SV Europeiska unionens officiella tidning C 44/81

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om skatt på finansiella transaktioner (initiativyttrande)

2011/C 44/14

Föredragande: Lars NYBERG

Den 18 februari 2010 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Skatt på finansiella transaktioner”.

Facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 23 juni 2010.

Vid sin 464:e plenarsession den 14–15 juli 2010 (sammanträdet den 15 juli) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 121 röster för, 55 röster emot och 7 nedlagda röster.

1. Sammanfattning och slutsatser

1.1 Det totala värdet av samtliga finansiella transaktioner har ökat från cirka 15 gånger världens BNP 1990 till cirka 70 gånger dess värde 2007 (1). Det har knappt skett någon förändring när det gäller avistatransaktionernas värde i förhållande till BNP, vilket innebär att det så gott som enbart är derivat, och framför allt räntederivat, som svarar för denna fyrfaldiga ökning av de finansiella transaktionerna. Derivathandeln sjönk under andra halvåret 2008, men volymen ökade åter under det första halvåret 2009. Den finansiella sektorns beteende förefaller inte ha förändrats särskilt mycket.

1.2 Finanssektorn – vars huvuduppgift är att stödja den reala ekonomin – stod 2007 för 40 % av alla företagsvinster i USA, medan dess andel av BNP endast uppgick till 7 %. Det har även skett en koncentration till färre marknadsplatser – framför allt London och New York – samt en koncentration till ett mindre antal mycket stora finansinstitut. Enorma penningbelopp har pumpats in i denna sektor för att rädda dessa institut, vilket har gett upphov till större budgetunderskott än vad som någonsin tidigare skådats.

1.3 En skatt på finansiella transaktioner skulle på ett avgörande sätt kunna påverka finansinstitutens beteende genom att reducera antalet mycket kortfristiga finansiella transaktioner, som ofta även är riskfyllda.

1.4 I sitt yttrande om Larosière-gruppens rapport (2) stödde EESK i princip förslaget att införa en skatt på finansiella transaktioner: ”EESK anser att en övergång från kortfristighet till långfristighet, där bonus inte grundas på spekulation, är nödvändig. Mot denna bakgrund stöder EESK idén om en beskattning av finansiella transaktioner”. Med föreliggande yttrande vill EESK ta del i de pågående diskussionerna om denna beskattning och mer ingående behandla dess mål och konsekvenser.

1.5 Det ursprungliga förslaget till beskattning av värdepapperstransaktioner utarbetades av J.M. Keynes år 1936. Hans mål var att minska destabiliserande spekulationer i aktier och att stärka den långsiktiga basen för börspriserna. Under 1970-talet utvecklades idén ytterligare av James Tobin. Hans målsättning var att bromsa upp flödet på finansmarknaden och bättre anpassa den till den reella ekonomin genom att införa en skatt på internationella valutatransaktioner avista. Målet var detsamma som ett av de mål som för närvarande diskuteras – att reducera de kortfristiga transaktionerna.

1.6 Tobin föreslog att man skulle överföra skatteinkomsterna till Internationella valutafonden eller Världsbanken, men inkomsterna var inte hans primära mål, utan han framhöll att i ju högre grad denna skatt uppfyller de ekonomiska målsättningar som ursprungligen var hans mål, desto mindre inkomster genererar den.

1.7 Förslaget har åter blivit aktuellt i och med finanskrisen 2008, och gäller nu beskattning av samtliga finansiella transaktioner mellan finansinstitut.

1.8 Enligt EESK bör den grundläggande målsättningen med en skatt på finansiella transaktioner vara att förändra beteendet inom finanssektorn genom att hämma kortfristiga finanstransaktioner i spekulationssyfte. På så vis kan finanssektorns aktiviteter fungera enligt marknadens prismekanismer. Vissa av dessa transaktioner har av Lord Turner (brittiska finansinspektionen) betecknats som meningslösa ur samhällssynpunkt. Den eftersträvade effekten skulle kunna uppnås genom att beskattning av finansiella transaktioner drabbar de mest frekventa transaktionerna hårdast.

1.9 Om en skatt på finansiella transaktioner avsevärt reducerar den kortfristiga handeln med värdepapper och derivat kommer den också att minska finanssektorns vinster, vilket skulle kunna leda till minskade bonusar men även till minskade skatteinkomster. Traditionell bankverksamhet, som baseras på utlåning till företag och hushåll och finansieras genom inlåning – och där vinsterna genereras av ränteskillnader, kommer inte att påverkas. Denna bankverksamhet, där besparingar på optimalt sätt används till investeringar, skulle än en gång kunna bli det centrala målet för finanssektorn. De nya finansiella problemen under 2010 och Internationella valutafondens och EU:s strävan att hitta metoder för att finansiera framtida kriser får inte leda till att vi förbiser denna möjlighet till att göra förbättringar inom finanssektorn och komma ifrån ett kortfristigt tänkande.

1.10 Den andra målsättningen med en skatt på finansiella transaktioner är att skaffa offentliga inkomster. Denna nya inkomstkälla skulle kunna användas för att stödja ekonomisk utveckling i utvecklingsländerna, finansiera klimatpolitiken i utvecklingsländerna eller minska bördan på de offentliga finanserna. Det sistnämnda förutsätter även att finanssektorn betalar tillbaka sitt offentliga stöd. På längre sikt bör dessa inkomster innebära en ny offentlig inkomstkälla.

1.11 En skatt på finansiella transaktioner har en progressiv karaktär eftersom finansinstitutens kunder, liksom instituten själva då de bedriver handel för egen räkning, företräder de mest välbeställda i samhället. Dessutom anses finanssektorn inte bidra tillräckligt till skatteinkomsterna.

1.12 En skatt på finansiella transaktioner bör få ett så omfattande tillämpningsområde som möjligt och företrädesvis tillämpas på både nationella marknader och utländska transaktioner. För ett globalt system rekommenderar EESK en skattesats på finansiella transaktioner på endast 0,05 %. För ett europeiskt system rekommenderas en lägre skattesats i syfte att säkerställa att den inte leder till snedvridningar på finansmarknaden.

1.13 När en skatt införs reduceras alltid tillgångarnas värde, men får det verkligen effekter på var handeln sker om det inte rör sig om en global skatt? En studie visar att de nuvarande stämpelavgifterna i Storbritannien har minskat omsättningen med 20 %, men det har knappast drivit bort handeln från London.

1.14 Införandet av en sådan skatt skulle praktiskt taget inte medföra några administrativa, tekniska eller ekonomiska kostnader, eftersom dessa transaktioner redan är datoriserade. Det finns emellertid fortfarande inte någon datoriserad marknad för OTC-transaktioner (over the counter) men EU-lagstiftning håller på att utarbetas på detta område. Behovet av att inkludera samtliga transaktioner, och även OTC-marknaden, i ett sammanhängande system visar att olika former av regleringar och skatter, såsom skatt på finansiella transaktioner, utgör komplement och inte alternativ till varandra.

1.15 Med ett förändrat beteende i finanssektorn som innebär att man i större utsträckning baserar sig på långsiktiga fundamenta och samtidigt på ökade offentliga inkomster, ger skatt på finansiella transaktioner så kallad dubbel avkastning. Men det är också uppenbart att ju högre skattesatserna är, desto större är effekten på de kortfristiga transaktionerna – och desto mindre blir inkomsterna. Därför bör man eftersträva en skattesats som leder till en balans mellan de två målsättningarna för skatten på finansiella transaktioner – ett ändrat beteende och skatteinkomster.

1.16 Om denna skatt infördes i hela Europa skulle skatteinkomsterna uppgå till cirka 1,5 % av BNP, och merparten skulle komma från den brittiska finansmarknaden. Om den infördes globalt skulle skatteinkomsterna motsvara cirka 1,2 % av världens BNP. Resultaten är mer eller mindre desamma för Europa och USA.

1.17 Vid sitt möte i Toronto den 26–27 juni 2010 föreslog inte G20 en global skatt på finansiella transaktioner. EESK anser att ett europeiskt system fortfarande bör övervägas i samband med de finansiella reformerna.

2. Bakgrund

2.1 Det har framförts en rad förklaringar till finanskrisen, som fick ett dramatiskt utbrott till följd av att Lehman Brothers (3) gick i konkurs 2008. De inbegriper bland annat billiga lån genom låga räntor, spridning av högriskvärdepapper genom värdepapperisering, bristande lagstiftning och övervakning, tillgång till ekonomiska resurser för spekulation genom en långvarig omfördelning av inkomster från arbete till kapital, finansmarknadens internationella karaktär osv.

2.2 Finanssektorn har i förhållande till BNP nästan blivit större än vad man kunnat föreställa sig. Värdet av de finansiella transaktionerna motsvarade 1990 cirka 15 gånger världens BNP. Vid krisen 2008 hade detta värde ökat till 70 gånger världens BNP (4). Avistatransaktioner utgör nästan samma procentandel av världens BNP som 1990, så den fyrfaldiga ökningen av de finansiella transaktionerna härrör nästan uteslutande från derivatmarknaden. Det rör sig främst om transaktioner ”over the counter” (OTC), direkta avtal mellan en kund och ett finansinstitut, och de flesta av dessa transaktioner avser ränterelaterade derivat (5). Även långfristiga transaktioner som bostadsobligationer räknas till marknaden för kortfristiga värdepapper eftersom de ofta byter ägare. Orsakerna bakom en stor del av den nya handeln kan vara såväl riskgardering som spekulation.

2.2.1 Utvecklingen av derivatmarknaden är en ny aspekt av det ekonomiska systemet som inte alltid har koppling till den reella ekonomin på samma sätt som traditionellt kapital. Det finns många sorters derivat, exempelvis optioner, futures, forwards och swapar, och de kan exempelvis baseras på olika varor, utländsk valuta och räntesatser, men även på renodlad gambling.

2.2.2 Statistiska uppgifter visar att handeln med derivatprodukter föll under andra halvåret 2008. Fallet var emellertid inte särskilt stort, utan innebar endast en minskning till nivån tre år tidigare. Dessutom skedde åter en ökning under första halvåret 2009 (6). Återigen avsåg dessa förändringar i första hand räntederivat. Av detta kan vi dra slutsatsen att det inte har skett några större förändringar när det gäller finanssektorns beteende. Å andra sidan har värdepapperiseringen, som främst var den faktor som utlöste finanskrisen, nästan raderats från marknaden (7).

2.2.3 År 2007, precis före krisen, stod finanssektorn för 40 % av alla företagsvinster i USA, medan dess andel av BNP endast uppgick till 7 % (8). När finanssektorn står för 40 % av alla vinster har den frångått sin roll som finansiell mellanhand. I detta avseende är den oligopolkaraktär som finanssektorn har i vissa länder inte effektiv i finansieringen av den reella ekonomin.

2.2.4 Det har även skett en koncentration till färre marknadsplatser – framför allt London och New York. Samtidigt har det skett en koncentration som innebär ett färre antal mycket stora finansinstitut. Mot bakgrund av deras storlek tillkom en slogan, ”för stora för att gå omkull”, som i sin tur förklarar varför det senare blev nödvändigt för många regeringar att rädda ett antal banker för att förhindra en kollaps i finanssektorn. Enorma penningbelopp har pumpats in i denna sektor, vilket har lett till större budgetunderskott än någonsin tidigare.

2.3 de Larosière-rapporten lade fram många förslag till ändringar av det finansiella systemet i syfte att förhindra framtida kriser (9). Detta följdes snabbt av fyra förslag till förordningar om tillsyn på makro- och mikronivå inom den finansiella sektorn från kommissionen (10), samt en rad förslag om att ändra bestämmelserna inom denna sektor (11). Parallellt pågår också en intensiv debatt i USA.

2.3.1 Nya lagförslag har huvudsakligen handlat om tillsyn och reglering av vissa finansinstitut och delvis ersatt viss självreglering inom finanssektorn. Endast en mindre del av förslagen har syftat till att ändra beteendet inom finanssektorn. Hittills har det inte lagts fram några förslag om att reglera instrumenten inom denna sektor, trots att vissa av de verkliga orsakerna till finanskrisen står att finna där.

2.4 Det har inte heller lagts fram något formellt EU-förslag om beskattning av finansiella transaktioner, trots att den allmänna diskussionen har tagit fart under de senaste åren. EESK anser att en sådan skatt skulle kunna få ett avgörande inflytande på finansinstitutens beteende och på de finansiella instrumenten. Detta skulle kunna uppnås genom att man reducerar vissa av de kortfristiga finansiella transaktioner som för närvarande är dominerande.

2.4.1 Vid mötet i Pittsburgh i september 2009 bad ledarna i G20-länderna Internationella valutafonden (IMF) att till nästa toppmöte (juni 2010) utarbeta en rapport med en översikt över de val som olika länder gjort eller överväger att göra för att den finansiella sektorn ska ge ett ”rättvist och betydande bidrag för att täcka eventuella kostnader i samband med offentliga ingripanden för att återställa banksystemet”. I IMF:s preliminära rapport, som lades fram i april 2010, betonades åtgärder för att motverka framtida finanskriser, huvudsakligen en finansiell stabiliseringsavgift kombinerad med ett system för omstrukturering. I detta yttrande kommer EESK inte att göra några särskilda kommentarer om dessa förslag, utan begränsa sig till den kortfattade diskussionen inom IMF när det gäller beskattning av finansiella transaktioner i samband med den nuvarande krisen.

2.4.2 I sitt yttrande om de Larosière-gruppens rapport stödde EESK i princip förslaget att införa en skatt på finansiella transaktioner: ”EESK anser att en övergång från kortfristighet till långfristighet, där bonus inte grundas på spekulation, är nödvändig. Mot denna bakgrund stöder EESK idén om en beskattning av finansiella transaktioner”. Med föreliggande yttrande vill EESK ta del i de pågående diskussionerna och ytterligare behandla mål och effekter beträffande en sådan skatt.

3. Inledning

3.1 Det ursprungliga förslaget till beskattning av värdepapperstransaktioner utarbetades av J.M. Keynes år 1936 i syfte att minska destabiliserande spekulationer i aktier och stärka den långsiktiga basen för börspriserna.

3.2 Under 1970-talet föreslog James Tobin en skatt på valutatransaktioner, den s.k. Tobinskatten, i syfte att minska destabiliserande spekulationer i valutatransaktioner. I och med kapitalets fria rörlighet har spekulativa angrepp mot valutor underlättats. Hans målsättning var att bromsa upp flödet på finansmarknaden och bättre anpassa den till den reella ekonomin samt stärka penningpolitikens roll. Skatten skulle användas vid valutatransaktioner avista och skattesatsen skulle ligga på 0,5 %. Även om inte alla finansiella transaktioner skulle omfattas (avistatransaktioner utgör för närvarande mindre än 10 % av alla transaktioner på global nivå) var målet detsamma som ett av de mål som nu diskuteras, nämligen att minska omfattningen av kortfristiga transaktioner.

3.2.1 Tobin föreslog att man skulle överföra skatteinkomsterna till Internationella valutafonden eller Världsbanken, men inkomsterna var inte hans primära mål, utan han framhöll att i ju högre grad denna skatt uppfyller de ekonomiska målsättningar som ursprungligen var hans mål, desto mindre inkomster genererar den (12).

3.3 Under finanskrisen 2008 blev idén om en beskattning återigen aktuell, och den var denna gång inte begränsad till valutatransaktioner utan omfattade alla finansiella transaktioner. Det bör framhållas att inte ens detta breda tillämpningsområde omfattar hushållens och företagens finansiella transaktioner. Skatten bör begränsas till transaktioner mellan finansinstitut. Bland dem som föreslår en skatt på finansiella transaktioner återfinns många organisationer i det civila samhället, ekonomer, personer inom den finansiella sektorn, till exempel Lord Turner, chef för den brittiska finansinspektionen, samt nu även Europeiska rådet enligt dess förslag inför G20-mötet den 17 juni 2010 (13). Internationella valutafonden, OECD och Världsbanken hör till dem som motsätter sig en skatt på finansiella transaktioner.

3.4 Vilka är de viktigaste målsättningarna med en sådan skatt? Vad är det som ska beskattas? Hur hög ska skatten vara? Kan den införas i ett enda land, eller är det nödvändigt att införa den i hela EU eller i hela världen? Vilka resultat kan vi förvänta oss? Kommittén diskuterar dessa frågor och presenterar vissa siffror som är baserade på studier som genomförts av det österrikiska institutet för ekonomisk forskning (WIFO) (14) samt centrumet för ekonomisk och politisk forskning (CEPR) och forskningsinstitutet för politisk ekonomi (PERI, University of Massachusetts, Amherst) (15).

3.5 En mekanism som enligt Keynes och Tobin kan påverka den finansiella sektorns beteende är en beskattning av finansiella transaktioner, eftersom den får effekter för kortfristiga transaktioner. På grund av att kortfristiga affärer är så vanliga innebär en sådan skatt att kostnaden för kortfristiga transaktioner stiger i förhållande till långfristiga. Regeringarna kan således styra finanssektorn genom förändrade relativa kostnader och med hjälp av marknadens prismekanismer i högre grad få sektorn att förlita sig på realekonomins långsiktiga fundamenta.

4. Mål

4.1 En detaljerad granskning av finansmarknaden visar att den ökade volymen till största delen består av kortfristiga transaktioner, som ofta har karaktären av spekulation eller riskgardering. I förhållande till realekonomin är många av dessa transaktioner orimligt omfattande. Eftersom kortsiktiga fluktuationer har en tendens att åstadkomma långsiktiga svängningar när det gäller priserna på värdepapper kan de också avvika från utvecklingen av realekonomin (16). Vissa av dessa finansiella transaktioner har av Lord Turner betecknats som meningslösa ur samhällssynpunkt.

4.1.1 Enligt EESK bör den grundläggande målsättningen för en beskattning av finansiella transaktioner vara att förändra det nuvarande beteendet inom finanssektorn genom att hämma kortfristiga finanstransaktioner i spekulationssyfte. Kortfristiga transaktioner står för större delen av ökningen av finanssektorns aktiviteter under 2000-talets första årtionde. Finanssektorn måste återigen ta på sig sitt fortlöpande ansvar för realekonomin.

4.1.2 IMF nämner de beteendemässiga effekterna av en beskattning av finansiella transaktioner i sin rapport, men betraktar dem som något negativt. Bland de negativa aspekter som omnämns anges att en sådan skatt inte är något bra sätt att finansiera ett framtida system för omstrukturering. Detta har emellertid aldrig varit tanken med denna skatt. Ytterligare en invändning är att det är bättre att direkt beskatta de transaktioner som man har för avsikt att begränsa. Detta är exakt vad man uppnår med en skatt på finansiella transaktioner, eftersom den drabbar de kortfristiga transaktionerna hårdast.

4.1.3 Om antalet kortfristiga transaktioner minskar, minskar även deras andel av finansinstitutens verksamhet. Detta innebär att annan verksamhet ökar, exempelvis att agera förmedlare mellan sparare och låntagare. Finanssektorn är inte ett mål i sig, utan ett instrument för att uppnå andra ekonomiska målsättningar. En effektiv finanssektor utnyttjar besparingar på bästa sätt för investeringar i realekonomin.

4.1.4 Traditionell affärsbanksverksamhet baseras på utlåning till företag och hushåll, där vinsterna genereras av ränteskillnader. Som en service till kunderna hjälper bankerna dem också att skaffa kapital på kapitalmarknaderna, gardera sig mot svängningar i valuta- och råvarukurserna i samband med internationell affärsverksamhet, samt prissäkra råvaruterminer när det gäller jordbruksvaror. I samband med dessa tjänster täcker bankerna sin egen risk genom transaktioner med andra banker, vanligtvis i realtid. Kundservicen kan omfatta många mycket kortsiktiga transaktioner. Dessutom kommer bankernas vinst från handel med värdepapper och derivat för egen räkning. Allt detta bör inte försvinna från finansmarknaden, eftersom det delvis handlar om bankernas interna handel för att säkra likviditeten. Om en skatt på finansiella transaktioner avsevärt reducerar denna kortfristiga handel med värdepapper och derivat kommer emellertid också finanssektorns vinster att minska, vilket skulle kunna leda till minskade bonusar och skatteinkomster. Den traditionella affärsbanksverksamheten kommer knappast att påverkas, och finansinstitutens framtida vinst kommer att minska och primärt vara beroende av den traditionella bankverksamheten.

4.1.5 I facklitteraturen finns olika åsikter på detta område, men en effekt skulle kunna bli minskade svängningar när det gäller priserna på värdepapper. Om antalet transaktioner i spekulationssyfte minskar kan dessa priser bli mer stabila. En annan synpunkt är att enstaka transaktioner kan vara mycket instabila och tillfälliga utan att ha någon dämpande effekt på volymen.

4.1.6 Om vi sammanfattar de potentiella effekterna av en beskattning på olika finansinstituts beteende, vill vi framhålla att dessa förändringar skulle kunna minska omfattningen på den högfrekventa handeln. De nya finansiella problemen under 2010 och Internationella valutafondens och EU:s strävan att hitta metoder för att finansiera framtida kriser får inte leda till att vi förbiser denna möjlighet till förbättringar inom finanssektorn.

4.2 Den andra viktiga målsättningen med en skatt på finansiella transaktioner är att skaffa offentliga inkomster. En sådan skatt skulle generera avsevärda inkomster. I diskussionerna om vad denna nya inkomstkälla skulle kunna användas till nämns stöd till ekonomisk utveckling i utvecklingsländerna, finansiering av klimatpolitiken i dessa länder och en minskning av den börda som belastar de offentliga finanserna till följd av finanskrisen. Efter de senaste politiska diskussionerna inom EU är det mest troligt att skatten kommer att användas som en offentlig inkomstkälla.

4.2.1 Enligt kommissionen har man godkänt ett offentligt stöd på upp till 30 % av EU:s BNP. Om man undantar garantierna uppgår det till 13 %. Denna procentsats måste fördubblas när det gäller Storbritannien. När det gäller denna offentliga kostnad för att hjälpa finanssektorn genom krisen bör vi även notera att ungefär hälften aldrig har använts och att en stor del så småningom kommer att betalas tillbaka. Dessa 13 % täcker kapitaltillskott (bankernas egna kapital), förvärv av tillgångar och direktstöd. Många av garantierna tycks inte användas över huvud taget.

4.2.2 Inkomsterna av en skatt på finansiella transaktioner skulle till en början kunna användas till att täcka de återstående kostnaderna. Där de största beloppen offentliga medel måste användas för att rädda bankerna bör man på grund av koncentrationen på finansmarknaden även kunna få de största inkomsterna från en skatt på finansiella transaktioner. Men de sammanlagda offentliga kostnaderna har varit mycket högre, bland annat genom förlust av socialförsäkringsavgifter, kostnader för automatiska stabilisatorer, högre kostnader i form av räntebetalningar på offentliga lån, osv. IMF konstaterar att de stora skattemässiga, ekonomiska och sociala kostnaderna vid finansiella kriser talar för att finanssektorn bör bidra till de allmänna inkomsterna, utöver att täcka de skattemässiga utgifterna för direktstöd (17).

4.2.3 I framtiden ska beskattningen av finansiella transaktioner i stället betraktas som en ny, generell, offentlig inkomstkälla. Mot bakgrund av att finansiella tjänster är befriade från moms och att användarna av banktjänster således betalar mindre skatt på banktjänster än på de flesta andra tjänster, och i ljuset av de betydande vinsterna inom finanssektorn, förefaller det helt riktigt att höja skatterna inom denna sektor.

4.2.4 Enligt en studie som genomförts av OECD svarar USA för nästan hälften av OECD-ländernas offentliga underskott 2011. Samma år beräknas budgetunderskottet uttryckt i procent av BNP till cirka 6 % i euroområdet. De verkliga utmaningarna finns inte enbart i euroländerna, till exempel Grekland, utan också i Storbritannien, där underskottet beräknas till cirka 12 %.

4.2.5 Ett alternativ till en skatt på finansiella transaktioner som diskuterades i den preliminära IMF-rapporten är en FAT – Financial Activity Tax (skatt på finansiell verksamhet) – som tas ut på vinster och ersättningar. Detta är ett enkelt sätt att beskatta finansiell verksamhet, men den viktigaste skillnaden jämfört med en skatt på finansiella transaktioner är att en skatt på finansiell verksamhet beskattar alla typer av verksamheter med samma effekter för kort- och långfristiga transaktioner. Det är bara ett sätt att öka skatteintäkterna från bankerna.

4.2.6 Även med en enhetlig skattesats har skatten på finansiella transaktioner en progressiv karaktär eftersom finansinstitutens kunder, liksom instituten själva då de bedriver handel för egen räkning, företräder de mest välbeställda i samhället. Även om det är viktigt att fokusera på hur en skatt på finansiella transaktioner kan bli ett så effektivt instrument som möjligt för den finansiella sektorn, bör också skattebördan tas i beaktande. I kommissionens arbetsdokument (18) framhålls det att innovativa källor ofta har den fördelen att de lättare kan accepteras på politisk nivå, i synnerhet om skattebördan läggs på grupper eller sektorer som för närvarande inte anses bära sin del av skattebördan.

4.2.7 Europaparlamentet bad kommissionen att i tillräckligt god tid före nästa G20-toppmöte utarbeta en konsekvensanalys av en global skatt på finansiella transaktioner där skattens fördelar och nackdelar analyseras (19). EESK inser också behovet av att studera ett antal tekniska aspekter hos en skatt på finansiella transaktioner. Det arbetsdokument som kommissionen har lagt fram (20) uppfyller inte helt och hållet Europaparlamentets förslag. EESK vill därför framhålla behovet av en fullständig konsekvensanalys i kombination med ett formellt förslag om en skatt på finansiella transaktioner.

5. Struktur

5.1 Allmänna ramar

5.1.1 Skattebasen bör inte enbart utgöras av internationella transaktioner utan av alla finansiella transaktioner. Även om ordet ”alla” används finns det en gräns i de flesta beräkningar antingen för den typ av transaktioner som omfattas eller för det värde på transaktionen som ska beskattas. I en studie som gjorts vid CEPR/PERI undersöks olika skattebaser. I den studie som genomförts av WIFO valdes en heltäckande variant.

5.1.2 Ett kriterium för valet av vilka transaktioner som ska beskattas bör vara att fokusera på de mest kortfristiga. En annan utgångspunkt är att ha ett så omfattande tillämpningsområde som möjligt. Ett tredje val är om det bör riktas mot nationella marknader eller om utländska transaktioner också bör omfattas.

5.1.3 Om både nationella och utländska transaktioner inbegrips bör skatten omfatta alla finansiella transaktioner. En önskan att inte snedvrida den reella ekonomin kan vara ett argument för att utesluta avistatransaktioner.

5.1.4 Om man inte inbegriper alla transaktioner kommer detta att få vissa effekter på konkurrensläget för olika transaktioner. Sådana effekter är önskvärda om de lägger en större börda på kortfristiga transaktioner i spekulationssyfte än på långfristiga transaktioner av icke-spekulativ karaktär. Detta kommer i själva verket att bli fallet, eftersom ju mer frekventa transaktionerna är, desto hårdare drabbas de av denna skatt.

5.1.5 Användningen av det nominella värdet på en finansiell transaktion som bas för en skatt på finansiella transaktioner har kritiserats för att vara en närmast påhittad bas. De pengar som finansinstituten får genom handeln med derivat, avgiften, premien eller den kostnad som kunden har, skulle kunna beskattas som ett alternativ till en skatt på finansiella transaktioner. Utvecklingen av finansiella transaktioner med användning av nominella värden i förhållande till BNP är enligt EESK:s mening ett användbart mått i synnerhet för att visa förändringar över tid i de volymer som det handlas med på finansmarknaden.

5.2 Geografiskt tillämpningsområde

5.2.1 Bör skatten på finansiella transaktioner vara nationell, regional (EU-nivå) eller global? Utan tvekan är en global skatt att föredra. Om detta inte är möjligt finns det all anledning att överväga en skatt som omfattar hela EU. Men det finns också exempel som visar att även nationell skatt är tänkbar, i synnerhet för länder med en stor finansiell sektor. Man kan förvänta sig att detta i hög grad kommer att påverka var handeln äger rum. Emellertid visar erfarenheten att detta inte verkar vara ett problem (21)

5.2.2 När en skatt införs reduceras alltid tillgångarnas värde, men påverkar det verkligen var handeln sker? I en undersökning beräknades att den brittiska formen av stämpelavgift på 0,5 % som tas ut på ägarandelar och vissa obligationer har minskat omsättningen med 20 %, och kan därför knappast påstås ha flyttat verksamheten från London (22).

5.3 Skattesats

5.3.1 Olika nivåer har föreslagits för skattesatsen, mellan 0,1 och 0,01 %. Den som oftast nämnts är 0,05 %. För ett globalt system rekommenderar vi en skatt på finansiella transaktioner med denna skattesats. Den är så låg att den kan införas utan risk för att få så stora effekter på de kortfristiga transaktionerna att den leder till snedvridningar på finansmarknaden. Om ett europeiskt system i form av en skatt på finansiella transaktioner införs bör man ändå överväga en lägre skattesats.

5.3.2 Med ett förändrat beteende i finanssektorn som innebär att man i större utsträckning baserar sig på långsiktiga fundamenta och samtidigt på ökade offentliga inkomster, ger skatt på finansiella transaktioner så kallad dubbel avkastning. Men det är också uppenbart att ju högre skattesatserna är, desto större är effekten på de kortfristiga transaktionerna – och desto mindre är inkomsterna. Därför bör man eftersträva en skattesats som leder till en balans mellan de två målsättningarna för skatten på finansiella transaktioner – ett ändrat beteende och skatteinkomster.

5.3.3 Alla verkliga exempel visar att skatter eller andra avgifter alltid har tagits ut på vissa finansiella transaktioner – dock inte alla. Om skatten tas ut på samtliga transaktioner kan man inte förutse exakt vilka effekterna kommer att bli. Därför bör skattesatsen ses över, t.ex. efter tre år för att se om den bör höjas eller sänkas.

5.4 Genomförbarhet

5.4.1 En helt annan fråga är hur lätt en sådan skatt kan drivas in. De flesta transaktioner för vilka skatten föreslås är redan datoriserade. Detta innebär att införandet av en sådan skatt praktiskt taget inte skulle medföra några administrativa, tekniska eller ekonomiska kostnader. Givetvis måste ett särskilt dataprogram utvecklas. Vissa tester har redan genomförts.

5.4.2 Det är nödvändigt att kontrollera utformningen av innovativa finansiella produkter som inte beskattas eller som till och med avsiktligt är utformade för att undvika beskattning. Dessa bör omfattas av skattebasen.

5.4.3 Det finns emellertid fortfarande inte någon digital marknad för OTC-transaktioner (over the counter). EU-lagstiftning håller på att utarbetas på detta område. Behovet av att inkludera OTC-marknaden i ett sammanhängande system visar att olika former av regleringar och skatter såsom skatt på finansiella transaktioner utgör komplement och inte alternativ till varandra.

6. Effekter

6.1 Reduktion av antalet kortfristiga finansiella transaktioner

6.1.1 Det finns inga exakta beräkningar på vilka effekter en skatt på finansiella transaktioner har på den kortfristiga handeln. Det enda vi kan gå på är antaganden. Detta är ett verkligt problem när man diskuterar en skatt på finansiella transaktioner. För huvudmålsättningen att reducera den kortfristiga finansiella handeln har vi därför ingen statistik. De enda statistiska beräkningar som vi faktiskt har gäller möjliga skatteintäkter.

6.1.2 En effekt av en skatt på finansiella transaktioner är att den empiriskt sett minskar likviditeten. Men vad är det optimala likviditetsbeloppet? Skulle ekonomierna ha fungerat bättre än vad de gjorde 1990 eller 2000 med den extremt höga likviditet som fanns 2007? Är likviditet likvärdigt med summan av finansiella transaktioner? Svaret borde vara nej när flera av dessa transaktioner bygger på samma värdepapper; så det totala antalet transaktioner kan inte vara ett särskilt bra mått på ”verklig” likviditet. Om den huvudsakliga målsättningen för finanssektorn är att vara en finansiell förmedlare verkar det vara relevant att anpassa likviditeten till BNP-nivån. Utan att vi exakt kan ange hur stor denna reduktion bör vara, står det dock klart att förändringen bör gå i riktning mot en reduktion av likviditeten från 2007 års nivå.

6.1.3 Eftersom en skatt på finansiella transaktioner skulle drabba de mest frekventa transaktionerna hårdast bör en förändring mellan långfristiga och kortfristiga transaktioner ske, liksom en reduktion av antalet transaktioner. Ett skäl som anförs mot en skatt på finansiella transaktioner är att den skulle kunna öka otydligheten på den finansiella marknaden eftersom kortfristiga transaktioner skulle bli mindre frekventa. Om man tar hänsyn till den nuvarande nivån på sådana kortfristiga transaktioner, skulle inte ens en stor reduktion ta bort alla transaktioner som görs över dagen. Man kan knappast påstå att denna aspekt av finanssektorn var otydlig t.ex. år 2000.

6.1.3.1 Som framgår av WIFO-studien har den ökade användningen av derivat lett till en hög volatilitet i både kortfristiga och långfristiga priser. En minskning av användningen av derivat med denna bakgrund skulle minska prisvolatiliteten på finansmarknaden, inte tvärtom vilket ofta hävdas.

6.1.3.2 Den finansiella handeln är nästan jämnt fördelad mellan banker och andra finansinstitut. Inga sådana siffror finns för fördelningen mellan kortfristiga och långfristiga transaktioner.

6.2 Skatteintäkter

6.2.1 I WIFO-studien antas att volymen på de transaktioner som beskattas kommer att reduceras med 65 % om skattesatsen är 0,05 %. En lägre skattesats beräknas leda till en mindre reduktion av antalet transaktioner och en högre till en större reduktion.

6.2.1.1 Om den tillämpas enbart på Storbritannien skulle, enligt denna studie, en skatt på finansiella transaktioner leda till skatteinkomster på nästan 7 % av Storbritanniens BNP. I det EU-land som har störst andel sådana finansiella transaktioner efter Storbritannien, dvs. Tyskland, skulle detta innebära lite mer än 1 % av BNP. Om denna skatt infördes i hela Europa skulle skatteinkomsterna uppgå till cirka 1,5 % av BNP, och merparten skulle komma från den brittiska finansmarknaden. Om den infördes globalt skulle skatteinkomsterna motsvara cirka 1,2 % av världens BNP.

6.2.2 I studien från CEPR/PERI visar de olika beräkningarna att handeln skulle minska med mellan 25 % och 50 %. För att möjliggöra en jämförelse med siffrorna i den studie som genomförts av WIFO återges endast siffror med en reduktion på 50 % av skattebasen. Uppgifterna i denna studie är uppdelade efter vilken sorts tillgångar det handlar om. De uppgifter som i studien anges i US-dollar har omvandlats till andelar av USA:s BNP.

— Aktier och värdepapper 0,75 %

— Obligationer 0,18 %

— Optioner 0,03 %

— Valutahandel (avista) 0,05 %

— Futures 0,05 %

— Swappar 0,16 %

— TOTALT 1,23 %

6.2.3 De båda studierna ger mer eller mindre samma resultat för Europa som för USA. I studien från CEPR/PERI kan vi även se att avistatransaktioner utgör en mycket liten del av samtliga transaktioner.

Bryssel den 15 juli 2010 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Mario SEPI

(1) Uppgifter från Banken för internationell betalningsutjämning (BIS).

(2) de Larosière-gruppens rapport – EUT C 318/11, 23.12.2009, s. 57.

(3) Ett internationellt finanstjänsteföretag.

(4) Stephan Schulmeister, A General Financial Transaction Tax, WIFO Working Papers 344/2009.

(5) Banken för internationell betalningsutjämning (BIS); se Davas/von Weizsäcker, Financial Transaction Tax: Small is Beautiful, 2010.

(6) Se fotnot 5.

(7) H.W. Sinn vid en presentation av den ekonomiska rapporten från European Economic Advisory Group (EEAG), 23.2. 2010, Bryssel.

(8) Helen Schubert, Österrikes nationalbank.

(9) de Larosière-gruppens rapport – EUT C 318/11, 23.12.2009, s. 57.

(10) Makro- och mikroprudentiell tillsyn – EUT C 277/25, 17.11.2009, s. 117.

(11) Kreditvärderingsinstitut – EUT C 277/25, 17.11.2009, s. 117.

Yttrande om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, EUT C…

(12) James Tobin: A Proposal for International Monetary Reform, 1978.

(13) I Europeiska rådets slutsatser av den 17 juni 2010 konstateras följande: ”EU bör leda arbetet med att fastställa en global strategi för införande av system för avgifter och skatter för finansinstitut i syfte att upprätthålla lika förutsättningar runt om i världen och kommer med emfas att försvara denna ståndpunkt inom G20. Införandet av en global skatt på finansiella transaktioner bör undersökas och vidareutvecklas i detta sammanhang”.

(14) Stephan Schulmeister, A General Financial Transaction Tax, WIFO Working papers 344/2009.

(15) Baker, Pollin, McArthur, Sherman: The Potential Revenue from Financial Transactions Taxes. CEPR/PERI, december 2009.

(16) Se fotnot 14.

(17) Internationella valutafonden, ”A fair and substantial contribution by the financial sector”, interimsrapport till G20.

(18) SEK(2010) 409 slutlig. Kommissionens arbetsdokument: Innovative Financing at a Global Level (ännu ej översatt till svenska).

(19) PE432.992v01-00 Förslag till resolution.

(20) SEK(2010) 409 slutlig.

(21) Man kan även finna avgifter av samma slag i Sydkorea, Hongkong, Australien, Taiwan och Indien och vissa avgifter av liknande slag i Belgien, Argentina och Brasilien.

(22) The Institute for Fiscal Studies 2002: Stamp duty on share transactions: is there a case for change? Commentary 89.