SV (...PICT...)|EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION| Bryssel den 26.2. 2009 SEK(2009) 207 ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR Följedokument till Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 78/660/EEG om årsbokslut i vissa typer av bolag avseende mikroenheter Sammanfattning av konsekvensanalysen [KOM(2009) 83] [SEK(2009) 206] SAMMANFATTNING 1. Inledning I konsekvensanalysen redogörs för kommissionens initiativ för att förenkla företagsklimatet och framför allt för de krav som gäller för mikroenheters finansiella rapportering. Man beskriver problemen med gällande redovisningsdirektiv Rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978. Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983. och ett antal alternativa strategier föreslås vars genomförbarhet analyseras, och i förekommande fall deras förväntade effekter.[1] Rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978. Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983. 1.1. En ekonomisk återhämtningsplan för Europa Enligt Lissabonagendan har kommissionen åtagit sig att förbättra små och medelstora företags tillväxtmöjligheter genom att minska deras administrativa börda. Till följd av finanskrisen har kommissionen lanserat ”En ekonomisk återhämtningsplan för Europa” för att återvinna konsumenternas och företagens förtroende. Den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa eftersträvar att minska små och medelstora företag samt mikroföretags administrativa belastning genom att bland annat ”upphäva kravet på att mikroföretag ska upprätta årsbokslut”. 1.2. Politisk bakgrund Syftet med de kommissionsförslag som tas upp i detta dokument är att minska onödig administration och se till att redovisningskraven anpassas till de behov som användarna och de som upprättar finansiella rapporter har. 1.3. EU:s regelverk inom bolagsrätt, redovisning och revision I det fjärde bolagsrättsdirektivet fastställs minimikraven för aktiebolags årsbokslut. Vid den tidpunkt då redovisningsdirektiven utarbetades ansåg man att det inte fanns någon större skillnad mellan små och medelstora företag och stora företag och att samma redovisningskrav således skulle gälla. Denna uppfattning har dock reviderats med tiden då man kommit till insikt om de små och medelstora företagens specifika behov. Principen har betecknats som ”tänk småskaligt först”. Det är viktigt att överväga vilka krav som kan slopas eller ersättas för att förenkla mikroenheters finansiella rapportering Det sjunde bolagsrättsdirektivet måste inte ändras eftersom det i sin nuvarande ordalydelse redan ger medlemsstaterna möjlighet att undanta företag, som tillsammans inte överskrider gränserna för medelstora företag enligt det fjärde bolagsrättsdirektivet (artikel 6.1 i det sjunde bolagsrättsdirektivet), från skyldigheten att upprätta sammanställda redovisningar. .[2] Det sjunde bolagsrättsdirektivet måste inte ändras eftersom det i sin nuvarande ordalydelse redan ger medlemsstaterna möjlighet att undanta företag, som tillsammans inte överskrider gränserna för medelstora företag enligt det fjärde bolagsrättsdirektivet (artikel 6.1 i det sjunde bolagsrättsdirektivet), från skyldigheten att upprätta sammanställda redovisningar. 1.4. Definition av mikroenhet Definitionen av den av kommissionens fastställda kategorin mikroenhet utgörs av de minsta företagen med – färre än tio anställda, – en balansräkning som sammanlagt uppgår till mindre än 500 000 euro, och – en omsättning som uppgår till mindre än 1 000 000 euro. 1.5. Praxis hos EU:s viktigaste handelpartner Kraven när det gäller finansiell rapportering för små företag är inom annan ekonomiskt jämförbar lagstiftning och hos EU:s viktigaste handelspartner lägre än de som uppställs i redovisningsdirektiven. I USA är icke börsnoterade företag generellt sett inte skyldiga att upprätta eller offentliggöra redovisningar. Det finns inget som tyder på att dessa mindre strikta krav utgör ett hinder för amerikanska bolag när det gäller att få extern finansiering. 1.6. Utlåtande från kommissionens konsekvensbedömningsnämnd I konsekvensanalysen beaktas kommentarerna från kommissionens konsekvensbedömningsnämnd vilka tillhandahölls den 2 februari 2009. 2. FÖRFARANDEFRÅGOR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH SUBSIDIARITETSPRINCIPEN Kommissionen har redan vidtagit ett antal förenklingsåtgärder för att minska små och medelstora företags administrativa börda. 2.1. Kommissionens meddelande av den 10 juli 2007 och samråd med berörda parter Kommissionen lanserade ett program 2005 för att mäta de administrativa kostnaderna och identifiera de mest betungande kraven. Syftet var att förenkla det administrativa arbetet för företag inom EU. Kommissionen offentliggjorde ett meddelande i juli 2007 i vilket den kartlade potentiella ändringar av redovisningsdirektiven. I detta meddelande föreslog kommissionen att man i det fjärde direktivet skulle införa en ny kategori kallad ”mikroenhet” som medlemsstaterna själva kan bevilja undantag från redovisningsdirektiven. Totalt reagerade arton medlemsstaters regeringar, regeringen i ett EES-land och 110 berörda parter, däribland europeiska organ och sammanslutningar, på detta meddelande. Dessa bidrag härrörde från totalt 23 länder, däribland 22 medlemsstater. 80 procent av alla intressenter som deltog i det offentliga samrådet ställde sig antingen positiva eller negativa till denna åtgärd. Flertalet ansåg att mikroföretag bör undantas från de krav som uppställs i redovisningsdirektiven. Majoriteten av de företag, myndigheter, banker och försäkringsbolag som deltog i översynen förordade undantaget. Det största motståndet kom från redovisningsexperterna och revisorerna. 2.2. Kostnadsberäkningar och gränsvärden för mikroenheter I samband med det ovannämnda förslaget till förenklingar utförde konsortiet Capgemini/Ramboll en beräkning av de kostnader som genereras genom de informationskrav som finns i gemenskapslagstiftningen på bolagsrättsområdet. I denna konsekvensanalys hänvisas till relevanta preliminära resultat av dessa beräkningar. 2.3. Högnivågruppen för minskning av de administrativa bördorna I en rapport från högnivågruppen av oberoende intressenter för administrativa bördor, som inriktar sig på småföretags huvudsakliga problem, uppmanar man till att medlemsstaterna snarast ska ges möjlighet att bevilja mikroenheter undantag och till en övergripande översyn av redovisningsdirektiven under mottot ”tänk småskaligt först”. 2.4. Europaparlamentet I Europaparlamentets resolution av den 18 december 2008 uppmanas kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag som ger medlemsstaterna möjlighet att undanta små företag (mikroenheter) från redovisningsdirektivens tillämpningsområde. 2.5. Övriga närliggande kommissionsförslag I slutet av 2007 lanserade kommissionen en påskyndad lagstiftningsåtgärd för att införa två tekniska ändringar av redovisningsdirektiven. Denna åtgärd förväntas bli antagen i början av 2009. 2.6. Subsidiaritetsprincipen Med hänvisning till subsidiaritetsprincipen är det nödvändigt att ta ställning till huruvida en harmonisering av mikroenheter på EU-nivå verkligen är nödvändig. De flesta skyldigheter som leder till ökad administration hänför sig till EU-direktiv och beslut om att minska administrationen måste således fattas på EU-nivå. 3. Problemformulering De krav som uppställs i redovisningsdirektiven gäller för samtliga aktiebolag utan beaktande av andra faktorer som storlek, finansiering eller typ av verksamhet. I de flesta fall omfattas små företag av samma regler som stora företag. I många fall måste viss information behandlas enbart för att uppfylla rättsliga förpliktelser utan att det föreligger något verkligt behov från företagens sida. Detta motsvarar definitionen av administrativ börda. Denna administrativa börda består av följande två faktorer som kan analyseras vidare: · Administrativa kostnader som inte är relaterade till företagets storlek och som därför är oproportionerliga för de minsta företagen jämfört med stora företag. · Obalans mellan de krav som uppställs i direktiven, och behoven hos mikroenheter och hos dem som använder den finansiella rapporteringen. 3.1. Ekonomisk börda förorsakad av orimliga administrativa kostnader (för att uppfylla kraven) Nystartade företag och småföretag med begränsade resurser är känsliga för betungande administration eftersom de måste avsätta resurser från kärnverksamheten. Huvuddelen av de administrativa kostnaderna är fasta. Mikroenheter måste därför avsätta relativt sett betydligt mer resurser än större företag för att uppfylla bestämmelserna. Mikroenheters lagstadgade årsredovisningar är dessutom normalt sett av föga intresse för dess intressenter. 3.2. Obalans mellan de krav som uppställs i redovisningsdirektiven och behoven hos mikroenheter och de som använder den finansiella rapporteringen från dem Mycket små företag drivs ofta av ägaren själv och de lagstadgade årsboksluten har knappt någon relevans när det gäller att bedöma företagets resultat. De som investerar i mikroenheter är ofta få till antalet, vanligtvis direkt involverade i företagsdriften och har som oftast direkt tillgång till/insyn i företagets bokföring. Finansieringen är baserad på egna tillgångar och inte på aktiemarknaden och krediterna kommer från banker eller andra finansinstitut. De huvudsakliga användarna av den ekonomiska informationen (banker och skattemyndigheter) har möjlighet att begära in uppgifter som är mer omfattande än vad som krävs i den lagstadgade redovisningen. När det gäller andra intressenter inkluderar lagstadgade årsbokslut ofta inte den information som erfordras. Detta beror på att relationerna mellan dem och små företag ofta grundar sig på ömsesidigt förtroende snarare än på (tillgången till) finansiell information och att dagens rapporteringssystem är så komplicerade att de ofta inte är till någon nytta/obegripliga för många intressenter. 3.3. Hur stort är problemet? Ungefär 7,2 miljoner företag i EU omfattas av de bestämmelser som faller inom ramen för redovisningsdirektiven. Av dessa är cirka 5,4 miljoner (ungefär 75 %) mikroenheter. Enligt en studie som genomförts av Ramboll Management framgår att företagens genomsnittliga kostnad för att uppfylla bestämmelserna i direktivet uppgår till 1 558 euro. Av detta belopp uppgår den administrativa bördan till 1 169 euro (inhämtning och behandling av information för att uppfylla de lagstadgade skyligheterna utan verkligt behov för verksamheten). Detta innebär att den sammanlagda administrativa bördan uppgår till uppskattningsvis 6,3 miljarder euro. 4. MÅL För att öka mikroenheters konkurrenskraft och deras tillväxtpotential bör administrationen reduceras till ett minimum. Målsättningen är att · minska administrationen för företag inom EU, framför allt när det gäller små och medelstora företag och mikroenheter, samtidigt som intressenterna får erforderligt skydd och nödvändiga uppgifter, · anpassa mikroföretagens redovisningsskyldigheter till de behov som användarna och de som upprättar rapporterna har. 5. Strategialternativ och deras förväntade resultat 5.1. Beskrivning av olika strategialternativ Kommissionens tjänsteavdelningar överväger följande alternativ: Alternativ 0: Inga ändringar av direktiven. Alternativ 1: Uppmuntra till fullt utnyttjande av befintliga alternativ i redovisningsdirektiven. Alternativ 2: Obligatoriskt undantagande av mikroenheter från att omfattas av direktiven. Alternativ 3: Ge medlemsstaterna möjlighet att undanta mikroföretag från att omfattas av direktiven. Alternativ 4: Införa att ett förenklat redovisningssystem för mikroenheter. Alternativ 5: Ändring av redovisningsdirektivet utan att införa mikrokategorin. 5.2. Alternativ 0: Inga ändringar av direktiven Om inga åtgärder vidtas kommer samtliga 5,4 miljoner mikroföretag att fortsätta att tillämpa direktivens redovisningsbestämmelser och betala ungefär 6 miljarder euro per år för att fullgöra sina informationsskyldigheter. 5.3. Alternativ 1: Uppmuntra till fullt utnyttjande av befintliga alternativ i redovisningsdirektiven Om inga ändringar i lagstiftningen görs kan kommissionen fortfarande uppmana medlemsstaterna till att använda sig av de förenklande alternativ som direktiven erbjuder. Den beräknade besparingen av en fullständig tillämpning av existerande tröskelvärden och undantag uppgår till 1,8 miljarder euro för mikroenheterna. Det är dock osannolikt att detta belopp skulle kunna nås. Det nuvarande direktivet grundar sig på allmänna krav som ger medlemsstaterna möjlighet att i enskilda fall bevilja undantag från vissa krav. Det finns ingen möjlighet att bevilja mer allmänna undantag, vilket gör detta alternativ mindre användbart och således mindre attraktivt för medlemsstaterna. Detta alternativ skulle inte heller minska det administrativa trycket i de medlemsstater som redan utnyttjar dessa alternativ. Det skulle inte heller ta itu med den diskrepans som råder mellan redovisningsdirektiven och de minsta företagens användarbehov och den administrativa börda som detta leder till. 5.4. Alternativ 2: Obligatoriskt undantagande av mikroenheter från att omfattas av direktiven Ett obligatoriskt undantag för mikroenheter skulle på EU-nivå upphäva alla redovisningsskyldigheter för denna grupp och leda till maximal harmonisering. Resultatet av detta alternativ är det samma som det maximala resultatet av alternativ 3, vilket framgår nedan. På grund av skillnader i EU när det gäller redovisningskulturer och rapporteringstraditioner förefaller det emellertid tämligen osannolikt att ett sådant förslag skulle ses som politiskt godtagbart i vissa medlemsstater. 5.5. Alternativ 3: Möjlighet för medlemsstaterna att undanta mikroenheter från att omfattas av direktiven Medlemsstaterna skulle ges möjlighet att fastställa de viktigaste bestämmelserna som mikroenheter måste uppfylla och t.ex. slå samman olika redovisningskrav till ett. Om mikroenheter undantas från redovisningsdirektivets tillämpningsområde förväntas det få följande konsekvenser: Minskad administration. I ett perspektiv där samtliga medlemsstater skulle undanta mikroföretagen och inte ålägga dem ytterligare skyldigheter skulle den beräknade vinsten av detta förslag kunna uppgå till cirka 6,3 miljarder euro (med en spännvidd på 5,9–6,9 miljarder euro). Sannolikt kommer dock många medlemsstater att införa andra redovisningsskyldigheter, t.ex. anpassning av skatteredovisning och ekonomisk redovisning, efter att ha beviljat mikroenheter undantag från bestämmelserna i det fjärde redovisningsdirektivet. Sådana alternativa skyldigheter kommer sannolikt att minska det administrativa trycket på företagen. Det är dock för närvarande inte möjligt att kvantitativt fastställa de potentiella effekterna på EU-nivå. Relevantare och mer lättförståelig information till huvudanvändarna, däribland skattemyndigheter, kreditgivare och ledning. Redovisningen skulle kunna anpassas bättre till intressenternas behov och till de behov som ledningen i mikroföretag har. Vidare bör hänsyn tas till nödvändigheten av att göra informationen mer begriplig. Ingen uppenbar negativ inverkan på informationen till externa intressenter och på kreditgivarskyddet. De huvudsakliga användarna av mikroenheters redovisning är bankerna och skattemyndigheterna. Bankerna är vanligtvis inte intresserade av de invecklade redovisningsuppgifter som tillhandahålls i enlighet med direktiven. I samband med kommissionens samråd 2007 ställde sig både bankerna och industrin positiva till att låta mikroenheter undantas från bestämmelserna i redovisningsdirektiven. Konsekvenser för den inre marknaden och för lika konkurrensvillkor. Konsekvenserna för den inre marknaden förväntas bli obetydliga eftersom mikroenheters redovisningsbehov är ganska begränsade. Deras bokföringar brukar inte heller vara en viktigare källa till information. Dessutom är det ytterst få mikroenheter som ägnar sig åt gränsöverskridande verksamhet. Vissa negativa konsekvenser vid insamling av statistiska uppgifter skulle uppstå i en del medlemsstater som eventuellt kommer att kräva ändrade metoder vid insamling av statistiska uppgifter. Inga negativa konsekvenser för insamling av skatteuppgifter. Skattemyndigheterna har befogenhet att begära in uppgifter i enlighet med sina rapporteringskrav och att utföra kontroller (revision) av de finansiella uppgifterna. Färre arbetsuppgifter för redovisningspersonal vid föreberedelse och revision av lagstadgad bokföring. Dessa uppgifter kommer sannolikt att delvis flyttas över till professionell bokföringspersonal och mer tid kan ägnas åt värdehöjande uppgifter. Sociala aspekter. Viss minskning av offentlig information till anställda i mikroenheter. Eftersom anställda i mikroenheter ofta har direktkontakt med ledningen och ägaren/ägarna är den finansiella redovisningen dock av mindre betydelse ur informationssynpunkt. Det gäller även för aktiebolag av samma storlek. Miljöaspekter. Få positiva fördelar på grund av minskad rapportering och mindre arkivering. Information till allmänheten. Viss minskning av den offentlig information som går ut till externa parter. Intresset är dock i allmänhet mycket litet. 5.6. Alternativ 4: Förenklat redovisningssystem för mikroenheter Ett alternativ vore att införa ett mikroanpassat redovisningssystem i redovisningsdirektiven. I motsats till ”undantagssystemet” skulle ett sådant nytt system kräva en längre föreberedelse- och genomförandetid. Därför är det för närvarande inte någon lämplig metod för att få till stånd en snabb lättnad av den administrativa bördan. 5.7. Alternativ 5: Ändring av redovisningsdirektivet utan att införa mikrokategorin Det är möjligt att införa några snabba ändringar av redovisningsdirektiven. Dessa skulle kunna resultera i smärre administrativa lättnader på kort sikt. De tar dock inte itu med det huvudsakliga problemet som är gapet mellan redovisningsdirektiven och användarnas behov. Mer omfattande ändringar kräver längre förberedelsetid och är således inte lämpade för att uppnå snabba administrativa lättnader inom en given tidsplan. 6. JÄMFÖRELSE MELLAN OLIKA ALTERNATIV OCH MOTIVERING AVSEENDE KOMMISSIONENS FÖRSLAG Den största administrativa lättnaden uppnås genom att bevilja mikroenheter undantag från redovisningsskyldigheterna. Detta alternativ kan också genomföras snabbast. Kommissionen anser därför att detta alternativ är det lämpligaste för att väsentligt kunna lätta det administrativa trycket på små företag och anpassa redovisningen till de behov som användarna och de som upprättar redovisningen har. 7. uppföljning och utvärdering Detta förslag är nära kopplat till den allmänna moderniseringen och förenklingen av de fjärde och sjunde redovisningsdirektiven. Eftersom det finns en nära koppling mellan dessa åtgärder kommer uppföljningen och utvärderingen att utföras gemensamt. En detaljerad uppföljningsplan kommer att ingå i den övergripande övervakningsstrategin i samband med den allmänna översynen av redovisningsdirektiven. Vid bedömningen av konsekvenserna av att bevilja mikroenheter undantag och av hur detta kommer att fungera utvärderas huruvida huvudmålen uppfylls när det gäller att bättre anpassa redovisningsbestämmelserna till de behov som användare och de som upprättar redovisningen har och om det leder till att generellt minska administrationen. Vidare kommer man att fästa avseende vid intressenternas tillgång till relevant finansiell information och dess kvalitet. [1] Rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978. Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983. [2] Det sjunde bolagsrättsdirektivet måste inte ändras eftersom det i sin nuvarande ordalydelse redan ger medlemsstaterna möjlighet att undanta företag, som tillsammans inte överskrider gränserna för medelstora företag enligt det fjärde bolagsrättsdirektivet (artikel 6.1 i det sjunde bolagsrättsdirektivet), från skyldigheten att upprätta sammanställda redovisningar. ES (...PICT...)|COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS| Bruselas, 26.2. 2009 SEC(2009) 207 DOCUMENTO DE TRABAJO DE LOS SERVICIOS DE LA COMISIÓN Documento que acompaña a la Propuesta de DIRECTIVA DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO por la que se modifica la Directiva 78/660/CEE del Consejo, relativa a las cuentas anuales de determinadas formas de sociedad, en lo que respecta a las microentidades Resumen de la evaluación de impacto {COM(2009) 83} {SEC(2009) 206} Síntesis 1. Introducción En esta evaluación de impacto se presentan las iniciativas de la Comisión encaminadas a simplificar el entorno de las empresas y particularmente los requisitos de información financiera de las microentidades. En ella se describen los problemas que plantean las Directivas contables Cuarta Directiva del Consejo, de 25 de julio de 1978 (78/660/CEE); Séptima Directiva del Consejo, de 13 de junio de 1983 (83/349/CEE). vigentes, se exponen diversas opciones de actuación y se analiza su viabilidad y, en su caso, el impacto esperado de las mismas.[1] Cuarta Directiva del Consejo, de 25 de julio de 1978 (78/660/CEE); Séptima Directiva del Consejo, de 13 de junio de 1983 (83/349/CEE). 1.1. Plan Europeo de Recuperación Económica De conformidad con los objetivos de la Agenda de Lisboa, la Comisión se ha comprometido a liberar el potencial de crecimiento de las pequeñas y medianas empresas mediante la reducción de su carga administrativa. A raíz de la crisis financiera, la Comisión publicó un Plan Europeo de Recuperación Económica, a fin de restablecer la confianza de los consumidores y las empresas. El citado Plan promete disminuir la carga que recae sobre las pequeñas y medianas empresas (PYME) y las microempresas, entre otras cosas eliminando «la obligación de que las microempresas elaboren cuentas anuales». 1.2. Contexto de actuación La finalidad de las propuestas de la Comisión analizadas en este documento es reducir las obligaciones administrativas innecesarias y facilitar la adaptación de los requisitos de información a las necesidades reales de quienes utilizan y elaboran los estados financieros. 1.3. Acervo comunitario en los ámbitos del Derecho de sociedades, la contabilidad y la auditoría En el ámbito contable, la Cuarta Directiva en materia de Derecho de sociedades establece los requisitos mínimos a los que deben atenerse las cuentas anuales de las sociedades de capital. En los años en que se elaboraron las Directivas contables imperaba la idea de que las PYME no eran fundamentalmente diferentes de las grandes empresas, por lo que debían ajustarse a requisitos de información similares. Esta visión se ha modificado posteriormente con el reconocimiento de las necesidades específicas de las PYME, plasmado en el principio de «pensar primero a pequeña escala». Es importante examinar qué requisitos conviene suprimir o sustituir a fin de simplificar la información financiera que han de presentar las microentidades La Séptima Directiva en materia de Derecho de sociedades no necesita modificarse, dado que, en su redacción actual, ya ofrece a los Estados miembros la opción de eximir de la obligación de elaborar estados financieros consolidados a las sociedades que, conjuntamente, no rebasen los límites de una mediana empresa, con arreglo a la definición de la Cuarta Directiva (art. 6.1 de la Séptima Directiva). .[2] La Séptima Directiva en materia de Derecho de sociedades no necesita modificarse, dado que, en su redacción actual, ya ofrece a los Estados miembros la opción de eximir de la obligación de elaborar estados financieros consolidados a las sociedades que, conjuntamente, no rebasen los límites de una mediana empresa, con arreglo a la definición de la Cuarta Directiva (art. 6.1 de la Séptima Directiva). 1.4. Definición de las microentidades La categoría de las microentidades establecida por la Comisión comprende las empresas de dimensiones más reducidas, con arreglo a la siguiente definición: – menos de diez empleados, – total del balance inferior a 500 000 EUR, y – volumen de negocios inferior a 1 000 000 EUR. 1.5. Prácticas en los principales socios comerciales de la Unión Europea En otros países económicamente comparables y en los principales socios comerciales de la UE, los requisitos de información financiera de las pequeñas empresas suelen ser menos exigentes que los contenidos en las Directivas contables. Por ejemplo, en los EE.UU. las sociedades que no cotizan en bolsa no tienen, en general, ninguna obligación legal de confeccionar o publicar estados financieros. No parece que esos requisitos menos estrictos puedan constituir un obstáculo para que las sociedades estadounidenses obtengan financiación externa. 1.6. Dictamen del Comité de Evaluación de Impacto de la Comisión En la presente evaluación de impacto se han tenido en cuenta las observaciones formuladas el 2 de febrero de 2009 por el Comité de Evaluación de Impacto de la Comisión. 2. Cuestiones procedimentales, consulta de los interesados y subsidiariedad La Comisión ha tomado ya una serie de iniciativas de simplificación con vistas a reducir la carga administrativa de las pequeñas y medianas empresas (PYME). 2.1. Comunicación de la Comisión de 10 de julio de 2007 y consulta de los interesados En 2005, la Comisión puso en marcha un programa para medir los costes administrativos y determinar los requisitos más gravosos, con vistas a reducir la carga administrativa de las empresas en la UE. En julio de 2007, la Comisión publicó una Comunicación en la que indicaba posibles modificaciones de las Directivas contables. En ella la Comisión proponía introducir en la Cuarta Directiva una nueva categoría, las denominadas «microentidades», que los Estados miembros podrían excluir con carácter facultativo de su ámbito de aplicación. En total, han presentado observaciones a la Comunicación las Administraciones de dieciocho Estados miembros y de un país del EEE y 110 interesados, entre los que se incluyen organismos y asociaciones europeas. Estos últimos procedían de veintitrés países en total, de los cuales veintidós eran Estados miembros. El 80 % de todos aquellos que respondieron a la consulta pública se declararon partidarios de la medida o contrarios a ella. La mayoría se pronunció a favor de que se eximiera a las microentidades de los requisitos de las Directivas contables. La mayor parte de las empresas, autoridades públicas, entidades bancarias y aseguradoras que participaron en la encuesta apoyaron dicha exención. La mayor oposición provino de los contables y auditores. 2.2. Medición de costes y umbrales para las microentidades En conexión con la iniciativa de simplificación antes mencionada, el consorcio Capgemini/Ramboll llevó a cabo una labor de medición para determinar los costes que originan las obligaciones de información derivadas del acervo de la UE en materia de Derecho de sociedades. La presente evaluación de impacto hace referencia a los resultados prefinales pertinentes de esa labor de medición. 2.3. Grupo de Alto Nivel sobre Cargas Administrativas En un informe en el que examina los obstáculos fundamentales para las pequeñas empresas, el Grupo de Alto Nivel de Partes Implicadas Independientes sobre Cargas Administrativas aboga por que se haga efectiva rápidamente la opción de los Estados miembros de otorgar una dispensa a las microentidades y por que se lleve a cabo una revisión general de la Directiva contable cuyo principio rector sea el de «pensar primero a pequeña escala». 2.4. Parlamento Europeo En su Resolución de 18 de diciembre de 2008, el Parlamento Europeo pide a la Comisión que presente una propuesta legislativa que permita a los Estados miembros excluir del ámbito de aplicación de las Directivas contables a las empresas muy pequeñas (microentidades). 2.5. Otras propuestas conexas de la Comisión A finales de 2007, la Comisión puso en marcha una medida legislativa de adopción rápida con vistas a introducir dos modificaciones de orden técnico en las Directivas contables. Se espera que la medida sea adoptada a principios de 2009. 2.6. Subsidiariedad Con arreglo al principio de subsidiariedad, debe examinarse si es realmente necesaria una armonización a nivel de la UE con respecto a las microentidades. La mayoría de las obligaciones que comportan una carga administrativa tienen su origen en directivas comunitarias, por lo que es necesaria una actuación a nivel de la UE para reducirlas. 3. Definición del problema Los requisitos de las Directivas contables se aplican a todas las sociedades de capital sin tener en cuenta otros factores (por ejemplo, dimensiones, financiación o tipo de actividad). En su mayor parte, las pequeñas sociedades están sujetas a las mismas normas que las de mayores dimensiones. En muchos casos, algunos de los datos se elaboran exclusivamente para cumplir las obligaciones legales, sin que resulten verdaderamente necesarios para las empresas, lo que se corresponde con la definición de una carga administrativa. Cabe analizar más detenidamente dos aspectos de esta carga administrativa: · El hecho de que los costes administrativos no guarden relación con las dimensiones de la empresa y resulten, por tanto, desproporcionados para las empresas más pequeñas en comparación con las de mayores dimensiones. · La inadecuación entre los requisitos de las Directivas y las necesidades tanto de las microentidades como de quienes utilizan sus estados financieros. 3.1. Carga económica derivada del coste administrativo (de cumplimiento) desproporcionado Las empresas de reciente creación y las pequeñas empresas con recursos limitados se ven afectadas por las obligaciones administrativas excesivas, ya que desvían recursos que podrían dedicarse a su actividad empresarial fundamental. Una parte sustancial del coste administrativo es fija, por lo que las microentidades sacrifican relativamente muchos más recursos que las empresas más grandes para atenerse a las obligaciones legales. Por otra parte, los estados financieros preceptivos de las microentidades suelen ser de escasa utilidad para los interesados en la empresa. 3.2. Inadecuación entre los requisitos de las Directivas contables y las necesidades de las microentidades y de quienes utilizan sus estados financieros En general, la gestión de las empresas muy pequeñas corre a cargo de sus propietarios y los estados financieros obligatorios no son relevantes en grado significativo para ellos a efectos de la evaluación de los resultados de la empresa. Por otra parte, los inversores de las microentidades suelen ser poco numerosos y, con frecuencia, intervienen directamente en la explotación de la empresa y tienen acceso directo a sus cuentas o conocimiento directo de ellas. La financiación no proviene del mercado de valores, sino de recursos propios y créditos de los bancos y otras entidades financieras. Los principales usuarios de los datos financieros (bancos y autoridades fiscales) tienen la posibilidad de exigir información al margen de los requisitos legales. Las necesidades de información de los demás interesados, por su parte, no suelen verse satisfechas por la información financiera obligatoria, ya que sus relaciones con las pequeñas empresas se basan, por lo general, en la confianza mutua y no en la información financiera (o el acceso a ella) y, además, la complejidad de los actuales estados contables hace que carezcan a menudo de toda utilidad o resulten incomprensibles para muchos de los interesados. 3.3. Alcance del problema Aproximadamente 7,2 millones de sociedades en la UE están sujetas a las normas de presentación de información previstas en las Directivas contables. Alrededor de 5,4 millones (en torno al 75 % de ellas) son microentidades. Según las conclusiones de un estudio de Ramboll Management, el coste medio por empresa que supone el cumplimiento de los requisitos de las Directivas asciende a 1 558 EUR. De ese importe, la carga administrativa (es decir, la recogida y el procesamiento de datos únicamente para cumplir una obligación legal, sin ninguna necesidad real para la empresa) representa 1 169 EUR. De las anteriores cifras se infiere que la carga administrativa agregada a nivel de la UE se situaría en torno a los 6 300 millones de EUR. 4. Objetivos A fin de propiciar la competitividad de las microentidades y liberar su potencial de crecimiento, conviene reducir al mínimo su carga administrativa. Los objetivos perseguidos son los siguientes: · Reducir la carga administrativa de las empresas en la UE, especialmente las PYME y las microentidades, garantizando al mismo tiempo una adecuada protección e información de los interesados. · Adaptar los requisitos de información de las microentidades a las necesidades reales de quienes utilizan y elaboran los estados financieros. 5. Opciones de actuación e impacto esperado 5.1. Descripción de las opciones de actuación Los servicios de la Comisión han considerado las siguientes opciones de actuación: Opción 0: ninguna modificación de las Directivas Opción 1: fomentar un aprovechamiento completo de las posibilidades existentes en las Directivas contables Opción 2: exclusión obligatoria de las microentidades del ámbito de aplicación de las Directivas Opción 3: facultad para los Estados miembros de excluir las microentidades del ámbito de aplicación de las Directivas Opción 4: introducción de un régimen contable obligatorio simplificado para las microentidades Opción 5: modificación de la Directiva contable sin introducir la categoría de las microentidades. 5.2. Opción 0: ninguna modificación de las Directivas En la hipótesis de base, no se toma medida alguna y los 5,4 millones de microempresas, en su totalidad, siguen aplicando las normas contables de las Directivas y gastando anualmente unos 6 000 millones de EUR a fin de cumplir con las obligaciones de información. 5.3. Opción 1: fomentar un aprovechamiento completo de las posibilidades existentes en las Directivas contables En el supuesto de que no se realicen cambios en la normativa, la Comisión puede aún alentar a los Estados miembros a aprovechar todas las posibilidades de simplificación existentes en las Directivas. Se estima que el ahorro potencial resultante del aprovechamiento de todos los umbrales y exenciones vigentes podría alcanzar la cifra de 1 800 millones de EUR en lo que respecta al microsegmento. No obstante, es improbable que se alcance esa cifra. La Directiva vigente establece requisitos generales y los Estados miembros tienen la posibilidad de dispensar de algunos de ellos solamente, siguiendo un planteamiento fragmentario. No cabe conceder exenciones más generales, por lo que tales posibilidades resultan menos aprovechables y han resultado menos atractivas, por lo general, para los Estados miembros. Por otra parte, esta opción no permitiría reducir la carga en aquellos Estados miembros que ya hacen uso de las posibilidades existentes. Tampoco se resolvería el problema de la discrepancia entre las Directivas contables y las necesidades de los usuarios de las sociedades más pequeñas, y de la carga administrativa resultante. 5.4. Opción 2: exclusión obligatoria de las microentidades del ámbito de aplicación de las Directivas La exclusión obligatoria de las microentidades eliminaría todos los requisitos contables impuestos por la UE a esta categoría de empresas, lo que supondría una armonización máxima. El impacto de esta opción es idéntico al impacto máximo de la opción 3, reseñada en el siguiente apartado. Ahora bien, dadas las diferencias existentes entre las culturas contables y las prácticas tradicionales de información de los diversos países de la UE, es sumamente improbable que una propuesta así resultase políticamente aceptable para algunos Estados miembros. 5.5. Opción 3: facultad para los Estados miembros de excluir las microentidades del ámbito de aplicación de las Directivas Los Estados miembros tendrían la posibilidad de determinar las normas más pertinentes que las microentidades deberían observar y, por ejemplo, de integrar varios requisitos de información en uno solo. Cabe prever que la exclusión de las microentidades del ámbito de aplicación de las Directivas contables tenga las siguientes repercusiones: Reducción de la carga administrativa . En la hipótesis máxima de que todos los Estados miembros eximan a las microentidades y no impongan requisitos adicionales, el ahorro potencial derivado de la propuesta se estima en 6 300 millones de EUR (con una horquilla de entre 5 900 millones y 6 900 millones de EUR). Sin embargo, es probable que muchos Estados miembros, tras haber dispensado a las microentidades de las obligaciones de la Cuarta Directiva, impusieran otros requisitos contables, por ejemplo, para hacer coincidir la información financiera con la presentada a efectos fiscales. Cabe suponer que esos requisitos alternativos mermarían la reducción de la carga para las empresas, si bien en la actualidad no es posible cuantificar el efecto potencial a escala de la UE. Información más pertinente y comprensible para los principales usuarios, entre ellos las autoridades fiscales y los acreedores, y los directivos. Cabría mejorar la pertinencia de las cuentas con respecto a las necesidades de los interesados y los directivos de las microentidades, atendiendo al criterio de comprensibilidad. Ningún impacto negativo significativo sobre la información a los interesados externos a la empresa ni sobre la protección de los acreedores. Los principales usuarios de las cuentas de las microentidades son los bancos y las autoridades fiscales. Los bancos no suelen estar interesados en la compleja información contable presentada en cumplimiento de los requisitos de las Directivas. En sus respuestas a la consulta de la Comisión de 2007, los bancos y las empresas se manifestaron generalmente a favor de eximir a las microentidades de los requisitos de las Directivas contables. Impacto sobre el mercado interior y condiciones equitativas de competencia. Cabe prever que el impacto sobre el mercado interior sea insignificante, dado que las necesidades de información financiera de las microentidades son bastante rudimentarias y los estados contables obligatorios no suelen ser una fuente de información importante. Además, las microentidades que desarrollan actividades transfronterizas son poco numerosas. Algunas repercusiones negativas sobre la recogida de datos estadísticos en algunos Estados miembros, lo que obligaría posiblemente a modificar la metodología de obtención de tales datos. Ningún impacto negativo en la obtención de información a efectos fiscales. Las autoridades fiscales están facultadas para exigir información con arreglo a sus propios requisitos de declaración y a realizar comprobaciones (auditorías) de la información financiera. Reducción de las actividades de la profesión contable ligadas a la elaboración y auditoría de las cuentas obligatorias. Se espera que esta reducción sea compensada en parte por el recurso a contables profesionales con vistas a actividades de mayor valor añadido. Aspectos sociales. Disminuye, en cierta medida, la información pública de la que pueden disponer los empleados de las microentidades. No obstante, como los empleados de las microentidades suelen tener contacto directo con sus directivos y con su propietario o propietarios, los estados financieros publicados tienen menos trascendencia a la hora de satisfacer las necesidades de información. La situación es similar a la de las sociedades de personas de las mismas dimensiones. Aspectos medioambientales. Impacto positivo de escasa importancia derivado de la reducción de las actividades de comunicación de información y archivado. Información al público . Disminuye en cierta medida la información pública de la que pueden disponer las personas ajenas a la empresa, pero este interés suele ser ínfimo. 5.6. Opción 4: introducción de un régimen contable obligatorio simplificado para las microentidades Una de las opciones consiste en incorporar a las Directivas contables un régimen de contabilidad diseñado a la medida de las microentidades. A diferencia de la opción consistente en la exención, ese nuevo régimen requeriría un período de preparación e instrumentación más largo, por lo que no resulta adecuado para lograr una reducción rápida de la carga administrativa en los plazos previstos. 5.7. Opción 5: modificación de la Directiva vigente sin introducir la categoría de las microentidades. Es posible hacer algunas adaptaciones rápidas de las Directivas contables, a través de las cuales podría lograrse en poco tiempo una reducción limitada de la carga administrativa. Ahora bien, queda sin resolver el problema fundamental de la discrepancia entre las Directivas contables y las necesidades de los usuarios. La introducción de modificaciones más importantes requeriría un tiempo de preparación más largo, por lo que no resulta adecuada para lograr una reducción rápida de la carga administrativa en los plazos previstos. 6. Comparación de las opciones y justificación de la propuesta de la Comisión La opción que hace posible la mayor reducción de la carga administrativa es la de excluir a las microentidades. Esta opción puede también implementarse en el plazo más breve posible. La Comisión considera que esta opción es, por tanto, la alternativa más adecuada para reducir de forma significativa la carga administrativa de las pequeñas empresas y adaptar los requisitos de información a las necesidades de quienes utilizan y elaboran los estados financieros. 7. Seguimiento y evaluación Esta propuesta está estrechamente relacionada con la modernización general y simplificación de la Cuarta y la Séptima Directivas contables. Debido a la estrecha conexión entre estas medidas, el seguimiento y la evaluación se realizarán conjuntamente. La estrategia global de seguimiento relativa a la revisión general de las Directivas contables incluirá un plan detallado. El análisis de los efectos y del funcionamiento de la exención en favor de las microentidades incluirá su evaluación con respecto a los objetivos fundamentales perseguidos, a saber, una mayor adaptación de las normas contables a las necesidades de quienes utilizan y elaboran los informes financieros y una reducción general de la carga administrativa. Además, se examinará la calidad y accesibilidad para los interesados de la información financiera pertinente. [1] Cuarta Directiva del Consejo, de 25 de julio de 1978 (78/660/CEE); Séptima Directiva del Consejo, de 13 de junio de 1983 (83/349/CEE). [2] La Séptima Directiva en materia de Derecho de sociedades no necesita modificarse, dado que, en su redacción actual, ya ofrece a los Estados miembros la opción de eximir de la obligación de elaborar estados financieros consolidados a las sociedades que, conjuntamente, no rebasen los límites de una mediana empresa, con arreglo a la definición de la Cuarta Directiva (art. 6.1 de la Séptima Directiva). ET (...PICT...)|EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON| Brüssel, 26.2. 2009 SEK(2009) 207 KOMISJONI TALITUSTE TÖÖDOKUMENT Lisatud dokumendile: Ettepanek: EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU DIREKTIIV, millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ, mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, seoses mikro-majandusüksustega Mõjuhindamise kokkuvõte {KOM(2009) 83} {SEK(2009) 206} Kommenteeritud kokkuvõte 1. sissejuhatus Käesolevas mõjuhinnangus esitatakse komisjoni algatused, mille eesmärk on lihtsustada ettevõtluskeskkonda, täpsemalt finantsaruandluse nõudeid mikro-majandusüksuste jaoks. Selles kirjeldatakse kehtivate raamatupidamisdirektiividega Neljas nõukogu direktiiv, 25.juuli 1978 (78/660/EMÜ); Seitsmes nõukogu direktiiv, 13. juuni 1983 (83/349/EMÜ). seotud probleeme, tutvustatakse mitmeid poliitilisi valikuvõimalusi, analüüsitakse nende teostatavust ning asjakohastel puhkudel nende eeldatavat mõju.[1] Neljas nõukogu direktiiv, 25.juuli 1978 (78/660/EMÜ); Seitsmes nõukogu direktiiv, 13. juuni 1983 (83/349/EMÜ). 1.1. Euroopa majanduse elavdamise kava Kooskõlas Lissaboni tegevuskava eesmärkidega on komisjon võtnud oma kohuseks luua võimalused väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate kasvupotentsiaali teostumiseks, vähendades nende halduskoormust. Finantskriisi tekkides andis komisjon välja „Euroopa majanduse elavdamise kava”, et taastada tarbijate ja ettevõtjate usaldus. Euroopa majanduse elavdamise kavas on ette nähtud väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ning mikroettevõtjate koormuse vähendamine, muu hulgas „tühistades mikroettevõtjatele kehtestatud nõue koostada igal aastal raamatupidamisaruanne”. 1.2. Poliitiline kontekst Käesolevas dokumendis käsitletavate komisjoni ettepanekute eesmärk on vähendada tarbetuid halduskohustusi ning hõlbustada aruandlusnõuete kooskõlla viimist kasutajate ja koostajate tegelike vajadustega. 1.3. ELi acquis äriühinguõiguse, raamatupidamise ja auditeerimise valdkondades Raamatupidamise valdkonnas on neljanda äriühinguõiguse direktiiviga kehtestatud miinimumnõuded piiratud vastutusega äriühingute raamatupidamise aastaaruannete suhtes. Raamatupidamisdirektiivide väljatöötamise ajal lähtuti valdavalt arusaamast, et väikesed ja keskmise suurusega ettevõtjad ei erine oluliselt suurtest äriühingutest ja peaksid seega täitma samasuguseid aruandlusnõudeid. Hiljem – kui tõdeti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate sektorile eriomaseid vajadusi – on see seisukoht muutunud ning nüüdseks sõnastatud kui põhimõte „kõigepealt mõtle väikestele”. Oluline on kaaluda, millised nõuded tuleks mikro-majandusüksuste finantsaruandluse lihtsustamiseks välja jätta või asendada Seitsmendat äriühinguõiguse direktiivi ei ole vaja muuta, sest selle direktiivi praegune tekst juba annab liikmesriikidele valikuvõimaluse vabastada konsolideeritud finantsaruannete koostamisest äriühingud, mis üheskoos ei ületa keskmise suurusega äriühingu piirmäärasid, mis on määratletud neljandas äriühinguõiguse direktiivis (seitsmenda äriühinguõiguse direktiivi artikli 6 lõige 1). .[2] Seitsmendat äriühinguõiguse direktiivi ei ole vaja muuta, sest selle direktiivi praegune tekst juba annab liikmesriikidele valikuvõimaluse vabastada konsolideeritud finantsaruannete koostamisest äriühingud, mis üheskoos ei ületa keskmise suurusega äriühingu piirmäärasid, mis on määratletud neljandas äriühinguõiguse direktiivis (seitsmenda äriühinguõiguse direktiivi artikli 6 lõige 1). 1.4. Mikro-majandusüksuste määratlus Komisjoni liigituses on mikro-majandusüksused kõige väiksemad ettevõtjad alljärgneva määratlusega: – kel on vähem kui kümme töötajat; – kelle bilansimaht on väiksem kui 500 000 eurot ja – kelle käive on väiksem kui 1 000 000 eurot. 1.5. Euroopa Liidu peamiste kaubanduspartnerite tavad Teistes majanduslikult võrreldavates jurisdiktsioonides ja Euroopa Liidu põhiliste kaubanduspartnerite hulgas on väikeettevõtjate finantsaruandluse nõuded üldiselt vähem koormavad kui raamatupidamisdirektiivides sisalduvad nõuded. Näiteks Ameerika Ühendriikides ei ole börsil noteerimata äriühingutel üldiselt juriidilist kohustust koostada ega avaldada finantsaruandeid. Puuduvad tõendid, et need vähem ranged nõuded takistaksid Ameerika Ühendriikide äriühinguid välisrahastamise hankimisel. 1.6. Komisjoni mõjuhindamiskomitee arvamus Käesolevas mõjuhinnangus on arvestatud komisjoni mõjuhindamiskomitee 2. veebruari 2009. aasta märkusi. 2. protseduurilised küsimused, konsulteerimine huvitatud isikutega ja subsidiaarsus Komisjon on juba teinud mitmeid lihtsustamisalgatusi väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKEd) halduskoormuse vähendamiseks. 2.1. Komisjoni 10. juuli 2007. aasta teatis ja arutelu sidusrühmaga Komisjon käivitas 2005. aastal programmi halduskulude mõõtmiseks ja kõige koormavamate nõuete kindlakstegemiseks, et vähendada ELi äriühingute halduskoormust. Juulis 2007 avaldas komisjon teatise, milles esitati raamatupidamisdirektiivide võimalikud muudatused. Selles teatises tegi komisjon ettepaneku lisada neljandasse direktiivi nn mikro-majandusüksuste kategooria, mille liikmesriigid võiksid soovi korral raamatupidamisdirektiivide nõuete täitmisest vabastada. Kokku reageerisid sellele teatisele 18 liikmesriigi valitsused, ühe EMP riigi valitsus ja 110 sidusrühma, nende hulgas Euroopa organid ja ühingud. Oma panuse andsid kokku 23 riiki, sealhulgas 22 liikmesriiki. 80 % kõikidest sidusrühmadest, kes avalikus arutelus osalesid, oli kõnealuse meetme poolt või vastu. Enamik pooldas mikro-majandusüksuste vabastamist raamatupidamisdirektiivide nõuetest. Nõuete täitmisest vabastamist pooldas enamik küsitluses osalenud äriühinguid, ametiasutusi, panku ja kindlustusseltse. Peamine vastuseis tuli raamatupidajatelt ja audiitoritelt. 2.2. Mikro-majandusüksuste kulude ja künniste mõõtmine Seoses eespool osutatud lihtsustamisalgatusega viis konsortsium Capgemini/Ramboll läbi uuringu, et määrata kindlaks kulud, mis tulenevad ELi äriühinguõiguse acquis’s sisalduvatest teabe andmise kohustustest. Käesolevas mõjuhinnangus viidatakse selle uuringu asjakohastele vahetulemustele. 2.3. Halduskoormuse vähendamist käsitlev kõrgetasemeline töörühm Halduskoormust käsitleva sõltumatute huvirühmade kõrgetasemelise töörühma aruandes, mis kajastab peamisi väikeettevõtjate ees seisvaid takistusi, kutsutakse kiiresti jõustama liikmesriikide võimalust vabastada mikro-majandusüksused raamatupidamisdirektiivi nõuetest ja üldiselt läbi vaatama raamatupidamisdirektiivi, juhindudes põhimõttest „kõigepealt mõtle väikestele”. 2.4. Euroopa Parlament Euroopa Parlamendi 18. detsembri 2008. aasta resolutsioonis kutsutakse komisjoni esitama seadusandlik ettepanek, mis võimaldaks liikmesriikidel jätta väga väikesed ettevõtjad (mikro-majandusüksused) raamatupidamisdirektiivide reguleerimisalast välja. 2.5. Muud sellega seotud komisjoni ettepanekud 2007. aasta lõpus algatas komisjon kiirendatud menetlusega õigusakti ettepaneku, et teha raamatupidamisdirektiividesse kaks tehnilist muudatust. Eeldatavasti võetakse need vastu 2009. aasta alguses. 2.6. Subsidiaarsus Subsidiaarsuse põhimõtte kohaselt tuleb kaaluda, kas ELi tasandil ühtlustamist mikro-majandusüksuste suhtes on tõepoolest vaja. Enamik kohustusi, millega kaasneb halduskoormus, tuleneb ELi direktiividest ning selle koormuse vähendamiseks on vaja võtta meetmeid ELi tasandil. 3. probleemi määratlus Raamatupidamisdirektiivide nõuded kehtivad kõikide piiratud vastutusega äriühingute suhtes, arvestamata muid tegureid (nt äriühingu suurus, rahastamine ja tegevusala). Enamasti kehtivad väikestele äriühingutele samad nõuded mis suurtele äriühingutele. Paljudel juhtudel tuleb teatavat teavet töödelda üksnes selleks, et täita õigusaktidest tulenevaid kohustusi, ilma et seda oleks majandustegevuses tegelikult vaja. See vastab halduskoormuse määratlusele. Sellise halduskoormuse kahte elementi saab täpsemalt analüüsida: · halduskulud, mis ei ole seotud äriühingu suurusega ja mis on seega ebaproportsionaalsed kõige väiksemate ettevõtjate jaoks suurematega võrreldes; · ebakõla direktiivide nõuete ning mikro-majandusüksuste vajaduste ja nende finantsaruannete kasutajate vajaduste vahel. 3.1. Ebaproportsionaalsed halduskulud (nõuete täitmisega seotud kulud) kui majanduslik koorem Majandustegevust alustavad äriühingud ja väikesed ettevõtjad, kelle ressursid on piiratud, on tundlikud ülemääraste halduskohustuste suhtes, sest nende tõttu tuleb suunata ressursse põhimajandustegevusest mujale. Oluline osa halduskuludest on püsiv ning regulatiivsete kohustuste täitmiseks ohverdavad mikro-majandusüksused suhteliselt palju rohkem ressursse kui suuremad äriühingud. Lisaks on mikro-majandusüksuste kohustuslikud finantsaruanded sidusrühmade jaoks üldiselt väheväärtuslikud. 3.2. Ebakõla raamatupidamisdirektiivide nõuete ning mikro-majandusüksuste vajaduste ja nende finantsaruannete kasutajate vajaduste vahel Harilikult juhib väga väikesi äriühinguid omanik ise ning kohustuslikel finantsaruannetel ei ole omaniku jaoks olulist väärtust äriühingu tulemuslikkuse hindamisel. Lisaks on mikro-majandusüksustesse investeerijate arv sageli piiratud ning tihti osalevad sellised investeerijad otseselt äriühingu juhtimises ja neil on otsene võimalus äriühingu raamatupidamisaruannetega tutvuda või neid jälgida. Rahastamiseks kasutatakse mitte börsiallikaid, vaid omavahendeid, pankade või muude rahaasutuste krediiti. Finantsteabe peamised kasutajad (pangad ja maksuhaldurid) saavad nõuda kohustuslike aruandlusnõuetega võrreldes põhjalikumat teavet. Ka teiste sidusrühmade teabevajadused ei ole tavaliselt seotud kohustuslike aruandlusnõuetega. Põhjuseks on see, et nende suhted väikeste äriühingutega rajanevad sageli vastastikusel usaldusel, mitte raamatupidamisalasel teabel (juurdepääsul sellele), ja raamatupidamisaruannete praeguse keerukuse tõttu on need paljudele sidusrühmadele sageli kasutud/arusaadamatud. 3.3. Kui suur on probleem? Raamatupidamisdirektiivide kohaldamisalas kehtivad aruandlusnõuded ligikaudu 7,2 miljoni ELi äriühingu suhtes. Ligikaudu 5,4 miljonit (umbes 75 %) neist on mikro-majandusüksused. Ramboll Managementi koostatud uurimuses järeldati, et keskmiselt kulutab üks äriühing kõnealuste direktiivide nõuete täitmiseks 1 558 eurot. Halduskoormus (st teabe kogumine ja töötlemine üksnes õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmiseks, ilma et seda oleks majandustegevuseks tegelikult vaja) moodustab sellest summast 1 169 eurot. Eespool esitatud andmete põhjal saab umbes tuletada, et kogu halduskoormus ELi tasandil on ligikaudu 6,3 miljardit eurot. 4. eesmärgid Selleks et suurendada mikro-majandusüksuste konkurentsivõimet ja luua võimalused nende kasvupotentsiaali teostumiseks, tuleks vähendada halduskoormus miinimumini. Eesmärgid on järgmised: · vähendada ELi ettevõtjate, eeskätt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ja mikro-majandusüksuste halduskoormust, samal ajal tagades sidusrühmadele piisava kaitse ja teabe; · võimaldada mikro-majandusüksuste suhtes kehtestatavate aruandlusnõuete kooskõlastamine aruannete kasutajate ja koostajate tegelike vajadustega. 5. poliitilised valikuvõimalused ja nende eeldatav mõju 5.1. Poliitiliste valikuvõimaluste kirjeldus Komisjoni talitused näevad ette järgmisi poliitilisi valikuvõimalusi: Valikuvõimalus 0: Direktiive ei muudeta Valikuvõimalus 1: Soodustada raamatupidamisdirektiivides sisalduvate olemasolevate valikuvõimaluste kasutamist Valikuvõimalus 2: Mikro-majandusüksuste kohustuslik vabastus direktiivide reguleerimisalast; Valikuvõimalus 3: Liikmesriigi valikuvõimalus vabastada mikro-majandusüksused direktiivide reguleerimisalast Valikuvõimalus 4: Kohustusliku lihtsustatud raamatupidamiskorra kehtestamine mikro-majandusüksuste suhtes; Valikuvõimalus 5: Raamatupidamisdirektiivi muudatused mikro-majandusüksuste kategooriat kasutusele võtmata. 5.2. Valikuvõimalus 0: Direktiive ei muudeta Baasstsenaariumi puhul ei rakendata ühtegi meedet ja kõik 5,4 miljonit mikro-majandusüksust jätkavad direktiivide raamatupidamiseeskirjade järgimist ja iga-aastaselt ligikaudu 6 miljardi euro kulutamist teavitamiskohustuste täitmiseks. 5.3. Valikuvõimalus 1: Soodustada raamatupidamisdirektiivides sisalduvate olemasolevate valikuvõimaluste kasutamist Kui seadusandlikke muudatusi ei tehta, võib komisjon siiski kutsuda liikmesriike üles kasutama kõiki direktiivides sisalduvaid lihtsustamist hõlmavaid valikuvõimalusi. Hinnanguline potentsiaalne kokkuhoid, mis saadakse olemasolevate künniste ja vabastuste täielikust kasutamisest, ulatub 1,8 miljardi euroni mikrosegmendi puhul. Kuid selle summa saavutamine on ebatõenäoline. Käesolev direktiiv tugineb üldnõuetele koos liikmesriikide võimalusega teha erand ainult mõnedest kõnealustest nõuetest üksikjuhtumi kaupa. Puudub võimalus teha üldisemaid erandeid, mis takistab kõnealuste valikuvõimaluste kasutatavust ja on seetõttu muutnud need vähem meeldivaks liikmesriikide jaoks. Lisaks ei hõlbustaks see valikuvõimalus halduskoormuse vähendamist neis liikmesriikides, mis juba kasutavad valikuvõimalusi. Ka ei aitaks see lahendada probleemi, mis on seotud raamatupidamisdirektiivide nõuete ning väikseimate äriühingute vajaduste ja kasutajavajaduste lahknevusega, ning sellest tulenevat halduskoormust. 5.4. Valikuvõimalus 2: Mikro-majandusüksuste kohustuslik vabastamine direktiivide reguleerimisalast Mikro-majandusüksuste kohustuslike nõuete täitmisest vabastamisega kõrvaldataks kõik ELi taseme raamatupidamisnõuded antud rühma suhtes – maksimaalse ühtlustamise juhtum. Selle valikuvõimaluse mõju on samasugune nagu valikuvõimaluse 3 maksimaalne mõju, mida käsitletakse järgmises punktis. Kuid tulenevalt raamatupidamiskultuuride ja aruandlustraditsioonide erinevustest ELis, on vähetõenäoline, et selline ettepanek oleks poliitiliselt aktsepteeritav mõne ELi liikmesriigi jaoks. 5.5. Valikuvõimalus 3: Liikmesriigi valikuvõimalus vabastada mikro-majandusüksused direktiivide reguleerimisalast Liikmesriikidel oleks võimalus määrata kindlaks kõige asjakohasemad eeskirjad, mida mikro-majandusüksused oleksid kohustatud täitma, näiteks ühendama mitmesugused aruandlusnõuded üheks tervikuks. Mikro-majandusüksuste vabastamisel raamatupidamisdirektiivi reguleerimisalast on eeldatavasti järgmised mõjud. Halduskoormuse vähendamine. Maksimumstsenaariumi korral, kus kõik liikmesriigid vabastavad mikro-majandusüksused nõuetest ega kehtesta täiendavaid nõudeid, on ettepanekust tulenev potentsiaalne kokkuhoid hinnanguliselt 6,3 miljardit eurot (vahemikus 5,9–6,9 miljardit eurot). On siiski tõenäoline, et paljud liikmesriigid kehtestaksid pärast mikro-majandusüksuste vabastamist neljanda direktiivi nõuetest täiendavad raamatupidamisnõuded, näiteks maksu- ja finantsaruandluse ühitamiseks. Sellised alternatiivsed nõuded aitavad tõenäoliselt vähendada veelgi äriühingute halduskoormust. Kuid antud ajahetkel ei ole võimalik määrata kindlaks potentsiaalset mõju ELi tasemel. Asjakohasem ja arusaadavam teave peamistele kasutajatele, sealhulgas maksuhalduritele ja kreeditoridele ning juhtkonnale. Oleks võimalik koostada asjakohasemaid aruanded, lähtuvalt huvirühmade ja mikro-majandusüksuste juhtkonna vajadustest, võttes arvesse arusaadavuse kriteeriumi. Puudub märkimisväärne negatiivne mõju seoses välistele huvirühmadele antava teabe ja kreeditoride kaitsega. Mikro-majandusüksuste aruannete peamised kasutajad on pangad ja maksuhaldurid. Pangad ei ole üldiselt huvitatud direktiivide nõuete kohaselt esitatavast keerulisest raamatupidamisteabest. Oma 2007. aasta vastuses komisjoni konsultatsioonile pooldasid üldiselt nii pangad kui tööstus mikro-majandusüksuste vabastamist raamatupidamisdirektiivide nõuetest. Mõju ühtsele turule ja võrdsetele võimalustele. Mõju ühtsele turule on eeldatavasti tühine, sest mikro-majandusüksuste finantsaruandluse vajadused on üsna algelised ja kohustuslikud aruanded ei ole üldiselt olulised teabeallikad. Lisaks on vaid väike arv mikro-majandusüksusi seotud piiriülese tegevusega. Mõningane negatiivne mõju statistiliste andmete kogumisele mõnes liikmesriigis võib nõuda statistiliste andmete kogumise metoodika muutmist. Negatiivse mõju puudumine teabe kogumisele maksustamise jaoks. Maksuhalduritel on õigus nõuda teavet vastavalt oma aruandlusnõuetele ja viia läbi finantsteabe kontrollimisi (auditeid). Raamatupidajate tegevuse vähendamine kohustuslike aruannete koostamise ja auditeerimise valdkonnas. See peaks osaliselt asenduma kutseliste raamatupidajate kasutamisega muudeks rohkem lisandväärtust andvateks eesmärkideks. Sotsiaalsed aspektid. Mikro-majandusüksuste töötajatele kättesaadava avaliku teabe mõningane vähenemine. Kuid tulenevalt otsesest kontaktist, mis töötajatel on tavaliselt mikro-majandusüksuste juhtkonna ja omanikuga (omanikega), on avaldatud finantsaruannetel väiksem roll teabevajaduste rahuldamisel. Olukord on sarnane sama suurusega piiramatu vastutusega äriühingute puhul. Keskkonnaaspektid. Väike positiivne mõju tulenevalt aruandluse ja arhiveerimisega seotud tegevuse vähenemisest. Teave avalikkusele. Välistele osapooltele kättesaadava avaliku teabe mõningane vähenemine. Kuid see huvi on üldiselt väga madal. 5.6. Valikuvõimalus 4: Kohustusliku lihtsustatud raamatupidamiskorra kehtestamine mikro-majandusüksuste suhtes Üks valikuvõimalus on lisada raamatupidamisdirektiividesse spetsiaalselt mikro-majandusüksuste jaoks ette nähtud raamatupidamiskord. Vastupidiselt „vabastuse valikuvõimalusele“ nõuaks selline uus kord pikemat ettevalmistus- ja rakendamisperioodi. Seetõttu ei ole see sobiv halduskoormuse kiireks vähendamiseks antud ajaraamistiku juures. 5.7. Valikuvõimalus 5: Käesoleva direktiivi muudatused mikro-majandusüksuse kategooriat kasutusele võtmata Raamatupidamisdirektiivides on võimalik teha mõned kiired muudatused. Need võiksid anda halduskoormuse piiratud kokkuhoiu lühikese aja jooksul. Kuid need ei aita lahendada peamist muret, mis tuleneb lahknevusest raamatupidamisdirektiivide nõuete ja kasutajate vajaduste vahel. Olulisemad muudatused nõuaksid pikemat ettevalmistusaega ja need ei ole seetõttu sobivad halduskoormuse kiireks vähendamiseks antud ajaraamistiku juures. 6. Valikuvõimaluste võrdlus ja põhjendus komisjoni ettepanekule Valikuvõimalus, mis annab suurima halduskoormuse vähendamise, on valikuvõimalus vabastada mikro-majandusüksused nõuetest. Seda valikuvõimalust saab ka rakendada lühima ajaraamistiku jooksul. Komisjoni arvates on selline valikuvõimalus kõige asjakohasem alternatiiv selleks, et vähendada märkimisväärselt väikeettevõtjate halduskoormust ning viia aruandlusnõuded vastavusse kasutajate ja koostajate vajadustega. 7. Järelevalve ja hindamine Käeolev ettepanek on tihedalt seotud neljanda ja seitsmenda raamatupidamisdirektiivi üldise ajakohastamise ja lihtsustamisega. Tulenevalt tihedast seosest nende meetmete vahel viiakse järelevalvet ja hindamist läbi koos. Üksikasjalik järelevalvekava on üldise järelevalvestrateegia osa raamatupidamisdirektiivide üldise läbivaatamise raames. Vabastuse mõjude ja toimivuse hindamine mikro-majandusüksuste jaoks hõlmab hinnangut seoses raamatupidamiseeskirjade ning finantsaruannete kasutajate ja koostajate vajaduste parema vastavusse viimise ja halduskoormuse üldise vähendamise peamiste eesmärkidega. Lisaks pööratakse tähelepanu ka asjakohase finantsteabe kvaliteedile ja selle kättesaadavusele huvirühmade jaoks. [1] Neljas nõukogu direktiiv, 25.juuli 1978 (78/660/EMÜ); Seitsmes nõukogu direktiiv, 13. juuni 1983 (83/349/EMÜ). [2] Seitsmendat äriühinguõiguse direktiivi ei ole vaja muuta, sest selle direktiivi praegune tekst juba annab liikmesriikidele valikuvõimaluse vabastada konsolideeritud finantsaruannete koostamisest äriühingud, mis üheskoos ei ületa keskmise suurusega äriühingu piirmäärasid, mis on määratletud neljandas äriühinguõiguse direktiivis (seitsmenda äriühinguõiguse direktiivi artikli 6 lõige 1). FR (...PICT...)|COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES| Bruxelles, le 26.2.2009 SEC(2009) 207 DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION accompagnant la proposition de DIRECTIVE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL modifiant la directive 78/660/CEE du Conseil concernant les comptes annuels de certaines formes de sociétés en ce qui concerne les micro-entités Synthèse de l’analyse d’impact {COM(2009) 83} {SEC(2009) 206} DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION accompagnant la proposition de DIRECTIVE DU PARLEMENT EUROPÉEN ET DU CONSEIL modifiant la directive 78/660/CEE du Conseil concernant les comptes annuels de certaines formes de sociétés en ce qui concerne les micro-entités Synthèse de l’analyse d’impact {COM(2009) 83} {SEC(2009) 206} Résumé 1. introduction La présente analyse d’impact présente les initiatives de la Commission visant à simplifier l’environnement des entreprises et, notamment, les obligations d’information financière des micro-entités. Elle décrit les problèmes relatifs aux directives comptables en vigueur Quatrième directive 78/660/CEE du Conseil du 25 juillet 1978; septième directive 83/349/CEE du Conseil du 13 juin 1983. , présente les mesures envisagées et analyse leur faisabilité ainsi que, le cas échéant, les effets attendus.[1] Quatrième directive 78/660/CEE du Conseil du 25 juillet 1978; septième directive 83/349/CEE du Conseil du 13 juin 1983. 1.1. Plan européen pour la relance économique En lien avec les objectifs du programme de Lisbonne, la Commission souhaite libérer le potentiel de croissance des petites et moyennes entreprises en réduisant leur charge administrative. En réponse à la crise financière, la Commission a publié un «plan européen pour la relance économique» afin de rétablir la confiance des consommateurs et des entreprises. Ce plan vise à réduire la charge qui pèse sur les PME et les micro-entités en «dispensant les micro-entreprises de l’obligation d’établir des comptes annuels». 1.2. Contexte Les propositions faites par la Commission dans le présent document ont pour objet de réduire les obligations administratives inutiles et d’aligner les obligations d’information avec les besoins réels des utilisateurs et des préparateurs. 1.3. Acquis communautaire dans les domaines du droit des sociétés, de la comptabilité et du contrôle des comptes Dans le domaine de la comptabilité, la quatrième directive sur le droit des sociétés établit des exigences minimales pour les comptes annuels des sociétés de capitaux. Lorsque les directives comptables ont été élaborées, il était communément admis que les PME n’étaient pas foncièrement différentes des grandes entreprises et qu’elles devaient être soumises aux mêmes obligations d’information. Ce point de vue a ensuite évolué avec la reconnaissance des besoins particuliers des PME, qui est résumée par l’expression anglaise «think small first» (parfois traduite par «penser d’abord aux petits»). Il convient d’examiner quelles exigences devraient être supprimées ou modifiées afin de simplifier les obligations d’information financière des micro-entités La septième directive sur le droit des sociétés n’a pas besoin d’être modifiée, car son texte donne déjà la possibilité aux États membres d’exempter de l’obligation d’établir des états financiers consolidés les sociétés qui, conjointement, ne dépassent pas les limites chiffrées appliquées aux moyennes entreprises, telles que définies dans la quatrième directive sur le droit des sociétés (article 6, paragraphe 1, de la septième directive sur le droit des sociétés). .[2] La septième directive sur le droit des sociétés n’a pas besoin d’être modifiée, car son texte donne déjà la possibilité aux États membres d’exempter de l’obligation d’établir des états financiers consolidés les sociétés qui, conjointement, ne dépassent pas les limites chiffrées appliquées aux moyennes entreprises, telles que définies dans la quatrième directive sur le droit des sociétés (article 6, paragraphe 1, de la septième directive sur le droit des sociétés). 1.4. Définition des micro-entités La catégorie des micro-entités, telle que définie par la Commission, concerne les plus petites entreprises, définies comme suit: – moins de dix salariés, – total du bilan inférieur à 500 000 EUR, et – chiffre d’affaires inférieur à 1 000 000 EUR. 1.5. Pratiques des principaux partenaires commerciaux de l’Union européenne Les obligations d’information financière que les autres juridictions économiquement comparables et les principaux partenaires commerciaux de l’Union européenne imposent aux petites entreprises sont généralement moins strictes que celles des directives comptables. Ainsi, aux États-Unis, les sociétés non cotées n’ont généralement pas l’obligation de préparer ou de publier leurs états financiers. Il n’est pas prouvé que ce moindre degré d’exigence empêche les entreprises américaines d’obtenir des financements externes. 1.6. Avis du comité des analyses d’impact de la Commission La présente analyse d’impact prend en compte l’avis du comité des analyses d’impact de la Commission du 2 février 2009. 2. questions de procédure, consultation des parties intéressées et subsidiarité La Commission a déjà pris plusieurs initiatives de simplification pour réduire la charge administrative des petites et moyennes entreprises (PME). 2.1. Communication de la Commission du 10 juillet 2007 et consultation des parties concernées En 2005, la Commission a lancé un programme visant à mesurer les coûts administratifs et à déterminer quelles exigences étaient les plus lourdes, afin de réduire la charge administrative qui pèse sur les entreprises de l’UE. En juillet 2007, la Commission a publié une communication qui recensait les modifications susceptibles d’être apportés aux directives comptables. Dans ladite communication, la Commission proposait d’introduire une nouvelle catégorie dans la quatrième directive, à savoir les «micro-entités», qui pourraient, sur une base facultative, être exemptées par les États membres de l’application des directives comptables. Au total, 18 gouvernements d’États membres, le gouvernement d’un pays de l’EEE et 110 parties concernées, y compris des associations et organismes européens, ont répondu à la communication. Ces contributions provenaient de 23 pays au total, dont 22 États membres. Des parties concernées ayant répondu à la consultation publique, 80 % s’y sont déclarées favorables ou défavorables. La majorité s’est prononcée en faveur d’une exemption des obligations des directives comptables pour les micro-entités. La majorité des entreprises, des autorités publiques, des banques et des compagnies d’assurance ayant participé à l’enquête y étaient favorables. L’opposition la plus forte est venue des comptables et des contrôleurs des comptes. 2.2. Mesures des coûts et des seuils appliqués aux micro-entités En lien avec l’initiative de simplification susmentionnée, le consortium Capgemini/Ramboll a mesuré les coûts entraînés par les obligations d’information figurant dans l’acquis communautaire dans le domaine du droit des sociétés. Les résultats préliminaires de cette mesure des coûts figurent dans la présente analyse d’impact. 2.3. Groupe de haut niveau sur la réduction des charges administratives Le groupe de haut niveau de parties prenantes indépendantes sur les charges administratives appelle, dans un rapport examinant les obstacles majeurs pour les petites entreprises, à donner rapidement aux États membres la possibilité d’une exemption pour les micro-entités et à réviser la directive comptable dans sa globalité, sur la base du principe directeur «think small first». 2.4. Parlement européen Le Parlement européen, dans sa résolution du 18 décembre 2008, appelle la Commission à présenter une proposition législative qui permette aux États membres d’exempter les très petites entreprises (micro-entités) de l’application des directives comptables. 2.5. Autres propositions apparentées de la Commission Fin 2007, la Commission a lancé une procédure législative accélérée afin d’apporter deux modifications techniques aux directives comptables. Leur adoption est prévue pour début 2009. 2.6. Subsidiarité Le principe de subsidiarité impose d’examiner si l’harmonisation des pratiques concernant les micro-entités doit réellement être réalisée au niveau de l’UE. La plupart des obligations qui entraînent une charge administrative découlent des directives européennes; leur réduction implique une action au niveau de l’UE. 3. Définition du problème Les obligations des directives comptables s’appliquent à toutes les sociétés de capitaux sans prise en compte d’autres facteurs (tels que la taille, le financement ou le secteur d’activité). Pour l’essentiel, les petites entreprises sont soumises aux mêmes règles que les entreprises plus importantes. Souvent, des informations doivent être traitées dans le seul but de satisfaire à des obligations juridiques, sans présenter d’utilité pour l’entreprise elle-même. C’est ce qui correspond à la charge administrative, dont deux aspects peuvent être analysés plus précisément: · coût administratif sans rapport avec la taille de l’entreprise et donc disproportionné pour les plus petites entreprises, en comparaison avec les plus grandes; · inadéquation entre les obligations imposées par les directives d’une part, et les besoins des micro-entités et des utilisateurs de leurs états financiers d’autre part. 3.1. Coûts administratifs (de mise en conformité) excessifs en tant que poids économique Les jeunes entreprises et les petites entreprises à faibles ressources sont fragilisées par les obligations administratives excessives qui détournent des ressources de leur activité économique principale. Les coûts administratifs sont en grande partie fixes et les micro-entités consacrent proportionnellement beaucoup plus de ressources pour respecter leurs obligations réglementaires que les entreprises plus importantes. En outre, les états financiers obligatoires des micro-entités ont généralement un intérêt limité pour les parties concernées. 3.2. Inadéquation entre les exigences des directives comptables et les besoins des micro-entités et des utilisateurs de leurs états financiers Généralement, les très petites entreprises sont gérées par leur propriétaire et leurs états financiers obligatoires comptent peu dans l’évaluation des résultats. De plus, les micro-entités comptent généralement peu d’investisseurs; ceux-ci participent souvent directement à la gestion de ces sociétés et ils disposent d’un droit d’accès ou de regard direct à leurs comptes. Les micro-entités ne sont pas financées par les marchés boursiers mais par leurs ressources propres et des crédits octroyés par des banques ou d’autres institutions financières. Les principaux utilisateurs de l’information financière (les banques et les autorités fiscales) ont la possibilité de demander des informations qui vont au-delà des obligations d’information légales. Les autres parties concernées ont, en matière d’information, des besoins qui ne sont généralement pas couverts par les informations financières obligatoires parce que leurs relations avec les petites entreprises sont souvent fondées sur la confiance mutuelle plutôt que sur l’information financière (ou l’accès à celles-ci) et parce que la complexité actuelle des états comptables les rend souvent inutiles ou incompréhensibles à leurs yeux. 3.3. Quelle est l’étendue du problème? Quelque 7,2 millions d’entreprises européennes sont soumises aux obligations d’information en vertu des directives comptables. Environ 5,4 millions (75 % de ce total) sont des micro-entités. Une étude de Ramboll Management a conclu que le coût moyen par entreprise pour satisfaire aux exigences des directives s’élève à 1558 euros, dont 1169 euros correspondent à la charge administrative (collecte et traitement des informations dans le seul but de respecter les obligations juridiques et sans utilité réelle pour l’entreprise). D’après ces chiffres, la charge administrative cumulée au niveau de l’UE avoisinerait les 6,3 milliards d’euros. 4. objectifs Pour améliorer la compétitivité des micro-entités et libérer leur potentiel de croissance, la charge administrative devrait être réduite au minimum. Les objectifs sont les suivants: · réduire la charge administrative des entreprises européennes, notamment des PME et des micro-entités, tout en garantissant que les parties concernées bénéficient d’un niveau de protection et d’un accès aux informations appropriés; · aligner les obligations d’information des micro-entités avec besoins réels des utilisateurs et des préparateurs. 5. Options envisagées et effets attendus 5.1. Description des options envisagées Les services de la Commission envisagent les options suivantes: Option 0. Statu quo Option 1. Encourager l’utilisation de toutes les possibilités actuellement offertes par les directives comptables Option 2. Exempter les micro-entités de l’obligation d’appliquer les directives Option 3. Laisser les États membres libres d’exempter les micro-entités de l’obligation d’appliquer les directives Option 4. Introduire un régime comptable obligatoire simplifié pour les micro-entités Option 5. Modifier la directive comptable sans introduire la catégorie des micro-entités. 5.2. Option 0. Statu quo Dans le scénario de base, aucune mesure n’est prise et les 5,4 millions de micro-entités continuent de suivre les règles comptables des directives et à dépenser annuellement environ 6 milliards d’euros pour respecter les obligations d’information. 5.3. Option 1. Encourager l’utilisation de toutes les possibilités actuellement offertes par les directives comptables En l’absence de modification législative, la Commission peut toutefois inviter les États membres à utiliser toutes les possibilités de simplification offertes par les directives. On estime à 1,8 milliard d’euros les économies réalisables au niveau des micro-entités, en utilisant au maximum les seuils et exemptions existants. Cependant, il est peu probable que ce chiffre soit atteint. La directive actuelle s’appuie sur des obligations générales, dont certaines seulement peuvent faire l’objet d’exemptions accordées par les États membres au coup par coup. Il n’est pas possible d’accorder des exemptions plus générales, ce qui freine le recours à ces possibilités et les a donc rendues généralement moins intéressantes pour les États membres. En outre, cette option ne permettrait pas de réduire la charge dans les États membres qui recourent déjà à ces possibilités. Elle ne réglerait pas non plus la question de l’inadéquation entre les directives comptables et les besoins des utilisateurs des plus petites entreprises, et celle de la charge administrative qui en résulte. 5.4. Option 2. Exemption des micro-entités de l’obligation d’appliquer les directives Exempter les micro-entités des obligations éliminerait toutes les exigences comptables au niveau européen pour ce groupe. L’harmonisation serait maximale. L’incidence de cette option est identique à l’incidence maximale de l’option 3, qui fait l’objet du point suivant. Cependant, en raison des différentes pratiques en matière comptable et d’information financière observées dans l’UE, il est très improbable qu’une telle proposition soit politiquement acceptable pour tous les États membres de l’UE. 5.5. Option 3. Laisser les États membres libres d’exempter les micro-entités de l’obligation d’appliquer les directives Les États membres pourraient déterminer les règles les plus adaptées auxquelles les micro-entités seraient soumises et, par exemple, ils pourraient intégrer plusieurs obligations d’information en une seule. Exempter les micro-entités de l’application de la directive comptable aurait les effets suivants: Réduction de la charge administrative . Dans le scénario maximal, dans lequel les États membres exemptent les micro-entités et n’imposent pas d’exigences supplémentaires, la proposition pourrait permettre des économies estimées à 6,3 milliards d’euros (avec une fourchette allant de 5,9 à 6,9 milliards d’euros). Cependant, une fois les micro-entités exemptées des obligations de la quatrième directive, il est probable que de nombreux États membres imposent d’autres exigences comptables, par exemple pour harmoniser les déclarations fiscales et financières. Il pourrait en résulter une moindre réduction de la charge pour les entreprises. Cependant, à ce stade, les effets possibles au niveau de l’UE ne peuvent être quantifiés. Des informations plus utiles et plus compréhensibles pour les principaux utilisateurs, y compris les autorités fiscales, les créanciers et les gestionnaires. Les comptes pourraient être mieux adaptés aux besoins des parties concernées et des gestionnaires des micro-entités, sur la base de leur compréhensibilité. Pas d’incidence négative notable sur les informations destinées aux parties concernées extérieures à l’entreprise et sur la protection des créanciers. Les principaux utilisateurs des comptes des micro-entités sont les banques et les autorités fiscales. En général, les banques ne sont pas intéressées pas les informations comptables complexes fournies en vertu des directives. Dans leurs réponses à la consultation de la Commission de 2007, les banques et l’industrie se sont généralement prononcées en faveur d’une exemption des directives comptables pour les micro-entités. Incidence sur le marché unique et sur l’égalité des conditions d’accès au marché. Les conséquences sur le marché unique ne devraient pas être significatives, parce que les besoins des micro-entités en matière d’information financière sont relativement limités et que les états financiers obligatoires ne constituent généralement pas une source d’information importante. En outre, seul une faible proportion de micro-entités a des activités transfrontalières. Effet négatif sur la collecte de données statistiques dans certains États membres, ce qui pourrait imposer de changer de méthodologie pour cette collecte. Aucun effet négatif sur la collecte d’informations à des fins fiscales. Les autorités fiscales sont en droit de demander des informations conformément à leurs obligations d’information et de vérifier (par des audits) les informations financières. Réduction des activités de la profession comptable , pour la préparation et les audits des états financiers obligatoires. Cet aspect devrait être en partie compensé par le recours à des comptables professionnels pour des activités à plus forte valeur ajoutée. Aspects sociaux. Les employés des micro-entités seront privés d’une partie des informations publiques disponibles. Cependant, en raison des contacts directs qui existent habituellement entre les employés et les gestionnaires et le ou les propriétaire(s) des micro-entités, les états financiers publiés apportent peu de réponses aux besoins d’information. La situation est similaire pour les sociétés de personnes de même taille. Aspects environnementaux. Incidence positive mineure due à la diminution des activités d’information et d’archivage. Information du public . Une partie des informations disponibles pour le public disparaîtront. Cependant, leur intérêt est généralement très faible. 5.6. Option 4. Introduction d’un régime comptable simplifié pour les micro-entités L’une des options est d’inclure un régime comptable sur mesure pour les micro-entités dans les directives comptables. Contrairement à l’«option exemption», ce type de régime serait plus long à élaborer et à mettre en place. C’est pourquoi il ne convient pas dans l’optique d’une réduction des charges rapide et dans les délais prévus. 5.7. Option 5. Modification de la directive actuelle sans introduire la catégorie des micro-entités. Les directives comptables pourraient faire l’objet de modifications rapides et de petite envergure Il pourrait en découler une légère réduction des charges en peu de temps. Cependant, le principal problème, à savoir l’inadéquation entre les directives comptables et les besoins des utilisateurs, ne serait pas réglé. Des modifications plus importantes seraient plus longues à élaborer et ne conviennent donc pas dans l’optique d’une réduction des charges rapide et dans les délais prévus. 6. Comparaison des options et justification de la proposition de la Commission L’option qui permet la plus grande réduction des charges est celle qui consiste à permettre une exemption pour les micro-entités. En outre, c’est celle qui peut être mise en place le plus rapidement. La Commission considère que cette option est, en conséquence, la meilleure solution pour réduire sensiblement la charge administrative des petites entreprises et pour adapter les obligations d’information aux besoins des utilisateurs et des préparateurs. 7. Suivi et évaluation La présente proposition est étroitement liée à la modernisation et la simplification générales des quatrième et septième directives comptables. En raison du rapport étroit entre ces mesures, le suivi et l’évaluation seront menés conjointement. La stratégie globale de suivi du réexamen général des directives comptables comprendra un plan de suivi détaillé pour la présente proposition. L’évaluation des effets et du fonctionnement de l’exemption pour les micro-entités inclura une évaluation des objectifs principaux, à savoir une meilleure adéquation des règles comptables avec les besoins des utilisateurs et des préparateurs des états financiers et la réduction globale de la charge administrative. En outre, la qualité et les possibilités d’accès des parties concernées aux informations financières utiles seront prises en compte. [1] Quatrième directive 78/660/CEE du Conseil du 25 juillet 1978; septième directive 83/349/CEE du Conseil du 13 juin 1983. [2] La septième directive sur le droit des sociétés n’a pas besoin d’être modifiée, car son texte donne déjà la possibilité aux États membres d’exempter de l’obligation d’établir des états financiers consolidés les sociétés qui, conjointement, ne dépassent pas les limites chiffrées appliquées aux moyennes entreprises, telles que définies dans la quatrième directive sur le droit des sociétés (article 6, paragraphe 1, de la septième directive sur le droit des sociétés). HU (...PICT...)|AZ EURÓPAI KÖZÖSSÉGEK BIZOTTSÁGA| Brüsszel, 26.2. 2009 SEC(2009) 207 BIZOTTSÁGI SZOLGÁLATI MUNKADOKUMENTUM amely a következő dokumentumot kíséri: Javaslat: AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS IRÁNYELVE a meghatározott jogi formájú társaságok éves beszámolójáról szóló 78/660/EGK tanácsi irányelvnek a mikrotársaságok tekintetében történő módosításáról A hatásvizsgálat összefoglalása {COM(2009) 83} {SEC(2009) 206} Összefoglalás 1. bevezetés A hatásvizsgálat az üzleti környezetnek és különösen a mikrotársaságok pénzügyi beszámolási követelményeinek egyszerűsítésére irányuló bizottsági kezdeményezéseket mutatja be. Leírja a hatályos számviteli irányelvekkel Az 1978. július 25-i negyedik tanácsi irányelv (78/660/EGK); és az 1983. június 13-i hetedik tanácsi irányelv (83/349/EGK). kapcsolatos problémákat, előterjeszt egy sor szakpolitikai lehetőséget, megvizsgálja ezek kivitelezhetőségét és adott esetben várható hatását.[1] Az 1978. július 25-i negyedik tanácsi irányelv (78/660/EGK); és az 1983. június 13-i hetedik tanácsi irányelv (83/349/EGK). 1.1. Az európai gazdasági fellendülés terve A lisszaboni menetrend szerinti célokkal összhangban a Bizottság kötelezettséget vállalt a kis- és középvállalkozások növekedési potenciáljának felszabadítása mellett, amelynek módja az adminisztratív terhek csökkentése. A pénzügyi válság nyomán a Bizottság „Az európai gazdasági fellendülés terve” címmel közzétette a fogyasztói és az üzleti bizalom helyreállítását célzó tervét. A terv elkötelezi magát a kkv-k és a mikrovállalkozások terheinek csökkentése mellett, amelynek végrehajtására többek között az a lehetőség kínálkozik, miszerint „meg kell szüntetni a mikrovállalkozások kötelezettségét, hogy éves beszámolót készítsenek”. 1.2. Szakpolitikai háttér A Bizottság e dokumentumban vizsgált javaslatainak célja, hogy csökkentsék a felesleges adminisztratív kötelezettségeket és lehetővé tegyék a beszámolási követelményeknek a felhasználók és a készítők valós igényeihez való igazítását. 1.3. Az uniós joganyag a társasági jog, a számvitel és a könyvvizsgálat területén A számvitel területén a negyedik társasági jogi irányelv meghatározza a korlátolt tagi felelősséggel rendelkező társaságok éves beszámolóira vonatkozó minimumkövetelményeket. A számviteli irányelvek kidolgozásakor uralkodó nézet szerint a kkv-k alapvetően nem különböznek a nagy társaságoktól, ezért hasonló beszámolási követelményeknek kellene megfelelniük. Ez a nézet a későbbiekben megváltozott, és elismerte a kkv-k eltérő igényeit – ezzel létrejött a „gondolkozz először kicsiben” elv. Célszerű lenne megfontolni, hogy a mikrotársaságok beszámolási követelményeinek egyszerűsítése érdekében mely követelményeket kellene törölni vagy módosítani A hetedik társasági jogi irányelv módosítására nincs szükség, mivel annak már a jelenlegi szövege is lehetővé teszi, hogy a tagállamok mentesítsék a konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítésének kötelezettsége alól azokat a konszolidálásba bevont vállalkozásokat, amelyek együttesen nem lépik túl a negyedik társasági jogi irányelvben a középvállalkozásokra megállapított határértékeket (a hetedik társasági jogi irányelv 6. cikkének (1) bekezdése). .[2] A hetedik társasági jogi irányelv módosítására nincs szükség, mivel annak már a jelenlegi szövege is lehetővé teszi, hogy a tagállamok mentesítsék a konszolidált pénzügyi kimutatások elkészítésének kötelezettsége alól azokat a konszolidálásba bevont vállalkozásokat, amelyek együttesen nem lépik túl a negyedik társasági jogi irányelvben a középvállalkozásokra megállapított határértékeket (a hetedik társasági jogi irányelv 6. cikkének (1) bekezdése). 1.4. A mikrotársaságok fogalma A mikrotársaságok Bizottság szerinti kategóriájába a legkisebb vállalkozások tartoznak, amelyekre az alábbi kritériumok vonatkoznak: – kevesebb, mint tíz alkalmazott, – 500 000 eurónál kisebb mérlegfőösszeg, és – 1 000 000 eurónál kisebb forgalom. 1.5. Az Európai Unió főbb kereskedelmi partnereinek gyakorlata Más gazdaságilag releváns országokban és az Európai Unió fő kereskedelmi partnereinél a pénzügyi beszámolási követelmények általában kevesebb áldozattal járnak a kisvállalkozások számára, mint a számviteli irányelvek követelményei. Az USA-ban például jellemzően nem írnak elő beszámoló készítésére vagy közzétételére vonatkozó jogi kötelezettséget a tőzsdén nem jegyzett társaságok számára. Nincs rá bizonyíték, hogy a kevésbé szigorú követelmények miatt az amerikai társaságok nehezebben jutnának külső finanszírozáshoz. 1.6. A Bizottság hatásvizsgálati testületének véleménye A hatásvizsgálat figyelembe veszi a Bizottság hatásvizsgálati testületének 2009. február 2-án megküldött észrevételeit. 2. eljárási kérdések, konzultáció az érdekelt felekkel, szubszidiaritás A Bizottság már több kezdeményezést indított a kis- és középvállalkozások (kkv-k) adminisztratív terheinek csökkentése érdekében. 2.1. A Bizottság 2007. július 10-i közleménye és az érdekelt felekkel folytatott konzultáció A Bizottság 2005-ben programot indított az adminisztratív költségek mérése érdekében, amelynek az is célja volt, hogy beazonosítsa az EU-s társaságok adminisztratív terheinek csökkentése szempontjából legfontosabb követelményeket. A Bizottság 2007 júliusában közleményt tett közzé, amely meghatározza a számviteli irányelvek lehetséges módosításait/változtatásait. A Bizottság a közleményben azt javasolta, hogy a negyedik irányelvben vezessék be az úgynevezett „mikrotársaságok” kategóriáját, amelyet a tagállamok mentesíthetnének a számviteli irányelvek hatálya alól. A közleményre összesen 18 tagállam kormánya, egy EGT-ország kormánya, és 110 érdekelt fél reagált, utóbbiak között európai testületek és szövetségek. Az észrevételek összesen 23 ország nézeteit tükrözték, ebből 22 tagállam volt. A nyilvános konzultációban részt vevő érdekelt felek 80%-a nyilvánított kedvező vagy kedvezőtlen véleményt az intézkedéssel kapcsolatban. Többségük támogatta, hogy a mikrotársaságokat mentesítsék a számviteli irányelvek követelményei alól. A mentesítést a felmérésben részt vevő társaságok, állami szervek, bankok és biztosítók többsége támogatta, a legnagyobb ellenkezés a könyvelők és a könyvvizsgálók részéről volt tapasztalható. 2.2. A költségek mérése és a mikrotársaságokra vonatkozó határértékek Az említett egyszerűsítési kezdeményezéssel összefüggésben a Capgemini/Ramboll konzorcium felmérte az európai uniós jogszabályokban található információs követelmények miatti költségeket. A hatásvizsgálat említést tesz a felmérés vonatkozó előzetes eredményeiről. 2.3. Adminisztratív terhekkel foglalkozó magas szintű munkacsoport A független érdekképviselőkből álló, adminisztratív terhekkel foglalkozó magas szintű munkacsoport jelentése – amely a kisvállalkozások előtt álló legfontosabb akadályokat vizsgálta – arra hívja fel a döntéshozókat, hogy minél előbb foglalják jogszabályba a tagállamok lehetőségét a mikrotársaságok mentesítésére és a számviteli irányelveknek a „gondolkozz először kicsiben” elv mentén való általános átdolgozására. 2.4. Európai Parlament Az Európai Parlament 2008. december 18-i állásfoglalásában felkéri a Bizottságot, hogy terjesszen elő olyan jogalkotási javaslatot, amely a tagállamok számára lehetővé teszi az igen kis méretű vállalkozások (a mikrotársaságok) mentesítését a számviteli irányelvek hatálya alól. 2.5. A Bizottság egyéb idevágó javaslatai 2007 végén a Bizottság gyorsított ütemű jogalkotási intézkedést indított a számviteli irányelvek két technikai jellegű módosításának bevezetésére. Ezek elfogadása 2009 elejére várható. 2.6. Szubszidiaritás A szubszidiaritás elvét követve meg kell fontolni, hogy valóban szükséges-e a mikrotársaságokra vonatkozó szabályozás uniós szintű harmonizációja. Az adminisztratív terhekkel járó kötelezettségek többségét európai uniós irányelv írja elő, ezért csökkentésükhöz is uniós szintű fellépés szükséges. 3. A probléma meghatározása A számviteli irányelvek követelményei minden korlátozott tagi felelősséggel rendelkező társaságra vonatkoznak, más tényezők (például az üzemméret, a finanszírozás módja vagy a tevékenységi kör) figyelembevétele nélkül. A kisvállalkozásokra többnyire ugyanolyan szabályok vonatkoznak, mint a nagyobb társaságokra. Sok esetben azonban bizonyos adatokat csak a jogi kötelezettségek miatt kell feldolgozni, valós gazdasági érdek nem fűződik hozzájuk. Ez beleillik az adminisztratív terhek fogalomkörébe. Az adminisztratív terhek két összetevőjét alaposabban is meg lehet vizsgálni: · Adminisztratív költség, amely nincs összefüggésben a társaság méretével, így a legkisebb vállalkozások esetében aránytalan a nagyobb vállalkozásokéhoz képest. · Az irányelvek követelményei, illetve a mikrotársaságok és a pénzügyi kimutatások felhasználóinak igényei közötti összhang hiánya. 3.1. Az aránytalan adminisztratív (megfelelési) költség mint gazdasági teher A korlátozott erőforrásokkal rendelkező induló és kisvállalkozások sebezhetőek a túlzott adminisztratív kötelezettségekkel szemben, mivel azok az alaptevékenységüktől vonnak el erőforrásokat. Az adminisztratív költség jelentős része állandó, így a mikrotársaságok arányosan sokkal több erőforrást kénytelenek a szabályozásoknak való megfelelésre fordítani, mint a nagyobb társaságok. Azt is meg kell említeni, hogy a mikrotársaságok kötelező pénzügyi kimutatásai általában csekély jelentőséggel bírnak az érdekelt felek számára. 3.2. A számviteli irányelvek követelményei, illetve a mikrotársaságok és a pénzügyi kimutatások felhasználóinak igényei közötti összhang hiánya Az igen kis méretű vállalkozásokat rendszerint tulajdonosuk vezeti, így a kötelező pénzügyi kimutatások csekély jelentőségűek a társaság teljesítményének értékelése szempontjából. Sőt, a mikrotársaságok befektetői általában kevesen vannak, gyakran a társaság működtetésében is részt vesznek és közvetlenül belelátnak a társaság könyveibe. A finanszírozás nem a tőzsdéről, hanem saját forrásokból, banki hitelekből vagy más pénzügyi intézményektől származik. A pénzügyi információk fő felhasználói (bankok és adóhatóságok) a kötelező beszámolási követelményeken túlmenően is kérhetnek információkat. Az egyéb érdekelt felek információs igényeit rendszerint nem elégítik ki a kötelező pénzügyi beszámolók információi. Ennek az az oka, hogy a kisvállalkozásokhoz fűződő kapcsolatuk gyakran inkább a kölcsönös bizalomra épül, mintsem a pénzügyi információkhoz való hozzáférésre, és mivel a számviteli kimutatások jelenlegi összetettségük miatt sokszor használhatatlannak / érthetetlennek bizonyulnak az érdekelt felek jó része számára. 3.3. Mekkora a probléma? A számviteli irányelvekben előírt beszámolási szabályok 7,2 millió EU-s vállalkozást érintenek. Ebből mintegy 5,4 millió (körülbelül 75%) mikrotársaság. A Ramboll Management által készített tanulmány megállapította, hogy az irányelvek követelményeinek való megfelelés átlagosan 1558 euróba kerül a társaságoknak. Ebből az összegből 1169 eurót tesz ki az adminisztratív teher (azaz a valós gazdasági érdek nélkül, pusztán jogi kötelezettség miatt gyűjtött és feldolgozott információ) nagysága. A fentiekből az következik, hogy az EU szintjén az adminisztratív terhek összesen mintegy 6,3 milliárd eurót tesznek ki. 4. célkitűzések A mikrotársaságok versenyképességének fokozása és növekedési potenciáljuk felszabadítása érdekében az adminisztratív terheket a minimumra kell csökkenteni. A célkitűzések: · A vállalkozások, különösen a kkv-k és mikrotársaságok adminisztratív terheinek csökkentése az EU-ban, az érdekelt felek megfelelő védelme és tájékoztatása mellett. · A mikrotársaságok beszámolási követelményeinek a felhasználók és a készítők valós igényeihez igazítása. 5. Szakpolitikai lehetőségek és várható hatásaik 5.1. A szakpolitikai lehetőség leírása A Bizottság szolgálatai a következő szakpolitikai lehetőségeket tárták fel: 0. lehetőség: az irányelvek változatlanul hagyása. 1. lehetőség: ösztönzés a számviteli irányelvekben meglévő lehetőségek teljes kihasználására. 2. lehetőség: a mikrotársaságok kötelező mentesítése az irányelvek hatálya alól. 3. lehetőség: tagállami lehetőség a mikrotársaságok mentesítésére az irányelvek hatálya alól. 4. lehetőség: egyszerűsített számviteli szabályozás bevezetése a mikrotársaságok számára. 5. lehetőség: a számviteli irányelvek módosítása a mikrotársaságok kategóriájának bevezetése nélkül. 5.2. 0. lehetőség: az irányelvek változatlanul hagyása. Az alaphelyzeti forgatókönyv szerint nincs szükség intézkedésre, az 5,4 millió igen kis méretű társaság pedig továbbra is az irányelvek számviteli szabályai szerint jár el, évente mintegy 6 milliárd eurót költve az információs követelmények teljesítésére. 5.3. 1. lehetőség: ösztönzés a számviteli irányelvekben meglévő lehetőségek teljes kihasználására. Jogszabályi változtatások híján a Bizottság még mindig felhívhatja a tagállamokat az irányelvekben engedélyezett összes egyszerűsítési lehetőség kihasználására. Az érvényben lévő határértékek és mentesítések teljes kihasználásával a mikroszegmensben elérhető megtakarítást 1,8 milliárd euróra becsülik. Ennek az összegnek a tényleges elérése azonban nem valószínű. A hatályos irányelv általános követelményeket ír elő, amelyek némelyike alól a tagállamok eseti alapon adhatnak mentesítést. Általános mentesítésre nincs lehetőség, ami akadályozza e megoldás alkalmazását, így azt a tagállamok jellemzően nem is választják. E lehetőség választása emellett nem csökkentené az adminisztratív terheket azokban az országokban, amelyek már alkalmazzák ezt a mentesítési megoldást. Nem adna választ továbbá arra a problémára sem, amely a számviteli irányelvek és a legkisebb vállalkozások felhasználói igényei közötti eltérésből, és az ennek következtében keletkező adminisztratív terhekből fakad. 5.4. 2. lehetőség: a mikrotársaságok kötelező mentesítése az irányelvek hatálya alól. A mikrotársaságok kötelező mentesítése minden EU-s szintű számviteli követelményt megszüntetne e csoport számára, ami teljes harmonizációt jelentene. E lehetőség hatása megegyezik a következő szakaszban tárgyalt 3. lehetőség maximális hatásával. A számviteli kultúrák és a beszámolási hagyományok európai uniós sokfélesége miatt azonban igen valószínűtlen, hogy ez a lehetőség egyes tagállamok számára politikailag elfogadható lenne. 5.5. 3. lehetőség: tagállami lehetőség a mikrotársaságok mentesítésére az irányelvek hatálya alól. A tagállamok meghatározhatnák a mikrotársaságokra vonatkozó legfontosabb szabályokat, például a különböző beszámolási követelmények egybegyúrásával. A mikrotársaságok mentesítése a számviteli irányelvek hatálya alól várhatóan a következő hatásokkal járna: Az adminisztratív terhek csökkenése. A legoptimistább forgatókönyv alapján – amely szerint minden tagállam kiegészítő követelmények nélkül mentesíti a mikrotársaságokat – a javaslattal elérhető megtakarítás maximális összege 6,3 milliárd EUR (illetve egy 5,9 és 6,9 milliárd EUR közötti összeg). Ugyanakkor valószínű, hogy sok tagállam más számviteli követelményeket fogalmazna meg, miután mentesítette a mikrotársaságokat a negyedik irányelv követelményei alól, például az adózási és a pénzügyi beszámolás összehangolására. Ezek a kiegészítő követelmények valószínűleg visszafognák a társaságok terheinek csökkenését. E ponton azonban még n