STATLIGT STÖD – SPANIEN

Statligt stöd SA.54155 (2021/NN) – Skiljedom till Antin – Spanien

Uppmaning att inkomma med synpunkter i enlighet med artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt

(Text av betydelse för EES)

(2021/C 450/02)

Genom en skrivelse av den 19 juli 2021 som återges på det giltiga språket på de sidor som följer på denna sammanfattning, underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt avseende ovannämnda åtgärd.

Berörda parter kan inom en månad från dagen för offentliggörandet av denna sammanfattning och den därpå följande skrivelsen inkomma med sina synpunkter på den åtgärd avseende vilken kommissionen inleder förfarandet. Synpunkterna ska sändas till följande adress:

Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens Registreringsenheten för statligt stöd 1049 Bryssel BELGIEN Fax + 32 2296 242 Stateaidgreffe@ec.europa.eu

Synpunkterna kommer att meddelas Spanien. Den tredje part som inkommer med synpunkter kan skriftligen begära konfidentiell behandling av sin identitet och/eller av delar av de lämnade synpunkterna, med angivande av skälen för begäran.

Spanien anmälde den 17 april 2019 den skiljedom som meddelades den 15 juni 2018 av skiljedomstolen (domstolen), inrättad under överinseende av det internationella centrumet för biläggande av investeringstvister (ICSID), i samband med skiljeförfarandet ICSID mål nr ARB/13/31 Antin Infrastructure Services Luxembourg S.à.r.l. och Antin Energia Termosolar B.V. (tillsammans Antin) mot Spanien. Genom skiljedomen, i dess ändrade lydelse av den 29 januari 2019, beviljas Antin en ersättning på 101 miljoner euro, jämte ränta på detta belopp och bidrag till kostnaderna för skiljeförfarandet, som ska betalas av Spanien på grund av Spaniens överträdelse av energistadgefördraget (skiljedomen eller åtgärden).

Under 2011 investerade Antin i förvärvet av 45 % av aktierna i Andasolföretagen, dvs. i Andasol-1 Central Termosolar UNO S.A. och Andasol-2 Central Termosolar DOS. Andasolföretagen äger och driver Andasol-1-anläggningen och Andasol-2-anläggningen, två anläggningar för koncentrerad solenergi med en kapacitet på 49,9 MW vardera, belägna i Granada i Spanien (tillsammans Andasolanläggningarna). Byggandet av Andasolsanläggningarna slutfördes 2008 och 2009 och registrerades 2009 i det relevanta administrativa registret över elproduktionsanläggningar.

Vid tiden för Antins investering omfattades Andasolanläggningarna av det ekonomiska premiesystem som gällde (2007 års stödordning). Detta system syftade till att främja elproduktion från förnybara energikällor och reglerades genom de kungliga kungörelserna 661/2007, 1578/2008 och 6/2009. Enligt 2007 års stödordning fick Andasolanläggningarna även stöd för el producerad med naturgas under perioden 2009–2012.

Spanien ändrade 2007 års stödordning genom en rad rättsakter, nämligen det kungliga lagdekretet 9/2013, lag 24/2013, kunglig kungörelse 413/2014 och besluten IET/1045/2014 och IET/1459/2014 (2013 års stödordning). I 2013 års stödordning tillämpas en annan metod för beräkning av ersättningen till anläggningar för förnybar energi jämfört med 2007 års stödordning. 2013 års stödordning godkändes 2017 (se SA.40348 – kommissionens beslut från 2017) enligt riktlinjerna för statligt stöd till miljöskydd och energi för 2014–2020 (miljö- och energiriktlinjerna) (1). Spanien hävdade att Andasolanläggningarna fortsätter att få stöd enligt 2013 års stödordning.

I augusti 2017 sålde Antin sin investering i Andasols anläggningar till Cubico Sustainable Investments Limited till ett pris av 75,2 miljoner euro.

Enligt Antin orsakade ändringarna av det spanska regelverk som är tillämpligt på CSP-anläggningar, i vilka Antin hade investerat, allvarliga och betydande skador på dess investeringar och stred mot Spaniens skyldigheter enligt energistadgefördraget, i synnerhet principen om rättvis och skälig behandling i enlighet med artikel 10.1. I november 2013 väckte Antin talan mot Spanien inför skiljedomstolen.

Skiljedomstolen fann att Spanien bröt mot artikel 10.1 i energistadgefördraget genom att inte bevilja Antins investeringar en rättvis och skälig behandling och beviljade en ersättning. Detta beror på de ändringar av ersättningssystemet för anläggningar för förnybar energi som infördes genom de rättsakter som Spanien antagit sedan juli 2013 jämfört med det ersättningssystem som var i kraft vid tidpunkten för Antins investering.

Mottagaren av stödåtgärden är mottagaren av ersättningen, dvs. Antin. Stödformen kommer att bestå av en engångsutbetalning av det totala belopp som beräknats som skiljedomen, räntan före skiljedomen samt räntan efter skiljedomen, som måste räknas om på grundval av datumet för den faktiska betalningen. Vid tidpunkten för anmälan uppskattade Spanien det totala beloppet till 114 900 983 euro. Utbetalningen av ersättningen kommer att finansieras genom den spanska statens allmänna budget.

Spanien hävdade att stödet utgör oförenligt statligt stöd. Att åtgärdens enda syfte är att följa en verkställbar och bindande skiljedom. Spanien hävdade vidare att åtgärden inte har någon stimulanseffekt och att den statliga interventionen är obligatorisk i den mån iakttagandet av skiljedomen är bindande för Spanien och att tilldelningen innehåller den form av beslut som Antin eftersträvat genom att företaget beviljas ersättning som ska betalas av Spanien.

Den 25 juni 2021 erkände den federala domstolen i Australien skiljedomen som bindande för Spanien.

Kommissionen anser, i detta skede, att de kumulativa kriterierna för förekomsten av statligt stöd är uppfyllda och att åtgärden utgör statligt stöd. I detta avseende hänvisar kommissionen också till den bedömning som gjordes i avsnitt 3.5.3 i kommissionens beslut från 2017, där det noteras att all ersättning som en skiljedomstol beviljar en investerare på grundval av att Spanien har ändrat 2007 års stödordning genom 2013 års stödordning i sig utgör statligt stöd. Skiljedomstolarna har dock inte befogenhet att bevilja statligt stöd. Det är kommissionens exklusiva befogenhet. Denna ersättning är därför anmälningspliktigt statligt stöd i enlighet med artikel 108.3 i EUF-fördraget och omfattas av bestämmelsen om genomförandeförbud.

Spanien har inte lagt fram några argument som skulle kunna motivera åtgärden i enlighet med artikel 107.2 och/eller 107.3 i EUF-fördraget. I detta skede av förfarandet uttrycker kommissionen sina preliminära tvivel om åtgärdens förenlighet med den inre marknaden och särskilt vad gäller i) en eventuell överträdelse av EU-fördragen genom stödåtgärden och ii) stödåtgärdens bristande överensstämmelse med förenlighetskriterierna enligt de relevanta riktlinjerna för statligt stöd.

När det gäller i) anser kommissionen i detta skede att skiljedomen, eftersom den antogs på grundval av den skiljedomsmekanism mellan investerare och stat som föreskrivs i artikel 26 i energistadgefördraget, skulle kunna överträda artikel 19.1 i EU-fördraget, artiklarna 267 och 344 i EUF-fördraget och unionsrättens allmänna principer om ömsesidigt förtroende och autonomi. Dessutom tvivlar kommissionen på att skiljedomen skulle kunna leda till diskriminering bland investerarna enligt 2007 års stödordning på grund av deras nationalitet och möjligheten att få tillgång till internationella skiljedomsförfaranden.

När det gäller ii) konstaterar kommissionen att tidpunkten för beviljandet av stödet är relevant för att fastställa enligt vilka riktlinjer stödet ska bedömas. Kommissionen bedömer åtgärdens förenlighet enligt 2008 års riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd (miljöskyddsriktlinjerna) (2), som är tillämpliga om tidpunkten för beviljandet är när 2007 års stödordning ändrades genom 2013 års stödordning, samt enligt miljö- och energiriktlinjerna, som gäller om tidpunkten för beviljandet är antagandet eller verkställandet av skiljedomen.

Kommissionen bedömer enligt förenlighetskriterierna i miljöskyddsriktlinjerna och miljö- och energiriktlinjerna som är tillämpliga på stöd till energi från förnybara energikällor, eftersom detta är den verksamhet som gav upphov till det skiljedomsförfarande som ledde fram till skiljedomen.

På grundval av tillgänglig information tvivlar kommissionen på att åtgärden har en stimulanseffekt och är nödvändig för att utveckla den ekonomiska verksamheten för att producera el från förnybara energikällor eller annan verksamhet. Eftersom Andasolanläggningarna får stöd enligt 2013 års stödordning skulle den ersättning som beviljas genom skiljedomen dessutom öka avkastningen över de nivåer som kommissionen ansåg vara proportionerliga för befintliga anläggningar, såsom Andasolanläggningarna, i sitt kommissionsbeslut från 2017. Eftersom ersättningen enligt skiljedomen endast beviljas en av mottagarna i den stödordningen skulle den dessutom kunna snedvrida konkurrensen på ett otillbörligt sätt.

I enlighet med artikel 16 i rådets förordning (EU) 2015/1589 (3) kan allt olagligt stöd återkrävas från mottagaren.

SJÄLVA SKRIVELSEN

(1) Meddelande från kommissionen – Riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi 2014–2010, (EUT C 200, 28.6.2014. s. 1).

(2) Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön (EUT C 82, 1.4.2008, s. 1).

(3) Rådets förordning (EU) 2015/1589 av den 13 juli 2015 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUT L 248, 24.9.2015, s. 9).

(4) ICSID Case No ARB/13/31. Details available here: https://icsid.worldbank.org/cases/case-database/case-detail?CaseNo=ARB/13/31.

(5) The Energy Charter Treaty is a multilateral agreement applicable to the energy sector. It was signed by the EU in December 1994 and entered into force for the EU in April 1998. Its key provisions concern the protection of investment, trade in energy materials and products, transit and dispute settlement. The ECT is currently under modernisation process.

(6) Commission Decision of 10 November 2017 in State aid SA.40348 (2015/NN) — Spain — Support for electricity generation from renewable energy sources, cogeneration and waste (JOCE C/442/2017).

(7) Regulation No 1 determining the languages to be used by the European Economic Community (OJ 17, 6.10.1958, p. 385).

(8) See also 2017 Commission Decision, section 3.5.3.

(9) Amicus curiae briefs submitted by the European Union in several proceedings before the U.S. Courts, including in Civil Action No. 18-1753 Antin v Spain; the text of those amicus curiae briefs is available at https://ec.europa.eu/competition-policy/state-aid/national-courts/observations-other-courts_en; see also the relevant Council document ST 6146 2019, endorsing the filing of this amicus curiae brief, available at https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-6146-2019-INIT/fr/pdf. See also Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4.

(10) Case A 1/20, Request for an opinion by Belgium, and Case C-155/21, Athena Investment v Spain.

(11) http://europa.eu/rapid/press-release_IP-15-5198_en.htm. The Commission notes that on 5 May 2020, 23 Member States signed an agreement for the termination of intra-EU BITs. That agreement implements the Achmea judgment and entered into force on 29 August 2020.

(12) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(13) This interpretation was confirmed by the Advocate General Szpunar Opinion of 3 March 2021 in Case C- 741/19, République de Moldavie, ECLI:EU:C:2021:164, see in particular paragraphs 70-80 and 89-90; see also the Advocate General Saugmandsgaard Øe Opinion of 29 October 2020 in Joined Cases C-798/18 and C-799/18, Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) and Others, ECLI:EU:C:2020:876, paragraph 92 and footnote 55.

(14) Judgment in Commission v Italy, 10/61, EU:C:1962:2, page 10: ‘In matters governed by the EEC treaty, that treaty takes precedence over agreements concluded between the Member States before its entry into force.’ This principle has been confirmed many times thereafter both for multilateral agreements and bilateral agreements, see for example judgments in Conegate, 121/85, EU:C:1986:114, paragraph 25; in Matteucci v Communauté française de Belgique, C-235/87, EU:C:1988:460, paragraph 22; in Exportur, C-3/91, EU:C:1992:420, paragraph 8, in Commission v Luxembourg, C-473/93, EU:C:1996:263, paragraph 40; in Commission v Austria, C-147/03, EU:C:2005:427, paragraph 58; in Budějovický Budvar, C-478/07, EU:C:2009:521, paragraphs 97 to 99; and in Commission v Slovakia, C-264/09, EU:C:2011:580, paragraph 41.

(15) See, for instance, Judgment of the Court of Justice of 30 May 2006, Case C-459/03, Commission v Ireland, ECLI:EU:C:2006:345; Opinion 2/13 paragraph 180.

(16) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19 July 2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2. Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(17) Directive 2001/77/EC of the European Parliament and of the Council of 27 September 2001 on the promotion of electricity produced from renewable energy sources in the internal electricity market (OJ L 283, 27.10.2001, p. 33).

(18) Judgment of the Court of 13 March 2001 in C-379/98, PreussenElektra, ECLI:EU:C:2001:160.

(19) Directive 2009/28/EC of the European Parliament and of the Council of 23 April 2009 on the promotion of the use of energy from renewable sources and amending and subsequently repealing Directives 2001/77/EC and 2003/30/EC (OJ L 140, 5.6.2009, p. 16).

(20) Communication from the Commission — Guidelines on State aid for environmental protection and energy 2014-2020 (OJ C 200, 28.6.2014, p. 1).

(21) Directive 96/92/EC of the European Parliament and of the Council of 19 December 1996 concerning common rules for the internal market in electricity (OJ L 27, 30.1.1997, p. 20).

(22) Antin award, paragraph 91.

(23) See Article 2 (1) of Royal Decree 661/2007.

(24) Order of the Court of 22 October 2014 in Case C-275/13 Elcogas. The Court found that the compensation mechanism was imputable to the State, since it was established and regulated by Law 54/1997 and Royal Decree 2017/1997. Relying on those provisions, the Court also concluded that the compensation mechanism for extra costs was financed through State resources. In particular, the Court observed that a Ministerial Decree fixed annually the amount of the network access charges, that the latter were imposed on all domestic final consumers and network users. Moreover, the National Energy Commission, a State body, administered the funds thus collected and did not enjoy any discretion in that regard.

(25) For an exhaustive list of the scheme’s legal basis, see Section 2.1 of the 2017 Commission Decision.

(26) For details on the eligible technologies, see recital 14 of the 2017 Commission Decision.

(27) This rate was applicable to the first regulatory period (2014-2019). From the second regulatory period onwards, the rate is 7,09 %, if no use is made of the second additional provision of Royal Decree-Law 17/2019, to maintain the profitability of the previous period.

(28) Antin award, paragraph 139-140.

(29) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(30) Antin award, paragraph 110.

(31) Antin award, paragraphs 70, 72.

(*1) Data are only available for November and December 2009, and the reported energy input corresponds only to this period.

(*2) Spain explained that this reduction is due to a smaller generation in the period March-June 2020, which corresponds to the lockdown due to COVID-19 crisis and that in the third and fourth quarters of 2020 production recovered to normal levels, even exceeding those of the previous year.

(32) Antin award, paragraph 261.

(33) Antin award, paragraph 359.

(34) Antin award, paragraph 46.

(35) Antin award, paragraph 236.

(36) Antin award, paragraphs 59-68.

(37) Antin award, paragraphs 51-53, 56-58.

(38) Antin award, paragraphs 572-573.

(39) Antin award, paragraph 748.

(40) Antin award, paragraph 640.

(41) Antin award, paragraph 587.

(42) Antin award, paragraph 667.

(43) Antin award, paragraph 673.

(44) Antin award, paragraph 691, 714, 725 (as amended by the tribunal’s rectification decision of 29 January 2019).

(*3) Actual data based on CNMC information

(45) See 2017 Commission Decision, recital 165. This view has been confirmed in the Opinion of Advocate General Szpunar of 1 July 2021 in Case C-638/19 P, Commission v European Food and Others.

(46) Judgment of the Court of 11 July 1996, Case C-39/94, SFEI and Others, ECLI:EU:C:1996:285, paragraph 60; Judgment of the Court of Justice of 29 April 1999, Case C-342/96, Spain v Commission, ECLI:EU:C:1999:210, paragraph 41.

(47) Judgment of the Court of Justice of 27 September 1988, Joined Cases 106/87 to 120/87, Asteris and Others v Greece and EEC, ECLI:EU:C:1988:457, paragraph 23.

(48) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 103.

(49) See recitals 101 and 102 of Commission Decision (EU) 2015/1470 of 30 March 2015 on State aid SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) implemented by Romania — Arbitral award Micula v Romania of 11 December 2013 (OJ L 232, 4.9.2015, p. 43).

(50) Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer has explained that the award of damages equal to the sum of the amounts of aid that were envisaged to be granted would constitute an indirect grant of the aid found to be illegal and incompatible with the common market (Opinion of 28 April 2005, Joined Cases C-346/03 and C-529/03, Atzeni and Others, ECLI:EU:C:2005:256, paragraph 198).

(51) Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423, paragraph 78. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing: C-638/19 P, Commission v European Food and Others. The Advocate General Szpunar considered in his Opinion, delivered on 1 July 2021, that the General Court erred in law as regards the moment at which the aid was granted (ECLI:EU:C:2021:529, paragraphs 125, 128-129, 133-135).

(52) See footnote 52 above.

(53) Judgment of the Court of First Instance of 12 September 2007, Case T-68/03, Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission, ECLI:EU:T:2007:253, paragraph 34.

(54) Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742, paragraph 44.

(55) See 2017 Commission Decision, recitals 159-166.

(56) Either on 2 September 2021 in case C-741/19 Republic of Moldova, or in opinion 1/20 or in case C-155/21, which should be decided within the next 18 months.

(57) Judgment of the Court of Justice of 6 March 2018, Case C-284/16, Slowakische Republik v Achmea BV, ECLI:EU:C:2018:158.

(58) See in this regard i) Communication from the Commission to the European Parliament and the Council on ‘Protection of intra-EU investment’ of 19.7.2018 (COM (2018) 547 final), page 3-4; and ii) Declaration of the Representations of the Governments of the Member States of 15 January 2019 on the legal consequences of the Judgment of the Court of Justice in Achmea and on Investment Protection in the European Union, page 2.

(59) The Commission shall assess the compatibility of unlawful State aid with the internal market in accordance with the substantive criteria set out in any instrument in force at the time when the aid was granted. See Commission notice on the determination of the applicable rules for the assessment of unlawful State aid (notified under document number C(2002) 458) (OJ C 119, 22.5.2002, p. 22).

(60) Judgment of the Court of 19 December 2019, Case C-385/18, Arriva Italia and Others, ECLI:EU:C:2019:1121, paragraph 36.

(61) Commission decision of 30 March 2015 in State aid SA.38517 Micula v Romania (ICSID arbitration award). The Commission decision was annulled by the Judgment of the General Court of 18 June 2019, Case T-624/15, European Food and Others v Commission, ECLI:EU:T:2019:423. The appeal proceedings before the Court of Justice are ongoing (C-638/19 P, Commission v European Food and Others).

(62) Community guidelines on State aid for environmental protection (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).

(63) See footnote 52 above.

(64) As confirmed by the Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(65) The Court of Justice has established the criteria to define an economic unit in its Judgment of 10 January 2006, C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze and Others, ECLI:EU:C:2006:8, paragraph 109-125.

(66) See 2017 Commission Decision, recital 120.

(67) As confirmed by the recent Judgment of the Court of Justice of 22 September 2020, Case C-594/18 P, Austria v Commission (Hinkley Point C), ECLI:EU:C:2020:742.

(68) See 2017 Commission Decision, recitals 119-124.

(69) See 2017 Commission Decision, recital 120.