Den tekniska genomförbarheten för fosfatfria maskindiskmedel bekräftas i undersökningen. Det konstateras också att sedan 2012 har ett stort antal patent lämnats in beträffande tekniker för att ersätta fosfater. Konsumentorganisationer från olika medlemsstater har dessutom genomfört jämförande tester av fosfatfria maskindiskmedel och sådana som innehåller fosfater. Sammantaget ger fosfatfria maskindiskmedel och maskindiskmedel med fosfater samma resultat vad gäller rengöringseffektivitet. De flesta berörda parter påpekade att maskindiskmedlens effekt beror på många olika faktorer (sammansättning, variationer i råvarupriser och ny teknisk utveckling) och dessa faktorer är desamma oavsett om fosfater används eller inte.

I förordningen föreskrivs att kommissionen senast den 31 december 2014, genom en ingående bedömning mot bakgrund av nya uppgifter om marknaderna för maskindiskmedel i medlemsstaterna och nya vetenskapliga uppgifter, ska utvärdera om begränsningen för maskindiskmedel för konsumentbruk bör ändras. I den här rapporten presenteras kommissionens analys av de effekter som maskindiskmedel för konsumentbruk med fosfornivåer över och under gränsvärdet på 0,3 gram har på miljön, näringslivet och konsumenterna, med hänsyn tagen till frågor som kostnad för producenterna, tillgång till alternativ till fosfater, en jämförelse av rengöringseffektivitet för diskmedel som uppfyller kraven samt påverkan på metoder och effektivitet för avloppsvattenreningen.

I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 259/2012 av den 14 mars 2012 fastställs att det finns ett behov av att begränsa användningen av fosfater i tvättmedel och maskindiskmedel för konsumentbruk. I bilaga VIa i förordningen anges en gräns på högst 0,3 gram för den totala fosforhalten per standarddos maskindiskmedel för konsumentbruk (nedan kallat maskindiskmedel), vilket ska gälla från och med den 1 januari 2017. För tvättmedel anges i samma bilaga en gräns på högst 0,5 gram för den totala fosforhalten, vilket redan tillämpas sedan juni 2013.

Enligt undersökningen skulle den relativt lilla minskningen i fosforproduktionen till följd av begränsningen av fosfor i maskindiskmedel inte påverka det globala priset på fosfor i någon högre grad. Dessutom kommer en begränsning av fosfater att skapa lika villkor för EU:s tillverkare och importörer av och handlare med maskindiskmedel eftersom maskindiskmedel med fosfater redan har begränsats eller förbjudits i andra delar av EU (t.ex. i Sverige) och i världen (t.ex. flera delstater i USA, såsom Illinois, Indiana, Maryland, Massachusetts, Michigan och New York). Utfasningen av maskindiskmedel som innehåller fosfater som släpps ut på EU-marknaden skulle därför främja innovation och skapa affärsmöjligheter för tillverkare och leverantörer av maskindiskmedel inom EU och kunna ge dem en ledande roll globalt, vilket skulle bidra till EU-industrins konkurrenskraft.

Om man driver prognosen vidare till efter 2017 (jämfört med 2013) och tar hänsyn till att natriumtripolyfosfatanvändningen på marknaden för maskindiskmedel eventuellt försvinner medan alla andra marknader förblir desamma, görs uppskattningen att EU:s totala natriumtripolyfosfatproduktion skulle minska med cirka 37 % jämfört med före förbudet mot fosfater i maskindiskmedel. Ungefär 57 % av produktionen skulle gå på export, medan de återstående 43 % beräknas kunna riktas om mot rengöringsmedel för industriellt och institutionellt bruk och för annan användning. Denna uppskattning underbyggs av det faktum att viss annan användning av natriumtripolyfosfater har ökat under senare år. Ett företag angav i sin årsredovisning att efterfrågan på andra produkter har kompenserat minskningen inom sektorn för rengöringsmedel. En berörd part ifrågasatte dock påståendet att det inte skulle bli några större konsekvenser för fosfatleverantörer. Företaget hävdade att det är mycket osannolikt att företagen kommer att kunna kompensera förlusten av försäljningsintäkter för natriumtripolyfosfat med export, och det är dessutom mycket svårt att upprätthålla endast exportproduktion av en kemisk bulkprodukt som natriumtripolyfosfat om det inte finns någon hemmamarknad.

Ungefär 78 % av de 35 berörda parter som besvarade frågeformuläret i undersökningen uppger att det går att uppfylla kravet att minska fosforinnehållet i maskindiskmedel till 0,3 gram per dos från och med 2017, och 69 % anser det till och med önskvärt att genomföra begräsningen. Ingen av de berörda parterna hävdade att det var omöjligt att uppfylla kravet.

För de flesta av de oftast nämnda alternativen till natriumtripolyfosfat tillhandahölls information om ekotoxicitet och omvandling i miljön, vilka bedömes. Information erhölls från registreringsunderlagen inom ramen för Reach, från berörda parter och andra utvärderingsrapporter. Det var endast tre alternativ (natriumglukonat; L-aspargin-N,N-diättiksyra, natriumsalter och B-alanin-diättiksyra) som visade sig sakna uppgifter. Enligt undersökningen utgör inget av de andra bedömda alternativen någon oacceptabel miljörisk på grundval av aktuella vetenskapliga rön. Det konstaterades också att om natriumtripolyfosfat ersätts med fosfonater, natriumsilikat eller IDS(A) ligger koncentrationerna av dessa ämnen fortfarande under de uppskattade nolleffektkoncentrationerna och utgör därmed ingen miljörisk.

I 2010 års konsekvensbedömning av ändringen av förordningen om tvätt- och rengöringsmedel konstaterades att ett totalt förbud mot fosfater i tvätt- och rengöringsmedel skulle vara det effektivaste alternativet för att minska risken för fosforeutrofiering av ytvatten i hela EU. Även om ett totalt avskaffande av fosfor i maskindiskmedel skulle minska risken för eutrofiering ännu mer, är detta inte tekniskt genomförbart. Gränsen på 0,3 % gram per standarddos minskar dock mängden fosfor i maskindiskmedel med i genomsnitt mer än 75 %.

Tillverkarna av rengöringsmedel ändrar produktens sammansättning i genomsnitt en gång vart 3,5 år för att förbli konkurrenskraftiga med ny teknik, så de kostnader som uppstår genom denna begränsning för maskindiskmedel kan betraktas som en normalkostnad, särskilt som tillverkarna av rengöringsmedel skulle få sammanlagt fem år på sig för att förbereda sig för de fosfatfria maskindiskmedlen. Eftersom vissa alternativa ämnen är farmaceutiska molekyler, skulle detta kunna påverka små och medelstora företag som kanske inte kan få tillgång till dessa alternativ beroende på att stora maskindiskmedelstillverkare har ingått avtal om ensamrätt eller prioritet med leverantörerna. I Sverige har det dock visat sig att små producenter anpassat sig mycket väl. När planerna på begränsning aviserades uttrycktes farhågor för att begränsningen skulle bli ett hinder för marknadsinträde för mindre, inhemska tillverkare. Under övergångsperioden ökade dock den inhemska produktionen av fosfatfria maskindiskmedel till en andel på 96 %, vilket tyder på att mindre producenter i Sverige lätt anpassade sig till begränsningen. Merparten av den svenska marknaden innehas av företag och varumärken som också saluför produkter i resten av EU. Det tyder på att begränsningen av fosfater i maskindiskmedel på EU-nivå inte kommer att gynna stora företag mer än små, utan mycket väl kan innebära ett affärstillfälle för mindre företag.

Konsumenterna kan förvänta sig en liten eller ingen förändring alls i förhållandet mellan pris och prestanda när de byter till fosforfritt maskindiskmedel. Prisintervallet för båda typerna av maskindiskmedel som för närvarande finns på marknaden är likartat. Konsumenttester visade en kostnad per disk på mellan 0,08 euro för maskindiskmedel med fosfater och 0,11 euro för fosfatfritt, upp till 0,33 euro för såväl fosfatfritt som med fosfater. Vid en fullständig övergång till fosfatfria maskindiskmedel förväntar sig de flesta berörda parter att priserna för råvaror ska sjunka, vilket i sin tur leder till sänkta priser på fosfatfria maskindiskmedel.

Inverkan på rening av avloppsvatten

I direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse föreskrivs att avlägsnande av fosfor i avloppsvatten i känsliga områden under vissa villkor ska ingå i reningen i medlemsstaterna, vilket även kallas ”tertiär rening”, tredje reningssteget. En del av fosforen har dock redan avlägsnats i de tidigare stegen i vattenreningsprocessen. Ungefär 50 % av fosforen tas upp via biomassa och/eller avgränsning till fasta ämnen under den sekundära reningen. Med biologiska processer för att avlägsna näringsämnen eller kemisk utfällning som betraktas som tertiär rening, ökar avlägsningsprocenten av fosfor till över 90 %.

Grundat på den totala fosforbelastningen i EU, andelen fosfor från tvätt- och rengöringsmedel och fördelningen mellan tvättmedel och maskindiskmedel har man i undersökningen uppskattat att fosfor från maskindiskmedel utgjorde ungefär 10 % av fosforbelastningen i avloppsvattenrening i EU under 2013. En begränsning av användningen av fosfor i maskindiskmedel till 0,3 gram per disk skulle i en liknande uppskattning leda att slutsatsen att fosfor från maskindiskmedel i slutändan skulle stå för ca 1,6 % av den fosforbelastningen i avloppsvatten i EU 2017.

Även om det i direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse krävs avlägsnande av fosfor, krävs det inte att fosforen avlägsnas i en återanvändbar form. Trots att det finns många sätt att återanvända fosfor som finns i avloppsvatten, är det endast omkring 25 % som återanvänds, och den vanligaste metoden är direkt spridning av avloppsslam på åkrarna i enlighet med direktiv 86/278/EEG om skyddet för miljön, särskilt marken, när avloppsslam används i jordbruket.

2.4.3. Hälsokonsekvenser

Några uppgifter saknas om hälsoeffekterna av vissa alternativa ämnen. Uppgifter saknas för tre ämnen (natriumglukonat; L-aspargin-N,N-diättiksyra, natriumsalter och B-alanin-diättiksyra). På grundval av aktuella vetenskapliga rön konstateras det i undersökningen att för de återstående alternativen till natriumtripolyfosfat finns det inte någon betydande risk för människors hälsa (informationen hämtades från registreringsunderlagen inom ramen för Reach, berörda parter och andra utvärderingsrapporter). Man kan dra slutsatsen att ersättning av fosfater med alternativa ämnen inte skulle tillföra någon ytterligare risk för människors hälsa.

3.SAMMANFATTNING OCH SLUTSATSER

Kommissionen har gjort en grundlig bedömning av huruvida begränsningarna av fosfor i maskindiskmedel för konsumentbruk till högst 0,3 gram/dos bör ändras med hänsyn till sådana frågor som kostnader för industrin och konsumenterna, tillgång till alternativa ämnen, rengöringseffektivitet för de diskmedel som uppfyller kraven i denna begränsning, påverkan på praxis för avloppsvattenreningen och effektivitet samt allmän hälsa och miljömässiga och socioekonomiska konsekvenser som förväntas när denna begränsning träder i kraft.

Med beaktande av såväl fördelar som skadliga verkningar, kan man dra slutsatsen att alternativ till maskindiskmedel som innehåller fosfor finns att tillgå och det är tekniskt möjligt att tillverka fosfatfria maskindiskmedel med liknande effekt och i ungefär samma prisintervall som maskindiskmedel med fosfor. Många tillverkare erbjuder redan fosfatfria maskindiskmedel i vissa av EU:s medlemsstater. När det gäller risker för miljön och/eller människors hälsa, saknas några uppgifter för tre av de alternativ som brukar anges. När det gällde de återstående alternativen drogs dock slutsatsen att på grundval av aktuella vetenskapliga rön verkar dessa inte utgöra någon betydande risk för miljön eller för människors hälsa.

På grundval av denna utvärdering finner kommissionen inga bevis för att det krävs en ändring av gränsvärdet för fosfor i maskindiskmedel på högst 0,3 gram per standarddos, vilket kommer att tillämpas från den 1 januari 2017. För att stärka faro- och riskbedömning av alternativen, uppmanar kommissionen alla tillverkare att generera ytterligare toxicitetsdata och bedöma alla relevanta vetenskapliga uppgifter när de görs tillgängliga inom ramen för Reach, och att meddela kommissionen alla relevanta risker som de kan identifiera från ett visst alternativt ämne till fosfater i maskindiskmedel.