A4-0170/95

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om samordning mellan gemenskapen och medlemsstaterna av programmet för allmän utbildning och yrkesutbildning i utvecklingsländerna (KOM(94)0399 - C4-0158/94)

Europaparlamentet utfärdar följande resolution,

- med beaktande av kommissionens meddelande om samordning mellan gemenskapen och medlemsstaterna av programmet för allmän utbildning och yrkesutbildning i utvecklingsländerna (KOM(94)0399 - C4-0158/94) och rådets resolution av den 25 november 1994,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete och yttrandet från utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media,

(A4-0170/95)

A. Utbildning är en grundläggande mänsklig rättighet.

B. Undervisning och utbildning har en stor betydelse för demokratiseringen och uppbyggnaden av en rättsstat och dess institutioner.

C. Parlamentet är djupt bekymrat över kraftiga budgetnedskärningar inom social- och undervisningsväsendet i vissa utvecklingsländer som i ekonomiskt hänseende är handlingsförlamade på grund av skuldsättning och ekonomisk nedgång.

D. Det finns behov av tillräcklig tillgång till grundutbildning och att utrusta både barn och vuxna med den kunskap och de färdigheter de behöver för att i så stor omfattning som möjligt kunna utnyttja möjligheterna i den omgivning de lever i. En sådan grundutbildning har stor betydelse för den sociala sammanhållningen och den enskildes integrering i samhället.

E. Undervisning och utbildning utgör en oumbärliga grundval vid genomförandet av andra delar av utvecklingssamarbetet såsom folkhälsa, familjeplanering och sysselsättning samt för att öka befolkningens motivering för de strävanden, som görs i detta syfte.

F. Undervisning och utbildning har, genom att främja de produktiva och kreativa krafterna, stor betydelse i samband med kampen mot fattigdom och är en avgörande faktor för varaktig förbättring av levnadsvillkoren och välståndet.

G. Undervisning och utbildning ökar möjligheterna på arbetsmarknaden med dess snabbt skiftande villkor och krav. Utbildning av egen kvalificerad och kunnig arbetskraft främjar en självständig utveckling.

H. Parlamentet är bekymrat över de många studerande och yrkesutbildade som efter att ha avslutat sin ytterst kostsamma utbildning lämnar sitt land och ställer sina kunskaper och förmågor till industriländernas förfogande där de erbjuds ekonomiska fördelar som hemlandet inte förmår erbjuda, något som sker dels på grund av brist på lämpliga sysselsättnings- och inkomstmöjligheter och dels till följd av politisk, etnisk eller ekonomisk förföljelse.

I. Parlamentet är bekymrat över de problem som orsakas av vissa länders inställning till rätt till undervisning för alla, framför allt när det gäller flickor och medlemmar av religiösa minoriteter.

J. Situationen för miljoner flyktingar och tvångsförflyttade (på grund av krig, kriser och fattigdom) försämras kontinuerligt genom att deras utbildning avbryts, och deras situation utgör en börda för grannländerna, som ofta är lika fattiga, medan deras färdigheter går förlorade.

K. Den infödda befolkningen skall ha rätt till en utbildning som respekterar deras kultur, kulturarv, språk, historia och traditioner.

L. Flickor och pojkar skall ha samma rättigheter och dessutom har flickors och kvinnors skolgång ett positivt inflytande på deras sociala ställning och den demografiska utvecklingen, folkhälsan, barnadödligheten och familjens inkomstsituation.

M. En allmänt tillgänglig grundutbildning och möjligheter till yrkesutbildning som i högre grad anpassats till lokala förhållanden och regionala förutsättningar kommer att kunna minska massflyttningen från landet till städerna och samtidigt bidra till utvecklingen av landsbygden.

N. Icke-statliga organisationer spelar en värdefull roll vid utvecklandet och genomförandet av strategier för förändring och nyskapande i utvecklingsländerna.

Parlamentet

med beaktande av följande:

1. engagerar sig för att alla barn oberoende av kön och härkomst, skall ha tillgång till en tillräcklig grundutbildning och, så vitt det är möjligt, tillgång till minst fem års formell utbildning, för fortsatta strävandena för att alla vuxna skall lära sig läsa och skriva och att framgångsrika nya metoder stöds och används i större omfattning, varvid ytterligare ansträngningar för att inkludera utbildning av kvinnor, som hittills nu förbisetts inom utbildningssektorn skall prioriteras,

2. rekommenderar att skolplikt införs genom en lag som utan undantag skall vara bindande och inte innehålla kryphål, som t.ex. möjlighet att «köpa sig fri», för att göra befolkningen medveten om utbildningens betydelse för säkerställandet av barnens och hela samhällets framtid, samt uppmuntrar främjande av utbildning genom finansiella förmåner, t.ex. kompenserande bidrag och stipendier, så vitt det ekonomiskt är möjligt, i stället för att använda barn som arbetskraft och uppmanar till institutionellt och finansiellt säkerställande av grundutbildningen med hjälp av alternativa finansieringsmetoder som tar hänsyn till respektive lands socioekonomiska verklighet,

3. inser nödvändigheten i att, särskilt vad gäller tillhandahållande av grundutbildning, erbjuda flexibla undervisningsformer, t.ex. i form av ambulerande skolor och lärare, i syfte att tillmötesgå de särskilda behoven i enskilda regioner och länder med icke-ortsfasta befolkningsgrupper, t.ex. gatubarn,

4. hänvisar till nödvändigheten att vidta sådana åtgärder för bekämpande av användningen av barnarbetskraft som tillåter barn att gå i skola och samtidigt tryggar existensminimum för föräldrarna,

5. kräver att situationen för de barn som lever i katastrofområden, krisdrabbade områden och flyktingläger beaktas vid överläggningarna om en grundutbildning,

6. kräver också särskilt stöd för utbildning av flyktingar och tvångsförflyttade, om möjligt på dessa personers modersmål, för att de när det är möjligt lättare skall kunna flytta tillbaka till hemlandet,

7. hänvisar till möjligheten att koppla samman grundutbildningen med förvärvandet av grundläggande kunskaper på flera av livets områden, såsom hälsa, reproduktiv hälsovård, näring, miljö, hantverk och jordbruk; anser liksom kommissionen att det är nödvändigt att öka undervisningen om mänskliga rättigheter,

8. hänvisar till otillräckliga färdigheter i manuellt arbete hos breda befolkningslager i utvecklingsländerna, vilka beror på brist på manuell aktivitet redan i barndomen, och understryker därför betydelsen av lämplig undervisning, t.ex. i form av slöjdundervisning redan i grundskolan,

9. uppmanar till att särskild uppmärksamhet fästs vid att det under de första åren av grundutbildningen skapas möjligheter för att barnen undervisas på såväl sitt modersmål som på landets officiella språk och till att de lokala och offentliga myndigheterna tar tillräcklig hänsyn till vad en dylik politik innebär och informerar de befolkningsgrupper som berörs, och fördömer den politik som förs av stater som förvägrar barn av annorlunda etnisk härkomst den grundläggande rätten till undervisning på sitt modersmål som säkras av internationella organisationer och internationella överenskommelser.

10. efterlyser i samråd med lokala grupper praktiska initiativ från utvecklingsländerna i fråga om hur en offentligt finansierad grundutbildning som inte diskriminerar flickor eller barn från missgynnade befolkningsgrupper kan ges större prioritet,

11. konstaterar att undervisningens innehåll, mål och metoder och undervisningsmaterial är utvecklingsländernas uppgift och skall anpassas efter dessa länders kulturella förhållanden, särskilt vad gäller den inhemska befolkningens rättigheter; erkänner vikten av att främja dels tankeförmågan och förmågan att fatta självständiga beslut, dels samhällskunskap och förståelse för demokrati, samt understryker behovet av att involvera lokala organ i beslutsprocessen, t.ex. i samband med modersmålsundervisning,

12. påpekar nödvändigheten av en mer målinriktad anpassning av planeringsfasen samt en långsiktig planering på samtliga undervisnings- och utbildningsområden, särskilt genom decentralisering av beslutsfattandet och genom involvering av lokala organ, och varnar för följderna av konjunkturbestämda åtstramningar av sociala program på detta område i samband med budgetnedskärningar eller omläggningar,

13. förordar på grund av de kvalitativa och kvantitativa bristerna inom utbildningssystemet, att en decentraliserad kapacitetsökning inom utbildningssystemen och förbättring av utbildningsförvaltningen på alla nivåer skall prioriteras under medverkan av lokala organ, varvid de resurser som står till förfogande kan sättas in där de har störst möjlighet att uppnå maximala inskolningskvoter och bästa möjliga utbildningskvalitet; genom lämpliga åtgärder kan säkerställas att andelen flickor inte är mindre än andelen pojkar,

14. anser att det är rimligt att prioritera stöd till undervisnings- och utbildningsmöjligheter som anpassats till de naturliga, ekonomiska och sociala förhållandena för befolkningen i ett enskilt land, för att på detta sätt vara till största möjliga nytta för landets utveckling,

15. anser det vara väsentligt att alternativa och informella utbildningsmöjligheter erbjuds barn och vuxna som inte kan delta i formell undervisning eller som har varit tvungna att lämna det formella skolväsendet för tidigt,

16. erkänner betydelsen av aktivt deltagande från föräldrar, lärare och lokala myndighetsorgan för erbjudandet av bästa möjliga undervisning och uppmanar dem att delta,

17. förordar ett generationsövergripande synsätt på utbildning, som tar hänsyn till den nära förbindelsen mellan investeringar i läs- och skrivundervisning för vuxna och utbildning av barn, särskilt mellan läs- och skrivundervisning för kvinnor och utbildning av flickor,

18. betraktar utbildning och vidareutbildning av lärare samt lön motsvarande deras insats och som lockar till sig dem som är verkligt intresserade av undervisning, och motiverar dem att iaktta allmänt accepterade höga kvalitetsnormer, som en viktig förutsättning för förbättrande av utbildningssystemet,

19. noterar betydelsen av utbildning på mellanstadiet och utbildningen av lärlingar inom tekniska yrken, hantverksyrken och administrativa yrken och förespråkar att man fastställer normer för utbildning av lärlingar och för deras sociala trygghet och arbetsvillkor; understryker betydelsen av landsspecifika utbildningskoncept,

20. anser det vara absolut nödvändigt att dels skapa lämpliga arbetsplatser för människor med chefsutbildning och dels sörja för utbildningsmöjligheter för vuxna som arbetar inom den informella sektorn, i syfte att täcka befolkningens grundläggande behov och förhindra avfolkningen av lantdistrikten,

21. kräver att man beviljar stöd till landsorten, yrkesmässig integrering i förvärvslivet, lokal och offentlig förvaltning och statsförvaltningen samt stöd till etablering av verksamhet, i synnerhet för kvinnors vidkommande, och att man i detta sammanhang fäster särskild vikt vid förmedlande av know-how inom kvinnornas traditionella aktivitetsområden, såsom (detalj)handel och produktion och förädling av livsmedel,

22. förespråkar, med beaktande av de knappa medlen, en realistisk behovsplanering i samband med den högre bildning, vidareutbildning och yrkesutbildning, som motsvarar arbetslivets och den offentliga förvaltningens efterfrågan på ett sätt som tar hänsyn till det globala sammanhanget och betydelsen av en hållbar social utveckling,

23. uppmanar till stödjande av regionalt samarbete mellan universitet och andra högskolor i syfte att uppnå de omfattande besparingar som är möjliga på denna nivå och för att främja solidariteten mellan grannfolk, även vänortsavtal och utbytesprogram mellan utbildningsinrättningar och lokala initiativ kan bidra till att detta syfte uppnås,

24. engagerar sig för att lokala institutioner och organisationer samt experter och arbetstagare så möjligt är med i planering och långt genomförande av de projekt som finansieras av gemenskapen och som medlemsstaterna; understryker att de icke-statliga organisationerna fortsättningsvis skall öka sin insats inom området för allmän och yrkesmässig utbildning i utvecklingsländerna, varvid kvinnornas intressen och behov i alla skeden måste tillgodoses genom deltagande på lika villkor; betonar att man skall sträva efter partnerskap med icke-statliga organisationer på de områden där deras sakkunskap på gräsrotsnivå bättre kan anpassa utbildningsprogrammen till lokala behov, och att ansträngningar skall göras för att utvärdera icke-statliga organisationers innovationer och verkningarna av dessa,

25. konstaterar att nyskapande och reformer inom utbildningsområdet är en målsättning på lång sikt som förutsätter långsiktig politik från myndigheternas sida, och understryker behovet av ett motsvarande långfristigt engagemang från gemenskapen och medlemsstaterna för att åtgärderna inom detta område skall ge positiva resultat,

26. understryker betydelsen av att de åtgärder som gemenskapen och medlemsstaterna vidtar för utbildningen utmynnar i en utveckling som den lokala förvaltningen kan leva med på lång sikt i både praktiskt och ekonomiskt hänseende,

27. understryker nödvändigheten av att öka effektiviteten vid användningen av lokala resurser för utbildning och anser att man i större omfattning skall främja nyskapande undervisningsmetoder, t.ex. distansundervisning, med avsikt att förbättra både kvaliteten och tillgången på formell undervisning,

28. uppmanar till större sammanhang och effektivitet, utbyte av information och erfarenheter, en så rationell användning av mänskliga och ekonomiska resurser som möjligt samt samordning av den politik som förs för förbättring av undervisnings- och utbildningssystemet i utvecklingsländerna, och att detta skall ske i förvaltningsorgan på samma nivå som biståndsgivarorganisationernas beslutsorgan och på det lokala planet, varvid även icke-EU-länders erfarenheter skall beaktas,

29. anser i detta sammanhang att utbyte av upplysningar och erfarenheter samt arbetsdelning med hänsyn till genomförande av projekten är en lovande utgångspunkt och uppmanar till att involvera de internationella organisationer som är aktiva inom utbildningssektorn, icke-statliga organisationer, givarländerna och Europaparlamentet,

30. rekommenderar att en väsentlig del av Europeiska utvecklingsfondens medel uteslutande avsätts för undervisning och utbildning, bl.a. för genomförande eller stödjande av åtgärder, utbytes- och utbildningsprogram som genomförs i samarbete med mottagarländerna eller lokala icke-statliga utvecklingsorganisationer eller humanitära organisationer,

31. rekommenderar att det företas en noggrann undersökning av möjligheterna att omvandla återbetalningen av vissa utvecklingsländers skulder till «utbildningslån» för att möjliggöra ett ekonomiskt uppsving som skulle ge större ekonomisk säkerhet,

32. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar och parlament.