P6_TA(2004)0065

Europeiska ombudsmannens årsrapport för 2003

Europaparlamentets resolution om Europeiska ombudsmannen årsrapport för 2003 (2004/2091(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet 2003,

- med beaktande av artikel 195 i EG-fördraget,

- med beaktande av sin resolution av den 17 november 1993 om demokrati, öppenhet och subsidiaritetsprincipen och det interinstitutionella avtalet om förfaranden för att genomföra subsidiaritetsprincipen samt föreskrifterna och de allmänna villkoren för ombudsmannens ämbetsutövning och bestämmelserna rörande förlikningskommitténs förfaranden enligt artikel 189b EG [1] framför allt det avsnitt däri som gäller föreskrifter och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning,

- med beaktande av sitt beslut 94/262/EKSG, EG, Euratom av den 9 mars 1994 [2] om föreskrifterna och de allmänna villkoren för ombudsmannens ämbetsutövning och framför allt artikel 3.8,

- med beaktande av artikel 43 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,

- med beaktande av artiklarna 112.1 och 195.2 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för framställningar (A6-0030/2004), och av följande skäl:

A. Stadgan om de grundläggande rättigheterna ingår som en del av fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa som undertecknades i Rom den 29 oktober 2004 av stats- eller regeringscheferna och utrikesministrarna från de 25 medlemsstaterna i Europeiska unionen.

B. I artikel 41 (Rätt till god förvaltning), kapitel V (Medborgarnas rättigheter) i stadgan föreskrivs att alla har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner och organ.

C. Enligt artikel 42 (Rätt till tillgång till handlingar) i stadgan har alla unionens medborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat rätt till tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar.

D. Av artikel 43 (Ombudsmannen) i stadgan framgår att "Varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en medlemsstat har rätt att vända sig till unionens ombudsman vid missförhållanden i gemenskapsinstitutionernas eller gemenskapsorganens verksamhet, med undantag för domstolen och förstainstansrätten då dessa utövar sina domstolsfunktioner".

E. Ombudsmannens årsrapport lades officiellt fram för Europaparlamentets talman den 19 april 2004 och ombudsmannen Nikiforos Diamandouros lade fram sin rapport i utskottet för framställningar den 26 april 2004.

F. Under 2003 har antalet klagomål som ingetts till ombudsmannen återigen ökat kraftigt och en ytterligare ökning väntas till följd av den senaste utvidgningen.

G. Det antal klagomål till ombudsmannen där medborgarna haft berättigad anledning att söka rättelse på grund av bristen på öppenhet när det gäller de europeiska institutionernas verksamhet är en fråga som väcker berättigad oro för unionens demokratiska legitimitet och tydliga ansvarstagande.

H. I årsrapporten redovisas ärenden där inget fall av administrativt missförhållande kunnat konstateras, där de europeiska myndigheterna följde ombudsmannens rekommendationer när de väl blivit uppmärksammade på klagomålet, eller en uppgörelse i godo uppnåtts, men också klagomål som ombudsmannen varit tvungen att avsluta med en kritisk anmärkning.

I. Ombudsmannen har även verkat proaktivt genom sina undersökningar på eget initiativ.

J. I sin resolution av den 6 september 2001 om särskild rapport från Europeiska ombudsmannen till Europaparlamentet efter undersökningen på eget initiativ av om de olika gemenskapsinstitutionerna och -organen antagit någon kodex för god förvaltningssed som är tillgänglig för allmänheten [3] gav Europaparlamentet enhälligt sitt stöd till Europeiska unionens kodex för god förvaltningssed som rekommenderats av ombudsmannen. Kommissionen har inte antagit kodexen.

K. Fördraget om upprättandet av en konstitution för Europa innehåller en rättslig grund för en framtida lag om god förvaltningssed.

L. I ett bidrag av den 23 januari 2003 till konventet förklarade Europeiska ombudsmannen att "om man skall ersätta fördraget med en konstitution, framför allt en konstitution som även omfattar grundläggande rättigheter, krävs det en djupgående analys av rollen som fördragens väktare".

M. Ombudsmannen har i sitt beslut om klagomål 995/98/OV redan understrukit att, samtidigt som kommissionen har oinskränkta befogenheter när det gäller att inleda överträdelseförfarande, är dessa befogenheter dock föremål för juridiska begränsningar som fastställs i Europeiska domstolens rättspraxis. Myndigheterna skall till exempel handla konsekvent och i god tro, undvika diskriminering, respektera principerna om proportionalitet, jämlikhet och berättigade förväntningar samt de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

N. Redan i december 1999 mottog Europaparlamentet en begäran från Europeiska ombudsmannen om att ändra bestämmelserna i ombudsmannens stadga om ombudsmannens tillgång till handlingar och möjligheterna att höra vittnen. Trots att parlamentet rekommenderade att bestämmelserna skulle ändras har detta fortfarande inte skett på grund av invändningar från kommissionen och rådet.

O. Ombudsmannen beklagade de negativa synpunkterna på förslaget, och föreslog i en skrivelse av den 17 december 2002 till Europaparlamentets talman att ombudsmannens och Europaparlamentets enheter gemensamt skulle undersöka frågan om en revidering av ombudsmannens stadga.

P. Av årsrapporten framgår de ansträngningar som ombudsmannen gjort för att fortsätta utveckla nätverket av nationella och regionala ombudsmän, med speciell tonvikt vid kandidatländerna.

Q. I årsrapporten konstateras att både den tidigare ombudsmannen, Jacob Söderman, och den nuvarande ombudsmannen, Nikiforos Diamandouros, har arbetat för att ombudsmannens och andra utomrättsliga överklagandeinstansers roll uttryckligen erkänns i konstitutionen.

1. Europaparlamentet godkänner årsrapporten för 2003 som lagts fram av ombudsmannen. Rapporten är utförlig och detaljerad i sin genomgång av de aktiviteter som utförts under året och framför allt när det gäller de olika ärenden som behandlats.

2. Europaparlamentet gratulerar EU:s förste ombudsman Jacob Söderman till en framgångsrik och krävande ämbetsperiod, som avslutas den 31 mars 2003. Under de sju och ett halvt år som han innehaft sitt ämbete har han lagt en fast grund för institutionens arbete och hjälpt över 11000 medborgare att få rättelse.

3. Europaparlamentet gratulerar Nikiforos Diamandouros, som sedan han tillträdde i april 2003 framgångsrikt har drivit på för att effektivisera Europeiska ombudsmannens kansli och främja en effektiv offentlig förvaltning samt respekterandet av rättsstatens principer och av de mänskliga rättigheterna.

4. Europaparlamentet anser att ombudsmannens roll i att öka öppenheten och det demokratiska ansvarstagandet i samband med Europeiska unionens beslutsfattande och förvaltning ger ett viktigt bidrag till en union där besluten verkligen fattas "så öppet och så nära medborgarna som möjligt" enligt kravet i artikel 1.2 i fördraget om upprättandet av Europeiska unionen.

5. Europaparlamentet värdesätter ombudsmannen ansträngningar att göra institutionen känd bland allmänheten och att informera medborgarna om deras rättigheter genom att distribuera informationsmaterial, besöka medlemsstater och delta i konferenser.

6. Europaparlamentet konstaterar att kommissionen reagerat positivt på ombudsmannens förslag att den rutinmässigt borde informera sökande och mottagare av bidrag och understöd om möjligheten att klaga på administrativa missförhållanden.

7. Europaparlamentet konstaterar att det har skett en betydande ökning av antalet klagomål, vilket understryker den framgång som ombudsmannen uppnått när det gäller att öka medvetenheten hos de medborgare som kommer i kontakt med EU:s institutioner om deras rättigheter i detta avseende.

8. Europaparlamentet konstaterar emellertid att det fortfarande råder viss förvirring bland allmänheten när det gäller den exakta spännvidden av ombudsmannens ansvarsområde, eftersom cirka 75 procent av klagomålen faller utanför hans mandat. Parlamentet konstaterar emellertid med tillfredsställelse att ombudsmannen i sådana fall försöker hjälpa de klagande genom att hänvisa dem till andra organ, framför allt utskottet för framställningar eller nationella och lokala ombudsmän, samtidigt som ombudsmannen fortsätter att framhålla behovet av att ansträngningar görs för att medborgarna informeras korrekt via ovan nämnda instanser.

9. Europaparlamentet konstaterar med tillfredsställelse att de europeiska myndigheterna i många fall har vidtagit åtgärder för att lösa ett klagomål när de väl blivit medvetna om problemet och att i andra fall en uppgörelse i godo uppnåtts. Parlamentet fortsätter uppmana relevanta myndigheter i gemenskapen att följa ombudsmannens förslag till rekommendationer för att åtgärda fall av administrativa missförhållanden efter en undersökning och att följa upp ombudsmannens kritiska anmärkningar för att förhindra liknande fall av administrativa missförhållanden i framtiden.

10. Europaparlamentet konstaterar med tillfredsställelse att ombudsmannen i fyra fall har medlat framgångsrikt och uppnått uppgörelser i godo med positiva resultat som tillfredsställde båda parter och att ytterligare sju förslag till uppgörelser i godo var under behandling i slutet av året.

11. Europaparlamentet konstaterar att ombudsmannen i likhet med år 2003 har skickat kritiska anmärkningar till institutionerna, framför allt rådet, gällande klagomål när det gäller att få tillgång till handlingar. Parlamentet påminner om att utskottet för framställningar behandlade detta problem i ett betänkande som gällde ett klagomål från den icke-statliga organisationen "Statewatch", och att rådet i det sammanhanget lovade att det i framtiden skulle respektera reglerna om tillgång till handlingar.

12. Europaparlamentet uppmanar samtliga EU:s institutioner och organ att full ut tillämpa Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar [4] och att därvid inse att tillgången till de europeiska institutionernas handlingar är en grundläggande rättighet i enlighet med artikel 42 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, i det uppriktiga syftet att fatta beslut "så öppet och så nära medborgarna som möjligt" och understryker att EU:s institutioner och organ bör på individuell basis undersöka varje begäran om tillgång till handlingar ytterst noggrant innan bestämmelserna om undantag från principen om fri tillgång eventuellt tillämpas.

13. Europaparlamentet välkomnar ombudsmannens beslut om att allmänheten skall få tillgång till presidiets föredragningslistor och protokoll så snart som konventet avslutat sitt arbete. Trots att förordning (EG) nr 1049/2001 inte är tillämplig övervakar ombudsmannen framgångsrikt att god förvaltningssed efterlevs.

14. Europaparlamentet påminner om sin resolution av den 14 mars 2002 om tillämpningen av förordning (EG) nr 1049/2001 [5], där parlamentet uttrycker sin besvikelse över att kommissionen framhärdar i att vägra underkasta hela överträdelseförfarandet, inklusive skriftväxlingen mellan kommissionen och medlemsstaterna, en parlamentarisk granskning till skada för gemenskapsrättens effektivitet.

15. Europaparlamentet stödjer uppmaningen till kommissionen att lägga fram ett förslag om ändring av förordning (EG) 1049/2001, i synnerhet vad avser tillgången till lagstiftningsdokument.

16. Europaparlamentet konstaterar att i likhet med år 2003 har det framförts ett antal klagomål om bristen på öppenhet och insyn i samband med institutionernas uttagningsprov, ett område som ombudsmannen har prioriterat under tidigare år, eftersom så många medborgare kommer i kontakt med institutionerna i anslutning till ett rekryteringsförfarande. Parlamentet konstaterar att några av dessa klagomål har resulterat i kritiska anmärkningar från ombudsmannen.

17. Europaparlamentet konstaterar med tillfredsställelse att rådet beslutade att följa ombudsmannens rekommendation efter två klagomål till ombudsmannen och ge kandidaterna i sina rekryteringsförfaranden tillgång till sina rättade prov, vilket innebär att rådet följer samma praxis som parlamentet och kommissionen.

18. Europaparlamentet uppmanar EPSO (Europeiska gemenskapernas rekryteringskontor), det interinstitutionella organ som i framtiden kommer att organisera de flesta uttagningsproven för EU:s institutioner, att respektera de regler och rutiner som gäller öppenhet och insyn i samband med det rekryteringsförfarande som har utvecklats under årens lopp, i första hand tack vare klagomålen till ombudsmannen och ombudsmannens rekommendationer.

19. Europaparlamentet konstaterar att många av klagomålen som har resulterat i en kritisk anmärkning från ombudsmannen avser förseningar när det gäller att besvara skrivelser, underlåtenhet att svara eller ofullständiga eller ohövliga svar. Parlamentet påminner därför institutionerna och organen om att en adekvat och korrekt kommunikation med medborgarna ligger i deras eget intresse.

20. Europaparlamentet konstaterar med tillfredsställelse att fem undersökningar på eget initiativ inleddes under 2003, inklusive en som gällde integrering av personer med funktionshinder, för att se till att personer med funktionshinder inte diskrimineras i sina förbindelser med EU-institutionerna, i enlighet med artikel 26 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

21. Europaparlamentet påminner om att parlamentet antagit den ovannämnda resolutionen om en kodex för god förvaltningssed för EU:s institutioner och organ och att parlamentet sedan dess upprepade gånger har begärt att denna kodex skall tillämpas av samtliga institutioner och organ. Parlamentet beklagar att kommissionen hittills inte har antagit och börjat tillämpa kodexen fullt ut.

22. Europaparlamentet påminner om att Loyola de Palacio, kommissionens vice ordförande, när ombudsmannens årsrapport för 2002 diskuterades i kammaren den 25 september 2003, hänvisade till att utkastet till en konstitution för Europa innehöll en rättslig grund för en framtida lag om god förvaltningssed, som borde vara obligatorisk för samtliga unionens institutioner och organ. Parlamentet håller med ombudsmannen om att kommissionen borde inleda det förberedande arbetet på att anta en sådana lag.

23. Europaparlamentet uppmanar ombudsmannen att - i avvaktan på att bestämmelserna om god förvaltningssed genomförs - samarbeta med utskottet för framställningar för att ytterligare utarbeta kriterier för god förvaltningssed i samband med överträdelseförfarandet enligt ombudsmannens beslut avseende klagomål 995/98/OV, i syfte att övertyga kommissionen att genomföra detta.

24. Europaparlamentet anser att ombudsmannen bör ha obegränsad tillgång till handlingar i samband med sina undersökningar. Parlamentet konstaterar att det har gått nästan sex år sedan ombudsmannen lade fram ändringsförslag till artikel 3.2 i ombudsmannens stadgar om ombudsmannens tillgång till handlingar och hans möjligheter att höra vittnen, som Europaparlamentet antog en resolution om den 6 september 2001 [6]. Parlamentet beklagar att det inte har varit möjligt att skapa en kvalificerad majoritet i rådet för att godkänna denna resolution [7].

25. Europaparlamentet håller med om att det behövs en granskning av ombudsmannens stadgar som antogs den 9 mars 1994 mot bakgrund av utvecklingen under det senaste decenniet, inklusive Europeiska bedrägeribekämpningsbyrån OLAF:s utredningsbefogenheter och antagandet av förordning (EG) nr 1049/2001. En sådan granskning föreslogs av Jacob Söderman i en skrivelse till talman Pat Cox den 17 december 2002.

26. Europaparlamentet välkomnar det goda arbetsklimatet mellan ombudsmannens kansli och utskottet för framställningar, inklusive förfarandet för ömsesidig vidarebefordran av ärenden i förekommande fall, som ledde till att sex klagomål överfördes direkt till det utskottet och att ytterligare 142 klagande uppmanats att inge framställningar.

27. Europaparlamentet uppskattar att ombudsmannens upprättat ett nätverk av nationella och lokala ombudsmän och andra organ, till vilka klagomål som faller utanför ombudsmannens behörighet kan hänvisas. Parlamentet anser att det skulle vara till god hjälp om utskottet för framställningar hade tillgång till detta nätverk och kunde upprätta ett liknande nätverk av utskott för framställningar i samarbete med ombudsmannens kansli.

28. Europaparlamentet uppmuntrar ombudsmannen att fortsätta sina ansträngningar att, i samarbete med nationella och regionala ombudsmän, inrätta ett omfattande och effektivt system av andra utomrättsliga överklagandeinstanser till förmån för de EU-medborgare som anser att deras rättigheter åsidosatts enligt europeisk lag.

29. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution och betänkandet från utskottet för framställningar till rådet, kommissionen, Europeiska ombudsmannen, regeringarna och parlamentet i medlemsstaterna och ombudsmännen eller motsvarande organ i medlemsstaterna.

[1] EGT C 329, 6.12.1993, s. 132 (svensk version ej tillgänglig).

[2] EGT L 113, 4.5.1994, s. 15 (svensk version ej tillgänglig).

[3] EGT C 72 E, 21.3.2002, s. 331.

[4] EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.

[5] EUT C 47 E, 27.2.2003, s. 483.

[6] EGT C 72 E, 21.3.2002, s. 336.

[7] Rådets meddelande 14782/02 OMBUDS 29 av den 26 november 2002.

--------------------------------------------------