(6)I enlighet med riktlinjen i rådets yttrande av den 18 juni 2021 om stabilitetsprogrammet 2021 mäts den finanspolitiska inriktningen för närvarande bäst som en förändring i de primära utgifterna (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan), exklusive covid-19-relaterade tillfälliga krisåtgärder, men inbegripet utgifter som finansieras med icke återbetalningspliktigt stöd (bidrag) från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder, i förhållande till den potentiella tillväxten på medellång sikt. För att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen granskas, förutom den övergripande finanspolitiska inriktningen, även utvecklingen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan och exklusive tillfälliga krisåtgärder i samband med covid-19-krisen) och investeringar.

(7)Den 2 mars 2022 antog kommissionen ett meddelande med en allmän vägledning för finanspolitiken 2023 som syftade till att stödja förberedelserna av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram och på så sätt stärka den politiska samordningen. På grundval av de makroekonomiska utsikterna i vinterprognosen 2022 anser kommissionen att det bör ske en övergång från en stödjande aggregerad finanspolitisk inriktning 2020–2022 till en i stort sett neutral aggregerad finanspolitisk inriktning 2023, även om det måste finnas en beredskap att agera om den ekonomiska situationen förändras. Kommissionen meddelade att de finanspolitiska rekommendationerna 2023 även i fortsättningen bör se olika ut för olika medlemsstater och ta hänsyn till eventuella spridningseffekter över gränserna. Kommissionen uppmanade medlemsstaterna att låta vägledningen återspeglas i sina stabilitets- och konvergensprogram. Kommissionen åtog sig att noga följa den ekonomiska utvecklingen och anpassa sin vägledning efter behov, senast i planeringsterminens vårpaket i slutet av maj 2022.

(8)När det gäller den finanspolitiska vägledningen av den 2 mars 2022 beaktas i de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 de försämrade ekonomiska utsikterna, den ökade osäkerheten och ytterligare nedåtrisker samt den högre inflationen jämfört med vinterprognosen. Mot bakgrund av dessa överväganden bör de finanspolitiska insatserna vara inriktade på att öka de offentliga investeringarna i den gröna och den digitala omställningen och i energitrygghet och på att hålla uppe köpkraften i de mest utsatta hushållen för att mildra effekterna av de höjda energipriserna och bidra till att begränsa inflationstrycket till följd av andrahandseffekter genom riktade och tillfälliga åtgärder. Finanspolitiken måste förbli flexibel så att den kan anpassas efter de snabbt föränderliga omständigheterna, och anpassas till länderna efter deras finanspolitiska och ekonomiska situation, även vad gäller deras utsatthet för krisen och tillströmningen av fördrivna personer från Ukraina.

(9)Den 18 juni 2021 lämnade Estland in sin nationella återhämtnings- och resiliensplan till kommissionen i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) 2021/241. Kommissionen har med stöd av artikel 19 i förordning (EU) 2021/241 bedömt återhämtnings- och resiliensplanens relevans, ändamålsenlighet, effektivitet och enhetlighet i enlighet med bedömningsriktlinjerna i bilaga V till den förordningen. Den 29 oktober 2021 antog rådet sitt beslut om godkännande av bedömningen av Estlands återhämtnings- och resiliensplan. Delbetalningarna ska verkställas på villkor att kommissionen fattar ett beslut i enlighet med artikel 24.5 i förordning (EU) 2021/241 om att Estland på ett tillfredsställande sätt har uppnått de relevanta delmål och mål som angetts i rådets genomförandebeslut. För att delmålen och målen ska anses ha uppnåtts på ett tillfredsställande sätt får delmål och mål som tidigare uppnåtts inte ha upphävts.

(10)Den 29 april 2022 lämnade Estland in sitt nationella reformprogram för 2022 och sitt stabilitetsprogram för samma år, inom den frist som fastställs i artikel 4 i förordning (EG) nr 1466/97. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas. I enlighet med artikel 27 i förordning (EU) 2021/241 avspeglas Estlands halvårsvisa rapporter om framstegen avseende målen i återhämtnings- och resiliensplanen också i 2022 års nationella reformprogram.

(11)Den 23 maj 2022 offentliggjorde kommissionen 2022 års landsrapport för Estland. Den innehöll en bedömning av hur väl Estland hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog 2019, 2020 och 2021, och en utvärdering av Estlands genomförande av återhämtnings- och resiliensplanen, med utgångspunkt i resultattavlan för återhämtning och resiliens. Utifrån denna analys konstaterades i landsrapporten brister i fråga om de utmaningar som inte alls eller endast delvis hade åtgärdats genom återhämtnings- och resiliensplanen, och även nya och framväxande utmaningar, inbegripet dem som uppstått till följd av Rysslands invasion av Ukraina. I landsrapporten behandlades också Estlands framsteg avseende genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter och med att uppnå EU:s överordnade mål för sysselsättning, kompetens och fattigdomsbekämpning, liksom framstegen med att nå FN:s mål för hållbar utveckling.

(12)Den 23 maj 2022 lade kommissionen fram en rapport enligt artikel 126.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. I den rapporten behandlades Estlands budgetläge utifrån det faktum att dess offentliga underskott 2022 beräknas överskrida fördragets referensvärde på 3 % av BNP. I rapporten konstaterades det att underskottskriteriet inte var uppfyllt. I linje med meddelandet av den 2 mars 2022 föreslog kommissionen inte att förfarandet vid alltför stora underskott skulle inledas våren 2022. Kommissionen kommer att göra en ny bedömning av om det är lämpligt att föreslå att förfaranden vid alltför stora underskott inleds hösten 2022.

(13)Den 20 juli 2020 rekommenderade rådet Estland att under 2020 och 2021 vidta alla nödvändiga åtgärder, i linje med den allmänna undantagsklausulen, för att ändamålsenligt hantera pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. Rådet rekommenderade även Estland att när de ekonomiska förhållandena medger det bedriva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat minskade Estlands offentliga underskott 2021 från 5,6 % av BNP under 2020 till 2,4 % under 2021. Estlands finanspolitiska åtgärder bidrog till den ekonomiska återhämtningen under 2021, samtidigt som de tillfälliga krisstödsåtgärderna ökade från 2,3 % av BNP 2020 till 2,7 % 2021. De åtgärder som Estland vidtog 2021 var i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antog 2020 och 2021 var i de flesta fall tillfälliga eller kompenserades med uppvägande åtgärder. En del av de diskretionära åtgärder som antogs under perioden 2020–2021 var dock inte tillfälliga eller kompenserades inte med uppvägande åtgärder, utan bestod främst av pensionsökningar, löneökningar till specifika yrkesgrupper (lärare, anställda inom vårdsektorn, kultursektorn eller polisväsendet), utgifter för hälso- och sjukvård, FoU, försvar och it. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat uppgick den offentliga bruttoskulden 2021 till 18,1 % av BNP.

(14)Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet för 2022 är försiktigt. Regeringen beräknar att BNP i fasta priser kommer att minska med 1,0 % under 2022 och öka med 1,2 % under 2023. Som jämförelse visar kommissionens vårprognos 2022 en real tillväxt i BNP på 1,0 % under 2022 och på 2,4 % under 2023. I kommissionens prognos förutses ökad privat konsumtion som understöds av en hög nivå av ackumulerade besparingar och en kraftig förväntad lönedynamik. I stabilitetsprogrammet för 2022 förväntar sig regeringen att det samlade underskottet kommer att öka till 5,3 % av BNP 2022 men minska till 4,8 % under 2023. Ökningen under 2022 beror i huvudsak på de nya utgiftsåtgärder som har vidtagits för att dämpa energipriserna och på ytterligare sociala och säkerhetsrelaterade utgifter samt på kostnaderna för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från Ukraina. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten öka till 20,7 % av BNP under 2022 och därefter fortsätta att öka till 24,1 % under 2023. Utifrån de politiska åtgärder som var kända vid prognosens brytdatum förutses i kommissionens vårprognos 2022 ett underskott i de offentliga finanserna på 4,4 % av BNP under 2022 och 3,7 % under 2023. Detta är lägre än det beräknade underskottet enligt stabilitetsprogrammet för 2022, huvudsakligen på grund av den starkare BNP-prognos som låg till grund för kommissionens prognos och en måttligare ökning av investeringsutgifterna i kommissionens prognos. I kommissionens vårprognos 2022 förutses en offentlig skuldkvot på 20,9 % av BNP under 2022 och 23,5 % under 2023, liknande den i prognoserna i programmet.

Utifrån kommissionens vårprognos 2022 beräknas den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt (10 års genomsnitt) till 3,1 %. Denna beräkning omfattar dock inte effekten av de reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som kan stärka Estlands potentiella tillväxt.

(15)Under 2022 har regeringen fasat ut de flesta av de åtgärder som vidtogs i samband med covid-19-krisen, så de tillfälliga krisstödsåtgärderna förväntas minska från 2,7 % av BNP 2021 till 0,8 % 2022. Underskottet i de offentliga finanserna påverkas av de åtgärder som vidtogs för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de höjda energipriserna, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas till 0,7 % av BNP 2022, och förväntas vara utfasade 2023. Åtgärderna består främst av sociala transfereringar till fattigare hushåll, pristak på el- och värmepriser och sänkta el- och gasnätsavgifter för konsumenterna. De har angetts vara tillfälliga. Om energipriserna förblir höga också under 2023 kan dock vissa av dessa åtgärder bli kvar. Vissa av åtgärderna är inte riktade, bland annat det allmänna pristaket på energipriserna för hushåll, de lägre nätavgifterna och den generella sänkningen av punktskatterna (med verkan från 2020). Underskottet i de offentliga finanserna påverkas också av kostnaderna för att erbjuda tillfälligt skydd till fördrivna personer från Ukraina, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas till 0,4 % av BNP under 2022 och 0,6 % under 2023, samt av kostnaderna för försvarsutgifter som beräknas öka med 0,6 % av BNP under 2023.

(16)Den 18 juni 2021 rekommenderade rådet Estland att under 2022 vidmakthålla en stödjande finanspolitisk inriktning som beaktar den impuls som ges genom faciliteten för återhämtning och resiliens samt upprätthålla nationellt finansierade investeringar. Rådet rekommenderade även Estland att när de ekonomiska förhållandena så medger, bedriva en finanspolitik som syftar till att på medellång sikt uppnå en sund offentligfinansiell ställning och säkerställa offentligfinansiell hållbarhet, men samtidigt öka investeringarna för att främja tillväxtpotentialen.

(17)På grundval av kommissionens vårprognos 2022 och med hänsyn till uppgifterna i Estlands stabilitetsprogram för 2022 förväntas den finanspolitiska inriktningen under 2022 vara stödjande med -2,4 % av BNP, så som rådet rekommenderade. Estland planerar att ge fortsatt stöd till återhämtningen genom att använda faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ytterligare investeringar, så som rådet rekommenderade. Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas öka med 0,1 procentenheter jämfört med 2021. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett expansivt bidrag till den finanspolitiska inriktningen på 0,6 procentenheter under 2022. Därför planerar Estland att upprätthålla de nationellt finansierade investeringarna, så som rådet rekommenderade. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2022 ge ett expansivt bidrag på 1,4 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta betydande expansiva bidrag omfattar bland annat ökade löner och sociala transfereringar samt den ytterligare effekten av åtgärderna för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de ökade energipriserna (0,5 % av BNP) samt av kostnaderna för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från Ukraina (0,4 % av BNP).

(18)I kommissionens vårprognos 2022 beräknas den finanspolitiska inriktningen under 2023 ligga på 0,2 % av BNP vid oförändrad politik. Estland förväntas fortsätta att använda bidragen från faciliteten för återhämtning och resiliens under 2023 för att finansiera ytterligare investeringar till stöd för återhämtningen. Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas öka med 0,4 procentenheter av BNP jämfört med 2022. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett expansivt bidrag till den finanspolitiska inriktningen på 0,3 procentenheter under 2023. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2023 ge ett kontraktivt bidrag på 0,4 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta omfattar effekten av utfasningen av åtgärderna för att motverka de ökade energipriserna (0,7 % av BNP) liksom de ytterligare kostnaderna för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer från Ukraina (0,1 % av BNP).

(19)I 2022 års stabilitetsprogram förväntas underskottet i de offentliga finanserna successivt minska till 3,8 % av BNP under 2024 och till 2,9 % 2025. Underskottet i de offentliga finanserna förväntas därför minska till under 3 % av BNP till 2025. Dessa prognoser bygger på vissa ytterligare åtgärder för konsolidering av de offentliga finanserna som ännu inte har preciserats. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten öka till 27,7 % under 2024 och till 29,2 % under 2025. Utifrån kommissionens analys verkar riskerna för skuldhållbarheten vara låga på medellång sikt.

(20)I enlighet med artikel 19.3 b och kriterium 2.2 i bilaga V till förordning (EU) 2021/241 ska återhämtnings- och resiliensplanen omfatta ett stort antal ömsesidigt förstärkande reformer och investeringar som ska vara genomförda senast 2026. De ska bidra till att ta itu med alla eller en betydande del av de ekonomiska och sociala utmaningar som fastställts i rådets landsspecifika rekommendationer till Estland inom den europeiska planeringsterminen 2019 och 2020, utöver alla landsspecifika rekommendationer som hade utfärdats fram till den dag då planen antogs. Planen är särskilt inriktad på den gröna och den digitala omställningen och omfattar åtgärder för att förbättra energieffektiviteten och utveckla de förnybara energikällorna, förbättra hållbarheten när det gäller transporter och rörlighet, stödja företagen i den dubbla omställningen, särskilt nystartade företag och små och medelstora företag, utveckla fler digitala offentliga tjänster och öka utbildningssystemens relevans för arbetsmarknaden, särskilt i fråga om gröna och digitala färdigheter. Planen innehåller även åtgärder för att öka hälso- och sjukvårdssystemets resiliens och tillgänglighet, och omfattar vissa förbättringar av det sociala skyddsnätet och tillgången till sociala tjänster.

(21)Genomförandet av Estlands återhämtnings- och resiliensplan förväntas bidra till ytterligare framsteg avseende den gröna och den digitala omställningen. Åtgärder som stöder klimatmålen i Estland står för 41,5 % av planens totala tilldelning, medan åtgärder som stöder de digitala målen står för 21,5 % av planens totala tilldelning. Det fullständiga genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen, i enlighet med relevanta delmål och mål, kommer att bidra till att Estland snabbt kan återhämta sig från konsekvenserna av covid-19-krisen, samtidigt som landets resiliens stärks. Det systematiska deltagandet av arbetsmarknadens parter och andra relevanta berörda parter är fortfarande viktigt för att genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen ska lyckas, liksom annan ekonomisk politik och sysselsättningspolitik utanför planen, och för att säkerställa att fler känner ett egenansvar för den övergripande politiska agendan.

(22)Estland lämnade in partnerskapsöverenskommelsen den 18 april 2022, men inga andra sammanhållningspolitiska programdokument har ännu lämnats in. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 ska Estland beakta de relevanta landsspecifika rekommendationerna i programplaneringen av de sammanhållningspolitiska fonderna 2021–2027. Detta är en förutsättning för att förbättra ändamålsenligheten och maximera mervärdet av det ekonomiska stöd som ska erhållas från de sammanhållningspolitiska fonderna, samtidigt som samordning, komplementaritet och enhetlighet mellan dessa fonder och andra unionsinstrument och fonder främjas. För att faciliteten för återhämtning och resiliens och de sammanhållningspolitiska programmen ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs också att hinder för investeringar till stöd för den gröna och den digitala omställningen och en balanserad territoriell utveckling avlägsnas.

(23)Förutom de ekonomiska och sociala utmaningar som behandlas i återhämtnings- och resiliensplanen står Estland inför ett antal andra utmaningar vad gäller långvarig vård och omsorg samt ett tillräckligt socialt skyddsnät, särskilt för arbetslösa.

(24)Det sociala skyddsnätet har förbättrats i Estland men risken för fattigdom och social utestängning är fortfarande hög bland äldre, personer med funktionsnedsättning samt arbetslösa. Arbetslösa löper större risk att drabbas av fattigdom på grund av att kriterierna för att få arbetslöshetsförmåner är så restriktiva, särskilt vad gäller gränserna för sysselsättning och inkomster före arbetslösheten. Till följd av detta fick endast cirka 50 % av alla som var registrerade som arbetslösa arbetslöshetsförmåner, medan 37 % av nyregistrerade arbetslösa fick ersättning från arbetslöshetsförsäkringen och endast 26 % fick en fast arbetslöshetsersättning under 2021. Genom att utvidga personkretsen för arbetslöshetsförmånerna och införa mindre strikta minimikriterier för tillgång till dessa förmåner kan det sociala skyddet förbättras, särskilt för personer med korta eller atypiska anställningar.