MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN, REGIONKOMMITTÉN OCH EUROPEISKA CENTRALBANKEN - Rapport om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro

Den "rapport om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro" som återfinns i bilagan har följande tre syften:

- Tillhandahålla en detaljerad översyn över förberedelserna några månader före införandet av sedlar och mynt i euro. Att dokumentet är så pass omfångsrikt som det är förklaras av att operationen är komplicerad och dess effekter omfattande. Alla konsumenter, offentliga myndigheter och ekonomiska aktörer inom euroområdet berörs direkt.

- Förse Eurogruppen med ett komplett dokument där det sammanfattas hur långt arbetet kommit.

- Följa upp kommissionens initiativ genom att identifiera och sprida information om bra metoder som kan vara av särskilt stor nytta för att övergången till sedlar och mynt i euro skall lyckas.

Syftet med detta dokument är att ge en så objektiv bild som möjligt av hur förberedelsearbetet fortskrider. Vid utarbetandet av dokumentet har de personer i medlemsstaterna som har ansvar för att samordna övergången till sedlar och mynt i euro rådfrågats.

1.1. Hur långt har man kommit-

Företagen

Allmänt sett fortskrider storföretagens förberedelser i tillfredsställande takt. De små och medelstora företagen, och i synnerhet de mycket små företagen, tenderar dock att underskatta omfånget på de insatser som måste göras och riskerna med att förbereda sig för sent. Enligt den senaste undersökningen från FLASH Eurobaromètre (januari 2001) anser sig till exempel endast 26 % av de små och medelstora företagen redan vara förberedda på euron. Nästan hälften av företagen har fortfarande inte någon handlingsplan för övergången till euron. Av undersökningen framgår dock att förberedelsegraden tenderar att öka ju större företagen är. När det gäller de medelstora företagen har till exempel situationen förbättrats under de senaste månaderna. Än i denna dag har ett företag av tre ännu inte begripit att de senast den 1 januari 2002 måste bedriva sin verksamhet enbart i euro.

--> Ytterligare informationsinsatser måste göras, särskilt gentemot små och medelstora företag.

Konsumenterna

Av den Eurobaromètreundersökning om medborgarnas inställning till euron som gjordes i januari 2001 framgår att de ibland har en relativt vag uppfattning om den nya valutan. Detta konstaterande gäller såväl inlärningen av den nya värdeskalan (de flesta konsumenter ägnar föga uppmärksamhet åt den dubbla prissättningen och 80 % har inte lagt något pris i euro på minnet) som själva begreppet gemensam valuta (en tredjedel av medborgarna tror att växelkursen mellan euron och de nationella valutorna inte är slutgiltigt fastställda). Nästan var fjärde person tror att de sedlar och mynt som ges ut i deras land är lagligt betalningsmedel endast i deras land och har således inte förstått själva idén med en gemensam valuta. Var femte person känner inte heller till att införandet av sedlar och mynt i euro åtföljs av indragning av sedlar och mynt i de gamla nationella valutaenheterna. Betydande förbättringar kan dock konstateras när det gäller kunskaperna om tidsplanen: 60 % av medborgarna känner till det exakta datumet för införandet av sedlar och mynt (jämfört med 40 % i november i fjol), även om de inte känner till detaljerna särskilt väl (Exempelvis uppskattas den period då båda valutorna är i omlopp i genomsnitt uppgå till sex månader).

--> De många informationskampanjerna har hittills haft en begränsad effekt. Det är fortfarande svårt att få konsumenterna att intressera sig för euron. Situationen kommer antagligen att förbättras i början av andra halvåret då en stor del av företagens fakturering, bankkontona och de icke-kontanta betalningsmedlen i förväg läggs om till euro, vilket kommer att bidra till att gradvis lära medborgarna att orientera sig i en euromiljö. Det krävs dock en informations- och utbildningsinsats så att konsumenterna rent praktiskt lär sig hantera euron.

Inom offentlig administration

Alla medlemsstater har lagt fram övergångsplaner för sina offentliga förvaltningar, med detaljerade beskrivningar av hur utbytet av sedlar och mynt skall gå till. I de flesta medlemsstater har man infört möjligheten att frivilligt använda euron från början av 1999 (från januari 2001 i Greklands fall) för i stort sett alla finansiella flöden, liksom vid redovisning av räkenskaper inför offentliga myndigheter. Flertalet medlemsstater har dock inte valt att ställa om den offentliga sektorns egna räkenskaper före övergångsperiodens slut. Det återstår många beslut att fatta, i synnerhet när det gäller anpassningen av de hjälpmedel som allmänheten använder i sina dagliga kontakter med myndigheter, och vad gäller justeringen av omräknade belopp, som idag som regel är avrundade i den nationella valutan. I de flesta fall måste dessa beslut grundas på nya bestämmelser som är på väg att antas. Medlemsstaternas myndigheter håller successivt på att öka sin användning av euron i sina kontakter med företag och medborgare.

--> Medlemsstaternas myndigheter är allmänt sett väl förberedda och erbjuder medborgarna att använda euro inom många skilda områden. Det är dock få av dem som spontant gått före i syfte att dra med sig fler sektorer i ekonomin [1].

[1] T.ex. genom att redan från början av innevarande år gå över till euro i samband med offentlig upphandling och vid utbetalning av löner till offentliganställda.

Inom bank och finans

Bankerna har fört en mycket aktiv politik när det gäller förberedelserna för euron, och går i de flesta fall över till euron i sina kundkontakter även innan mynt och sedlar släpps för omsättning i årsskiftet. Anpassningen av uttagsautomater i början av 2002 måste i de flesta medlemsstater ske mycket snabbt om inte omedelbart, och automaterna kommer generellt sett att ge sedlar i små valörer, för att minimera problemen med växelmynt i handeln. Växling av sedlar i nationell valuta till euro kommer under den period då båda valutorna är i omlopp att vara gratis och obegränsad i de flesta av euroländerna. När sedlar och mynt i euro införs medför detta nästan med nödvändighet att ett enhetligt betalningsområde med euro införs. Här går arbetet ännu alltför långsamt, och det finns en risk för att det inte kommer att hinna slutföras till januari 2002. Betalningar över nationsgränserna (i andra betalningsmedel än kontanter) skulle då även fortsättningsvis medföra mycket större avgifter än betalningar inom en och samma medlemsstat, vilket kommer att vara svårt för medborgarna att acceptera. Enligt kommissionens uppfattning skulle en sådan utveckling stå i stark kontrast till målet att medborgare och ekonomiska aktörer skall kunna åtnjuta alla potentiella fördelar med EMU. Kommissionen och ECB arbetar därför hårt för att övertyga alla berörda ekonomiska aktörer om vikten av att alla stukturer som krävs för detta ändamål är på plats i tid.

--> Banksystemen har i nästan alla de deltagande medlemsstaterna valt att spela en pådrivande roll i övergången till euron, bland annat genom beslutet att gå över till euron redan tredje kvartalet 2001 vid transaktioner som inte omfattar kontanter. Detta kommer kraftigt att stärka kunskaperna och medvetenheten om euron bland ekonomiska aktörer. Däremot krävs det en rejäl ansträngning för att påskynda processen mot ett enhetligt betalningsområde i euro. Kommissionen kommer att använda sig av alla tillgängliga medel och vidta alla åtgärder för att avgifterna för gränsöverskridande transktioner redan från den 1 januari 2002 skall ha sjunkit så nära avgiftsnivån för transaktioner inom en och samma medlemsstat som möjligt.

1.2. Resultat av tillämpningen av kommissionens rekommendation från den 11 oktober 2000

Kommissionen framhöll särskilt följande:

- Bankkonton och andra betalningsmedel än kontanter bör från början av tredje kvartalet inte längre anges i nationell valuta utan i euro (om inte kunden uttryckligen begär motsatsen). Denna åtgärd planerades då bara av de belgiska och franska bankerna. Numera är den nästan allmän. Det kommer att göras en förhandsövergång av alla eller en del av bankerna från och med juli 2001 i Tyskland, Frankrike, Österrike, Italien, Portugal, Luxemburg och Belgien samt från och med september i Spanien, oktober i Finland och december i Grekland. En liknande åtgärd planeras även av några banker i Nederländerna. Det är bara Irland som inte berörs av denna förhandsövergång.

- Priserna bör anges i euro med motvärdet angivet i nationella valutaenheter för alla produkter som säljs på distans och på alla försäljningsställen där betalning främst sker på annat sätt än med kontanter. I det gemensamma uttalandet från företrädarna för de europeiska konsumenterna, handelssektorn och de små och medelstora företagen som antogs i Bryssel den 2 april 2001 föreskrivs att prisuppgifterna i euro efter hand skall bli mer synliga än prisuppgifterna i den nationella valutan samt att s.k. psykologiska priser skall anges i euro från september till och med början av december 2001. Denna europeiska överenskommelse borde redan ha genomförts på nationell nivå.

- Inväxling av nationella sedlar och mynt mot euro bör vara gratis för bankkunder, med det enda kravet att en förhandsanmälan görs för stora belopp under den period då två valutaenheter är i omlopp. Detta gäller i alla deltagarländer med undantag för Österrike (som dock har ett högt gränsvärde på 50 000 österrikiska schilling, dvs 3633,64 euro) och Irland.

- Inväxling av nationella sedlar och mynt mot euro bör vara gratis för personer som inte är kunder i den avsedda banken under den period då två valutaenheter är i omlopp till ett av banken fastställt högsta belopp. Detta borde numera gälla i samtliga deltagarländer med undantag för Tyskland - där de flesta bankerna inte tar emot växel från personer som inte är kunder - Nederländerna och Österrike, där man i allmänhet tar ut en avgift för att ta emot växel.

- Lämpliga åtgärder bör vidtas för att medborgarna skall kunna växla in nationella sedlar och mynt i affärsbanker under en period efter det att de nationella valutorna och euron inte längre är i omlopp samtidigt. Alla deltagarländer har vidtagit åtgärder i detta avseende och tillåter i de flesta fall inväxling (ibland mot en avgift) till slutet av juni eller till slutet av december.

- Bestämmelser bör antas som gör det möjligt att växla in mynt vid officiella institutioner efter det att de inte längre är giltiga betalningsmedel och under en tillräckligt lång period för att personer som är bosatta utomlands skall kunna växla in sina mynt. Med undantag för Portugal, där perioden är ännu kortare (till december 2002) har alla deltagande stater antagit bestämmelser i detta avseende. Inväxling kommer att vara möjlig i centralbanken under två år i Grekland, till slutet av 2004 i Belgien och Luxemburg, under tre år i Frankrike, under tio år i Italien och Finland, under trettio år i Nederländerna och utan begränsningar i de övriga deltagande länderna.

- Det bör finnas tillgång till tillräckligt med sedlar i låga valörer i sedelautomater eller på annat lämpligt sätt redan i början av 2002. Sedlar i låga valörer (5 eller 10 euro) kommer att finnas i alla eller en del av automaterna i samtliga deltagande stater med undantag för Finland. I det avtal som undertecknades den 19 februari mellan kommissionen och de tre europeiska banksammanslutningarna föreskrivs även utlämning av lägre valörer vid vanliga uttag i bankkassorna under de första veckorna 2002.

- Handlarna bör endast ge växel i euro från och med 2002. De offentliga myndigheterna och/eller branschorganisationerna har lämnat rekommendationer till handlarna i detta avseende i samtliga deltagande länder.

1.3. Exempel på god praxis

Verkligheten skiljer sig dock från rekommendationen. Det handlar inte om att dra upp allmänna riktlinjer av politisk natur, utan om att lyfta fram konkreta punktinsatser som genomförts effektivt i något av deltagarländerna och som skulle vinna på att spridas till de andra staterna. Detta meddelande kan bidra till ökad spridning. Vissa åtgärder är lämpliga före den 1 januari 2002, medan andra passar bättre under den period då de kommer att finnas två valutor i omlopp.

1.3.1 10 exempel på lämpliga åtgärder före den 1 januari 2002

--> Mindre butiker skall förses med enkla verktyg för växelberäkning

Stormarknadernas kassor klarar av att beräkna växel även vid betalningar där två valutor förekommer. Detta är sällan fallet när det gäller mindre butiker för vilka bristen på extrautrustning skulle kunna komplicera kassahanteringen avsevärt. Det finns billig utrustning på marknaden i form av miniräknare, men få beställningar har hittills kommit in. Dessa verktyg är dock oumbärliga för att undvika köbildning i närbutikerna och för att minska riskerna för fel vid uppräkning av växel. De möjliga distributionskanalerna är flera, till exempel handelskamrar, banker, branschorganisationer och offentliga förvaltningar.

--> Enkla verktyg för bedömning av kontantbehovet skall utvecklas och spridas

Det är svårt för en handlare att beräkna hur mycket växel han skall beställa och hur stor växelkassan skall vara i början av 2002. Denna åtgärd är således viktig eftersom handlaren måste beställa mynt och sedlar. Österrike, Irland och Nederländerna är hittills de enda tre länder som har utarbetat och försett handlarna med enkel mjukvara för att planera beställningar och beräkna växelkassans storlek.

--> Utlämning, med konsumentens samtycke, av färdiga europaket tillsammans med växeln under de sista dagarna i december

Idén med att lämna ut europaket till ett värde som motsvarar en avrundad summa i den nationella valutan (till exempel 100 franska franc, 500 belgiska franc etc.) har planerats av de nederländska handlarna och är relativt lätt att genomföra. Den kan bidra till att utvidga de vanliga distributionskanalerna och att öka konsumenternas växelinnehav för att på så sätt minska problemen med jämna pengar och växel under de första dagarna 2002.

--> Arbetsgivarna skall få tillstånd att erbjuda små paket med euromynt till sin personal

De belgiska myndigheterna har till exempel gett arbetsgivarna tillstånd att bevilja ett litet paket med mynt som en social förmån till hela sin personalstyrka (avdragsgilt som utgifter i samband med arbetet). Denna åtgärd kommer också att öka konsumenternas växelinnehav.

--> Uttagsautomaterna skall laddas med lägre valörer i nationell valuta under de sista dagarna i december

Denna åtgärd planeras i Tyskland och Nederländerna och skall leda till att fler sedlar i lägre valörer skall finnas i omlopp under de första dagarna i januari och därmed minska behovet av växel och underlätta handlarnas logistikproblem.

--> Uttagsautomaterna skall laddas med eurosedlar i förväg

Denna åtgärd planeras av flera stora banker i synnerhet i Belgien och i de länder där uttagsautomaterna har fyra kassetter. Under normala förhållanden kommer eurokassetten att aktiveras elektroniskt kl. 00.00 den 1 januari för att omedelbart kunna lämna ut eurosedlar till allmänheten.

--> Specialister skall sändas ut på fältet för att förklara övergången till euro för handlarna

Denna åtgärd har till exempel vidtagits av handelskammaren i Lille som låtit eurospecialister knacka dörr under icke-rusningstid för att förklara för handlarna hur övergången till euro kommer att gå till. Sådana åtgärder skulle lätt kunna spridas på initiativ av handelskamrarna eller de lokala myndigheterna.

--> Alla företag skall tillskrivas och påminnas om sina skyldigheter

Flera stater, till exempel Frankrike, Belgien och Luxemburg, har skrivit till alla företag som är registrerade i momsregistret för att påminna dem om de olika datumen och informera dem om de redovisnings- och skatteskyldigheter som måste respekteras vid övergången till euro 2002. Denna åtgärd syftar till att förbättra informationen till företagen, särskilt till småföretagen, och att begränsa oklarheterna.

--> Simuleringsövningar med betalningar i euro skall anordnas

Många simuleringsövningar har redan prövats, särskilt på initiativ från de lokala myndigheterna. Dessa övningar innebär att man under en begränsad tid låter jetonger eller "modeller" av sedlar till ett värde som motsvarar eurons cirkulera som betalningsmedel. Genom dessa erfarenheter kommer konsumenterna att kunna bekanta sig med eurobetalningar i en trygg miljö.

--> Alla lokala aktörer skall engageras i informationen om euron

I Barcelonaregionen har till exempel de lokala myndigheterna uppmanat samtliga lokala ekonomiska aktörer att gå samman och bilda lokala grupper för uppföljning av övergången till euro och för att samordna informationsåtgärder till befolkningen och till de små och medelstora företagen.

1.3.2. 10 exempel på lämpliga åtgärder efter den 1 januari 2002

--> Startdatumet för januarirean flyttas fram om den är planerad till den första veckan i januari

Denna åtgärd planeras till exempel i Belgien där utförsäljningen, som vanligen inleds den 3 januari, skjuts upp med tre veckor. Det skulle vara bra om utförsäljningarna kunde börja antingen i slutet av december eller i slutet av den andra veckan i januari. Vanligtvis är de tre första utförsäljningsdagarna de mest intensiva. Om de två datumen hålls isär kan ett olyckligt sammanträffande mellan årets intensivaste försäljningsperiod och problemet med hantering av kontanter undvikas.

--> Bankerna tillåts makulera nationella sedlar

I Belgien har det redan beslutats att bankkontoren får göra sedlar ogiltiga genom perforering och detta undersöks även i Frankrike. Även om denna åtgärd medför vissa tekniska svårigheter (exempelvis måste man se till att de perforerade sedlarna inte fastnar i sedelräkningsmaskinerna) kommer den att reducera säkerhets- och försäkringsproblemen avsevärt, i synnerhet om den kompletteras med regler som föreskriver att endast bankerna har möjlighet att byta ut nationell valuta mot euro hos centralbankerna.

--> Förhandsanpassade lösningar för inlämning av nationella mynt

Detta kommer till exempel att ske i Frankrike. Två olika alternativ finns beroende på hur bankkontoren arbetar. Om bankerna periodvis sätter in handlarnas kassamedel på konto och istället lämnar ut en standardkassa i euro varje morgon är det lämpligt att ge handlarna förhandsanpassade set att fylla som motsvarar ett avrundat belopp i den nationella valutan. Om handlarna varje morgon tar emot en växelkassa i euro till ett värde som motsvarar de kassamedel som lämnades in kvällen före är det lämpligt att ge dem standardset för inlämning av nationella mynt som motsvarar ett avrundat belopp i euro. Dessa åtgärder främjar snabb inlämning av mynt.

--> Nationella mynt och sedlar som kommer in i kassan läggs åt sidan

De flesta stormarknader planerar att lägga inkommande nationella kontanter i en låda som placerats under kassan. Om kassörskan skulle ha nationella kontanter lättillgängliga och synliga för konsumenten skulle en del av kunderna kunna begära att få tillbaka växel i den nationella valutan, vilket på det hela taget skulle motverka syftet med övergången. Det ligger i allas intresse att förfarandet med två valutaenheter får så liten omfattning som möjligt.

--> En eller flera personer skall utses att särskilt svara på frågor om euron i stormarknader och varuhus

Alla simuleringsövningar visar att förfaranden med två valutor leder till en avsevärd förlängning av betalningstiden i kassorna och får således även negativa effekter på omsättningen. För att minimera problemet med köer måste man se till - vilket de flesta stormarknader också avser att göra - att alla kundfrågor som rör euron ställs utanför kassorna. Om invecklade växlingsförfaranden och frågor från dåligt informerade kunder samlas i en och samma kassa skulle detta kunna leda till mycket långa köer.

--> Euroomräknare ställs till kundernas förfogande

Perioden med två valutor i omlopp är problematisk och riskerna för fel är stora. För att snabbt kunna behandla alla eventuella kundproblem bör valutaomräknare tillhandahållas i kassorna. Företrädarna för den europeiska handelssektorn engagerade sig i denna fråga i det gemensamma uttalandet från den 2 april 2001 [2].

[2] I Belgien har omvandlare delats ut till änkor, funktionshindrade, pensionärer och föräldralösa över 66 år med hjälp av apoteksnätverket.

--> Alla eller en del av bankkassorna hålls öppna den 1 januari

Denna åtgärd planeras i synnerhet av de nederländska bankerna och av sparbankerna och de offentligägda bankerna i Tyskland. Den skulle underlätta övergången genom att ersättningsförfarandet kan börja redan första dagen. Den skulle också ha en lugnande effekt på kunderna. Om det skulle bli brist på personal skulle tillträde till bankkontoren vid behov kunna begränsas till enbart handlare [3].

[3] Detta gäller redan i Nederländerna där enbart handlare kan hämta beställda sedlar.

--> Sedelautomaterna skall så snart som möjligt anpassas för euro

I alla deltagarländerna är det i huvudsak uttagsautomaterna som försörjer konsumenterna med sedlar. I fem stater (Belgien, Tyskland, Luxemburg, Nederländerna och Österrike) kommer samtliga automater att lämna ut euro redan från första dagen och på så sätt skapa villkor för en snabb introduktion av den nya valutan. En snabb anpassning av automaterna är en avgörande faktor för en lyckad övergång.

--> Förlängning av bankkassornas öppettider

Förlängning av öppettiderna har redan planerats av flera banker under de första två veckorna i januari 2002 och kommer att underlätta utbyte av valuta och begränsa andelen nationella sedlar i handeln (och således även växelhanteringen).

--> Utlämning av lägre valörer vid vanliga uttag i bankkassorna

Denna åtgärd planeras i synnerhet i Belgien, Spanien och Tyskland och ingår i det avtal som undertecknades den 19 februari 2001 mellan kommissionen och de tre europeiska banksammanslutningarna [4]. Denna åtgärd utgör ett lämpligt komplement till sedelautomaternas utlämning av lägre valörer och minskar på så sätt problemet med att lämna ut växel.

[4] Det vill säga Europeiska bankfederationen, den europeiska sammanslutningen för offentligägda banker (European Association of Cooperative Banks) och den europeiska sparbanksföreningen (European Savings Bank Group).

Information måste slutligen där det är möjligt tillhandahållas på motsvarande grund till de personer som inte har tillgång till de vanliga informationskällorna. Särskilda informatörer kan informera euroanvändare i sin omgivning. Till exempel socialassistenter, husläkare, föreståndare för äldreboende etc. kan ha en viktig roll i detta avseende. Ingen av dessa idéer är särskilt revolutionerande, men de kan bidra till att "hjulen löper lättare", det vill säga underlätta den slutliga övergången till euro.

Rapport om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning

2. Förberedelser

2.1. Företagens förberedelser

2.1.1. Översyn

2.1.1.1. Storföretag

2.1.1.2. Små och medelstora företag

2.1.2. Användningen av euron

2.1.2.1. Redovisningen i euro

2.1.2.2. Bankkonton i euro

2.1.2.3. Betalningar i euro

2.2. De finansiella institutionernas förberedelser

2.2.1. Förberedelserna för 2001

2.2.1.1. Förhandsomläggningen av kontona och andra betalningsmedel än kontanter

2.2.1.2. Förhandsdistribution i olika led

2.2.2. Förberedelserna inför 2002

2.2.2.1. Distribution av euro till konsumenterna

2.2.2.2. Inväxlingen av sedlar och mynt i nationell valuta till euro

2.3. Förvaltningarnas förberedelser

2.3.1. De nationella förvaltningarna

2.3.1.1. Anpassningen av den rättsliga ramen

2.3.1.2. De interna förberedelserna

2.3.1.3. Användningen av euron inom den offentliga förvaltningen

2.3.2. Lokala myndigheter

2.3.2.1. Anpassning av administrativa och rättsliga strukturer

2.3.2.2. Interna förberedelser inom varje myndighet

2.3.2.3. Informationsinsatser på lokal nivå

2.4. Medborgarnas förberedelser

2.4.1. Medborgarnas kunskaper om euron

2.4.1.1. Tidtabellen för övergången till euron

2.4.1.2. Praktiska aspekter på euron

2.4.2. Referensvärden i den nya valutan

2.4.2.1. Konsumenternas ovana vid euron

2.4.2.2. Den aktiva övergångsprocessen har fått en trög start

2.4.3. Privatpersoners användning av euron

2.4.3.1. Bankkonton i euro

2.4.3.2. Betalningar i euro

2.5. Informationskampanjer

2.5.1. Europeiska kommissionens roll i utformningen och genomförandet av informationskampanjer om euron

2.5.1.1. Informationsutbyte

2.5.1.2. Partnerskap och direkta åtgärder

2.5.1.3. Genomförandet av specifika åtgärder

2.5.2. Medlemsstaternas roll vid utformningen och genomförandet av informationsinsatser

2.5.3. Eurosystem-kampanjen för information om euromynt och sedlar

3. Pågående och framtida förberedelser

3.1. Viktiga områden för insatser

3.1.1. Skydd mot förfalskning av euron

3.1.1.1. Tekniska aspekter på förfalskningsskyddet

3.1.1.2. System för spårning och förebyggande av förfalskningar

3.1.1.3. Samordning av arbetet inom EU:s institutioner och organ

3.1.1.4. Rättsligt skydd för euron

3.1.1.5. Utbildning och information

3.1.2. Praktiska förberedelser av medborgarna och stöd till personer som har svårt att få tillgång till information

3.1.3. Bemöta riskerna för prishöjningar

3.1.3.1. Främja utveckling av parallella prisangivelser

3.1.3.2. Ökade stickprovsundersökningar och kontroller i slutet av 2001 och i början av 2002

3.1.3.3. Skapa frivilligt engagemang för utbredd prisstabilitet

3.1.3.4. Utnyttja de offentliga förvaltningarnas föredömlighet

3.1.3.5. Inrätta ett särskilt statistiksystem för övergången

3.1.4. Kassahantering och köer

3.1.4.1. Kassahantering

3.1.4.2. Förhindra att kassaköerna blir längre

3.1.5. Inrätta ett betalningsområde med euro

3.2. 20 exempel på god praxis för att underlätta den slutliga övergången till euro

3.2.1. 10 exempel på lämpliga åtgärder före den 1 januari 2002

3.2.1.1. Mindre butiker skall förses med enkla verktyg för växelberäkning

3.2.1.2. Enkla verktyg för bedömning av kontantbehovet skall utvecklas och spridas

3.2.1.3. Utlämning, med konsumentens samtycke, av färdiga europaket tillsammans med växeln under de sista dagarna i december

3.2.1.4. Arbetsgivarna skall få tillstånd att erbjuda små paket med euromynt till sin personal

3.2.1.5. Uttagsautomaterna skall laddas med lägre valörer i nationell valuta under de sista dagarna i december

3.2.1.6. Uttagsautomaterna skall laddas med eurosedlar i förväg

3.2.1.7. Specialister skall sändas ut på fältet för att förklara övergången till euro för handlarna

3.2.1.8. Alla företag skall tillskrivas och påminnas om sina skyldigheter

3.2.1.9. Simuleringsövningar med betalningar i euro skall anordnas

3.2.1.10. Alla lokala aktörer skall engageras i informationen om euron

3.2.2. 10 exempel på lämpliga åtgärder efter den 1 januari 2002

3.2.2.1. Startdatumet för januarirean flyttas fram om den är planerad till den första veckan i januari.

3.2.2.2. Bankerna tillåts makulera nationella sedlar

3.2.2.3. Förhandsanpassade lösningar för inlämning av nationella mynt

3.2.2.4. Nationella mynt och sedlar som kommer in i kassan läggs åt sidan

3.2.2.5. En eller flera personer skall utses att särskilt svara på frågor om euron i stormarknader och varuhus

3.2.2.6. Euroomräknare ställs till kundernas förfogande

3.2.2.7. Alla eller en del av bankkassorna hålls öppna den 1 januari

3.2.2.8. Sedelautomaterna skall så snart som möjligt anpassas för euro

3.2.2.9. Förlängning av bankkassornas öppettider

3.2.2.10. Utlämning av lägre valörer vid vanliga uttag i bankkassorna

4. Bilagor

4.1. Tillämpning av kommissinens rekommendation från den 11 oktober 2000

4.1.1. Artikel 1 - Att informera de framtida användarna

4.1.2. Artikel 2 - Att hjälpa medborgarna att vänja sig vid euron

4.1.3. Artikel 3 - Att få de ekonomiska aktörerna att börja använda euron

4.1.4. Artikel 4 - Minska flödet av transaktioner som skall omvandlas till euro

4.1.5. Artikel 5 - Underlätta övergången till sedlar och mynt i euro

4.2. Konsoliderad tidsplan för åtgärder i samband med övergången till euro

4.3. Gemensamt uttalande av företrädare för konsumenter, handel och små och medelstora företag

4.4. Information om tekniska frågor i samband med övergångsperioden

4.4.1. Redenomering av kapital

4.4.2. Deklarationer 2002 avseende räkenskapsåret 2001

4.4.3. Internredovisning och historiska uppgifter

4.5 Jämförande tabell över de nationella planerna för övergången till sedlar och mynt i euro

1. Inledning

Om exakt 272 dagar genomförs det hittills största utbytet av sedlar och mynt i Europas historia. Omkring femton miljarder sedlar och femtio miljarder mynt i euro skall inom loppet av några veckor bytas ut mot en ungefär lika stor mängd sedlar och mynt i nationella valutor i tolv olika länder vilket berör omkring trehundra miljoner personer. Detta är en historisk händelse, men själva det fysiska införandet av euron är också en strategisk, logistisk och praktisk utmaning utan motstycke. Företagen måste anpassa sin utrustning, förbereda sig på att använda nya sedlar och mynt och att dra så stor nytta som möjligt av den ökade konkurrens på den gemensamma marknaden vilken väntas bli följden av en bättre pristransparens. Konsumenterna måste lära sig att känna igen euron och göra de ansträngningar som behövs för att lära sig en ny värdeskala. Flera miljoner automater och flera hundra tusen uttagsautomater måste anpassas. Tusentals lastbilar måste köra omkring och distribuera de nya sedlarna och mynten och samla in de gamla.

Operationen är oerhört omfattande: endast euromyntens vikt uppgår till mer än 239 000 ton, vilket är lika mycket som tjugofyra Eiffeltorn väger. Deras sammanlagda tjocklek (om de staplas på varandra) uppgår till 78 870 kilometer, vilket motsvarar 1,4 miljoner gånger höjden på lutande tornet i Pisa. Omkring 478 000 penningtransportbilar skulle behövas om endast mynten skulle transporteras vid ett och samma tillfälle. Om sedlarna lades på rad med kortsidorna mot varandra skulle de sträcka ut sig i 1,9 miljoner kilometer, vilket är fem gånger så långt som avståndet mellan jorden och månen. Och dessa siffror måste dubbleras om man räknar med indragningen av de nationella mynten och sedlarna.

Logistikfasen inleds i de flesta deltagande länder om fem månader i och med att förhandsdistributionen påbörjas. Syftet är att göra utbytet av sedlar och mynt så smidigt som möjligt genom att förhandsdistribuera en så stor mängd sedlar och mynt som möjligt för att så snabbt som möjligt få igång systemen för betalning i euro den 1 januari 2002. I de flesta medlemsstater som ingår i euroområdet kommer det att förhandsdistribueras sedlar och mynt till bankerna från och med september månad. Förhandsdistributionen till handeln kommer att genomföras mellan september och december beroende på land. Enskilda kommer i mitten av december att kunna köpa myntpaket i alla deltagande stater, förutom Grekland.

Den 31 december 2001 klockan 24.00 upphör de nationella valutorna att existera även som underindelning av euron. I de flesta länder kommer det förvisso att finnas en viss tolerans för sedlar och mynt i nationell valuta under som längst åtta veckor [5], men det kommer inte längre att vara möjligt att göra betalningar med kort, checkar eller gireringar i de gamla nationella valutaenheterna. Företagen måste bedriva sin verksamhet helt i euro. Uttagsautomaterna kommer att distribuera sedlar i euro och köpmännen kommer att försöka ge växel i euro, även om betalningen görs i den gamla nationella valutaenheten [6]. Från och med slutet av den första veckan i januari kommer de flesta kontanttransaktioner normalt sett att göras i euro. Vid slutet av den andra veckan kommer den största delen av införandet att ha slutförts. Under perioden då båda valutorna är i omlopp kommer konsumenterna att kunna använda sina kvarvarande sedlar och mynt i nationell valuta i affärerna. Om de så önskar kan de också avgiftsfritt växla in dem mot euro i sin närmaste bank och för stora belopp krävs det oftast endast en föranmälan. När denna period tagit slut kan sedlarna i de flesta fall fortfarande växlas in i affärsbankerna (under några månader) [7], sedan endast i centralbankerna under en period på minst tio år [8].

[5] Till och med den 28 januari i Nederländerna, den 9 februari i Irland, den 17 februari i Frankrike och den 28 februari i övriga länder, förutom i Tyskland, där den tyska marken från och med den 1 januari 2002 inte längre är lagligt betalningsmedel (men köpmännen förbinder sig att acceptera den fram till och med den 28 februari). Vissa banker kommer att ta ut en avgift för inväxling som sker när perioden då båda valutorna är i omlopp har tagit slut.

[6] När sedlarna och mynten i euro är lagliga betalningsmedel kan konsumenten inte kräva att få växel i de gamla nationella valutaenheterna.

[7] Till och med den 30 juni 2002 i Frankrike, Spanien, Luxemburg och Portugal, till och med den 31 december i Nederländerna och Belgien och enligt bankens önskemål i övriga länder. Irland har ännu inte fattat något beslut.

[8] Under tio år i Finland, Italien, Frankrike och Grekland, 20 år i Portugal, 30 år i Nederländerna och ingen tidsgräns i övriga länder.

Syftet med denna "rapport om förberedelserna inför införandet av sedlar och mynt i euro" är att göra en översyn över de olika ekonomiska aktörernas förberedelser, att kartlägga hur arbetet fortskrider på vissa viktiga områden samt att identifiera exempel på god praxis i syfte att underlätta en smidig övergång till den nya valutan.

2. förberedelser

Företagens, de finansiella institutens, förvaltningarnas och medborgarnas förberedelser kommer här att undersökas i tur och ordning. Speciell uppmärksamhet kommer att ägnas åt informationskampanjer.

2.1. Företagens förberedelser

Företagens framsteg vad gäller förberedelse för och användning av euro är fortfarande blygsamma.

2.1.1. Översyn

Storföretagen har på de hela taget kommit klart längre i sina förberedelser för övergången till euron än de små och medelstora företagen.

2.1.1.1. Storföretag

De flesta storföretag har sedan 1996-97 avdelat personal för förberedelserna för övergången till euron. Efter flera år av förberedelser och hårt arbete, som många gånger involverat ett större antal anställda, är den slutliga övergången till euron den stora belöningen. En undersökning som gjordes i december 2000 för Association for the Monetary Union of Europe (AUME) och Cap Gemini Ernst and Young har gjort det möjligt att uppskatta hur långt företagen kommit i sina förberedelser [9].

[9] Tillgänglig på www.amue.org

I genomsnitt använder redan nästan en fjärdedel av storföretagen euron för sin interna drift och redovisning. Nära hälften av dessa företag räknar med att övergången kommer att ske i år, bara en fjärdedel väntar tills den 1 januari 2002 eller längre. Uppgifterna varierar märkbart beroende på vilket land och vilken sektor man tittar på. Mer än en tredjedel av de österrikiska (45%), luxemburgska (36%) och finländska storföretagen gör redan sina internredovisningar i euro, något som fortfarande är ovanligt hos de irländska (16%), italienska (15%) och framför allt de portugisiska (9%) företagen. Uppdelat på sektorer är verkstadsindustrin (31%), banksektorn (30%) och telekommunikationssektorn de tre som i störst utsträckning använder euron i sina internredovisningar. Bilindustrin ligger allra längst fram i täten. 1998 tog de europeiska biltillverkarna fram en gemensam stadga om övergången till euron samtidigt som man bestämde att övergången skulle ske snabbt. Stadgan innehöll också incitament för och hjälp till en övergång till euron för branschens underleverantörer. Ansträngningarna lönade sig: förutom en övergång till den europeiska valutan hos företagen själva, fick man med sig cirka 80% av sektorns underleverantörer.

Förberedelserna inför den slutgiltiga övergången till euron placeras i allmänhet överst på prioriteringslistan hos företagen (43%), långt före e-handeln, och förutsätter i de flesta fall (81%) att informationssystemet anpassas, detta i synnerhet i länder där decimaler sällan används (t.ex. Italien och Spanien).

Anställda vid storföretag får i genomsnitt sällan sin lön utbetald i euro (22%). Situationen varierar dock mycket från land till land: i Italien, Grekland, Finland, Irland och Spanien får mindre än en anställd av tio sin lön utbetald i euro, i Luxemburg och Portugal en av fyra medan det i Belgien och Nederländerna är mer än varannan.

Utöver sina egna förberedelser har nästan ett storföretag av tre (29%) hjälpt sina underleverantörer med övergången till euron och ett av fem har för avsikt att göra det i år.

På det hela taget anser storföretagen sig vara relativt välinformerade om vad som gäller inför övergången till euron och om vilka skatte- och redovisningsmässiga konsekvenser den kommer att medföra (73%).

2.1.1.2. Små och medelstora företag

De små och medelstora företagen är inte alls lika väl förberedda inför övergången till euron som storföretagen. De flesta räknar med att låta verksamheten övergå från den nationella valutaenheten till euron i sista stund. Dessa företag tenderar i allmänhet att underskatta såväl arbetsbördan som den risk som är förenad med sena förberedelser. Det ringa antalet anställda i företaget innebär ofta att chefen, som ofta är upptagen med andra uppgifter rörande den vardagliga driften, själv är tvungen att ingripa.

Ju mindre företag, desto färre förberedelser. De minsta företagen, småhandlarna och småhantverkarna är på det hela taget mycket dåligt förberedda. Enligt enkäten Flash Eurobaromètre som utfördes i januari 2001 [10] har bara 19% av de minsta företagen en detaljerad handlingsplan. Jämfört med andra företagstyper är det långt färre bland de små företagen som har vidtagit konkreta åtgärder inför övergången. De medelstora företagen har däremot starkt ökat sina förberedelser: 86% har planerat vilka åtgärder som skall vidtas (mot 69% i maj i förra året) och 51% har en detaljerad handlingsplan. Totalt sett är bara 26% av de små och medelstora företagen klara för euron (mot 17% i september). 23% tycker fortfarande att det är för tidigt att förbereda sig (mot 32% i september). Bland mikro- (mindre än 10 anställda) och tjänsteföretagen är det många som tror sig kunna skjuta upp förberedelserna medan de medelstora företagen är mer medvetna om situationen. De nationella skillnaderna är små förutom när det gäller Tyskland, där de små och medelstora företagen verkar betydligt mindre övertygade om nödvändigheten att förbereda sig (33% tror sig kunna vänta). Siffrorna tyder på en oroväckande avvaktande inställning med tanke på hur lite tid det är kvar.

[10] Enkät i vilken 2 828 små och medelstora företag i euroområdet tillfrågades av EOS Gallup Europe för kommissionens räkning i januari 2001. Pressmeddelande den 23 februari 2001. Tillgänglig på www.europa.eu.int/rapid

Enligt samma enkät kan bara 11% av de små och medelstora företagen utföra alla sina transaktioner i euro. Andelen är större i Finland, Belgien, Nederländerna, Tyskland, Österrike och Luxemburg (som kommer upp i hela 30%) och mindre i Italien, Portugal och Frankrike. Få små och medelstora företag använder verkligen euron i sina affärstransaktioner: i genomsnitt 12% av de tillfrågade företagen fakturerar regelbundet i euro. I Portugal och Frankrike ligger andelen kring 5-6 % och i Österrike, Grekland och Belgien kring 19-20%.

Andelen små och medelstora företag som påstår sig vara förberedda inför övergången till euron är mycket större än andelen som faktiskt använder valutan. Det finns flera förklaringar till denna skillnad: vissa företag överskattar sina egna förberedelser, andra har tillräcklig kapacitet inom företaget att använda euron men tillämpar den inte med sina samarbetspartners (p.g.a. tveksamhet hos kunder och underleverantörer). Nära hälften av de små och medelstora företagen har fortfarande ingen handlingsplan för övergången till euron och i Finland, Tyskland, Frankrike, Portugal och Grekland är denna andel till och med större än hälften.

Det är i själva verket mycket få av de små och medelstora företagen som planerar sin övergång till euron: mindre än varannan handlingsplan är detaljerad. Även om antalet företag som antagit en handlingsplan har ökat lite (51% jämfört med 42% i september förra året), har inte tillämpningen av densamma gjort det. Omkring två tredjedelar av företagen har emellertid preciserat vilka anpassningar av informationssystemet som behövs göras (65%) och bestämt vem som ska vara ansvarig för att åtgärderna vidtas (67%) och 57% har redan hunnit informera personalen. Däremot har mindre än 40% av företagen varken fastställt vilken inverkan euron kommer att få på olika funktioner (39%), gjort en uppskattning av hur stora budgetmedel man kommer att behöva (35%), klargjort behovet av utbildning av de anställda (31%) eller informerat sina samarbetspartners om sina förväntningar (36%). Dessa resultat vittnar om minimala förberedelser i vilka de strategiska och kommersiella aspekterna (relationer med underleverantörer och kunder, omformulering av priser, förståelse för den ökade tydligheten i pris, personalutbildning och -inflytande etc.) inte prioriteras. De små och medelstora företagens bild av övergången till euron är ofta reducerad till en enkel omräkning och euron upplevs som ett mindre bekymmer [11] inför vilket man snarast känner likgiltighet. Nästan två tredjedelar av företagen (63%), främst i Frankrike och Tyskland, anser t.ex. att euron inte kommer att ha någon inverkan på deras konkurrenskraft. Denna inställning, som delas av flertalet företagsledare, gör att de inte är mottagliga för de informationssatsningar som gjorts kring euron. Traditionella informationskampanjer räcker inte långt i det här fallet. Följaktligen är det få små och medelstora företag som känner till de specifika villkoren för införandet av eurosedlar och euromynt, vilket är oroväckande speciellt i fråga om detaljhandeln som ju skall ta aktiv del i detta införande [12].

[11] Se även den statistiska undersökningen "Attitude des PME européennes vis-à-vis de l'euro et de leur degré de préparation", OPTEM, januari 2001.

[12] Detaljhandeln har en viktig roll att spela vid införandet av nya sedlar och mynt och för att informera sina kunder. De har att hantera specifika logistikproblem för att anpassa kassautrustningen, etiketteringen, lagringen av intäkterna, vilket ofta innebär extrainvesteringar.

Frågetecken kvarstår även kring tidsplanen och om hur tvingande tidsgränsen som är satt till den 1 januari är. 7 % av de små och medelstora företagen väntar tills efter 1 januari 2002 innan man börjar skicka fakturor enbart i euro och 12 % tänker inte bli eurokompatibla (dvs. kunna utföra alla transaktioner i euro) förrän efter detta datum. Om man tar med de företag som inte själva angivit att de tänker få igång driften i euro före den 1 januari 2002 i beräkningen, är det bara två av tre företag som har insett att 1 januari 2002 är det slutgiltiga datumet då allt skall vara klart för drift uteslutande i euro. Speciellt dåligt informerad är man i Frankrike, Italien, Tyskland, Finland och Portugal.

2.1.2. Användningen av euron

Användningen av euron ökar men är fortfarande begränsad totalt sett. Tre indikatorer gör det möjligt att bedöma i vilken utsträckning företagen använder sig av den gemensamma valutan: eurons andel av externredovisningen, bankkontona och betalningarna. Uppgifterna kommer från kommissionens kvartalsvisa undersökning [13] bland bankerna och de nationella finansministerierna. Siffrorna härrör från sista kvartalet 2000.

[13] Kvartalsrapport om användandet av euron. Tillgänglig på följande adress: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/document/misc/eurouse_en.htm

2.1.2.1. Redovisningen i euro

Det är svårt att bedöma hur många företag som har lagt om sin redovisning till euro. Ett företag kan ange priser och ställa ut fakturor i euro samtidigt som man har en redovisning i nationell valuta. Myndigheterna antar att ett företag som redovisar mervärdesskatt i euro har lagt om sin redovisning till den gemensamma valutan och får på så fram vis en tämligen tillförlitlig uppskattning. Slutsatsen är tydlig: med undantag för Luxemburg och Belgien har mindre än 1,5 % av företagen lagt om sin redovisning till euro [14].

[14] Enligt en undersökning som det tyska arbetsgivarförbundet (DIHT) genomfört bland 25 000 företag uppskattas andelen företag som har sin internredovisning i euro uppgå till 14 %.

Luxemburg (21 %) är det land med störst andel företag som lagt om sin redovisning till euro, följt av Belgien (5,5 %) och Portugal (1,2 %). Andelen som gjort detta är särskilt låg i Österrike (0,01 %) och Italien (0,29 %).

Flera faktorer kan bidra till att förklara varför så få framsteg gjorts:

- Många företag känner inte till att de (lagenligt) får lägga om sin redovisning under pågående räkenskapsår och har således valt att lägga om sin redovisning den 1 januari, i allmänhet 2002 [15]. Det kommer dock att vara obligatoriskt i vissa länder i euroområdet att 2002 deklarera resultatet för räkenskapsåret 2001 i euro [16]. Att välja den 1 januari 2002 kan synas enkelt, men innebär i själva verket att det blir mer komplicerat att deklarera 2002.

[15] Att döma av utfallet i Frankrike verkar det som att det inte skett någon omfattande omläggning av redovisningen den 1 januari 2001 (antalet företag som har sin redovisning i euro har fördubblats, men uppgår endat till 1,5 % av det totala antalet företag).

[16] Så är fallet i Grekland, Portugal och Frankrike.

- Med vissa standardiserade programvaror som tagits fram av ett företag som har en mycket stor marknadsandel [17] är det inte möjligt att lägga om redovisningen under löpande räkenskapsår, eftersom det inte går att i efterhand räkna om uppgifter.

[17] SAP:s programvaror.

- De upprepade uppmaningarna från europeiska revisorsförbundet (European Federation of Accountants) att lägga om redovisningarna i god tid har i allmänhet inte getts särskilt stor spridning av de nationella förbunden.

2.1.2.2. Bankkonton i euro

Det är förvisso inte absolut nödvändigt att öppna ett konto i euro för att kunna genomföra betalningar i euro: dessa kan även göras från ett konto som är denominerat i en nationell valuta. Andelen konton i euro är dock en intressant indikator på företagens "euroberedskap". Om ett företag öppnar ett konto i euro är det ju ett tecken på en verklig vilja att utveckla sin verksamhet i den gemensamma valutan eller det kan till och med gå hand i hand med en total omläggning till euro av företagets redovisning. Enligt kommissionens undersökningar uppgick den genomsnittliga andelen konton i euro vid utgången av 2000 till 3,9 % av företagens totala antal konton. Utvecklingen går fortfarande relativt långsamt, även när det gäller nya affärsförbindelser. Så öppnas till exempel mer än 90 % av de nya kontona fortfarande i nationell valuta.

Tre länder har uppnått resultat som är klart bättre än genomsnittet: Luxemburg (10,9 %), Belgien (10,8 %) och Frankrike (7,1 %). Andelen konton i euro är däremot särskilt låg i Nederländerna (0,44 %), Spanien (0,70 %), Finland och Irland (1 %). Rangordningen är ungefär densamma när det gäller nyöppnade konton, med Luxemburg (36,4 %), Belgien (27,6 %) och Frankrike (16,6 %) i täten och Irland (0,02 %), Österrike (1,27 %) och Spanien (1,80 %) sist. Dessa stora skillnader mellan länderna kan förklaras av att företagens verksamhet i euro varierar mellan länderna och av att bankerna antingen har eller inte har en affärsstrategi som syftar till att främja euron.

Det kommer antagligen inte att hända så mycket innan bankerna börjar genomföra förtida övergångar i början av andra halvåret (jfr punkt 2.2 De finansiella institutens förberedelser), även om vissa banker framgångsrikt har börjat att aktivt och systematiskt främja euron bland sina företagskunder.

2.1.2.3. Betalningar i euro

Enligt kommissionens kvartalsundersökning bland bankerna motsvarar företagens inhemska betalningar i euro i genomsnitt 30 % av värdet och 5,8 % av volymen av de totala betalningarna (genomsnitt för alla länder) vid utgången av 2000, vilket är något mer än i början av året (25 % respektive 2,4 %). Den stora skillnaden mellan utfallet i volym och i värde förklaras i huvudsak av att de stora företagen i mycket högre grad än de små och medelstora företagen har gått över till euron. Totalt sett ger volymuppgifterna en tillförlitligare bild av det verkliga euroanvändandet än värdeuppgifterna, eftersom de inte påverkas lika mycket av eventuella enstaka stora transaktioner (t ex en fusion av två stora företag eller ett förvärv av ett stort företag av ett annat stort företag).

Uppdelat på länder skiljer sig resultaten rätt mycket åt. Som vanligt skiljer sig Luxemburg tydligt från mängden med en betalningsvolym i euro på 20 %. Därefter kommer företagen från Belgien (8,8 %), Grekland (7,3 %), Irland (6 %) och Portugal (5,4 %). Användningen av euron är särskilt låg i Österrike (1,1 %), Nederländerna (1,2 %) och Frankrike (1,7 %) [18]. Den gemensamma valutan har redan en dominerande ställning i tre länder när det gäller värdet på betalningarna, nämligen i Spanien (75 %), Belgien (56 %) och Luxemburg (55 %).

[18] Uppgifter från februari 2001 visar dock att betalningarna i euro ökat avsevärt i Frankrike.

Användningen av euron är naturligtvis mycket högre för internationella transaktioner, både värdemässigt (39,7 %) och volymmässigt (32,5 %). Att euron har stor betydelse i de gränsöverskridande transaktionerna är en logisk följd av följande två faktorer:

- De nationella valutorna har försvunnit helt från de finansiella marknaderna till förmån för euron, vilket bidrar till att skapa en miljö som främjar att de internationella transaktionerna görs i euro;

- De stora företagen bedriver en större exportverksamhet än de små och medelstora företagen, vilket bekräftas av att skillnaden mellan eurons volymandel och värdeandel är liten.

Euron används i särskilt hög grad för internationella betalningar av företag i Spanien (72 % i volym), Portugal (43 % i volym), Grekland (40 % i volym) och Luxemburg (38,5 %). Den används fortfarande endast i relativt begränsad omfattning i Frankrike (15,6 %) och i mycket liten omfattning i Österrike (2,2 %).

2.2. De finansiella institutionernas förberedelser

Bankerna inom EU har gjort mycket stora insatser av både teknisk och finansiell art för att bidra till att övergången till euron skall lyckas. De finansiella institutens förberedelser för 2001 återspeglar i allmänhet en frivillighet som kan ha positiva effekter på samtliga ekonomiska aktörer. Förberedelserna för 2002 syftar i sin helhet till att skapa förutsättningar för en snabb övergång som är gynnsam för konsumenten.

2.2.1. Förberedelserna för 2001

Förutom den betydande insats som bankerna gjort för att informera sina kunder har de en viktig roll att spela vid två tillfällen: vid omläggningen av konton och andra betalningsmedel än kontanter till euro och vid förhandsdistributionen av sedlar och mynt. De finansiella instituten har i mycket stor utsträckning följt bestämmelserna i kommissionens rekommendation av den 11 oktober 2000 (se bilaga 1), om det så gäller förhandsomläggningen av kontona, inväxlingen av sedlar och mynt eller distributionen av sedlar till uttagsautomater.

2.2.1.1. Förhandsomläggningen av kontona och andra betalningsmedel än kontanter

I kommissionens rekommendation av den 11 oktober 2000 förespråkar kommissionen en förhandsomläggning av kontona och instrumenten för kontantlösa betalningar det tredje kvartalet 2001, om inte kunden uttryckligen begär att så inte skall ske. En sådan åtgärd hade då endast planerats av de belgiska och franska bankerna. Idag är den nästan allmänt förekommande. Det kommer att ske en förhandsomläggning av alla eller vissa banker från och med juli 2001 i Tyskland, Frankrike, Österrike, Italien, Portugal, Luxemburg och Belgien, från och med september i Spanien, från och med oktober i Finland och från och med december i Grekland. I den officiella nederländska strategin ingår inte någon sådan åtgärd, men denna åtgärd måste ändå genomföras av flera stora banker. De irländska bankerna planerar inte att göra någon förhandsomläggning av kontona, men gör en omläggning om kunden begär det.

I ett dokument av den 26 februari 2001 [19] ställde sig de tre europeiska bankföreningarna [20] bakom principen om förhandsomläggning av konton, efter kundens uttryckliga medgivande fram till och med september månads utgång, därefter med endast ett underförstått godkännande (med en månads varsel). De uppmanade även sina medlemmar att tillhandahålla checkhäften i euro till sina kunder från och med juli 2001 för företagen och från och med september 2001 för enskilda [21].

[19] "European guidelines for best practice concerning customer and nostro legacy currency account conversion" (26 februari 2001). Detta dokument är en rekommendation som inte gör anspråk på att ha företräde framför eventuella olika nationella scenarier. Dokumentet finns att tillgå på följande adress: www.fbe.be

[20] Fédération bancaire européenne, Groupement européen des banques coopératives, Groupement européen des caisses d'épargne

[21] "European guidelines for best practice concerning legacy currency cross border cheques", 2 mars 2001. Tillgänglig på adressen www.fbe.be

För bankerna innebär förhandsomläggningen en möjlighet att bättre fördela arbetet över tiden. Tanken att det skulle vara möjligt att på en helg och utan svårigheter anpassa de tekniska redskapen för att gå över till den nya valutan får i allmänhet inget stöd av de erfarenheter som de ekonomiska aktörer som hittills gått över till den nya valutan gjort. En tidigareläggning av omläggningen av kontona gör det även möjligt att undvika ett svårhanterligt sammanträffande i tiden mellan omläggningen av kontona och införandet av nya sedlar och mynt.

För de ekonomiska aktörerna utgör omläggningen av kontona och instrumenten för kontantlösa betalningar en viktig möjlighet att öka användningen av euron och följaktligen att vänja sig vid den nya valutan. Som exempel kan nämnas att 46 % av de icke-kontanta betalningarna i Frankrike görs med checkar. Omläggningen av checkhäftena till euro kommer således att avsevärt öka användningen av den gemensamma valutan.

2.2.1.2. Förhandsdistribution i olika led

Bankerna har definitionsmässigt stor betydelse när det gäller att föra in pengar i ekonomin. Före den 1 januari 2002 kommer de att vara en av hörnstenarna i arbetet med att förhandsdistribuera sedlar och mynt. De kommer att i förväg erhålla sedlar och mynt mellan september och december (Se bilaga 5. jämförande tabell över de nationella planerna för utbyte av sedlar och mynt). Enligt den debiteringsmodell som Europeiska centralbanken (för sedlarna) och finansministrarna (för mynten) fastställt kommer bankerna stegvis att debiteras värdet på de sedlar och mynt de mottagit vid tre tillfällen under januari 2002 (en tredjedel den 2, den 23 respektive den 30 januari).

Bankerna behåller en del av de erhållna sedlarna och mynten för eget behov och fördelar resten till sina köpmanna- och företagskunder, vilket innebär att det genomförs en förhandsdistribution i ytterligare ett led. Bankerna är skyldiga att genast ställa garantier till centralbanken på ett belopp motsvarande värdet på de sedlar och mynt som förhandsdistribuerats i ytterligare led och bankerna är rättsligt ansvariga för eventuella negativa konsekvenser som kan uppstå på grund av felaktigt användande. Enligt den överenskommelse som ingicks den 19 februari 2001 mellan kommissionen och de tre europeiska bankföreningarna [22] kommer de köpmän som kan förse banken med en garanti på samma belopp som de erhållna sedlarna och mynten inte att debiteras före den 1 januari 2002.

[22] Tillgänglig på adressen www.europa.eu.int/rapid

2.2.2. Förberedelserna inför 2002

Bankerna kommer att stå i centrum för inväxlingsoperationen: de kommer att förse företagen med sedlar och mynt, konsumenterna med sedlar och kommer att göra en stor del av inväxlingen av sedlar och mynt i nationell valuta till euro.

2.2.2.1. Distribution av euro till konsumenterna

Distributionen av euro kommer att ske via uttagsautomater och vid uttag eller växling på bankkontor [23]. När det gäller uttagsautomaterna ingicks en överenskommelse den 19 februari 2001 mellan kommissionen och de tre europeiska bankföreningarna enligt vilken de banker som har euro i sina kassor skall göra sitt yttersta för att omedelbart ladda uttagsautomaterna med euro i syfte att undvika att det via dessa kommer sedlar i nationell valuta i omlopp. Anpassningen av utrustningen kommer att vara fullständig och omedelbar i Tyskland, Belgien, Luxemburg och Österrike. Den kommer att vara nästan omedelbar (+/- 90 % den 1 januari) i Grekland, Nederländerna, Spanien och Italien och relativt snabb i Irland (+/- 80 % den första dagen, 100 % efter en vecka). I tre länder planeras en långsammare anpassning av uttagsautomaterna, nämligen i Portugal (+/- 8 % den 1 januari, men 85 % efter en vecka) och Finland (+/- 38 % den 1 januari, +/- 65 % efter en vecka) och Frankrike (+/- 55 % den 1 januari [24], +/- 85 % efter en vecka). Under alla omständigheter kommer samtliga uttagsautomater normalt sett att vara anpassade till euro efter två veckor.

[23] Konsumenterna kommer att i förväg erhålla mynt i mitten av december i samtliga medlemsstater, med undantag för Grekland. En stor del av sedlarn aoch mynten kommer för övrigt att sättas i omlopp i ekonomin via detaljhandeln, som i förväg kommer att förses med sedlar och mynt under perioden september till december beroende på vilken medlemsstat som avses. Vid det informella Ekofinmötet i Versailles avvisade Europeiska centralbanken och rådet tanken på att förhandsdistribuera sedlar till allmänheten. De europeiska föreningarnas arbete har dock fortsatt och tyder i allmänhet på att en sådan förhandsdistribution skulle vara av godo.

[24] Bankkortföretagen bedömer dock att 85 % av uttagsautomaterna kommer att vara anpassade den första dagen.

Uttag eller växling på bankkontor är en annan viktig kanal för att förse konsumenterna med kontanter. För att minska problemen för detaljhandeln i samband med växling avser de belgiska, spanska och tyska bankerna att tillhandahålla låga valörer vid uttag av normalstora belopp. Detta utgör även en del av överenskommelsen från den 19 februari 2001 mellan kommissionen och de tre europeiska bankföreningarna.

Det kommer även att finnas låga valörer (5 eller 10 euro) i alla eller delar av uttagsautomaterna i samtliga deltagande stater, med undantag för Finland. I Irland betalas den största delen av socialbidragen ut i kontanter varje vecka på postkontoren. Under första veckan i januari kommer utbetalningar på över tjugo euro i allmänhet att ske med minst fyra sedlar med en valör av fem euro.

2.2.2.2. Inväxlingen av sedlar och mynt i nationell valuta till euro

Inväxlingen av sedlar och mynt i nationell valuta till euro kommer i allmänhet att vara gratis för bankernas kunder och för större belopp räcker det att förhandsanmäla under den period då båda valutorna är i omlopp. Så kommer det att vara i samtliga deltagande stater, med undantag för Österrike (som dock har angett ett högt tak: 50 000 österrikiska schilling, vilket motsvarar 3 633,64 euro) och Irland.

Inväxling av sedlar och mynt för den som inte är kund i banken under den period då båda valutorna är i omlopp kommer också att vara gratis, ofta inom ramen för ett tak som banken fritt fastställer. Så kommer det att vara i samtliga deltagande stater, med undantag för Tyskland - där de flesta banker inte önskar göra inväxlingar åt den som inte är kund i banken - och Nederländerna och Österrike, där inväxlingen i allmänhet kommer att vara avgiftsbelagd.

Samtliga stater har fattat beslut som gör det möjligt att växla in sedlar och mynt i affärsbankerna även under en längre period än den då båda valutorna är i omlopp, i de flesta fall till och med juni eller december månads utgång.

2.3. Förvaltningarnas förberedelser

De europeiska institutionerna lade om all sin verksamhet (budget, löner...) till euro den 1 januari 1999. När det gäller medlemsstaterna bör man skilja på de nationella förvaltningarna och de lokala förvaltningarna.

2.3.1. De nationella förvaltningarna

Under de senaste åren har flera nationella lagar och de flesta beslut som gäller övergången antagits. I och med att Italien offentliggjort sin plan för övergången till sedlar och mynt i euro har alla medlemsstater i euroområdet offentliggjort ett dokument där det beskrivs hur övergången skall gå till (se bilaga 4 för närmare uppgifter om de olika faserna i övergången för var och en av medlemsstaterna i euroområdet). Bland frågorna av allmänt intresse återfinns den viktigaste lagstiftningen om övergången till euro, anpassningen av den utrustning som allmänheten använder vid sina dagliga kontakter med förvaltningarna, utjämning till lämpliga siffror av omräknade belopp och graden av användning av euron i den offentliga förvaltningen.

2.3.1.1. Anpassningen av den rättsliga ramen

Den 2 februari 2001 antog den belgiska regeringen den slutliga versionen av "det belgiska programmet för övergången till sedlar och mynt i euro". Dessutom offentliggjordes tre lagar om euron i slutet av juli 2000. Dessa gäller utjämningen av offentliga belopp som omräknats till euro, den decimalisering som är nödvändig för att införa euron i den offentliga sektorns mjukvara och prisindikatorerna på mätutrustningen. I slutet av augusti offentliggjordes tjugofyra kungliga dekret om genomförande av dessa lagar. I november 2000 antogs även en "övergripande strategi för en aktiv och slutlig övergång till sedlar och mynt i euro". Anpassningen av lagstiftningen till övergången till euro har således slutförts. Ytterligare lagstiftning håller på att utarbetas för alla berörda avdelningar beträffande gemenskaperna och regionerna.

I Tyskland går arbetet med att ta fram lagstiftning om så kallad "utjämning av signalbelopp" snabbt framåt. Mer än ett dussin övergripande lagar (Artikelgesetze) antogs av den federala regeringen och några av dessa har redan antagits av parlamentet och offentliggjorts i den officiella tidningen. Den viktigaste är lagen av den 19 december 2000 om omräkning och utjämning av eurobelopp i skattelagstiftningen (Steuer-Euroglättungsgesetz). De 16 delstaterna (Länder) håller också på att lägga sista handen vid sin lagstiftning. Deras verksamhet omfattar dels övergripande lagar i vissa Länder, dels specifik lagstiftning på särskilda områden (Einzelgesetze) i andra Länder. Vid konferensen mellan de 16 delstaternas inrikesministrar antogs också ett allmänt koncept för säkerhetsfrågor i samband med införandet av sedlar och mynt i euro. Det kommer nu att genomföras på delstatsnivå och lokal nivå, vilket garanterar ett nära samarbete mellan de lokala polismyndigheterna, centralbanksfilialerna (Landeszentralbanken), kreditinstituten, detaljhandeln och penningtransportföretagen.

Grekland antog en "grundläggande lag för införandet av euron" i september 2000. I lagen regleras bland annat omräkning och utjämning, aktiekapital, dubbel prisangivelse, bestämmelser för kapitalmarknaden och omräkning av bötesbelopp. Framför allt tre lagtexter antogs, nämligen en gemensam lag från finansministeriet och utvecklingsministeriet om dubbel prisangivelse, ett cirkulär från utvecklingsministeriet om inrättande av euroobservatoriet samt ett cirkulär från finansministeriet som reglerar skattefrågor under övergångsperioden. Redenomineringen av grekiska statspapper till euro slutfördes inom ramen för den veckoslutstidsplan för omräkning som omfattar finansministeriet, Greklands centralbank, bankerna och andra finansiella institut. Finansministeriet gav ut ett cirkulär om tullfrågor som har samband med euron och utvecklingsministeriet ett annat om omräkning av aktiekapital till euro. I december 2000 godkändes en plan för övergången till sedlar och mynt i euro av den nationella samordningskommittén.

Spanien håller på att utarbeta en lag för att ändra lag 46/1998. I den nya lagen fastställs de period då båda valutorna är i omlopp till två månader och där föreskrivs att inväxling av sedlar och mynt i peseta skall vara avgiftsfri till och med juni månads utgång 2002 i affärsbanker och i obegränsad tid i Spaniens centralbank.

Frankrike införde lagstiftning om utjämning i juni 2000 (lag 2000-517) och i september 2000 (Ordonnance 2000-916). Omkring 600 tröskelvärden och belopp som främst hade med beskattning att göra ändrades till euro. I februari offentliggjordes fyra lagar om omräkning och utjämning av omkring 200 eurobelopp i bestämmelser när det gäller skatter, den finansiella sektorn, försäkringar, tullar och avgifter, konsumentfrågor och sparande. De senaste veckorna har flera lagar om fastställandet av administrativa tröskelvärden offentliggjorts.

I Irland offentliggjordes den 5 februari 2001 ett lagförslag om övergången till belopp i euro ("the Euro Changeover (Amounts) Bill 2001"). I detta lagförslag behandlas omräkningen av penningbelopp i lagstiftningen till jämna belopp i euro från och med den 1 januari 2002 där så är tillämpligt. Socialförsäkringslagen för 2001, där bland annat omräkningen av penningbelopp i socialförsäkringslagstiftningen till jämna belopp i euro behandlas, och finanslagen för 2001, där skattelagstiftningen behandlas på motsvarande sätt, har båda nyligen trätt i kraft. Ett lagförslag som innebär att sedlar och mynt i irländska pund från och med den 9 februari 2002 inte längre skall vara lagliga betalningsmedel har lagts fram för det irländska parlamentet.

Italien antog en budgetlag som innehåller de viktigaste bestämmelserna för införandet av euron (legge finanz. n. 388 del 23 dicembre 2000, art. 155). Bland annat anges när lirans ställning som lagligt betalningsmedel upphör och där regleras de tekniska aspekterna på indragningen av liramynten. Planen för övergången till sedlar och mynt i euro innehåller vissa riktlinjer för utjämning av belopp inom den offentliga förvaltningen. Dessa gäller avgifter, bötesbelopp och självdeklarationer.

I Luxemburg antog regeringen i början av oktober 2000 ett utkast till lagförslag som syftar till att anpassa 250 omräknade belopp av lagstiftningskaraktär och 600 belopp på det administrativa området. I lagförslaget ingår bestämmelser om utjämning av bötesbelopp, andra administrativa avgifter, socialförsäkringsbelopp och skattebelopp, historiska belopp som har samband med andra lagar, frimärken, tröskelvärden, tullar och avgifter.

I Nederländerna beslutade regeringen den 8 december 1998 om planen för övergången till sedlar och mynt i euro. Lagförslaget om omräkning av belopp i lagstiftningen från floriner till euro behandlas för närvarande av parlamentet. Grundprincipen är en neutral omräkning av beloppen i lagstiftningen. Parlamentet behandlar dessutom förslaget till ny valutalag, enligt vilken florinens ställning som lagligt betalningsmedel kommer att upphöra den 28 januari 2002 (kl. 00.00). En lag som ger kommuner rätt att ta ut icke-kontanta parkeringsavgifter kommer snart att antas.

I Österrike omfattar den uppdaterade övergångsplanen, som benämns "Övergången till euro i den offentliga sektorn", rättsliga och regleringsmässiga aspekter på euron, en kort översikt över förberedelserna i medlemsstaterna, detaljerad information om övergången till sedlar och mynt i euro samt information om övergången när det gäller redovisning, skatter och elektroniska applikationer i den offentliga sektorn. Ett antal lagar ändrades för att uppfylla EU:s förordningar. När det gäller specifik lagstiftning anges i "Eurogesetz" (Officiella tidningen I nr 72/2000) regler för perioden då båda valutorna är i omlopp. Bestämmelserna om dubbla prisangivelser anges i "Euro-Währungsangabengesetz" (Officiella tidningen I nr 110/1999), medan de som gäller omläggningen av långfristiga kontrakt och avtal anges i "Euro-Justiz-Begleitggesetz" (Officiella tidningen I nr 125/1998).

Den 16 november 2000 godkände regeringen Portugals plan för övergången till sedlar och mynt i euro. Genom denna blir det möjligt att förhandsdistribuera sedlar och mynt i euro till de finansiella instituten, detaljhandeln och allmänheten. Där anges också att kontrakt med obestämd löptid som den offentliga förvaltningen ingått eller kontrakt som löper ut efter den 1 januari 2002 skall anges i euro. De olika ministerierna håller på att lägga sista handen vid utjämningen och omräkningen av historiska uppgifter. Den 7 februari 2001 antog Portugals finansministerium den slutliga versionen av "den offentliga förvaltningens övergångsplan". Den 15 mars antog regeringen två lagar. I den första fastställs perioden med två valutor i omlopp till två månader, föreskrivs att sedlar och mynt i escudos avgiftsfritt skall kunna inväxlas till och med utgången av juni 2002 i affärsbankerna och under tjugo år i Portugals centralbank samt medges att de affärsbanker som så önskar efter oktober 2001 får lägga om bankkonton enligt principen att kunden antas acceptera detta om den inte framför några invändningar. I den andra lagen regleras den dubbla prissättningen, vilken är obligatorisk under perioden 1 oktober 2001-28 februari 2002.

I Finland offentliggjordes planen för övergången till sedlar och mynt i euro i oktober 2000 och den innehåller de viktigaste delarna av den offentliga sektorns övergångsplaner.

2.3.1.2. De interna förberedelserna

När det gäller myndigheternas tekniska förberedelser har 20-30 % av det arbete som krävs för att anpassa de elektroniska applikationerna inom den offentliga sektorn gjorts i Frankrike och Österrike. I Frankrike har regeringen dessutom gett omställningen till euro inom den offentliga sektorns datasystem högsta prioritet i förhållande till alla andra datasystemprojekt inom den offentliga sektorn från mitten av 2001 till mars 2002. Ungefär 40 % av den arbetsinsats som krävs för att anpassa IT-systemen har inletts. Vid årets början användes i realiteten 10 % av den mjukvara som anpassats till euro. I Irland rapporterar den offentliga förvaltningen att IT-anpassningen går som planerat.

Medlemsstaterna har också vidtagit flera åtgärder för att i enlighet med kommissionens rekommendation se till att tjänstemännen i den offentliga förvaltningen erbjuds att delta i ordentliga utbildningsprogram. I Grekland organiserades en workshop för offentliga tjänstemän inom ramen för det operationella programmet Kleisthenis. I Frankrike genomförs en ministerieövergripande plan vars syfte är att utbilda alla offentliga tjänstemän före utgången av 2001. I Portugal pågår fortfarande flera utbildningsprojekt i offentliga och andra organisationer och handboken "Euron i den offentliga förvaltningen" delades ut till mer än 1000 anställda inom förvaltningen. Detta 60-sidiga dokument omfattar rättsliga och regleringsmässiga aspekter på euron, eurons effekter på informationssystemen, redovisning, skatter och statistik. I november hölls en internationell konferens i Lissabon som ägnades åt "Euron i statlig och lokal offentlig förvaltning: Bra metoder". Informationsmöten som täcker alla 308 kommuner i landet håller för närvarande på att förberedas. I Finland arrangerade finansministeriet ett temamöte om euroförberedelserna den 13 december. Nästan 300 offentliga tjänstemän deltog, däribland medlemmar av alla statliga redovisningsorgan. I Irland genomförs projekt för att utbilda utbildare inom den offentliga förvaltningen i syfte att informera de anställda om euron.

2.3.1.3. Användningen av euron inom den offentliga förvaltningen

Andra nationella initiativ gäller användningen av euron inom ramen för förhållanden mellan den offentliga förvaltningen, dess anställda, näringslivet och allmänheten. Förslag på sådana förändringar gavs i kommissionens rekommendation från oktober 2000.

I Grekland anger försörjningsföretagen slutbeloppet på fakturorna i både nationell valuta och i euro. Finansministeriet genomför pilotprojekt där löner och pensioner anges i båda valutorna. Från och med den 1 januari 2001 är alla bokförda grekiska statspapper uttryckta och emitterade i euro och alla transaktioner med dessa sker i euro. Budgeten för 2001 är uttryckt i både drakmer och euro. I Frankrike ingås alla nya offentliga kontrakt i euro sedan den 1 juli 2000. De lokala myndigheterna har uppmanats att göra sammalunda från och med januari 2001. Samtliga offentliga tjänstemän kommer att betalas i euro från och med juli 2001. De kommer inte endast att få det vanliga lönebeskedet där totalbeloppet anges i både nationell valuta och i euro, utan de kommer i informationssyfte även att få ett detaljerat lönebesked i euro. Det organ som övervakar övergången till euro den 1 januari 2002 har offentliggjort två nya praktiska handböcker, en för sjukhus och en annan för den subventionerade bostadssektorn, och kommer att ta fram en handbok för borgmästare. I Luxemburg har alla ministerier och offentliga organ rekommenderats att använda euron vid offentlig upphandling. Dessutom anges totalbeloppet på lönebeskeden både i nationell valuta och i euro.

I Nederländerna kommer i princip floriner att användas vid offentlig upphandling fram till och med 31 december 2001, men de offentliga myndigheterna uppmanas använda euro om avtalen sträcker sig längre än till detta datum. I Portugal skall den offentliga förvaltningen och de lokala myndigheterna börja betala sina tjänstemän i euro så tidigt som möjligt 2001. All ny lagstiftning uttrycks redan från och med december 2000 i euro. I Irland fick alla skattebetalare deklarationsblanketter för källbeskattning för år 2001 i båda valutaenheterna. De olika avdelningarna inom den offentliga förvaltningen kommer att lägga om sina lönesystem var för sig någon gång från och med mitten av andra kvartalet till årets slut. De offentliga tjänstemännens lönebesked kommer efter omläggningen att anges i euro och (endast) nettobeloppet kommer att anges i både irländska pund och i euro. I allmänhet kommer den faktiska betalningen fortfarande att ske i irländska pund till januari 2002. I Italien kommer lönerna och pensionerna i den offentliga sektorn i allmänhet att beräknas i lire till och med 2001 års utgång, men kan utbetalas i euro om den berörda personen så önskar. För att statstjänstemännen skall kunna bekanta sig med den nya valutan kommer löne- och pensionsbeskeden att upprättas i euro under andra halvåret med ett motvärde i lira endast för slutsumman.

2.3.2. Lokala myndigheter

2.3.2.1. Anpassning av administrativa och rättsliga strukturer

I Tyskland har de 16 delstaterna infört de bestämmelser som behövs på lokal nivå för omräkningar till och avrundningar i euro. De euroansvariga från de olika delstaterna träffas regelbundet för att utreda de frågor av allmänt intresse som kommit upp under de återkommande samråd som hålls med den särskilda eurogruppen vid finansministeriet. Detaljerade handböcker har också distribuerats till kommunerna runtom i Tyskland. I de österrikiska delstaterna håller lagförslagen på att färdigställas, och omröstningarna om dessa förslag planeras äga rum senast under sommaren 2001. Eurogruppen i Österrike har också beslutat att ge förberedelserna på lokal nivå en hög prioritet. De euroansvariga vid finansministeriet har för detta ändamål planerat en rad sammanträden av teknisk karaktär under 2001, där folkvalda representanter och företrädare för regionala och lokala myndigheter kommer att delta.

I Frankrike har finans- och inrikesministerierna skickat ut detaljerade instruktioner till de 36 559 kommunerna gällande hur belopp i avtal och offentliga upphandlingskontrakt skall omräknas till euro, samt om hur euron skall användas inom offentliga företag. Arbetsgrupperna i en av de större städerna har tagit initiativ till en beslutsmodell för hur offentliga avgifter skall omräknas till euro, och denna modell har distribuerats till alla övriga kommuner som exempel. Efter kommunalvalen i mars 2001 kommer såväl nyvalda som omvalda borgmästare att få en "välkomstdossier" där de påminns om de praktiska förberedelser som kommer att krävas för övergången till euron, och när var och en av dessa förberedelser skall vara fullbordade. Inom varje franskt departement kommer också prefekten att åläggas att lägga fram lägesrapporter för förberedelserna för euron samtidigt med den gängse kvartalsrapporten.

I Nederländerna följer finansministeriet mycket noga förberedelserna i de 502 kommunerna, och ett privat företag, som valts ut genom upphandlingsförfarande, har fått i uppdrag att utvärdera varje kommuns framsteg. Finansministeriet skickar också regelbundet ut ett officiellt frågeformulär. Svaren på formulären skall undertecknas av varje kommuns borgmästare eller av den finansansvarige i kommunfullmäktige. Syftet med denna underskrift är att den politiska ledningen på lokal nivå säkert skall vara insatt i det arbete som bedrivs av kommunens eurosamordnare. En arbetsgrupp under finansministeriet benämnd "Lego", som består av cheferna för europrojektgrupperna i 25 kommuner som bedömts vara bland de mest dynamiska, har getts i uppgift att utarbeta bästa praxis på en rad områden som berörs av euron. I en rapport som utges halvårsvis av parlamentet indelas också kommunerna efter vilka framsteg de gjort med euroförberedelserna.

De tekniska förberedelserna på det lokala planet i Spanien samordnas av de spanska kommunernas och provinsernas centralorgan (Federación de los Municipios y Provincias españolas) i samarbete med myndigheterna i provinserna och i de autonoma regionerna. I Belgien skickar varje region ut ett cirkulär med instruktioner till kommunerna inför övergången till euron, efter samordning på federal nivå. I Irland är det varje lokal myndighet som ansvarar för övergången till euron, och ansvaret för förberedelserna har tilldelats varje landskapsfullmäktiges finansansvarige (Finance Officer of the county council).

Generellt sett bedöms de lokala myndigheterna vara på god väg med anpassningen av de administrativa och rättsliga strukturerna inför euron.

2.3.2.2. Interna förberedelser inom varje myndighet

De särskilda kraven i samband med övergången till euron kan många gånger sporra lokala myndigheter att effektivisera sin förvaltning, bl.a. genom att modernisera finansförvaltning, personalutbildning och datorsystem samt förbättra olika automaters funktionssätt. Inom de flesta lokala myndigheter av mer betydande storlek verkar förberedelserna för övergången till euron vara på god väg, medan situationen inom mindre enheter förefaller vara mer varierande, och det finns oftare behov av stödåtgärder på lokal nivå. Behovet av tekniska förberedelser för euron utgör dock ofta en god anledning att se över avdelningarna som helhet och modernisera förvaltningen.

De lokala myndigheternas datorsystem anpassades delvis till euron redan inför årsskiftet 1999/2000. Med tanke på programvarupaketens mångfald och komplexitet är det dock många företag som kommer att behöva vidta åtgärder under loppet av 2001. I Bonn omfattas t.ex. 80 % av datortillämpningarna av uppdateringsarbeten knutna till euron. I Frankrike har de dataföretag som är specialiserade på lokala datortillämpningar sammankallats till möte ett flertal gånger av de centrala myndigheterna för att stämma av vilka framsteg som gjorts med euroanpassningen. De flesta av Nederländernas kommuner har ställt om sina skrivare för att möjliggöra dubbla beloppsangivelser i administrativa dokument. I Belgien har man utfärdat riktlinjer för den sista etappen i de lokala myndigheternas övergång till euron. Enligt dessa riktlinjer måste anpassade datorprogram (för handläggning av löner, skatter, fakturor m.m.) vara installerade senast den 31 oktober, så att de säkert är funktionsdugliga den 1 januari 2002. Testperioderna för datorprogrammen har ofta visat sig bli kortare än planerat, vilket kan komma att leda till problem. Under 2000 distribuerades särskilda informationsbroschyrer om dessa frågor till ADB- och redovisningspersonal.

Onödiga formulär och blanketter har många gånger kunnat avskaffas som en följd av europrojektgruppernas arbete, och många administrativa dokument har kunnat skrivas om och göras mera begripliga i samband med att deras innehåll euroanpassats.

De lokala myndigheterna runtom i Europa har som regel kommit långt i arbetet med att beställa de modifieringar av utrustning som krävs till följd av euron. Anpassningar och modernisering av automater av olika slag kan också komma att få positiva bieffekter inom den lokala förvaltningen. I Bonn ledde till exempel de lokala myndigheternas tidiga förhandlingar med posten till att nya, euroanpassade frankeringsmaskiner togs fram, och gav upphov till stora besparingar. Utvecklingen av euroanpassade parkeringsautomater och andra periodräknare har också fört med sig att kontantkort kan användas i allt fler av dessa, vilket förbättrar stöldskyddet genom att färre automater fungerar med mynt.

Den vidareutbildning för offentliganställda som organiserats i anslutning till eurons införande har haft betydande positiva effekter inte bara för den inre förvaltningen, utan också, men även för direktkontakterna med allmänheten från början av 2002. Utbildningen har genomförts i en rad olika former. Många lokala myndigheter har integrerat eurorelaterade kurser i sina gängse utbildningsplaner. I Frankrike och Portugal har man under första halvåret 2001 utbildat specialiserade eurokursledare, vars uppgift blir att fungera som lokala sakkunniga och "kontaktpunkter". Nederländernas finansministerium anordnar i egen regi sexdagarskurser riktade till kommunernas eurosamordnare under första halvåret 2001.

Att döma av de utvärderingar som gjorts på nationell nivå är de lokala myndigheternas engagemang och framsteg med den praktiska euroanpassningen påtagliga men ojämnt fördelade. I Nederländerna framgår till exempel av en officiell rapport som lagts fram till parlamentet att 14 mindre och 26 medelstora (fler än 50 000 invånare) kommuner gjort otillräckliga framsteg i sina förberedelser. I Frankrike visar en nyligen genomförd undersökning riktad till lokala redovisningsansvariga att förberedelsenivån står i proportion till kommunernas storlek: medan 66 % av de kommuner som har fler än 50 000 invånare ligger i fas eller till och med har gjort större framsteg än planerat, är motsvarande siffra 37 % för kommuner med 10 000-50 000 invånare, 31 % för kommuner med 3 500-10 000 invånare, 27 % för kommuner med 500-3 500 och 23 % för de många kommuner som har färre än 500 invånare. I Spanien genomförde Federación de los Municipios y Provincias españolas en undersökning i mars, som visar att 30-40 % av de lokala myndigheterna genomför omfattande förberedelser. I Österrike har 85 % av kommunerna överlåtit de praktiska detaljerna när det gäller euroanpassningen till konsultföretag som de lokala myndigheterna slutit långtidsavtal med.

De olika processerna för övergång till euron kan inte inordnas i någon etablerad administrativ modell. Det är ju varken realistiskt eller önskvärt att de 73 000 olika lokala myndigheter som berörs inom euroområdet skalle använda sig av exakt samma metod. Mot bakgrund av erfarenheterna från fältet (bästa praxis) kan man dock göra följande allmänna iakttagelser:

- I den operativa fas arbetet befinner sig i 2001 är konkreta tidsplaner som skall följas på lokal nivå mera effektiva än vägledningar och broschyrer. Sådana tidsplaner tillämpas t.ex. i Nederländerna och Frankrike.

- Samarbete mellan kommuner av olika storlek underlättar de praktiska förberedelserna. Detta framgår bland annat av erfarenheterna från Villeurbanne, Breda och Sintra.

- Det är särskilt viktigt att följa upp framstegen med anpassningen av de datortillämpningar som behövs på lokal nivå för att betala ut sociala förmåner i euro.

- Den utbildning om euron som anordnas för personer i ledande befattningar och övrig personal som är i direkt kontakt med allmänheten bör vara utformad så att de berörda tjänstemännen också är kapabla att svara på de många frågor som ställs och kommer att ställas av allmänheten. Modeller för svar på ofta återkommande frågor bör ställas samman och distribueras för detta ändamål.

2.3.2.3. Informationsinsatser på lokal nivå

Informationsinsatserna för euron kommer att intensifieras under 2001, både vad gäller lokala initiativ och lokala utposter för kampanjer som organiseras på nationell nivå. I Tyskland kommer 100 städer under året att gästas av ett särskilt informationstält för euron. I Italien fortsätter det s.k. "eurotåget" (euro-carovana) sina informationsinsatser på platsen, som regel i centrum av medelstora städer. I Portugal anordnas särskilda euro-veckor i flera städer. Under dessa veckor ges information om praktiska detaljer vid användningen av euron, såväl till offentliganställda som skolungdomar och anställda inom små och medelstora företag, och i Spanien gästar en kringresande euroutställning 400 kommuner, i huvudsak på landsbygden. En fransk konsumentorganisation som är representerad vid många lokala myndigheter anordnar en rad seminarier på plats om praktiska aspekter på euron. Arrangemangen genomförs i partnerskap med bl.a. posten och ett antal pensionerade chefer.

Samtidigt utvecklas mera riktade lokala informationsinsatser. Lokala myndigheter, turistkontor, handelskammare och motsvarande ställer samman särskild euroinformation riktad till resande och anställda inom turistnäringen, vilken särskilt distribueras i turisttäta områden. I Nederländerna har en rad föreningar och sammanslutningar fått praktiska tips om hur man ställer samman finansieringsöversikter som skall läggas fram för lokala myndigheter. Inom varje franskt departement anordnas program för att öka kännedomen om euron bland socialt utsatta grupper. Programmen genomförs med stöd av en metodhandledning som utarbetats i samarbete mellan ekonomi- och finansministeriet, näringsministeriet, Caisse des dépôts et Consignations (statens depositionsbank), Europeiska interregionala institutet för konsumentfrågor samt l'Assemblée des Départements de France, de franska departementens sammanslutning. Handledningen bygger på det material som togs fram under Europeiska kommissionens projekt "Euron utan problem". Flera andra medlemsstater har satt igång liknande projekt, bl.a. Belgien, Spanien och Italien. I Italien har de lokala myndigheterna i samarbete med medborgarsammanslutningar och lokala företag tagit initiativ till festarrangemang på eurotemat i de olika regionerna, varvid föreningen Cittadinanza Attiva har stått för samordningen. Informationsinsatser som riktas till andra grupper i svårigheter genomförs under 2001 av tolv medlemmar i Eurocities-nätverket, såsom en del av åtgärden Exchange II och med stöd från Prince-programmet. Gemenskapens yttersta randområden deltar också i detta samarbete, för att ta hänsyn till de särskilda behoven hos de folkgrupper som har begränsad tillgång till information.

De lokala myndigheterna kan också bidra till att underlätta de små och medelstora företagens övergång till euron, såsom ett komplement till det arbete som bedrivs vid handelskammare och inom yrkessammanslutningar. I Jyväskylä i mellersta Finland har lokala myndigheter gått samman och startat ett företag för regional utveckling, som bland annat skall erbjuda små och medelstora företag rådgivning och hjälp med tillträde till internationella marknader i samband med övergången till euron. Vissa lokala myndigheter tillhandahåller också särskild information om omräkningen till euro riktad till de företag som är parter till offentliga upphandlingskontrakt. De halvoffentliga och kommunalägda företagens övergång till euron kan också komma att tjänas som föredöme för övriga små och medelstora företag i området eftersom de förstnämnda som regel också omfattas av privaträtten. I staden Loughrea i Irland har man nyligen fullbordat Loughrea Euro Town Project, som gick ut på att en rad utvalda företag i staden gick över till euron tidigt. Erfarenheterna från projektet distribueras nu till företag runtom i landet som just är färd med att gå över till euron.

Generellt sett förefaller offentliga myndigheter nu använda euron mera både i sin offentliga verksamhet och i kontakter med allmänheten. Som regel är centrala myndigheter mer villiga att utföra transaktioner i euro än t.ex. de myndighet som förvaltar sociala trygghetssystem och i regel även i större utsträckning än lokala myndigheter. Här bör man emellertid också skilja på olika sektorer: större lokala myndigheter har kunnat åtnjuta fördelarna med upplåning i euro i flera år, och offentliga upphandlingskontrakt som löper längre än till 2001 är ofta upprättade i euro (antingen enbart euro eller med dubbla beloppsangivelser för att förebygga tvister i fråga om omräkningen). Lokala myndigheter har däremot varit mera restriktiva med att använda euron för betalningar, skatteåterbäring och löner till offentliganställda.

Denna återhållsamhet från de lokala myndigheternas sida avspeglar dock en osäkerhet inför övergången till euron hos de medborgare de tjänar. Det är således viktigare än någon sin att de lokala myndigheterna under resten av 2001 bidrar på ett kraftfullt sätt till det informationsarbete som behövs för att underlätta den förestående övergången till euro även för vardagliga ändamål.

2.4. Medborgarnas förberedelser

Generellt sett har medborgarna endast i viss mån fått grepp om de olika stegen i införandet av euron, har inte satt sig in olika belopps värden i den nya valutan, och använder sig av den i endast begränsad omfattning. Det återstår nu ett par månader för att sprida kunskapen om tidtabellen för övergången till euron och de praktiska aspekterna på användningen av den nya valutan. Allmänheten bör också uppmuntras att lägga några referenspriser på minnet.

2.4.1. Medborgarnas kunskaper om euron

Att döma av kommissionens undersökning Eurobarometer (frågorna ställdes den 1 januari 2001) [25], ökar kunskaperna hos allmänheten om den allmänna tidsplanen, även om det fortfarande finns stora kunskapsluckor vad gäller många detaljer.

[25] Eurobarometer Flash nr 82/5. "Attitudes to the introduction of the euro", genomförd av Gallup Europe för Europeiska kommissionens räkning.

2.4.1.1. Tidtabellen för övergången till euron

Kunskapen om det datum då mynt och sedlar i euro skall införas är nu relativt utbredd: i genomsnitt 60 % av medborgarna i euroländerna angav nu spontant den 1 januari 2002, vilket är en förbättring med 20 procentenheter jämfört med i november 2000. Ca 10 % av de tillfrågade föreslog ett datum som ligger närmare i tiden medan 24 % föreslog ett senare datum än det faktiska. Allteftersom nyckeldatumen närmar sig torde det bli allt färre som tror att de är närmare förestående än vad som verkligen är fallet, såvida det inte uppstår förväxling med datumen för förhandsdistribution.

De tillfrågade som i störst utsträckning gett korrekta svar är luxemburgare (81 %), nederländare (77 %), finländare (74%), irländare (73 %), belgare (67 %), fransmän (65%) och tyskar (63%). Mera omfattande brister i informationen konstateras i tre länder, där mer än hälften av svaren var felaktiga: Spanien (48 % korrekta svar), Portugal (45 %) och Grekland (34 %). Generellt är datumet då sedlar och mynt skall införas mera känt bland män och bland högutbildade en hos befolkningen i genomsnitt.

Det är fortfarande en liten andel av européerna som vet hur länge mynt och sedlar i båda valutorna kommer att vara i omlopp: i genomsnitt anger respondenterna att perioden skall vara 6 månader, vilket är tre gånger så lång tid som faktiskt har beslutats. Kunskaperna i frågan har dock förbättrats successivt, om än långsamt (i november 2000 angavs i snitt 8 månader). De respondenter som ligger närmast är nederländarna (som angav i genomsnitt 4,1 månader) medan portugiser och österrikare hamnade längst från periodens verkliga längd (8,3 respektive 7,9 månader).

2.4.1.2. Praktiska aspekter på euron

Det är inte alla som förstått att euromynt och -sedlar kommer att kunna användas i hela euroområdet: i genomsnitt 24 % av de tillfrågade tror att de mynt och sedlar som ges ut i deras eget land endast kommer att vara giltiga där, och har alltså inte helt förstått meningen med den gemensamma valutan. Resultaten är i stort sett desamma i alla medlemsstater (70-80 % korrekta svar). I november 2000 trodde en av fem tillfrågade att eurons införande inte skulle föra med sig att de tidigare valutorna avskaffas.

Två tredjedelar (68 %) av medborgarna har nu klart för sig att växelkurserna mellan euron och de nationella valutorna är oåterkalleligen låsta. Det enda land där resultaten i denna fråga var något sämre var Tyskland (57 % korrekta svar). Generellt sett visade sig kvinnor, lågutbildade och äldre personer vara mindre välinformerade i denna fråga än befolkningen i genomsnitt.

Endast 15 % av medborgarna i euroområdet känner till den exakta omräkningskursen. Kunskapen i denna fråga har inte utvecklats mycket över tiden (förbättring med tre procentenheter från början av 2000 till början av 2001). I flertalet felaktiga svar övervärderas euron i förhållande till den nationella valutan. De flesta känner inte till kursen till sista decimal, men gör däremot en god ungefärlig uppskattning. Om man godtar en felmarginal på +/- 1 % ger 52,5 % av de tillfrågade korrekt svar, och med en felmarginal på +/- 5 % blir andelen korrekta svar 73 %. Resultaten varierar dock en hel del mellan olika länder. Med felmarginalen +/- 5 % blir resultaten till exempel följande: 83 % korrekta svar i Nederländerna, 87 % i Luxemburg, 90 % i Belgien, men endast 54 % i Irland. Märkligt nog är resultaten för Italien (65 %), Portugal (68 %) och Tyskland (71 %) sämre än genomsnittet trots att omräkningskurserna för dessa valutor ligger nära ett jämnt tal och borde vara lätta att komma ihåg [26].

[26] 1 euro = 1936,27 lire (där 2000 lire hamnar inom felmarginalen 5 %), 1,95583 D-mark (2 D-mark inom felmarginalen) 200,482 escudos (200 escudos inom felmarginalen).

2.4.2. Referensvärden i den nya valutan

För att förstå vad ett pris i euro motsvarar och kunna bedöma hur stor en prisskillnad är behöver den enskilde konsumenten lägga på minnet en "värdeskala" med ett antal referensbelopp. Det tar oundvikligen en viss tid att skapa sådana referenser. Det är därför önskvärt att aktivt hjälpa medborgarna på traven genom information, och uppmuntra alla att successivt vänja sig vid den nya euromiljön. Informationen bör innehålla några exempel på referenspriser i euro. I oktober 2000 rekommenderade kommissionen att en övergång till euro borde ske i förväg, från det tredje kvartalet 2001, när det gäller belopp på bankkonton och i samband med betalning i annan form än kontanter (se punkt 2.2), vid försörjningsföretagens fakturering (företag som distribuerar vatten, el m.m.) och snarast möjligt vid löneutbetalningar och löneförhandlingar samt vid prissättning [27].

[27] Vid distansförsäljning och inom sektorer där andra betalningsmedel än kontanter är vanligast.

Man kan konstatera följande: konsumenterna är än så länge ovana vid euron och de aktiva insatser som gjorts för att öka kunskaperna i detta avseende har hittills varit blygsamma.

2.4.2.1. Konsumenternas ovana vid euron

Närmare 80 % av konsumenterna har ännu inte lagt något pris i euro på minnet. Detta resultat låg relativt stabilt vid de undersökningar som gjordes under 2000. Fler konsumenter än genomsnittet har memorerat europriser i Frankrike (28,2 %), Luxemburg (24,6 %) och Spanien (23,4 %). Särskilt svaga resultat konstaterades i Nederländerna (11,3 %), Portugal (13,8 %) och Irland (14,2 %). Man kan också konstaterat att fler män än kvinnor lagt ett pris i euro på minnet (25,7 % jämfört med 19,1 %).

I genomsnitt 56 % säger sig däremot lägga märke till de dubbla prisangivelserna. Detta resultat har legat relativt stabilt i de undersökningar som gjorts sedan Ekonomiska och monetära unionen trädde i kraft. Resultatet skiljer sig inte åt nämnvärt mellan könen eller efter utbildningsnivå eller sociala omständigheter, men däremot en hel del mellan de olika euroländerna: de dubbla prisangivelserna observeras av 69 % av spanjorerna, 73 % av italienarna och 76 % av finländarna, medan bilden är annorlunda bland fransmän (39 %), belgare (41 %) och luxemburgare (42 %). Kanske kan resultaten i de sistnämnda tre länderna till viss del bero på att medborgarna "tröttnat" på euroangivelserna, som är betydligt vanligare här än i många andra länder, och dessutom tycker att övergångsperioden på tre år är onödigt lång, en uppfattning som är vanlig även i euroområdet som helhet. Nästan alla stormarknader i euroländerna använder närmast konsekvent dubbla prisangivelser. I mindre butiker varierar användningen av dubbel prissättning mellan 30-50 % beroende på medlemsstat. Tre medlemsstater - Grekland, Portugal och Österrike - har infört lagar som gör dubbla prisangivelser obligatoriska. Vissa länder, bl.a. Belgien, har förbehållit sig möjligheten att införa en sådan lag om inte handeln generellt sett och på eget initiativ använder dubbla prisangivelser från och med andra kvartalet.

Det förefaller dock som om angivelsen av priser i både nationell valuta och euro inte har någon betydande effekt på konsumenternas medvetenhet. Enligt en särskild undersökning (Eurobarometer) [28] är det färre konsumenter än en av tio (8 %) som regelbundet lägger märke till europriserna. En avmattning av intresset kan också skönjas klart. Den andel av konsumenterna som inte tittar på europriset har ökat med 8 procentenheter jämfört med 1999. Däremot förväntas intresset för europriserna öka igen mot slutet av året, då nyckeldatumen för övergången till euron närmar sig.

[28] Eurobarometer 54. The Europeans and the euro. Genomförd av European opinion research group för Europeiska kommissionens räkning och offentligjjord i mars 2001 (frågorna till konsumenter ställdes i november).

2.4.2.2. Den aktiva övergångsprocessen har fått en trög start

Med undantag för finanssektorn är det fortfarande mycket ovanligt att prissättning sker i euro (detta gäller även psykologiska priser). Flera stormarknader planerar att börja fastställa sina priser i euro under sista kvartalet 2001, vanligen med början i november. Vid distributionen varierar praxis beroende på typen av produkt. Produkter som omsätts snabbt, t.ex. livsmedel, tenderar att i mindre omfattning prissättas i euro. Dallmännyttig sektorförslagförslagäremot är det många distributörer som planerar att sätta priser i euro för varor som levereras under de sista veckorna 2001 och som förvänta säljas först under 2002 (kläder, hushållsmaskiner).

I konsumentorganisationernas, handelns och de små och medelstora företagens gemensamma förklaring (Bryssel den 2 april 2001, se bilaga 3) understryks åter det åtagande som gjordes i samband med Eurologo-avtalet 1998 om att generellt ange priser i två valutor, varvid priset i euro görs mest synligt [29] och att priser skall fastställas i euro redan under perioden september till december 2001. Detta avtal på europeisk nivå måste nu omsättas i praktiken av de enskilda medlemsstaterna. Till dags dato är dock Frankrike det enda land som infört bestämmelser om att prisangivelserna i euron skall anges i större format än angivelsen i FRF [30].

[29] Enligt Eurobarometer Flash nr 82/5 välkomnar 56 % av konsumenterna i euroområdet en sådan utveckling.

[30] Meddelande (avis) nr 9 från Conseil national de la consommation (ung. "konsumentverket"). Bestämmelsen återges på webbplatsen www.euro.gouv.fr

Löneutbetalningar i euro sker för närvarande i stort sett bara inom storföretag och vid EU-institutionerna., medan det är ytterst ovanligt bland små och medelstora företag. Däremot anger allt fler företag ett motsvarande belopp i euro på lönespecifikationer, eller upprättar två lönespecifikationer varav den ena helt i euro. Med dessa lösningar finns det dock en viss risk