SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 26.5.2004 
KOM(2004) 223 slutlig 
. 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET  
OCH EUROPEISKA EKONOMIS KA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
 
om punktskattesatserna på al kohol och alkoholdrycker 
 
(framlagd enligt artikel 8 i rådets direktiv 92/84/EEG om tillnärmning av 
punktskattesatser på alkoho l och alkoholdrycker) 
 
SV 2   SV INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
SAMMANFATTNING ................................................................................................................. 4 
A. Punktskattesatser på alkohol och alkoholdrycker ........................................................ 4 
B. Punktskattestrukturen för alkohol och alkoholdrycker ................................................ 5 
1. Inledning ................................................................................................................... ... 6 
1.1. Gemenskapens punktskattesystem............................................................................... 6 1.2. Punktskatt på alkoholdrycker....................................................................................... 6 2. Undersökning av punktskattestrukt uren och punktskattesatserna................................ 8 
2.1. Inledande anmärkningar............................................................................................... 8 2.2. Kommissionens första rapport ..................................................................................... 9 3. Den nu aktuella (andra)  rapportens räckvidd............................................................... 9 
3.1. Inledande anmärkningar............................................................................................... 9 3.2. Den inre marknadens funktion................................................................................... 10 3.3. Konkurrensen mellan olika alkoholdrycker............................................................... 15 3.4. Skattesatsernas reala värde......................................................................................... 18 3.5. Fördragets vidare syften............................................................................................. 19 3.5.1. Hälsopolitik och socialpolitik .................................................................................... 19 3.5.2. Jordbrukspolitik ........................................................................................................ . 21 
3.5.3. Europeiska unionens utvidgning................................................................................ 23 3.6. Undersökningsperiod ................................................................................................. 23 4. Strukturen för punktskatterna på alkoholdrycker....................................................... 23 4.1. Olika behandling av vin och mousserande vin .......................................................... 23 4.2. Anpassning av de nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN) som används för att 
definiera de olika produktkategorierna ...................................................................... 24 
4.3. Klassificering av produkter för punktskatteändamål ................................................. 25 
SLUTSATSER ........................................................................................................................... 28 
 
SV 3   SV BILAGA A....................................................................................................................... .......... 29 
BILAGA B 1..................................................................................................................... ......... 30 
BILAGA B 2..................................................................................................................... ......... 32 
BILAGA B 3..................................................................................................................... ......... 34 
BILAGA B 4..................................................................................................................... ......... 36 
BILAGA C ....................................................................................................................... ......... 38 
 
SV 4   SV SAMMANFATTNING 
A. P UNKTSKATTESATSER PÅ ALKOHOL OCH ALKOHOLDRYCKER  
I denna rapport granskas situationen beträffa nde gemenskapslagstiftningen om punktskatter 
på alkohol och alkoholdrycker. De nna lagstiftning trä dde i kraft den 1 januari 1993 och har 
sedan dess inte ändrats. Rappor ten läggs fram i enlighet med artikel 8 i rådets direktiv 
92/84/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och alkoholdrycker, där det föreskrivs att punktsk attesatserna på al koholprodukter regelbundet 
skall ses över.  
Rapporten koncentreras främst till frågan om  den inre marknadens korrekta funktion, 
konkurrensen mellan de olika kategorierna av al koholdrycker, skattesats ernas reala värde och 
fördragets vidare syften.  
När det gäller den inre marknadens sätt att fungera  konstateras det att avskaffandet av 
skattegränser år 1993 och medlemsst aternas fortsatta tillämpning av  vitt skilda skattesatser på 
alkoholdrycker har orsakat en rad problem som hi ndrar den inre marknaden från att fungera 
väl. Dessa problem beror på att produkter ibla nd har en mycket hög skattesats i förhållande 
till sitt underliggande värde och på att det finns betydande skillnader i punktskattesatserna 
mellan vissa medlemsstater. Dessa skillnad er ger inte bara möjlighet till laglig 
gränsöverskridande handel utan utgör även ett incitament för bedrägliga transaktioner 
inriktade på marknaderna i medlemstater me d höga skattesatser, vilka ofta resulterar i 
skattebetingad snedvridning av konkurrensen , omläggning av handeln och inskränkningar i 
den fria rörligheten för medborga re. En ökad tillnärmning är ett viktigt steg på vägen mot en 
långsiktig lösning av dessa pr oblem på den inre marknaden. 
Den utsträckning i vilken olika kategorier av alkoholdry cker konkurrerar med varandra  
förefaller i allmänhet inte vara någon avgörande faktor vid fastställand et av satsernas nivå. 
Vidare synes efterfrågan på en viss typ av dryc k vara relativt okänslig både för ändringar av 
produktens eget pris och för ändrade priser på andra konkurrerande t yper av alkoholdrycker. 
För att bibehålla det reala värdet av minimiskat tesatserna för punktskatt  krävs det enligt 
rapporten att medlemsstaterna gö r en uppräkning med cirka 24 % fö r att återspegla inflationen 
mellan den 1 januari 1993 och den 31 decem ber 2002. En sådan uppräkning krävs för att 
minimisatserna inte skall bli betydelselösa med tiden. 
Slutligen, vad beträffar fördragets vidare syften  uppmärksammas särskilt sambandet mellan 
beskattning av alkoholdrycker och hälso- oc h jordbrukspolitik. I fråga om hälsopolitiken 
framhålls det att en majoritet av medlemsstaterna  vanligtvis inte beak tar hälsopolitiska hänsyn 
när de fastställer sina skattesatser Vad gäll er jordbrukspolitiken är beskattning av vin 
fortfarande en mycket kontroversiell fråga. De  vinproducerande medlemsst aterna anser att de 
måste ha möjlighet att få tillämpa en nolltullsats  på vin om de så önskar under det att övriga 
medlemsstater hävdar att ändringar av minimiska ttesatserna endast bör få ske på villkor att 
det införs en positiv minimipunktskattesats på vin. De vinproducerande medlemsstaterna 
anser dessutom att nolltullsatsen på vin utgör ett nödvändigt komplement för att understödja 
ett av de grundläggande målen för den gemens amma organisationen av  marknaden för vin, 
nämligen en balanserad mar knadssituation. Vad beträffar utvidgningen av unionen  bör det 
 
SV 5   SV noteras att alla nya medlemsst ater förpliktigat sig att från och med den 1 maj 2004 tillämpa 
skattesatser som sammanfaller med eller överstiger minimisatserna.  
B. P UNKTSKATTESTRUKTUREN FÖR ALKOHOL OCH ALKOHOLDRYCKER  
Enligt artikel 8 i direktiv 92/84/EEG måste komm issionen i sin rapport e ndast ange ändringar 
av de skattesatser som fastställs i det dire ktivet. Kommissionen anser emellertid att även 
ändringar i skattestrukturen bör anges, eftersom detta är en fråga som är nära knuten till 
frågan om själva skattesatserna. Detta gäller i synnerhet klassificeri ngen av alkoholdrycker i 
de kategorier som definieras i strukturdirektivet (d irektiv 92/83/EEG). I rapporten identifieras 
följande tre frågor som beha ndlats under samrådsprocessen och som kräver särskild 
uppmärksamhet: 
1. Frågan om huruvida medlemsstaterna bör ha fortsatt möjlighet att beskatta icke- 
mousserande och mousserande alkoholdrycker olika ; 
2. Behovet av att uppdatera hänvisningar na till de numme r i Kombinerade 
nomenklaturen (KN) som det hänvisas till i direktiv 92/83/EEG  vid definitionen 
av olika kategorier av drycker för beskat tningsändamål i syfte att ta hänsyn till 
eventuella förändringar av KN-numren se dan 1992 och förenkla både för aktörer och 
myndigheter. För övrigt kan uppdateringen av hänvisningen till KN-numren i framtiden ske i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 24 i direktiv 92/12/EEG. 
3. Både näringsidkare och nationella myndigheter har uppmärksammat kommissionen 
på problem när det gäller klassificeringen av alkoholdrycker i de kategorier som 
anges i direktiv 92/83/EEG . De har klagat över olikhe ter i klassificeringen och – 
därmed – i beskattningen av en och samma produkt i olika medlemsstater. I 
rapporten beskrivs problemen och de vi ktigaste frågorna i detta sammanhang. 
Med hänsyn till denna frågas sammansatta natur och många politiskt känsliga aspekter och 
eftersom kommissionen i september 2002 beslutade att inte föreslå en minimipunktskattestats 
på vin åtföljs rapporten inte av något förslag till direktiv. I detta sk ede avser kommissionen att 
inleda brett upplagda diskussion er i rådet, Europaparlamente t och Europeiska och sociala 
kommittén. På grundval av resultatet av dessa  diskussioner kommer kommissionen att ta 
ställning till huruvida den skall lägga fram fö rslag beträffande samtli ga eller några av de 
frågor som tas upp i rapporten. 
 
SV 6   SV 1. INLEDNING  
1.1. Gemenskapens punktskattesystem  
1. Punktskatter är skatter som tas ut på konsumtionen av varor såsom alkoholdrycker, 
tobaksprodukter och minera loljor. Punktskatt på dessa  produkter är en viktig 
inkomstkälla för medlemsstaterna och ut gör totalt mellan 1,8 % och 4,5 % av BNP 
(se bilaga A ). Eftersom medlemsstaterna själva få r fastställa sina punktskattenivåer, 
förutsatt att de iakttar de för gemenska pen fastställda miniminivåerna, varierar 
punktskattesatserna från den ena medlemsstat en till den andra. När medlemsstaterna 
fastställer sina skatte satser kan de ta häns yn inte bara till budge taspekter utan också 
till faktorer såsom hälsa, jordbruks politik, risken för bedrägeri och 
skatteundandragande, sysselsättningen, andr a medlemsstaters skat tesatser och den 
inre marknadens sätt att fungera. 
2. Den nuvarande ordningen infördes den 1 januari 1993. Den är resultatet av de 
överläggningar som inleddes 1985 med vit boken om fullbordandet av den inre 
marknaden1 och ett efterföljande förslag om tillnärmning av punktskatter på alkohol 
och alkoholdrycker2, i vilket kommissionen föreslog en fullständig harmonisering av 
punktskatterna på de tre ovannämnda kategorierna av punktskattepliktiga produkter, däribland alkoholdrycker. Rådet valde emelle rtid att inte följa denna ansats, inte 
heller den ändrade lösning so m föreslogs av kommissionen 1989
3 och som innebar 
en kombination av minimisatser och måls atser samt en harmonisering endast av 
beskattningsstrukturerna. Vad skattesats erna beträffar fastställdes endast 
minimisatser. 
3. Punktskattepliktiga varor flyttas me llan medlemsstaterna huvudsakligen enligt 
reglerna om skatteuppskov4. Ett företag som önskar flytta varor under skatteuppskov 
måste vara godkända i den medlemsstat där det är etablerat. Leveranserna skall 
åtföljas av ett ledsagardokument – ett ad ministrativt dokument eller ett likvärdigt 
handelsdokument – och varorna skall be skattas i destinationsmedlemsstaten. 
Enskilda personer får köpa varor för vilka sk att erlagts i en medlemsstat efter eget 
val och transportera dem till en annan medlemsstat utan formaliteter och utan att behöva betala skatt på nytt, fö rutsatt att varorna är avsedda för deras eget bruk och av 
dem själva transporteras till destinationsmedlemsstaten. 
1.2. Punktskatt på alkoholdrycker 
4. Gemenskapens ramlagstiftning om punkt skatt på alkohol och alkoholdrycker 
fastställs i två direktiv. I rådets direktiv 92/83/EEG om harmonisering av 
strukturerna
 för punktskatter på alko hol och alkoholdrycker5 fastställs gemensamma 
                                                 
1 KOM(85) 310, 14.6.1985. 
2 KOM(87) 328 slutlig/3, 10.11.1987 (EGT C 250, 18.9.1987, s. 4). 
3 KOM(89) 527, 7.12.1989 (EGT C 12, 18.1.1990, s. 12). 
4 Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor 
och om innehav, flyttning och övervakning av sådana  varor (EGT L 76, 23.3.1992, s.1), senast ändrat 
genom rådets förordning (EG) nr 807/2003 av de n 14 april 2003 (EUT L 122, 16.5.2003, s. 36). 
5 Rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter 
på alkohol och alkoholdrycker (EGT L 316, 31.10.1992, s. 21). 
 
SV 7   SV definitioner av de produkter som omfattas av punktskatt, varigenom det säkerställs 
att alla medlemsstaterna behandlar samma pr odukt på samma sätt. I strukturdirektivet 
anges också hur skatten skall beräknas och de kriterier enligt vilka vissa produkter 
kan få omfattas av skattebefrie lse eller nedsatta skattesatser. 
5. I rådets direktiv 92/84/EEG  om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och 
alkoholdrycker6 fastställs minimiskattesats er för varje produktkategori. 
Minimisatserna, ovan vilka medlemsstaterna fri tt kan fastställa sina nationella satser, 
uppgår till följande: 
Produktkategori  (den exakta 
definitionen av varje kategori anges i direktiv 92/83/EEG) Minimisats enligt direktivet  
Vin och andra jästa drycker än 
vin och öl  0 euro per hektoliter av produkten 
Öl 0,748 euro  per hektoliter och grad Plato 
eller 1,87 euro per hektoliter och volymprocent alkohol
Mellanprodukter  (t.ex. vin som 
tillsatts alkohol, likörviner) 45 euro  per hektoliter av produkten 
Etylalkohol och spritdrycker  550 euro per hektoliter ren alkohol 
Anm.: En medlemsstat som tillämpar en sats om 
högst 1000 euro  får inte nedsätta sin nationella 
sats. En medlemsstat som tillämpar en sats som 
överstiger 1000 euro  får inte nedsätta sin 
nationella sats under det beloppet.  
6. När minimisatserna infördes 1993 blev det nödvändigt med en  ökning av de vid 
denna tidpunkt tillämpade sats erna i 7 av 12 medlemsstater7. Ovanför dessa 
minimisatser kan medlemsstaterna fritt fastst älla sina nationella  skattesatser. Detta 
har lett till skillnader i gemenskapen när det gäller de skattenivåer som tillämpas. 
Skillnaderna återspeglar olika nationella politiska hänsynstaganden.  Bilagorna B1–
B4 innehåller en detaljerad redovisning av  de skattesatser som medlemsstaterna 
tillämpade den 1 maj 2004, inbe gripet de medlemstater so m anslöt sig denna dag, för 
respektive produktkategori. 
7. Det är värt att notera att medlemsstaterna, i en förklaring till protokollet i samband 
med antagandet av direktiv 92/84/EEG, fö rband sig att behandla de målsatser som 
kommissionen föreslog i KOM(8 9) 527 såsom referenssatser , till vilka de skulle 
sträva att anpassa sina nationella satser. Målsatsern a uppgår till följande: 
                                                 
6 Rådets direktiv 92/84/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och 
alkoholdrycker (EGT L 316, 31.10.1992, s. 29). 
7 För öl: i Tyskland, Grekland, Frankrike och Luxemburg. 
För sprit: i Grekland, Spanien, Italien och Portugal. 
 
SV 8   SV Etylalkohol och sprit 1398,1 euro per hektoliter ren alkohol 
Icke mousserande vin 18,7 euro per hektoliter av produkten 
Mousserande vin 33 euro pe r hektoliter av produkten 
Öl 1,496 euro per hektoliter oc h grad Plato av den färdiga 
produkten 
Mellanprodukter 93,5 euro pe r hektoliter av produkten 
I praktiken har medlemsstaterna inte alltid beaktat dessa målsatser när de ändrat sina 
nationella satser utan ha r utnyttjat den i protokollsfö rklaringen förutsedda 
möjligheten att, av särskilda skäl och särskilt för att tillgodose budgetbehov, anpassa 
sina skattesatser på ett annat sätt än vad som var tänkt med referenssatserna. 
8. I följande tabell visas minimisatserna för varje produktkategori uttryckta i euro per 
hektoliter och volymprocent alkohol samt mi nimisatsen uttryckt per liter produkt 
med den volymprocent alkohol som produkten normalt har vid försäljningen. 
Produktkategori  Minimisats 
uttryckt per hektoliter och volymprocent alkohol  Minimisats uttryckt per liter 
produkt med den volymprocent alkohol som produkten normalt har vid försäljningen  
Vin och andra jästa dr ycker än 
vin och öl  0 euro  Vin (12°) 0 euro  
Öl 1,87 euro  Öl (5°) 0,1 euro
Mellanprodukter  2,5 euro  Mellanprodukter (18°) 0,45 euro  
Etylalkohol och sprithalti ga 
drycker  5,5 euro  Spritdrycker (40°) 2,2 euro
9. De totala intäkterna från punktskatt på alkoholdrycker representerar i genomsnitt 
10,5 % de totala punktskatteintäkterna el ler 0,29 % av medlemss taternas totala 
BNP  (uppgifter avseende de enskilda medlemsstaterna lämnas i bilaga A ). 
2. UNDERSÖKNING AV PUNKTSKATTESTRUK TUREN OCH PUNKTSKATTESATSERNA  
2.1. Inledande anmärkningar 
10. Enligt artikel 8 i direktiv 92/84/EEG skall rådet vartan nat år på grundval av en 
rapport och, vid behov, ett förslag från ko mmissionen granska de skattesatser som 
fastställs i direktivet och enhälligt ef ter samråd med Europaparlamentet vidta 
nödvändiga åtgärder. Kommi ssionens rapport och rådets överväganden skall ta 
hänsyn till den inre marknadens korre kta funktion, konkurrensen mellan olika 
kategorier av alkoholdrycker, skattesatser nas reala värde och fördragets vidare 
syften. 
 
SV 9   SV 2.2. Kommissionens första rapport 
11. I september 1995 lade kommissionen fr am sin första rapport, som utöver 
alkoholdrycker också behandlad e tobak och mineraloljor8. Rapporten åtföljdes inte 
av något förslag. Det konstaterades i rappor ten att det inträtt en markant stagnation 
när det gällde de skattesatser som tillämpa des på alkoholdrycker. Detta tydde på att 
det vid denna tidpunkt eventuellt förhöll si g så att nollsatsen på vin begränsade 
utrymmet för ändringar av seende andra alkoholprodukter inom samma medlemsstat 
och i angränsande medlemsstater. Det konstaterades att frågan om 
alkoholbeskattning behövde unde rsökas ytterligare och at t det var nödvändigt att 
fortsätta att samråda med alla berörda pa rter innan det fattade s några slutgiltiga 
beslut. Tills dess skulle de medlemsstater som tillämpade minimisatserna eller satser 
nära dessa minimisatser kunna behålla si na satser. Man skulle på så sätt kunna 
undvika den snedvridning av handeln som en  framtvingad anpassning av satserna 
skulle kunna leda till. 
12. Som ett led i samrådsprocessen med berörda parter beslöt kommissionen att 
arrangera en konferens om  punktskatter i Lissabon i nove mber 1995. Detta var den 
första fasen i en pågående samrådsprocess.  Syftet med konferensen var att utvärdera 
hur gemenskapens punktskattebestämmelser fungerat efter ikraft trädandet i januari 
1993 och särskilt att biträda kommissionen i uppgiften att lägga fram förslag till 
framtida punktskattepolitik. Vid konferensen be kräftades de svårigheter som belysts i 
rapporten och de synpunkter som branschorgani sationer, organisationer på hälso- och 
sjukvårdsområdet och medlemsstaterna fr amfört, men någon möjlig lösning framkom 
inte. 
13. Den 19 september 1996 antog Europaparlamentet ett yttrande9 angående 
kommissionens översyn och uppmanade där kommissionen att överväga och föreslå 
lämpliga ändringar av de befintliga direktiven i enlighet med vissa föreslagna 
riktlinjer och att arbeta för ett rättvist  skattesystem utan  snedvridning av 
konkurrensen mellan alkoholdrycker. 
3. DEN NU AKTUELLA (ANDRA ) RAPPORTENS RÄCKVIDD  
3.1. Inledande anmärkningar 
14. Denna rapport skall, som framhållits i det föregående, granska de punktskattesatser 
som tillämpas på alkohol och alkoholdrycker, varvid hänsyn skall tas till den inre marknadens korrekta funktion, konkurrensen mellan olika kategorier av alkoholdrycker, skattesatsernas reala värde oc h fördragets vidare syften, exempelvis 
hälsopolitiken och jordbrukspolitiken. 
15. Rapporten föregicks av ett samråd. Komm issionen begärde att medlemsstaterna 
skulle besvara ett frågeformulär och lämna synpunkter på var och en av de faktorer 
som granskningen omfattade. Eftersom de tta samråd inleddes under 2001 omfattade 
det inte de medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004. Följaktligen ingår inte dessa medlemsstaters synpunkter i rapporten. Även branschorganisationer och 
                                                
 
8 KOM(95) 285, 13.9.1995. 
9 EGT C 320, 28.10.1996, s. 205. 
 
SV 10   SV organisationer på hälso- oc h sjukvårdsområdet ombads at t redovisa sina ståndpunkter 
och fick tillfälle att diskutera frågan  vid bilaterala mö ten med kommissionen. 
16. För en av de aspekter so m skulle beaktas - konkurrensen  mellan olika alkoholdrycker 
- anlitade kommissionen en oberoende konsul t som fick till uppgift att söka bedöma 
konkurrensens omfattning (denna  undersökning kallas nedan 
”konkurrensutredningen”). Utredningen omfattade också en undersökning av utvecklingstendenser i konsumtionen av al koholdrycker och deras orsaker (t.ex. 
ändrad beskattning). För några medlemsstat er undersöktes också frågan om enskilda 
personers inköp över gränserna och om ol agliga kommersiella förflyttningar av 
beskattade varor över gränserna
10. (Se vidare hänvisningar i punkterna 41, 42 och 58 
till utredningens resultat.) 
3.2. Den inre marknadens funktion 
17. I detta kapitel granskas vilka effekter de av medlemsstaterna tillämpade satserna haft 
på den inre marknadens sätt att funger a korrekt när det gäller alkoholdrycker. 
18. När denna fråga diskuterades i den förs ta rapporten skilde man mellan tre breda 
kategorier av gemenskapsinterna förfly ttningar av punktskat tepliktiga varor, 
nämligen kommersiella förflyttningar under punktsk atteuppskov, kommersiella 
transaktioner med beskattade varor samt enskilda individers förflyttningar av produkter. Samma åtskillnad görs här. 
Kommersiella förflyttningar av  varor under punktskatteuppskov 
19. I den första rapporten konstaterades att ge menskapens punktskattesystem så vitt 
gäller den lagliga handeln
 fungerade ganska bra, trots de stora skillnaderna i 
punktskattesatser medlemsstaterna emella n. Eftersom varo rna flyttas under 
skatteuppskov, vilket innebär att skatten betalas i destin ationsmedlemsstaten enligt 
de satser som gäller i den medlemsstate n, är det osannolikt att skillnader i 
skattesatser leder till någon större snedvr idning vad gäller de val som görs av företag 
som är engagerade i handeln på denna nivå av  distributionskedjan, oc h inte heller till 
någon större snedvridning av konkurrensen. De tta har bekräftats av medlemsstaterna. 
20. I den första rapporten konstaterades också att det var svårare att bedöma vilka 
verkningar de fortsatta skillnaderna i skattesatser, i kombination med bortfallet av gränskontroller, hade nä r det gällde bedrägeri
 på området och att det var för tidigt att 
bedöma huruvida bedrägeriet ökade. Stra x efter det att rapporten lagts fram 
framförde medlemsstaterna emellertid att de var oroade över de n ökade omfattningen 
av bedrägeri på punktskatteområdet. Dett a ledde till att ma n i början av 1997 
inrättade en högnivågrupp om bedrägeri  på punktskatteområdet, bestående av 
företrädare för medlemsstaterna och fö r kommissionen. Gruppens uppgift var att 
identifiera bedrägeriets art och omfattning liksom blottorna och svagheterna i regel- 
och kontrollsystemen samt att rekommendera lösningar eller förbättringar av dessa 
                                                 
10 ”Study on the competition between alcoholic bevera ges”, Customs Associates Ltd., februari 2001. En 
sammanfattning av utredningen finns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/taxation_customs/p ublications/reports_studies/report.htm 
 
SV 11   SV system. I sin rapport av den 24 april 199811 konstaterade gruppen att bedrägeriet 
inom tobaks- och alkoholsekto rerna nått en alarmerande omfattning. För Europeiska 
unionen som helhet uppgick, enligt medlem sstaternas uppskattning, de förlorade 
skatteintäkterna år 1996 till ca 1,5 miljar der euro inom alkoholsektorn (omkring 8 % 
av de totala intäkterna  från punktskatt på alkoholdrycker). När det gäller 
tobaksprodukter uppskattade medlemsstat erna sin förlust för 1996 till ca 3,3 
miljarder euro (eller 7,5 % av de totala intäkterna från punktskatt på tobaksprodukter. 
Det konstaterades också i rappor ten att bedrägeriet inom alkoholsektorn tenderade att 
koncentreras till missbruk av systemet  för gemenskapsinterna innehav and 
förflyttningar. Det rör sig här om bedräger i i stor skala inriktat på marknaderna i 
medlemsstater med höga punktskattesatser. Denna  betydande förlust av skatteintäkter 
motsvaras naturligtvis av de mycket stor a och snabba vinster som bedragarna kan 
göra. Det framhölls i rapporten att dess a vinster bottnade i den mycket höga 
skattebelastningen på produkter na i förhållande till varo rnas underligga nde värde och 
i vissa fall i de betydande sk illnaderna i punktska ttesatser och mervärdesskattesatser 
medlemsstaterna emellan. 
21. Flera medlemsstater  bekräftade i sina svar på frågeformuläret uppgifterna i 
högnivågruppens rapport. Några av dem (Irl and, Förenade kungariket, Frankrike) 
rapporterade ett ökat antal fall av bedräger i genom omläggning av handeln på så sätt 
att varor som flyttas under punkt skatteuppskov från en medlemsstat till en annan ges 
en annan destination på vägen, ofta en me dlemsstat med relativt höga skattesatser. 
Andra medlemsstater rapporterar en ökad smuggling av alkohol från tredjeländer 
(detta gäller Finland) eller ökad hemb ränning samt konfiskering av alkoholdrycker 
som olagligen införts till landet från andr a medlemsstater (detta gäller Sverige). 
Även medlemsstater med relativt låga skatte satser (exempelvis Portugal) rapporterar 
emellertid ökade bedrägerier med anknyt ning till alkohol och alkoholdrycker, 
framför allt i form av skatteundandrag ande. Kommissionen har också, genom 
uppgifter från enskilda företag inom al koholsektorn, fått kännedom om ett ökande 
antal fall där flyttningar inom EG eller fl yttningar till tredjeländer inte tullklarerats, 
vilket gör att företagen i fråga blir skyldi ga att betala skatt på varor som inte nått 
bestämmelseorten. 
22. Som ett resultat av högnivågruppens rekom mendationer har medlemsstaterna och 
kommissionen tagit en rad initiativ i be drägeribekämpningssyfte. Som exempel kan 
nämnas antagandet av en rekommendation från kommissionen rörande lagerhavare12 
och datorbehandlingen av uppgifter om  förflyttningar och kontroller av 
punktskattepliktiga varor13. Genom dessa initiativ kommer effektiviteten i de 
nuvarande regel- och kontroll systemen att förbättras oc h bekämpningen av bedrägeri 
och skatteundandragande att underlättas. 
                                                 
11 Rapport från högnivågruppen om bedrägerier inom alkohol- och tobakssektorn, godkänd av Ecofin-
rådet den 19 maj 1998. 
12 Kommissionens rekommendation 2000/789/EG av den 29 november 2000 om riktlinjer för 
godkännande av lagerhavare enligt rådets direktiv 92/12/EEG när det gäller punktskattebelagda varor 
(EGT L 314, 14.12.2000, s. 29). 
13 Europaparlamentets och rådets beslut nr 1152/2003/EG av den 16 juni 2003 om datorisering av 
uppgifter om förflyttningar och kontroller av punktskattepliktiga varor (EUT L 162, 1.7.2003, s. 5). 
 
SV 12   SV Kommersiell verksamhet med beskattade varor 
23. I den första rapporten konstaterades att endast en liten procentandel av de 
gemenskapsinterna kommersiella transakti onerna ägde rum utanför systemet med 
skatteuppskov. Detta gäller avgjort fortfarande  i fråga om kommersiella transaktioner 
mellan näringsidkare , för vilka förfarandet i artikel 7 i rådets direktiv 92/12/EEG är 
tillämpligt. I sådana fall sker förflyttnin gar mellan medlemsstater med hjälp av ett 
förenklat administrativt le dsagardokument, och den punktskatt som betalats i 
avgångsmedlemsstaten återbetalas om de t kan visas att skatt har betalats i 
destinationsmedlemsstaten. Inga större pr oblem har påtalats från medlemsstaternas 
sida, även om en medlemsstat (Förenad e kungariket) uppger att man haft omfattande 
problem med orättmätiga ansökningar om åter betalning av skatt på varor som i själva 
verket aldrig lämnat landet eller för vilka någon punktskatt inte betalats i Förenade kungariket. Landet har emellertid strama t upp sina återbetalningsrutiner, och 
möjligheterna till detta slags bedrägeri har därigenom helt bortfallit. Detta visar att bedragarna verkar inom det system som vi d varje given tidpunkt är det svagaste och 
att de, när reglerna inom ett visst system  skärps, helt enkelt flyttar sin verksamhet 
och utnyttjar ett annat system. Inget system  kan därför betraktas isolerat när man 
överväger vad som behöver göras för att förbättra dem. 
24. Den viktigaste utvecklingen i detta  sammanhang rör distansförsäljning
 (försäljning 
av varor som av säljaren eller för hans räkn ing avsänds eller trans porteras direkt eller 
indirekt till slutkonsumenten). Ett stort an tal medlemsstater har rapporterat en ökad 
distansförsäljning till slutkonsum enter, särskilt inom vin-  och spritsektorn, som en 
följd av utvecklingen av elektronisk hande l. Bestämmelserna om vilka regler som 
gäller vid sådan försäljning fastställs i ar tikel 10 i direktiv 92/12/EEG och innebär 
bland annat att skatt skall betalas i destin ationsmedlemsstaten av säljaren eller för 
dennes räkning. Att denna typ av handel öka r visas av att flera medlemsstater uppger 
att ett ökat antal aktörer från andra medlem sstater låtit registre ra sig hos dem för 
betalning av skatt vid distansförsäljning. 
25. Några medlemsstater (framför allt de som har höga skattenivåer) anger emellertid att 
företag med försäljning över Internet baserade i länder med låga punktskattenivåer i tilltagande omfattning säljer beskattade produkter till kunder i områden där skatten är 
högre, utan att betala den re levanta skatten i det mottagande t landet. Detta sägs i viss 
mån bero på de komplicerade proced urerna för att betala skatten i 
destinationsmedlemsstaten och kostnaderna  för att följa procedurerna, kostnader 
som, särskilt för små och medelstora fö retag, ofta inte står i proportion till 
transaktionernas värde. Denna situati on gör att varken näringsidkare eller 
medborgare till fullo kan utnyttja fördelarna  med den inre marknaden. I andra fall 
förefaller emellertid webbplatser där alkohol drycker erbjuds till försäljning ha 
skapats enbart för att utnyttja det fakt um att skattesatserna skiljer sig åt 
medlemsstaterna emellan. De sålda produkt erna sänds per post till kunder i andra 
medlemsstater, och det är uppenbart att det är svår t att kontrollera sådana 
försändelser på en inre marknad med fri rörlighet för varor. 
26. De ovannämnda problemen med distansförsä ljning diskuteras mera ingående av 
kommissionen i en rapport om tillämpni ngen av artiklarna 7–10 i direktiv 
92/12//EEG. I den rapporten och i det förslag till direktiv som åtföljer den föreslås 
 
SV 13   SV förenklingar av förfarandena när det gä ller distansförsäljning samt en viss 
liberalisering av distan sinköp av alkoholdrycker14. För en mera utförlig redovisning i 
detta ämne hänvisas till rapporten och ti ll förslaget beträ ffande artiklarna 7–10 i 
direktiv 92/12/EG15 som antogs av kommissionen den 2 april 2004. 
Inköp över gränserna 
27. I enlighet med principerna för den inre ma rknaden kan enskilda individer förvärva 
beskattade varor i en medlemsstat efter eg et val och transportera dem till en annan 
medlemsstat utan att behöva betala skatt igen. Förutsättningen är att varorna är 
avsedda för deras eget bruk , inbegripet deras familjs bruk , och att varorna av dem 
själva transporteras  till destinationsmedlemsstaten (a rtikel 8 i direktiv 92/12/EEG). 
Vid fastställandet av om de punktskatte pliktiga produkterna är avsedda för den 
resandes och dennes familjs personliga bruk skall medlemsstaterna beakta ett antal kriterier. Ett kriterium är kvantiteten av den transporterade pr odukten (se artikel 9 i 
direktiv 92/12/EEG). För a tt kunna tillämpa detta kriter ium får medlemsstaterna 
också fastställa referensnivåer, utesluta nde till ledning för bevisningen. Det bör 
vidare noteras att tre medlemsstater (Sveri ge, Danmark och Finla nd) hade rätt att 
fram till och med 2003 tillämpa begrän sningar när det gäller den mängd 
punktskattepliktiga produkter  (däribland alkoholdrycker)  som utan ytterligare 
betalning av punktskatt får införas till de ras territorium av resande från andra 
medlemsstater (artikel 26  i direktiv 92/12/EEG). 
28. När det gäller omfattningen av inköpen öve r gränserna konstaterades i den första 
rapporten att företeelsen var allmänt utbre dd och att den tilltagit i omfattning sedan 
1992, särskilt inköpen till medlemsstater me d väsentligt högre skattesatser än 
grannmedlemsstaterna. Det framhölls också i rapporten att det var allmänt erkänt att 
skillnaderna i punktskattesatser var en vi ktig bakomliggande faktor. Högnivågruppen 
för bedrägeri på punktskatteområdet konstate rade i detta avsee nde i sin rapport att 
det vid sidan av bedrägeri i större skala från kriminella  organisationers sida också 
förekom ett betydande mått av bedrägeri i form av missbruk i mindre skala av 
gällande regler, ett missbruk som inriktas på  beskattade varor och har sin grund i de 
stora skatteskillnaderna medlemsstaterna emellan. 
29. Medlemsstater med förhållandevis låg besk attning av alkoholdrycke r uttryckte i sina 
svar på frågeformuläret inge n större oro vad gällde fr ågan om inköp över gränserna 
och hade i regel inga uppgifter att lä mna om inköpens omfattning. Medlemsstater 
med högre skattesatser däremot bevakar frågan närmare. Förenade kungariket
 t.ex. 
genomför en årlig undersökning avseende inte rnationella passagerare i hamnar och 
på flygplatser. På grundval av denna  undersökning uppskattas det totala 
intäktsbelopp (från punktskatt och mervärdessk att) som staten går miste om på grund 
av smuggling över Engelska kanalen av besk attade alkoholdrycker av alla slag ha 
ökat från 70 miljoner pund sterling 1992 till ca 285 miljoner pund sterling 1999. De 
förluster som hänförde sig till öl utgjorde  merparten av de totala förlusterna. 
Skillnader i punktskattesatser spelade en my cket viktig roll i detta sammanhang, men 
                                                 
14 I detta sammanhang avses med ”distansförsäljning” en transaktion genom vilken punktskattepliktiga 
produkter försänds eller transporteras till köparen av säljaren eller för hans räkning. Med ”distansinköp” 
avses en transaktion genom vilken denna försändelse eller transport genomförs av köparen eller för 
hans räkning. 
15 KOM(2004) 227 av den 2 april 2004. 
 
SV 14   SV också andra faktorer, såsom priset före sk att, växelkurser och resekostnader, hade 
betydelse. Danmark  uppskattar att inköpen över grän serna, uttryckt i procent av 
danskarnas totala konsumtion år 2000, utgj orde 18 % för öl, 13,5 % för vin och 27 % 
för sprit. I Sverige  noterades under andra hälften av  1990-talet en ökning av inköpen 
över gränserna som sannolikt kan hänföras till skatteskillnader. År 2000 representerade detta totalt 1,26 liter ren alkohol per person i åldrarna 15 år och 
däröver. Detta motsvarade 17 % av den totala konsumti onen. För spritdrycker var 
andelen 27 %, för öl 12 % och för vin 14 %. I Finland
 sker gränshandeln med 
alkoholdrycker i huvudsak med tredjeländer, eftersom prisskillnaden mellan å ena sidan Finland, å andra sidan Ryssland oc h Estland är särskilt betydande. 
Gränshandeln med andra medlemsstater har hi ttills inte utgjort något större problem, 
men Finland räknar med en förändr ing efter EU:s utvidgning. Även 
branschorganisationer i medlemsstater som Belgien
 och Nederländerna , med mera 
”måttliga” skattenivåer, har klagat över at t deras medlemmar påverkas negativt av 
medborgarnas inköp över gränserna i medlemsstater där man tillämpar 
nollskattesatser eller skattesatser nära  noll på viner och mousserande viner. 
30. När det gäller Danmark, Finland och Sver ige kommer den framtida utvecklingen av 
dessa länders intäkter från punktskatter på alkohol och alkoholdrycker att påverkas 
dels av upphörandet den 31 december 2003 av tillståndet att begränsa antalet 
punktskattebelagda produkter som resande fr ån andra medlemsstater får införa på 
deras territorium utan att erlägga ytterligar e punktskatt och dels av EU:s utvidgning. 
Det förs diskussioner i dessa medlemsstat er om hur detta bör inverka på deras 
punktskattenivåer. Danmark har sänkt sin sk attesats på sprit med 45 % med verkan 
från och med oktober 2003 och Finland har sä nkt skattesatsen överlag (öl med 32 %, 
vin med 10 % och sprit med 44 %) med verkan från och med den 1 mars 2004. 
Effekterna på medlemsstaternas skatteintä kter av dessa skatte sänkningar beror på 
deras inverkan på den totala konsumtionen och, framförallt, i vilken utsträckning inköp och smuggling över gränserna ersätts med lagenlig försäljning i de berörda 
medlemsstaterna. 
31. Uppgifterna i det föregående visar att me dborgarna i betydande utsträckning utnyttjar 
möjligheten att köpa beskattade varor i en me dlemsstat efter eget val och transportera 
dem till en annan medlemsstat utan att på  nytt behöva betala skatt. Detta är 
alltigenom lagligt och en grundläggande  frihet för medborgarna på den inre 
marknaden. Det är också uppenbart att såda na inköp över gränserna till stor del är 
betingad av skatteskillnad erna medlemsstaterna emellan. För att man skall kunna 
kontrollera att varor som transporteras av enskilda personer verkligen är avsedda för 
privat bruk och inte för ko mmersiella ändamål krävs det en  fysisk kontroll av de 
resande. Eftersom systematiska kontroller vi d de inre gränserna är oförenliga med de 
grundläggande principer för den inre mar knaden som fastställs i artikel 14 i EG-
fördraget, bör sådana fysiska kontroller  göras endast sporadiskt (dvs. vara 
slumpmässiga) och vara ett led i interna kontrollordningar som täcker medlemsstatens hela territorium. De skall vidare vara förenliga med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen och framför allt inte utföras på ett godtyckligt eller onödigt  restriktivt sätt
16. Kontrollerna av resande och det sätt på 
vilket vissa medlemsstater genomför dem sk apar ofta irritation hos de resande och 
har föranlett talrika klagomål hos ko mmissionen mot dessa medlemsstater. Det 
                                                 
16 Se vidare dom av den 27 april 1989 i mål C-321/87. 
 
SV 15   SV förhållandet att skat tekontroller fortfarande förekommer upplevs många gånger av de 
resande som ett hinder för deras rätt till fri rörlighet på den inre marknaden. Frågan i 
vad mån medlemsstaterna fortfarande har rätt  att kontrollera resande behandlas inte i 
denna rapport. Det står dock kl art att en mycket viktig bakomliggande orsak till att 
flera medlemsstater fortfarande genomför kon troller av resande i syfte att urskilja 
genuina inköp över gränserna från smuggli ng av beskattade varor är att deras 
punktskatter är högre än grannmedlemsstaternas. 
Den inre marknadens funktion – Slutsatser 
32. Det framgår tydligt av analysen i det före gående att avskaffandet av skattegränserna 
1993 och det faktum att medlemsstaterna fortfarande tillämpar vitt skilda beskattningsnivåer för alkoholdrycker, tr ots en ibland positiv inverkan för 
konsumenterna, har lett till problem på den inre marknaden. 
33. Enskilda aktörer och även organisationer som företräder producenter av 
alkoholdrycker i vissa medlemsstater har gå ng på gång klagat över snedvridning av 
konkurrensen och omläggning av handeln som en följd av de stora skillnaderna i skattesatser. Producenter och näringsidkare  etablerade i medlemsstater med höga 
punktskattesatser, eller i vissa regioner i dessa medlemsstater, pekar på de höga 
skattesatserna och de negativa effekterna  för deras verksamhet av bedrägeri och 
smuggling, men också av skattemotiverad e inköp över gränserna (även om de 
medger att dessa inköp är fullständigt lagliga från konsumentens synpunkt). 
34. Flertalet medlemsstater är överens om att en fortsatt tillnärmning av 
punktskattesatserna är nödvändig för att den inre marknaden skall kunna fungera väl. 
Däremot är man inte överens om hur detta skall uppnås. Medlemsstater som tillämpar höga skattesatser anger att i nköpen över gränserna, smugglingen och de 
kommersiella bedrägerierna ökar på grund av skatteskilln aderna och understryker att 
samtliga minimisatser behöver höjas. Många andra framhåller emellertid att också de 
medlemsstater som tillämpar mycket höga satser måste göra vissa ansträngningar. När det gäller det sistnämnda fallet är de t att märka att Danmark och Finland nyligen 
har sänkt sina skattesatser på vissa alkoholdrycker väsentligt till följd av upphörandet den 31 december 2003 av deras tillstånd at t begränsa mängden alkohol som resande 
inom gemenskapen får föra med sig och av EU:s utvidgning den 1 maj 2004. 
3.3. Konkurrensen mellan olika alkoholdrycker 
35. I detta avsnitt behandlas fr ågan om i vilken utsträc kning det förekommer konkurrens 
mellan olika typer av alkoholdrycker och om punktskatterna på konkurrerande 
kategorier bör harmoniseras. 
36. De minimisatser för olika produktkategorier som fastställs i direktiv 92/84/EEG är 
resultatet av en politisk kompromiss och avspeglar endast i begränsad mån konkurrensaspekten. Minimisatserna för öl satt es relativt lågt, vilk et torde återspegla 
det faktum att öl konkurrerar med vin, för vilk a minimisatsen fastställdes till noll. 
För spritdrycker och, i mera begränsa d mån, för mellanprodukter (som innehåller 
destillerad alkohol) fastställdes satserna till en mycket högre nivå per volymprocent 
alkohol, vilket torde kunna to lkas så att det inte före kommer någon - eller endast 
begränsad - konkurrens mellan å ena sidan de ssa produkter, å andra sidan öl och vin. 
 
SV 16   SV 37. Bestämmelserna i direktiv 92/84/EEG innebä r inte att medlemsstaterna är skyldiga 
att fastställa sina nationella skattesa tser för de olika produktkategorierna på 
jämförbara nivåer per volymprocent alkohol. De måste emellertid när de fastställer 
sina satser också följa de allmänna bestäm melserna i EG-fördraget, särskilt artikel 90 
i detta, enligt vilken den inte rna beskattningen inte får utfo rmas så att produkter från 
andra medlemsstater diskrimineras elle r liknande inhemska produkter indirekt 
skyddas. På grundval av denna bestämmelse ha r Europeiska domstolen konstaterat (i 
mål C-170/78) att, i de fall en medlemsstat inte kan betraktas som producent av en 
viss dryck (vin), den inte får beskatta dryc ken i fråga så att dess närmaste inhemska 
konkurrent (öl) skyddas. Alla medlemsstater som inte producerar vin måste alltså 
beskatta vin och öl på jämf örbara nivåer med beaktande  av dryckern as respektive 
alkoholhalt och de har begränsa d frihet att fastställa sk attesatserna. I ett mål av 
färskare datum (C-166/98) hänsköts till domstolen för förhandsavgörande enligt 
artikel 234 i EG-fördraget en fråga om giltigheten av direktiven 92/83/EEG och 
92/84/EEG. Frågan gällde om dessa direktiv var ogiltiga med hänsyn till EG-fördraget, särskilt artikel 90 andra st ycket i detta, genom att de ålägger 
medlemsstaterna att höja skatten på öl  upp till miniminivån, vilket ger upphov till 
skillnader i beskattning som kan leda till diskriminering mellan vin och öl. Domstolen fastställde att det vid prövningen av frågan inte hade framkommit några 
omständigheter av beskaffenhet att påverka giltigheten av dessa direktiv. Domstolen 
anförde bland annat att medlemsstaterna  bibehåller ett utry mme för skönsmässig 
bedömning som är tillräckligt stort för att de skall kunna upprätta ett förhållande 
mellan beskattningen av vin, å ena sidan, och öl, å andr a sidan, som utesluter allt 
skydd för inhemsk produktion i den mening som avses i artikel 90 i fördraget. 
38. Medlemsstaterna har i regel framhållit att fr ågan i vilken utstr äckning en viss produkt 
konkurrerar med en annan inte är någon avgöran de faktor när det gäller fastställande 
av skattesatserna för de olika produktkategorie rna. De tror inte at t det i första hand är 
priset som påverkar konsumentens val ut an att andra faktorer (t.ex. sedvänja, 
konsumtionstillfälle, kultur eller klimat) ka n vara viktigare eller åtminstone lika 
viktiga. Bortsett från de krav som härleder sig från de n ovannämnda bestämmelsen i 
EG-fördraget avspeglas beaktandet av konkurre nsaspekten därför normalt inte i deras 
skattesatser. Detta illustreras i diagrammet i bilaga C  som visar skattesatserna, 
uttryckta per hektoliter och volymprocen t alkohol, för de olika kategorierna av 
alkoholdrycker. Medlemsstater med höga sk attesatser (särskilt Danmark, Sverige, 
Förenade kungariket och Irla nd) har emellertid i sina svar på frågeformuläret 
understrukit att de, i motsats till vinproducerande medlemsstater, i enlighet med Europeiska domstolens rättspraxis må ste beskatta konkurrerande produkter lika, 
medan medlemsstater som producerar både vin och öl får fastställa  sina nivåer utan 
att beakta konkurrensaspekten. 
39. Öl- och vinproducenterna anser inte at t konkurrensen mellan olika typer av 
alkoholdrycker har någon större betydelse.  Vinproducenterna anser i synnerhet att 
nollskattesatsen på vin inte medför nå gra problem när det gäller konkurrensen med 
andra alkoholdrycker, detta av två skäl . För det första minskar konsumtionen av 
bordsviner, men även av kvalitetsviner, i de medlemsstater som tillämpar en 
nollskattesats eller en skattesats nära noll. För det andra beror, enligt dessa producenter, konkurrensen mellan olika drycker inte på priset utan snarare på andra 
faktorer såsom traditioner, kultur, plat s och tidpunkt för konsumtionen, vad som är 
modernt, ålder, social miljö samt marknadsföring. 
 
SV 17   SV 40. Producenterna av spritdrycker däremot be traktar minimisatsernas nuvarande nivåer 
som en institutionalisering av den diskriminering av spritdrycker som nationell punktskattepolitik är ett uttryck för. Enligt deras mening konkurrerar alla 
produkterna i viss mån med varandra, oc h därför borde diskrimineringen av 
spritdrycker i förhållande till öl och vin minskas genom sänkt minimisats för sprit. 
De anser att punktskatten, på grund av priskonkurrensen, också kan påverka marknadsandelarna för de olika kategorie rna av alkoholdrycker. I synnerhet i de 
medlemsstater som tillämpar höga punktskattesatser är spritdrycker mer priskänsliga än andra kategorier. 
41. I undersökningen rörande konkurrensen me llan olika alkoholdrycker undersöktes 
både priselasticiteten (förhållandet mellan efterfrågan på en viss produkttyp och dess 
pris) och korselasticiteten (förhållandet mellan efterfrågan på en viss produkttyp och 
priserna på andra produktkategori er) för olika dryckeskategorier
17. Korselasticiteten 
ger en antydan om hur omfattande konkur rensen mellan dryckerna är. Innan 
resultaten studeras bör emellertid de sv årigheter med detta tillvägagångssätt som 
konsulten framhåller uppmärksammas. Först och främst fann han att uppgifter om 
priser på alkoholdrycker är mycket svåra at t få tag på i flertale t medlemsstater eller 
inte av den kvalitet att de kan tjäna so m tillförlitligt underlag för en uppskattning av 
korselasticiteten för alkohol. Han fann vidare  att en rad olika faktorer påverkar 
konsumtionen av alkoholdrycker och i vilken  utsträckning konsumenter går över från 
en dryckeskategori till en annan. Så kan ex empelvis konsumenternas inställning till 
vin som dryck förändras över åren och le da till att vinkonsum tionen ökar på andra 
dryckeskategoriers bekostnad, även om så inte är fallet för närvarande. En övergång till vin sker alltså i många fall oberoende av priset på vin i förhållandet till priset på 
andra drycker, dvs. övergången skulle äga rum även om relativpriserna var stabila 
över tiden. Konsulten framhöll att detta gör det ytterst sv årt att uppskatta hur priset 
påverkar konsumtionen, eftersom föränderlig a konsumentpreferenser sannolikt är en 
avgörande faktor för övergången mellan olika drycker. Det är emellertid ett faktum 
att konsumtionen av både kvalitets- och bordsvin ha r minskat under de senaste 
åren
18. 
42. För de länder och produkter för vilka de t fanns tillräckliga prisuppgifter gjorde 
konsulten uppskattningar av både prisel asticitet och korselasticitet. Hans 
uppskattningar av prisel asticiteten hos de enskilda pr oduktkategorierna gav i flertalet 
fall vid handen att den var ne gativ, men att den inte avvek särskilt mycket från noll, 
vilket kan tyda på att efterf rågan på alla typer av alkoholdrycker är relativt oelastisk 
(efterfrågan ändras alltså inte särskilt mycket om produktens pris ändras). Även 
resultaten av hans uppskattningar av korsela sticiteten utvisade en på det hela taget 
relativt oelastisk efterfrågan, vilket tyde r på att efterfrågan på en viss typ av 
alkoholdryck inte i någon större utsträckning sk ulle vara beroende av priset på andra 
alkoholdrycker. 
                                                 
17 Slutsatserna i denna undersökning påverkar inte kommissionens bedömningar i konkurrensärenden. 
18 Konsumtionen per capita i hela EU-15 har uppskattningsvis minskat från ca 37 liter 1990 till ca 33 liter 
2002. Konsumtionen av bordsvin har minskat från 20,5 till ca 15 liter. Denna utveckling är mer 
markerad i vissa sydliga vinproducerande länder. Den totala per capita konsumtionen i Italien minskade från ca 63 till ca 47 liter och för Frankrike var mots varande siffror ca 67 respektive ca 58 liter. 
 
SV 18   SV Konkurrensen mellan olika alkoholdrycker – Slutsatser 
43. Det är svårt att dra några säkra slutsatser i denna fr åga på grundval av de olika 
synpunkter som framförts och resultaten av konkurrensutredningen. Konsumenternas 
preferens för en viss produktka tegori beror på flera olika faktorer. Priset är en av 
dessa faktorer och i sin tur avhängigt gä llande skattenivå. I vad mån skattenivån 
påverkar konsumenternas val varierar från den ena medlemsstaten till den andra. Den 
tenderar att ha större betyde lse i de medlemsstater där skatten är hög och utgör en 
större andel av priset. 
3.4. Skattesatsernas reala värde 
44. En annan faktor som skall tas i betraktande enligt artikel 8 i di rektiv 92/84/EEG är 
skattesatsernas verkliga värde. Eller med a ndra ord, bör hänsyn tas till effekterna av 
den inflation som ägt rum sedan minimisatser nas infördes eller bör detta överlåtas på 
medlemsstaterna? Enligt Eurostats uppgifter  om den årliga förändringstakten i det 
harmoniserade konsumentprisindexet (HKPI) mellan 1993 och 2002 uppgick 
inflationstakten i hela EU ti ll omkring 24,04 % under tiden  
1 januari 1993–31 december 200219. 
45. En uppräkning av minimisatserna efter denna procentsats skulle ge följande resultat: 
Produkt  Sats uttryckt 
per Nuvarande minimisats  Indexerad minimisats 1.1.2003 
(nuvarande sats x 1,24)  
Vin  
(icke mousserande och 
mousserande)
 hektoliter  0 euro  0 euro  
Öl hektoliter och 
grad Plato 
eller 
hektoliter 
alkohol  0,748 euro 
 
eller 
1,87 euro  
 0,93 euro 
eller 
2,32 euro  
Mellanprodukter  hektoliter  45 euro  56 euro  
Alkohol  Hektoliter ren 
alkohol  550 euro  682 euro  
46. Med en sådan uppräkning per den 1 maj 2004 skulle några medlemsstater ha behövt 
höja sina satser på följande sätt: 
a) Sju medlemsstater (Luxemburg, Tysk land, Spanien, Tjeckien, Litauen, Lettland 
och Malta) skulle ha behövt höja satsen för öl. 
                                                 
19 Den egentliga HKPI-serien startar med index för 1997 . Uppgifter före 1997 baseras på närmevärden för 
HKPI. Följande årliga procentsatser för förändringen i HKPI har använts:1993: 3,4 %; 1994: 2,8 %; 
1995: 2,8 %; 1996: 2,4 %; 1997: 1,7 %; 1998: 1,3 %; 1999: 1,2 %; 2000: 1,9 %; 2001: 2,2 %;  2002: 2,1%. 
 
SV 19   SV b) Sju medlemsstater (Grekland, Spanie n, Italien, Portugal, Ungern, Malta och 
Cypern) skulle ha behövt höj a satsen för mellanprodukter. 
c) Tre medlemsstater (Italie n, Cypern och Slovakien) sku lle ha behövt höja satsen 
för sprit. 
47. Flertalet medlemsstater ställde sig i sina svar på frågeformuläret positiva till en 
inflationsuppräkning av minimisatserna i syft e att bevara satsernas reala värde. Några 
av dem angav emellertid som förutsättning för sitt stöd för åtgärden att det införs en skattesats som är högre än noll, dvs. en positiv skattesats, på vin så att snedvridningen mellan vin och andra alkoholdr ycker inte ökar ytterl igare trots att en 
inflationsuppräkning utan införande av en  skattesats som är högre än noll på vin 
endast återställer den situation som rådde  den 1 januari 1993. I den första rapporten 
noterades en påfallande stagnation när det gällde de skattesatser som tillämpades, vilket ansågs tyda på att nollskattesatsen  på vin kanske begr änsade utrymmet för 
ändringar avseende andra alkoholprodukter inom en och samma medlemsstat och i 
dess grannmedlemsstater. Många av medlemsst aterna anser emellertid att situationen 
skiljer sig från den ena medlemsstaterna ti ll den andra och att fö rklaringen ligger i 
faktorer som olika traditioner, kultu rella skillnader och tid och plats för 
konsumtionen. 
Skattesatsernas reala värde - Sl utsatser och diskussionsfrågor 
48. En höjning av minimisatserna med hänsyn till inflationen leder definitionsmässigt 
inte till någon ökning av satsernas reala värd e. Om de specifika minimisatserna inte 
inflationsuppräknas skulle detta å andra sidan resultera i att satsernas reala värde urholkas. En höjning av minimisatserna  med hänsyn till inflationen är alltså 
nödvändig för att upprätthålla den nivå för tillnärmningen av minimisatserna som 
rådet enades om 1992 såsom minimikrav för att säkerställa att den inre marknaden 
utan skattegränser skulle fungera. I detta sammanhang är det att notera att 
minimisatserna för andra punktskattep liktiga produkter (tobaksprodukter och 
mineraloljor) har inflationsuppräknats. Den gällande punkskattesystemet för alkohol 
är emellertid ett minimiprissystem och medlemsstaterna kan öka satserna för att 
beakta inflationen utan någon ändr ing av det nuvarande systemet.  
49. När det gäller alkoholdrycker kopplar flera medlemsstater emellertid samman denna 
fråga med frågan om införande av en minimi sats för vin som är högre än noll, vilket 
fortfarande är mycket kontr oversiellt (se avsnitt 3.5.2.).  
3.5. Fördragets vidare syften 
50. Vid varje översyn av skattesatserna på al koholdrycker skall enligt artikel 8 i direktiv 
92/84/EEG hänsyn tas till fördragets vidare syften. Hälsopolitiken, jordbrukspolitiken, regionala mål, landsbygdsut veckling och kulturella frågor är även 
relevanta i samband med den rapport som här läggs fram. Andra frågor som behöver 
tas i betraktande är utvidgningen och konse kvenserna för kandida tländerna av de 
åtgärder som föreslås. 
 
SV 20   SV 3.5.1.  Hälsopolitik och socialpolitik 
51. Enligt artikel 152 i fördrage t skall en hög hälsoskyd dsnivå säkerställas vid 
utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla 
gemenskapsåtgärder. I den första rapporten  nämndes i detta avseende att beskattning 
av alkohol är en möjlig väg att avskräcka från överdriven alkoholkonsumtion och att beskattningen kan få positiva effekter i form av minskade problem förenade med alkoholkonsumtion, alkoholism och alkoholmissbr uk. Under de senaste åren skulle 
vissa alkoholdrycker enligt medicinska undersökningar dock kunna ha en positiv inverkan på hälsan vid ett måttligt intag. 
52. På nationell nivå uppgav flerta let medlemsstater i sina svar på frågeformuläret att 
hälsopolitiska hänsynstaganden inte påve rkade skattesatsernas nivå, men några 
tillade att det fanns ett visst tryck från hälso- och sjukvårdsorganisationernas sida. 
Endast i ett land (Sverige) är hälsopolitis ka mål avgörande vid fastställandet av 
skattenivåerna. I andra länder med höga sk attenivåer (t.ex. Finland, Förenade 
kungariket och Danmark) är denna fråga mindre aktuell nu än tidigare. Som förklaring angav Förenade kungariket att de vetenskapliga rönen avseende fördelarna 
och riskerna med konsumtion av alkohol är motstridiga. 
53. Producenterna framhåller sina ansträngningar att främja en ansvarskännande 
inställning till alkoholkonsumtion. Enligt de ras mening dricker det stora flertalet 
europeiska konsumenter med förnuft, måtta  och nöje. De anse r vidare att alkohol 
som intas i måttliga mängder kan ha positiva effekter för hälsan, oavsett vilket slags dryck det gäller. De menar att en politik som syftar till att genom hög beskattning 
minska den totala konsumtionen per capita in te inverkar på beteendet hos dem som 
missbrukar produkten, och att erfarenheterna visar att en sådan politik till och med 
kan få oavsedda negativa effekter (t .ex. smuggling och olaglig tillverkning).  
54. Organisationer på hälso- och sjukvårdsomr ådet, i synnerhet Eurocare (ett organ för 
förebyggande av alkoholrelaterade skador i Eu ropa), anser att man bör sörja för en 
hög prisnivå genom beskattningen, eftersom det finns ett klart samband mellan pris 
och konsumtion. De anser också att intäkt er från alkoholbeskattningen borde 
användas för att finansiera bekämpningen av alkoholmissbruk, inbegripet hälsoupplysning, alkoholpolitisk forskning och stöd till hälso- och sjukvårdstjänster. 
I det sistnämnda avseendet påpekar de  att kommissionen redan i sin vitbok om 
tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning
20 hade efterlyst en internalisering av de 
externa kostnaderna för konsumtionen av alkoholdrycker. Beträffande 
alkoholkonsumtionens gynnsamma  verkningar delar Eurocare, samtidigt som man 
manar till stor försiktighet när det gäller att tillskriva alkoholkonsumtionen några gynnsamma verkningar, uppfattningen att ski llnaderna i detta av seende dryckerna 
emellan är minimal: de gynnsamma verkningarna förefaller härröra från alkoholinnehållet i vin, öl och sprit, inte från andra beståndsdelar i dryckerna. 
                                                
 
20 ”Growth, Competitiveness, Employment – The challe nges and ways forward into the 21st century - 
White Paper”(COM(93) 700, 5.12.1993). 
 
SV 21   SV Hälsopolitik och socialpolitik – Sl utsatser och diskussionsfrågor 
55. Även om medlemsstaterna har ett betyda nde manöverutrymme inom ramen för den 
nuvarande gemenskapslagstiftningen – som enda st fastställer minimisatser – för att 
integrera folkhälsohänsyn i sin skattepoliti k, beaktar de flesta av dem normalt inte 
hälsopolitiska aspekter när de fastställer si na skattesatser. För att punkskatterna skall 
kunna spela en långsiktig roll som mede l både för att minska den totala 
konsumtionen och för att internalisera de exte rna kostnaderna eller 
samhällskostnaderna av alkoholmissbruk anser vissa medlemsstater att det som minst fordras en höjning av minimisatserna i takt med inflationen. 
3.5.2.  Jordbrukspolitik 
56. Vin definieras som en jordbruksprodukt i fördraget. I 14 av de 25 medlemsstaterna 
finns det antingen ingen eller endast en mycket låg punktskatt på vin (12 har ingen 
sådan skatt och i Frankrike och Ungern är den mycket låg). Införandet av en 
punkskatt på vin som är högre än noll kan få följder för konsumtionen av vin och den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Jordbrukspolitiken har alltid 
åberopats av många vinproducerande medlem sstater som skäl för att tillämpa en 
nollskattesats på vin. Några av dem fram håller vinodlarnas svåra situation, som de 
anser inte ger utrymme för att tillämpa en  skattesats som är högre än noll på vin. 
57. Vid den tidpunkt då den första rapporten antogs pågick inom ramen för den 
gemensamma jordbrukspolitiken en reform  av den gemensamma marknaden för vin. 
Syftet med reformen var att åtgärda de n gällande situationen med överproduktion i 
kombination med sjunkande konsumtion, särskilt av bordsviner, i de 
vinproducerande medlemsstaterna. Denna re form av den gemensamma marknaden 
för vin fullbordades 1999
21. Målet för den nya gemensamma marknaden för vin är en 
bättre anpassning mellan utbud och efterfrågan på vin. Några av de viktigaste 
inslagen är begränsni ngar av nyplantering och en  omstrukturering av 
produktionspotentialen i syfte att minska produktionsvolymen för bordsviner och att 
inplantera växtsorter som ge r viner som är av bättre kva litet och bättre motsvarar 
marknadens behov. De egentliga mar knadsinterventionerna (huvudsakligen 
ekonomiskt stöd för destillation av vin, för lagring och för utnyttjande av must för 
andra ändamål än vinframställning) anpassade s. Särskilt minskades de obligatoriska 
destillationsåtgärderna till två, och krisdestillation vid exceptionella fall av 
marknadsstörningar infördes. Den nya ge mensamma organisationen av marknaden 
utgör ett steg i riktning mot mera målinri ktade åtgärder och en omorientering av 
vinodlingen till förmån för produkter av högre kvalitet. 
58. Till stöd för en nollskattesats på vin hävda s att den utgör ett nödvändigt komplement 
för att ett av de grundläggande politiska målen för den gemensamma organisationen 
av marknaden för vin, nämligen balans på marknaden, inte skall motverkas. Varje eventuell konsumtionsnedgång till följd av in förandet av en skattesats som är högre 
än noll skulle inverka negativt på balansen på  marknaden. En sådan 
konsumtionsnedgång måste dessutom på kor t sikt kompenseras genom ökade 
marknadsinterventioner, huvudsakligen i form  av destillation av  överskottsvin till 
alkohol. De höga kostnaderna för denna dest illation täcks från gemenskapens budget. 
                                                
 
21 Rådets förordning (EG) 1493/1999 av den 17 maj 1999 (EGT L 179, 14.7.1999). 
 
SV 22   SV Nollskattesatsen är å andra sidan en generell,  icke riktad åtgärd, tillämplig också på 
de växande marknadssegmenten för viner av högre kvalitet och importerade viner 
som har färre eller inga problem att hitta en marknad. De grundläggande strukturella 
problemen har dessutom sin grund huvudsaklig en i ändrade konsum tionsmönster i de 
vinproducerande medlemsstaterna. Detta visa s av de resultat som man kom fram till i 
konkurrensutredningen, där även utvecklinge n av percapitakonsumtionen av olika 
produkter undersöktes. Vinkonsumtionen per ca pita har i de södra medlemsstaterna 
(Spanien, Frankrike, Italien och Portuga l) minskat markant under de senaste tre 
årtiondena, även om den fortfarande ligger på en hög nivå i jämförelse med icke 
producerande länder. Delvis har detta uppvägts av en ökad efterfrågan på vin i de länder som tillämpar höga punktskattesatser på vin oc h av hävd betraktats som 
huvudsakligen öldrickande. Däremot har öl konsumtionen per capita i de södra 
medlemsstaterna (Grekland, Portugal, Italien och Spanien) ökat väsentligt, medan den minskat något under 1990-talet i många av  de norra medlemsstaterna (Belgien, 
Danmark, Förenade kungariket, Luxemb urg, Nederländerna, Tyskland och 
Österrike). 
59. Vinproducerande länder och vinpr oducenter motsätter sig allm änt starkt att det införs 
en minimisats som är högre än noll på vi n. De hävdar att vi n aldrig har varit 
punktskattepliktigt, att vin ingå r som en del i deras kultur oc h att det skulle vara svårt 
att införa en obligatorisk skatt på vin av politiska skäl. De anför vidare att de vinproducerande medlemsstaterna, som alla ti llämpar nollskattesats eller endast en 
mycket låg kontrollavgift, svarar för omkr ing 85 % av den totala vinkonsumtionen i 
EU och att eventuella problem i samband me d den inre marknaden därför bara avser 
en liten andel på 15 % av  vinkonsumtionen i EU. De gör vidare gällande att 
nollskattesatsen på vin är ett nödvändigt komplement för att understödja målen för 
den gemensamma organisationen av mar knaden för vin och att införandet av 
obligatorisk skatt på vin i de vinproducer ande länderna – även  en låg – skulle 
betraktas som en skadlig åtgärd med tanke  på den nuvarande marknadssituationen för 
vin. Det finns dessutom farhågor för att de t kommer att vidtas ytterligare åtgärder 
som leder till en högre miniminivå för beskattningen av vin. Vidare anser de vinproducerande länderna och vinproducenterna att en positiv skatt på vin inte alls skulle bidra till att lösa de problem i sa mband med den inre marknaden som orsakas 
av de enorma skillnaderna i skattesatser mellan högskattemedlemsstater och lågskattemedlemsstater.  
60. Slutligen skulle, hävdar de, beskattningen av vin föra med si g ett administrativt 
merarbete för hundratusentals små vinodlare och förvaltningar i de vinproducerande 
medlemsstaterna i en utsträckning som inte s kulle stå i proportion till de intäkter som 
åtgärden skulle resultera i. Eftersom vinproduktion redan är  underkastad stränga 
kvalitets- och flyttningskontro ller inom ramen för den gemensamma organisationen 
av marknaden för vin och direktiv 92/12/EEG  kan detta merarbete mycket väl visa 
sig vara mindre än befarat när det gä ller förflyttningar inom gemenskapen. 
Jordbrukspolitik – Slutsatser 
61. Som framgår av redovisningen ovan av de  olika ståndpunkterna är frågan om 
beskattningen av vin alltj ämt mycket kontroversiell oc h politiskt känslig. Vissa 
medlemsstater som inte är vinproducenter anser att varje ändring av minimiskattesatserna på alla slags alkoholdryc ker endast bör få sk e på villkor att det 
införs en positiv minimipunktskattesats på vin. De vinproducerande länderna 
 
SV 23   SV motsätter sig emellertid i allmänhet fortfarande införandet av en 
minimipunktskattesats på vin. 
62. Om det visar sig mycket svårt att än dra de nuvarande minimisatsernas nivå 
uppkommer en annan viktig fråga. Är det motiverat att för produkter som vin och öl, 
som i åtminstone 10 av 15, och nu 20 av 25, medlemsstater är belagda med en punktskatt som är lägre i absoluta tal än den mervärdesskatt som skall betalas för 
dem, ha kvar nuvarande övervakningssyst em för punktskattepliktiga produkter 
(omfattande bl.a. flyttning mellan godkända skatteupplag  av varor under 
skatteuppskov, ställande av garantiför bindelser samt ledsagardokument)? 
3.5.3.  Europeiska unionens utvidgning 
63. De medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 tillämpar redan skattesatser 
på alkoholdrycker på eller över de nuvara nde miniminivåerna. De kandidatländer 
med vilka anslutningsförhandlingar pågår (R umänien och Bulgarien) har inte heller 
begärt att få någon övergångsperiod efter anslutningsdagen för att nå de nuvarande 
nivåerna för minimisatserna. Bilagorna B 1–B 4 omfattar de punktskattesatser på 
alkohol och alkoholdrycker som tillämpas av de  medlemsstater som an slöt sig till EU 
den 1 maj 2004 och kandidatländerna. 
3.6. Undersökningsperiod 
64. Enligt artikel 8 i direktiv 92/84/EEG skall rådet vartannat år
 på grundval av en 
rapport och, vid behov, ett förslag från ko mmissionen granska de skattesatser som 
fastställs i direktivet och enhälligt ef ter samråd med Europaparlamentet vidta 
nödvändiga åtgärder. 
65. Kommissionen anser att en period om två år är för kort för att genomföra den 
nödvändiga djupgående undersökningen av hur den inre marknaden fungerar och av 
de andra aspekter som skall beaktas i kommi ssionens rapport eller för att ge rätt 
perspektiv när det gäller att bedöma ä ndrad lagstiftning i medlemsstaterna. En 
fyraårsperiod skulle vara bättre som bas för bedömningen av hur  den inre marknaden 
fungerar och vilka effekter eventuella lagändringar har fått. I samband med ett 
eventuellt framtida förslag om att ändra ge menskapens nuvarande rättsregler när det 
gäller alkoholbeskattning bör dä rför även artikel 8 i direktiv 92/84/EEG ändras på så 
sätt att en översyn skall äga rum vart  fjärde i stället för vartannat år. 
4. STRUKTUREN FÖR PUNKTSKATTERNA PÅ ALKOHOLDRYCKER  
66. Översynskravet i artikel 8 i direktiv 92/ 84/EEG innebär att kommissionen endast är 
skyldig att i sin rapport behandl a de skattesatser som fast ställs i direktivet. Enligt 
kommissionens mening skulle man eme llertid i samband med översynerna också 
kunna överväga eventuella ändr ingarna av skattestrukturen , eftersom den frågan är 
nära förbunden med frågan om satserna. Särs kilt gäller detta beträffande frågor som 
rör klassificeringen av alkoholdrycker i de olika kategorier som anges i 
strukturdirektivet (direktiv 92/83/EEG). Följande tre as pekter har aktualiserats i 
samband med det samråd som föregick denna rapport: 
a) Olika behandling av vin och mousserande vin. 
 
SV 24   SV b) Anpassning av de KN-nummer (nummer i Kombinerade nomenklaturen) som 
används för att definiera produktkategorierna. 
c) Klassificeringen av produkter för punktskatteändamål. 
4.1. Olika behandling av vin och mousserande vin 
67. För närvarande har medlemsstaterna enligt direktiven 92/83/EEG  och 92/84EEG en 
möjlighet att tillämpa olika skattesatser på  vin och mousserande vin. Som framgår av 
tabellen i bilaga B1  utnyttjas denna möjlighet för närv arande av åtta medlemsstater 
(Irland, Förenade kungariket, Danmark, Ne derländerna, Belgien, Frankrike, 
Tyskland och Österrike). 
68. För närvarande tillämpar Tyskland och Österrike en nollskattesats på icke 
mousserande vin men en förhållandevis hög  sats på mousserande vin. I Belgien, 
Danmark, Frankrike, Förenade kungariket, Ir land och Nederländern a är skattesatsen 
på mousserande vin högre än den (positiva) skattesatsen på icke mousserande vin ( se 
bilaga B1 ). Fyra medlemsstater (Tyskland, Be lgien, Nederländerna och Österrike) 
tillämpar också olika skattesatser på mousserande respektive icke mousserande 
mellanprodukter ( se bilaga B 3 ).  
69. Den åtskillnad som görs i direktiven har sin grund i att dessa medlemsstater av hävd 
betraktat mousserande viner som ”lyxvaro r”. Frågan är om denna åtskillnad 
fortfarande är berättigad, eftersom båda  produkterna i allt större utsträckning 
konsumeras i ungefär samma sammanhang. Båda kategorierna rymmer dessutom viner som kan betecknas som ”lyxvaror” men också mycket billigare produkter (t.ex. kvalitetsviner i jämförelse med bordsviner). 
70. Definitionen av ”mousserande vin” i artik el 8 i direktiv 92/83/EEG kan leda till 
orättvisa resultat när det gäller beskattningen. Enligt denna definition omfattar ”mousserande vin” produkter som ”är ta ppade på buteljer med champagnekorkar 
som hålls på plats av bindni ngar eller fästanordningar eller
 har ett övertryck på grund 
av koldioxid i lösning om minst tre bar”. Bå da kriterierna skulle kunna betraktas som 
godtyckliga. Pärlande viner med ett övert ryck som ligger strax under tre bar undgår 
den punktskatt som tillämpas på moussera nde viner och kommer, förutsatt att 
producenten försett buteljen med ett annat slag s kork, i åtnjutande av  den lägre satsen 
(eller nollskattesatsen) på icke mousserande  vin. Detta väcker frågan om huruvida 
denna skillnad i skattesatser bör bibe hållas eller om m ousserande viner och 
mellanprodukter bör beskattas som icke mousserande vin och mellanprodukter. 
4.2. Anpassning av de nummer i Kombinerade  nomenklaturen (KN) som används 
för att definiera de olika produktkategorierna 
71. När det gäller definitionen av de olik a kategorierna alkoholdrycker hänvisas i 
direktiv 92/83/EEG i stor ut sträckning till KN-nummer. Enligt artikel 26 i direktivet 
skall hänvisningar till KN-nummer avse de n version av Kombinerade nomenklaturen 
som var i kraft när direktivet antogs ( 19 oktober 1992). Om kla ssificeringen ändras 
är aktörerna tvungna  att använda olika KN-numm er för samma produkter vid 
förflyttningar mellan medlemsstaterna respektive mellan EU och tredjeländer. För att beakta eventuella ändringar av KN-numre n och tolkningsändringar (t.ex. ändringar 
av de förklarande tilläggen till Harmonise rade systemet) och underlätta för både 
 
SV 25   SV aktörer och myndigheter bör hänvisningarna till KN-nummer avse senast 
aktuella tillämpliga nummer . För att förenkla uppdateringen av hänvisningen till de 
tillämpliga KN-numren hänskjuter kommi ssionen till diskussion i medlemsstaterna 
vidare frågan huruvida sådana beslut i framti den bör fattas i enlighet med 
förfarandet i artikel 24 i direktiv 92/12/EEG (förfarande i vilket kommittén för 
punktskatter medverkar, såsom överenskommits beträffande energiprodukter i artikel 
2.5 i rådets direktiv 2003/96/EG22). 
4.3. Klassificering av produkt er för punktskatteändamål 
72. Ändringarna enligt avsnitt 4.2 skulle förenkla livet för aktörer och myndigheter men 
skulle inte lösa probleme t med klassificeringen av alkoholdrycker i de olika 
kategorier som fastställs i direktiv 92/83/EEG. Definitione rna av dessa kategorier 
innefattar alltid en hänvisning till KN-nu mmer. Beslutet beträffande produktens 
tullklassificering är därför avgörande fö r beslutet beträffande dess behandling i 
punktskattehänseende. 
73. Både näringsidkare och nationella m yndigheter har nyligen uppmärksammat 
kommissionen på klassificeri ngsproblem och klagat över olikheter i klassificeringen 
och därmed i beskattningen av en och samma produkt i olika medlemsstater. De 
flesta av de påtalade problemen rör åt skillnaden mellan produkter som omfattas av 
KN-nummer 2206 (inklusive övr iga jästa drycker) och 2208 (inklusive spr itdrycker). 
Enligt de förklarande anmärkningarna till rubrik 2206 i Harmoniserade systemet är 
tillsats av destillerad alkohol till ”andra jästa dryc ker” tillåten. Det anges emellertid 
inte i vilken utsträckning en sådan tillsats får göras. Medlemsstaterna tolkar detta mycket olika, vilket leder till att en och samma produkt av en del medlemsstater klassificeras som ”andra jästa drycker” eller ”mellanprodukter”, av andra som 
”spritdrycker”. 
Möjliga lösningar 
74. Inom ramen för EU:s nuvarande punktskat telagstiftning (direktiv 92/83/EEG), där 
det hänvisas till KN-nummer so m grundval för klassificeringen av sådana drycker, är 
det möjligt att lösa problemet med den sk iljaktiga klassificeringen av alkoholdrycker 
endast genom en mera enhetlig tolkning och tillämpning av tullbestämmelserna 
rörande klassificeringen av dessa pr odukter i Kombinerade nomenklaturen . 
75. Aktörer kan för tulländamål få ett bindande klassificeringsbesked från de nationella 
tullmyndigheterna angående klassificeringen av produkter som importeras från eller 
exporteras till tredjeland. De bindande klassificeringsbeskeden matas in i en databas 
som sköts av kommissionen och de är laglig t gällande i alla medlemsstater. Även om 
dessa besked lämnas från fall till fa ll och inte utgör allmänna regler för 
klassificeringen av produkter i Kombiner ade nomenklaturen, ger de myndigheterna 
och näringsidkarna viss vägledning och kan le da till en mera enhetlig tillämpning av 
Kombinerade nomenklaturens regler för hur  varor skall klassificeras enligt denna 
nomenklatur. Ett bindande klas sificeringsbesked kan eme llertid inte begäras för 
produkter för vilka något intr esse från tullsynpunkt inte  kan påvisas (t.ex. nya 
                                                
 
22 Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för 
beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, 31.10.2003, s. 51). 
 
SV 26   SV produkter som framställs inom EU och sa luförs endast inom EU). För att ett 
bindande klassificeringsbesked sk all kunna användas i ett vidare 
punktskattesammanhang skulle man kunna öve rväga att utsträcka aktörernas 
möjligheter att få ett bindande klassi ficeringsbesked från de nationella 
tullmyndigheterna till att också gälla punk tskattepliktiga produkt er som inte är 
avsedda för import eller export. Detta föruts ätter att de relevanta bestämmelserna i 
tullagstiftningen ändras23. 
76. Bindande klassificeringsbesked utfärdas allt så av tullmyndigheterna endast från fall 
till fall och på begäran av aktörerna. Fö r att försöka uppställa  tydligare allmänna 
regler för klassificeringen av alkoholdryc ker i Kombinerade nomenklaturen har det 
inrättats en arbetsgrupp bestående av före trädare för kommissionens avdelningar och 
för tullmyndigheterna i ett antal medlemsst ater. Arbetsgruppen kommer särskilt att 
försöka fastställa en klar och tydlig  skiljelinje mellan KN-nummer 2206 och 2208. 
Uppgiften är emellertid komplicerad och kommer kanske inte att ge några snabba 
resultat. Det bör dessutom inte bortses från att inga nya regler fö r klassificeringen av 
alkoholdrycker i Kombinerade nomenklatur en kommer att få några konsekvenser 
över huvud taget för punktskatteändamål så  länge hänvisningen till KN-nummer i 
artikel 26 i direktiv 92/83/ EEG inte uppdateras enligt punkt 89. Klassificeringen i 
KN beaktar slutligen inte – och bör inte b eakta – vilka konsekvenser klassificeringen 
får för punktskatteändamål och kan till och med leda till oönskade resultat när det gäller klassificeringen av vissa produkter för sådana ändamål. 
77. Enligt kommissionens mening bör därför mera radikala lösningar också övervägas 
som innebär att klassificeringen av alkoholdrycker för punktskatteändamål 
görs mindre beroende av klassificeri ngen i Kombinerade nomenklaturen . 
78. En första möjlighet skulle vara at t omdefiniera de olika kategorierna 
punktskattepliktiga varor genom att bara använda verbala beskrivningar, utan 
hänvisning till KN-nummer, jämförbara med de definitioner som används för 
tobaksprodukter i rådets direktiv 95/59/ EG. Detta kan emellertid bli mycket 
komplicerat med tanke på mångfalden pr odukter som bjuds ut på marknaden för 
alkoholdrycker. Dessutom komme r det hela tiden fram nya produkter på marknaden, 
vilket kan resultera i ny a klassificeringsproblem. 
79. En andra möjlighet skulle vara att i te xten i direktiv 92/83/EEG införa både 
nomenklaturnummer och kompletterande text. Den kompletterande texten för 
punktskatteändamål, t.ex. den högsta mängd destillerad alkohol som får tillsättas 
jästa drycker utan att de förlorar sin karaktär av ”andra jästa drycker” eller 
”mellanprodukter”, skulle kunna bidra till att de t kan dras en skiljelinje mellan olika 
kategorier av alkoholprodukter i de fall då endast tillämpningen av KN-nummer inte 
ger tydliga resultat eller lede r till otillfredsställande result at på beskattningsområdet. 
Den praktiska tillämpningen av sådana regl er skulle emellertid kunna stöta på 
avsevärda svårigheter, eftersom det kan vara  ytterst svårt eller dyrt att fastställa 
ursprunget för etylalkohol i en produkt. 
                                                
 
23 Artikel 12 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex 
för gemenskapen samt artiklarna 5–14 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 
1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen genomförandebestämmelserna till gemenskapens tullkodex. 
 
SV 27   SV 80. Man skulle slutligen kunna överväga att införa en ny kategori alkoholdrycker som 
också skulle innefatta ”andra jästa drycker”  med tillsats av alkohol. Samtidigt som de 
nuvarande definitionerna, reglerna om be skattningsunderlaget och satserna för 
punktskatterna på öl, vin och etylalkohol i direktiv 92/83 /EEG kvarstår oförändrade, 
skulle ”andra jästa drycker” (KN-nummer 220 6) kunna beskattas enligt sitt innehåll 
av alkohol. På samma sätt som i exemplet  i artikel 3.2 i di rektivet skulle 
medlemsstaterna dessutom kunna ges rätt att de la in sådana drycke r i kategorier, där 
varje kategori omfattar högst två eller tr e volymprocent alkohol, och ta ut samma 
skattesats per hektoliter för alla dr ycker som ingår i varje kategori. EU:s 
minimisatser för dessa produkter skulle kunna  fastställas linjärt eller öka stegvis i 
takt med produkternas stigande alkoholha lt. Med en sådan lösning skulle 
medlemsstaterna kunna beskatta jämförba ra produkter (jästa produkter med tillsats 
av alkohol) lika på grundval av alkoholhalt. Samtidigt minskas behovet att dra en 
klar skiljelinje mellan produkter so m klassificeras enligt KN-nummer 2206 
respektive 2208. Det bör noteras att den nuvarande definitionen av ”andra jästa drycker” skulle förbli oförä ndrad och att de produkter so m för närvarande faller inom 
ramen för den definitionen (t.ex. cider och päronvin) också fortsättningsvis skulle 
beskattas som vin, i enlighet med artikel 15 i direktiv 92/83/EEG. 
 
SV 28   SV Slutsatser 
81. EU:s lagstiftning om punktskatter på alkoholdrycker antogs 1992 i syfte att 
underlätta avskaffandet av skattekontroller na vid de inre gränserna och har sedan 
dess inte ändrats. Avsikten var att fastställa de mini mikrav som vid den tidpunkten 
ansågs nödvändiga för att den inre mar knaden skulle fungera. Mot denna bakgrund 
skall rådet regelbundet se över situ ationen på grundval av en rapport från 
kommissionen. 
82. I denna rapport - den andra i ämnet sedan den inre marknaden fullbordades - belyses 
en rad kvarstående problem för ett antal medlemsstater när det gäller den inre 
marknadens sätt att fungera. Dessa problem  beror på att produkt er ibland har en 
mycket hög skattesats i förhållande till sitt  underliggande värde och på att det finns 
betydande skillnader i skattesatserna mellan medlemsstaterna. En ökad tillnärmning skulle kunna vara ett viktigt steg på vä gen mot en lösning av dessa problem. 
83. Med hänsyn till denna frågas sammansatta natur och många politiskt känsliga 
aspekter, inbegripet fördrage ts vidare syften, regionala faktorer, landsbygdsfaktorer 
och kulturella faktorer, åtföljs denna rapport in te av något förslag till direktiv. I detta 
skede är avsikten att rappor ten skall sätta i gång brett uppl agda diskussioner i rådet, 
Europaparlamentet och Europeiska ekonom iska och sociala kommittén. På grundval 
av resultatet av dessa diskussioner kom mer kommissionen att ta ställning till 
huruvida den skall lägga fram några förslag be träffande alla eller några av de frågor 
som tas upp i rapporten. 
 
SV 29  
 SV BILAGA A  
Intäkter år 2001 från punktskatt på alkoholdrycker, toba ksprodukter och mineraloljor i absoluta tal,  
i procent av totala punktskatteintäkter och i procent av BNP 
 
 
SV 30   SV BILAGA B 1  
Medlemsstaternas punkts kattesatser på vin och mousserande vin 
 (1.5.2004) 
  

 
SV 31  
 SV Medlemsstaternas punkts kattesatser på vin oc h mousserande vin 
 (1.5.2004) 
  

 
SV 32   SV BILAGA B 2  
Medlemsstaternas punktskatte satser på öl ( 1.5.2004) 
  

 
SV 33  
 SV Medlemsstaternas punktskatte satser på öl ( 1.5.2004) 
  

 
SV 34   SV BILAGA B 3  
Medlemsstaternas punktskattesa tser på mellanprodukter  
(1.5.2004) 
  

 
SV 35  
 SV Medlemsstaternas punkts kattesatser på mell anprodukter (1.5.2004) 
  

 
SV 36   SV BILAGA B 4  
Medlemsstaternas punktska ttesatser på etylalkohol och spritdrycker  
(1.5.2004) 
  

 
SV 37  
 SV Medlemsstaternas punktskatte satser på etylalkohol oc h spritdrycker (1.5.2004) 
  

 
SV 38   SV BILAGA C  
Medlemsstaternas punktskatte satser uttryckta per hl och volymprocent alkohol 
 (i euro) (1.5.2004) 
  

 
SV 39  
 SV Medlemsstaternas punktskatte satser uttryckta per hl och volympr ocent alkohol (i  euro) (1.5.2004)