Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om kommissionens meddelande "Strategiska mål 2000-2005 - Forma ett nytt Europa"

(2001/C 14/25)

Vid plenarsessionen den 2 mars 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om kommissionens meddelande: "Strategiska mål 2000-2005 - Forma ett nytt Europa".

Enligt bestämmelserna i artiklarna 11.4 och 19.1 i arbetsordningen bildade kommittén en underkommitté för det förberedande arbetet i ärendet.

Underkommittén antog ett utkast till yttrande den 30 augusti 2000. Underkommittén har gett i uppdrag till Gafo Fernández att presentera utkastet till yttrande för plenarförsamlingen.

Vid den 376:e plenarsessionen den 19 oktober 2000 antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 59 röster för, 7 emot och 1 nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. När Romano Prodi presenterade kommissionens strategiska mål för 2000-2005 inför Europaparlamentet den 15 februari 2000 sade han att kommissionen avsåg att i juli 2001 publicera en vitbok om styret av EU. Vitboken kommer i huvudsak att behandla två områden:

- Decentralisering av ansvaret inom EU.

- Modernisering av kommissionens arbete och återupprättande av samstämmigheten.

Mot bakgrund av denna frågas stora vikt och med tanke på ESK:s roll inom Europeiska unionen skulle kommittén av principiella skäl vilja medverka redan från inledningsskedet i utarbetandet av detta dokument.

Kommittén föreslår att man i vitboken beskriver förhållandet mellan å ena sidan gemenskapens institutioner och organ och å andra sidan organisationslivet i det civila samhället samt kommande politiska utmaningar och förbättringar som kan göras för att skapa bredare beslutsförfaranden. Man bör även inleda en debatt om hur man skall organisera den medborgerliga dialogen så att alla intressegrupper kan medverka utan sammanblandning med den sociala dialogen. I detta sammanhang skulle ESK vilja framhålla sitt eget sätt att hantera olika intressekonflikter, nämligen att utgå från dialog och sakkunskap för att hitta kompromisslösningar.

1.2. Mot bakgrund av sin särart vill kommittén höras i frågor där kommissionen i samband med utarbetandet av vitboken försöker finna konkreta svar och där kommittén kan ge ett värdefullt bidrag i form av förberedande utlåtanden, hearingar eller i andra möjliga former. I detta sammanhang vill kommittén hänvisa till sina yttranden om organisationslivet i det civila samhället samt om partnerskapet mellan kommissionen och de icke-statliga organisationerna och möjligheten att inrätta en observationsgrupp inom kommittén.

2. Kommissionens förslag

2.1 Strategiska mål 2000-2005

2.1.1. Kommissionens dokument med dess strategiska mål är avsett att vara ett strategiskt policydokument vars syfte är att identifiera de främsta utmaningarna för den närmaste framtiden och de områden där kommissionen vill genomföra omfattande förändringar. I dokumentet behandlas med avsikt inte metoderna för hur dessa förändringar skall åstadkommas. Metoderna kommer att bli temat för ett antal årliga meddelanden som skall behandla arbetsformerna inom ramen för femårsplanen.

2.1.2. Kommissionens syfte är att uppnå en allt tätare union mellan folken, baserad på gemensamma värderingar och mål. Kommissionen går vidare med den politiska integrationen genom att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa och genom att utveckla en gemensam utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik. Kommissionen har en vision av ett Europa som kan visa ett verkligt internationellt ledarskap.

2.1.2.1. Kommissionen anser att Europa kommer att behöva starka institutioner som är anpassade till nya former av demokratiskt styre. Med det målet i sikte vill den hitta en ny samverkan mellan EU:s samtliga demokratiska organ som en del av en mer omfattande förbättring av styrelseformerna i Europa. Kommissionen vill finna en ny balans mellan insatserna från kommissionen, de andra institutionerna, medlemsstaterna och det civila samhället. För att detta skall lyckas avser kommissionen att ha ett nära samarbete med de andra institutionerna och att göra en noggrann arbetsfördelning med medlemsstaterna.

2.1.3. Kommissionen kommer att arbeta mot fyra strategiska mål under perioden:

- Nya styrelseformer för unionen.

- Ett stabilt Europa med större internationellt inflytande för EU.

- Ny ekonomisk och social dagordning.

- Förbättrad livskvalitet för alla.

2.1.4. De komplexa utmaningar som unionen står inför kräver nya styrelseformer. Detta är ett ansvar som åvilar inte bara EU-institutionerna utan också medlemsstaternas regeringar och parlament samt deras regionala och lokala myndigheter.

2.1.4.1. Myndigheter i medlemsstaterna utgör en integrerad del av den styrande makten inom unionen, men så upplever inte unionsmedborgarna situationen. De känner ingen delaktighet i de strukturer som styr deras liv. Få av dem skiljer på de olika institutionerna och de flesta tror att unionspolitiken och den nationella politiken ligger mycket långt ifrån varandra.

2.1.4.2. Det kommer att behövas starka institutioner för att leda Europa. Det behövs också en gemensam vision och en drivande kraft, men även demokratisk kontroll och medborgare som är fullt delaktiga i processen. Kommissionen anser att det är den som skall bidra med visionen och drivkraften.

2.1.4.3. Kommissionen lovar att skapa öppna styrelseformer och ansvarsskyldighet. Den anser att det civila samhället har en viktig roll att spela i detta sammanhang. Delegering och decentralisering av löpande verkställande uppgifter kommer att känneteckna den nya styrelseformen i Europa.

2.1.5. Unionens styrelseformer måste vara sådana att unionen kan hävda sig och tala med en enda röst på världsscenen, oavsett institutionsuppbyggnaden och strukturen med de tre pelarna.

2.1.5.1. Europa står i centrum för stora geopolitiska förändringar som utgör både ett hot och en möjlighet. Kommissionens mål är att stabilisera kontinenten och sprida de grundläggande europeiska värderingarna. Dess strävan är att sprida europeisk stabilitet och europeiskt välstånd. För att uppfylla denna strävan avser kommissionen att fortsätta med utvidgningsstrategin. Detta kommer oundvikligen att få stora konsekvenser för EU:s institutioner och politik.

2.1.5.2. Kommissionen ser också ett behov av att upprätta äkta strategiska partnerskap med de länder som gränsar till den utvidgade unionen. Samtidigt inser den att Europa måste förstärka sin roll som solidarisk partner med utvecklingsländerna och inrikta sin verksamhet på att bekämpa fattigdomen inte bara inom EU utan även i dessa länder.

2.1.5.3. Det svaga internationella systemet, det ökande antalet konflikter, fattigdomens utbredning och den ökande organiserade brottsligheten kräver starka insatser från unionen. Kommissionens mål är att göra unionen till en global aktör med en politisk makt som motsvarar dess ekonomiska styrka. Det innebär bland annat att utveckla en verklig, gemensam utrikespolitik samt civil och militär kapacitet inom ramen för en gemensam försvars- och säkerhetspolitik.

2.1.5.4. Kommissionen bekräftar sitt strategiska intresse av att millennierundan kommer igång igen, samt av en reform av WTO. Kommissionen vill maximera möjligheterna och minimera de oönskade bieffekterna av globaliseringen.

2.1.6. Europa måste bli en globalt konkurrenskraftig ekonomi som bygger på kunskap och innovation samt på en strategi för hållbar utveckling. Unionens största svaghet är dess underutnyttjande av resurserna. Europas potential måste släppas loss. Ingenstans framgår detta så tydligt som inom sysselsättningen.

2.1.6.1. Unionen behöver en ny ekonomisk och social dagordning för att bygga upp en konkurrenskraftig och kunskapsbaserad ekonomi som inkluderar alla och som främjar en stark och oförminskad tillväxt, full sysselsättning och social sammanhållning.

2.1.6.2. Kommissionen formulerar följande prioriteringar för samordnade åtgärder på unions- och medlemsstatsnivå:

- Sträva mot full sysselsättning.

- Skapa en ny ekonomisk dynamik genom ekonomiska reformer på arbets-, varu- och kapitalmarknaderna med syfte att stimulera innovations- och entreprenörsandan.

- Göra pensionerna säkra och hållbara genom en kombination av sysselsättningsskapande reformer, ökning av inkomstbasen och översyn av pensionssystemen, i ljuset av den nya demografiska situationen och folkhälsosituationen inom unionen.

- Utforma en europeisk strategi för att bekämpa social utslagning, minska fattigdomen och skillnaderna mellan Europas regioner och områden.

- Se över kvaliteten i de offentliga åtagandena och de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.

- Stimulera forskningen inom unionen.

- Uppmuntra investeringar i humankapital.

- Utveckla och förstärka den europeiska jordbruksmodellen för att öka konkurrenskraften inom sektorn, säkerställa dess hållbarhet och stödja viktiga landsbygdsområden.

2.1.7. Kommissionen anser att EU måste påskynda upprättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Problemen med brottslighet och personlig säkerhet stannar inte längre vid gränserna. Människor i Europa väntar sig att deras rättigheter skyddas och upprätthålls var de än är i unionen.

2.1.7.1. Kommissionen ser ett behov av en beslutsam kollektiv reaktion på den pågående miljöförstöringen. Det krävs en strategi för hållbar utveckling som förenar miljöutveckling, sociala framsteg och hållbar ekonomisk tillväxt.

2.1.7.2. Kommissionen konstaterar att medborgarna kräver strängare bestämmelser för livsmedelssäkerheten. Kommissionen tänker genomföra förslagen i vitboken om livsmedelssäkerhet och om upprättande av en europeisk livsmedelsmyndighet. Kommissionen vill också försöka öka medborgarnas och konsumenternas förtroende för elektronisk handel.

2.1.7.3. Kommissionen har för avsikt att föreslå att en helt integrerad transportmarknad genomförs i Europa genom att ett gemensamt europeiskt luftrum skapas och de transeuropeiska näten byggs ut. Ny teknik skall utnyttjas för att utveckla ett intelligent och multimodalt transportsystem. Kommissionen kommer också att föreslå att en europeisk byrå för lufttrafiksäkerhet inrättas, samt att säkerhetsnormerna och utbildningen inom sjöfartssektorn förbättras.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Strategiska mål 2000-2005

3.1.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar kommissionens initiativ att anta utmaningen att föra unionen in i 2000-talet och rusta den för de svårigheter och möjligheter som den kommer att ställas inför under de kommande åren.

3.1.1.1. Europeiska unionen har varit ett framgångsrikt projekt som byggt på visionen hos dem som tog de första stegen i början av 1950-talet. Avgörande för denna framgång har varit den fortlöpande utvecklingen av de strategier och åtgärder som har fört Europa genom 1900-talets andra hälft och in i ett nytt årtusende.

3.1.1.2. Europeiska unionen har fortsatt höja sin ambitionsnivå. Kommittén välkomnar därför den formella utformningen av strategiska prioriteringar för det nya Europa under de kommande fem åren som en inledning till ett långsiktigt perspektiv.

3.1.1.3. När de strategiska prioriteringarna har fastställts är nästa naturliga steg att fråga sig vilket styrelseskick som bäst kan bidra till att förverkliga dem. En stor del av detta yttrande syftar till att bedöma i vilken mån EU:s styrelseskick behöver anpassas, förändras och förbättras.

3.1.1.4. Europeiska unionens styrelseskick måste naturligt, eller så naturligt som möjligt, hänga samman med styrelsefunktioner som omfattar hela gemenskapen och vara nära knutet till de andra styrelseaspekterna på nationell och regional nivå.

3.1.1.5. Utformningen av nya europeiska styrelseformer är därför en produkt av gemensamt uppställda mål för vad styret på olika nivåer (EU-nivå, nationell, provinsiell, regional och lokal nivå) förväntas uppnå. Den hänger också samman med graden av decentralisering eller centralisering av respektive styrelsefunktions behörighet. Debatten om ett europeiskt styrelseskick gäller därför mycket mer än EU-institutionernas roll.

3.1.1.6. I detta sammanhang skapar de övriga tre strategiska målen en grundval för diskussionen om styrelseskicket.

3.1.1.7. Kommittén välkomnar dessa mer ambitiösa målsättningar med deras följder för samtliga medborgare i Europa. De utgör en utmaning för samtliga institutioner och organ på alla nivåer att eftersträva, integrera och samordna sig kring gemensamma mål.

3.1.1.8. Det (andra) strategiska målet uttrycks antingen som "ett stabilt Europa med större internationellt inflytande" eller "stabilisera vår kontinent och stärka Europas inflytande i världen". Ingen av dessa fraser ger uttryck för den viktiga slutsatsen att Europa (dvs. gemenskapen, medlemsstaterna och alla större institutioner) har ett ansvar att utnyttja sin styrkeposition och sina resurser för att utifrån ett övergripande perspektiv hantera frågor som påverkar medborgarnas liv både i och utanför Europa. Dessa frågor är mycket viktigare än att "stabilisera vår kontinent" eller att få "större internationellt inflytande".

3.1.1.9. Detta strategiska mål är felaktigt formulerat. De frågor som står i centrum för de kommande fem åren är därför en aning begränsade, även om de är nödvändiga och godtagbara.

3.1.1.10. De övriga (tredje och fjärde) strategiska målen kan ses som inriktade främst på agendan, eftersom den direkt kan påverka EU:s medborgare. Kommittén anser att de är ömsesidigt beroende av varandra.

3.1.1.11 Med tanke på att oklarhet kan leda till förvirring skulle kommissionen i beskrivningen av dessa båda strategiska mål uttryckligen kunna hänvisa till skillnaden mellan å ena sidan fastställande av en mängd politiska mål, som identifierats och som man gemensamt skulle sträva efter att uppnå oavsett ansvars- och subsidiaritetsöverväganden, och å andra sidan operativa mekanismer, som kräver olika grader av harmonisering och samordning mellan styrelseskickets många nivåer.

3.1.1.12. Som ett av många möjliga exempel är målet att göra "pensionerna säkra och hållbara" både lovvärt och av oerhört stor betydelse. Det innebär emellertid att fastställa en EU-standard, men det är medlemsstaternas sak att försöka uppnå målet. På samma sätt förutsätter integreringen av den "nya" ekonomiska dagordningen i högre grad förändringar inom Europeiska unionen som måste sättas i relation till den alltmer omfattande sociala dagordningen, vilken till större del (men inte enbart) är ett ansvar för medlemsstaterna.

3.1.1.13. Strategiska prioriteringar för Europeiska unionen måste fastställas på ett mycket tydligt sätt när det gäller vilka prioriteringar som skall uppfattas som mål och inom vilka institutionella ramar de skall eftersträvas.

3.1.2. ESK håller med kommissionen om att en reformering av förhållandet mellan institutionerna måste beledsagas av en djärv administrativ reform av institutionerna själva. EG grundades som en sammanslutning av relativt välmående västeuropeiska stater som hade tagit ställning för demokratiska principer, och det var mot denna bakgrund som Romfördraget upprättades. Att anpassa unionen till anslutningen av ett stort antal mindre bemedlade länder som i många fall varit underkastade totalitära regimer under det senaste halvseklet kommer att kräva betydande förändringar av gemenskapsbestämmelserna.

3.1.3. Kommittén är enig med kommissionen om att en av de största, mest akuta, mest tvingande och även svåraste utmaningarna är att övervinna den desillusion som många av EU:s medborgare känner inför det europeiska projektet, en desillusion som tar sig uttryck såväl i det låga deltagandet i valet till Europaparlamentet i vissa länder som i förekomsten av högerextrema politiska partier, vars rasistiska budskap döljer sig under en förment patriotisk täckmantel.

3.1.4. Kommissionen erkänner själv(1) att dagens EU befinner sig i en kris som bottnar i förhållandet mellan dess institutioner och medborgare. Det är dags att angripa detta problem på ett konstruktivt och ändamålsenligt sätt. Europas folk är i grunden positiva till den europeiska tanken men är bekymrade över att Europa tappat förmågan att tillhandahålla det man önskar.

3.1.4.1. Det gäller sådant som varaktig ekonomisk tillväxt, en politisk dagordning som är baserad på rättvisa och som främjar ekonomisk utveckling och social sammanhållning, skydd mot brottslighet, säkerhet i händelse av yttre anfall, fred och välstånd i intilliggande länder, en tydlig och kraftfull roll för Europa som ekonomisk makt i globaliseringsprocessen, en konsekvent och effektiv utrikespolitik och en viktig roll i utvecklingen av världens mindre gynnade länder.

3.1.4.2. Europas medborgare förstår inte EU:s olika mekanismer, som upprättats av och för specialister; EU:s lagstiftningsprocess är ytterst komplex och måste bli mer lättförståelig. I denna frånvaro av öppenhet och tydlighet har en anda av misstro uppstått, och denna måste fördrivas. Tjugohundratalets väljarkår är inte beredd att blint förlita sig på beslutsfattarnas kompetens eller goda vilja, vare sig på global, europeisk, nationell eller ens lokal nivå. De flesta är inte emot Europa, de har bara vänt dess institutioner ryggen.

3.1.4.3. I inledningen skriver kommissionen att den önskar en "ny samverkan mellan EU:s samtliga demokratiska organ som en del av en mer omfattande förbättring av styrelseformerna i Europa". Kommittén anser att kommissionen i samband med socioekonomiska initiativ inte i tillräcklig utsträckning och tidigt nog använder sig av den potential som ligger i kommitténs kontinuerliga kunskap om medborgarnas behov som ekonomiska och sociala aktörer.

3.1.5. Ett annat skäl till oro hos många människor är de snabba förändringar som sker i samhället. Dessa förändringar kräver att de politiska ledarna fattar snabba beslut, vilket är mycket svårt med tanke på hur institutionerna för närvarande är uppbyggda. Å andra sidan kan medborgarna inte alltid acceptera och förstå förändringarna. EU:s medborgare förenas av gemensamma ambitioner och ideal, däribland en önskan om ett närmare samarbete, men de åtskiljs av olika nationella traditioner, sedvänjor och kulturarv. Ett politiskt enande kan bara bli verklighet om man tar hänsyn till nationella skillnader. Problemet ligger inte så mycket i anti-europeiska stämningar som i ett Europa med mycket olika framtidsvisioner. När en strategi för Europa utvecklas måste man ta hänsyn till Europas mångfald av folk och kulturer, och betrakta detta som en källa till rikedom och styrka i stället för som en källa till splittring och misstro.

3.1.6. Det finns en allmän önskan i Europa om demokratisering av beslutsprocessen, ökad insyn i offentlig förvaltning och ökad medverkan från det civila samhällets sida. Ett europeiskt civilt samhälle håller uppenbarligen på att växa fram och organiserar sig själv på europeisk nivå, även om det för närvarande till stor del är ostrukturerat och otydligt i konturerna. Problemet med det civila samhällets framväxt är att det saknar institutionella rötter. Andra delar av det organiserade civila samhället måste inta sin plats vid sidan av den medborgerliga dialogens etablerade organisationer, till exempel arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer.

3.1.6.1. Utmaningen måste bestå i att säkerställa en effektiv medverkan från det civila samhällets sida. Europa fungerar enligt ett pyramidsystem som bland annat ger upphov till ett uppifrån och ned-synsätt. Det finns ett behov av att integrera olika processer inom gemenskapen i 2000-talets europeiska samhälle, snarare än att som i dag försöka integrera det organiserade civila samhället i dessa processer. Både sociala och ekonomiska aktörer samt andra aktörer inom det organiserade civila samhället måste delta i den institutionaliserade beslutsprocessen. Den pågående dialogen mellan styrande och styrda måste föras nedifrån och upp och inte uppifrån och ned. Demokratins metoder och redskap behöver förnyas.

3.1.6.2. Grundat på sin långa erfarenhet och i samarbete med centrala organisationer från det civila samhället är kommittén i stånd och beredd att utarbeta effektiva former och metoder för deltagande och lägga fram dessa för kommissionen.

3.1.7. Man måste också konstatera att det råder en spänt förhållande med avseende på maktfördelningen och anvarsfördelningen mellan å ena sidan EU-institutionerna, särskilt kommissionen, och å andra sidan medlemsstaterna. Kommissionens beslutsamhet när det gäller att fastställa en dagordning för Europas framtid framgår tydligt av det aktuella meddelandet. Det är dock huvudsakligen rådet som har den avgörande lagstiftningsmakten, och rådet utgörs av företrädare för medlemsstaterna, vilka i sin tur kan ha olika prioriteringar för den europeiska integrationen. En utökad användning av omröstning med kvalificerad majoritet och ett till fullo genomfört tillämpande av Europaparlamentets och rådets medbeslutandeförfarande skulle delvis lindra detta problem.

3.1.7.1. Kommissionen har sagt att dokumentet är strategiskt till sin natur, och undviker på så vis medvetet all diskussion om det sätt på vilket man skall förverkliga de politiska mål man satt upp. Detta ämne skall i stället behandlas i en serie årliga dokument om det praktiska genomförandet av kommissionens femårsplan. ESK respekterar denna inställning och har inte för avsikt att kommentera metodfrågor innan dessa årliga dokument publiceras. ESK förväntar sig att bli ombedd att yttra sig om dessa årliga dokument när de publiceras och skulle gärna medverka redan vid deras utarbetande; kommittén är även beredd att avge initiativyttranden i denna fråga.

3.1.8. Utifrån vilket perspektiv man än betraktar den nuvarande situationen finns det uppenbarligen ett angeläget behov av att på nytt bygga upp medborgarnas förtroende för de förfaranden enligt vilka de styrs. Ett sätt att uppnå detta mål är att i större utsträckning engagera det organiserade civila samhället i beslutsprocessen. En annan viktig uppgift för EU är att visa att man kan erbjuda sina medborgare påtagliga fördelar. Dessa fördelar måste dessutom vara relevanta för allmänhetens egna funderingar och bekymmer.

3.1.9. Europeiska unionen måste ses som en konstruktion som vilar på tre pelare: den ekonomiska pelaren, den politiska och administrativa pelaren samt den pelare som utgörs av det civila samhället. Den ekonomiska pelaren ligger till grund för de andra pelarna. Utan ekonomiskt välstånd kommer Europa inte att förfoga över de resurser som behövs för att utveckla den politik och uppfylla de mål som kommissionen har satt upp. Den politiska och administrativa pelaren består av EU-institutionerna och medlemsstaternas myndigheter på nationell, regional och lokal nivå, i linje med vad som anges i ESK:s yttrande av den 22 september 1999(2)

3.1.10. Ekonomiska och sociala kommittén anser att den i likhet med de andra europeiska institutionerna måste anpassas till de utmaningar som Europa nu står inför. Kommittén är medveten(3) om att det kommer att krävas förändringar av ESK och en förändring av förhållandet till de andra institutionerna. Kommittén har nyligen antagit ett yttrande där man föreslår att en lämplig organisationsstruktur för det civila samhället kunde upprättas inom ESK, en struktur för initiativ till en utveckling av den sociala dialogen och till en förstärkning av ESK:s roll som forum för det organiserade civila samhällets representanter i den demokratiska processen.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Strategiska mål 2000-2005

4.1.1. Kommittén ser slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon som en utveckling av kommissionens strategiska mål när det gäller att fastställa en dagordning för en övergång till en konkurrensinriktad, dynamisk och kunskapsbaserad ekonomi och modernisering av den europeiska samhällsmodellen, utan social utslagning.

4.1.2. Kommittén noterar med särskilt intresse att man vid mötet i Lissabon formulerade den "nya öppna samordningsmetoden" och att man uppmanade arbetsmarknadens parter och övriga delar av det civila samhället att medverka vid genomförandet av åtgärderna genom olika former av partnerskap.

4.1.3. I sitt yttrande om "Sysselsättning, ekonomiska reformer och social sammanhållning - Mot ett Europa i innovationens och kunskapens tecken"(4) utvecklade ESK idén om ett "nytt paradigm" för att uppnå tillväxt utan inflation på följande sätt:

- Maximering av den ekonomiska utvecklingen samtidigt som social utestängning och sociala konflikter minimeras.

- Skapande av en konkurrenskraftig ekonomi samtidigt som en konkurrenskraftig social modell bibehålls.

- Optimal användning av ny teknik i en strategi som är hållbar med hänsyn till de sociala och naturliga förutsättningarna och resurserna.

- Hållbarhet skapas genom utveckling av en medverkanskultur och en lämplig företagskultur baserad på en kreativ hållning till livslångt lärande och solidaritet.

4.1.3.1. I det yttrandet framhölls också behovet av ett nytt paradigm även för staten: "Den klassiska synen på staten som enväldig tillhandahållare av tjänster måste ersättas av ett samarbete mellan staten och samhället i övrigt. Allmänheten väntar sig inte bara att staten följer lagar och regler utan också att den tillhandahåller tjänster effektivt och på rätt sätt." Kommittén ansåg att statens moderniseringspolitik måste inriktas mer på decentraliserade nätverk för samarbete, samt fästa större vikt vid ekonomisk effektivitet och nytta. Som ett led i detta bör också genomförandet administreras effektivare, och alternativa metoder för detta skall bedömas ur ekonomisk synvinkel.

4.1.3.2. Följande dagordning för toppmötet i Lissabon föreslogs i yttrandet:

- Anpassning av den sociala modellen/de sociala modellerna till det nya paradigmet.

- Massutbildning i informationssamhällets teknik.

- Spridning av företagskulturen och stöd till dess tillväxt.

- Stöd till etablerade företag att anpassa sig till det nya paradigmet.

- Anpassning av grund- och yrkesutbildning till det nya paradigmet.

- Hållbar utveckling till förmån för innovation och tillväxt.

4.1.4. Vid toppmötet i Lissabon behandlades i stor utsträckning dessa frågor på ett sätt som låg i linje med kommitténs yttrande. Samtidigt lyfte man förslagen i kommissionens dokument om de strategiska målen 2000-2005 till en högre nivå. Att Europeiska rådet tog ledningen var ett helt nytt och fräscht sätt att utforma politiken i Europa. Det var regeringarna som tog ansvar för utformandet av den ekonomiska politiken.

4.1.4.1. I kommissionens dokument framgår det tydligt att den ser sig själv som den verkställande makten och den drivande kraften bakom politiska förändringar. Men nyligen visade Europeiska rådet under toppmötet i Lissabon tydligt sin roll i utformandet av den politiska dagordningen.

4.1.4.2. Europeiska rådets nya betydelse avspeglar regeringarnas beslutsamhet att behålla makten över politiken. Särskild betydelse får i detta sammanhang beslutet i Lissabon att inrätta regelbundna rådsmöten varje vår i syfte att göra en översyn av den politiska strategin. Även om de andra institutionerna blir effektivare till följd av de förändringar kommissionen föreslår kommer Europeiska rådet troligen att få en mer framträdande roll i framtiden.

4.1.4.3. Detta väcker frågan om Europaparlamentets roll. Parlamentet är en europeisk institution som består av direktvalda ledamöter men som har begränsad lagstiftande makt. Det är en öppen fråga om parlamentet ur konstitutionell eller funktionell synpunkt för närvarande är kapabelt att ta på sig rollen att utforma unionens politik. Om svaret är nej kan man hävda att denna funktion snarare bör ligga hos rådet än hos kommissionen. Händelserna i Lissabon visar att rådet är berett att ta på sig detta ansvar.

4.1.5. Som kommissionens analys- och prognosgrupp har påpekat(5) är beslutsprocessen på unionsnivå en förvirrande labyrint som även experterna har svårigheter att förstå. Det räcker inte att det finns en demokratisk representation i det steg där de formella besluten fattas (rådet) när det finns problem i både de tidigare och senare stegen i processen. Man inser alltmer att dessa påverkar resultaten lika mycket.

4.1.5.1. För att komma till rätta med det så kallade demokratiska underskottet skall reformerna inte syfta till att stärka legitimiteten genom förändringar av förfarandet vid själva beslutsfattandet, utan till att öka deltagandet i alla skeden i beslutsprocessen.

4.1.5.2. Ett ofrånkomligt inslag i den europeiska modellen för demokratisk representation är att det civila samhället involveras i beslutsprocessen. Det skulle inte räcka med att kommissionen samrådde med några representativa organisationer ur det civila samhället som den själv väljer ut. Det skulle inte heller förbättra situationen om "samrådet" bestod i att skaffa stöd för redan etablerade positioner. För att en verklig insyn skall kunna finnas måste det organiserade civila samhället inte bara ha möjlighet att delta utan också ha möjlighet att mäta vilka effekter dess deltagande har. Detta innebär ett krav på kommissionen att förklara för organ som har yttrat sig om lagförslag hur deras yttranden har påverkat förslagen eller varför de inte har beaktats.

4.1.6. ESK har ett särskilt intresse i denna fråga eftersom det är det enda organ vars medlemmar representerar det organiserade civila samhället. Kommittén är medveten om att den kan bli ännu mer representativ, men det är en fråga för medlemsstaterna och bör enligt kommittén förbli det. ESK skulle välkomna förslag från medlemsstaterna som kunde göra dess ledamöter än mer representativa för det organiserade civila samhället, men vill betona att kommitténs uppdelning i tre grupper är viktig och måste bevaras. Kommittén skulle kunna tjäna som ett forum där det organiserade civila samhällets delaktighet i unionens lagstiftningsprocess kan få en verklig mening. ESK skulle också kunna sköta samrådsprocesser och kanalisera information från det organiserade civila samhället till institutionerna och i motsatt riktning.

4.1.7. Det europeiska projektet har följt en bana från negativ integration till positiv integration(6). I början gick projektet ut på att ta bort hinder, t.ex. på inre marknaden, och att genomföra de fyra friheterna: det var negativ integration. Vartefter projektet gick vidare blev det emellertid uppenbart att fullbordandet av en verklig europeisk union krävde aktiva interventioner på fler och fler politikområden som inte var nödvändiga i början av det europeiska projektet då man koncenterade sig på att skapa ett gemensamt ekonomiskt område.

4.1.7.1. Detta väcker en fråga som kommissionens dokument inte tar upp: subsidiariteten. Å ena sidan inser medlemsstaterna fördelarna med att dela makten på områden där de redan är mycket beroende av varandra. I en situation där en positiv integration äger rum på allt fler politikområden möter dock den vertikala strukturen en kritik för bristen på tydligt ansvar som inte längre kan försvaras med hänvisning till det europeiska projektets allt överskuggande krav. Å andra sidan, på områden där allmänheten ställer krav på att unionen agerar - där man alltså lätt inser att det behövs och därför är legitimt - där upplevs EU som svagt. På ett sådant område som den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken anses ett gemensamt agerande vara nödvändigt och önskvärt, men unionen verkar ha svårigheter med att sätta detta i verket(7).

4.1.7.2. Europeiska kommissionens ordförande, Romano Prodi, har identifierat nästa uppgift för Europeiska unionen som att gå från en inre marknad och en gemensam valuta till en gemensam ekonomi och en gemensam politisk struktur. Det kan beskrivas som att gå vidare längs den positiva integrationens bana. Detta kan vara svårt att uppnå för många av kandidatländerna, och även inom de nuvarande medlemsstaterna finns det vissa som kan finna denna process politiskt oacceptabel ur nationell synvinkel. Det väcker frågan om ett Europa där olika grupper av länder utvecklas i olika hastighet. Det är en öppen fråga vilka risker och problem som ett sådant scenario för med sig.

4.1.8. För att den europeiska integrationen skall lyckas måste medborgarna sättas i centrum. Ett av kommissionens uttalade mål är att förbättra livskvaliteten. Nyckeln till detta är att det måste vara en förbättrad livskvalitet för alla, och i alla avseenden: livsmedelskvalitet, miljö, skydd mot brottslighet, sysselsättning, levnadsstandard, integration mellan de etniska grupperna och förhindrande av diskriminering och social utslagning. Som Romano Prodi har sagt: "Europa måste byggas av medborgarna för medborgarna", och detta måste avspeglas i kommissionens samtliga dokument. Kommittén beklagar att kommissionen endast kortfattat tar upp problemen inom detta målområde utan att ge några egentliga förslag till en handlingsstrategi. Detta leder till misstanken att det (ännu) inte finns någon sammanhängande strategi vad gäller förhållandet till de europeiska medborgarna. Kommittén erbjuder sig - och förväntar sig - att på ett tidigt stadium bli delaktig i utarbetandet av en sådan strategi för medborgardialog och samarbete med det civila samhället för att på så vis kunna få gehör för sina synpunkter.

4.1.8.1. I kommissionens dokument talas det mycket om att tala med medborgarna, men det är lika viktigt att lyssna till dem. Kommissionens motto borde vara: "Att styra är att tjäna". I en demokratisk stat är regeringen folkets tjänare och är ansvarig inför folket för hur den utövar sitt förtroendemannaskap. Det är inte folket som är statens tjänare. Ledningsprocessen måste decentraliseras så mycket som möjligt. Till varje institutionell nivå hör ett särskilt ansvar och en särskild behörighet som måste bygga på moderna metoder för att kommunicera med och engagera medborgarna. I det gemensamma europeiska styrelseskicket måste de olika myndighetsnivåerna samarbeta i de europeiska medborgarnas övergripande intresse. Om detta inte sker kan den europeiska integrationen inte bidra till att fördjupa demokratin.

4.1.9. ESK är överens med kommissionen om vilka stora utmaningar som Europa står inför i dagens situation. Dock är vissa väsentliga problem, som den demografiska situationen, knappt omnämnda.

4.1.10. Kommissionen deklarerar sin avsikt att göra unionen till en global aktör med en politisk makt som motsvarar dess ekonomiska styrka. Om detta är avsikten borde kommissionen i första hand prioritera en ökning av denna ekonomiska styrka så långt det går. Globaliseringen är en möjlighet; men en möjlighet som man inte utnyttjar blir ett hot. Europa behöver inte drömmar - det behöver visioner.

Bryssel den 19 oktober 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) CdP(99) 750.

(2)

"Medborgarsamhället är ett övergripande begrepp som avser samtliga typer av socialt agerande från individers eller gruppers sida som inte utgår från eller dirigeras av statsmakten. (...)

Det organiserade medborgarsamhället innefattar följande element:

- Arbetsmarknadsparterna, organisationslivet i näringsliv och samhälle.

- Representativa organisationer på det sociala och ekonomiska området som inte är arbetsmarknadsparter i egentlig mening.

- Frivilligorganisationerna (icke-statliga organisationer) som samlar människor kring gemensamma mål, till exempel miljöskyddsföreningar, organisationer för skydd av de mänskliga rättigheterna, konsumentorganisationer, välgörenhetssammanslutningar, utbildningsorganisationer osv. Lokalt baserade sammanslutningar som uppstår i närsamhället och verkar för mål som dikteras av medlemmarna, exempelvis ungdomsorganisationer, föreningar för familjefrågor och alla organisationer som ger medborgarna möjlighet att engagera sig i kommunernas liv.

- Religiösa sammanslutningar.

- EGT C 329, 17.11.1999, punkt 5.1 och 8.1."

(3) EGT C 268, 19.9.2000.

(4) EGT C 117, 26.4.2000.

(5) CdP(99) 750.

(6) CdP(99) 750.

(7) CdP(99) 750.