lagstiftningskonvergens att lagstiftningen i Lettland inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och stadgan för ESCB och ECB. Lagen om Lettlands centralbank ändrades i juni 2006. Sedan dess har inga fler ändringar gjorts. När det gäller centralbankens integrering i ESCB vid ett införande av euron, centralbankens oberoende och förbudet mot monetär finansiering är lagstiftningen i Lettland, särskilt lagen om Lettlands centralbank, inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och stadgan för ESCB och ECB. Det finns fortfarande brister vad gäller ESCB:s mål, främjandet av ett väl fungerande betalningssystem, ECB:s och EU-rådets statistiska roll, utnämningen av externa revisorer, ECB:s roll när det gäller internationellt samarbete, bankens institutionella oberoende samt det personliga oberoendet för ledamöterna i Lettlands centralbanks beslutsfattande organ.

Den genomsnittliga inflationen i Lettland under tolvmånadersperioden har legat över referensvärdet sedan landet gick med i EU. Den genomsnittliga inflationstakten i Lettland de senaste tolv månaderna fram till mars 2008 var 12,3 procent, vilket är klart högre än referensvärdet på 3,2 procent. Avståndet till referensvärdet kommer troligen att öka ytterligare de närmaste månaderna.

Under de senaste åren har Lettland haft en hög inflation, mätt som det harmoniserade konsumentprisindexet (HKPI), och sedan i början av 2007 har den ökat snabbt och därmed avspeglat fortsatt löne- och efterfrågetryck och effekterna av externa faktorer. Mellan tillträdet till EU i maj 2004 och början av 2007, varierade inflationen (HKPI) mellan 6 och 8 procent. Under loppet av 2007 ökade inflationstakten dock kraftigt och uppgick till mer än 16 procent under första kvartalet 2008. Den högre inflationen avspeglade delvis ökade administrerade priser och punktskatter liksom en global ökning av energi- och livsmedelspriser. Trycket från inhemska faktorer, så som framgår av ökad inflation för alla huvuddelar av inflation mätt som det harmoniserade konsumentprisindexet med undantag av industrivarusektorn utom energiprodukter, bidrog emellertid i stor grad till den snabba inflationsökningen. Inflationen förväntas ligga kvar kring den nuvarande höga nivån under 2008 med ett årligt genomsnitt på nästan 16 procent, och sakta ner under 2009, låt vara till en fortfarande relativt hög nivå på omkring 8½ procent, som ett svar på den förväntade ekonomiska avmattningen och de minskade effekterna av råvaruprisökningar. Den relativt låga prisnivån i Lettland (61 procent av EU:s genomsnitt 2006) tyder på att det finns utrymme för en konvergens av prisnivån på lång sikt.

Lettland uppfyller således inte prisstabilitetskriteriet.

[pic]

Lettland omfattas inte av något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott. Ställningen i de offentliga finanserna har sedan 2002 gradvis förbättrats och 2007 var budgeten i balans. Enligt kommissionens vårprognos 2008, som baseras på antagandet om oförändrad ekonomisk politik, kommer de offentliga finanserna att försämras under 2008 och 2009, eftersom ekonomin försämras kraftigt, och underskottet beräknas ligga något över 2 procent av BNP 2009. Den offentliga skulden har sedan början av årtiondet legat under 15 procent av BNP. 2007 uppgick den till 9,7 procent av BNP och den förväntas bara öka något under 2008 och 2009.

Lettland uppfyller således kriteriet i fråga om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Den lettiska valutan lats har deltagit i ERM II sedan den 2 maj 2005, dvs. i mer än två år då denna rapport antas. Före inträdet i ERM II tillämpade Lettland en fast växelkurs, inledningsvis knuten till valutakorgen SDR (särskilda dragningsrätter) och från och med den 1 januari 2005 till euron. Vid inträdet i ERM II åtog sig Lettland ensidigt att hålla växelkursen för lats inom ett fluktuationsband på ±1 procent kring centralkursen. Under bedömningsperioden låg lats nära centralkursen och några allvarliga spänningar uppstod inte, även om den i perioder påverkades av volatiliteten på de finansiella marknaderna. Fram till i mitten av februari 2007 låg handel med lats nära den övre gränsen för det ensidiga bandet med väldigt begränsade fluktuationer. I mitten av februari 2007 försvagades plötsligt växelkursen mot euron då det rådde stor osäkerhet på marknaden, och i slutet av mars 2007 låg handeln med lats nära den undre gränsen i det ensidiga fluktuationsbandet på ± 1 procent. Växelkursen förstärktes emellertid därefter igen och låg i huvudsak kvar inom den övre delen av bandet, även om det förekom några korta fluktuationer. Andra indikatorer, till exempel utvecklingen av de kortfristiga räntenivåerna och valutareserven, tyder inte på något ihållande press på växelkursen, även om en ökning av de kortfristiga räntenivåerna i förhållande till euron sedan början av 2007 (med en högsta noterad nivå i slutet av 2007) tydde på att marknaderna uppfattade större risker.

Lettland uppfyller växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långfristiga räntan i Lettland var de tolv månader som föregick mars 2008 5,4 procent vilket är under referensvärdet på 6,5 procent. Den genomsnittliga långfristiga räntenivån i Lettland har legat under referensvärdet sedan anslutningen till EU. Räntespreaden i förhållande till euroområdets långsiktiga referensobligationer slöts våren 2006. Den långfristiga räntespreaden i förhållande till euroområdet ökade dock därefter till omkring 120 räntepunkter i mars 2008 till följd av ökad oro bland investerare beträffande de risker som härrör från betydande makroekonomiska obalanser.

Lettland uppfyller således kriteriet i fråga om långfristiga räntenivåer.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Lettlands underskott i bytesbalansen har under senare år skjutit i höjden. Sedan 2004 har det överstigit 10 procent av BNP och 2007 uppgick det till 20,9 procent av BNP. Detta har framför allt berott på ett underskott i varuhandeln, eftersom importen ökade till följd av en stark inhemsk efterfrågan. Även om uppkomsten av det stora underskottet i bytesbalansen i stor utsträckning kan tillskrivas övergångseffekter i en ekonomi som snabbt håller på att komma i fatt, är det nu klart större än vad som kan anses hållbart på medellång sikt, vilket innebär att en betydande justering kommer att krävas med tiden. Underskottet i bytesbalansen har framför allt finansierats genom inflöde av andra investeringar, i stor utsträckning kopplade till koncernintern bankutlåning. Mot bakgrund av den höga nivån på utlandsskulden, innebär bytes- och kapitalbalansställningen dock att det finns stora finansieringsbehov på medellång sikt. Den lettiska ekonomin har i allt högre grad integrerats med ekonomin i EU. Framför allt är handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater omfattande, och märkbara framsteg har gjorts inom integreringen av den inhemska finansiella sektorn med den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningskonvergens och granskning av hur konvergenskriterierna har uppfyllts och med beaktande av övriga faktorer anser kommissionen att Lettland inte uppfyller villkoren för att införa euron.

6. LITAUEN

Såsom redan fastställs i 2006 års konvergensrapport är lagstiftningen i Litauen, särskilt lagen om Litauens centralbank, fullt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och stadgan för ECBS och ECB.

I Litauen har den genomsnittliga tolvmånadersinflationen legat över referensvärdet sedan april 2005, med undantag för april 2006 när den låg på referensvärdet. Den genomsnittliga inflationstakten i Litauen under de tolv månaderna till mars 2008 var 7,4 %, vilket ligger klart över referensvärdet på 3,2 %, och det är troligt att inflationstakten rör sig ytterligare från referensvärdet under de kommande månaderna.

HKPI-inflationen i Litauen har haft en ökande tendens sedan mitten av 2005, och inflationen ökade till 5,8 % år 2007 och inflationen på 12-månadsbasis nådde tvåsiffriga belopp i början av 2008. Den ökade inflationen speglade en kombination av olika faktorer inklusive högre energipriser på världsmarknaderna, ökningar av de administrativa priserna och ökade priser på obearbetade och bearbetade matprodukter, de senare huvudsakligen under 2007. Mot bakgrund av ett ökat tryck från arbetsmarknaden och ökade lönekostnader påverkades den ökande inflationen i ökad grad av efterfrågefaktorer, vilket har lett till en snabb ökning av priserna på tjänster.

Ytterligare en betydande ökning av inflationen förutspås för 2008, vilket speglar utgiftstrycket från olje- och jordbrukspriser, den stora ökningen av priserna på importerad gas och punktskatterna för tobak, bränsle och alkohol samt de snabba löneökningarna. Inflationen förutspås minska endast gradvis, från en årlig takt på ca 10 % 2008 till ca 7 % 2009, vilket speglar den eftersläpande effekten på priserna av den långsammare tillväxten och dämpningen av prisökningarna på olje- och matpriserna. Litauens relativt låga prisnivå (57 % av EU-genomsnittet 2006) tyder på att det finns potential för konvergens av prisnivån på lång sikt.

Litauen uppfyller inte kriteriet för prisstabilitet.

[pic]

Litauen är inte föremål för ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott. Ansträngningarna att konsolidera de offentliga finansiera ledde till en minskning av underskottet från ca 2 % av BNP 2002 till 0,5 % av BNP 2005. Därefter ökade budgetunderskottet igen och nådde 1,2 % 2007. Intäktskvoten ökade efter 2004, vilket huvudsakligen speglar de ökade inflödena av EU-medel, medan den primära utgiftskvoten har varit relativt stabil. Enligt kommissionens vårprognos från 2008, som är baserat med antagande av att politiken inte ändras, kommer skuldkvoten i förhållande till BNP att vidgas ytterligare till 1,7 % 2008 och endast minska något till 1,5 % 2009. Litauens offentliga skuldkvot minskade stadigt från 22,4 % av BNP vid utgången av 2002 till 17,3 % av BNP vid utgången av 2007, och den förväntas stabiliseras runt denna nivå 2008 och 2009.

Litauen uppfyller kriteriet om den offentliga sektorns finanser.

[pic]

Litauen har deltagit i ERM II sedan den 28 juni 2004, dvs. i över två år då denna rapport antas. Före inträdet i ERM II, tillämpade Litauens centralbank en sedelfondsregim från och med april 1994, och litas var ursprungligen knuten till den amerikanska dollarn och därefter knuten till euron i februari 2002. Vid inträdet i ERM II åtog sig Litauen ensidigt att upprätthålla sin sedelfond inom ramen för växelkursmekanismen. Under utvärderingsperioden avvek inte litas från centralkursen och den utsattes inte för några allvarliga spänningar. Andra indikatorer, som utvecklingen av valutareserven och de kortfristiga räntenivåerna, tyder inte på tryck på växelkursen, även om marknadsdeltagarnas ökade riskbedömningar har lett till en markant ökning av räntedifferenserna i förhållande till euroområdet under 2007, som huvudsakligen vändes i motsatsen 2008.

Litauen uppfyller växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långfristiga räntenivån i Litauen under året till mars 2008 var 4,6 %, vilket är under referensvärdet på 6,5 %. De genomsnittliga långfristiga räntenivåerna i Litauen har legat under referensvärdet sedan EU-anslutningen. Differensen i förhållande till euroområdets långfristiga obligationer, som minskade markant under upptakten till inträdet i ERM II i juni 2004 och nådde en lägsta nivå på ca 20 räntepunkter under mitten av 2007, började därefter att öka till ca 60 räntepunkter vid utgången av 2007. Denna ökade differens speglar delvis en högre landriskpremie med ökad investeraroro om de risker som sammanhänger med de betydande makroekonomiska obalanserna.

Litauen uppfyller konvergenskriteriet i fråga om långfristiga räntenivåer.

Ytterligare faktorer har också undersökts, inbegripet bytesbalansens utveckling och integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Litauens underskott i bytesbalansen ökade från 4,7 % av BNP 2001 till 12 % av BNP 2007, huvudsakligen till följd av den stigande inhemska efterfrågan. Det viktigaste skälet var ett växande handelsunderskott för varor. Medan mönstret med ett ökat underskott i bytesbalansen är förenligt med ekonomins snabba upphämtningsmönster är det tydligt att storleken på underskottet har passerat de nivåer som kan anses vara hållbara på medellång sikt, vilket tyder på att det med tiden kommer att krävas en avsevärd anpassning. Den försämrade bytesbalansen finansierades huvudsakligen genom koncernintern bankutlåning och i mindre utsträckning genom utländska direktinvesteringar. Med tanke på den avsevärda utlandsskulden kommer Litauens utlandsställning att kräva betydande finansieringsbehov på medellång sikt. Den litauiska ekonomin är starkt integrerad med EU:s. Framför allt är handeln med andra medlemsstater och de utländska investeringarna omfattande och Litauens finanssektor är till stor del integrerad i den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningens förenlighet och om uppfyllandet av konvergens samt med beaktande av ytterligare faktorer, anser kommissionen att Litauen inte uppfyller villkoren för införande av euron.

7. UNGERN

I 2006 års konvergensrapport visade granskningen av lagstiftningskonvergens att Ungerns lagstiftning inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ESCB/ECB-stadgan. Lagen om centralbanken Magyar Nemzeti (MNB) ändrades i juli 2007. En del av den bristande överensstämmelse som togs upp i konvergensrapporten 2006 har åtgärdats, men många andra delar kvarstår. Beträffande centralbankens integrering med ESCB vid ett införande av euron, liksom vad gäller förbudet mot monetär finansiering, är inte den gällande ungerska lagstiftningen (särskilt inte lagen om centralbanken Magyar Nemzeti, Ungerns konstitution och lagen om kreditinstitut) helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan. Brister kvarstår när det gäller ESCB:s mål, frågor som rör sedlar och mynt, främjandet av ett smidigt fungerande betalningssystem, ECB:s och EU:s roll när det gäller statistik, ECB:s roll inom internationellt samarbete, avsaknaden av skyldighet att följa Eurosystemets finansiella rapportering, Centralbankschefens självständiga ställning och förbudet mot monetär finansiering.

Den genomsnittliga tolvmånadersinflationen i Ungern har legat över referensvärdet sedan anslutningen till EU. Den genomsnittliga inflationstakten i Ungern under de senaste tolv månaderna fram till mars 2008 uppgick till 7,5 %, vilket är klart högre än referensvärdet på 3,2 %. Inflationen kommer sannolikt att ligga kvar klart över referensvärdet de närmaste månaderna.

Inflationen har varit mycket volatil i Ungern de senaste åren, vilket huvudsakligen beror på olje- och livsmedelsprisernas utveckling. Ändringar av administrerade priser och beskattning har förstärkt inflationens volatilitet ytterligare. Dessa faktorer, som förvärrades av deprecieringen av forinten, ledde till en snabbt ökande inflation från och med andra kvartalet 2006. Inflationen nådde sin högsta nivå på 9 % i mars 2007 och följde en nedåtgående trend till september 2007, vilket berodde på lägre inflation när det gäller obearbetade livsmedel och energi och på att forinten stärktes. Högre inflation i livsmedelspriser ledde till en ny ökning av inflationen enligt det harmoniserade indexet för konsumentpriser (HIKP) från sista kvartalet 2007. Inflationen uppgick i genomsnitt till 7,9 % 2007.

Till följd av höjda priser på livsmedel, olja, el och gas, och även den eftersläpande effekten av forintens depreciering under andra halvåret 2007 och början av 2008, väntas inflationen ligga kvar på en hög nivå på över 6 % under 2008. Negativa basårseffekter för livsmedel och energi väntas sänka inflationen till under 4 % 2009. Den relativt låga prisnivån i Ungern (60 % av EU-genomsnittet 2006) visar att det finns potential för priskonvergens på längre sikt.

Ungern uppfyller således inte prisstabilitetskriteriet.

[pic]

Ungern omfattas för närvarande av ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott (rådets beslut av den 5 juli 2004)[8]. Rådet rekommenderade Ungern att vidta åtgärder på medellång sikt för att senast 2009 få ner det alltför höga underskottet på ett trovärdigt och varaktigt sätt. Tack vare det finanspolitiska konsolideringsprogram som inleddes andra halvåret 2006 föll budgetunderskottet till 5,5 % av BNP 2007 från 9,2 % 2006. Utgiftskvoten minskade något 2007, medan inkomstkvoten förbättrades tack vare åtgärder mot skattefusk. Enligt kommissionens vårprognos 2008, som bygger på antagandet om oförändrad politik, kommer underskottet i förhållande till BNP att uppgå till 4 % av BNP 2008, följt av en liten förbättring till 3,6 % av BNP 2009. På grund av den fortsatt expansiva finanspolitik som fördes till mitten av 2006 ökade skulden i förhållande till BNP avsevärt och nådde omkring 66 % 2007. Enligt kommissionens vårprognos 2008 kommer statsskulden att ligga kvar omkring dagens nivå under 2008 och 2009.

Ungern uppfyller således inte kriteriet ifråga om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Den ungerska forinten deltar inte i ERM II. Forinten var ensidigt knuten till euron med ett fluktuationsutrymme på ( 15 % mellan 2001 och februari 2008, när växelkursbandet avskaffades och en flytande växelkurs infördes. Mellan augusti 2005 och augusti 2006 minskade dock forinten kraftigt i värde gentemot euron, på grund av ökande oro över läget i de offentliga finanserna. Forinten nådde sin lägsta nivå i juni 2006, för att sedan gradvis stärkas. Tendensen mot starkare valuta vändes i mitten av 2007, huvudsakligen på grund av ökad riskovillighet gentemot nya marknadsekonomier och ökad oro över Ungerns ekonomiska situation, men växelkursen började stärkas igen i mars 2008. Under den tvååriga granskningsperioden ökade forinten i värde gentemot euron med omkring 4,5 %.

Ungern uppfyller således inte växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långfristiga räntesatsen i Ungern låg under tolvmånadersperioden fram till och med mars 2008 på 6,9 %, vilket är under referensvärdet 6,5 %. De genomsnittliga långfristiga räntenivåerna har legat över referensvärdet sedan anslutningen till EU. Obligationsräntespreaden i förhållande till euroområdet ökade till omkring 400 räntepunkter i oktober 2006, till följd av investerarnas oro för att de uppsatta målen för finanspolitiken inte ska uppfyllas. Den började öka igen november 2007 och nådde omkring 400 räntepunkter i början av 2008, mot bakgrund av lägre global riskbenägenhet och oro över den inhemska ekonomiska situationen.

Ungern uppfyller således inte konvergenskriteriet i fråga om långfristiga räntenivåer.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling samt integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Det ungerska underskottet i bytesbalansen nådde sin högsta nivå med 8,1 % av BNP 2004, för att därefter gradvis minska till följd av ökande export. Under 2007 minskade det ytterligare till 4 % av BNP på grund av svagare inhemsk efterfrågan. De senaste årens betydande underskott i bytesbalansen finansierades huvudsakligen genom ett betydande inflöde av utländska investeringar och portföljinvesteringar, men 2007 var bankernas utlandslån den viktigaste finansieringskällan, eftersom engångsfaktorer ledde till att inflödet av utländska investeringar och portföljinvesteringar sjönk kraftigt. Med tanke på den stora utlandsskulden skulle en återgång till större underskott medföra betydande finansieringsbehov på medellång sikt. Den ungerska ekonomin är i hög grad integrerad med EU. Framför allt är handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater omfattande, och betydande framsteg har gjorts när det gäller den inhemska finansiella sektorns integrering med den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av kommissionens bedömning av lagstiftningskonvergens och granskningen av hur konvergenskriterierna uppfylls, och med beaktande av ytterligare faktorer, anser kommissionen att Ungern inte uppfyller kraven för att införa euron.

8. POLEN

Bedömningen av lagstiftningskonvergens i 2006 års konvergensrapport visade att lagstiftningen i Polen – särskilt landets konstitution, den polska centralbankslagen, och lagen om bankgarantifonden – inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ESCB/ECB-stadgan. I januari 2007 gjordes en ändring av centralbankslagen. Den avsåg dock inte någon av de oförenligheter som påvisats i 2006 års konvergensrapport. Vad gäller centralbankens integrering med ESCB vid ett införande av euron, dess oberoende och förbudet mot monetär finansiering och målen för penningpolitiken är den polska lagstiftningen inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ESCB/ECB-stadgan. Det finns fortfarande flera brister i fråga om hänvisningarna till ESCB:s mål, ECB:s och ministerrådets statistiska uppgifter, ECB:s roll i fråga om internationellt samarbete, ECB:s och EU:s funkltioner vid utseende av externa revisorer, ECB:s uppgifter vid driften av betalningssystemen, skyldigheten att rådfråga ECB beträffande viss lagstiftning och det personliga oberoendet för ledamöterna i centralbankens beslutande organ.

Den genomsnittliga inflationstakten i Polen under rullande tolvmånadersperioder låg under eller på referensvärdet under tiden november 2005 – februari 2008. Under tolv månadersperioden fram till mars 2008 var den 3,2 %, dvs. på referensvärdet, och den kommer troligen att röra sig något över detta under de närmaste månaderna.

Efter en hög och volatil inflation på 1990-talet har inflationen (HIKP) i Polen minskat markant till en mycket låg nivå, i genomsnitt 2,1 procent, under perioden 2002–2006. Den obrutna tendensen mot starkare zloty som har bestått sedan 2004 har i väsentlig grad bidragit till att hålla nere inflationen under de senare åren. Under andra halvåret 2007 tog dock inflationen åter fart rejält till följd av stigande livsmedels- och energipriser, men också beroende på en kraftig inhemsk efterfrågan som bidrag till ut driva upp priserna för flera olika varuslag. Den totala HIKP-inflöationen på tolvmånadersbasis nådde 4,5 % under första kvartalet 2008, vilket var den högsta noteringen sedan slutet av 2004.

Enligt kommissionens vårprognos 2008 väntas HIKP-inflationen ligga kvar på höga nivåer under en stor del av år 2008. Det beror i huvudsak på högre råvarupriser, av vilka en del har slagit igenom med eftersläpning (t.ex. i fråga om konsumentpriserna för gas och elektricitet), och på efterfrågetryck till följd av kraftiga löneökningar och ökad utlåning. Därefter kommer enligt prognosen tolvmånadersinflationen att plana ut något, från 4,3 % 2008 till 3,4 % 2009, i och med att den krafiga engångsökningen av priserna börjar försvinna från perioderna för beräkning av tolvmånadersinflationen. Detta inflationsscenario förutsätter också att sekundäreffekterna av de tillfälliga faktorer som påverkar den nuvarande totala inflationen i stort sett kommer att kunna att hållas under kontroll i en situation med ökande kapacitetsutnyttjande och ökande efterfrågan på arbetskraft. Den relativt låga prisnivån i Polen (62 % av EU-genomsnittet under 2006) tyder på att det på lång sikt finns utrymme för prisökningar i riktning mot den genomsnittliga nivån i EU.

För hållbar konvergens krävs att referensvärdet iakttas som en följd av underliggande fundamenta och inte enbart som ett resultat av temporära faktorer. I Polens fall är apprecieringen av valutan som håller tillbaka inflationen en betydande temporär faktor, och därför väntas den genomsnittliga tolvmånadersinflationen snart åter överskrida referensvärdet, när denna faktor slutat verka.

Polen uppfyller således inte prisstabilitetskriteriet.

[pic]

Polen omfattas för närvarande av ett rådsbeslut om alltför stort underskott (rådets beslut av den 5 juli 2004)[9]. Rådet rekommenderade Polen att vidta åtgärder på medellång sikt för att senast 2007 få ner underskottet till under 3 % av BNP på ett trovärdigt och hållbart sätt. Polens underskott i de offentliga finanserna har minskat väsentligt sedan 2004. Skuldkvoten var 2,0 % 2007 och kommer enligt kommissionens vårprognos 2008 att uppgå till cirka 2,5 % av BNP under både 2008 och 2009 under antagandet om oförändrad politik. Den offentliga skulden nådde 45,2 % av BNP under 2007. Denna skuldkvot väntas enligt kommissionens vårprognos 2008 minska något under 2008 och 2009.

I slutet av 2007 uppmanade kommissionen och rådet de polska myndigheterna att överlämna en ny uppdatering av konvergensprogrammet med en beskrivning av landets strategi på medellång sikt för de offentliga finanserna under hela den återstående mandatperioden, och denna strategi bör vara inriktad på att varaktigt befästa korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2007 och därefter utvecklas i riktning mot det medelfristiga målet. De polska myndigheterna överlämnade en ny uppdatering av konvergensprogrammet i slutet av mars 2008. Samtidigt med utarbetandet av denna rapport bedömer kommissionen detta program. Mot bakgrund av denna bedömning och kommissionens vårprognos 2008 kan kommissionen komma att rekommendera att förfarandet vid alltför stora underskott ska avbrytas.

Polen uppfyller således inte kriteriet i fråga om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Polska zloty deltar inte i ERM II. Polen tillämpar flytande växelkurs. Under de två år bedömningen omfattar har zlotyn ökat i värde med nära 13 % i förhållande till euron. Zlotyns kortfristiga volatilitet förefaller i första hand ha berott på förändringar av situationen på de finansiella marknaderna runt om i världen, t.ex. omsvängningar i fråga om riskbenägenhet, men andra faktorer har också inverkat (t.ex. ökningen under den senaste tiden av den kortfristiga kursdifferensen mot euron).

Polen uppfyller således inte växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långa räntan i Polen var under tolvmånadersperioden fram till och med mars 2008 5,7 %, vilket understiger referensvärdet på 6,5 %. Den genomsnittliga långa räntan i Polen har legat under referensvärdet sedan januari 2006. Bland annat tack vare minskad kompensation för landsrisk, uppvärderingen av zlotyn och en positiv uppfattning bland investerarna om utsikterna för den polska ekonomin har räntepremierna kunnat hållas nere. Till följd av att inflationen och styrräntorna minskade under 2005 begränsades också de positiva långfristiga räntedifferenserna mot euroområdet och stabiliserades sedan på något över 100 räntepunkter, men sedan mitten av 2007 har dessa differenser åter ökat, särskilt till följd av att utsikterna för styrräntesatserna i Polen skiljer sig från dem i euroområdet och att riskbenägenheten minskat generellt runt om i världen.

Polen uppfyller således kriteriet i fråga om långfristiga räntesatser.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling samt integreringen av finansiella marknader och produktmarknader. Polens underskott i utrikesaffärerna ökade något, till cirka 2,6 % av BNP under 2007, efter att ha legat på en bottennivå på 0,9 % av BNP under 2005, i stor utsträckning till följd av försämringar av handelsbalansen när importen expanderade kraftigt på grund av kraftig inhemsk efterfrågan. Nettoinflödet av utländska direktinvesteringar har ökat väsentligt sedan anslutningen till EU, om än från en lägre nivå i jämförelse med de andra nya medlemsstaterna, och ger tillräcklig finansiering av underskotten i förhållande till omvärlden. Den polska ekonomin integreras in allt större utsträckning med EU:s. Framför allt växer handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater, och väsentliga framsteg har gjorts i fråga om integreringen av den inhemska finansiella sektorn med EU-sektorn i stort, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av sin bedömning av förenligheten i rättsligt avseende och uppfyllandet av konvergenskriterierna och med beaktande av de tillkommande faktorerna finner kommissionen att Polen ännu inte uppfyller villkoren för att kunna införa euron.

9. Rumänien

Rumänien anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 2007. Därför är det nu första gången som en bedömning görs av lagstiftningens förenlighet med artiklarna 108 och 109 i EG-fördraget och ESCB/ECB-stadgan och landets utveckling mot uppnåendet av hållbar ekonomisk konvergens.

Den rättsliga grunden för centralbanken, Banca Naţională a României (BNR), anges i lag nr 312 av den 28 juni 2004 om BNR:s stadga. Denna lagstiftning trädde i kraft den 30 juli 2004 och har därefter inte ändrats. Vad gäller centralbankens integrering med ESCB vid ett införande av euron, dess oberoende och förbudet mot monetär finansiering och målen för penningpolitiken är den rumänska lagstiftningen, särskilt lagen om BNR:s stadga, inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i EG-fördraget och med ESCB/ECB-stadgan. Det finns fortfarande brister i fråga om hänvisningen till ESCB:s mål, oberoendet för institutioner och personer, ECB:s rätt att bli rådfrågad på sina behörighetsområden, främjandet av friktionsfritt fungerande betalsystem, ECB:s och ministerrådets statistiska uppgifter och deras funktion vid utseendet av externrevisor.

Den genomsnittliga inflationen i Rumänien under tolvmånadersperioden har legat över referensvärdet sedan landet gick med i EU. Under tolvmånadersperioden fram till mars 2008 var den genomsnittliga inflationstakten i Rumänien 5,9 %, klart över referensvärdet 3,2 %, och den kommer troligen att avvika ytterligare från detta under de närmaste månaderna.

Inflationen i Rumänien har följt en obruten nedåtgående trend under ett antal år fram till 2006, bland annat med stöd av att leuns värde ökat sedan 2004. Den totala HIKP-inflationen nådde en lägsta nivå strax under 4 % i början av 2007 men har sedan dess ökat markant, delvis till följd av en brant uppgång av priserna på jordbruksprodukter som berodde både på den svåra torkan under 2007 och på pristendenserna på världsmarknaden. Ihållande löne- och efterfrågetryck, ökande bränslepriser och en väsentlig försvagning av leun från och med andra halvåret 2007 har bidraget till att inflationen tagit ny fart. HIKP-inflationen var i genomsnitt 4,9 % under 2007 och beräknas öka markant under 2008 till något under 8 % i genomsnitt för att därefter minska under 2009 till nära 5 % i och med att inflationseffekten av ökningarna av råvarupriserna navtar. Den relativt låga prisnivån i Rumänien (57 % av EU-genomsnittet under 2006) tyder på att det på lång sikt finns utrymme för prisökningar i riktning mot den genomsnittliga nivån i EU.

Rumänien uppfyller således inte prisstabilitetskriteriet .

[pic]

Rumänien omfattas inte av något rådsbeslut om alltför stort underskott. Saldot i de offentliga finanserna har försämrats kraftigt under de båda senaste åren, och underskottet har ökat från 1,2 % av BNP 2005 till 2,5 % av BNP 2007. Både inomst- och utgiftskvoten har ökat gradvis under de senaste åren. Enligt kommissionens vårprognos 2008, som bygger på antagandet om oförändrad politik, kommer det offentliga saldot att försämras något till strax under 3 % av BNP 2008, följt av en ytterligare ökning till 3,7 % 2009. Den offentliga skulden minskade från 25 % av BNP under 2002 till 13 % av BNP 2007, och det väntas endast måttliga ökningar under 2008 och 2009.

Rumänien uppfyller således kriteriet i fråga om de offentliga finansernas ställning.

[pic]

Rumänska leu deltar inte i ERM II. Rumänien tillämpar flytande växelkurs. Från slutet av 2004 till början av juli 2007 ökade leuns värde kraftigt i förhållande till euron och andra betydande valutor med stöd av inflöde av utländskt kapital och positiva förväntningar hos investerarna. I och med turbulensen på de internationella finansmarknaderna från och med sommaren 2007 inleddes en betydande försämring av leuns växelkurs. Under de senaste åren har de offentliga reserverna tenderat att öka, och fram till mitten av 2007 har ökningen av växelkursen åtföljts av minskande differenser för penningmarknadsräntorn i förhållande till euroområdet. Samtidigt med omsvängningen av växelkurserna under sommaren 2007 inleddes också en ökning av differensen för tremånadsräntorna.

Rumänien uppfyller således inte växelkurskriteriet.

De genomsnittliga långa räntorna i Rumänien har legat över referensvärdet sedan anslutningen till EU. Den genomsnittliga långa räntan i Rumänien var under tolvmånadersperioden fram till och med mars 2008 7,1 %, över referensvärdet på 6,5%. Efter anslutningen till EU avtog till att börja med räntedifferenserna på långa obligationer i förhållande till euroområdet, men de började åter öka under andra halvåret 2007 efter den internationella oron på finansmarknaderna som ledde till minskad riskbenägenhet.

Rumänien uppfyller således inte konvergenskriteriet i fråga om de långa räntorna.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling samt integreringen av finansiella marknader och produktmarknader . Rumäniens underskott i utrikesaffärerna har ökat kraftigt under de senaste åren, i huvudsak till följd av försämringar av saldot för varohandeln efter att importen drivits upp på grund av kraftig inhemsk efterfrågan. Underskottet mot omvärlden ökade från 7,5 % av BNP 2004 till något över 13 % av BNP 2007. Även om utvecklingen mot ett ökande underskott i handelsutbytet ligger i linje med en snabb upphämtning av ekonomin har dess omfattning klart överskridit de nivåer som kan anses hållbara på medellång sikt, vilket innebär att en betydande justering över tiden kommer att krävas. Den branta ökningen av underskottet mot omvärlden har lett till en markant ökning av utlandsskulden, vilket tyder på att finansieringskostnaderna bör öka på medellång sikt. Fram till 2006 täcktes underskottet mot omvärlden i stort av de utländska direktinvesteringarna, men under 2007 ökade omfattningen av inflödet av andra investeringar (i stor utsträckning kopplade till internfinansiering inom bankkoncerner). Integrationen med EU på handelsområdet har kommit i gång väl, men Rumäniens export är koncentrerad till tekniskt inte särskilt avancerade sektorer. Den rumänska finanssektorn är i betydande grad integrerad med den vidare sektorn inom EU, framför allt till följd av en hög nivå på det utländska ägandet av finansförmedlingsinstitut.

Mot bakgrund av sin bedömning av förenligheten i rättsligt avseende och uppfyllandet av konvergenskriterierna och med beaktande av de tillkommande faktorerna finner kommissionen att Rumänien ännu inte uppfyller villkoren för att kunna införa euron.

10. SLOVAKIEN

I 2006 års konvergensrapport fastslogs i bedömningen av lagstiftningskonvergens att lagstiftningen i Slovakien, särskilt den slovakiska centralbankslagen och lagen om insättarskydd och om ändringar i vissa lagar, inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i ESCB/ECB-stadgan. Det fanns oförenligheter när det gäller den rättsliga integreringen i ESCB och förbudet mot monetär finansiering. För att lösa dessa problem och säkerställa full förenlighet med fördraget och ESCB/ECB-stadgan har den slovakiska centralbankslagen ändrats. Den reviderade slovakiska centralbankslagen antogs av parlamentet den 28 november 2007 och undertecknades av den slovakiska republikens president den 14 december 2007. Samtliga oförenligheter som konstaterades i 2006 års konvergensrapport har avlägsnats. Lagstiftningen i Slovakien, särskilt den slovakiska centralbankslagen och lagen om insättarskydd och om ändringar i vissa lagar, är nu helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan.

Den genomsnittliga inflationen i Slovakien på rullande tolvmånadersbasis har legat på eller under referensvärdet sedan augusti 2007. Den genomsnittliga inflationstakten i Slovakien under 12-månadersperioden till och med mars 2008 uppgick till 2,2 %, betydligt under referensvärdet på 3,2 % och den kommer troligen att fortsatt ligga betydligt under referensvärdet de närmaste månaderna framöver, om än med en minskande marginal.

De senaste åren har Slovakien haft en volatil och periodvis hög HKPI-inflation, vilket återspeglar effekterna av externa faktorer och justeringar av administrerade priser och indirekta skatter. Justerat för effekterna av administrerade prisökningar har den underliggande inflationen på det hela taget utvecklats gynnsamt. Korunans trendmässiga appreciering sedan 2002 har utövat en dämpande effekt på inflationen, särskilt under 2007 och 2008, efter den kraftiga apprecieringen mellan mitten av 2006 och våren 2007 (14 % av den nominella effektiva växelkursen).

Korunans starkare växelkurs i förening med låga ökningar i reglerade energipriser och bränslepriser bidrog till en minskning av den årliga HKPI-inflationen till historiskt låga 1,2 % under sommaren 2007. Inflationen ökade därefter till 3,4 % under första kvartalet 2008, mest som ett resultat av de globala chocker som påverkat livsmedels- och bränslepriser, men också på grund av något snabbare prisökningstakt för oreglerade tjänster. Dessa faktorer förväntas höja inflationen ytterligare under de kommande månaderna och leda till en årlig genomsnittlig inflationstakt på omkring 3¾ % 2008. Den genomsnittliga inflationen förväntas 2009 sjunka till omkring 3¼ %. Gynnsamma basårseffekter vid utgången av 2008, som sammanhänger med antagna lägre ökningar av råvarupriser, och ytterligare appreciering av växelkursen under det första kvartalet 2008 bör mer än väl uppväga den fördröjda effekten av högre punktskatter på tobak och den avklingande inflationssänkande effekten av växelkursapprecieringen under 2006-2007 och därigenom understödja en återgång till en lägre inflationstakt mot slutet av året. Den alltmer ansträngda arbetsmarknaden och ett starkt konjunkturläge (där det är tänkbart att hushållens efterfrågan och lönerna ökar i snabbare takt) liksom möjliga större ökningar i administrerade priser utgör risker för inflationsutsikterna på medellång sikt. Den relativt låga prisnivån i Slovakien (58 % av EU-genomsnittet 2006) pekar på en potential för konvergens i prisnivån på lång sikt.

Varaktig konvergens betyder att iakttagandet av referensvärdet återspeglar underliggande ekonomiska fundamenta snarare än tillfälliga faktorer. I Slovakiens fall utgör den inflationsdämpande effekten av växelkursens appreciering en viktig tillfällig faktor. Analysen av underliggande ekonomiska fundamenta och det faktum att referensvärdet uppnås med bred marginal ger stöd för en positiv bedömning av uppfyllandet av kriteriet om prisstabilitet.

Slovakien måste därför vaksamt skydda låginflationsmiljön och en gynnsam konkurrensställning. Det är framförallt nödvändigt med fortsatt lönedisciplin efter det att produktivitetsuppsvinget i samband med inflödet av utländska direktinvesteringar har planat ut, och det är motiverat att gå vidare med strukturella reformer för att förbättra produktmarknadernas funktion med syftet att förstärka konkurrensklimatet. En mer ambitiös inriktning av finanspolitiken skulle också kunna medverka till att dämpa inflationsriskerna. I syfte att hålla inflationen i schack efter ett eventuellt införande av euron undertecknade den slovakiska regeringen och arbetsmarknadens parter i början av 2008 en deklaration om ett samhällsavtal om införandet och användningen av euron i Slovakien, i vilket arbetsgivare och fackföreningar förbinder sig att se till att löneökningarna följer produktivitetstillväxten. Regeringen fattade dessutom beslut om andra ekonomisk-politiska åtaganden, som att senast 2011 uppnå balans i de offentliga finanserna och att strama åt finanspolitiken ytterligare i händelse av ett oväntat inflationstryck, liksom om en rad strukturpolitiska åtgärder. Dessa politiska åtaganden behöver emellertid omsättas i handling.

Slovakien uppfyller kriteriet för prisstabilitet.

[pic]

Slovakien omfattas för närvarande av ett rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott (rådets beslut av den 5 juli 2004)[10]. Rådet rekommenderade Slovakien att vidta åtgärder på medellång sikt för att senast 2007 på ett trovärdigt och hållbart sätt få ner underskottet under 3 % av BNP. Slovakiens underskott i den offentliga sektorns finanser har minskats väsentligt sedan 2002. Både inkomst- och utgiftskvoten har sjunkit, den senare i snabbare takt. Underskottskvoten var 2,2 % 2007 och kommer enligt 2008 års vårprognos från kommissionen, som baserades på ett antagande om oförändrad ekonomisk politik, att uppgå till 2,0 % av BNP 2008, och därefter öka måttligt till 2,3 % 2009. Den offentliga skulden har minskat betydligt sedan början av decenniet och nått ned till 29,4 % av BNP 2007. I kommissionens vårprognos 2008 förutses en offentlig skuldkvot på 29,2 % av BNP 2008 respektive 29,7 % av BNP 2009.

Mot bakgrund av denna utveckling och kommissionens vårprognos anser kommissionen att det alltför stora underskottet har korrigerats genom en trovärdig och varaktig minskning av budgetunderskottet under 3 % av BNP. Därför rekommenderar kommissionen att rådet upphäver beslutet om att det föreligger ett alltför stort underskott i Slovakien (KOM(2008)572).

Om rådet beslutar att upphäva förfarandet om att det föreligger ett alltför stort underskott i Slovakien, kommer Slovakien att uppfylla kriteriet om den offentliga sektorns finanser.

[pic]

Den slovakiska korunan har deltagit i ERM II sedan den 28 november 2005, dvs. under mer än 2 år då denna rapport antas. Före inträdet i ERM II tillämpade Slovakien en begränsat fluktuerande växelkursregim ("managed float"). Efter inträdet i ERM II har korunan fortsatt den apprecieringstrend som konstaterades under perioden före ERM-inträdet. Den fortlöpande apprecieringen avbröts under andra kvartalet 2006 då korunan tillfälligt försvagades till följd av den osäkerhet om den fortsatta finanspolitiken som uppstod efter valet i föreningen med att de centraleuropeiska valutorna utsattes för ett mer allmänt tryck. En kraftig appreciering mellan juli 2006 och mars 2007 ledde till en uppskrivning av korunans centralkurs med 8,5 % med verkan från och med den 19 mars 2007. Efter revalveringen har korunans växelkurs fluktuerat mellan 3 % och 7,3 % över den nya centralkursen fram till januari 2008 då ett förnyat apprecieringstryck i mars-april pressade upp korunans kurs till en nivå på 8-9 % över centralkursen i ERM II. Under den tvååriga bedömningsperioden låg korunans kurs nästan genomgående i den övre delen av fluktuationsutrymmet, med en genomsnittlig avvikelse på 5,4 % från centralkursen. Apprecieringen inom ERM II under bedömningsperioden kan anses förenlig med underliggande ekonomiska fundamenta och korunan drabbades inte av några allvarliga spänningar.

Slovakien uppfyller växelkurskriteriet.

Den genomsnittliga långfristiga räntan i Slovakien var 4,5 procent under året fram till mars 2008, vilket understeg referensvärdet på 6,5 procent. Den genomsnittliga långfristiga räntan i Slovakien har legat under referensvärdet efter EU-anslutningen. Spreaden gentemot räntan på långfristiga referensobligationer i euroområdet har sjunkit markant sedan 2002 för att praktiskt taget vara obefintlig i april 2007. Faktorerna bakom denna trend var sjunkande landriskpåslag tack vare finanspolitisk konsolidering och långtgående strukturreformer under 2002-2005, samt på senare tid gynnsamma inflationsutsikter och därmed sammanhängande sjunkande kortfristiga räntor. Sedan mitten av 2007 har en svag positiv räntespread på omkring 30 räntepunkter åter noterats, vilket avspeglar en väsentlig nedgång i de långfristiga räntesatserna i euroområdet.

Slovakien uppfyller således kriteriet i fråga om långfristiga räntenivåer.

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av produktmarknader och finansiella marknader. Slovakiens bytesbalans har varit mycket volatil de senaste åren till följd av svängningar i exportutvecklingen, vilket förstärkts av ny produktionskapacitet kopplad till utländska direktinvesteringar, framför allt inom bilbranschen. Efter en betydande ökning av underskottet i bytesbalansen från 0,8 % av BNP 2003 till över 8 % av BNP 2005-2006 på grund av dynamisk privat konsumtion och ökad import i samband med utländska direktinvesteringar, har underskottet sjunkit tillbaka till 5,3 % av BNP 2007 i takt med att exportutvecklingen fick en skjuts uppåt av att produktionen kom igång i nya produktionsanläggningar som finansierats av utländska direktinvesteringar. Underskottet i bytesbalansen har huvudsakligen finansierats av ett stort inflöde av utländska nettoinvesteringar. Den slovakiska ekonomin är i hög grad integrerad med EU. Framför allt är handeln med och de utländska investeringarna från andra medlemsstater omfattande och märkbara framsteg har gjorts inom integreringen av den inhemska finansiella sektorn med den bredare EU-sektorn, i huvudsak genom en hög andel utländskt ägande av finansiella intermediärer.

Mot bakgrund av sin bedömning av lagstiftningens förenlighet och uppfyllandet av konvergenskriterierna, med beaktande av de ytterligare faktorerna, och förutsatt att rådet kommer att följa kommissionens rekommendation om att upphäva beslutet om att det föreligger ett alltför stort underskott, anser kommissionen att Slovakien uppfyller villkoren för att anta euron.

11. Sverige

I 2006 års konvergensrapport fastslogs vid bedömningen av lagstiftningskonvergens att lagstiftningen i Sverige inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan. Riksbankslagen ändrades 2006 och 2007, men de oförenligheter som framhävdes i 2006 års konvergensrapport har inte åtgärdats. Beträffande centralbankens oberoende samt dess integrering i ESCB vid ett införande av euron är lagstiftningen i Sverige, särskilt lagen om Sveriges riksbank, regeringsformen (en del av den svenska grundlagen) och lagen om valuta- och kreditreglering, inte helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och ESCB/ECB-stadgan. Flera ofullkomligheter kvarstår när det gäller målen för Sveriges Riksbank, främjandet av ett väl fungerande betalningssystem, förbudet mot monetär finansiering, ECB:s roll i betalningssystemens funktion samt inom området för internationellt samarbete, ECB:s och EU:s roll i insamlingen av statistiska uppgifter och deras roll i att utse externrevisorer.

Den genomsnittliga inflationstakten på rullande 12-månadersbasis har i Sverige legat under referensvärdet sedan övervakningen inleddes i december 1996. Den genomsnittliga inflationstakten i Sverige under 12-månadersperioden fram till och med mars 2008 uppgick till 2,0 %, betydligt under referensvärdet på 3,2 % och den kommer troligen att fortsatt ligga betydligt under referensvärdet de närmaste månaderna framöver.

HKPI-inflationen i Sverige noterade en sjunkande trend fram till slutet av 2005 men har därefter ökat. Den sjunkande HKPI-inflationen fram till slutet av 2005 sammanhängde främst med hög produktivitetstillväxt, förstärkt av ett cykliskt inslag liksom effekterna av omfattande investeringar i informationsteknik. En andra bidragande faktor var låga importpriser, till följd av det gradvisa genomslaget av kronkursens förstärkning under perioden 2002–2004 samt ökad internationell konkurrens. Den stigande inflationstrenden sedan slutet av 2005 har i huvudsak varit en återspegling av de högre olje- och elpriserna. Livsmedelspriserna har dessutom bidragit till högre inflation under senare delen av 2007, i linje med den övergripande globala utvecklingen. Inflationen förväntas minska från 2,4 % 2008 till omkring 1,9 % 2009.

Sverige uppfyller prisstabilitetskriteriet.

[pic]

Sverige omfattas inte av något rådsbeslut om att det föreligger ett alltför stort underskott i de offentliga finanserna. Sveriges budgetmässiga läge förbättrades stadigt under perioden 2002-2007, då saldot i de offentliga finanserna vändes från ett underskott på omkring 1 % av BNP 2002 i ett överskott på 3,5 % 2007, delvis som en följd av konjunkturuppgången. Inkomstkvoten låg kvar kring 55 % av BNP, medan utgifterna som andel av BNP gradvis minskade (från 56,5 % 2002 till 52,5 % 2007). I linje med den positiva finanspolitiska utvecklingen har den offentliga bruttoskulden sjunkit från 52,6 % av BNP 2002 till 40,6 % 2007. Med antagande om oförändrad ekonomisk politik beräknas i kommissionens vårprognos 2008 att överskottet i den offentliga sektorns finanser kommer att minska till drygt 2 % av BNP 2008 och 2009, medan skuldkvoten kommer att fortsätta att sjunka och komma ned till 32 % av BNP 2009.

Sverige uppfyller kriteriet om den offentliga sektorns finanser.

[pic]

Den svenska kronan deltar inte i ERM II. Sverige har sedan början av 1990-talet bedrivit en valuta- och penningpolitik med flytande växelkurs och fastställda inflationsmål. Efter en kraftig depreciering omedelbart efter det att växelkursregimen med fast paritet avskaffades 1992 har kronkursen rört sig inom ett relativt snävt intervall gentemot den tyska marken och därefter euron. Under den tvååriga bedömningsperioden har kronkursen legat mellan 9 och 9,50 kronor för en euro, med en genomsnittskurs på 9,2 kronor för en euro (SEK/EUR).

Sverige uppfyller inte växelkurskriteriet.

Räntan på den svenska tioåriga referensobligationen, mätt som det glidande medeltalet på tolvmånadersbasis, var i mars 2008 4,2 % och låg följaktligen under referensvärdet på 6,5 %. De genomsnittliga långfristiga räntesatserna i Sverige har de senaste åren stadigt legat under referensvärdet. Spreaden gentemot de långristiga räntesatserna i euroområdet minskade gradvis från omkring 50 räntepunkter 2003 till maximalt 25 räntepunkter i mitten på 2007. Därefter minskade gradvis den negativa räntespreaden de långfristiga räntesatserna i Sverige och euroområdet till den aktuella nivån kring noll i linje med att det kortfristiga räntegapet slöts.

Sverige uppfyller således kriteriet i fråga om långfristiga räntesatser .

Andra faktorer har också undersökts, däribland bytesbalansens utveckling och integreringen av produktmarknader och finansiella marknader. Den svenska bytesbalansen har visat överskott sedan mitten av 1990-talet, underbyggt av stora överskott i exporten av varor och i mindre utsträckning i exporten av tjänster. Överskottet i bytesbalansen har ökat från 4,9 % av BNP 2002 till en nivå på mellan 6-7 % av BNP under de senaste åren. Den svenska ekonomin är öppen och väl integrerad inom EU, med en andel gemenskapsintern handel i varor på omkring två tredjedelar på både export- och importsidan. Den gemenskapsinterna handeln med tjänster har svagt ökat i relativ betydelse under perioden och dess betydelse överstiger genomsnittet för de 27 medlemsstaterna i EU. Integreringen av Sveriges finansiella sektor med den bredare EU-sektorn avser främst kopplingar till de övriga nordiska länderna och de baltiska staterna. Sveriges finansiella sektor är överlag mycket välutvecklad, både i storlek och utvecklingsgrad, och överensstämmer med landets högt utvecklade ekonomi.

Mot bakgrund av bedömningen av lagstiftningens förenlighet och av uppfyllandet av konvergenskriterierna, samt med beaktande av de ytterligare faktorerna, anser kommissionen att Sverige inte uppfyller villkoren för att införa euron.

[1] Kommissionen och ECB utarbetade konvergensrapporter om Cypern och Malta på begäran av dessa länders nationella myndigheter. Cypern och Malta införde euron den 1 januari 2008.

[2] Vid tillämpningen av kriteriet om prisstabilitet mäts inflationen med hjälp av det harmoniserade konsumentprisindexet (HKPI) enligt definitionen i rådets förordning (EG) nr 2494/95, ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003.

[3] Alla prognoser över inflation och andra variabler i denna rapport är hämtade från 2008 års vårprognos från kommissionen. Kommissionens prognoser baseras på ett antal gemensamma antaganden om externa variabler och på ett antagande om oförändrad ekonomisk politik och beaktar samtidigt åtgärder om vilka det finns tillräckligt detaljerade uppgifter. Prognoserna för referensvärdets utveckling är förenade med en betydande osäkerhet då de beräknas på grundval av inflationsutsikterna för de tre medlemsstater som förväntas ha den lägsta inflationen under prognosperioden, vilket ökar den möjliga felmarginalen.

[4] Sista datum för uppgifter som används i denna rapport är 18 april 2008.

[5] Vid bedömingen av uppfyllande av växelkurskriteriet undersöker kommissionen huruvida växelkursen har legat kvar nära centralkursen i ERM II, samtidigt som skäl för en appreciering kan beaktas, i enlighet med det g emensamma uttalandet om anslutande länder och ERM II från det informella Ekofinrådet i Aten den 5 april 2003.

[6] Bedömningens inriktning är på saldot i de utrikes affärerna, den s. k. externa balansen som definieras som saldot i bytes- och kapitalbalansen (nettosparande/upplåningsbehov gentemot omvärlden). Detta begrepp gör särskilt det möjligt att i full utsträckning ta hänsyn till externa transfereringar (inklusive EU-transfereringar), som delvis redovisas i kapitalbalansen.

[7] 2005/185/EG (EGT L 62, 9.3.2005, s. 20).

[8] 2004/918/EG, EUT L 389, 30.12.2004, s. 27.

[9] 2005/183/EG (EUT L 62, 9.3.2005, s. 18).

[10] 2005/182/EG, EUT L 62, 9.3.2005, s. 16–17.