Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utnyttjande av typiska kvalitetsjordbruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken"

(98/C 284/12)

Den 29 januari 1998 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Utnyttjande av typiska kvalitetsjordbruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken".

Sektionen för jordbruk och fiskeri, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 16 juni 1998. Föredragande var Maria Luísa Santiago.

Vid sin 356:e plenarsession den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Beslutet att utarbeta ett yttrande på eget initiativ om typiska kvalitetsjordbruksprodukter som utvecklingsverktyg inom den nya gemensamma jordbrukspolitiken togs av Ekonomiska och sociala kommittén mot bakgrund av att det är väsentligt att sådana produkter utnyttjas och främjas. Besöket som sektionen för jordbruk och fiskeri gjorde i Douro-regionen i Portugal under sitt sammanträde där den 18-19 september 1998 gav ytterligare inspiration till detta yttrande.

1.2. Standardiseringen och tendensen till likformning av många livsmedelsprodukters egenskaper är både en konsekvens av och ett upphov till ett ökat utbud av produkter på marknaden. Men detta kan också påverka utbudet av ett antal produkter som har specifika egenskaper och ett nära samband med ursprungsplats och produktionsmetoder och en ständigt högre kvalitet som är specifik och svår att efterhärma.

1.3. Typiska kvalitetsprodukter är sådana produkter som genom unika framställningsmetoder framställs av förstklassiga råvaror och vars speciella utseende och smak gör dem mer tilltalande än andra liknande produkter i och med att dessa egenheter alltid är bundna till ett visst område.

1.4. Förekomsten av dessa produkter är ofta knuten till förhållanden som är svåra eller omöjliga att imitera utanför ursprungsområdet. Om dessa specifika förhållanden och egenheter inte blir erkända och skyddade kan dessa produkter inte finnas kvar på marknaden. Ett erkännande är en viktig faktor för deras fortsatta mervärde, vilket gynnar alla i produktionskedjan och i synnerhet jordbrukaren.

1.5. När en produkt har fått erkännande som kvalitetsprodukt är det mycket lättare att den får mervärde och att detta i sin tur leder till en stabilare produktions- och sysselsättningssituation. Detta leder samtidigt till att lokalbefolkningens levnadsstandard höjs och bidrar alltså till en positiv utveckling av landsbygden genom åtgärder för integrerad lokal utveckling.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Det europeiska jordbruket innebär inte bara produktion av jordbruksprodukter, livsmedel och annat, som är nyttiga och av god kvalitet. Det spelar även en betydelsefull roll för sysselsättningen och den regionala utvecklingen genom att det bidrar till att bevara arbetstillfällen och en levande landsbygd, den lokala kulturen och traditionerna, naturresurserna, miljön och naturen.

2.2. Det europeiska jordbrukets identitet grundar sig på jämvikten mellan människor, produktion och landsbygd, dess mänskliga dimension och kulturarvet.

2.3. Mot bakgrund av den påtagliga och ökande liberaliseringen av marknaderna och i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är det nödvändigt att öka mångfalden i jordbruksproduktionen i syfte att uppnå en bättre balans mellan utbud och efterfrågan på marknaden.

2.3.1. Produktionen av typiska kvalitetsprodukter utgör enligt kommissionens uppskattningar endast 10 % av jordbruksproduktionen i EU och 20 % av mervärdet. Om man lyckas höja dessa siffror kan dessa produkters betydelse på marknaden öka och bli nyckeln till ett ekonomiskt uppsving i de mindre gynnade jordbruksområdena. Den aktuella reformen av jordbrukspolitiken måste få en sådan inriktning.

2.4. EU har jordbruksprodukter med en begränsad produktion som på grund av sitt ursprung eller sina speciella framställningsmetoder skiljer sig ifrån liknande produkter på marknaden och där det väsentliga inte är masstillverkning utan livsmedlens kvalitet.

2.4.1. En ökning av utbudet av kvalitetsprodukter förutsätter att dessa ur konsumentens synvinkel är säkra och typiska i fråga om smak, konsistens och utseende. De skall också vara någorlunda jämna i smak och andra typiska kännetecken och ha genomgått en tillförlitlig kvalitetskontroll samt vara olika andra produkter av samma slag.

2.4.2. Vid framställningen av en typisk kvalitetsprodukt används traditionella metoder och recept och därför behövs inte speciella förhållningsregler eller tillsatser. Man använder inte heller metoder eller produkter som är skadliga för miljön, vilket ökar konsumenternas förtroende för dessa traditionella produkter.

2.5. Att främja och öka utbudet av dessa kvalitetsprodukter kan innebära ett uppsving för landsbygden, särskilt i de mindre gynnade eller perifera områdena och bergsområdena (som 80 % av dessa produkter kommer ifrån). Dessa produkter har dessutom ett kulturellt värde som är viktigt för en hållbar landsbygdsutveckling, lokalbefolkningens möjlighet att bo kvar och skapandet av nya arbetstillfällen.

2.5.1. Trots att man vid framställning av kvalitetsprodukter skulle kunna utnyttja teknologiska innovationer och arbetsbesparande metoder kräver de stränga och vedertagna traditionella metoderna som används att man begagnar sig av en hel del arbetskraft.

2.5.2. Framställningen av dessa produkter medför ofta att man behöver anställa mer arbetskraft, vilket vittnar om ett högre mervärde.

2.6. De två rättsliga gemenskapsinstrument som behandlar skyddet av ursprungsbeteckning och geografisk beteckning för jordbruksprodukter och livsmedel [förordning (EEG) nr 2081/92] samt skyddet av särart [förordning (EEG) nr 2082/92] har visat sig kunna främja jordbruksproduktionen.

2.6.1. Bestämmelser om kvalitet och urpsrungsbeteckning enbart för vin återfinns i rådets förordning (EEG) nr 823/87, där särskilda bestämmelser som gäller kvalitetsviner producerade i speciella områden återfinns.

2.6.2. Fastän antalet produkter med ursprungsbeteckning och geografisk beteckning är ansenligt är det nödvändigt att öka deras konkurrenskraft genom bättre försäljningsorganisation, teknisk modernisering och genom att utveckla lämpliga marknadsföringsmetoder, vilka bör beaktas i de regionala utvecklingsprojekten. Producentsamarbete i kooperativ och liknande organisationsformer kan bidra avsevärt till detta.

2.6.3. Förutom det värde som ligger i att själva produktnamnet (geografiskt eller hävdvunnet) är skyddat, har det varit ytterst värdefullt att respektive producenter blivit medvetna om att de faktiskt ingår i en produktionsform som de själva har byggt upp och befäst genom ett frivilligt åtagande. Detta underlättar ett gemensamt uppträdande av alla berörda parter (producenter och distributörer) som kan kan utnyttja den möjlighet som en branschövergripande samordning erbjuder.

2.6.4. De positiva effekterna av dessa gemenskapsinstrument visar sig med all tydlighet i bättre produktionsförhållanden för vissa produkter, en ständig ökning av producenter, respekt för naturliga produktionsförhållanden och miljön, ökade intäkter för producenterna.

2.6.5. Framstegen vad beträffar marknadsföring är också uppenbara, särskilt med avseende på produkternas förpackning och utseende. Det lockar fler konsumenter att köpa dessa produkter och leder till att nya marknadsandelar erövras.

2.6.6. En viktig faktor är det ökande antal försäljningsställen, även varuhus, som är intresserade av dessa produkter och ser till att skylta med dem på ett tilltalande sätt. Detta sporrar företag som satsar på kvalitetsprodukter till fortsatta ansträngningar.

2.7. Europeiska gemenskaper upprättade 1992 skyddsordningar för ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och särartsskydd.

2.7.1. Vad är en skyddad ursprungsbeteckning?

2.7.1.1. Ursprungsbeteckning är beteckningen på en produkt vars framställning och bearbetning sker i ett begränsat geografiskt område enligt erkända och kontrollerade metoder.

2.7.1.2. I konsumenternas intresse kan ursprungsbeteckningen eventuellt ersättas med traditionella beteckningar (den franska A.O.C, den italienska D.O.C) eller med den spanska beteckningen "denominación de origen" eller den portugisiska "denominação de origem controlada".

2.7.2. Vad är en skyddad geografisk beteckning?

2.7.2.1. En geografisk beteckning förutsätter att det finns ett geografiskt samband i åtminstone ett skede i produktionen, bearbetningen eller beredningen. Om detta är fallet kan den geografiska beteckningen stå på förpackningen.

2.7.3. Vad är skyddad särart?

2.7.3.1. Skyddad särart innebär inte att ursprunget anges, utan det betecknar att produkten kännetecknas av en hävdvunnen sammansättning eller ett hävdvunnet odlings- eller förädlingssätt.

2.8. Den ökande tendensen hos konsumenterna att efterfråga livsmedel av hög kvalitet gör det nödvändigt att öka utbudet av dessa produkter som ofta bara är kända och uppskattade av ett fåtal.

2.8.1. Eftersom gemensamma jordbrukspolitiken kan göra det svårare för vissa av dessa produkter att förekomma och spridas på marknaden är det angeläget att genomföra kampanjer för att främja och sprida dem inom och utom gemenskapen. Dessa kampanjer kan finansieras med gemenskapsmedel som är anslagna till detta och leda till en ändamålsenlig inventering och ökad kännedom om framställningsmetoderna. Målsättningen skulle vara att väcka konsumenternas intresse och påverka dem till att oftare välja typiska kvalitetsprodukter.

3. Ett särskilt exempel: Portvinsregionen

3.1. Det finns en mängd typiska kvalitetsprodukter inom Europiska unionen och ett bevis på detta är det stora antal produkter som redan är registrerade.

3.1.1. Avsikten med detta yttrande är att framhålla betydelsen av alla typiska kvalitetsprodukter, men vi skall här begränsa oss till portvin och det område där det produceras, Douro-regionen.

3.2. Douro-regionen med sitt speciella vinodlingssätt och uppskattade vin som är känt över hela världen är den första region i världen som fick en egen beteckning (under 1 700-talets andra hälft). Regionen är ett levande exempel på hur ett jordbruksområde förändrats till ett område med högkvalitativ produktion genom befolkningens påhittighet, kunnighet och kraft.

3.3. Den avgränsade Douro-regionen har ett uttalat Medelhavsklimat med heta och torra somrar och en relativt liten årlig nederbörd och består av en smal landremsa i Douro-dalen som sträcker sig från Barqueiros till spanska gränsen.

3.4. Här finner man särpräglade naturförhållanden som påverkas av Douro-floden nedanför Armamar med skyddade dalgångar och skifferjord. Den ursprungliga låga vegetationen har ersatts av terrassodlingar som började byggas i början av 1 600-talet. Uppbyggnaden av terrassodlingar i olika nivåer för att binda jorden har krävt en enorm mänsklig arbetsinsats och man fortsätter att underhålla detta terrassystem som har resulterat i ett ytterst särpräglat och vackert jordbrukslandskap. Det har utvecklats ett nära samband mellan kvaliteten på produkten och landskapets skönhet.

3.5. Trots de stora teknologiska förändringar som skett sedan 1 700-talet till våra dagar har de metoder som används vid vinodlingen bidragit till att bevara balansen mellan odling och miljö.

3.6. De smala terrasserna gör det nödvändigt att använda sig av traditionell teknik som kräver stor arbetskraft. Vinodlingarna är maximalt utsatta för solljus och har en jordmån som även fångar upp solvärmen, vilket ger upphov till kraftigt portvin av hög kvalitet.

3.7. En viss förändring har skett i terrassernas utformning då de har anpassats till mekanisering. Vägar för maskiner har byggts vid terrassernas kortändar men detta har inte nämnvärt förändrat landskapets utseende.

3.8. Det förekommer också övergivna terrassodlingar där odlingen övergavs efter att vinstockarna drabbats av vinlusen. Dessa terrasser är numera övervuxna men har på vissa ställen använts i samband med skogsplanteringsprojekt.

3.9. Förutom vinodling förekommer i området halvintensiv blomsterodling och fruktodling, vilket har en positiv ekonomisk inverkan på det traditionella jordbruket samtidigt som litet mark tas i anspråk. Denna odling, som sker i skyddade dalgångar, utgör ett komplement till vinodlingen och är avgörande för livsuppehället.

3.10. Portvinsregionens särprägel beskrevs av den amerikanska geografen Dan Stanislawski 1970 på följande sätt:

"Portvinet är ett förnämligt vin därför att det är frukten av åratal av utprovning, noggrannhet i minsta detalj och rigorösa kontroller. Ingen portugisisk vinodlare ifrågasätter att klimatet och Douro-dalens belägenhet spelar en avgörande roll för vinets grundläggande egenskaper. Portvin tillhör de noblaste och mest förfinade jordbruksprodukterna i världen. Varje druva som används för dess framställning har noga granskats med avseende på ursprung, förutsättningar, anpassning, egenskaper och utseende. Man har alltid ansett att ursprungsplatsen och den följande omsorgen är en nödvändig förutsättning, men liksom för alla högt skattade produkter förekommer det inom varje utvald grupp sådana som är medelmåttiga, av fin börd, välartade - och ett urval måste göras för att sålla bort dem som bevisligen inte är förnämliga. Detta urval sker genom att portvinskännare gör blindprovningar utan att känna till de aktuella vinernas ursprungsplats eller andra detaljer. De bedömer alla vinerna och brukar produktion. Resterande två tredjedelar säljs som vanligt bordsvin eller blir brännvin. (1)

(1) Det sista som nämns stämde för trettio år sedan. Tekniska framsteg och innovationer har lett till att en stor del av den vinproduktion som inte går till portvin i dag ger bordsviner av hög kvalitet."3.11. Befolkningens levnadsvillkor i Douroregionen och deras beroende av vinodlingssystemet

3.11.1. Trots att denna regions natur inte är särskilt lämpad för jordbruk har man på grund av det speciella slag av jordbruk som utövas en befolkningstäthet på 57 invånare per kvadratkilometer. De flesta jordbruken är små: 8 000 av vinodlarna producerar 5-15 hektoliter, 15 000 producerar upp till 25 hektoliter och 10 000 producerar mer än 25 hektoliter. Området saknar mineralresurser och det finns inte heller någon nämnvärd industriverksamhet. Vinodlingen utgör alltså den främsta inkomstkällan för lokalbefolkningen, och det mervärde som kommer av att portvinet är en kvalitetsprodukt är av obestridligt värde för regionens intäkter.

3.11.2. Lokalbefolkningen har alltså under de svåra förhållandena i denna region lyckats införa ett jordbrukssystem som inte skadar miljön utan snarare skyddar den och med mänsklig kraft sålunda skapat ett särpräglat landskap. Det är så särpräglat att det anses kunna räknas som ett världsarv, i och med att det är ett kulturlandskap som är en gemensam skapelse av människan och naturen.

4. Slutsatser

4.1. Produktionen av typiska kvalitetsprodukter har i vissa speciella regioner bidragit till befolkningens välstånd, en hållbar landsbygdsutveckling, främjande av landsbygdsturism och särskilt till att de unga stannar kvar på landsbygden, och den utgör därför en väsentlig faktor för att bevara de kulturella värdena.

4.1.1. Det vore önskvärt att denna verksamhet spred sig och att bättre yrkesutbildning kunde medföra att denna produktion bevaras eller ökar.

4.2. Att över 80 % av kvalitetsjordbruksprodukterna som kommer från mindre gynnade bergsområden, vilket nämnts ovan, kan i ett lite speciellt samhällsvetenskapligt perspektiv uppfattas som att naturen gjort sig förtjänt av historisk och geografisk upprättelse.

4.3. Det finns liknande exempel i andra länder i Europeiska unionen och beviset är det stora antal produkter som redan registrerats med skyddad ursprungsbeteckning, geografisk beteckning och särartsbeteckning.

4.4. Kommittén framhöll redan 1989 i sitt yttrande om landsbygdens framtid att en övergripande kvalitetsfrämjande politik är nödvändig och att i de flesta mindre gynnade regionerna hör kvalitetsprodukterna till en tradition som måste bevaras och utvecklas ().

4.5. Kommittén understryker i detta yttrande på eget initiativ nödvändigheten av att kommissionen, i samband med den nya gemensamma jordbrukspolitiken och inför de nya stora förändringar för de europeiska jordbrukarna som Agenda 2000 medför, vidtar konkreta åtgärder för att främja de typiska kvalitetsjordbruksprodukter som är en del av Europas historiska och kulturella arv. Ett villkor för att utbudet av kvalitetsprodukter skall öka är att de, ur konsumentens synvinkel, bygger på en säker produktion av hög kvalitet.

4.6. Dessa åtgärder kan grunda sig på det odelade stödet för typiska kvalitetsprodukter under GATT- och WTO-förhandlingarna, vilket framgår av överenskommelsen i Marrakesh 1994, artiklarna 23 och 24.

4.7. Användningen av ursprungsbeteckning på imitationer av produkter som producerats utanför ursprungsområdet, som till exempel portvin, chianti, champagne, parmesanost och många andra produkter, kan inte tolereras. Gentemot tredje land bör man därför utnyttja de internationella immaterialrättsreglerna för att förbjuda användningen av ursprungsbeteckningar och försäljning av produkterna. Inget land inom eller utom Europeiska unionen, ingen region, ingen produkt har rätt att missbruka det som byggts upp under stora ansträngningar av dem som producerar typiska kvalitetsprodukter.

Bryssel den 1 juli 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 298, 27.11.1989, s. 32