Inledning

Den digitala inre marknaden är en av kommissionens tio viktigaste politiska prioriteringar. Strategin för den digitala inre marknaden syftar till att skapa digitala möjligheter för privatpersoner och företag på en marknad med över 500 miljoner EU-konsumenter. Fullbordandet av den digitala inre marknaden skulle kunna bidra med 415 miljarder euro varje år till Europas ekonomi, skapa jobb och omvandla de offentliga tjänsterna. Under de 18 månader som följde på antagandet av strategin för den digitala inre marknaden lade kommissionen fram de aviserade förslagen. Vid halvtidsöversynen av strategin uppdaterade den sin analys och inriktade sig på de kommande utmaningarna. Digital teknik håller på att förändra världen och har en stor påverkan på skattesystemen. Den bidrar till att förbättra förvaltningen av dessa system genom att erbjuda lösningar för att minska den administrativa bördan och underlätta samarbete mellan skattemyndigheter samt bekämpa skatteflykt. Den innebär dock också att affärsmodeller förändras, genom att immateriella tillgångar spelar en allt större roll, vilket sätter press på Europas skattesystem.

EU:s digitala inre marknad behöver ett modernt och stabilt skatteregelverk för den digitala ekonomin för att stimulera innovation, bekämpa fragmentering av marknaden och göra det möjligt för alla aktörer att dra nytta av den nya dynamiken på marknaden på rättvisa och välavvägda villkor. Det är mycket viktigt att säkerställa rättssäkerhet på skatteområdet för företagsinvesteringar och att förhindra att nya kryphål i skattesystemen uppstår på den inre marknaden.

På skatteområdet har beslutsfattarna svårt att hitta lösningar som säkerställer en rättvis och effektiv beskattning allt eftersom den digitala omvandlingen av ekonomin går allt snabbare. Det finns svagheter i de internationella skattereglerna, eftersom de ursprungligen utformades för traditionella, ”fysiska” företag och nu har blivit inaktuella. De nuvarande skattereglerna passar inte längre i ett modernt sammanhang där företag i stor utsträckning bygger sin verksamhet på svårvärderade immateriella tillgångar, data och automatisering, som underlättar internethandel över gränserna utan fysisk närvaro. Dessa frågor är inte begränsade till den digitala ekonomin utan har en potentiell påverkan på alla företag. Som en följd av detta är vissa företag närvarande i vissa länder där de erbjuder tjänster till och ingår avtal med konsumenter, och drar full nytta av tillgängliga infrastrukturer och rättsstatsinstitutioner, samtidigt som de inte betraktas som närvarande där i skattehänseende. Denna ställning som fripassagerare ger dem konkurrensfördelar jämfört med etablerade företag.

Den växande utmaningen att säkerställa att den digitala ekonomin beskattas rättvist har således fortfarande inte lösts på lämpligt sätt, främst på grund av bristande internationellt samförstånd och problemets flerdimensionella karaktär. Detta är en ohållbar situation i en alltmer globaliserad och digitalt uppkopplad värld, där mer och mer verksamhet rör sig mot den digitala sfären. Om dessa situationer inte kan lösas kommer det att leda till ökade möjligheter till skatteundandragande och mindre skatteintänkter för statsbudgetarna. Det kommer också att påverka den sociala rättvisan, inbegripet genom att de sociala budgetarna kommer att urholkas, och destabilisera de likvärdiga konkurrensvillkoren för företag. Detta äventyrar EU:s konkurrenskraft, en rättvis beskattning och hållbarheten i medlemsstaternas budgetar. Som kommissionens ordförande Jean-Claude Juncker betonade i sitt tal om tillståndet i unionen 2017, uppmanar kommissionen till rättvisa skatter i den digitala sektorn. Vid det informella Ekofinmötet i Tallinn uppmanade ordförandeskapet, med stöd av ett stort antal medlemsstater, kommissionen att utforska alternativ och föreslå effektiva lösningar, i syfte att nå enighet om en väg framåt för EU senast vid årets slut.

Sedan denna kommission fick sitt mandat har den agerat för att säkerställa principen att alla företag som är verksamma inom EU bör betala skatt där vinster och värde genereras. Denna princip är av avgörande betydelse för en rättvis och effektiv beskattning på den inre marknaden, och den kan endast genomdrivas genom gemensamma och samordnade åtgärder. Skilda nationella strategier inom EU kan fragmentera den inre marknaden, öka rättsosäkerhet i skattehänseende, destabilisera de likvärdiga konkurrensvillkoren och öppna nya kryphål för skattemissbruk. Som redan konstaterades i kommissionens rapport från maj 2014, behöver det internationella skatteregelverket reformeras så att det effektivt fångar upp det värde som skapas genom de nya affärsmodellerna – tyvärr har det hittills visat sig svårt att komma överens om lösningar på global nivå, vilket framgår av OECD-rapporten från oktober 2015. Det är nu dags att agera. Kommissionen vill ha en ambitiös EU-agenda i frågan och en gemensam EU-strategi för att se till att den digitala ekonomin beskattas effektivt och på ett sätt som säkerställer rättvisa och främjar tillväxt.

Denna nya agenda kommer att komplettera de stora framsteg som redan gjorts med att förbättra regelverket för bolagsbeskattning under senare år, både på EU-nivå och internationellt. Inom EU har medlemsstaterna enats om en rad ambitiösa nya regler för att bekämpa aggressiv skatteplanering och öka skattetransparensen, och de har skärpt sin hållning internationellt i fråga om god förvaltning i skattefrågor genom den externa strategin för effektiv beskattning. På området för kontroll av statligt stöd har kommissionen gjort en allmän utredning av medlemsstaternas skattebeslutspraxis och håller på att undersöka skattebeslut och ordningar som beviljar vissa företag förmånlig skattebehandling. Kommissionen har beslutat om återkrav av stöd i flera fall. På området för mervärdesskatt (moms) har kommissionen också direkt tagit itu med de utmaningar som följer av den digitala ekonomin genom sitt förslag om e-handel. Förhandlingarna fortskrider om den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen, som lades fram på nytt av kommissionen 2016. När man väl har enats om den gemensamma konsoliderade bolagsskattebasen kommer den att utgöra en konkurrenskraftig, rättvis och robust ram för beskattning av företag på den inre marknaden.

Företag är nu mer digitaliserade än någonsin tidigare

Vi agerar i en gränslös och globaliserad värld. Ökad konsumtion åtföljs av intensivare handel och större handelsvolymer. Samtidigt blir handeln mer internationell. Den digitala ekonomins tillväxt leder till en omvälvning av det dagliga livet och affärsmodellerna, vilket påverkar inte bara de traditionella ekonomiska och politiska modellerna och de traditionella styrnings-, rättstillämpnings- och affärsmodellerna, utan också skatte- och tullförvaltningarna.

Digitaliseringen har underlättat och påskyndat den gränsöverskridande handeln. Affärsmodellernas utveckling innebär att företag arbetar på ett helt annat sätt än på den tid då de internationella skatte- och tullreglerna utformades – det krävs till exempel inte att man är fysiskt närvarande på en marknad för att sälja varor och tjänster, vilket betyder att det kan vara svårt att fastställa skattebasen i marknadens jurisdiktion eller varornas ursprung för tulländamål. Med ett klick på datorn kan man beställa från hela världen. Detta tar sig uttryck i öppningar till nya marknader, generellt lägre priser och nya möjligheter. Det leder till att befintliga affärsmodeller rivs upp, och onlineplattformar svarar effektivare mot efterfrågan. Det är relevant att detta inte endast leder till en ökad handel utan även till en fragmenterad handel, med nya parter som inte alltid känner till vilka skyldigheter som gäller i fråga om skatter och tullar, eller som kanske kan strukturera sina verksamheter på ett sådant sätt att de kan undandra sig dessa skyldigheter.

Digitaliseringen förändrar handelns karaktär genom att sudda ut gränserna mellan varor och tjänster, omvandla produkter till en digital framställning (t.ex. e-böcker) eller använda så lite material som möjligt (t.ex. 3D-utskrifter). Ekonomin blir mer och mer digitaliserad, och befintliga affärsmodeller kommer att behöva anpassas till denna nya verklighet allteftersom de nya affärsmodellerna växer fram. Dessa nya modellers främsta kännetecken är kapaciteten att bedriva verksamhet på distans, volatilitet på marknaden (t.ex. att snabbt vinna och förlora marknadsandelar), tendens mot monopol eller oligopol samt nätverkseffekter, för att bara nämna några.

Digitaliseringen av den globala ekonomin sker snabbt och i stor skala och genomsyrar nästan alla områden av samhället. Nästan en tredjedel den totala industriproduktionens tillväxt i Europa beror redan i dag på användningen av digital teknik. År 2006 fanns endast ett teknikföretag bland de 20 största företagen, och det hade endast 7 % av det totala börsvärdet. År 2017 var 9 av de största 20 företagen mätt i börsvärde teknikföretag, och de hade 54 % av det totala börsvärdet för de 20 största företagen. Mellan 2008 och 2016 ökade intäkterna för de största fem e-handlarna med i genomsnitt 32 % per år. Under samma period ökade intäkterna från hela EU:s detaljhandelssektor med i genomsnitt 1 % per år. Nya framsteg kommer att ske snabbt till följd av en ny generation informationsteknik, såsom sakernas internet, artificiell intelligens, robotteknik och virtuell verklighet. Digitala lösningar används i allt större utsträckning och öppnar för nya möjligheter för privatpersoner, företag, investerare och offentliga förvaltningar. Det är viktigt att EU:s företag utnyttjar dessa möjligheter för att behålla sin konkurrenskraft och att nystartade företag i EU kan växa snabbt, med full användning av molntjänster, stordata, robotteknik och bredband. Europas utmaning är att snabbt ta tillvara dessa digitala möjligheter för att säkra den europeiska konkurrenskraften, samtidigt som en rättvis beskattning säkerställs.



Digitaliseringen påverkar alla företag, men i olika grad. En utmaning för skattepolitiken är mångfalden av de affärsmodeller som möjliggjorts genom teknik och utnyttjande av stora mängder data. Kunder kan köpa varor och tjänster varifrån som helst i världen via internet i stället för på sin lokala affärsgata. Nya generationer konsumenter föredrar omedelbar tillgång framför ägande. Digitala plattformar med få tillgångar kopplar samman outnyttjad kapacitet och efterfrågan och möjliggör ett mycket stort antal delningstransaktioner, vilka förväntas växa med 35 % per år under de kommande tio åren. Alla typer av företag får numera en stor del av sitt värde från immateriella tillgångar, information och data. Det finns inte en enda utmärkande faktor i de nya sätten att bedriva verksamhet inom det digitala området och de olika aspekterna kombineras ofta i en enda verksamhet. Denna mångfald kräver att man sonderar vilka olika typer av digitala verksamheter och tjänster som ska omfattas av varje potentiell lösning. En icke-uttömmande förteckning läggs fram nedan för att belysa vissa av de nya sätten att bedriva verksamhet i den digitala ekonomin, vilka ger upphov till frågorna ”Var ska beskattning ske?” och ”Vad ska beskattas?”. Dessa nya paradigmer kräver nya politiska svar.

Exempel på nya sätt att bedriva verksamhet ·Nätförsäljarmodell, där onlineplattformar säljer varor eller kopplar samman köpare och säljare i utbyte mot en transaktions- eller förmedlingsavgift eller en provision. Exempel på företag: Amazon, Zalando, Alibaba. ·Modell med social medier, där nätägare använder sig av reklamintäkter för att tillhandahålla riktade marknadsföringsmeddelanden till konsumenter. Exempel på företag: Facebook, Xing, Qzone. ·Abonnemangsmodell, där plattformar tar ut en abonnemangsavgift för fortlöpande tillgång till digitala tjänster (t.ex. musik eller videor). Exempel på företag: Netflix, Spotify, iQiyi. ·Modell med samarbetsplattform, där digitala plattformar kopplar samman outnyttjad kapacitet och efterfrågan, utnyttjar anseendekapital för att främja konsumtion, och ger enskilda möjlighet att dela ”tillgång” till egendom i stället för att äga den. Plattformar tar ut en fast eller rörlig avgift för varje transaktion. Exempel på företag: Airbnb, Blablacar, Didi Chuxing.

EU behöver ett modernt skatteregelverk för att ta tillvara digitala möjligheter och samtidigt säkerställa en rättvis beskattning. Lika konkurrensvillkor är en nödvändig förutsättning för att alla företag ska kunna innovera, utvecklas och växa, för att uppnå högre nivåer av produktivitet, sysselsättning och välstånd. Digitaliseringsgraden varierar dock mellan olika sektorer, särskilt mellan högteknologiska områden och mer traditionella områden, och mellan olika medlemsstater och regioner. Det finns också stora skillnader mellan stora företag och små och medelstora företag. I genomsnitt beskattas inhemska digitaliserade affärsmodeller med en effektiv skattesats på endast 8,5 %, vilket är mindre än hälften jämfört med traditionella affärsmodeller (se diagram nedan). Detta beror främst på de digitaliserade affärsmodellernas egenskaper, nämligen att dessa i stor utsträckning är beroende av immateriella tillgångar och omfattas av skatteincitament. Gränsöverskridande digitaliserade företag drar nytta av en liknande låg skattebörda, även om man inte räknar med aggressiv gränsöverskridande skatteplanering som kan dra ned skattebördan till i praktiken noll.

Källa: Digital Tax Index, 2017, PWC och ZEW.