SV Europeiska unionens officiella tidning C 88/85

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”

(2006/C 88/17)

Den 1 juli 2004 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”.

Facksektionen för yttre förbindelser, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 26 januari 2006. Föredragande var José Isaías Rodríguez García Caro.

Vid sin 424:e plenarsession den 14–15 februari 2006 (sammanträdet den 15 februari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för, 4 röster emot och 6 nedlagda röster:

1. Inledning

1.1 Syftet med det här yttrandet är att analysera utvecklingen av relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko sedan EESK antog sitt första yttrande om detta ämne i december 1995 (1). I yttrandet föreslås ett antal diskussionsområden i avsikt att utveckla och fördjupa de framtida relationerna mellan EU och Mexiko och mellan deras respektive civila samhällen.

1.2 Förbindelserna mellan EU och Mexiko har utvecklats väsentligt, vilket framgår av det övergripande avtal om ekonomiskt partnerskap, politisk samordning och samarbete som EU och Mexiko undertecknade i oktober 2000 och som öppnade vägen för ett frihandelsområde. Avsikten med yttrandet är således att ta fram ett faktaunderlag som utgår från de båda parternas särart och som kan bidra till att lyfta fram de euromexikanska förbindelsernas strategiska betydelse och till att fördjupa och förbättra samarbetsavtalet mellan EU och Mexiko.

1.3 En aspekt som särskilt behandlas i avtalet (artiklarna 36 och 39) är de båda parternas civila samhällens bidrag till att utveckla förbindelserna mellan EU och Mexiko. I den deklaration (2) som antogs vid det tredje mötet för det organiserade civila samhället i EU, Latinamerika och Västindien i april 2004 i Mexiko, där EESK var mycket aktiv, enades man om att arbeta mot följande tre mål: att fördjupa samarbetet mellan EU, Latinamerika och Västindien, fastställa en dagordning för social sammanhållning samt förstärka det organiserade civila samhällets roll. I deklarationen betonas behovet av inrätta strukturerade instanser för dialog på nationell och regional nivå och parterna sade sig vara redo att helhjärtat arbeta för att stärka sådana instanser. De bad vidare att Europeiska ekonomiska och sociala kommittén skulle stödja detta genom att tillhandahålla sakkunskap och skapa möjligheter för dialog.

1.4 Enligt EESK får målsättningen att det civila samhället skall vara delaktigt inom ramen för avtalet inte bara bestå i att främja förbindelserna mellan båda parters civila samhällen och mellan deras representativa organ. Det civila samhället måste också ha möjlighet att effektivt delta i avtalets institutionella ramverk via ett rådgivande organ som antingen behandlar obligatoriska remisser om avtalets innehåll eller framför förslag på eget initiativ. Konkret kan denna delaktighet garanteras genom att man inom ramen för avtalet inrättar en gemensam rådgivande kommitté.

2. Mexiko: politiska, ekonomiska och sociala förhållanden och framtidsutsikter

2.1 Politiska förhållanden

2.1.1 Demokratiseringen i Mexiko har varit en utdragen och unik process. De senaste tjugo årens händelser i landets nationella politiska liv har lagt en solid grund för ett demokratiskt flerpartisystem. I Mexiko har den lagstiftande makten och domstolsväsendet stärkts och fått ökat oberoende och det har skett ett politiskt maktskifte. Det har också skett en omfördelning av den politiska makten och genomförts omfattande institutionella reformer, till exempel inom Högsta domstolen, Federala valinstitutet (Instituto Federal Electoral) och Federala valdomstolen (Tribunal Electoral del Poder Judicial de la Federación).

2.1.2 År 2000 inträffade en vändpunkt i den mexikanska politiken när Vicente Fox Quesada, kandidat för Nationella aktionspartiet (Partido Acción Nacional, PAN), vann presidentvalet och därmed bröt Institutionella revolutionspartiets (Partido Revolucionario Institucional, PRI) 71 år långa maktmonopol. Det visade klart och tydligt att maktväxling är nödvändigt i ett väl fungerande demokratiskt system och inledde en period av förändring.

2.1.3 Den mexikanska regeringens nationella utvecklingsplan 2001–2006 utformades för att driva igenom politiska, ekonomiska, sociala och demografiska förändringar. Planen fastställde ett antal prioriteringar för den nuvarande administrationens arbete och fokuserade på social och mänsklig utveckling, tillväxt med kvalitet samt lag och ordning.

2.1.4 Flera reformprojekt som den sittande regeringen betraktade som grundläggande (reform av skattesystemet och energipolitiken) har blockerats, dels för att det saknas majoritetsstöd i parlamentets båda kamrar (kongressen och senaten), dels på grund av det förestående presidentvalet i juli 2006.

2.1.5 Den ekonomiska tillväxttakten och den relativa politiska stabiliteten i Mexiko under en stor del av andra hälften av 1900-talet gav landet en framskjuten plats bland de medelstarka länderna i ett internationellt sammanhang. Denna situation förändrades med den ekonomiska kris som drabbade Mexiko under 1980-talet och med de genomgripande förändringarna på global nivå under 1990-talet, vilka tvingade landet att ompröva sina ekonomiska, allmänpolitiska och utrikespolitiska målsättningar.

2.1.6 Därefter har Mexikos strategi gentemot Europa och vice versa tagit fast form i det så kallade övergripande avtalet, som omfattar mer än enbart konkreta aspekter av de bilaterala förbindelserna. Så till exempel har de båda parterna under senare år närmat sig varandra allt mer i olika viktiga internationella frågor och de samordnar alltmer sina positioner i multilaterala fora. Mexiko och EU har bland annat samarbetat i frågor som rör miljö (Kyotoprotokollet), utvecklingspolitik (toppmötena i Johannesburg och Monterrey) och mänskliga rättigheter. Mexiko har å sin sida bevarat mycket nära relationer med länderna i Latinamerika, vilket framgår av landets politiska överläggningar med Riogruppen. På samma sätt stöder Mexiko integrationsprocessen inom Mercosur, och söker samarbete med dessa länder, och det amerikanska frihandelsområdet (FTAA).

2.1.7 För EU måste Mexiko som ”central kontakt” på den amerikanska kontinenten utgöra en strategisk referenspunkt i unionens alla nuvarande och framtida förbindelser med länderna i området.

2.2 Ekonomiska förhållanden

2.2.1 Mexiko har också genomgått en omfattande ekonomisk omvandling under det senaste årtiondet, har blivit en mycket öppnare ekonomi och det enda landet som har frihandelsavtal med USA, Kanada, Japan och EU samt med Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta), Israel och flertalet latinamerikanska länder. År 1984 blev Mexiko medlem i GATT, i dag Världshandelsorganisationen (WTO), och 1993 i Ekonomiska samarbetet i Asien och Stillahavsområdet (APEC). Sedan 1994 är landet också medlem i Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). Reformprocessen i Mexiko har både varit snabbare och djupare än i de flesta utvecklingsländer som under senare år har gjort liknande ekonomiska strukturanpassningar. Andra mycket viktiga faktorer i Mexikos ekonomi har varit stigande konsumtion, ökad efterfrågan i USA, ökade priser på nordamerikanska tillgångar, stigande oljepriser, stora utländska direktinvesteringar, intäkter från turismsektorn och inkomster som immigranterna skickar hem.

2.2.2 Omkring 98 procent av de mexikanska företagen kan betraktas som mikroföretag eller små och medelstora företag. De har en central roll för sysselsättningen, den regionala ekonomin och utbildningen av tekniker och företagsledare. Deras potentiella bidrag till den ekonomiska och sociala utvecklingen i Mexiko är enorm, inte bara när det gäller att tillgodose befolkningens grundläggande behov utan också för att de förser storföretagen med råvaror och komponenter samt svarar för en stor direkt och indirekt export.

2.2.3 De små och medelstora företagen har sedan slutet av 80-talet varit den sektor som påverkats mest av den nya kursen inom den ekonomiska politiken, finansiella kriser och avskaffande av ekonomiska incitament för investeringar, nya arbetstillfällen och regional utveckling. Aktiviteten har sjunkit kraftigt inom dessa företag. I dag finns det en bred enighet om att de nuvarande åtgärderna och instrumenten inte räcker för att garantera särskilt de små och medelstora företagens överlevnad och utveckling i framtiden.

2.2.4 Enligt Internationella valutafondens (IMF) rapport om Mexiko (3) har förvaltningen av statsskulden förbättrats avsevärt under de senaste fem åren på grund av en effektivare förvaltningsstrategi och ökad överblick. Trots dessa framsteg är den offentliga sektorn fortfarande exponerad för refinansiering och ränterisker.

2.2.5 Dessutom har den öppning av handeln som inleddes 1986 med medlemskapet i GATT (4) medfört att exporten har blivit den starkaste tillväxtmotorn i landet, som övergått från export av råvaror till export av industriprodukter, med särskild inriktning på sammansättningsfabriker (maquiladoras) (5). Avmattningen av handeln i Mexiko sedan år 2000 har dock visat hur sårbart landet är för förändringar av den utländska efterfrågan.

2.2.6 Den ekonomiska avmattningen i Mexiko beror på följande orsaker: — lägre tillväxtförväntningar i USA med direkta återverkningar på mexikansk export, — minskad export och därmed mindre investeringar i exportsektorn, — mindre investeringar påverkar rent allmänt den inhemska produktionen, — den minskade inhemska produktionen inverkar negativt på sysselsättningen (6).

2.2.7 Att återhämtningen i den nordamerikanska ekonomin inte varit optimal är inte den enda faktor som styr den mexikanska ekonomin, som även påverkas av Kinas ekonomiska uppgång (7) och en allmänt försvagad konkurrenskraft.

2.2.8 Enligt Mexikos konkurrensinstitut (8) är en följd av den allmänt försvagade konkurrenskraften att landets internationella konkurrensposition har försämrats under de senaste åren. Den försvagade konkurrenskraften beror huvudsakligen på en erodering av Mexikos låglönebaserade ekonomiska modell och på otillräcklig förbättring av andra, för näringslivet positiva faktorer: kostnader för basinfrastrukturer (transporter, kommunikationer, vatten), energi, skattesystemet, utbildning, arbetskraftens kompetens och produktivitet, säkerhet och statsförvaltning.

2.2.9 Mexiko står således inför utmaningen att skapa förutsättningar för att bli verkligt konkurrenskraftigt genom att bland annat eftersträva ökad konkurrenskraft, kvalificerad arbetskraft, teknisk utveckling och innovation samt demokrati. På handelsområdet måste Mexiko stärka den rättsliga säkerheten, logistiken och infrastrukturerna för att underlätta investeringar och varutransporter, och införa konkurrenskraftigare tullavgifter.

2.3 Sociala förhållanden

2.3.1 Som redan har konstaterats befinner sig Mexiko i en övergångsfas präglad av stora sociala klyftor. Skillnaderna mellan regioner och mellan individer har ökat (olika utvecklingstakt främst mellan nord och syd), avflyttningen från landsbygden fortsätter (till jättelika tätorter) och de flesta mexikaner lever fortfarande i stor utsatthet och fattigdom.

2.3.2 Efter en lång social nedgångsperiod antogs den nationella utvecklingsplanen för 2001–2006, som gjorde socialpolitiken till en av landets huvudprioriteringar. De senaste åren har regeringens olika sociala program vuxit såväl när det gäller antal stödmottagare som stödbelopp. De sociala utgifterna har ökat i reala tal, främst till satsningar på utbildning, social trygghet och fattigdomsprogram, från 8,4 procent årligen under 90-talet till 9,8 procent per år från år 2000.

2.3.3 Det finns emellertid skillnader i tillväxttalen, och statens omfördelningsförmåga är begränsad på grund av låga skatteintäkter och lågt skattetryck. Det finns därför alltför få åtgärder för social sammanhållning, och situationen förvärras av den inhemska ekonomins svaghet och avsaknaden av en fullt utvecklad inre marknad.

2.3.4 Mellan 2000 och 2002 lyckades 3,4 miljoner personer ta sig över existensminimum, det vill säga de kunde själva betala för sin mat och, om än i mycket liten utsträckning, satsa på utbildning och sjukvård. Denna siffra står i kontrast till situationen mellan 1994 och 1996 då antalet personer under existensminimum ökade med 15,4 miljoner.

2.3.5 Andelen av befolkningen som lever under existensminimum (hushåll utan tillräcklig inkomst för att täcka utgifterna för mat) i stadsområden minskade från 12,6 till 11,4 procent samtidigt som den på landsbygden sjönk från 42,4 till 34,8 procent. Trots att antalet personer under fattigdomströskeln har minskat är fattigdomen gigantisk om man ser till hela landets utvecklingsnivå och rikedom. Ändå kan framstegen betraktas som en positiv trend (9). Klyftorna i det mexikanska samhället är inte bara förknippade med fattigdom utan också med möjligheterna att få tillträde till utbildning och sjukvård av hög kvalitet, vilket försvårar situationen för missgynnade regioner. Ett exempel på utbildningsområdet är analfabetismen, som i landets norra del uppgår till fem procent och i dess södra till 17 procent.

2.3.6 De mänskliga rättigheterna är ett allvarligt problem som inte bara hänger samman med ett bristfälligt rättssystem. Smuggling av narkotika och människor bidrar till att förmörka bilden, och respekten för de mänskliga rättigheterna i Mexiko, i synnerhet för ursprungsbefolkningen, är fortfarande klart otillfredsställande. De viktigaste problemen beror på allvarliga brister inom polis- och rättsväsendet, som i vissa fall inte kan garantera att alla medborgare får en fullgod och rättvis behandling i domstol. Detta är dock ett problem som bekämpas från statens högsta nivåer.

2.3.7 Mexiko har under senare år gjort ett antal författningsändringar som har stärkt erkännandet av kulturell och etnisk mångfald samt ursprungsbefolkningarnas rättigheter. Ändå återstår det mycket att göra för att landet i realiteten skall kunna skydda och främja ursprungsbefolkningarnas mänskliga fri- och rättigheter. Bland problemen finns konflikter om jordbruksmark, diskriminering inom rättsväsendet och påtvingade befolkningsförflyttningar (10).

2.3.8 Ett annat viktigt samhällsproblem är den territoriella fördelningen i Mexiko. Storstadsområdet Mexiko City har cirka 25 miljoner invånare och genomgår två viktiga omställningsprocesser: För det första har staden gått från en hög befolkningstillväxt till en relativt stabil demografisk utveckling och omfördelning av landområden, för det andra från en ekonomi baserad på tillverkningsindustri inriktad på den inhemska marknaden till en tjänsteekonomi inriktad på internationella marknader (11).

2.3.9 Huvudstadsområdet har en betydande tillväxtpotential i och med koncentrationen av företags huvudkontor, universitet och forskningscentra samt kulturella rikedomar och direkta utlandsinvesteringar. Denna tillväxtpotential urholkas dock av den höga koncentrationen av resurssvaga grupper som bor i kåkstäder med begränsad eller obefintlig samhällsservice och stor sårbarhet vid naturkatastrofer. Till det skall läggas en låg utbildningsnivå och en mycket högre osäkerhet i dessa områden (12).

2.3.10 Mellan år 2000 och 2002 kan man likväl konstatera en förbättring av utbildningsnivån för de som lever under existensminimum. Andelen barn mellan fem och tio år som inte går i skolan minskade från 14,3 till 11,9 procent. Den största minskningen noterades inom åldersgruppen 12–15 år, där andelen yrkesarbetande sjönk från 18,6 till 6,6 procent under referensperioden. På samma sätt minskade såväl analfabetismen som andelen ungdomar över femton år som inte fullföljer grundskolan. Även om detta är positiva trender är utbildnings- och sjukvårdssystemens omfattning och kvalitet otillräckliga och de räcker därför inte till för att skapa den sociala sammanhållning som vore önskvärd.

2.3.11 År 2004 uppgick arbetslösheten i Mexiko till 3,1 procent och i EU-15 och USA till 8,2 respektive 5,6 procent (13). Enligt det nyligen inrättade arbetsmarknadsobservatoriet (14) ökade antalet akademiker inom praktiskt taget alla kunskapsområden. Det är värt att notera att 56 procent av samtliga anställda akademiker är koncentrerade till tre ämnesområden: ekonomi/administration, utbildning och samhällsvetenskap. Under de senaste fyra åren har antalet anställda ökat mest på det förstnämnda området.

2.3.12 Statistiken visar också att flertalet kvinnor yrkesarbetar. Ändå har bara 40 procent av kvinnorna med högre utbildning ett arbete, trots att de utgör 52 procent av alla högutbildade.

2.3.13 Åtta av tio mexikanska arbetare är löntagare (15), det vill säga de har ett anställningskontrakt och uppbär lön. Höglöneyrkena svarar för minst antal arbetstillfällen (ingenjörsvetenskap, fysik, matematik och biologi) medan utbildningsområdet har flest arbetstillfällen och lägst löner.

2.3.14 De mexikanska myndigheterna har gjort framsteg när det gäller social utveckling och främjande av det civila samhället via nätverk och samarbete. Viktig lagstiftning i detta sammanhang är lagen om tillgång till offentliga uppgifter, lagen om social utveckling och lagen om främjande av organisationerna i det civila samhället.

3. Bakgrund och utvärdering av det övergripande avtalet mellan EU och Mexiko

3.1 Utveckling (16)

3.1.1 Det nuvarande avtalet om ekonomiskt partnerskap, politisk samordning och samarbete mellan EU och Mexiko (övergripande avtal) som gäller sedan den 1 oktober 2000 innehåller ett avtal om frihandel mellan de båda parterna samt förslag till en politisk dialog och till samarbete. Det övergripande avtalet är en uppföljning av det avtal som undertecknades 1991 mellan Europeiska gemenskapen och Mexiko. År 1995 undertecknade de båda parterna en gemensam förklaring i Paris. I denna fastställdes de politiska, ekonomiska och handelsmässiga målsättningar som borde komma till uttryck i ett nytt avtal. Förhandlingarna om detta nya avtal inleddes i oktober 1996 och avslutades i juli 1997. Slutresultatet blev det övergripande avtalet och interimsavtalet, som undertecknades i Bryssel den 8 december 1997.

3.1.2 De viktigaste aspekterna i det övergripande avtalet är att den politiska dialogen institutionaliseras, att man stärker de handelsmässiga och ekonomiska förbindelserna genom en bilateral liberalisering av handeln som innebär förmånsbehandling och är progressiv och ömsesidig i enlighet med Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser samt att man utvidgar samarbetsområdena som för närvarande omfattar ett trettiotal olika områden. Genom avtalet inrättades även ett gemensamt råd med uppgift att övervaka tillämpningen.

3.1.3 Med hjälp av interimsavtalet (17), som trädde i kraft den 1 juli 1998, kunde parterna fram till ratificeringen av det övergripande avtalet snabbt tillämpa de handelsrelaterade bestämmelserna och stödåtgärderna.

3.1.4 I november 2004 beslutade EU och Mexiko inom ramen för Gemensamma kommittén att tillämpa de bestämmelser om översyn som gäller avtalets kapitel om jordbruk, tjänster och investeringar, och kom överens om att parallellt med detta inleda förhandlingar inom dessa sektorer i början av 2005 med målet att eventuellt avsluta förhandlingarna samma år.

3.2 Utvärdering

Nu när det har gått drygt fem år sedan avtalet om ekonomiskt partnerskap, politisk samordning och samarbete mellan Mexiko och EU (det övergripande avtalet) trädde i kraft anser kommittén att det är ett instrument med stora möjligheter och att dess framstegsvänliga karaktär kan ge båda parterna fördelar på de tre områden som avtalet omfattar (politisk dialog, handelsutveckling och samarbete). Enligt kommitténs uppfattning är resultatet på det stora hela positivt, när det gäller både handels- och investeringsbeloppen och fördjupningen av den institutionella dialogen. EESK anser dock att det övergripande avtalets hela potential inte har utnyttjats, och yttrandet innehåller några reflexioner över detta.

3.2.1 Den politiska aspekten

3.2.1.1 I november 2004, under Gemensamma kommitténs fjärde möte i Mexico City, kom Mexiko och EU på det politiska planet överens om att främja den bilaterala politiska dialogen och upprepade sitt åtagande att stärka multilateralismen. De båda parterna diskuterade också den internationella brottmålsdomstolen och enades om att det är viktigt att stödja denna.

3.2.1.2 Vid sidan av toppmötena med Mexikos och EU:s stats- och regeringschefer och olika råd och kommittéer med sakkunniga på särskilda områden har det övergripande avtalet lett till nya, bestående kommunikationskanaler som inte fanns tidigare och som har möjliggjort en utmärkt dialog i frågor av intresse för båda parterna. De politiska företrädarna har också närmat sig varandra inom ramen för avtalet. Relationerna mellan det civila samhällets organisationer i Mexiko och EU har i sin tur intensifierats, framför allt till följd av det tredje mötet för det organiserade civila samhället i EU, Latinamerika och Västindien, som anordnades av EESK i april 2004 i Mexico City.

3.2.1.3 Kommittén anser dock att avtalens kvalitet måste höjas, genom att bestämmelser om samarbete och institutionaliserad dialog införlivas och genom att det civila samhället får delta i beslutsfattandet. I detta sammanhang välkomnar kommittén de slutsatser från Gemensamma rådet som rör möjligheten att institutionalisera dialogen med det civila samhället och ”uppgiften att fastställa vilka metoder och vilken omfattning som är lämpliga för denna institutionalisering” (18).

3.2.1.4 På EU:s förslag införlivades en s.k. demokratiklausul i avtalet: ”Respekten för de demokratiska principerna och de grundläggande mänskliga rättigheterna, som kommer till uttryck i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, utgör en grund för båda parters inrikes- och utrikespolitik och utgör ett väsentligt inslag i detta avtal”. Denna klausul väckte stora förhoppningar inom det civila samhället, som ett framsteg när det gäller att göra handeln till ett medel för hållbar utveckling och för att garantera mänskliga rättigheter, inbegripet ekonomiska och sociala rättigheter. Det görs dock inga särskilda hänvisningar till en definition av sociala och ekonomiska rättigheter.

3.2.2 Den ekonomiska aspekten

3.2.2.1 I allmänna ordalag anser parterna att resultatet fem år efter avtalets undertecknande är positivt. De framhåller att handeln och investeringarna mellan Mexiko och EU har ökat avsevärt (19).

3.2.2.2 Avtalet har också gett EU möjlighet att konkurrera på lika villkor med de länder som Mexiko har frihandelsavtal med. Det tillträde till den mexikanska handeln som europeiska företag garanteras kan jämföras med den ställning USA fått genom det nordamerikanska frihandelsavtalet (Nafta), en situation som brukar kallas Nafta parity. Mexiko drar i sin tur fördel av de stora möjligheterna som europeiska investeringar, tekniköverföring och den omfattande europeiska marknaden innebär.

3.2.2.3 Resultaten kan dock bli betydligt bättre. Även om handelsflödena mellan EU och Mexiko har ökat sedan avtalet trädde ikraft, innebär detta inte att EU fått en större procentandel av handeln, och Mexikos handelsunderskott ökar kontinuerligt. Man bör dock beakta att underskottet främst tar sig uttryck i import av de mellanprodukter och det kapital som behövs både för att modernisera Mexikos produktionsanläggningar och för de europeiska företag som etablerat sig i Mexiko och tillverkar produkter för slutanvändning, med stort mervärde, för export till USA.

3.2.2.4 EU:s totala investeringar i Mexiko under perioden januari 1994–juni 2004 uppgick till 33 656,6 miljoner dollar (20), vilket motsvarar 24,3 % av de totala utländska direktinvesteringarna i landet under denna period. Mellan 1999 och 2004 mottog Mexiko sammanlagt 78 060 miljoner dollar i utländska direktinvesteringar, varav 19 791 dollar kom från EU. EU-ländernas andel i de utländska direktinvesteringarna under perioden januari 1994–juni 2004 hade följande fördelning, i fallande storleksordning: Spanien (8,3 %), Nederländerna (8,2 %), Storbritannien (3,7 %) och Tyskland (2,6 %). Utvecklingen av EU:s investeringar visar tydligt att Mexiko har en strategisk betydelse för unionen. Mexiko och EU bör utnyttja de möjligheter avtalet erbjuder för att fördjupa och bredda tjänstesektorn, som är viktig för EU, och investeringarna.

3.2.2.5 EESK vill fästa uppmärksamheten på avtalets övriga effekter, bl.a. följande: — EU:s investeringar måste bli mer varierade (särskilt när det gäller utvecklingen av forskning och teknik), eftersom de nu är koncentrerade till mycket få produktionssektorer och regioner i Mexiko. — Mexiko exporterar fler produkter. Utbudet är emellertid fortfarande mycket begränsat, och de mexikanska företagen måste därför utforska nya produktnischer och marknader i andra EU-länder. — Den ökade handeln och de ökade investeringarna har fått positiva effekter på ekonomin i allmänhet, men inte de gynnsamma effekter på den sociala utvecklingen och fattigdomsbekämpningen som är önskvärda. — Avtalet utnyttjas framför allt av de stora mexikanska och europeiska företagen, och småföretagen har därför inte kunnat dra nytta av alla möjligheter som erbjuds. — Avtalets rättsliga ram är inte tillräcklig för att uppmuntra till större investeringar, varför det är viktigt att öka den rättsliga säkerheten. — Avtalet utgör inte i sig en oföränderlig struktur för handelsförbindelserna, och man bör därför undersöka hur man kan förbättra och uppdatera det, genom bestämmelserna om översyn.

3.2.3 Samarbetsaspekten

3.2.3.1 Samarbetet mellan Mexiko och EU omfattar fyra delar. För det första det bilaterala samarbetet på regeringsnivå. För det andra samarbete genom regionala program som kommissionen erbjuder hela Latinamerika (AL-Invest, Urban, Alfa, @lis, Eurosocial etc.) och som Mexiko deltar i. För det tredje samarbete på särskilda områden, t.ex. mänskliga rättigheter, miljö och icke-statliga organisationer. För det fjärde kan Mexiko få tillgång till andra program, t.ex. sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling.

3.2.3.2 När det gäller det bilaterala samarbetet finns en solid rättslig ram som grundar sig på avtalets samarbetskapitel och samförståndsavtalet om fleråriga riktlinjer för samarbete mellan Mexiko och EU 2002–2006. Genom dessa kom parterna överens om att rikta in samarbetet på social utveckling och minskad ojämlikhet, konsolidering av rättsstaten, ekonomiskt samarbete och samarbete rörande forskning och teknik. Programperioden 2002–2006 bekostas genom samfinansiering. Anslagen från EU uppgår till 52,6 miljoner euro, och de mexikanska institutioner som drar nytta av att projekten genomförs bidrar med ett lika stort belopp. Ett annat avtal som undertecknats är det ramavtal om finansiering som ligger till grund för utformningen av särskilda samarbetsprojekt mellan Mexiko och EU.

3.2.3.3 Förhandlingar och antagande av ytterligare instrument för att förstärka samarbetet mellan Mexiko och EU har också tagit fart. I februari 2004 skrev parterna exempelvis under ett sektorsavtal om samarbete rörande forskning och teknik. Samtidigt framskrider kontakterna för att förverkliga sektorsavtalen om högre utbildning och miljö.

3.2.3.4 Ett program för stöd till små och medelstora företag, PIAPYME (förkortning för Programa Integral de Apoyo a las Pequeñas y Medianas Empresas), håller nu på att genomföras. Syftet är bl.a. att öka den tekniska kapaciteten för att främja småföretagens produktivitet, stödja tekniköverföringen, bidra till företagssamarbete med målet att uppmuntra gemensamma investeringar och strategiska allianser mellan mexikanska och europeiska företag, samt modernisera och internationalisera småföretagen. Det finns också ett program för att underlätta avtalet, med inriktning på särskilda områden som tullar, tekniska standarder, hälsoskydds- och växtskyddsstandarder, konsumentskydd och skydd av den immateriella äganderätten.

3.2.3.5 När det gäller samarbetet rörande mänskliga rättigheter pågår ett projekt för genomförande av rekommendationer med utgångspunkt i en analys av människorättssituationen i Mexiko och ett projekt för främjande och skydd av de mexikanska ursprungsbefolkningarnas mänskliga rättigheter.

3.2.3.6 När det gäller förvaltningen och administrationen av samarbetet har vissa mexikanska regeringsorgan gjort vår kommitté uppmärksam på att EU:s förfaranden och mekanismer för genomförande av samarbete är mycket komplicerade. Inför det framtida samarbetet verkar Mexiko och EU vara överens om vikten av att stärka förbindelserna och ge samarbetet en ny inriktning genom att utforma och anta ytterligare instrument, t.ex. sektorsrelaterade dialoger och trepartssamarbete mellan Mexiko, EU och tredje land, framför allt i Centralamerika. När det gäller framtida samarbetsområden för perioden 2007–2013 anser EESK att man måste öka det nuvarande stödet till småföretagen och stödet på bl.a. områdena social sammanhållning, utbildning och miljö.

3.2.4 EU-utvidgningens effekter på förbindelserna med Mexiko

3.2.4.1 Handeln mellan Mexiko och EU är särskilt dynamisk när det gäller förbindelserna med några av de tio nya EU-länderna. Man kan exempelvis framhålla utvecklingen av handeln med Tjeckien, Ungern och Slovakien. Det har också visat sig att de medelstora och små ekonomierna får större fördelar än de stora ekonomierna. Handeln mellan Mexiko och de nya medlemsländerna befinner sig emellertid fortfarande i inledningsskedet.

3.2.4.2 För Mexikos del har utvidgningen inneburit att de privilegierade handelsförbindelser som inleddes när det övergripande avtalet trädde i kraft har utvidgats till de tio nya EU-länderna. Utvidgningen bör därmed få en kännbar effekt för de mexikanska företagen och de nya medlemsländerna, i och med att de kan utnyttja ett frihandelsområde med över 550 miljoner (21) konsumenter (EU:s och Mexikos befolkning sammanlagt (22)). Genom utvidgningen deltar de nya medlemsländerna också i den gemensamma handelspolitiken, och det har blivit avsevärt lättare för företag från tredje land, t.ex. Mexiko, att genomföra transaktioner i dessa länder, till följd av tillämpningen av ett enhetligt system med handelsbestämmelser, ett enhetligt tullsystem och en enda uppsättning administrativa förfaranden.

3.2.4.3 Både Mexiko och de nya medlemsländerna bekräftar att marknaderna erbjuder respektive part en rad möjligheter. Här kan man framhålla tillverkningsindustrin i de nya EU-länderna och jordbrukssektorn i Mexiko. Den tillväxtökning som börjar blir tydlig i de nya medlemsländerna leder dessutom till en avsevärt ökad efterfrågan. Detta innebär en relativ fördel för de mexikanska exportörerna jämfört med deras latinamerikanska och asiatiska konkurrenter som ännu inte har något förmånsavtal med EU.

4. Det övergripande avtalet mellan EU och Mexiko och det nordamerikanska frihandelsavtalet (Nafta)

4.1 Det faktum att Mexiko befinner sin nära en av världens största marknader, USA, är en viktig del av förklaringen till den mexikanska ekonomins långtgående integrering i den nordamerikanska. Det låg i USA:s intresse att uppnå större konkurrenskraft i förhållande till sina främsta rivaler, det vill säga Japan och EU. Mexiko strävade i sin tur efter att integreras i världsekonomin. Därför kanaliserade landet sina förbindelser med USA genom Nafta, något som blev mycket fördelaktigt för Nordamerika och generellt sett för de små och stora företagen. Europeiska unionen var då upptagen med den öppningsprocess gentemot öst som inleddes med den tyska återföreningen.

4.2 Sedan den 1 januari 1994, när Nafta trädde i kraft, har trepartshandeln uppgått till över 623 miljarder dollar, en nivå som är mer än dubbelt så hög som nivån före Nafta. Mellan 1994 och 2003 ökade de sammanlagda utländska direktinvesteringarna i de tre länderna med mer än 1,7 biljoner dollar. Vid sidan av Nafta trädde även två avtal om miljösamarbete respektive arbetsrelaterat samarbete i kraft, North American Agreement on Environment Cooperation (NAAEC) och North American Agreement on Labour Cooperation (NAALC) (23).

4.3 Enligt Världsbankens uppskattningar (24) skulle Mexikos export och utlandsinvesteringar varit mindre utan Nafta. Nordamerika är Mexikos viktigaste investeringskälla (EU kommer på andra plats). Mellan 1999 och 2004 gick de nordamerikanska investeringarna i första hand till tillverkningsindustrin (43,7 % av det totala beloppet) och tjänstesektorn (38,4 % av det totala beloppet). Nafta har dock fått motsatta effekter på vissa områden, särskilt när det gäller arbetslösheten, invandringen, inkomsten per capita och jordbruket. Sedan Nafta trädde i kraft har de kraftiga investeringsflödena inte som utlovat bidragit till att minska skillnaderna mellan Mexiko och dess nordamerikanska samarbetspartner (25).

4.4 För närvarande arbetar Nafta-länderna för att fördjupa den nordamerikanska ekonomiska integrationen och söker ytterligare instrument för att förbättra handeln, investeringarna och konkurrenskraften. Ändå tar Nafta inte upp grundläggande frågor som utvandring eller arbetstagarnas rörlighet. USA sträcker sig bara till att erbjuda ett begränsat antal viseringar för yrkesverksamma personer. Det bör påpekas att antalet illegala mexikanska invandrare i USA har ökat efter handelsliberaliseringen, från 2 miljoner 1990 till 4,8 miljoner 2000 (26), något som lett till större problem vid gränserna. År 2004 var cirka tio miljoner personer födda i Mexiko bosatta i USA. Om man lägger till nordamerikanerna med mexikanskt ursprung uppgår antalet till 26,6 miljoner, det vill säga 9 % av USA:s befolkning. En av invandringens tydligaste effekter är penningförsändelserna, som 2004 översteg 13 miljarder dollar (27).

4.5 Den grundläggande skillnaden mellan Nafta och det övergripande avtalet mellan Mexiko och EU är att det sistnämnda sträcker sig längre än den rena handelsaspekten. Det har inte bara gjort EU till Mexikos näst största handelspartner, med mer balanserade och jämlika handelsförbindelser, utan omfattar även grundläggande frågor rörande aspekter på samarbete och politiskt samråd som Nafta inte innehåller. Nafta har inga mekanismer för det civila samhällets medverkan i beslutsfattandet.

4.6 När det gäller handelsbalansen har handeln mellan EU och Mexiko ökat avsevärt på fem år, även om man i enlighet med tillgängliga uppgifter (28) inte har lyckats åstadkomma en motvikt mot den mexikanska handelns koncentration till USA, som fortfarande är den största handelspartnern. 90 % av den mexikanska exporten 2003 gick till Nafta-länderna (29), och endast 3,4 % till EU. Mexikos import bestod till 64,2 % av import från USA och endast 10,4 % från EU.

5. Institutionalisering av dialogen med det organiserade civila samhället

5.1 Genom det övergripande avtalet institutionaliseras den politiska dialogen, som omfattar alla bilaterala och internationella frågor av gemensamt intresse, på alla nivåer. I detta sammanhang beslutade man att inrätta ett gemensamt råd (art. 45), som skall övervaka tillämpningen av avtalet och för sina uppgifter få assistans av en gemensam kommitté (art. 48). I avtalet slås även fast att Gemensamma rådet får besluta om att inrätta andra särskilda kommittéer eller organ som kan biträda det i utförandet av dess uppgifter (art. 49).

5.2 Det är mycket viktigt att främja det civila samhället i Mexiko och EU, för att intressena hos båda parternas sociala sektorer skall kunna beaktas vid tillämpningen av det övergripande avtalet. Hela spektrumet av civila samhällsorganisationer måste få en bättre representation – jordbrukar-, konsument-, kvinno-, miljö- och mänskliga rättighetsorganisationer samt yrkesgrupper och små och medelstora företag.

5.3 Avdelningarna VI och VII i det övergripande avtalet innehåller artiklar som citerats ovan och som utgör en rättslig grund för inrättandet av en gemensam rådgivande kommitté EU–Mexiko. För det första erkänner man i artikel 36 uttryckligen att det är viktigt att involvera det civila samhället i den regionala integrationsprocessen. För det andra fastställs i artikel 39 vilka områden som samarbetet skall koncentreras till, och det första av dessa är utveckling av det civila samhället. Enligt artikel 49 får slutligen Gemensamma rådet inrätta alla rådgivande kommittéer eller organ som det anser nödvändigt för att utveckla bestämmelserna i avtalet. Samtidigt medger bestämmelserna om utvecklingen i framtiden (artikel 43) en utvidgning av alla samarbetsområden. Därmed finns det en reell möjlighet att inrätta en gemensam kommitté EU–Mexiko som kan medverka till avtalets olika aspekter. Enligt vår åsikt och i enlighet med tidigare praxis (30) bör denna kommitté kallas Gemensamma rådgivande kommittén EU–Mexiko.

5.4 Vi anser att en sådan kommittés sammansättning och funktion skulle underlättas om det i Mexiko fanns en erkänd, representativ och oberoende motsvarighet till EESK, där de tre traditionella sektorerna (arbetsgivare, arbetstagare och övriga intressegrupper) representerades på lämpligt sätt. Hittills har det mexikanska parlamentet dock inte visat någon avsikt att inrätta ett ekonomiskt och socialt råd, trots att det lagts fram ett förslag till federal lag vars syfte är att ”inrätta ett ekonomiskt och socialt råd, i form av ett offentligt organ med säte i Mexiko City” (31). Det råder inte heller någon enighet mellan fackförbunden, arbetsgivarorganisationerna och den tredje sektorn (övriga intressegrupper) om att ett sådant organ bör inrättas. När det gäller utformningen av ett organ med dessa egenskaper råder en viss förvirring rörande instrumenten för en social dialog (rådfrågning, samråd och förhandlingar) och rådfrågning av det civila samhället.

5.5 För regeringens del sker dialogen (som är av social snarare än civil karaktär) med en del av det civila samhället genom ett s.k. råd för dialog med produktionssektorerna (32), med representanter för fackförbund, arbetsgivare och nationella och regionala myndigheter. Den tredje sektorn deltar bara delvis och i otillräcklig utsträckning, genom företrädare för den akademiska världen och jordbruket. Regeringen har också fört en dialog med andra forum i vilka olika organisationer i det civila samhället deltar (fackförbund, handelskammare för småföretag, icke-statliga organisationer), särskilt när det gäller de handelsavtal som Mexiko undertecknat.

5.6 Regeringen och de mexikanska företagarna talar för att rådet för dialog med produktionssektorerna bör bli EESK:s samtalspartner, även om regeringen medger att detta skulle bli ett första steg för att undersöka hur den tredje sektorns organisationer kan integreras. Fackförbunden deltar för sin del aktivt och majoriteten erkänner rådet för dialog med produktionssektorerna, även om det inte finns någon enhällig uppfattning om huruvida rådet bör fungera som EESK:s motpart. De organisationer som ingår i det civila samhället förespråkar ett helt nytt ekonomiskt och socialt råd.

6. Slutsatser och rekommendationer

6.1 De förändringar som sker i Mexiko är naturligtvis välkomna, men utan tvivel återstår många reformer. Bland annat är det nödvändigt att stärka rättsstaten genom att garantera frihet och rättslig säkerhet, ta upp de problem som sammanhänger med tillämpningen av rättsväsendet, fördela tillgångar på ett lämpligare sätt, utveckla den sociala tryggheten, ge tillgång till utbildning och hälsovård av hög kvalitet och utvidga den inhemska marknaden med hjälp av bl.a. småföretagen, och därvid låta den sociala sammanhållningen stå i centrum för alla förbättringar, så att Mexiko kan betraktas som ett utvecklat land med fullständiga garantier.

6.2 EESK anser att det övergripande avtalets alla möjligheter, med alla dess aspekter, inte har utvecklats i tillräckligt hög grad. Kommittén menar också att avtalet måste användas aktivt för att minska tullar, undanröja tekniska hinder och handelshinder och öppna nya sektorer för tjänstehandel och investeringar. Nyföretagande måste främjas på båda sidor, så att man kan underlätta de institutionella aspekterna genom att skapa ett företagsvänligt klimat och främja forum som mötesplatser. Det bilaterala samarbetet bör stärkas genom utåtriktade initiativ av gemensamt intresse i framför allt övriga Latinamerika och USA. Avtalets sociala och arbetsmarknadsrelaterade aspekter bör utvecklas (utbildning, lika möjligheter, sysselsättning osv.) genom samarbetsprojekt.

6.3 För att möjliggöra det civila samhällets medverkan i utvecklingen av dessa uppgifter anser EESK att det är möjligt att skapa en gemensam rådgivande kommitté EU–Mexiko. EESK förespråkar bestämt inrättandet av ett motsvarande organ i Mexiko och uppmanar de mexikanska företrädarna att fortsätta sträva mot detta mål.

6.4 Vi anser att Gemensamma rådgivande kommittén EU–Mexiko skulle kunna fungera som ett rådgivande organ i förhållande till Gemensamma rådet, för att delta i utvecklingen, uppföljningen och tillämpningen av det övergripande avtalet. Dess uppgifter skulle bestå i att yttra sig över remisser från Gemensamma kommittén och Gemensamma rådet, i frågor som de sistnämnda organen fastställer. Gemensamma rådgivande kommittén skulle på eget initiativ kunna utfärda yttranden eller rekommendationer i frågor som rör avtalet. Den skulle också ha ansvar för att avge en regelbunden rapport om avtalets utveckling och, med ekonomiskt och annat stöd från Gemensamma kommittén, samordna mötena i forumet för det civila samhället i EU och Mexiko. Gemensamma rådgivande kommittén skulle också hålla regelbundna sammanträden med den gemensamma parlamentariska kommittén EU–Mexiko för att bättre följa upp avtalet, genom de former som fastställs.

6.5 För att analysera ett eventuellt inrättande av en gemensam rådgivande kommitté EU–Mexiko anser EESK att det är lämpligt att fortsätta de hittills sporadiska förbindelserna med det mexikanska civila samhället på ett systematiskt sätt. I detta syfte uppmanar vi det civila samhällets aktörer att enas om att utse tre företrädare för var och en av det civila samhällets grupper (arbetsgivare, arbetstagare och den tredje sektorn). EESK kommer i sin tur att utse tre företrädare för var och en av sina grupper som motpart. Det gäller att skapa en gemensam arbetsgrupp som så att säga kan ta ett steg i taget.

6.6 Syftet med den gemensamma arbetsgruppen med företrädare för det mexikanska civila samhället är att utarbeta ett förslag till inrättande av, sammansättning, funktioner och arbetsordning för Gemensamma rådgivande kommittén EU–Mexiko. Förslaget skulle kunna utarbetas under 2006 och läggas fram vid Gemensamma rådets möte 2007.

6.7 Inom den bilaterala ramen för avtalet är Europeiska ekonomiska och sociala kommittén dessutom beredd att stödja inrättandet av ett motsvarande organ på nationell nivå i Mexiko, inom sin förmågas gränser och under förutsättning att det råder enighet i det mexikanska samhället. Organet skulle underlätta utvecklingen av förbindelserna mellan de olika organisationerna i det europeiska respektive det mexikanska civila samhället och på ett positivt sätt bidra till att stärka banden mellan EU och Mexiko.

6.8 EESK anser att detta organ bör återspegla mångfalden i det mexikanska civila samhället, och därför utformas av de ovannämnda tre sektorerna. Förutsättningar bör (som i fallet med EESK) vara representativitet, oberoende och legitimitet. Erfarenheterna visar att för att inrätta en institution med dessa egenskaper krävs samförstånd mellan det civila samhällets olika sektorer och en klar definition av hur de olika organisationerna skall representeras.

Bryssel den 15 februari 2006 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) Punkt 5.5 i yttrandet om ”Relationerna mellan Europeiska unionen och Mexiko”, antaget den 21 december 1995 (EGT C 82, 19.3.1996, s. 68).

(2) Punkt III i sammanfattningen och punkterna 33, 34 och 35 i slutdeklarationen från det tredje mötet för det organiserade civila samhället i EU, Latinamerika och Västindien. Mexiko, 13–15 april 2004. I detta dokument redovisas de framsteg som gjorts när det gäller erkännande av kulturell och etnisk mångfald samt ursprungsbefolkningarnas rättigheter.

(3) Rapport om Mexiko från Internationella valutafonden (FMI), nr 04/418, 23 december 2004.

(4) General Agreement on Tariffs and Trade (Allmänna tull- och handelsavtalet).

(5) Enligt Consejo Nacional de la Industria Maquiladora de Exportación (www.cnime.org.mx) är benämningen ”sammansättningsfabrik” (maquila) förknippad med den industriella eller servicebaserade process som syftar till bearbetning, produktion eller reparation av varor av utländskt ursprung som tillfälligt har importerats och därefter återexporteras, där arbetet sköts av monteringsföretag eller av företag som delvis bedriver export i enlighet med dekretet om försörjning och verksamhet inom exporterande monteringsföretag och dess reformer. Mexikos industri består av gruvdrift, tillverkningsindustri, byggnadsindustri samt el-, gas- och vattensektorerna. Det minskade investeringsflödet till tillverkningssektorn mellan 2001 och 2003 förde främst med sig en nedgång inom tillverkningsindustrin och byggnadssektorn. Under denna period var nedgången störst i de industrisektorer som drabbades hårdast av exportminskningen, i synnerhet metallindustrin (bilar, elprodukter, elektroniska produkter, verktygs- och maskinutrustning), textil- och beklädnadsindustrin och kemisk industri (olja, läkemedel, gummi, plast). De industrisektorer som drabbades av störst reellt produktionsbortfall var de sektorer där monteringsarbeten svarar för mer än 50 %, det vill säga över hälften av deras export består av monteringsarbeten (maquiladoras) som textilier och kläder (62 %), verktygs- och maskinutrustning (60 %) samt träprodukter (56 %).

(6) Enligt mexikanska ekonomiministeriets industri- och handelsavdelning ökade arbetslösheten mellan 2001 och 2003 i alla sektorer inom tillverkningsindustrin. Jämfört med perioden 1995–2000 ökade den med 17,8 % inom sektorn för sammansättningsfabriker och 13,8 % i övriga sektorer. Den återhämtning som inleddes 2004 har inte påverkat sysselsättningstalen som fortfarande minskar.

(7) Konkurrenstrycket från Kina och landets export till textil- och beklädnadsmarknaderna i USA och EU kräver att andra länder som exporterar till dessa marknader genomgår en anpassningsprocess, vilket får särskilt allvarliga konsekvenser för Mexiko. Dessutom utgör Kinas utvecklingspotential ett allvarligt hot mot Mexikos nuvarande position, i synnerhet för arbetskraftsintensiva produkter i och med de mexikanska lönenivåerna.

(8) Análisis de la Competitividad en México; Instituto Mexicano para la Competitividad (IMCO), september 2003.

(9) Ministeriet för social utveckling: Medición del desarrollo. México 2000–2002; 23 juni 2003.

(10) UN Bulletin nr 03/042, 17 juni 2003, om de grundläggande fri- och rättigheterna för ursprungsbefolkningarna i Mexiko.

(11) OECD Policy Brief, oktober 2002, Territorial reviews: Mexico City.

(12) Världsbanken: La pobreza en México: una evaluación de las condiciones, las tendencias y la estrategia del Gobierno. 2004.

(13) OECD, Employment Outlook, 2005.

(14) Arbetsmarknadsobservatoriet inrättades av den mexikanska regeringen med målet att förbättra arbetsmarknadens funktion. Observatoriet lanserades av Mexikos president den 2 mars 2005 i presidentpalatset Los Pinos. En EESK-delegation var inbjuden att delta i evenemanget.

(15) Instituto Nacional de Estadística Geografía e Informática, Mexiko City, 8 mars 2004.

(16) ”Relaciones UE-Mexico”, Spaniens ständiga representation vid EU.

(17) Ett ramavtal som reglerade förhandlingar på handelsområdet, med en möjlighet till snabba förhandlingar (fast track) som gjorde det möjligt att inleda handelsförhandlingar genom det gemensamma råd som inrättas genom det övergripande avtalet.

(18) Punkt 15 i kommunikén från Gemensamma kommitténs möte i Luxemburg den 26 maj 2005.

(19) Från det att avtalets handelsdel trädde i kraft 2000 fram till juni 2004 ökade den totala handeln mellan EU och Mexiko med 31 %, vilket motsvarar 111 000 miljoner dollar. ”Europa en México, 2004”, EU:s delegation i Mexiko, 2004.

(20) Alla uppgifter om utländska direktinvesteringar grundar sig på innehållet i ”Europa en México, 2004”, EU:s delegation i Mexiko, 2004.

(21) Inbegripet Bulgarien och Rumänien.

(22) Mexikos befolkning uppgick 2003 till 102 miljoner invånare (OECD, Fact Book, 2005).

(23) Den gemensamma deklarationen från det nordamerikanska frihandelsavtalets frihandelskommission, av den 16 juli 2004.

(24) ”Informe sobre México”, rapport om Mexiko från banken Caja Madrids studieenhet, maj 2002, och ”Lessons From NAFTA for Latin America and the Caribbean Countries: A Summary of Research Findings”, Världsbanken, D. Lederman, W.F. Maloney och L. Serven, 2003.

(25) Världsbanken, World Development Indicators Online.

(26) John Audley, ibidem, s. 49.

(27) Pressmeddelande 71/04 från den mexikanska premiärministerns kansli av den 17 december 2004.

(28) Den mexikanska importörs- och exportörsorganisationen ANIERM, med uppgifter från finansdepartementet.

(29) Man bör dock ta hänsyn till att av dessa 90 % utgörs 10 % av olja och 50 % av produktionen vid de s.k. monteringsfabrikerna (maquiladoras).

(30) Genom artikel 10 i associeringsavtalet mellan EU och Chile som är i kraft sedan den 1 mars 2005 (EGT L 352, 30.12 2002) inrättas en gemensam rådgivande kommitté med upgift att bistå associeringsrådet genom att främja dialog och samarbete mellan olika ekonomiska och sociala organisationer inom det scivila samhället i EU och i Chile.

(31) Artikel 1 i lagförslaget.

(32) För mer information, se http://www.stps.gob.mx/consejo_dialogo/cpdsp/frameset.htm.