Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om skydd av euron mot förfalskning

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Allmän bakgrund

1.1. Den institutionella bakgrunden

Europeiska centralbanken föreslog i en rekommendation av den 7 juli 1998 avseende vissa åtgärder för att stärka det rättsliga skyddet för eurosedlar och euromynt [1] att gemenskapslagstiftning borde införas för att ge euron rättsligt skydd.

[1] EGT C 11, 11.5.1999, s. 13.

Kommissionen klargjorde i sitt meddelande till rådet, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken av den 22 juli 1998 om skydd av euron mot förfalskning [2] risker och mål för skyddet av den gemensamma valutan, samt förtydligade ansvarsfördelningen mellan Europeiska centralbanken, kommissionen och Europol med utgångspunkt i den konvention för bekämpande av penningförfalskning som undertecknades i Genève den 20 april 1929. [3]

[2] KOM(1998) 474.

[3] Nationernas förbunds traktatsamling nr 2623 (1931), s. 372.

Den 29 april 1999 utökade rådet Europols mandat till att omfatta bekämpning av penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel. [4]

[4] EGT C 149, 28.5.1999, s. 16.

Den 29 maj 2000 antog rådet ett rambeslut om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder. [5]

[5] EGT L 140, 14.6.2000, s. 1.

1.2. Innehållet i förslaget till förordning

Förslaget grundas på tredje meningen i artikel 123.4 och artikel 308 i EG-fördraget. Förslaget omfattar tre huvudfrågor:

- tekniska uppgifter om penningförfalskning,

- operationella och strategiska uppgifter, och

- samarbete och ömsesidigt bistånd.

1.3. Förhållandet till Europols rättsliga ram

Den aktuella förordningen bör i sinom tid kompletteras genom att Europols mandat utökas till att omfatta särskilda aspekter av skyddet av euron samt att andra nödvändiga ändringar görs, till exempel tydligare bestämmelser om Europols deltagande i gemensamma utredningar. Sådana ändringar kan göras med stöd av artikel 43.3 i Europolkonventionen sedan frågan utretts av Europols styrelse.

Formen på eller innehållet i en bredare eller mer komplett definition kan arbetas fram i ett förslag, som behandlas tillsammans med Europol.

1.4. Samarbetet mellan Europol och kommissionen, samt mellan Europol och Europeiska centralbanken

För att fylla både kommissionens och Europeiska centralbankens behov av obearbetad information, resultaten av pågående eller avslutade analyser och statistiska uppgifter bör villkoren för informationsutbyte, samarbete och utbyte av strategiska uppgifter mellan Europol och kommissionen samt mellan Europol och Europeiska centralbanken fastställas. Det kan ske genom att den föreliggande förordningen kompletteras antingen med ett trepartsavtal eller med två separata avtal, enligt artikel 42.1 i Europolkonventionen samt artikel 2 och 7 i Europols styrelses akt av den 15 oktober 1998 om antagande av regler om Europols yttre förbindelser med organ med anknytning till Europeiska unionen. [6] Sådana avtal kan även användas för att reglera samordningen mellan kommissionens, centralbankens och Europols enheter eller högre nivåer vid behov.

[6] EGT C 26, 30.1.1999.

Kommissionen kan samråda med Europeiska centralbanken och Europol om förslag till avtal.

1.5. I sinom tid bör även framtida samarbetsavtal med tredje land kompletteras med en standardklausul om samarbete i kampen mot förfalskning av euron, inklusive operationellt samarbete.

1.6. Kommissionen skall bevara kontinuiteten i det arbete som sedan 1998 bedrivits av expertgruppen för förfalskning av euro, så att gemenskapens övergripande hållning till skyddet av eurosedlar och -mynt lättare kan definieras och anpassas. Experterna skall bland annat delta i det pågående arbetet och fortsätta den fackövergripande utbildningen av alla som arbetar med att förebygga och bekämpa penningförfalskning, både inom gemenskapen och i tredje land. På så sätt kompletteras arbetet i rådgivande grupper vid andra organ (till exempel Europol och Europeiska centralbanken).

2. Kommentarer till de enskilda artiklarna

Artikel 1

Artikeln innehåller nödvändiga definitioner av falska eurosedlar och mynt, euroförfalskning eller penningförfalskning, tekniska, operationella och strategiska uppgifter, och en hänvisning till Genèvekonventionen, 1929 års internationella konvention för bekämpande av penningförfalskning.

Vid tvist om sedlarnas eller myntens äkthet skall Europeiska centralbanken respektive medlemsstaterna avgöra om det föreligger risk för sammanblandning med euro som utgör lagligt betalningsmedel. I uppgifterna om falska eurosedlar skall också de nummer som används för att klassificera förfalskningarna efter typ och variation anges, samt närmare upplysningar om vilken teknik och vilka kännetecken som använts vid tillverkningen av de misstänkta sedlarna.

Artikel 2

Den här artikeln handlar om de olika nationella behöriga myndigheterna. Myndigheterna utses av medlemsstaterna. I skäl 8 och 9 nämns de myndigheter som särskilt fått i uppdrag att analysera och identifiera falska eurosedlar och mynt.

Artikel 3

Den här artikeln innehåller tekniska uppgifter om falska eurosedlar och mynt som samlas in och förtecknas av de behöriga nationella myndigheterna och sedan lagras och behandlas av Europeiska centralbanken. Europeiska centralbanken samlar även in tekniska uppgifter om falska euro i tredje land.

Artikel 4

I den här artikeln om överlämnande av falska eurosedlar avses med behöriga nationella myndigheter den nationella centralbanken eller det nationella analyscentrumet. Att resultatet av Europeiska centralbankens analys skall anmälas utan dröjsmål innebär anmälan senast när en första administrativ utredning eller ett beslag gjorts. Europeiska centralbanken skall göra en europeisk klassificeringsangivelse inom högst två månader.

Artikel 5

Ekofin-rådet antog den 28 februari 2000 slutsatser om ett tekniskt system för hantering av förfalskade euromynt. I den här artikeln om överlämnande av falska euromynt avses med behöriga nationella myndigheter de nationella centrumen för myntanalys. Bestämmelsen är direkt tillämplig även i de medlemsstater som inte deltar i Eurosamarbetet.

Artikel 6

Arbetet med en jämförande rättsstudie i kommissionens Rådgivande kommitté för samordning av bedrägeribekämpningen, arbetet i expertgruppen för förfalskningar av euron, samt Europeiska centralbankens rapport från november 1999 om det rättsliga skyddet för eurosedlar visar på stora skillnader mellan medlemsstaternas rättssystem när det gäller kreditinstitutens skyldighet att samarbete i kampen mot penningförfalskning. Därför krävs bestämmelser om kreditinstitutens skyldigheter, samt om effektiva, proportionerliga och avskräckande påföljder som kan tillämpas om dessa skyldigheter åsidosätts av försumlighet eller uppsåt.

Artikel 7

En euroförfalskningsrotel skall använda Europols infrastruktur. Roteln skall inrättas genom att Europol tar ett administrativt beslut om organisationen. När det är lämpligt kan Europol utföra de faktiska uppgifter som föreskrivs enligt förordningen, eftersom de hänger nära samman med Europols uppdrag i kampen mot penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel. Rotelns oberoende förutsätter att personalen inte omfattas av nationella utan europeiska bestämmelser, som inte avser sambandsmän och anställda vid Europols nationella enheter.

Artikel 8

I artikeln preciseras vilka uppgifter som skall anförtros den rotel som avses i artikel 7. Kommissionens rådgivande kommitté och expertgrupp för förfalskning av euro anser att roteln bland annat bör lämna medlemsstaternas myndigheter allt nödvändigt bistånd, särskilt vetenskapligt stöd. Roteln bör även samarbeta med Europeiska centralbanken och kommissionen allt efter deras respektive behov.

Artikel 9

Medlemsstaterna skall ovillkorligen se till att all nationellt tillgänglig information om euroförfalskningar anmäls till de nationella centralbyråer som inrättades genom 1929 års Genèvekonvention.

Artikel 10

De nationella centralbyråerna skall vara skyldiga att, via Europols nationella enheter, anmäla alla upptäcka fall av euroförfalskningar till den rotel som avses i artikel 7 så snart en första administrativ eller rättslig utredning gjorts. De nationella centralbyråerna skall uppdatera informationen regelbundet samt informera om ärendets utveckling, uppföljning och påföljder. Vid behov skall tillstånd sökas hos den behöriga rättsliga myndigheten. Anmälan skall innehålla upplysningar om hur ärendet utvecklas (till exempel om beslag av euroförfalskningar, husrannsakan, häktning eller åtal). Medlemsstaternas nationella centralbyråer skall via terminaler ha direkt tillgång till Euroförfalskningsrotelns informationssystem för operationella och strategiska uppgifter.

Artikel 11

Kampen mot penningförfalskning förutsätter att behöriga myndigheter lämnar varandra ömsesidigt bistånd om alla upplysningar av nytta, på samma sätt som inom gemenskapens andra politikområden. Medlemsstaterna skall se till att behöriga nationella myndigheter på anmodan av andra behöriga myndigheter lämnar alla upplysningar som kan göra det lättare att spåra, identifiera och bekämpa euroförfalskningar.

Artikel 12

Medlemsstaterna skall se till att det informationssystem som förvaltas av den rotel som avses i artikel 7 utformas så att det blir möjligt att samarbeta i realtid. Samarbetet kan yttra sig i att behöriga myndigheter på gemenskapsnivå ingriper omedelbart (informationssystemet skall vara tillgängligt 24 timmar om dygnet och vara interaktivt med de operationella och strategiska uppgifterna).

Artikel 13

Medlemsstaterna skall se till att den rotel som avses i artikel 7 samlar in operationella och strategiska uppgifter från tredje land. Samarbetet med tredje land skall omfatta tekniskt och administrativt bistånd, bland annat för att fullt ut tillämpa det samarbete som föreskrivs i Genèvekonventionen, inrätta centrala strukturer för att skydda euron mot penningförfalskning och öka effektiviteten vid de institutioner som skall bekämpa euroförfalskning och utbilda specialiserad personal. Alla behöriga myndigheter i medlemsstaterna som får kännedom om euroförfalskningar i tredje land skall ställa sina behöriga enheter till förfogande, med bistånd från Europol och Europeiska gemenskapernas kommission.

Artikel 14

Skyddsbestämmelser införs, som är principiellt jämbördiga med skyddet enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. [7] Detta innebär

[7] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

- att uppgiftsinsamlingen och behandlingen måste ske lojalt och vara motiverad,

- att uppgiftsinsamlingen skall ske i de syften som anges i förordningen, och att uppgifterna inte heller får behandlas annat än i de fastställda syftena,

- att uppgifterna skall vara riktiga, relevanta och stå i proportion till syftet med behandlingen,

- att uppgifterna skall vara korrekta och vid behov uppdateras, och

- att uppgifternas skall förvaras så att berörda personer bara kan identifieras under den tid som krävs för att uppfylla de fastställda syftena.

Uppgifter om teknisk säkerhet omfattas dessutom av tystnadsplikt.

2000/0208 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om skydd av euron mot förfalskning

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 123.4 tredje meningen och artikel 308 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande,

och av följande skäl:

(1) I rådets förordning (EG) nr 974/98 av den 3 maj 1998 om införande av euron [8] sägs att Europeiska centralbanken och centralbankerna i de deltagande medlemsstaterna den 1 januari 2002 skall sätta eurosedlar i omlopp och att medlemsstaterna skall ge ut mynt i euro eller cent. Det är viktigt att snarast anta ett fungerande skyddssystem innan eurosedlar och -mynt sätts i omlopp.

[8] EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.

(2) Vissa begrepp i förordningen bör definieras, till exempel penningförfalskning av euro, tekniska, operationella och strategiska uppgifter samt behöriga nationella myndigheter.

(3) Vissa åtgärder för att ge euron lämpligt straffrättsligt skydd antogs genom rådets rambeslut av den 29 maj 2000 [9] om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder.

[9] EGT L 140, 14.6.2000, s 1.

(4) Genom rådets beslut av den 29 april 1999 utökades Europols mandat till att omfatta bekämpning av penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel. [10]

[10] Konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen), EGT L 316, 27.11.1995, s. 2 och rådets beslut av den 29 april 1999 om utökande av Europols mandat till att omfatta bekämpning av penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel, EGT C 149, 28.5.1999, s. 17 med rättelse i EGT C 229, 12.8.1999, s. 14.

(5) Enligt ECB-rådets riktlinjer [11] har ett centrum för analys av sedelförfalskningar upprättats för att under Europeiska centralbankens tillsyn centralt klassificera och tekniskt analysera falska eurosedlar.

[11] Se artikel 3 i ECB-rådets riktlinjer av den 26 augusti 1998 om vissa bestämmelser avseende eurosedlar ändrade den 26 augusti 1999 (ECB/1999/3), EGT L 258, 5.10.1999, s. 32.

(6) Enligt rådets tekniska system för hantering av förfalskade euromynt av den 28 februari 2000 skall Europeiska centralbanken systematiskt samla in tekniska uppgifter om falska euro, ett europeiskt tekniskt och vetenskapligt centrum på gemenskapsnivå analysera och klassificera falska euromynt, samt nationella centrum för myntanalys inrättas på nationell nivå.

(7) Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet inrättas provisoriskt som en separat administrativ enhet inom Franska myntverket (enligt skriftväxlingen mellan rådets ordförande och franska finansministern). Dess uppgifter skall fastställas i den här förordningen.

(8) Europeiska centralbanken samlar in och behandlar alla tekniska uppgifter om falska eurosedlar och mynt.

(9) Falska eurosedlar som hålls inne eller tas i beslag skall överlämnas till de nationella centralbankerna för identifiering (eller till nationella analyscentrum). Falska mynt skall överlämnas till nationella centrum för myntanalys.

(10) Kreditinstitut och valutaväxlingskontor är skyldiga att hålla inne falska euro och överlämna dem till behöriga myndigheter.

(11) En euroförfalskningsrotel bör inrättas. Europol är villigt att inom sitt mandat inrätta och förvalta en sådan rotel, vars uppgifter bör preciseras närmare. Inom ramen för de bestämmelser som är tillämpliga på Europol skall medlemsstaterna vidta åtgärder som är nödvändiga för att roteln skall kunna utföra sina uppgifter enligt den här förordningen och få tillräckliga resurser.

(12) Ett informationssystem med upplysningar om euroförfalskningar bör inrättas och förvaltas av euroförfalskningsroteln. Systemet skall omfatta en databas med operationella och strategiska uppgifter för att mer effektivt kunna förebygga och spåra euroförfalskningar, enligt syftet med artikel 13 i Genèvekonventionen av den 20 april 1929.

(13) Euroförfalskningsrotelns skyldigheter att informera behöriga myndigheter om analysen och uppföljningen av euroförfalskningärenden bör förtydligas, liksom skyldigheterna i fråga om tekniskt och operationellt samarbete samt samarbete med behöriga nationella och europeiska myndigheter så att informationen blir snabbt tillgänglig och det operativa samarbetet underlättas.

(14) För att kunna utbyta aktuella, uttömmande och jämförbara uppgifter bör de operationella och strategiska uppgifterna centraliseras nationellt och en anmälningsplikt införas.

(15) De behöriga myndigheterna bör lämna varandra ömsesidigt bistånd och ett snabbvarningssystem bör inrättas för omedelbara ingripanden och snabb informationsförmedling. Systemet bör förvaltas av euroförfalskningsroteln. Medlemsstaterna bör vidta nödvändiga åtgärder i frågan.

(16) När euro används som valuta för internationella transaktioner med tredje land krävs bestämmelser om samarbete när förfalskningar upptäcks i tredje land.

(17) Konfidentialitet och skydd av personuppgifter skall säkras genom att personuppgifter som behandlas enligt den här förordningen skall lyda under principerna i direktiv 95/46/EG. Principerna är tillämpliga även när personuppgifter behandlas utan att ingå i det tillämpningsområde som avses i artikel 3. Tekniska säkerhetsuppgifter omfattas av tystnadsplikt.

(18) För att bevara kontinuiteten i det arbete som bedrivits av expertgruppen för förfalskning av euro och som legat till grund för kommissionens ställningstagande, bör man fortsätta att regelbundet hålla informations- och diskussionsmöten med dem som har huvudansvaret för att förebygga och bekämpa penningförfalskning. Utbildningsinsatser som riktas till nationella myndigheter eller tredje land kommer att tas inom denna ram så att de nationella initiativen skall komplettera gemenskapsinitiativen. Därför har kommissionen inom ramen för den rådgivande kommittén inrättat en särskild grupp som arbetar med att skydda eurosedlar och -mynt mot penningförfalskning. Gruppen består av medlemsstaternas experter på penningförfalskning, företrädare för Europeiska centralbanken, det europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet, euroförfalskningsroteln enligt artikel 7, Europol och Interpol.

(19) En nödvändig komplettering är att centralisera informationsutbytet om sådana fall av euroförfalskningar som upptäcks av behöriga nationella myndigheter. Gemenskapsåtgärdernas omfattning och effekter ökar skyddsbestämmelsernas praktiska kraft och tillämpningsområde och stärker därmed på bästa sätt eurons trovärdighet. Det är en förutsättning för att euron snabbt skall kunna införas som gemensam valuta i de medlemsstater som deltar i samarbetet.

(20) Åtgärder för att skydda euron mot förfalskning bör vidtas på gemenskapsnivå, eftersom det är gemenskapen som har ansvaret för den gemensamma valutan. Medlemsstaterna kan inte ensamma hantera det rättsliga skyddet av euron på ett tillfredsställande sätt, eftersom eurosedlar och -mynt är lagliga betalningsmedel även utanför medlemsstaternas territorium.

(21) Åtgärder enligt den föreliggande förordningen inskränker inte medlemsstaternas behörighet att tillämpa nationell straffrätt för att skydda euron mot penningförfalskning, och påverkar inte heller de nationella rättsliga myndigheternas oberoende.

(22) Också medlemsstater som inte deltar i eurosamarbetet har såsom potentiella medlemmar av den gemensamma valutaunionen intresse av att skydda valutan rättsligt. Att dessa stater samarbetar är en absolut förutsättning för ett effektivt skydd. För att göra den här förordningen tillämplig även på dessa stater läggs artikel 308 till som rättslig grund i förening med artikel 123.4, tredje meningen,

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel 1 - Definitioner och behöriga myndigheter

Artikel 1 Definitioner

I denna förordning avses med

1. Falska eurosedlar eller falska euromynt: eurosedlar eller -mynt som

- framställts eller ändrats utan tillstånd från behöriga myntverk,

- framställts med hjälp av lagliga anordningar eller material i strid med de rättigheter eller villkor enligt vilka de behöriga myndigheterna får ge ut valuta,

- satts i omlopp i strid med de rättigheter eller villkor enligt vilka de behöriga myndigheterna får ge ut valuta.

2. Euroförfalskning eller penningförfalskning: de beteenden som beskrivs i artiklarna 3-5 i rådets rambeslut av den 29 maj 2000 [12] om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder.

[12] EGT L 140, 14.6.2000, s. 1.

3. Tekniska uppgifter: uppgifter om vilka särdrag som skiljer äkta sedlar eller mynt från falska (teknisk beskrivning av förfalskningstyp).

4. Operationella uppgifter: uppgifter om förfalskningsbrott, inklusive personuppgifter, som skall underlätta utredningar och inspektioner på plats och göra dem mer effektiva.

5. Strategiska uppgifter: uppgifter om riskbedömning i fler än ett enskilt ärende som är under utredning eller kan komma att utredas.

6. Genèvekonventionen: den internationella konvention för bekämpande av penningförfalskning som undertecknades i Genève den 20 april 1929. [13]

[13] Nationernas förbunds traktatsamling nr 2623 (1931), s. 372.

Artikel 2 Behöriga nationella myndigheter

1. I denna förordning avses med "behöriga nationella myndigheter" de myndigheter som medlemsstaterna utsett

- för att samla in och analysera tekniska uppgifter om falska eurosedlar, bland annat nationella centralbanker eller andra behöriga organ,

- för att samla in och analysera tekniska uppgifter om falska euromynt, bland annat nationella myntverk, nationella centralbanker eller andra behöriga organ,

- för att samla in och analysera operationella och strategiska uppgifter om euroförfalskningar, bland annat sådana nationella centralbyråer som avses i artikel 12 i Genèvekonventionen, och

- för att ansvara för spårning, bevisinsamling, åtal eller påföljder.

2. Varje medlemsstat skall tillställa Europeiska centralbanken, kommissionen och Europol en förteckning över de myndigheter som utsetts.

Kapitel 2 - Tekniska uppgifter

Artikel 3 Insamling och tillgång

1. Tekniska uppgifter om falska eurosedlar och -mynt i medlemsstaterna skall samlas in och förtecknas av behöriga nationella myndigheter och anmälas till Europeiska centralbanken för lagring och behandling. Europeiska centralbanken skall även samla in tekniska uppgifter om falska eurosedlar och -mynt i tredje land.

2. Behöriga nationella myndigheter skall liksom kommissionen och Europol inom deras respektive ansvarsområden ha direkt tillgång till Europeiska centralbankens tekniska uppgifter.

Artikel 4 Skyldighet att överlämna falska eurosedlar för identifiering

1. Behöriga nationella myndigheter som spårar eller samlar in falska eurosedlar skall utan dröjsmål överlämna alla sorters falska eurosedlar samt eventuella tekniska eller statistiska uppgifter till det nationellt behöriga organet för analys och identifiering. Det nationellt behöriga organet skall till Europeiska centralbanken överlämna alla nya typer av förfalskningar som motsvarar bankens kriterier.

2. Samma förfarande skall tillämpas vid rättsliga utredningar, om det inte föreligger tvingande behov av förfalskningarna som bevismaterial.

3. Europeiska centralbanken skall utan dröjsmål anmäla analysresultaten till berörda myndigheter.

Artikel 5 Skyldighet att överlämna falska euromynt för identifiering

1. Varje medlemsstat skall inrätta eller utse ett nationellt centrum för myntanalys enligt nationell lagstiftning och praxis.

2. Behöriga nationella myndigheter som spårar eller samlar in falska euromynt skall utan dröjsmål överlämna alla sorters falska euromynt samt eventuella tekniska eller statistiska uppgifter till det nationella centrumet för myntanalys. Det nationella centrumet för myntanalys skall till Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet överlämna alla nya typer av förfalskningar som motsvarar det sistnämnda centrumets kriterier. Europeiska centralbanken skall därför ge de nationella centrumen för myntanalys tillgång till sina tekniska uppgifter om falska euromynt.

3. Samma förfarande skall tillämpas vid rättsliga utredningar, om det inte föreligger tvingande behov av förfalskningarna som bevismaterial.

4. Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet skall analysera och klassificera falska euromynt och utan dröjsmål anmäla analysresultatet till Europeiska centralbanken och berörda myndigheter.

Artikel 6 Kreditinstitutens skyldigheter

1. Sådana kreditinstitut som avses i direktiv 2000/12/EG [14] samt valutaväxlingskontor och andra inrättningar som ägnar sig åt att växla sedlar och mynt i olika valutor skall ta alla falska eurosedlar och -mynt ur omlopp samt överlämna dem till nationella behöriga myndigheter. Därför skall de på lämpligt sätt kontrollera äktheten hos eurosedlar och -mynt som de tar emot.

[14] EGT L 126, 25.5.2000, s. 1.

2. Om de institut som avses i första stycket genom försumlighet eller uppsåt åsidosätter sina skyldigheter enligt punkt 1 kan effektiva, proportionerliga och avskräckande påföljder utdömas. Medlemsstaterna skall meddela rådet, kommissionen och Europeiska centralbanken vilka bestämmelser som antagits i detta syfte senast ett år efter det att den här förordningen antagits.

Kapitel 3 - Operationella och strategiska uppgifter

Artikel 7 Euroförfalskningsrotel

1. Medlemsstaterna skall se till att en euroförfalskningsrotel (nedan kallad "roteln") inrättas och förvaltas som en administrativ del av Europol.

2. Inom ramen för Europols informationssystem skall roteln förvalta ett system för utbyte, insamling och analys av operationella och strategiska uppgifter.

Artikel 8 Rotelns uppdrag

Medlemsstaterna skall se till att roteln gör följande:

- Lämnar sitt bistånd för att göra informationsutbytet mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter effektivare i det förebyggande arbetet och kampen mot euroförfalskningar.

- Regelbundet informerar behöriga myndigheter, Europeiska centralbanken och kommissionen om uppföljningen av penningförfalskningar så att en strategisk analys kan göras. Informationen skall avse bland annat förfalskningarnas typ, var de förekommit och vilken framställningsteknik som använts.

- På begäran eller på eget initiativ ger behöriga myndigheter i medlemsstaterna och tredje land nödvändigt bistånd i det förebyggande arbetet och kampen mot euroförfalskningar. Biståndet skall även omfatta vetenskapligt stöd.

- Samarbetar med Europeiska centralbanken och kommissionen inom ramen för deras respektive ansvarsområden när det gäller operationell och strategisk analys av hur euron skyddas mot förfalskningar. Samarbetet skall ge Europeiska centralbanken och kommissionen möjlighet att inom sina respektive ansvarsområden få kontinuerlig tillgång till rotelns system för utbyte, insamling och analys av operationella och strategiska uppgifter.

Artikel 9 Nationellt centraliserad information

Alla medlemsstater skall se till att all nationellt tillgänglig information om euroförfalskningar anmäls till de nationella centralbyråer som avses i artikel 12 i Genèvekonventionen så snart en första administrativ eller rättslig utredning gjorts.

Artikel 10 Anmälningsplikt

1. Medlemsstaterna skall se till att de nationella centralbyråer som avses i artikel 12 i Genèvekonventionen anmäler alla upptäckta euroförfalskningar via Europols nationella enheter till det informationssystem som avses i artikel 7, så snart en första administrativ eller rättslig utredning gjorts. De nationella centralbyråerna skall ha direkt tillgång till informationssystemet.

2. Informationen som skall lämnas är en ärendebeskrivning, beskrivning av förfalskningen, uppgifter om upptäckten av förfalskningen, närmare omständigheter vid beslaget, inblandade personer och samband med andra ärenden (bilaga 1).

3. Medlemsstaterna skall se till att de nationella centralbyråerna uppdaterar informationen regelbundet och informerar om ärendets utveckling, uppföljning och påföljder. När nationell rätt så kräver skall tillstånd sökas hos den behöriga rättsliga myndigheten.

Kapitel 4 - Samarbete och ömsesidigt bistånd

Artikel 11 Ömsesidigt bistånd

Medlemsstaterna skall se till att behöriga nationella myndigheter på anmodan av andra behöriga myndigheter lämnar alla upplysningar och uppgifter som kan göra det lättare att förebygga, spåra och bekämpa euroförfalskningar, i förekommande fall med kopia till den rotel som avses i artikel 7.

Artikel 12 Omedelbart ingripande och snabb informationsförmedling

1. Medlemsstaterna skall se till att den rotel som avses i artikel 7 inrättar ett informationssystem så att det blir möjligt att ingripa omedelbart på lämpligt sätt.

2. Ett informationssystem (snabbvarningssystem) skall vara tillgängligt 24 timmar om dygnet, alla dagar i veckan. Det skall vara interaktivt med de operationella och strategiska uppgifterna, tillåta enkel överföring av bilder och foton samt returinformation. Systemet skall omfatta en beskrivning av meddelandet, uppgifter om typ av förfalskning, inblandade personer och begärd insats (bilaga 2).

Artikel 13 Yttre frågor

1. Medlemsstaterna skall se till att den rotel som avses i artikel 7 samlar in operationella och strategiska upplysningar om euroförfalskningar i tredje land.

2. Samarbete skall inrättas med tredje land. Samarbetet skall omfatta tekniskt och administrativt bistånd för att förebygga och bekämpa euroförfalskningar enligt bestämmelser om förebyggande av olaglig verksamhet i samarbetsavtal, associeringsavtal och föranslutningsavtal.

3. Nationella behöriga myndigheter som får kännedom om euroförfalskningar i tredje land skall ställa sina behöriga enheter och sambandsmän till förfogande för det förebyggande arbetet och spårningen, med bistånd från Europol och kommissionen. Skyldigheten gäller oavsett om förfalskningarna har någon anknytning till den medlemsstat som lämnar bistånd.

Kapitel 5 - Slutbestämmelser

Artikel 14 Uppgiftsskydd och konfidentialitet

Medlemsstaterna, institutionerna och andra organ skall se till att personuppgifter som hanteras enligt den här förordningen får ett skydd som minst är jämbördigt med skyddet enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.

Tekniska säkerhetsuppgifter omfattas av tystnadsplikt.

Artikel 15 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA 1

Operationella och strategiska uppgifter (standardiserade uppgifter)

1. Ärendebeskrivning

Anmälningsnummer:

Datum för anmälan:

Myndighet med ansvar för anmälan:

Internt referensnummer:

Utredningsskede:

O administrativ utredning

O polisutredning

O rättslig utredning

O inför domstol

Kontaktavdelning: namn:

telefonnummer:

faxnummer:

e-postadress:

2. Beskrivning av förfalskningen

Sedlar Mynt

Valör:

O 500 euro O 2 euro

O 200 euro O 1 euro

O 100 euro O 50 cent

O 50 euro O 20 cent

O 20 euro O 10 cent

O 10 euro O 5 cent

O 5 euro O 2 cent

O 1 cent

Serie:

Klassificeringsangivelse (ECB):

Maskinnummer:

Serienummer:

Plåtnummer:

Mynt: nationell sida :

BE O FR O LUX O

DE O IR O NL O

ES O IT O AU O

PT O FIN O EL O

Kvantitet:

Beslagtagna eller identifierade instrument eller föremål:

3. Uppgifter om upptäckten av förfalskningen

Datum för upptäckten:

Plats för beslag eller indragning:

O hos en person

O vid tillverkningsstället

O annan plats

O bank- eller finansinrättning

O kontroll vid den plats där pengarna satts i omlopp

O sedelautomat, bankomat

O nationell centralbank

Upptäcktsskede:

O tillverkning

O införsel (EG)

O utförsel (utom EG)

O transport

O försäljning/köp/växling

O omlopp

Plats för omlopp:

O handel/distribution

O växling

O bank

O annan

Plats för beslag: land:

postnummer:

stad:

4. Närmare omständigheter vid beslaget

Faktorer som möjliggjort upptäckt:

Ursprung eller härkomst (annan än den plats där pengarna satts i omlopp):

Tillvägagångssätt, särskilda omständigheter:

Redogörelse från senaste innehavare:

5. Inblandade personer

Namn:

Förnamn: FOTO

Alias:

Födelsedatum:

Födelseort: medborgarskap:

Adress: gata:

postnummer:

stad:

land:

Personernas roll :

O producent

O importör

O exportör

O transportör

O innehavare

O innehavare i god tro

O medlem av ett kriminellt nätverk

Behandling:

O anhållen

O misstänkt gärningsman

O hörd som vittne

O inte identifierad

Fordon som använts: Registreringsnummer:

Uppgifter för identifiering eller särskilda kännetecken (risknivå..., namn på kriminella nätverk):

6. Samband med andra ärenden:

>Hänvisning till>

Anmälningsnummer:

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Tidigare rättsliga åtgärder:

BILAGA 2

Snabbvarningssystem

1. Beskrivning av meddelandet

Avsändare:

Kontaktperson:

namn:

förnamn:

kontorsadress:

telefonnummer:

faxnummer:

e-postadress:

Datum för meddelandet:

Mottagare:

Kopior till:

Anmälningsnummer till den operationella databasen:

Bilagor:

O bild av förfalskningen (eventuellt)

O foto av misstänkt person

O övrigt

2. Typ av förfalskning

Sedlar Mynt

Valör:

O 500 euro O 2 euro

O 200 euro O 1 euro

O 100 euro O 50 cent

O 50 euro O 20 cent

O 20 euro O 10 cent

O 10 euro O 5 cent

O 5 euro O 2 cent

O 1 cent

Klassificeringsangivelse (ECB):

Skede:

O tillverkning

O första förekomst på marknaden

O större spridning

Provisorisk riskbedömning:

O mycket hög

O hög

O bör bevakas

3. Inblandade personer

Namn:

Förnamn:

Alias:

Födelsedatum:

Födelseort:

Adress: gata:

postnummer:

stad:

land:

Förmodad roll:

O producent

O importör

O exportör

O transportör

O innehavare

O medlem av brottsligt nätverk

O huvudman

O okänd

Uppgifter för identifiering eller särskilda kännetecken (risknivå, ...namn på kriminella nätverk):

4. Begärd insats

Beträffande de inblandade personerna:

O bevakning eller spaning

O kontroll, hinder

O vittnesförhör

O anhållan, nummer

O begäran om ömsesidig handräckning:

O förbereds

O pågår

Beträffande förfalskningen:

O information till banksektorn

O information till allmänheten

O inledning av utredning