Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om:

- "Förslag till rådets beslut om regler för företags, forskningscentrers och universitets deltagande i den forskningsverksamhet som omfattas av fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, och om regler för spridning av resultat av denna forskning (1998-2002)", och - "Förslag till rådets beslut om regler för företags, forskningscentrers och universitets deltagande i den forsknings- och utbildningsverksamhet som omfattas av fördraget om upprättandet av den Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) (1998-2002)" () (98/C 214/13)

Den 6 januari 1998 beslutade rådet att i enlighet med artikel 130 i EG-fördraget och artikel 170 i Euratomfördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslagen.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som haft i uppdrag att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 7 april 1998. Föredragande var Henri Malosse.

Vid sin 354:e plenarsessionen den 29-30 april 1998 (sammanträdet den 29 april 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 122 röster för och 1 röst emot.

1. Inledning

1.1. I stället för att presentera en analys som punkt efter punkt behandlar en vad gäller formen i stort sett tillfredsställande framställning, vill kommittén lägga fram ett antal allmänna kommentarer för att klargöra några otydligheter och i förekommande fall föreslå kompletteringar av innehållet.

Dessa kommentarer rör följande fyra huvudkrav:

1.1.1. För det första måste ett system som anger regler för deltagande och spridning ges en dynamisk utformning. Syftet med ett administrativt regelverk är att skapa gränser och öppningar. Detta får inte innebär en rad av hinder. Ett administrativt regelverk får betydande konsekvenser för genomförandets form och innehåll. Vi anser därför att flera definitioner måste förtydligas. Det verkar dessutom som om vissa moment i förfarandet skulle kunna ge upphov till förseningar och tröghet.

1.1.2. För det andra måste man försöka uppnå överensstämmelse mellan den nya metoden i det femte ramprogrammet (särskilt genom nyckelåtgärder som bygger på en integrerad ansats) och de prioriterade riktlinjerna i gemenskapspolitiken, främst sammanhållning, sysselsättning och små och medelstora företags medverkan i utvecklingspolitiken.

1.1.3. Det tredje kravet rör den europeiska industrins konkurrenskraft. Gemenskapens forskningsinsatser måste främst syfta till att stärka de europeiska företagens ställning på de internationella marknaderna. Dessa företags konkurrenskraft har som helhet försvagats under de båda sista årtiondena, bl.a. på grund av att forskningsinsatserna och innovationsförmågan varit otillräckliga och splittrade.

1.1.4. För det fjärde krävs en genomgripande reform av de anbudsförfaranden som används i samband med gemenskapens forskningsprojekt. Trots lovvärda ansträngningar börjar forskningsvärlden och företagen (främst de små och medelstora företagen) misströsta, på grund av att EU-förfarandena är så långsamma och komplicerade och eftersom chanserna att i slutskedet lyckas få ett anbud accepterat blir allt mindre.

1.2. Tankegången bakom kommissionens förslag framkommer i förordet genom formuleringen "kontinuerligt nytänkande". De initiativ som räknas upp under rubriken "nytänkande" förefaller helt överensstämma med gemenskapens intresseområden, särskilt följande:

- De förenklingar som införs genom möjligheten att schablonmässigt beräkna de allmänna kostnaderna.

- Anpassning av villkoren för utnyttjande (ensamrätt, äganderätt) beroende på hur marknadsorienterat projektet är vad gäller indirekta åtgärder.

- Skyddet av befintligt know-how.

- Införande av etiska överväganden som ett urvalskriterium.

- Utvidgning av definitionen av "små och medelstora företag" till företag vilkas personalstyrka uppgår till mellan 250 och 499 personer.

- Den roll som spelas av planen för tekniskt genomförande i samband med strukturering, kontroll och utvärdering av forskningsresultaten.

1.3. Dessa inslag av nytänkande vittnar om en vilja att ta hänsyn till den kritik som riktats mot tidigare ramprogram för FoTU, nämligen att de är "alltför långsamma och byråkratiska och på alltför långt avstånd från marknaderna", och till huvudrekommendationerna i Davignon-rapporten, enligt vilka ramprogrammet för FoTU skall ses som ett sätt att finansiera insatser för att förstärka konkurrenskraften. Kommittén tycker att det är bra att kommissionen har angivit dessa riktlinjer, som uppfyller kommitténs önskemål. Kommittén formulerar nedan flera särskilda rekommendationer som syftar till att säkerställa att förslagen blir genomförbara och att de överensstämmer med uppställda mål.

2. Kommentarer rörande utformningen

2.1. Mot bakgrund av att det femte ramprogrammet har många nya inslag i förhållande till det fjärde ramprogrammet bör man se till att de nya begreppen och de nya villkoren för genomförande förklaras på ett lämpligt sätt. Som komplement till de ansträngningar som gjorts för att införa gemensamma definitioner i de båda förslagen vill kommittén här framhålla följande:

- För det första att man bör föreslå ett verktyg för jämförelse av de båda ramprogrammen.

- För det andra att användaren bör få tillgång till en sammanfattning, i form av en "lathund" med alla nya regler och det synsätt som präglar det femte ramprogrammet för FoTU.

2.1.1. Dessa båda inslag, som bör stå till deltagarnas förfogande, skulle dels göra det möjligt att få reda på vilka regler som gäller, dels undanröja vissa oklarheter. Den påstådda viljan till klarhet och förenkling skulle därigenom också komma till konkret uttryck.

2.2. Med tanke på den nyskapande karaktären i nyckelåtgärderna - som tvärvetenskapliga verktyg - är det nödvändigt att ange enhetliga regler för deltagande för alla typer av insatser (forskning, utnyttjande av forskningsresultat osv.), även om själva kontrakten för indirekta åtgärder kan se olika ut beroende på projektets art. Denna aspekt bör beaktas i de nya bestämmelserna om deltagande, i stället för att behålla olika regler, som fallet är t.ex. rörande de särskilda åtgärderna för små och medelstora företag.

2.3. De definitioner som föreslås skulle vinna på att utvidgas och preciseras. Vissa inslag som i texten framstår som avgörande för förslagets innehåll och räckvidd nämns bara utan att förklaras. Här skall främst följande uttryck tas upp:

- Schablonmässiga beräkningar av allmänna kostnader: detta uttryck bör preciseras med praktiska detaljer (tabeller, beräkningsmetoder osv.).

- Marknadsorientering: detta uttryck nämns i förordet men inte på något användbart sätt i förslagstexten, trots att det rör sig om ett avgörande inslag i det nya systemet.

- Skydd av "know-how": detta uttryck har inte fått en tillräckligt utförlig behandling i förslaget, bl.a. i samband med de bestämmelser som syftar till att främja intellektuell och industriell äganderätt och med den nödvändiga hänvisningen till patentproblematiken.

2.4. I samband med dessa anmärkningar bör också framhållas att det i artikel 5, som rör "villkor för deltagande av rättssubjekt från medlemsstater och associerade stater", inte på ett tydligt sätt anges vilka möjligheter de små och medelstora företagen har att dra fördel av det femte ramprogrammet för FoTU. Detta beror främst på oklarheten i kriteriet "stå i begrepp att bedriva verksamhet inom forskning", som vid programmets genomförande kan komma att bli föremål för skilda tolkningar eller tvister.

2.5. I artikel 8 strider dessutom kravet på att aktören skall ha åtminstone potentiella resurser att genomföra en åtgärd mot principen om forskningssamarbete (Craft-programmet), enligt vilken små och medelstora företag kan lägga ut forskningsarbete på underleverantörer.

3. Små och medelstora företag i Europa och deras särskilda problematik

3.1. Man kan bara beklaga att de föreslagna reglerna för deltagande och spridning som rör FoTU baseras på en alltför grov definition som, å ena sidan, inte tillåter ett funktionellt och strategiskt synsätt och som, å andra sidan, utesluter ett stort antal små och medelstora företag från att dra nytta av det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling.

3.1.1. På grund av sitt antal, sin inverkan på sysselsättningen (66 % av arbetstillfällena inom gemenskapen) och på grund av att de svarar för en så stor del av nettotillgångarna (65 % inom EU) har de små och medelstora företagen ständigt kommit att öka i betydelse. De utgör ändå inte en homogen grupp och mot bakgrund av denna problematik är det nödvändigt att systematisera problemen i enlighet med deras behov och kapacitet när det gäller FoTU. En särskild definition för de små och medelstora företagen är dock inte meningsfull i detta sammanhang och ökar inte möjligheterna att dra giltiga och relevanta slutsatser om deras verksamhet.

3.2. Kommittén har redan i ett tidigare publicerat yttrande om "Konsekvenser för de små och medelstora företagen av den fortgående och utbredda minskningen av anslagen till forskning och teknisk utveckling i EU (på gemenskaplig och nationell nivå)" () föreslagit att man skall skilja mellan tre kategorier av företag enligt följande systematiska modell som redan blivit klassisk:

3.2.1. Företag som har väletablerad FoTU-kapacitet och som levererar eller använder teknik. De tillhör minoriteten och man uppskattar att deras antal uppgår till mindre än 3 % av den totala populationen. En stor del av dessa företag deltar i forskningsprojekt som finansieras av EU.

3.2.1.1. I de flesta fall bidrar dessa företag till gemenskapsforskningen genom att komplettera storföretagens forskning. Det är därför som man kopplar samman dem med en stor del av nyckelåtgärderna, vid sidan av forskningsinstitut och storföretag, och på så sätt säkerställer innovationer, kreativitet och ökad inverkan från dessa företag inom FoTU-program. Denna kompletteringsstrategi anser kommittén vara lämpligare än den strategi som alltför ofta antagits tidigare och som innebär att man vidtar marginella åtgärder som är förbehållna de små och medelstora företagen.

3.2.2. Den andra gruppen är företag som man kan kalla "pionjärer" och som, utan att inneha den föregående kategorins egenskaper, har kapacitet att utveckla nya tekniska produkter. Dessa företag är i allmänhet de tekniskt mest utvecklade små och medelstora företagen inom sina sektorer och man uppskattar personalstyrkan till mindre än 10 %.

3.2.2.1. Dessa företag kan identifiera, definiera och formulera FoTU-behov, men måste ta hjälp från tredje part för att genomföra själva forskningsarbetet eftersom de inte själva har tillräcklig kapacitet när det gäller forskning och teknisk utveckling.

3.2.2.2. Även om dessa företag ofta hittar lösningar (genom lämpligt stöd på nationell och regional nivå) ställs de i allt större utsträckning inför tekniska problem som enbart specialiserade forskningsaktörer kan hjälpa dem att lösa.

3.2.3. Den tredje gruppen är företag som bara använder produkter som är ett resultat av teknisk forskning. De utgör den stora majoriteten av de europeiska små och medelstora företagen och är bara intresserade av slutprodukter från forskning och teknisk utveckling.

3.2.3.1. Genom att man lägger ned grundläggande arbete, ökar medvetandet, informerar, förbereder och kompletterar bör även dessa företag få tillgång till de möjligheter som exempelvis gemenskapens FoTU-program för med sig.

3.3. Dessutom bör det framhållas att termen små och medelstora företag endast nämns i artikel 5c och d i hela förslaget, samt i fråga om "bidrag under förberedelsefasen" och "forskningssamarbete", det vill säga när det gäller relativt marginella aspekter i det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. I det förslag som rör Euratomfördraget görs inga hänvisningar till små och medelstora företag trots att många småföretag är verksamma inom detta område.

3.4. I detta sammanhang vill kommittén framhålla att det finns frågor som särskilt berör små och medelstora företag:

3.4.1. Det är ett problem att småföretagen har svårt att definiera sina faktiska behov i tekniskt avseende. Flertalet av de mindre företagen saknar de administrativa resurser som ramprogrammet kräver, exempelvis i fråga om kraven från de europeiska FoU-konsortierna, men till detta kommer problemet att analysera läget och välja strategier.

3.4.2. Dessa företag behöver kompletterande åtgärder för att delta i ramprogrammet för FoTU, vilka borde återfinnas i förslagen:

- I form av regler som medger att mellanhänder deltar i ramprogrammet i egenskap av "teknologiska ombudsmän" vid sidan av företagen i syfte att identifiera och formulera de små och medelstora företagens behov vad beträffar produkter, marknader och teknologier.

- Dessa organ (föreningar, handelskammare, tekniska centra och andra), vars verksamhet är inriktad på små och medelstora företag och hantverkssektorn, borde få möjlighet att föreslå och driva FoTU-projekt särskilt avsedda för företag.

- De lokala informationsnätverkens rådgivande och stödjande roll borde förstärkas i syfte att framför allt hjälpa de små och medelstora företagen att fastställa deras egentliga intresse av att delta i gemenskapsåtgärder för FoTU.

3.5. Ett särskilt stycke bör därför tas med om denna kategori företag av följande skäl:

- För det första bör man göra en åtskillnad i fråga om teknisk nivå.

- För det andra bör man från början säkerställa att de små och medelstora företag som inte har en hög teknologisk nivå får tillträde till forskning. I dag är det naturligtvis ingen som förnekar att teknologi är en avgörande faktor för att tillförsäkra sig en konkurrensfördel, men framför allt gäller det att utveckla dessa teknologier. Det kan också visa sig svårt för små och medelstora företag att ensamma utföra FoTU-arbete på tillräckligt hög nivå. Samarbete med forskningscentra och stora företag och medverkan från legitima mellanhänder, "teknologiska ombudsmän", utgör en lösning på problemet, för det innebär att man delar på resurser och att samarbetsparterna ofta kan bidra med kompletterande kompetens till ett projekt.

4. Integrering av huvudlinjerna i gemenskapens politik

4.1. På denna nivå gäller det att se till att förvaltningsrutinerna och de föreslagna reglerna för deltagande och spridande av uppgifter:

- för det första inte går på tvärs mot EU:s grundläggande politik, framför allt beträffande sysselsättning och sammanhållning i strävan att minska klyftorna och skillnaderna mellan regionerna,

- för det andra bidrar till att reglera och lösa dessa problem.

4.2. FoTU-program och sysselsättningen

4.2.1. Ordet "sysselsättning" förekommer en gång - i artikel 2 - i redovisningen av gemenskapens intressen, medan den politik som annonserats av kommissionen i samband med att det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling förbereddes uttryckligen hänvisade till nödvändigheten av att ställa forskningen i medborgarens tjänst och utveckla den för att möta de ekonomiska och sociala behoven i Europa.

4.2.2. Sysselsättningen är en viktig faktor när utsikterna för den framtida forskningen i Europa diskuteras. Det är en fråga som är så viktig att den bör beaktas i alla sammanhang där Europas ekonomiska och teknologiska utveckling diskuteras. En utomordentligt viktig komponent är här att forskningen omsätts i innovationer, produkter och nya tjänster.

4.2.3. Det är beklagligt att denna synpunkt inte uttryckligen omnämnts i förslaget när det gäller kriterierna för val av projekt med rätt till stöd på gemenskapsnivå.

4.2.4. På samma sätt borde man i planen för det tekniska genomförandet uttryckligen ha nämnt den direkta eller indirekta inverkan på sysselsättningen.

4.3. FoTU-program och sammanhållningen

4.3.1. En av de prioriterade uppgifterna för all gemenskapspolitik sedan Maastrichtfördraget är att minska den ekonomiska och teknologiska klyftan. FoTU-politiken kan härvidlag spela en avgörande roll, eftersom det är givet att en hållbar tillväxt måste ha sin grund i forskning.

4.3.2. Man kan emellertid konstatera att de eftersatta länderna och regionerna frestas att huvudsakligen göra insatser inom branscher som har en svag teknologisk bas och som därför är arbetskraftsintensiva. Det gäller därför att hjälpa dessa regioner att delta i FoTU-aktiviteter så att de kan öka sin vetenskapliga och teknologiska förmåga.

4.3.3. I denna process spelar de små och medelstora företagen en grundläggande roll. I de sålunda prioriterade regionerna har de behov av särskild hjälp för att delta i forskning och tekniskt innovativ verksamhet. De kommer att vara mycket mottagliga för varje stöd som syftar till att förbättra deras tekniska kunnande.

4.3.4. På samma sätt som för sysselsättningen finns det inte annat än en kort hänvisning i artikel 2 i förslaget när det gäller redovisningen av gemenskapens intressen. Denna punkt behöver kompletteras i rubriken för urvalskriterierna. Det bör noteras att detta initiativ är i samklang med kommissionens uttalade önskan att förstärka betydelsen av innovation i den nya definitionen av strukturfonderna.

5. Samordningen av FoTU-program i Europa

5.1. Med tanke på att gemenskapens FoTU endast utgör ungefär 4 procent av den totala forskningen och utvecklingen i EU är frågan om komplementaritet mellan gemenskapsåtgärderna och åtgärderna på nationell, regional och privat nivå av grundläggande betydelse. Kommittén förordar här följande konkreta bestämmelser:

- Samordning med andra gemenskapsprogram, i första hand på området utbildning och yrkesutbildning, och med åtgärdsprogram i samband med EU:s plan för innovation samt med åtgärder för att underlätta forskares rörlighet.

- Integrering av nätverk för information och rådgivning till sökande till forskningsprogram så att utbudet på EU-nivå, av gemenskapligt, mellanstatligt (Eureka), nationellt och även privat ursprung, redovisas i sin helhet i syfte att öka insynen och effektiviteten.

- Ett mer aktivt främjande av teknologispridning och den kommersiella tillämpningen av teknologi genom samarbete och samordning med andra organ såsom Eureka.

6. FoTU-program, konkurrenskraft och definiering av det tekniska genomförandet

6.1. En hänvisning till internationell konkurrenskraft finns endast i artikeln om gemenskapens intresse. Den saknas i de två förslagens motivering.

Allt tänkande och alla förslag om den ekonomiska och tekniska utvecklingen måste ta hänsyn till denna faktor.

6.2. Den praktiska tillämpningen bör därför anges mer tydligt enligt följande:

- Tillgängliga resurser bör användas för områden som prioriterats av EU på grund av deras ekonomiska, tekniska och sociala relevans och på grund av att de tillför ett mervärde på EU-nivå.

- Reglerna för deltagande och spridning bör anpassas till förändringarna i den rättsliga ramen som för närvarande styr ramprogrammen i syfte att uppnå ökad flexibilitet och koncentration.

- Betydelsen av konkurrenskraft bör systematiskt göras gällande i alla rekommendationer som syftar till att föreslå nya inriktningar för genomförandet av ramprogrammet för FoTU.

6.3. Kommittén vill att kommissionen uttryckligen ser till, till exempel genom en modell för likformig redovisning, att planerna för det tekniska genomförandet preciserar målen för projekten i relation till "gemenskapens intressen", framför allt när det gäller den beräknade inverkan på sysselsättningen på kort och lång sikt, på konkurrenskraften i Europa, på miljön m.m.

6.4. Det femte ramprogrammet har rätt inriktning, eftersom kravet att forskningen skall ha ett industriellt ändamål finns utvecklat i planerna för det tekniska genomförandet. Det är emellertid angeläget att planerna för det tekniska genomförandet inte enbart utgör ett kontrollinstrument utan också är en styrinstrument för operatörerna så att forskningen kan utnyttjas och tillämpas fullt ut. På så sätt skulle dessa planer, tillsammans med ett förfarande för godkännande, i förekommande fall utfört av gemensamma forskningscentret, utgöra ett bidrag till den industriella utvecklingen, även i form av stöd hos finansiella institut och organ, av forskningsprojekt med stöd av riskkapital och utvecklingskapital. Kommittén föreslår att en del av gemenskapens bidrag bör avdelas för att finansiera denna typ av mekanism för uppföljning, särskilt när denna har anförtrotts specialiserade organ som tekniska centra, utvecklingskontor och innovationsrådgivare åt små och medelstora företag. Kommittén anser att planerna inte bör vara tvingande utan att dessa bör kunna anpassas till situationen under utvecklingsfasen. Kommittén föreslår i själva verket att man använder dessa planer som instrument för uppföljning i syfte att mäta effekterna av det arbete som utförts och för att underlätta villkoren för utnyttjande av ekonomiska medel för utveckling inom området för teknik och forskning.

7. FoTU-program och förenkling av förfaranden

7.1. Förutom att presentera goda och lovvärda avsikter finns det ingenting nytt i förslagen om förfaranden när det gäller urval och tilldelning av bidrag. Kommittén beklagar det mycket.

7.2. ESK förespråkar att man prövar med förenklade förfaranden, framför allt vad beträffar programmen för små och medelstora företag. Kommittén föreslår att man särskilt utforskar följande idéer:

- En decentralisering av bestämmelser om "förurval" utan att programmet återförs till medlemsstatsnivå, med bestämmelserna från Leonardo-programmet som exempel (nationella informationsorgan, preliminär granskning av förslag m.m).

- En permanent och allmänt tillämplig mekanism för att möjliggöra intresseanmälningar i syfte att få fram tydliga forskningsprioriteringar. Anmälningarna skall följas av väl riktade anbud med syfte att maximera utsikterna till framgång för de initiativtagare som ger sig till känna i denna andra fas.

- Ett system för bedömning som bör läggas fast i reglerna för deltagande och som tar hänsyn till de huvudriktlinjer som omnämnts: konkurrenskraft, sysselsättning och sammanhållning.

7.3. Kommittén kräver att förfarandena som läggs fast skall vara samordnade med de nationella bestämmelserna eller med Eureka-programmet så att varje projekt kan inriktas på det lämpligaste programmet.

7.4. I syfte att säkerställa en högre profil för och en reell insyn i förfarandena måste man förse operatörerna, med hjälp av den nya tekniken, med samordnade nätverk i stor skala för information och utnyttjande avseende alla nationella eller gemenskapliga bestämmelser. Kommittén förbereder ett särskilt yttrande på eget initiativ om denna fråga.

Bryssel den 29 april 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 3, 7.1.1998, s. 5-13; EGT C 40, 7.2.1998, s. 14.

() EGT C 355, 21.11.1997.