[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 9.1.2006

KOM(2005) 712 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om tillämpningen av rådets beslut om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenserför får- och nötkött

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om förlängning av tillämpningsperioden för beslut 82/530/EEG om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött

(framlagt av kommissionen)

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om tillämpningen av rådets beslut om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött

Inledning

Denna rapport är utarbetad i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 82/530/EEG[1]. Genom detta beslut bemyndigas Storbritannien att tillåta regeringen på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för produkter i får- och nötköttsektorerna. Vid tillämpningen av denna ordning skall det sörjas för att alla produkter oavsett ursprung samt alla köttimportörer och –exportörer skall få lika behandling, samtidigt som de traditionella handelsmönstren i största möjliga utsträckning behålls och gemenskapens bestämmelser om djurhälsa iakttas.

Grundläggande lagstiftning

Isle of Man, som ligger i Irländska sjön, är inte en del av Förenade kungariket utan utgör en besittning under brittiska kronan med internt självstyre. Isle of Man är inte medlem i EU utan har en särskild förbindelse som regleras i protokoll nr 3 i anslutningsfördraget[2]. Enligt detta godtar Isle of Man principen om varors fria rörlighet, men bidrar inte till gemenskapens medel och kan inte heller få bidrag från dessa medel. Ön är finansiellt oberoende och dess stöd till jordbruket finansieras av öns regering genom lokal beskattning.

I enlighet med protokoll 3 har rådet antagit förordning (EEG) nr 706/73 av den 12 mars 1973 om gemenskapsåtgärder för Kanalöarna och Isle of Man i handeln med jordbruksprodukter[3].

I enlighet med artikel 1.2 i protokoll 3 och förordning (EEG) nr 706/73 fastställde rådet i beslut 82/530/EEG att regeringen på Isle of Man skall tillåtas att tillämpa en särskild importordning för får- och nötkött med ursprung i tredje land och i gemenskapens medlemsstater för att skydda öns produktion och jordbrukssystem.

Det undantag om import till Isle of Man som fastställs genom ovannämnda beslut har tillfälligt förlängts flera gånger sedan det trädde i kraft 1982. Den senaste förlängningen fastställdes genom rådets beslut 2000/665/EG[4]. Regeringen på Isle of Man har ansökt om ytterligare en förlängning av undantaget.

Jordbruksmarknaden – läge och organisation

Omkring 2 % av den aktiva befolkningen på Isle of Man arbetar i jordbruket. Cirka 80 % av öns totala yta består av jordbruksmark. Jordmånen är inte särskilt bra. Klimatet är milt men fuktigt, även om det finns betydande variationer, exempelvis har det norra slättlandet en tendens att vara torrare.

Jordbruket har allmänt sett baserats på blandad produktion men som ett svar på det kommersiella trycket har specialiseringen ökat under åren. Jordbruket är framförallt icke-intensivt. Det finns tre huvudproduktionstyper på Isle of Man, nämligen slaktdjur (nötkreatur och får), mjölkprodukter och spannmål.

Regeringen på Isle of Man har som uttalat mål att jordbrukarna på ön skall få lika högt jordbruksstöd som EU:s jordbrukare får genom den gemensamma jordbrukspolitiken. Stödåtgärderna är inte nödvändigtvis samma som de som används i Förenade kungariket men producenterna skall åtnjuta samma stödnivåer. Dessa åtgärder finansieras helt och hållet av regeringen på Isle of Man. Det finns för närvarande en rad olika stödsystem som är utvecklade och genomförda av regeringen på Isle of Man (se bilaga II).

Under de senaste fem åren sedan den senaste förlängningen av det särskilda importundantaget har läget för öns slaktdjurssektor inte förändrats avsevärt. Antalet får och boskap har varit stabilt vilket även köttproduktionen varit. Självförsörjningsgraderna är mycket höga, nästan 200 % för nötkött och 400 % för fårkött. För båda sektorerna har exporten av levande djur fördubblat under 2003-2004, även om kvantiteten fortfarande är blygsam. Produktionspriserna ökade i genomsnitt med 15 % för fårkött och 10,5 % för nötkött under samma period jämfört med de föregående tre åren (se bilaga I).

Jordbrukarna säljer sina produkter till officiellt erkända marknadsföringsorganisationer. Den organisation som inrättats i enlighet med slaktdjurssystemet är Isle of Man Fatstock Marketing Association (FMA) och producenterna är anslutna till denna organisation som måste ta emot all boskap som de anslutna producenterna levererar. FMA driver öns slakteri som ägs av regeringen.

Enligt regeringens jordbrukslag får jordbruksdjur som skall slaktas bara säljas till det lokala slakteriet. Slakteriet är därför den enda köttleverantören på Isle of Man. Möjligheterna att öppna ytterligare bearbetningsanläggningar verkar vara begränsade och det uppmuntras inte.

Regeringen på Isle of Man motiverar sin begäran om att importundantaget skall förlängas huvudsakligen med att det behövs tillräckligt med tid för att förbättra slakteriets effektivitet. De fakta som finns talar för att bearbetningsanläggningarna inom nötköttssektorn tack vare det skydd som undantaget ger blivit mindre konkurrenskraftiga jämfört med verksamhet som inte får lika mycket skydd.

Detaljhandelssektorn består av fem snabbköp, varav fyra är filialer till kedjor som är baserade i Förenade kungariket och en kedja är baserad på Isle of Man. Detta gör att det finns en viss överkapacitet och konkurrens mellan snabbköpen. Det finns nu bara 14 självständiga små köttaffärer kvar vilket är en minskning från 20 vid tiden för den senaste anmälan om att förnya undantaget.

Det importundantag som regeringen på Isle of Man genomfört ser ut på följande sätt:

1. Ingen import av fårkött tillåts.

2. För nötkött finns det en importkvot på 20 % av den interna konsumtionen av nötkött på ön.

Öns myndigheter har infört regler som begränsar exporten av levande djur. Dessa hinder omfattar borttagande eller minskning av direkta stöd till jordbrukaren, höga veterinäravgifter, administrativa avgifter och ohållbart höga avgifter för sjötransport (det finns endast en färja i drift).

Utvärdering av de nuvarande arrangemangen

I sektorer där produktionen är två (nötkött) gånger så hög som öns konsumtion respektive fyra (fårkött) gånger så hög är det förståeligt att det finns en önskan om att begränsa importen. Flera företagare, särskilt små slaktare och handlare, anger emellertid att importrestriktionerna lett till att det finns brister i leveranserna till detaljhandeln och att konsumenternas valmöjligheter blivit begränsade.

Det faktum att konsumentpriserna är relativt höga medan producentpriserna å andra sidan är relativt låga verkar tyda på att det finns bristande effektivitet i bearbetnings- och detaljhandelssektorn vilket förmodligen beror på bristande konkurrens.

Öns höga självförsörjningsgrad vad gäller fårkötts- och nötköttsprodukter visar att jordbruksverksamheten på ön har kunnat upprätthållas. Ordningen om importundantag är emellertid bara tillfällig och har lett till ett antal negativa följder vilket redan nämnts.

Rörligheten för varor mellan Isle of Man och andra delar av den inre marknaden bör resultera i fördelar särskilt när det gäller affärsmöjligheter och konsumenttillfredsställelse, vilka emellertid kan minska kraftigt genom de nuvarande handelsbegränsningarna. Både EU:s politik och den internationella politiken rör sig dessutom för närvarande i riktning mot ett mer marknadsinriktat jordbruk. Anledningen till detta är inte bara att konsumentbehoven skall bli bättre tillfredsställda utan också att jordbrukarna skall få ett fritt val.

Med det nuvarande systemet är det risk för att det inte skapas några ytterligare marknadsmöjligheter för jordbrukarna på Isle of Man (export till EU) och de lokala jordbrukarna är fångar i systemet. Den bristande konkurrensen kan vara ett hinder för den nödvändiga omstruktureringen av de berörda sektorerna. Å andra sidan har det nuvarande systemet gjort det möjligt för jordbrukarna på Isle of Man att fortsätta att ha kvar produktionen av fårkött och nötkött och bidra till öns ekonomi.

Slutsatser

Jordbruket generellt och animalieproduktionen i synnerhet har stor betydelse för att landsbygden på Isle of Man skall vara levande och livskraftig.

För att säkerställa hållbarheten på lång sikt måste Isle of Man anpassa sig till den utveckling som sker i EU:s jordbrukssektor. Marknadsorienteringen är en mycket viktig del av de senaste reformerna.

På Isle of Man verkar de nuvarande restriktionerna på import av får- och nötkött tillsammans med monopoltendenser i bearbetnings- och transportsektorerna leda till ineffektivitet vilket lett till relativt höga konsumentpriser och låga producentpriser. Detta är inte i linje med utvecklingen i EU och är knappast hållbart på lång sikt.

Efter att noggrant ha beaktat de olika faktorer som presenteras i rapporten anser kommissionen att den särskilda ordningen inte bör förlängas i all oändlighet. Aktörerna i de berörda sektorerna bör anstränga sig för att förbättra konkurrenskraften på medellång sikt.

Kommissionen föreslår därför att den nuvarande särskilda importordningen skall förlängas för sista gången till den 31 december 2010 för att möjliggöra en ordnad omstrukturering av fårkötts- och nötköttsbranschen.

Förlängningen av undantaget förväntas bidra till att nötköttssektorn på Isle of Man blir mer konkurrenskraftig så att den i framtiden kan överleva med konkurrens från EU:s inre marknad och utan att undantaget måste förlängas ytterligare.

I detta sammanhang vill kommissionen uppmana regeringen på Isle of Man att vidta de nödvändiga åtgärderna för att stödja denna sektor i dess omstruktureringsprocess.

BILAGA I

BALANSEN FÖR FÅRKÖTT OCH NÖTKÖTT – ISLE OF MAN

(uppskattningar för april 2005)

FÅR | enheter | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

Antal får i juni | (tusen djur) | 176 | 169 | 171 | 169 | 171 |

Inhemsk bruttoproduktion | ton | 1 417 | 1 401 | 1 291 | 1 419 | 1 362 |

Import ”levande djur” | ton | 9 | 9 | 9 | 13 | 14 |

Export ”levande djur” | ton | 119 | 114 | 103 | 267 | 234 |

Slakt | ton | 1 308 | 1 297 | 1 197 | 1 165 | 1 141 |

Import ”kött” | ton | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Export ”kött” | ton | 962 | 982 | 846 | 832 | 798 |

Konsumtion | ton | 347 | 316 | 353 | 334 | 344 |

Konsumtion per capita | kg | 4,6 | 4,2 | 4,6 | 4,4 | 4,5 |

Självförsörjningsgrad | % | 409 | 443 | 366 | 425 | 396 |

Pris – per 100 kg cwe | euro | 283 | 286 | 281 | 334 | 317 |

NÖTKREATUR | enheter | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

Antal nötkreatur i juni | (tusen djur) | 14 | 14 | 15 | 15 | 16 |

Inhemsk bruttoproduktion | ton | 1 630 | 1 676 | 1 726 | 1 767 | 1 989 |

Import ”levande djur” | ton | 59 | 78 | 85 | 114 | 124 |

Export ”levande djur” | ton | 86 | 90 | 90 | 180 | 252 |

Slakt | ton | 1 604 | 1 664 | 1 721 | 1 701 | 1 861 |

Import ”kött” | ton | 165 | 204 | 222 | 238 | 196 |

Export ”kött” | ton | 792 | 830 | 828 | 1 074 | 995 |

Konsumtion | ton | 977 | 1 038 | 1 115 | 865 | 1 062 |

Konsumtion per capita | kg | 12,9 | 13,7 | 14,7 | 11,4 | 14,0 |

Självförsörjningsgrad | % | 167 | 161 | 155 | 204 | 187 |

Pris – per 100 kg cwe | euro | 221 | 225 | 226 | 241 | 254 |

Källa: DAFF, Fatstock Marketing Association, Annual Census |

cwe – carcass weight equivalent (slaktviktsekvivalent) importen av levande djur har räknats om till 45 kg dödvikt per djur vid omräkningar av euro har en fast växelkurs på 70p/euro använts. |

BILAGA II

STÖDORDNINGARNA I KORTHET – ISLE OF MAN

Stödordningen för får (Sheep Premium Scheme)

Genom denna ordning delas stöd ut för djur som är berättigade och som slaktas på slakteriet. Betalningen varierar beroende på slaktkroppens kvalitet för att uppmuntra till att leveranserna bättre skall spegla marknadens behov. Stödet består av ett fast belopp som betalas ut för varje stödberättigat djur och en premie som varje vecka räknas ut som en procentsats av det genomsnittliga marknadspriset i Förenade kungariket.

Stödordningen för bergsfår (Hill Sheep Scheme)

Genom denna stödordning betalas stöd ut för att hålla ett visst antal avelstackor under naturliga förhållanden på godkänt högland. Avsikten med detta är att förbättra den inverkan som betet har på den sällsynta ljungrika höglandsmiljön, genom noggrann kontroll av betesdjurens täthet, som måste vara under 1 tacka per 2 acres (0,8 ha).

Stödordningen för kor (Beef Cow Premium Scheme)

Denna ordning ger stöd för kor som producerar och föder upp en slaktkalv som är avsedd att födas upp för nötköttsproduktionen. Syftet med ordningen är att stödja produktionen av kalvar som är avsedda att födas upp för nötköttsproduktionen och den omfattar inte kor av mjölkras. Ett tillägg betalas ut för kor som hålls på marginella jordar.

Stödordningen för nötkreatur (Beef Headage Scheme)

Genom detta system ges stöd för stödberättigade färdiggödda nötkreatur som slaktas i slakteriet. Betalningen varierar beroende på slaktkroppens kvalitet och säsong för att uppmuntra till att leveranserna bättre skall spegla marknadens behov.

MOTIVERING

Rapporten från kommissionen till rådet utarbetas i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 82/530/EEG och till följd av en begäran från regeringen på Isle of Man att förlänga det särskilda importundantaget. Syftet med rapporten är att bedöma den inverkan som importundantaget har på nötkötts- och fårsektorerna på Isle of Man och i enlighet därmed föreslå ytterligare reglering.

I rapporten ges en översikt av den rättsliga bakgrunden och av jordbrukets marknadsorganisation och en utvärdering av läget. Å ena sidan har verksamheten i får- och boskapssektorn upprätthållits under importundantaget och sektorn är fortfarande en viktig del av öns ekonomi. Å andra sidan kan sektorernas effektivitet och marknadsorientering ifrågasättas eftersom köttssektorn har monopolistiska tendenser vilket leder till relativt höga konsumentpriser och låga producentpriser. Det befaras att detta strider mot utvecklingen av den gemensamma jordbrukspolitiken och att det inte är hållbart på lång sikt.

Kommissionen anser därför att den särskilda ordningen inte bör förlängas i all oändlighet. Kommissionen föreslår i enlighet därmed att den nuvarande särskilda importordningen skall förlängas för sista gången till den 31 december 2010 för att möjliggöra en ordnad omstrukturering av fårkötts- och nötköttsbranschen på Isle of Man.

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om förlängning av tillämpningsperioden för beslut 82/530/EEG om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av protokoll 3 i 1972 års anslutningsakt, särskilt artikel 1 och artikel 5 andra stycket,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

1. Gemenskapsbestämmelserna för handel med tredje land vad gäller jordbruksprodukter som omfattas av en gemensam organisation av marknaden är tillämpliga på Isle of Man i enlighet med artikel 1.2 i protokoll 3 i anslutningsakten och rådets förordning (EEG) nr 706/73 om gemenskapsåtgärder för Kanalöarna och Isle of Man i handeln med jordbruksprodukter[5].

2. Animalieproduktion är en traditionell verksamhet på Isle of Man och har stor betydelse för jordbruket på ön.

3. I samband med handelsöverenskommelser med vissa tredje länder inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden som gällde på Isle of Man och som omfattades av gemenskapens bestämmelser beträffande relationerna mellan Isle of Man och gemenskapen, var det önskvärt att tillåta öns myndigheter att vidta vissa åtgärder för att skydda den egna produktionen och säkerställa att det egna systemet för stöd till jordbruket fungerade.

4. Storbritannien bemyndigades därför genom rådets beslut 82/530/EEG[6] att tillåta Isle of Mans regering att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött med ursprung i tredje land och i medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av de åtgärder för handel med tredje land som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1254/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött[7] och rådets förordning (EG) nr 2529/2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött[8]. Detta bemyndigande gavs för tiden fram till och med den 31 december 2005.

5. Under tillämpningen av ordningen har aktiviteten i får- och boskapssektorn på Isle of Man upprätthållits. Kommissionen har emellertid rapporterat till rådet att strukturproblem inom sektorn kan hindra animalieproduktionens långsiktiga hållbarhet på ön. Den nuvarande ordningen förlängs därför för sista gången för att göra det möjligt att omstrukturera får- och nötköttsbranschen på Isle of Man.

6. För att ordningen skall kunna fortsätta att tillämpas efter den 31 december 2005 bör datumet för tillämpningen av detta beslut fastställas till den 1 januari 2006.

7. Beslut 82/530/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 2 i direktiv 82/530/EEG skall ersättas med följande:

”Detta beslut skall gälla till och med den 31 december 2010.”

Artikel 2

Detta beslut skall gälla från och med den 1 januari 2006.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT |

1. | BERÖRD BUDGETRUBRIK: Artikel 05 02 14: Får- och getkött Kapitel 10 - Jordbrukstullar | ANSLAG: pm. (PDB2006) 763,5 miljoner euro |

2. | ÅTGÄRDENS BETECKNING: Förslag till rådets beslut om förlängning av tillämpningsperioden för beslut 82/530/EEG om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött. |

3. | RÄTTSLIG GRUND: Protokoll 3 i 1972 års anslutningsakt, särskilt artikel 1 och artikel 5 andra stycket Rådets förordning (EG) nr 706/73 av den 12 mars 1973 om gemenskapsåtgärder för Kanalöarna och Isle of Man i handeln med jordbruksprodukter. |

4. | ÅTGÄRDENS SYFTE: I detta förslag föreslås att förlänga (utan några förändringar) bemyndigandet för Förenade kungariket att tillåta den särskilda ordningen med importlincenser för får- och nötkött som importeras till Isle of Man från Förenade kungariket eller tredje land. Bemyndigandet föreslås gälla till och med den 31 december 2010. |

5. | BUDGETKONSEKVENSER | 12-MÅNADERS-PERIOD (miljoner euro) | PÅGÅENDE BUDGETÅR 2005 (miljoner euro) | FÖLJANDE BUDGETÅR 2005 (miljoner euro) |

5.0 | UTGIFTER – GEMENSKAPENS BUDGET (BIDRAG/STÖD) – NATIONELLA MYNDIGHETER – ANDRA | – | – | – |

5.1 | INTÄKTER – GEMENSKAPENS EGNA MEDEL (AVGIFTER/TULL) – NATIONELLA | – | – | – |

2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

5.0.1 | BERÄKNADE UTGIFTER | – | – | – | – |

5.1.1 | BERÄKNADE INKOMSTER | – | – | – | – |

5.2 | BERÄKNINGSMETOD: |

6.0 | KAN PROJEKTET FINANSIERAS MED DE MEDEL SOM ANSLAGITS UNDER DET BERÖRDA KAPITLET I PÅGÅENDE ÅRS BUDGET? | ej tillämpligt |

6.1 | KAN PROJEKTET FINANSIERAS GENOM ÖVERFÖRING MELLAN KAPITEL I PÅGÅENDE ÅRS BUDGET? | ej tillämpligt |

6.2 | KOMMER DET ATT BEHÖVAS EN TILLÄGGSBUDGET? | JA / NEJ |

6.3 | KOMMER DET ATT BEHÖVAS ANSLAG I KOMMANDE BUDGETAR? | JA / NEJ |

ANMÄRKNINGAR: Åtgärden kommer inte att ha någon ekonomisk inverkan vare sig på budgetutgifterna eller på budgetinkomsten. |

[1] Rådets beslut 82/530/EEG av den 19 juli 1982 om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött (EGT L 234, 9.8.1982, s. 7).

[2] EGT L 73, 27.3.1972, s. 1.

[3] EGT L 68, 15.3.1973, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 1174/86 (EGT L 167, 24.4.1986, s. 1).

[4] Rådets beslut 2000/665/EG av den 23 oktober 2000 om förlängning av tillämpningsperioden för beslut 82/530/EEG om bemyndigande för Storbritannien att tillåta myndigheterna på Isle of Man att tillämpa en ordning med särskilda importlicenser för får- och nötkött (EGT L 278, 31.10.2000, s. 25).

[5] EGT L 68, 15.3.1973, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 1174/86 (EGT L 167, 24.4.1986, s. 1).

[6] EGT L 234, 9.8.1982, s. 7. Beslutet senast ändrat genom beslut 2000/665/EG (EGT L 278, 31.10.2000, s. 25).

[7] EGT L 160, 26.6.1999, s. 21. Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1782/2003 (EUT L 270, 21.10.2003, s. 1).

[8] EGT L 341, 22.12.2001, s. 3. Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1782/2003 (EUT L 270, 21.10.2003, s. 1).