För att kompetensutvecklingsfällorna inte ska bli ett växande problem, är det absolut nödvändigt att främja både efterfrågan på talanger, särskilt genom att stimulera mer dynamiska och diversifierade ekonomiska möjligheter, och tillgången till talanger. Detta kräver en uppsättning investeringar och reformer, som bland annat stöds av den nya generationens sammanhållningspolitiska program och återhämtnings- och resiliensplanerna. Det politiska svaret bör inbegripa en omfattande uppsättning åtgärder, som utarbetas och genomförs via platsbaserade strategier, som anpassas till lokala omständigheter, styrs av sammanhållningspolitiken och kompletteras av sektorsstrategier. De berörda regionerna bör också förbättra företagsklimatet och livskvaliteten, så att det blir mer attraktivt att leva och arbeta där. Detta kan bidra till att bevara och attrahera den talang som krävs för deras ekonomiska utveckling, som blir alltmer beroende av kunskap och innovation och därmed av högutbildade människor. Samtidigt kommer den europeiska planeringsterminen att spela en aktiv roll genom att främja nödvändiga reformer, särskilt på arbetsmarknaden eller i utbildningssystemet, för att stimulera utvecklingen av talanger.

Kombinationen av dessa demografiska trender innebär att befolkningen i arbetsför ålder krymper. Efter en minskning med 3,5 miljoner personer under perioden 2015–2020 uppskattas EU:s arbetsföra befolkning minska ytterligare under de kommande åren och årtiondena, med en förlust på ytterligare 35 miljoner personer till 2050.

Vuxnas deltagande i lärande är betydligt lägre i regioner som har hamnat i kompetensutvecklingsfällan (5,6 % jämfört med EU-genomsnittet på 10 %): färre personer uppdaterar sin kompetens eller förvärvar nya kompetenser, inbegripet sådana som behövs för den dubbla omställningen, vilket medför en ökad risk för kompetensglapp mot de snabbt utvecklande behoven på arbetsmarknaden. Inom medlemsstaterna varierar resultaten när det gäller vuxenutbildning betydligt, med mycket högre siffror i stadsområden än på landsbygden.

Den fysiska tillgången till utbildningsinfrastrukturer är också lägre i dessa regioner. Även om var och en av dessa regioner har ett eller flera universitet, bor färre personer inom 45 minuters bilväg till det närmaste universitet jämfört med andra regioner.

Det finns stora skillnader inom medlemsstaterna, särskilt mellan huvudstadsregionerna och andra regioner, ibland även med territoriella skillnader inom regionerna. I de flesta medlemsstater utgör huvudstadsregionen med sina universitet en samlingsplats för högkvalificerade arbetstillfällen, ekonomiska möjligheter och dynamiska kulturella och sociala utsikter, vilket är attraktivt för många unga. De flyttar dit för att studera eller hitta jobb ganska omgående efter utbildningen. När de blir äldre kanske de flyttar från huvudstadsregionen. Denna talangcirkulation är en situation som alla vinner på, men den kan endast förverkligas om alla regioner är lika väl rustade att locka till sig talanger.

2.2.Regioner som har problem med att unga talanger försvinner riskerar att hamna i kompetensutvecklingsfällan

Högskoleutbildning kan vara ett betydelsefullt bidra till regional dynamik och attraktionskraft. Det är emellertid lika viktigt att å ena sidan skapa ekonomiska möjligheter så att talanger stannar kvar i eller flyttar till regionen, och att å andra sidan matcha arbetskraftsutbudet till nuvarande och framtida marknadsbehov. Bristen på karriärutsikter kan leda till att unga avskräcks från att investera i högskoleutbildning och till att en del söker karriärmöjligheter på andra håll. Arbetslösheten bland unga (15–34 år) är 14,6 % i regioner som har hamnat i eller riskerar att hamna i utvecklingsfällan, vilket är betydligt högre än i EU (11,1 %). När unga flyttar ut från regionen skapar det möjligheter för individen, men det kan även ge upphov till ytterligare spänningar på arbetsmarknaden och förvärra bristen på arbetstillfällen inom vissa sektorer.

Människors mobilitet påverkas av flera faktorer: anställningsmöjligheter, löner, arbetsvillkor, lika möjligheter, plats och tjänster som finns tillgängliga i närheten samt förtroende för institutioner.

I detta avseende är lönerna, inkomsterna och den ekonomiska utvecklingen i de regioner som har fastnat i kompetensutvecklingsfällan betydligt lägre än i övriga EU (med en ersättning per anställd (PPS) på 82 % av genomsnittet i EU). Kvaliteten på institutionerna är också lägre, eftersom det europeiska indexet för samhällsstyrningens kvalitet för dessa regioner för närvarande endast uppgår till omkring 60 % av EU-genomsnittet.

Utan en integrerad strategi för att främja talang och skapa nya utvecklingsmöjligheter kommer regioner som påverkas av stor utflyttning bland unga människor att hamna i en liknande strukturell situation som regioner med en långsam men ökande minskning av den arbetsföra befolkningen och en stagnerande andel personer med universitets- eller högskoleexamen.

2.3.Regioner som befinner sig i en kompetensutvecklingsfälla eller regioner som riskerar att hamna i en sådan fälla

Kompetensutvecklingsfällan är flerdimensionell och utgör en stor risk för regionernas långsiktiga välstånd.

Kartan visar 46 regioner (i rött) som har hamnat i en kompetensutvecklingsfälla. I dessa regioner minskar befolkningen i arbetsför ålder allt snabbare, och andelen personer med universitets- eller högskoleexamen var liten och stagnerande mellan 2015 och 2020. Denna grupp av regioner utgör 16 % av EU:s befolkning. De flesta av dessa regioner är mindre utvecklade, med en genomsnittlig BNP per capita på 64 % av EU-genomsnittet. Regionerna i gruppen har mer landsbygdsområden jämfört med övriga EU och 31 % av deras befolkning lever i landsbygdsområden jämfört med 21 % i genomsnitt i EU.

Kartan visar också en andra grupp med 36 regioner (i gult) som riskerar att hamna i en kompetensutvecklingsfälla i framtiden, eftersom de påverkas kraftigt av utflyttning i åldersgruppen 15–39 år från regionen (en minskning på mer än -2 per tusen per år jämfört med 5,3 per tusen i genomsnitt i EU). Gruppen utgör 13 % av EU:s befolkning.

Tillsammans utgör de två kategorierna av regioner 30 % av EU:s befolkning.

Kombinationen av de ovannämnda faktorerna i dessa regioner skapar en nedåtgående spiral som hindrar och hämmar långsiktig tillväxt. Därför krävs en heltäckande strategi med tillräckliga resurser och incitament för att bryta den onda cirkeln och skapa ökad ekonomisk dynamik.

3.Främja efterfrågan på och utbud av talanger för att undvika utvecklingsfällor

För att undvika att regionerna hamnar i eller stannar kvar i kompetensutvecklingsfällor måste de vidta åtgärder för att både stimulera efterfrågan på och utbudet av talanger och samtidigt matcha dem mot de föränderliga behoven i sina ekonomier. Åtgärderna handlar bland annat om att ta itu med ineffektivitet i arbetsmarknads-, utbildnings- och vuxenutbildningssystemen, förbättra innovationen, den offentliga styrningen och företagsklimatet samt öka nivån på och tillgången till tjänster. Alla regioner och territorier i EU som står inför en minskning av befolkningen i arbetsför ålder och som vill öka sin attraktionskraft och bättre utveckla, locka till sig och behålla talanger kommer att kunna dra nytta av ett nytt särskilt EU-initiativ: mekanismen för talangsatsningar. Regioner som har hamnat i eller riskerar att hamna i kompetensutvecklingsfällan kommer även att kunna dra nytta av särskilt stöd från vissa delar av denna mekanism (se punkt 3.5).

3.1.Tillvarata kompetensutveckling med stöd av platsbaserade politiska åtgärder