[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.12.2006

KOM(2006) 817 slutlig

2006/0310 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättande av Europeiska polisbyrån (Europol)

(framlagt av kommissionen) {SEK(2006) 1682}{SEK(2006) 1683}

MOTIVERING

1. Bakgrund till förslaget

● Förslagets skäl och syften

Europeiska polisbyrån (Europol) upprättades 1995 på grundval av en konvention mellan medlemsstaterna[1]. Europol var den första organisationen som upprättades med stöd av EU-fördraget. Vid den tiden var den internationella organiserade brottsligheten inte så utbredd och det europeiska samarbetet i rättsliga och inrikes frågor skedde i huvudsak genom Trevigruppen.

Sedan dess har ett betydande regelverk antagits på området, bland annat rådsbeslut om inrättande av andra organ, till exempel Eurojust och Cepol (Europeiska polisakademin). Den största fördelen med ett beslut jämfört med en konvention är att det relativt lätt kan anpassas till förändrade omständigheter, eftersom det inte kräver någon ratificering.

Detta är särskilt viktigt för Europol som organisation, eftersom erfarenheten har visat att det finns ett återkommande behov av att anpassa dess rättsliga grund. Sedan Europolkonventionen antogs 1995 har tre olika protokoll om ändring av konventionen antagits (2000, 2002 och 2003)[2]. Protokollen innehåller bestämmelser som kommer att göra Europol betydligt effektivare. Inget av dessa instrument har trätt i kraft ännu, på grund av att alla medlemsstater inte har ratificerat dem.

Dessutom har diskussioner om Europols funktion visat att även efter det att de tre protokollen har trätt i kraft kommer ytterligare förbättringar av dess funktion att behöva göras. Detta beror delvis på att nya säkerhetshot, som till exempel terrorism, uppstår eller ökar i omfattning, vilket innebär att Europol ställs inför nya utmaningar och behöver nya metoder. Ett förbättrat informationsutbyte och en bättre tillämpning av principen om tillgänglighet i Haagprogrammet har vidare skapat ett behov av att ytterligare anpassa Europols rättsliga ram, samtidigt som man fortsatt lägger stor vikt vid verkningsfulla bestämmelser om dataskydd.

En betydande ändring som föreslås är att Europol skall finansieras genom gemenskapens budget. Därigenom kommer Europol att jämställas med Eurojust och Cepol och Europaparlamentet kommer att få en större roll i kontrollen av Europol, vilket kommer att öka den demokratiska kontrollen över Europol på Europanivå. Att EU:s tjänsteföreskrifter blir tillämpliga kommer också att innebära en betydande förenkling. Detta ligger i linje med den resolution som antagits av Europaparlamentet[3].

Detta förslag syftar till att inrätta Europol på grundval av ett rådsbeslut, som skall omfatta de ändringar som gjorts genom de tre protokollen samt ytterligare förbättringar för att möta de nya utmaningar som Europol står inför.

● Allmän bakgrund

Diskussionerna om Europols rättsliga grund är inte något nytt. Redan 2001 diskuterade rådet möjligheten att ersätta Europolkonventionen med ett rådsbeslut. Vid den tiden beslutande man att ta upp frågan i Europeiska konventet och vid den därpå följande regeringskonferensen som skulle utarbeta det konstitutionella fördraget. Den nuvarande artikel III-276 i det konstitutionella fördraget ger uttryck för den vision om Europols framtid som man kom fram till. Denna har beaktats vid utarbetandet av detta förslag.

Nyligen tog det österrikiska ordförandeskapet för rådet åter upp frågan om Europols framtid på den politiska dagordningen. Arbetet började med en diskussion vid det informella rådsmötet (RIF) i januari 2006, följdes upp med en högnivåkonferens om Europols framtid och har fortsatt genom ett antal möten med gruppen Ordförandeskapets vänner, vars arbete har konsoliderats i ett förslagsdokument om hur Europols funktion kan förbättras (rådsdokument 9184/1/06 rev 1). Flera av förslagen kräver ändringar av den rättsliga grunden för Europol. De olika alternativ som föreslagits har tagits under noggrant övervägande vid utarbetandet av detta förslag.

Rådets slutsatser om Europols framtid diskuterades också inom rådets strukturer och man enades om dem vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte i juni 2006. Slutsatserna ger tydliga politiska riktlinjer för hur arbetet rörande Europols framtid bör fortlöpa. I slutsats 4 anges särskilt: ”De behöriga rådsorganen bör inleda arbetet med att överväga om och hur Europolkonventionen senast den 1 januari 2008, eller snarast möjligt därefter, skall kunna ersättas med ett rådsbeslut enligt artikel 34.2 c i EU-fördraget, om möjligt på grundval av ett konkret initiativ eller förslag.”

● Gällande bestämmelser på det område som förslaget gäller

För närvarande är den rättsliga grunden för Europol Europolkonventionen, som fastställer reglerna för Europols behörighet, arbetsuppgifter och förvaltning, samt innehåller bestämmelser om dess organ, personal och budget. Konventionen innehåller också ett stort antal bestämmelser om databehandling, dataskydd och andra frågor, bland annat om medborgarnas rättigheter. Förutom Europolkonventionen har en betydande sekundärlagstiftning antagits, både av rådet och av Europols styrelse. Alla dessa instrument har beaktats vid utarbetandet av detta förslag.

En viktig fråga vid arbetet med att utarbeta förslaget har varit att garantera en smidig övergång från den nuvarande situationen till den situation som skapas genom förslaget. Ett stort antal övergångsbestämmelser har införts för att säkerställa att processen inte hindrar Europols operativa arbete och att personalens gällande rättigheter inte påverkas.

● Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Förslaget är förenligt med Europeiska unionens politik och mål, särskilt målet att effektivisera de nationella brottsbekämpande myndigheternas arbete med att förebygga och bekämpa allvarlig brottslighet.

Vid utarbetandet av förslaget har hänsyn också tagits till förslag som kommissionen nyligen har lagt fram om utbyte av uppgifter enligt principen om tillgänglighet och om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete.

Detta beslut syftar också till att säkerställa full respekt för rätten till frihet och säkerhet, rätten till respekt för privatlivet och familjelivet, rätten till skydd av personuppgifter och principerna om laglighet och proportionalitet i fråga om brott och straff (artiklarna 6, 7, 8, 48 och 49 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna).

Behandlingen av personuppgifter enligt detta beslut kommer att ske i enlighet med rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete och i enlighet med särskilda bestämmelser i detta förslag, av vilka flera redan fanns med i Europolkonventionen.

2. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

● Samråd med berörda parter

Kommissionen har inte anordnat något särskilt samråd med berörda parter. Skälet för detta är att det österrikiska ordförandeskapet som nämns ovan redan hade organiserat vad som kan beskrivas som en omfattande samrådsprocess på alla nivåer. Samrådet har innefattat diskussioner på ministernivå, inom artikel 36-kommittén och med tekniska experter, inbegripet dataskyddsexperter. Som anges ovan har resultatet av detta arbete tagits under noggrant övervägande under utarbetandet av detta förslag.

● Extern experthjälp

Någon extern experthjälp har inte behövts.

● Konsekvensanalys

Flera alternativa lösningar bedömdes innan detta förslag lades fram.

Det första alternativet var att behålla den nuvarande situationen. Det alternativet förkastades med hänsyn till de tydliga svårigheter som har uppstått i samband med förfarandena för att ändra Europolkonventionen. En effektiv brottsbekämpande organisation på EU-nivå kan inte fungera optimalt om ändringar av dess grundläggande rättsakt endast kan träda i kraft flera år efter det att de har beslutats. De samråd som hölls under det österrikiska ordförandeskapet visade också att många alternativ för att ytterligare förbättra Europols funktion har stöd av medlemsstaterna.

Ett andra alternativ, som också förkastades, var att ersätta Europolkonventionen med ett rådsbeslut och att samtidigt lägga fram ett förslag till protokoll om upphävande av Europolkonventionen, eftersom vissa experter gjorde gällande att ett sådant protokoll måste träda i kraft innan ett rådsbeslut om Europol kan träda i kraft. Den största nackdelen med detta alternativ är att också ett protokoll om upphävande av Europolkonventionen skulle vara ett instrument som skulle kräva en lång ratifikationsprocess i alla medlemsstater.

Efter en ingående juridisk analys beskrevs i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar [SEK(2006) 851 av den 21 juni 2006] de huvudsakliga skälen för kommissionens ståndpunkt att det är möjligt att ersätta Europolkonventionen med ett rådsbeslut utan att det behövs ett protokoll om upphävande av Europolkonventionen.

Ett tredje alternativ skulle vara att ersätta Europolkonventionen med ett rådsbeslut utan att föreskriva att Europol skall finansieras genom gemenskapens budget. Denna finansieringsmetod härrör dock från artikel 41.3 i EU-fördraget, som föreskriver den generella regeln att om inte rådet enhälligt beslutar något annat skall driftsutgifter för att genomföra bestämmelserna i avdelning VI belasta Europeiska gemenskapernas budget. Vidare har belopp för sådan finansiering redan tagits med i budgetplaneringen enligt budgetramen för 2007-2013.

3. Förslagets rättsliga aspekter

● Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Syftet med förslaget är att ersätta Europolkonventionen med ett rådsbeslut. Beslutet skall innefatta alla ändringar av konventionen som har införts genom de tre protokollen, till exempel att utvidga Europols behörighet till att omfatta penningtvätt, bistånd på området för brottsbekämpning, tekniska och vetenskapliga polismetoder, möjligheten att delta i gemensamma utredningsgrupper eller att anmoda medlemsstaterna att genomföra eller samordna utredningar och att öka informationen till Europaparlamentet.

Förslaget föreskriver att Europol skall finansieras genom Europeiska gemenskapernas budget och att EU:s tjänsteföreskrifter skall gälla. Detta kommer att öka Europaparlamentets deltagande i förvaltningen av Europol och förenkla förfarandena för att förvalta Europols budget och personal.

För att få Europol att fungera effektivare innehåller förslaget förbättringar i fråga om Europols mandat och arbetsuppgifter och på området för databehandling och dataskydd.

Ändringar av mandat och arbetsuppgifter:

Förslaget utvidgar Europols mandat till att även omfatta brottslighet som inte har ett strikt samband med organiserad brottslighet (artikel 4). Detta kommer att göra det lättare för Europol att stödja medlemsstater vid utredningar av gränsöverskridande brottslighet där det inte från början har visats att det är fråga om organiserad brottslighet.

Texten ger Europol en rättslig grund för att ta emot uppgifter från privata organ, i linje med rekommendation nr 22 i rapporten från gruppen Ordförandeskapets vänner (artikel 5.1).

Det införs även en möjlighet att stödja en medlemsstat i samband med en större internationell händelse som kräver polisinsatser för att upprätthålla allmän ordning (artikel 5.1 f).

Nya verktyg för informationsbehandling och ökad effektivitet av befintliga verktyg:

De främsta verktygen som Europol i dag har tillgång till är Europols informationssystem och arbetsregistren för analysändamål.

I den utsträckning det är nödvändigt för att Europol skall kunna uppnå sina mål skall Europol ha rätt att förvalta nya verktyg för informationsbehandling, till exempel om terroristgrupper och om barnpornografi (artikel 10). Rådet skall besluta vilka villkor som skall gälla för behandlingen av personuppgifter i sådana system.

Europol skall göra sitt yttersta för att se till att dess databehandlingssystem är driftskompatibla med databehandlingssystemen i medlemsstaterna och med de databehandlingssystem som används av de organ med anknytning till EU som Europol kan komma att upprätta förbindelser med. Detta kommer att skapa tekniska förutsättningar för ett smidigt uppgiftsutbyte, under förutsättning att det finns rättsliga ramar som tillåter sådant utbyte och utan att det påverkar de grundläggande principerna för dataskydd (artikel 10.5).

Europols informationssystem skall vara direkt åtkomligt för läsning för de nationella enheterna. Skyldigheten i artikel 7.1 i Europolkonventionen att visa att det finns ett behov av uppgifter för en särskild undersökning för att samtliga uppgifter skall kunna göras tillgängliga genom sambandsmännen ansågs vara alltför tungrodd för att kunna tillämpas i praktiken utan att äventyra arbetets effektivitet (artikel 11).

Fristen för att undersöka nödvändigheten av att bevara uppgifter i Europols register förlängs från ett år till tre år efter registreringen av uppgifter, för att minska den administrativa bördan för de analytiker som arbetar med registren (artikel 20). Denna tidsperiod överstämmer också med den period som föreskrivs i artikel 16.4, där det anges att det för varje analysregister skall bedömas om det är nödvändigt att bevara registret. Om analytikernas administrativa börda lättas kan de koncentrera sig på sin huvuduppgift, som är att tillhandahålla brottsanalyser.

Nya regler om dataskydd:

Behandlingen av personuppgifter enligt detta beslut kommer att ske i enlighet med rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete och i enlighet med särskilda bestämmelser i detta förslag, av vilka flera redan fanns med i Europolkonventionen.

När nya möjligheter för Europol att behandla personuppgifter skapas, får sådan behandling endast ske i överensstämmelse med klara och precisa rättsregler som måste godkännas av rådet.

Analysregister får bevaras i högst tre år. När det är absolut nödvändigt för registrets ändamål, får analysregister bevaras i ytterligare treårsperioder, efter underrättelse till styrelsen och samråd med den gemensamma tillsynsmyndigheten (artikel 16).

För att eventuell otillbörlig tillgång till uppgifter skall kunna upptäckas kommer de mekanismer för kontroll av om sökningar i dataregister är lagliga att förstärkas genom att bevarandetiden för revisionsdata förlängs från sex månader till arton månader (artikel 18).

Dataskyddet kommer att förstärkas genom inrättandet av ett uppgiftsskyddsombud som skall vara helt oberoende (artikel 27).

● Rättslig grund

Artikel 30.1 b, artikel 30.2 samt artikel 34.2 c i EU-fördraget.

● Subsidiaritetsprincipen

Subsidiaritetsprincipen är tillämplig på unionens åtgärder.

Medlemsstaterna kan av följande skäl inte i tillräcklig utsträckning själva uppnå förslagets mål:

Det är inte möjligt att inrätta ett EU-organ endast genom åtgärder från medlemsstaterna, som behöver samordna sina insatser för att bättre ta itu med gränsöverskridande brottslighet och terrorism, bland annat genom centraliserad analys och informationsutbyte.

Förslaget begränsar sig till att förse Europol med de instrument som Europol behöver för att kunna bistå och stödja medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter och till att öka Europols möjlighet att göra detta.

Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen.

● Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

I likhet med Europolkonventionen är förslaget begränsat till att reglera den institutionella ramen och de databehandlings- och dataskyddsåtgärder som behövs för att Europol skall kunna fungera effektivt. Där det är lämpligt hänvisas till nationell lagstiftning, som till exempel reglerar vilka uppgifter som kan delas med Europol och under vilka omständigheter. Frågan om proportionalitet har också beaktats vid fastställandet av Europols behörighet, som är begränsad till de former av allvarlig brottslighet som räknas upp i rambeslutet om en europeisk arresteringsorder.

Den ekonomiska börda som faller på gemenskapen till följd av förslaget står i proportion till medlemsstaternas löpande kostnader för att finansiera Europol. Förslaget kommer att minska den administrativa bördan genom att det är anpassat till gemenskapens förfaranden och genom att behovet av ratifikationsförfaranden vid ändringar av den rättsliga grunden för Europol försvinner.

● Val av regleringsform

Ett rådsbeslut på grundval av artikel 34.2 c i EU-fördraget är det lämpligaste instrumentet för att inrätta ett organ enligt avdelning VI i samma fördrag. Eftersom förslaget inte syftar till att tillnärma medlemsstaternas lagstiftning är ett rambeslut inte lämpligt.

4. Budgetkonsekvenser

I budgetramen för 2007-2013 har sammanlagt 334 miljoner euro anslagits för att finansiera Europol ur gemenskapens budget under åren 2010-2013. Dessa siffror stämmer överens med Europols senaste femåriga finansiella plan. Europols årliga budget för 2007 ligger på nära 68 miljoner euro. Sammanlagt kommer 406 anställda finansieras via den budgeten 2007.

5. Övriga upplysningar

● Simulering, pilotfas och övergångsperiod

En övergångsperiod kommer att gälla för förslaget.

● Förenklingar

Förslaget innebär en betydande förenkling av de administrativa förfarandena, både för EU och nationella offentliga myndigheter, särskilt genom att en rad instrument och beslut om förvaltning av budget och anställda inte behöver antas och genom att Europols funktion bringas i överensstämmelse med den gemensamma praxisen för andra EU-organ och -byråer.

● Upphävande av gällande lagstiftning

Ett antagande av förslaget kommer att leda till upphävande av gällande lagstiftning.

● Omarbetning

Förslaget innebär en omarbetning.

2006/0310 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om inrättande av Europeiska polisbyrån (Europol)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, särskilt artikel 30.1 b, artikel 30.2 och artikel 34.2 c,

med beaktande av kommissionens förslag[4],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[5], och

av följande skäl:

(1) Upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europol) beslutades inom ramen för fördraget om Europeiska unionen av den 7 februari 1992 och reglerades i en konvention om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)[6] som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen.

(2) Europolkonventionen har varit föremål för en rad ändringar. Dessa har fastlagts i tre protokoll som ännu inte har trätt i kraft med hänsyn till de långdragna ratifikationsförfaranden som är förenade med sådana ändringar. Om konventionen ersätts med ett beslut kommer det att bli lättare att göra eventuella ytterligare ändringar.

(3) En förenkling och förbättring av Europols rättsliga ram kan delvis uppnås genom att Europol inrättas som ett EU-organ, finansierat genom Europeiska gemenskapernas allmänna budget, eftersom de generella reglerna och förfarandena för sådana organ då kommer att vara tillämpliga på Europol.

(4) De rättsliga instrument om inrättande av EU-organ eller EU-byråer som antagits på senare tid på områden som omfattas av avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen (rådets beslut av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet[7] och rådets beslut av den 20 september 2005 om inrättande av Europeiska polisakademin (CEPOL) och om upphävande av beslut 2000/820/RIF[8]) har haft formen av rådsbeslut, eftersom sådana beslut lättare kan anpassas efter ändrade förutsättningar och nya politiska prioriteringar.

(5) Ett inrättande av Europol som ett EU-organ, finansierat genom Europeiska gemenskapernas allmänna budget, kommer att stärka Europaparlamentets roll i kontrollen av Europol, genom att Europarlamentet deltar i antagandet av budgeten.

(6) Att låta Europol omfattas av de generella regler och förfaranden som gäller för andra organ och byråer kommer att medföra en administrativ förenkling, med följden att Europol kan ägna mer av sina resurser åt sina huvuduppgifter.

(7) En ytterligare förenkling och förbättring av Europols funktion kan uppnås genom åtgärder som syftar till att öka Europols möjligheter att bistå och stödja medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, utan att ge Europols tjänstemän verkställande befogenheter.

(8) En sådan förbättring är att säkerställa att Europol kan bistå medlemsstaternas behöriga myndigheter när det gäller att bekämpa särskilda former av allvarlig brottslighet, utan den nuvarande begränsningen att det måste föreligga faktiska omständigheter som visar på förekomsten av en brottslig organisation eller struktur.

(9) Att Europol utses som Europeiska unionens kontaktpunkt för att bekämpa falsk eurovaluta påverkar inte tillämpningen av konventionen för bekämpande av penningförfalskning, som undertecknades i Genève den 20 april 1929, och dess protokoll.

(10) För att undvika onödiga förfaranden bör Europols nationella enheter ha direkt tillgång till alla uppgifter i Europols informationssystem.

(11) Detta beslut överensstämmer med rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete.

(12) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[9] är tillämplig på uppgifter som behandlas enligt gemenskapslagstiftningen, även på personuppgifter om Europols personal.

(13) Det finns ett behov av ett uppgiftsskyddsombud som ansvarar för att på ett oberoende sätt se till att behandlingen av personuppgifter är lagenlig och att bestämmelserna i detta beslut om behandling av personuppgifter följs, vilket även gäller behandlingen av personuppgifter om Europols personal, som är skyddad av artikel 24 i förordning (EG) nr 45/2001.

(14) Förutom att förenkla bestämmelserna om befintliga databehandlingssystem bör Europol få större möjligheter att skapa och förvalta andra verktyg för databehandling till stöd för sina uppgifter. Sådana verktyg bör införas och förvaltas i överensstämmelse med de generella principerna för dataskydd, men också i överensstämmelse med detaljerade regler som skall fastställas av rådet.

(15) Den gemensamma tillsynsmyndighetens samarbete med Europeiska datatillsynsmannen bör säkerställas.

(16) För att kunna utföra sitt uppdrag är det lämpligt att Europol samarbetar med de europeiska organ och byråer som säkerställer en adekvat skyddsnivå för uppgifter i enlighet med förordning (EG) nr 45/2001.

(17) Europol bör också samarbeta med Eurojust, som säkerställer en adekvat skyddsnivå för uppgifter i enlighet med beslutet om dess inrättande

(18) Europol bör kunna ingå samarbetsavtal med Europeiska gemenskapens och Europeiska unionens organ och byråer för att dessa tillsammans effektivare skall kunna bekämpa allvarlig brottslighet som faller under båda parters behörighet och för att undvika dubbelarbete.

(19) Europols möjligheter att samarbeta med tredjeländer och externa organ bör rationaliseras för att säkra överensstämmelse med Europeiska unionens generella politik i detta hänseende, och det bör antas nya bestämmelser om hur sådant samarbete skall äga rum i framtiden.

(20) Förvaltningen av Europol bör förbättras genom förenklade förfaranden och en mer generell beskrivning av styrelsens uppdrag, genom en begränsning av antalet styrelsemöten och genom införandet av en generell regel om att alla beslut skall fattas med två tredjedels majoritet.

(21) Det är också önskvärt att det införs bestämmelser om ökad kontroll över Europol genom Europaparlamentet, för att säkerställa att Europol förblir en organisation som är fullt ansvarig och öppen för insyn, samtidigt som nödvändigheten av att säkerställa sekretessen för operativ information beaktas.

(22) Domstolskontrollen över Europol kommer att utövas i enlighet med artikel 35 i fördraget om Europeiska unionen.

(23) För att Europol skall kunna fortsätta att utföra sina uppdrag efter bästa förmåga bör det föreskrivas omsorgsfullt utformade övergångsbestämmelser.

(24) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen inrättandet av en byrå som är ansvarig för samarbetet inom brottsbekämpande verksamhet på EU-nivå, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan rådet vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen, som anges i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och definieras i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I enlighet med proportionalitetsprincipen går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(25) Detta beslut respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I – INRÄTTANDE OCH ARBETSUPPGIFTER

Artikel 1 Inrättande

1. Genom detta beslut inrättas en europeisk polisbyrå, nedan kallad Europol, som ett av Europeiska unionens organ. Europol skall ha sitt säte i Haag, Nederländerna.

2. Europol skall betraktas som den rättsliga efterträdaren till Europol som inrättades genom konventionen på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen).

Artikel 2 Rättskapacitet

3. Europol skall vara en juridisk person.

4. I varje medlemsstat skall Europol ha den mest omfattande rättskapacitet som den nationella lagstiftningen kan tillerkänna juridiska personer. Europol skall särskilt kunna förvärva och avyttra fast och lös egendom samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter.

5. Europol skall ha behörighet att sluta en överenskommelse om säte med Konungariket Nederländerna.

Artikel 3 Målsättning

Europol skall ha som målsättning att stödja och stärka medlemsstaternas behöriga myndigheters insatser och deras ömsesidiga samarbete vad gäller förebyggandet av och kampen mot allvarlig brottslighet och terrorism. I detta beslut avses med behöriga myndigheter alla offentliga organ i medlemsstaterna som enligt den nationella lagstiftningen är behöriga att förebygga och bekämpa brottslighet.

Artikel 4 Behörighet

1. Europols behörighet skall omfatta allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater, särskilt organiserad brottslighet och terrorism.

2. Vid tillämpningen av detta beslut skall de former av brottslighet som anges i bilaga I till detta beslut betraktas som allvarlig brottslighet.

3. Europols behörighet skall också omfatta brott som hör samman med sådan brottslighet. Följande brott skall anses höra samman med sådan brottslighet:

- Brott som begås för att anskaffa medel till att begå gärningar som omfattas av Europols behörighet.

- Brott som begås för att underlätta eller utföra gärningar som omfattas av Europols behörighet.

- Brott som begås för att undgå lagföring och straff för gärningar som omfattas av Europols behörighet.

4. Rådet skall med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet fastställa Europols prioriteringar när det gäller att bekämpa och förebygga de former av brottslighet som omfattas av Europols behörighet, med beaktande av Europeiska unionens prioriteringar på det område som omfattas av Europols behörighet.

Artikel 5 Arbetsuppgifter

1. Europol skall ha följande huvuduppgifter:

(a) Samla in, lagra, behandla, analysera och utbyta information och underrättelser som översänts av myndigheter i medlemsstaterna eller tredjeländer eller andra offentliga eller privata enheter.

(b) Samordna, organisera och genomföra utredningar och operativa insatser tillsammans med medlemsstaternas behöriga myndigheter eller inom ramen för gemensamma utredningsgrupper, i förekommande fall i samverkan med EU-organ eller organ i tredjeländer.

(c) Utan dröjsmål underrätta de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna om information som berör dem och om eventuella samband som konstaterats mellan brottsliga gärningar.

(d) Underlätta utredningar i medlemsstaterna genom att översända all relevant information till de nationella enheterna.

(e) Anmoda de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna att genomföra eller samordna utredningar i särskilda fall.

(f) Förse en medlemsstat med underrättelser och analytiskt stöd i samband med en större internationell händelse som kräver polisinsatser för att upprätthålla allmän ordning.

2. De uppgifter som anges i punkt 1 skall omfatta samordning av utredningsinsatser avseende brottslig verksamhet som bedrivits med användning av Internet, särskilt terroristrelaterad brottslighet och spridning av barnpornografi och annat olagligt material, samt övervakning av Internet för att bidra till att identifiera sådan brottslig verksamhet och de personer som har bedrivit den.

3. Alla Europols operativa insatser skall genomföras i samverkan och i samförstånd med myndigheterna i den eller de medlemsstater vars territorium berörs. Tvångsåtgärder får genomföras endast av de behöriga nationella myndigheterna.

4. Europol skall ha följande ytterligare uppgifter:

(a) Utveckla specialkunskaper om utredningsförfarandena vid medlemsstaternas behöriga myndigheter och ge råd om utredningar.

(b) Tillhandahålla strategiska underrättelser för att underlätta och främja en effektiv och rationell användning av tillgängliga resurser på nationell nivå och på unionsnivå för operativ verksamhet och stöd till sådan verksamhet.

(c) Utarbeta hotbildsbedömningar och allmänna lägesrapporter i samband med Europols målsättning, inbegripet en årlig bedömning av hotet från organiserad brottslighet.

5. Inom ramen för den målsättning som anges i artikel 3 kan Europol dessutom bistå medlemsstaterna särskilt på följande områden:

(a) Utbildning av personal vid deras behöriga myndigheter, eventuellt i samarbete med Europeiska polisakademin.

(b) Organisation av och utrustning till dessa myndigheter genom att underlätta tillhandahållandet av tekniskt bistånd mellan medlemsstaterna.

(c) Brottsförebyggande metoder.

(d) Tekniska och vetenskapliga metoder samt utredningsförfaranden.

6. Europol skall verka som Europeiska unionens kontaktpunkt i sina kontakter med tredjeländer och utomstående instanser för att bekämpa falsk eurovaluta.

Artikel 6 Deltagande i gemensamma utredningsgrupper

1. Europols tjänstemän får delta i en stödjande funktion i gemensamma utredningsgrupper, inklusive sådana grupper som inrättats i enlighet med artikel 1 i rambeslutet av den 13 juni 2002 om gemensamma utredningsgrupper[10], i enlighet med artikel 13 i konventionen av den 29 maj 2000 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater[11], eller i enlighet med artikel 24 i konventionen av den 18 december 1997 om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar[12]. Europols tjänstemän får, i enlighet med artikel 5.1 b och de överenskommelser som avses i punkt 3, samt i överensstämmelse med lagstiftningen i den medlemsstat där den gemensamma utredningsgruppen är verksam, delta i all verksamhet och utbyta information med alla medlemmar i den gemensamma utredningsgruppen, i enlighet med punkt 5. I detta sammanhang får de också föreslå att nationella medlemmar i en gemensam utredningsgrupp vidtar tvångsåtgärder.

2. När en gemensam utredningsgrupp inrättas för att behandla fall av förfalskning av euron, kan en Europoltjänsteman utses att leda utredningen, under gruppens ledares direkta ansvar. Om det föreligger meningsskiljaktigheter mellan Europoltjänstemannen och gruppens ledare skall den sistnämndes mening ha företräde.

3. Det administrativa genomförandet av Europoltjänstemännens deltagande i gemensamma utredningsgrupper skall fastställas i en överenskommelse mellan Europols direktör och de behöriga myndigheterna i de medlemsstater som deltar i den gemensamma utredningsgruppen, med deltagande av de nationella enheterna. Reglerna för sådana överenskommelser skall fastställas av styrelsen.

4. Europols tjänstemän skall genomföra sina uppgifter under ledning av gruppens ledare, med beaktande av de villkor som fastställs i den överenskommelse som avses i punkt 3.

5. Europols tjänstemän får knyta direkta kontakter med medlemmarna i den gemensamma utredningsgruppen och förse medlemmar och utstationerade medlemmar i den gemensamma utredningsgruppen med information i enlighet med detta beslut, med beaktande av villkoren i den överenskommelse som avses i punkt 3.

6. Under verksamhet som utförs av en gemensam utredningsgrupp skall Europols tjänstemän, när det gäller brott som begås mot dem eller av dem, vara underkastade den nationella lagstiftning i den medlemsstat där verksamheten äger rum som gäller för personer med jämförbara arbetsuppgifter.

Artikel 7 Framställningar från Europol om inledande av brottsutredningar

1. Medlemsstaterna skall behandla varje framställning från Europol om att de skall inleda, genomföra eller samordna utredningar i särskilda fall och ta sådana framställningar under vederbörligt övervägande. De skall underrätta Europol om huruvida den begärda utredningen kommer att inledas.

2. Om de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten beslutar att inte efterkomma en framställning från Europol, skall de underrätta Europol om sitt beslut och om skälen till detta, utom om de inte kan ange något skäl på grund av att

(a) det skulle skada viktiga nationella säkerhetsintressen, eller

(b) det skulle äventyra ett framgångsrikt genomförande av pågående utredningar eller enskilda personers säkerhet.

3. Svar på framställningar från Europols om att inleda, genomföra eller samordna utredningar i särskilda fall och underrättelser till Europol om resultatet av utredningar skall lämnas till Europol via de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i enlighet med bestämmelserna i detta beslut och den relevanta nationella lagstiftningen.

Artikel 8 Nationella enheter

1. Varje medlemsstat skall inrätta eller utse en nationell enhet med ansvar för att utföra de uppgifter som anges i denna artikel. En tjänsteman skall utses i varje medlemsstat som chef för den nationella enheten.

2. Den nationella enheten skall fungera som sambandsorgan mellan Europol och de behöriga nationella myndigheterna. Medlemsstaterna får dock tillåta direktkontakt mellan utsedda behöriga myndigheter och Europol på villkor som skall fastställas av medlemsstaten i fråga, vilka kan inbegripa att kontakt först skall tas med den nationella enheten.

3. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de nationella enheterna kan utföra sina uppgifter och, särskilt, att de har tillgång till relevanta nationella uppgifter.

4. De nationella enheterna skall

(a) på eget initiativ förse Europol med den information och de underrättelser som är nödvändiga för att Europol skall kunna utföra sina uppgifter,

(b) besvara framställningar från Europol om information, underrättelser och råd,

(c) uppdatera information och underrättelser,

(d) utvärdera information och underrättelser med iakttagande av nationell lagstiftning för de behöriga myndigheternas räkning och översända detta material till dem,

(e) göra framställningar till Europol om råd, information, underrättelser och analyser,

(f) överföra information till Europol för lagring i Europols databaser,

(g) säkerställa att allt informationsutbyte mellan Europol och dem själva sker enligt lag.

5. Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för att upprätthålla lag och ordning och skydda den inre säkerheten, skall en nationell enhet inte vara skyldig att i ett konkret fall överföra information och underrättelser om det skulle leda till att

(a) ett framgångsrikt genomförande av en pågående utredning eller enskilda personers säkerhet äventyras,

(b) uppgifter som härrör från särskilda underrättelseorganisationer eller särskild underrättelseverksamhet inom området för statens säkerhet lämnas ut.

6. De nationella enheternas kostnader för förbindelserna med Europol skall bäras av medlemsstaterna och skall, med undantag för anslutningskostnader, inte debiteras Europol.

7. Cheferna för de nationella enheterna skall, på eget initiativ eller på begäran av direktören eller styrelsen, sammanträda regelbundet för att bistå Europol med råd.

Artikel 9 Sambandsmän

1. Varje nationell enhet skall utstationera minst en sambandsman till Europol. Om inte annat anges i särskilda bestämmelser i detta beslut skall dessa sambandsmän vara underkastade den utstationerande medlemsstatens nationella lagstiftning.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.4 och 8.5 skall sambandsmännen

(a) förse Europol med information från den utstationerande nationella enheten,

(b) vidarebefordra information från Europol till den utstationerande nationella enheten,

(c) samarbeta med Europols tjänstemän genom att lämna information och råd, och

(d) utbyta information från sina nationella enheter med sambandsmännen från andra medlemsstater.

Det bilaterala utbyte som avses i första stycket d kan också omfatta brott som ligger utanför Europols behörighet, om det är tillåtet enligt nationell lagstiftning.

3. Artikel 34 skall i tillämpliga delar gälla även sambandsmännens verksamhet.

4. Sambandsmännens rättigheter och skyldigheter gentemot Europol skall fastställas av styrelsen.

5. Sambandsmännen skall åtnjuta de privilegier och den immunitet som är nödvändiga för att de skall kunna utföra sina uppgifter, i enlighet med artikel 50.4.

6. Europol skall se till att sambandsmännen har fullständig information om och är delaktiga i all Europols verksamhet, i den utsträckning det är förenligt med deras ställning.

7. Europol skall kostnadsfritt ställa de lokaler som är nödvändiga för sambandsmännens verksamhet till medlemsstaternas förfogande i Europols byggnad. Alla andra kostnader som uppstår i samband med utstationeringen av sambandsmän skall bäras av den utstationerande medlemsstaten, inbegripet kostnaderna för sambandsmännens utrustning, om inte styrelsen i samband med utarbetandet av Europols budget rekommenderar annat i ett särskilt fall.

KAPITEL II – INFORMATIONSBEHANDLINGSSYSTEM

Artikel 10 Informationsbehandling

1. I den utsträckning det är nödvändigt för att Europol skall kunna uppnå sina mål skall Europol behandla information och underrättelser, även personuppgifter, i enlighet med detta beslut. Europol skall upprätta och förvalta Europols informationssystem, som anges i artikel 11, och de analysregister som anges i artikel 14.

2. Europol får behandla uppgifter i syfte att fastställa om sådana uppgifter är relevanta för Europols arbetsuppgifter och kan införas i något av dess informationssystem.

3. När Europol har för avsikt att upprätta andra system för behandling av personuppgifter än Europols informationssystem, som anges i artikel 11, eller de analysregister som anges i artikel 14, skall rådet med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet fastställa på vilka villkor Europol får göra detta. Dessa villkor skall särskilt avse tillgång till och användning av uppgifterna samt tidsgränser för lagring och utplåning av uppgifter, med vederbörlig hänsyn till de principer som anges i artikel 26.

4. I överensstämmelse med de villkor som har fastställts i enlighet med punkt 3, skall styrelsen efter förslag från direktören besluta om att inrätta de databehandlingssystem som avses i den punkten. Innan styrelsen fattar sitt beslut skall den höra den gemensamma tillsynsmyndighet som anges i artikel 33.

5. Europol skall göra sitt yttersta för att se till att dess databehandlingssystem är driftskompatibla med databehandlingssystemen i medlemsstaterna, och särskilt med de databehandlingssystem som används av de organ och byråer med anknytning till gemenskapen eller unionen som Europol kan upprätta förbindelser med enligt artikel 22, genom att följa bästa metoder och använda öppna standarder.

Artikel 11 Europols informationssystem

1. Europol skall förvalta Europols informationssystem. Europols informationssystem skall vara direkt åtkomligt för läsning för de nationella enheterna, sambandsmännen, direktören, de biträdande direktörerna och vederbörligen bemyndigade tjänstemän vid Europol.

2. Europol skall se till att bestämmelserna i detta beslut om driften av informationssystemet följs. Europol skall ansvara för att informationssystemet fungerar väl tekniskt och driftsmässigt och skall särskilt vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de åtgärder som anges i artiklarna 20, 28, 30 och 34 angående informationssystemet genomförs korrekt.

3. Den nationella enheten i varje medlemsstat skall ansvara för förbindelserna med informationssystemet. Den skall särskilt ansvara för de säkerhetsåtgärder som anges i artikel 34 rörande den databehandlingsutrustning som används på den berörda medlemsstatens territorium, den kontroll som anges i artikel 20 samt, i den mån den berörda medlemsstatens lagar och andra författningar samt förfaranden så fordrar, för en korrekt tillämpning av detta beslut i andra hänseenden.

Artikel 12 Innehållet i Europols informationssystem

1. Europols informationssystem får endast användas för att behandla sådana uppgifter som är nödvändiga för utförandet av Europols uppgifter. De uppgifter som införs skall gälla

(a) personer som, i enlighet med den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning, misstänks för att ha begått eller varit delaktiga i ett brott som omfattas av Europols behörighet eller som har dömts för ett sådant brott,

(b) personer avseende vilka det i enlighet med den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning finns allvarliga skäl att anta att de kommer att begå brott som omfattas av Europols behörighet.

2. Uppgifter om de personer som avses i punkt 1 får endast innehålla följande upplysningar:

(a) Efternamn, namn som ogift, förnamn och i förekommande fall alias eller antagna namn,

(b) födelsedatum och födelseort,

(c) medborgarskap,

(d) kön, och

(e) vid behov, andra kännetecken som möjliggör identifiering, särskilt speciella objektiva och bestående fysiska kännetecken.

3. Förutom de upplysningar som anges i punkt 2 får Europols informationssystem också användas för att behandla följande uppgifter om de personer som avses i punkt 1:

(a) Brottsliga gärningar, påstådda brottsliga gärningar och uppgift om när och var de har (påstås ha) begåtts.

(b) De medel som har använts eller kan komma att användas för att begå de brottsliga gärningarna.

(c) De avdelningar som handlägger ärendet och deras aktbeteckningar.

(d) Misstanke om tillhörighet till en kriminell organisation.

(e) Fällande domar, om de rör brott som omfattas av Europols behörighet.

(f) Den part som för in uppgifterna.

Dessa uppgifter kan föras in även om de ännu inte hänvisar till personer. Om Europol själv för in uppgifterna skall förutom aktbeteckningen även källan till uppgifterna anges.

4. Ytterligare information om de personer som avses i punkt 1 som finns hos Europol eller de nationella enheterna, får på begäran överlämnas till varje nationell enhet eller till Europol. De nationella enheterna skall göra detta med iakttagande av sin nationella lagstiftning.

5. Om ett förfarande som har inletts mot den berörda personen läggs ned, eller om denne frikänns, skall de uppgifter som berörs av beslutet utplånas.

Artikel 13 Tillgång till informationssystemet

1. De nationella enheterna, sambandsmännen samt direktören, de biträdande direktörerna och vederbörligen bemyndigade tjänstemän vid Europol skall ha rätt att direkt föra in och söka efter uppgifter i Europols informationssystem. Europol får ges tillgång till uppgifter om det är nödvändigt för att Europol skall kunna utföra sina uppgifter i ett visst fall. Tillgången för de nationella enheterna och sambandsmännen skall ske i enlighet med lagar och andra författningar samt förfaranden som gäller för den part som företar sökningen, om inte annat följer av kompletterande bestämmelser i detta beslut.

2. Endast den part som har fört in uppgifter får ändra, rätta eller utplåna dem. Om en annan part har anledning att anta att uppgifter som avses i artikel 12.2 är felaktiga, eller om den önskar komplettera dem, skall den omedelbart underrätta den part som har fört in uppgifterna. Den part som har fört in uppgifterna skall utan dröjsmål undersöka en sådan underrättelse och om det är nödvändigt omedelbart ändra, komplettera, rätta eller utplåna uppgifterna.

3. Om systemet innehåller uppgifter som avses i artikel 12.3 rörande en person, kan varje part föra in sådana kompletterande uppgifter som avses i den artikeln. Om uppgifterna står i uppenbar motsägelse till varandra, skall de berörda parterna rådgöra med varandra och nå enighet.

4. Om en part har för avsikt att helt utplåna uppgifter som avses i artikel 12.2 som den har fört in om en person, och uppgifter som avses i artikel 12.3 rörande denna person har förts in av andra parter, skall ansvaret enligt dataskyddslagstiftningen och rätten att ändra, komplettera, rätta och utplåna sådana uppgifter som avses i artikel 12.2 överföras till nästa part som fört in sådana uppgifter som avses i artikel 12.3 om denna person. Den part som har för avsikt att utplåna uppgifterna skall informera den part på vilken ansvaret enligt dataskyddslagstiftningen överförs om sin avsikt.

5. Den part som söker efter, för in eller ändrar uppgifter i informationssystemet är ansvarig för att sökningen, införandet eller ändringarna är lagliga. Denna part måste kunna identifieras. Överföringen av information mellan nationella enheter och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall regleras av nationell lagstiftning.

6. Förutom de nationella enheterna och de personer som anges i punkt 1 får också de behöriga myndigheter som medlemsstaterna har utsett för detta ändamål göra sökningar i Europols informationsregister i enlighet med sina lagar och andra författningar samt förfaranden, om inte annat följer av kompletterande bestämmelser i detta beslut. Resultatet av en sådan sökning kommer dock endast att visa om de begärda uppgifterna finns tillgängliga i Europols informationsregister. Ytterligare information kan då erhållas genom den nationella enheten.

7. Information om de behöriga myndigheter som har utsetts i enlighet med punkt 6, inklusive senare ändringar, skall översändas till rådets generalsekretariat, som skall offentliggöra informationen i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 14 Analysregister

1. När det är nödvändigt för att Europol skall kunna uppnå sina mål får Europol i analysregister lagra, ändra och använda uppgifter om brottslighet som omfattas av dess behörighet, inbegripet uppgifter om brott som hör samman med sådan brottslighet enligt artikel 4.3. Sådana analysregister får innehålla uppgifter om följande personkategorier:

(a) De personer som avses i artikel 12.1.

(b) Personer som kan kallas att vittna i utredningar om de aktuella brotten eller i efterföljande straffrättsliga förfaranden.

(c) Personer som har varit offer för något av de aktuella brotten eller avseende vilka det finns vissa omständigheter som ger anledning att anta att de skulle kunna bli offer för ett sådant brott.

(d) Kontakter eller medhjälpare.

(e) Personer som kan lämna uppgifter om de aktuella brotten.

Insamling, lagring och behandling av de uppgifter som förtecknas i artikel 6.1 i rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete skall tillåtas endast om det är strikt nödvändigt med hänsyn till ändamålet med det berörda registret och om dessa uppgifter kompletterar andra personuppgifter som redan förts in i samma register. Det skall vara förbjudet att i strid med de ovannämnda reglerna om ändamål välja ut en särskild kategori av personer enbart på grundval av de uppgifter som förtecknas i artikel 6.1 i rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete.

Rådet skall med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet anta tillämpningsföreskrifter för analysregistren, vilka skall innehålla ytterligare upplysningar, särskilt rörande de kategorier av personuppgifter som avses i denna artikel och bestämmelser om säkerheten för dessa uppgifter och om intern kontroll av användningen av dem.

2. Analysregister skall upprättas för analysändamål, vilket definieras som insamling, behandling eller användning av uppgifter för att bistå vid brottsutredningar. Varje analysprojekt skall medföra att en analysgrupp inrättas, till vilken följande deltagare skall vara nära knutna:

(a) Analytiker och andra tjänstemän vid Europol som har utsetts av Europols direktör.

(b) Sambandsmän och/eller experter från de medlemsstater som lämnar informationen eller som berörs av analysen på det sätt som avses i punkt 4.

Endast analytikerna skall ha tillstånd att föra in och ändra uppgifter i det berörda registret. Alla deltagare får söka efter uppgifter i registret.

3. Om inte annat följer av artikel 8.5, skall de nationella enheterna, på Europols begäran eller på eget initiativ, till Europol översända all information som Europol behöver för det berörda analysregistrets ändamål. Beroende på hur känsliga uppgifterna är, kan uppgifter från nationella enheter sändas direkt och på alla lämpliga sätt till analysgrupperna, vare sig det sker genom de berörda sambandsmännen eller inte. Europol skall ange för de nationella enheterna i vilket format man föredrar att informationen översänds.

4. Om analysen är av allmän karaktär och av strategiskt slag, skall alla medlemsstater, genom sambandsmän och/eller experter, vara fullt delaktiga i resultatet av analysen, särskilt genom att Europols rapporter översänds till dem.

Om en analys rör ett specifikt fall som inte berör alla medlemsstater och har ett direkt operativt syfte, skall företrädare för följande medlemsstater delta i den:

(a) Medlemsstater från vilka den information härrör som har lett till att ett beslut om att upprätta analysregistret fattades, eller vilka berörs direkt av den informationen och medlemsstater som analysgruppen senare inbjudit att delta i analysen eftersom även de kommit att beröras.

(b) Medlemsstater som vid en sökning i den indexfunktion som avses i artikel 15 finner att de har behov av att ta del av informationen och som gör detta gällande under de villkor som anges i punkt 5.

5. De bemyndigade sambandsmännen kan göra gällande behovet av att ta del av information. Varje medlemsstat skall utse och bemyndiga ett begränsat antal sådana sambandsmän. De skall översända en förteckning över dessa till styrelsen.

En sambandsman skall göra gällande behovet av att ta del av information enligt punkt 4 i en motiverad skrivelse som har godkänts av dennes överordnade myndighet i dennes medlemsstat och översänts till alla deltagare i analysen. Sambandsmannen blir därefter fullt ut delaktig i den pågående analysen.

Om en invändning framförs inom analysgruppen, skall sambandsmannens deltagande skjutas upp till dess att ett förlikningsförfarande har avslutats, vilket skall bestå av följande tre faser:

(a) Analysdeltagarna skall sträva efter att nå enighet med den sambandsman som har gjort gällande behovet av att ta del av information; detta får ta högst åtta dagar i anspråk.

(b) Om enighet inte kan nås, skall cheferna för de berörda nationella enheterna och ledningen för Europol sammanträda inom tre dagar för att försöka nå enighet.

(c) Om oenigheten kvarstår, skall de berörda parternas företrädare i Europols styrelse sammanträda inom åtta dagar. Om den berörda medlemsstaten inte avstår från att göra gällande sitt behov att ta del av information, skall det beslutas i samförstånd om dess deltagande.

6. Det är endast den medlemsstat som överför en uppgift till Europol som skall bedöma dess känslighetsgrad och hur denna känslighet varierar och fastställa hur uppgiften skall hanteras. Varje spridning eller operativ användning av överförda uppgifter skall beslutas av den medlemsstat som överförde uppgifterna till Europol. Om det inte går att fastställa vilken medlemsstat som överfört uppgifterna till Europol, skall beslutet om spridning eller operativ användning av uppgifter fattas av analysdeltagarna. En medlemsstat eller en medverkande expert som ansluter sig till en pågående analys får särskilt inte sprida eller använda uppgifter utan föregående samtycke från de medlemsstater som i första hand berörs.

7. Med avvikelse från punkt 6 skall, i fall där Europol vid den tidpunkt då uppgifter förs in i ett analysregister konstaterar att uppgifterna avser en person eller ett föremål om vilka en annan medlemsstat redan har fört in uppgifter i registret, berörda medlemsstater och tredje parter omedelbart underrättas om det samband som har konstaterats, i enlighet med artikel 17.

8. Europol får bjuda in experter från sådana tredje parter som avses i artiklarna 22 och 23 att medverka i en analysgrupps verksamhet, om

(a) det finns ett gällande avtal mellan Europol och den tredje parten med lämpliga bestämmelser om informationsutbyte, inklusive överföring av personuppgifter, samt om sekretess för den utbytta informationen,

(b) medverkan av experter från den tredje parten ligger i medlemsstaternas intresse,

(c) den tredje parten är direkt berörd av analysarbetet, och

(d) alla deltagare enas om att låta experterna från den tredje parten medverka i analysgruppens verksamhet.

Om analysprojektet berör bedrägeri eller annan olaglig verksamhet som påverkar Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, skall Europol bjuda in experter från Europeiska byrån för bedrägeribekämpning att delta i analysgruppen.

Medverkan av experter från en tredje part i en analysgrupps verksamhet skall regleras av en överenskommelse mellan Europol och den tredje parten. Reglerna för sådana överenskommelser skall fastställas av styrelsen.

Uppgifter om överenskommelserna mellan Europol och tredje parter skall sändas till den gemensamma tillsynsmyndighet som avses i artikel 33, som får lämna alla synpunkter som den anser nödvändiga till styrelsen.

Artikel 15 Indexfunktion

1. Europol skall skapa en indexfunktion för de uppgifter som finns lagrade i analysregistren.

2. Direktören, de biträdande direktörerna, vederbörligen bemyndigade tjänstemän vid Europol, sambandsmän och vederbörligen bemyndigade tjänstemän vid de nationella enheterna skall ha rätt att få tillgång till indexfunktionen. Indexfunktionen skall vara utformad så att det på grundval av de uppgifter som söks klart framgår för den person som använder den om ett analysregister innehåller uppgifter som är av intresse för utförandet av den personens arbetsuppgifter.

3. Tillgången till indexfunktionen skall bestämmas på ett sådant sätt att det är möjligt att avgöra om en viss uppgift finns lagrad i ett analysregister eller inte, men utan att det är möjligt att konstatera samband eller dra slutsatser om registrets innehåll.

4. De närmare förfarandena för utformningen av indexfunktionen skall fastställas av styrelsen efter samråd med den gemensamma tillsynsmyndigheten.

Artikel 16 Instruktion om att upprätta ett analysregister

1. För varje analysregister skall Europol i en instruktion om att upprätta registret ange

(a) registrets benämning,

(b) registrets ändamål,

(c) de kategorier av personer om vilka uppgifter lagras,

(d) den typ av uppgifter som skall lagras, och de uppgifter bland dem som räknas upp i artikel 6.1 i rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete som är strikt nödvändiga,

(e) den allmänna bakgrunden till instruktionen om att upprätta registret,

(f) deltagarna i analysgruppen vid den tidpunkt då registret upprättas,

(g) de förutsättningar under vilka personuppgifter som lagras i registret får översändas, till vilka mottagare och enligt vilket förfarande,

(h) tidsfristerna för kontroll av uppgifter och hur länge de får lagras,

(i) hur loggar skapas.

2. Styrelsen och den gemensamma tillsynsmyndighet som avses i artikel 33 skall omedelbart underrättas av Europols direktör om instruktionen om att upprätta registret och skall tillställas akten. Den gemensamma tillsynsmyndigheten får lämna alla synpunkter som den anser nödvändiga till styrelsen. Europols direktör får begära att den gemensamma tillsynsmyndigheten gör detta inom en viss tidsperiod.

3. Styrelsen får när som helst anmoda Europols direktör att ändra en instruktion om upprättande av ett analysregister eller att avsluta ett analysregister. Styrelsen skall besluta från vilket datum sådana ändringar eller avslutanden skall gälla.

4. Analysregister får bevaras i högst tre år. Före utgången av denna treårsperiod skall Europol undersöka om det är nödvändigt att registret bevaras. Europols direktör får, om det är strikt nödvändigt för registrets ändamål, besluta att registret skall bevaras under ytterligare treårsperioder. Styrelsen och den gemensamma tillsynsmyndighet som avses i artikel 33 skall omedelbart underrättas av Europols direktör om de omständigheter i ärendet som gör att det är strikt nödvändigt att bevara registret. Den gemensamma tillsynsmyndigheten får lämna alla synpunkter som den anser nödvändiga till styrelsen. Europols direktör får begära att den gemensamma tillsynsmyndigheten gör detta inom en viss tidsperiod. Punkt 3 är tillämplig.

KAPITEL III – GEMENSAMMA BESTÄMMELSER OM INFORMATIONSBEHANDLING

Artikel 17 Skyldighet att lämna uppgifter

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 14.6 och 14.7, skall Europol utan dröjsmål till de nationella enheterna, och på deras begäran till deras sambandsmän, lämna alla uppgifter som rör deras medlemsstat och de samband som har kunnat konstateras mellan brott som omfattas av Europols behörighet. Information och underrättelser om andra allvarliga brott som Europol får kännedom om när den utför sina uppgifter får också lämnas.

Artikel 18 Bestämmelser om kontroll av uppgiftssökning

Europol skall inrätta lämpliga kontrollmekanismer som möjliggör kontroll av att uppgiftssökning i något av dess dataregister som används för att behandla personuppgifter är laglig.

De uppgifter som samlas in på detta sätt får endast användas för detta ändamål av Europol och de tillsynsmyndigheter som avses i artiklarna 32 och 33 och skall utplånas efter arton månader, om inte uppgifterna är nödvändiga för en pågående kontroll. Styrelsen skall anta närmare bestämmelser för sådana kontrollmekanismer efter att ha hört den gemensamma tillsynsmyndigheten.

Artikel 19 Regler om användning av uppgifter

1. Personuppgifter som hämtats ur något av Europols databehandlingsregister får överföras eller användas endast av medlemsstaternas behöriga myndigheter för att förebygga och bekämpa brottslighet som omfattas av Europols behörighet och för att bekämpa andra allvarliga former av brottslighet. Europol får använda uppgifterna endast för att utföra sina arbetsuppgifter.

2. Om en medlemsstat eller en tredje part när den lämnar vissa uppgifter anger att de omfattas av särskilda användningsrestriktioner i medlemsstaten eller hos den tredje parten, skall dessa restriktioner även respekteras av användaren av uppgifterna, förutom i de särskilda fall där den nationella lagstiftningen kräver att man gör avsteg från användningsrestriktionerna till förmån för rättsliga myndigheter, lagstiftande organ eller alla andra oberoende instanser som upprättats genom lag och som ansvarar för tillsynen av de behöriga nationella myndigheterna. I sådana fall skall uppgifterna användas endast efter samråd med den medlemsstat som lämnat uppgifterna, vars intressen och åsikter i möjligaste mån skall beaktas.

3. Användning av uppgifterna för andra ändamål eller av andra myndigheter än de behöriga nationella myndigheterna skall vara möjlig endast efter samråd med den medlemsstat som lämnade uppgifterna och i den mån denna medlemsstats nationella lagstiftning tillåter det.

Artikel 20 Tidsfrister för lagring och utplåning av uppgifter i dataregister

1. Uppgifter i dataregister får inte lagras av Europol längre än vad som är nödvändigt för att Europol skall kunna utföra sina arbetsuppgifter. Behovet av att fortsätta lagra uppgifterna skall undersökas senast tre år efter deras införande. Kontrollen av uppgifter som lagras i informationssystemet och utplåningen av dem skall utföras av den enhet som har fört in dem. Kontrollen av uppgifter som lagras i andra dataregister hos Europol och utplåningen av dem skall utföras av Europol. Europol skall automatiskt, tre månader i förväg, underrätta medlemsstaterna om utgången av tidsfristerna för kontroll av lagringen av uppgifter.

2. När de utför kontrollen kan de enheter som anges i punkt 1 tredje meningen besluta att fortsätta lagra uppgifterna till nästa kontroll, om detta är nödvändigt för att Europol skall kunna utföra sina arbetsuppgifter. Om något beslut om fortsatt lagring av uppgifterna inte fattas skall uppgifterna automatiskt utplånas.

3. Om en medlemsstat i sina nationella dataregister utplånar uppgifter som överförts till Europol och som Europol lagrar i andra dataregister, skall den informera Europol om detta. Europol skall i sådana fall utplåna uppgifterna om de inte är av intresse av andra skäl, mot bakgrund av underrättelser som är mera omfattande än dem som den överförande medlemsstaten har tillgång till. Europol skall informera den berörda medlemsstaten om att dessa uppgifter kommer att fortsätta lagras.

4. Utplåning skall inte utföras om det skulle skada skyddsvärda intressen hos den registrerade. I sådana fall får uppgifterna endast användas med den registrerades medgivande.

Artikel 21 Tillgång till nationella och internationella databaser

Om Europol enligt Europeiska unionens rättsliga instrument eller internationella eller nationella rättsliga instrument har rätt till datoriserad tillgång till uppgifter från andra nationella eller internationella informationssystem, får Europol på detta sätt inhämta personuppgifter, om det är nödvändigt för att Europol skall kunna utföra sina arbetsuppgifter. De tillämpliga bestämmelserna i sådana Europeiska unionens rättsliga instrument eller internationella eller nationella rättsliga instrument skall reglera Europols tillgång till och användning av dessa uppgifter, om de föreskriver striktare regler för tillgång och användning än detta beslut. Europol får inte använda sådana uppgifter i strid med detta beslut.

KAPITEL IV – FÖRBINDELSER MED PARTNER

Artikel 22 Förbindelser med andra organ och byråer med anknytning till gemenskapen eller unionen

1. När det är nödvändigt för utförandet av Europols uppgifter får Europol upprätta och upprätthålla samarbetsförbindelser med organ och byråer som inrättats genom eller på grundval av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och fördraget om Europeiska unionen. Sådana förbindelser kan genomföras genom samarbetsavtal enligt punkt 2.

Europol skall särskilt upprätta och upprätthålla ett nära samarbete med följande institutioner, organ, byråer och kontor när det är nödvändigt i enskilda fall för att förebygga eller bekämpa brottslighet som omfattas av Europols behörighet:

(a) Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex).

(b) Europeiska centralbanken.

(c) Europeiskt centrum för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN).

(d) Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF).

Personuppgifter får endast behandlas om det är nödvändigt för ett lagenligt utförande av uppgifter för vilka mottagaren har behörighet.

2. Europol får ingå samarbetsavtal med de institutioner, organ, byråer och kontor som avses i punkt 1. Sådana samarbetsavtal får avse utbyte av operativ, strategisk och teknisk information, även personuppgifter, och samordning av verksamheter och de kan föreskriva följande:

(a) Regelbundet samråd, bland annat om arbetsprogram och strategier, i syfte att uppnå komplementaritet, och om alla frågor av gemensamt intresse.

(b) Samordning och samarbete avseende verksamheter, inbegripet utredningsinsatser och operativa insatser.

(c) De villkor under vilka det andra organet eller den andra byrån kan delta i insamling, lagring, bearbetning, analys och utbyte av information och underrättelser, inbegripet delta i eller stödja arbetet med analysregister, eller mottagande av uppgifter och resultat som härrör från sådana register.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1 och 2 får Europol direkt utbyta information, även personuppgifter, med OLAF på samma sätt som de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i enlighet med artikel 7.2 i andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen[13].

4. Europol skall upprätta och upprätthålla ett nära samarbete med Eurojust för att dessa organ tillsammans effektivare skall kunna bekämpa allvarliga former av internationell brottslighet som omfattas av deras respektive behörighet och med beaktande av behovet av att undvika dubbelarbete. Europol skall särskilt, när den framställer en begäran om att en brottsutredning skall inledas, informera Eurojust om detta.

5. Europol skall upprätta och upprätthålla ett nära samarbete med Europeiska polisakademin (CEPOL). Samarbetet med CEPOL skall syfta till ömsesidigt samråd och bistånd på området för utbildning, stöd till organisation av kurser och andra utbildningsprodukter, genomförande av gemensamma utbildningsinsatser, deltagande av respektive personal vid kurser som organiseras av den andra parten samt utbyte av icke personrelaterade uppgifter.

Artikel 23 Förbindelser med utomstående instanser

1. När det är nödvändigt för utförandet av Europols uppgifter får Europol också upprätta och upprätthålla samarbetsförbindelser med utomstående instanser som är behöriga att förebygga och bekämpa brottslighet, såsom

(a) offentliga organ i tredjeländer,

(b) internationella organisationer och deras underställda offentligrättsliga organ,

(c) andra offentligrättsliga organ som inrättats genom en överenskommelse mellan två eller flera stater, och

(d) Internationella kriminalpolisorganisationen (Interpol).

2. Rådet skall med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet fastställa en förteckning över de utomstående instanser som avses i punkt 1 a, b och c med vilka Europol får upprätta samarbetsförbindelser.

3. När det är nödvändigt för utförandet av Europols uppgifter får Europol också ingå administrativa avtal med de utomstående instanser som avses i punkterna 1 och 2. Sådana avtal skall särskilt reglera utbyte av strategiska icke personrelaterade uppgifter. Personuppgifter får endast överföras i enlighet med artikel 24.

Artikel 24 Överföring av personuppgifter till utomstående instanser

1. Europol får på de villkor som fastställs i punkt 4 överföra personuppgifter som den förfogar över till de utomstående instanser som avses i artikel 23.1 när

(a) det i ett enskilt fall är nödvändigt för att förebygga och bekämpa brottslighet som omfattas av Europols behörighet, och

(b) unionen har ingått ett internationellt avtal med tredjelandet, den internationella organisationen eller den utomstående instansen i fråga, som medger att sådana uppgifter överförs på grundval av en bedömning att en tillräcklig skyddsnivå för uppgifterna säkerställs hos denna instans.

2. Med avvikelse från punkt 1 får Europol överföra personuppgifter som den förfogar över till de utomstående instanser som avses i artikel 23.1 på de villkor som fastställs i punkt 4, om Europols direktör anser att överföring av uppgifter är absolut nödvändig för att skydda de berörda medlemsstaternas väsentliga intressen inom räckvidden för Europols målsättning eller för att förhindra en överhängande fara för brott eller terrorism. Europols direktör skall under alla omständigheter beakta den dataskyddsnivå som gäller för landet eller instansen i fråga i syfte att göra en avvägning mellan denna dataskyddsnivå och ovan nämnda intressen.

3. Innan personuppgifter överförs med tillämpning av punkt 2 skall direktören bedöma tillräckligheten av den dataskyddsnivå som ges av utomstående instanser, med beaktande av samtliga omständigheter i samband med överföringen av personuppgifter, särskilt

(a) uppgifternas art,

(b) uppgifternas avsedda ändamål,

(c) varaktigheten av den avsedda behandlingen,

(d) de allmänna eller särskilda dataskyddsbestämmelser som gäller för den utomstående instansen,

(e) huruvida den utomstående instansen har gått med på särskilda villkor avseende de uppgifter som Europol har begärt.

4. Om personuppgifterna i fråga har överförts till Europol av en medlemsstat, skall Europol överföra dem till utomstående instanser endast med medlemsstatens samtycke. Medlemsstaten kan ge sitt föregående samtycke till ett sådant överförande, vilket kan vara generellt eller förenat med särskilda villkor. Samtycket kan återkallas när som helst.

Om uppgifterna inte har överförts av en medlemsstat, skall Europol försäkra sig om att överföringen inte

(a) kan hindra en medlemsstat från att vederbörligen utföra de arbetsuppgifter som hör till dess behörighet,

(b) riskerar att hota den allmänna säkerheten och den allmänna ordningen i en medlemsstat eller skada staten på något annat sätt.

5. Europol skall ansvara för att överföringen av uppgifter är laglig. Europol skall föra ett register över alla överföringar som utförs enligt denna artikel och över grunderna för överföringarna. Uppgifter får överföras endast om mottagaren gör ett åtagande om att uppgifterna kommer att användas endast för de ändamål för vilka de överfördes. Detta skall inte gälla när Europol överför personuppgifter i samband med en framställning till den utomstående instansen.

Artikel 25 Tillämpningsföreskrifter för Europols förbindelser

1. Rådet skall med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet fastställa tillämpningsföreskrifter för Europols förbindelser med de utomstående instanser som avses i artikel 23.1, inbegripet för överföringen av personuppgifter från Europol till sådana utomstående instanser.

2. Styrelsen skall fastställa tillämpningsföreskrifter för Europols förbindelser med sådana organ och byråer med anknytning till gemenskapen och unionen som avses i artikel 22 och för utbytet av personuppgifter mellan Europol och sådana organ och byråer. Styrelsen skall samråda med den gemensamma tillsynsmyndigheten innan den fattar beslut.

KAPITEL V – DATASKYDD OCH DATASÄKERHET

Artikel 26 Dataskyddsnivå

Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i detta beslut, skall Europol tillämpa principerna i rådets rambeslut 2007/XX/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete vid insamling, behandling och användning av personuppgifter. Europol skall iaktta dessa principer vid insamling, behandling och användning av personuppgifter, även avseende icke databehandlade uppgifter som Europol innehar i form av register, det vill säga alla strukturerade samlingar av personuppgifter som är tillgängliga enligt bestämda kriterier.

Artikel 27 Uppgiftsskyddsombud

1. Europol skall utse ett uppgiftsskyddsombud som skall vara anställd vid Europol. Uppgiftsskyddsombudet skall vara direkt underställt styrelsen. Ombudet skall vid utförandet av sina uppgifter inte ta emot instruktioner från någon.

2. Uppgiftsskyddsombudet skall särskilt ha följande uppgifter:

(a) På ett oberoende sätt säkerställa att behandlingen av personuppgifter är lagenlig och att bestämmelserna i detta beslut om behandling av personuppgifter följs, vilket även gäller behandlingen av personuppgifter om Europols personal.

(b) Säkerställa att ett skriftligt register över överföring och mottagande av personuppgifter förs i enlighet med detta beslut.

(c) Säkerställa att de registrerade på begäran informeras om sina rättigheter enligt detta beslut.

(d) Samarbeta med de tjänstemän vid Europol som ansvarar för förfaranden, utbildning och rådgivning om databehandling.

3. Uppgiftsskyddsombudet skall vid utförandet av sina uppgifter ha tillgång till alla uppgifter som behandlas av Europol och till alla Europols lokaler.

4. Om uppgiftsskyddsombudet anser att bestämmelserna om behandling av personuppgifter i detta beslut inte har iakttagits skall han underrätta direktören om detta.

Om direktören inte inom en rimlig tidsfrist vidtar åtgärder mot underlåtenheten att följa beslutet vid behandlingen, skall uppgiftsskyddsombudet underrätta styrelsen, som skall bekräfta mottagandet av informationen.

Om styrelsen inte inom en rimlig tidsfrist vidtar åtgärder mot underlåtenheten att följa beslutet vid behandlingen, skall uppgiftsskyddsombudet hänskjuta frågan till den gemensamma tillsynsmyndigheten.

5. Ytterligare tillämpningsföreskrifter rörande uppgiftsskyddsombudet skall antas av styrelsen. Tillämpningsföreskrifterna skall särskilt avse utnämning och entledigande av uppgiftsskyddsombudet samt dennes arbetsuppgifter, åligganden och befogenheter.

Artikel 28 Ansvar för skyddet av uppgifter

1. Ansvaret för de uppgifter som behandlas vid Europol, särskilt vad gäller lagenligheten av insamling, överföring till Europol samt registrering av uppgifter liksom uppgifternas exakthet och aktualitet samt kontrollen av lagringstidsfristerna skall ligga hos

(a) den medlemsstat som har registrerat eller överfört uppgifterna,

(b) Europol, vad beträffar uppgifter som överförts till Europol av tredje parter eller som är resultatet av Europols analysarbete.

2. Europol skall vidare ansvara för alla uppgifter som Europol behandlar, från den tidpunkt den beslutar att föra in uppgifterna i något av sina dataregister eller icke databehandlade register. Uppgifter som har överförts till Europol men ännu inte förts in i något av Europols dataregister skall förbli under den översändande partens dataskyddsansvar. Europol skall dock ansvara för att säkerställa att sådana uppgifter, till dess att de har förts in i ett dataregister, endast är tillgängliga för bemyndigade tjänstemän vid Europol eller bemyndigade tjänstemän vid den part som lämnade uppgifterna. Om Europol efter en bedömning har anledning att anta att de uppgifter som har lämnats är felaktiga eller inte längre aktuella, skall Europol informera den part som lämnade uppgifterna om detta.

3. Europol skall lagra uppgifter på ett sådant sätt att det går att identifiera vilken medlemsstat eller tredje part som har överfört dem eller konstatera att de är resultatet av Europols analysarbete.

Artikel 29 Den registrerades rättigheter

1. Varje person skall ha rätt att få tillgång till personuppgifter som rör honom eller henne och som Europol behandlar, eller att få sådana uppgifter kontrollerade, på de villkor som anges i denna artikel.

2. Varje person som önskar utöva sina rättigheter enligt denna artikel kan kostnadsfritt lämna in en begäran om detta i valfri medlemsstat, till den myndighet som denna medlemsstat har utsett för detta ändamål. Den myndigheten skall hänskjuta begäran till Europol utan dröjsmål, och under alla omständigheter inom en månad från mottagandet.

3. Begäran skall behandlas i sin helhet av Europol inom tre månader från det att den mottogs av Europol, i enlighet med denna artikel och lagstiftningen och förfarandena i den medlemsstat där begäran lämnades in.

4. Tillgång till personuppgifter skall vägras om

(a) sådan tillgång kan skada någon av Europols verksamheter,

(b) sådan tillgång kan skada en nationell utredning som Europol deltar i,

(c) sådan tillgång kan skada tredje parters rättigheter och friheter.

5. Europol skall rådgöra med de behöriga brottsbekämpande myndigheterna i de berörda medlemsstaterna innan beslut om att bevilja tillgång fattas. Uppgifter som förts in i analysregister får lämnas ut endast om enighet om detta råder mellan Europol, de medlemsstater som deltar i analysen och den eller de medlemsstater som direkt berörs av att uppgifterna lämnas ut. Om en medlemsstat invänder mot att tillgång ges till personuppgifter, skall den underrätta Europol om sin vägran och grunderna därför.

6. Om en eller flera medlemsstater eller Europol motsätter sig att en enskild person får tillgång till uppgifter om honom eller henne, skall Europol underrätta personen i fråga om att en kontroll har utförts, utan att avslöja huruvida uppgifter om honom eller henne behandlas vid Europol eller inte.

Artikel 30 Rättelse och utplåning av uppgifter

1. Varje person skall ha rätt att begära att Europol rättar eller utplånar felaktiga uppgifter som berör honom eller henne. Om det, antingen till följd av utövandet av denna rättighet eller på annat sätt, visar sig att uppgifter som lagras hos Europol, vilka har överförts dit av tredje parter eller är resultatet av Europols egna analyser, är felaktiga eller att deras införande eller lagring strider mot detta beslut, skall Europol rätta eller utplåna dessa uppgifter.

2. Om de uppgifter som är felaktiga eller har behandlats i strid med detta beslut har överförts direkt till Europol av medlemsstater, skall de berörda medlemsstaterna vara skyldiga att rätta eller utplåna dem i samarbete med Europol.

3. Om felaktiga uppgifter har överförts på något annat lämpligt sätt eller om felaktigheterna hos uppgifter som lämnats av medlemsstater beror på att överföringen skett på felaktigt sätt eller strider mot bestämmelserna i detta beslut eller om felaktigheterna beror på en registrering, hantering eller lagring av Europol som är felaktig eller strider mot bestämmelserna i detta beslut, skall Europol vara skyldig att rätta eller utplåna dem i samarbete med de berörda medlemsstaterna.

4. I de fall som avses i punkt 1, 2 och 3 skall de medlemsstater eller tredje parter som har mottagit uppgifterna informeras utan dröjsmål. De mottagande medlemsstaterna och tredje parterna skall också rätta eller utplåna dessa uppgifter.

5. Europol skall informera sökanden om att uppgifter som berör honom eller henne har rättats eller utplånats. Om sökanden inte är nöjd med Europols svar eller inte har fått något svar inom tre månader, kan han eller hon hänskjuta frågan till den gemensamma tillsynsmyndigheten.

Artikel 31 Överklaganden

1. Europol skall i sitt svar på en begäran om kontroll av eller tillgång till uppgifter eller en begäran om rättelse och utplåning av uppgifter, informera sökanden om att han eller hon kan överklaga till den gemensamma tillsynsmyndigheten om han eller hon inte är nöjd med beslutet. Sökanden kan också hänskjuta frågan till den gemensamma tillsynsmyndigheten om begäran inte besvarats inom de tidsfrister som anges i artiklarna 29 eller 30.

2. Om sökanden överklagar beslutet till den gemensamma tillsynsmyndigheten skall denna myndighet pröva överklagandet.

3. När överklagandet rör tillgång till uppgifter som en medlemsstat har fört in i Europols informationsregister, skall den gemensamma tillsynsmyndigheten fatta sitt beslut i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat i vilken begäran framställdes. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall först samråda med den nationella tillsynsmyndigheten eller den behöriga domstolen i den medlemsstat som uppgiften härrör från. Den nationella tillsynsmyndigheten eller domstolen skall utföra nödvändiga kontroller, särskilt för att avgöra om beslutet att vägra tillgång fattats i enlighet med den berörda nationella lagstiftningen. Om så är fallet skall beslutet, som kan innebära ett förbud mot att uppgifterna lämnas ut, fattas av den gemensamma tillsynsmyndigheten i nära samråd med den nationella tillsynsmyndigheten eller behöriga domstolen.

4. När överklagandet rör tillgång till uppgifter som Europol har fört in i Europols informationsregister, uppgifter som lagrats i analysregistren eller något annat register som inrättats av Europol för behandling av personuppgifter enligt artikel 10, och om Europol eller en medlemsstat fortfarande har invändningar, måste den gemensamma tillsynsmyndigheten, efter att ha hört Europol eller den berörda medlemsstaten, fatta sitt beslut med två tredjedelars majoritet för att kunna bortse från sådana invändningar. Om denna majoritet inte kan uppnås skall den gemensamma tillsynsmyndigheten underrätta sökanden om avslaget, utan att lämna några uppgifter som kan avslöja om det finns några personuppgifter om sökanden eller inte.

5. När överklagandet rör kontroll av uppgifter som en medlemsstat har fört in i Europols informationsregister skall den gemensamma tillsynsmyndigheten försäkra sig om att nödvändiga kontroller har utförts på ett korrekt sätt i nära samråd med den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat som har fört in uppgifterna. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall underrätta sökanden om att kontrollerna har utförts, utan att lämna några uppgifter som kan avslöja om det finns några personuppgifter om sökanden eller inte.

6. När överklagandet rör kontroll av uppgifter som Europol har fört in i Europols informationsregister eller uppgifter som lagrats i analysregistren, skall den gemensamma tillsynsmyndigheten försäkra sig om att nödvändiga kontroller har utförts av Europol. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall underrätta sökanden om att kontrollerna har utförts, utan att lämna några uppgifter som kan avslöja om det finns några personuppgifter om sökanden eller inte.

Artikel 32 Nationell tillsynsmyndighet

1. Varje medlemsstat skall utse en nationell tillsynsmyndighet som skall ha till uppgift att oberoende och i enlighet med nationell lagstiftning kontrollera att den berörda medlemsstatens registreringar, sökningar och överföringar till Europol av personuppgifter är lagenliga och att försäkra sig om att sådana registreringar, sökningar eller överföringar inte kränker den registrerades rättigheter. För detta ändamål skall tillsynsmyndigheten i de nationella enheternas eller sambandsmännens lokaler få tillgång till de uppgifter som medlemsstaten har fört in i Europols informationssystem eller i något annat register som inrättats av Europol för behandling av personuppgifter enligt artikel 10, i enlighet med tillämpliga nationella förfaranden.

För att kunna utöva sin tillsyn skall de nationella tillsynsmyndigheterna ha tillgång till lokaler och akter hos de respektive sambandsmännen vid Europol.

Dessutom skall de nationella tillsynsmyndigheterna i enlighet med tillämpliga nationella förfaranden övervaka de nationella enheternas och sambandsmännens verksamhet i den utsträckning denna verksamhet rör skydd av personuppgifter. De skall också hålla den gemensamma tillsynsmyndigheten informerad om alla åtgärder de vidtar avseende Europol.

2. Varje person skall ha rätt att begära att den nationella tillsynsmyndigheten säkerställer att registreringen hos eller överföringen till Europol, i vilken form den än sker, av uppgifter som berör honom eller henne samt medlemsstatens sökningar i uppgifterna är lagenlig.

Denna rättighet skall utövas i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där begäran framställs.

Artikel 33 Gemensam tillsynsmyndighet

1. Det skall upprättas en oberoende gemensam tillsynsmyndighet som skall ha till uppgift att med iakttagande av detta beslut övervaka Europols verksamhet för att säkerställa att lagringen, behandlingen och användningen av de uppgifter som Europol innehar inte kränker individens rättigheter. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall dessutom övervaka lagenligheten av överföringen av uppgifter som härrör från Europol. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall bestå av högst två medlemmar eller företrädare (eventuellt biträdda av suppleanter) för var och en av de oberoende nationella tillsynsmyndigheterna, som har erforderliga kvalifikationer och utses för fem år av varje medlemsstat. Varje delegation skall disponera över en röst.

Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall bland sina medlemmar utse en ordförande.

Den gemensamma tillsynsmyndighetens medlemmar skall vid fullgörandet av sina uppgifter inte ta emot instruktioner från något annat organ.

2. Europol skall bistå den gemensamma tillsynsmyndigheten vid utförandet av dess arbetsuppgifter. Europol skall särskilt

(a) tillhandahålla de upplysningar som tillsynsmyndigheten begär, ge den tillgång till alla handlingar och akter liksom tillgång till uppgifter som finns lagrade i dess register,

(b) när som helst ge tillsynsmyndigheten fri tillgång till alla sina lokaler,

(c) verkställa den gemensamma tillsynsmyndighetens beslut om överklaganden.

3. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall vara behörig att pröva frågor om tillämpning och tolkning i samband med Europols verksamhet när det gäller behandling och användning av personuppgifter, att pröva frågor rörande oberoende kontroller som utförs av medlemsstaternas tillsynsmyndigheter eller utövandet av rätten till information, liksom att utarbeta harmoniserade förslag till gemensamma lösningar på befintliga problem.

4. Var och en har rätt att begära att den gemensamma tillsynsmyndigheten kontrollerar om Europols insamling, lagring, behandling och användning av hans eller hennes personuppgifter har utförts på ett lagligt och korrekt sätt.

5. Om den gemensamma tillsynsmyndigheten konstaterar att bestämmelserna i detta beslut inte har respekterats vid lagringen, behandlingen eller användningen av personuppgifter, skall den till Europols direktör framställa de klagomål som den anser vara nödvändiga samt begära att få ett svar inom en angiven tidsfrist. Direktören skall informera styrelsen om hela förfarandet. Om den gemensamma tillsynsmyndigheten inte är nöjd med direktörens svar, skall den hänskjuta frågan till styrelsen.

6. För att kunna utföra sina uppgifter och bidra till en mer konsekvent tillämpning av reglerna och förfarandena för databehandling, skall den gemensamma tillsynsmyndigheten i den utsträckning det är nödvändigt samarbeta med andra tillsynsmyndigheter och med Europeiska datatillsynsmannen.

7. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall regelbundet upprätta en verksamhetsrapport, som skall omfatta såväl dess egna verksamheter som verksamheter vid de nationella tillsynsmyndigheterna, om de rör Europol. Rapporten skall översändas till Europaparlamentet och rådet. Styrelsen skall ges tillfälle att lämna synpunkter, vilka skall bifogas rapporten.

Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall besluta om verksamhetsrapporten skall offentliggöras eller inte, och i så fall hur.

8. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall anta sin arbetsordning med två tredjedelars majoritet och översända den till rådet för godkännande. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet.

9. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall inrätta en intern kommitté som skall bestå av en medlem med rösträtt från varje medlemsstat. Kommittén skall med alla lämpliga medel pröva de överklaganden som avses i artikel 31. Om parterna begär det skall de, biträdda av rådgivare om de så önskar, höras av kommittén. De beslut som fattas i detta sammanhang skall vara slutliga gentemot alla berörda parter.

10. Den gemensamma tillsynsmyndigheten får dessutom inrätta en eller flera andra kommittéer.

11. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall rådfrågas rörande den del av Europols budget som berör den. Dess yttrande skall bifogas det aktuella budgetförslaget.

12. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall biträdas av ett sekretariat vars uppgifter skall fastställas i arbetsordningen.

Artikel 34 Datasäkerhet

1. Europol skall vidta de tekniska och organisatoriska åtgärder som är nödvändiga för att verkställa detta beslut. Åtgärderna skall anses nödvändiga om kostnaden för dem står i proportion till den åsyftade skyddsmålsättningen.

2. När det gäller databehandling vid Europol skall varje medlemsstat och Europol vidta åtgärder för att

(a) vägra varje obehörig person åtkomst till datorutrustning som används för behandling av personuppgifter (åtkomstskydd för utrustning),

(b) förhindra att datamedia läses, kopieras, ändras eller avlägsnas av en obehörig person (datamediaskydd),

(c) förhindra obehörig registrering av data och varje obehörig åtkomst, ändring eller utplåning av personuppgifter (skydd för lagrade data),

(d) förhindra att obehöriga personer kan använda datasystem via datakommunikation (användarkontroll),

(e) säkerställa att personer som är behöriga att använda ett datasystem endast har åtkomst till de uppgifter för vilka de är behöriga (behörighetskontroll),

(f) säkerställa att det är möjligt att kontrollera och konstatera till vilka enheter personuppgifter får överföras via datakommunikation (kommunikationskontroll),

(g) säkerställa att det kan kontrolleras och konstateras vilka personuppgifter som har införts i datasystemen, samt när och av vem uppgifterna infördes (indatakontroll),

(h) förhindra att uppgifterna obehörigen kan läsas, kopieras, ändras eller utplånas vid dataöverföring av personuppgifter eller under transport av datamedia (kontroll av transport),

(i) säkerställa att de system som används kan repareras omedelbart vid störningar (återställande),

(j) säkerställa att systemets funktioner inte är defekta, att funktionsfel omedelbart rapporteras (driftsäkerhet) och att de lagrade uppgifterna inte kan bli felaktiga genom ett funktionsfel hos systemet (autenticitet).

KAPITEL VI – ORGANISATION

Artikel 35 Europols organ

Europols organ skall utgöras av

(a) styrelsen,

(b) direktören.

Artikel 36 Styrelse

1. Styrelsen skall bestå av en delegation för varje medlemsstat och en från kommissionen. Varje medlemsstats delegation skall ha en röst. Kommissionens delegation skall ha tre röster, utom för antagandet av budgeten och arbetsprogrammet, då den skall ha sex röster.

2. Styrelseordförandeskapet skall utövas av företrädaren för den medlemsstat som innehar ordförandeskapet för Europeiska unionens råd.

3. Direktören skall delta i styrelsens möten, utan rösträtt.

4. Ledamöter i styrelsen och direktören kan låta sig åtföljas av experter.

5. Styrelsen skall sammanträda minst två gånger om året och högst fyra gånger om året. Ytterligare möten kan sammankallas i brådskande fall, vilket skall beslutas av ordföranden.

6. Styrelsen skall anta sin arbetsordning.

7. Styrelsen skall fatta beslut med två tredjedelars majoritet bland ledamöterna.

8. Styrelsen skall ha följande uppgifter:

(a) Kontrollera att direktören utför sina uppgifter på ett korrekt sätt.

(b) Fatta beslut om tillämpningsföreskrifter i enlighet med bestämmelserna i detta beslut.

(c) På förslag från direktören och efter samtycke av kommissionen anta de tillämpningsföreskrifter som skall gälla för Europols personal.

(d) Anta budgetförordningen och utse en räkenskapsförare i enlighet med kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2343/2002, efter att ha hört kommissionen.

(e) Anta en förteckning över minst tre kandidater till tjänsten som direktör, vilken skall läggas fram för rådet efter samråd med kommissionen.

(f) Ansvara för andra uppgifter som rådet tilldelar den, särskilt inom ramen för tillämpningsföreskrifter för detta beslut.

9. Styrelsen skall varje år anta

(a) ett utkast till budgetberäkning och ett preliminärt budgetförslag som skall läggas fram för kommissionen, inklusive tjänsteförteckningen, samt den slutliga budgeten,

(b) en verksamhetsplan om Europols framtida verksamhet som beaktar medlemsstaternas operationella behov och deras påverkan på Europols budget och personal, efter det att kommissionen har avgett ett yttrande,

(c) en verksamhetsberättelse om Europol under det föregående året.

Dessa handlingar skall läggas fram för rådet för godkännande. Rådet skall även översända dem till Europaparlamentet för kännedom.

10. Styrelsen får i fall då det är absolut nödvändigt besluta att bilda arbetsgrupper för att lämna rekommendationer, utforma och föreslå strategier eller fullgöra andra rådgivande uppgifter som styrelsen anser nödvändiga. Styrelsen skall fastställa regler för hur arbetsgrupperna skall inrättas och arbeta.

11. Styrelsen skall utöva de befogenheter som anges i artikel 38.3 i frågor som rör direktören, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 37, och det uppgiftsskyddsombud som avses i artikel 27.

12. De rådsbeslut som avses i artikel 4.4, artikel 10.3, artikel 14.1, artikel 23.2, artikel 25.1, artikel 33.8 och artikel 39.1 skall utarbetas av styrelsen.

13. Styrelsen skall samråda med den gemensamma tillsynsmyndighet som avses i artikel 33 vid utarbetandet av de beslut som avses i artikel 10.3, artikel 14.1 och artikel 25.1.

Artikel 37 Direktör

1. Europol skall ledas av en direktör som skall utses av rådet genom beslut med kvalificerad majoritet, från en förteckning över minst tre kandidater som lagts fram av styrelsen, för en period av fyra år som kan förnyas en gång.

2. Direktören skall bistås av biträdande direktörer som skall utses enligt det förfarande som anges i punkt 1 för en period av fyra år som kan förnyas en gång. Deras uppgifter skall närmare anges av direktören.

3. Styrelsen skall fastställa regler för urvalet av kandidater till tjänsten som direktör eller biträdande direktör. Dessa regler skall innan de träder kraft godkännas av rådet, som skall fatta beslut med kvalificerad majoritet.

4. Direktören skall ansvara för

(a) utförandet av Europols uppgifter,

(b) den löpande administrationen,

(c) utövandet av de befogenheter som anges i artikel 38.3 gentemot de anställda,

(d) utarbetandet och verkställandet av styrelsens beslut,

(e) utarbetandet av det preliminära budgetförslaget, den provisoriska tjänsteförteckningen och utkastet till arbetsprogram,

(f) genomförandet av Europols budget,

(g) att regelbundet underrätta styrelsen om genomförandet av de prioriteringar som rådet har fastställt samt om Europols yttre förbindelser,

(h) alla andra uppgifter som detta beslut eller styrelsen ålägger denne.

5. Direktören skall ansvara för utförandet av sina uppgifter inför styrelsen.

6. Direktören skall vara Europols lagliga företrädare.

7. Genom beslut som rådet fattar med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet kan direktören och de biträdande direktörerna entledigas efter yttrande från styrelsen. Styrelsen skall fastställa de regler som skall tillämpas i sådana fall. Dessa regler skall innan de träder kraft godkännas av rådet, som skall fatta beslut med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet.

Artikel 38 Personal

1. Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna, samt de bestämmelser som antagits gemensamt av Europeiska gemenskapernas institutioner för tillämpningen av tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren, skall gälla för Europols direktör, de biträdande direktörerna och den personal vid Europol som anställs efter det att detta beslut har börjat tillämpas.

2. Vid tillämpningen av rådets förordning (EEG, Euratom, EKSG) nr 259/68 av den 29 februari 1968 om fastställande av tjänsteföreskrifter för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i dessa gemenskaper samt om införande av särskilda tillfälliga åtgärder beträffande kommissionens tjänstemän, är Europol en byrå i den mening som avses i artikel 1a.2 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna.

3. Europol skall gentemot personalen och direktören ha de befogenheter som tillsättningsmyndigheten ges enligt tjänsteföreskrifterna och som den myndighet som ingår anställningsavtal ges enligt anställningsvillkoren för övriga anställda i enlighet med bestämmelserna i artikel 36.11 och artikel 37.4 c i detta beslut.

4. Europols personal skall bestå av personer som har rekryterats i enlighet med de regler och förordningar som avses i punkt 1. Personalen skall bestå av fast anställda, tillfälligt anställda eller kontraktsanställda tjänstemän. Gemenskapens institutioner kan utstationera fast anställda tjänstemän att tillfälligt tjänstgöra vid Europol.

5. Medlemsstaterna kan utstationera nationella experter till Europol. I detta fall skall styrelsen anta de genomförandebestämmelser som är nödvändiga.

KAPITEL VII – SEKRETESS

Artikel 39 Sekretess

1. Europol och medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa skyddet av uppgifter som omfattas av sekretess och som samlats in av eller utbytts med Europol med tillämpning av detta beslut. För detta ändamål skall rådet med kvalificerad majoritet efter att ha hört Europaparlamentet anta lämpliga regler för sekretesskydd. Sådana regler skall innehålla bestämmelser om i vilka situationer Europol kan utbyta sekretessbelagd information med tredje parter.

2. När Europol avser att anförtro personer verksamheter som är känsliga ur säkerhetssynpunkt, skall medlemsstaterna åta sig att på begäran av Europols direktör utföra säkerhetskontroller av sina egna berörda medborgare, i enlighet med sina nationella bestämmelser, och att bistå varandra vid utförandet av denna uppgift. Den myndighet som med stöd av nationella bestämmelser är behörig, skall endast informera Europol om resultaten av säkerhetskontrollen. Resultaten skall vara bindande för Europol.

3. Varje medlemsstat och Europol får endast utse personer som är särskilt kvalificerade och underkastade säkerhetskontroll att behandla uppgifter vid Europol. Styrelsen skall anta regler för säkerhetskontroll av Europols tjänstemän. Direktören skall regelbundet informera styrelsen om hur säkerhetskontrollen av Europols personal fortskrider.

Artikel 40 Diskretions- och tystnadsplikt

1. Europols direktör, ledamöterna i styrelsen, de biträdande direktörerna, Europols anställda och sambandsmännen skall avhålla sig från varje handling och varje uttalande som skulle kunna skada Europols anseende eller dess verksamhet.

2. Europols direktör, ledamöterna i styrelsen, de biträdande direktörerna, Europols anställda och sambandsmännen samt varje annan person, som uttryckligen har ålagts diskretions- och tystnadsplikt, får inte till någon obehörig person eller till allmänheten sprida sakförhållanden eller upplysningar som kommer till deras kännedom i deras tjänsteutövning eller vid utövandet av deras verksamhet. Detta gäller inte för sakförhållanden eller upplysningar som är för obetydliga för att omfattas av sekretesskrav. Diskretions- och tystnadsplikten skall kvarstå även efter att de har avslutat sin tjänst, sitt anställningsavtal eller sin verksamhet. Den särskilda skyldighet som avses i första meningen skall meddelas särskilt av Europol, varvid de rättsliga följderna av en överträdelse skall påpekas. Meddelandet skall vara skriftligt.

3. Europols direktör, ledamöterna i styrelsen, de biträdande direktörerna, Europols anställda och sambandsmännen samt andra personer som är underkastade den skyldighet som anges i punkt 2 får inte utan hänvändelse till direktören eller, om det rör sig om direktören, till styrelsen, avlägga vittnesmål i eller utom domstol eller uttala sig om de uppgifter som har kommit till deras kännedom i deras tjänsteutövning eller vid utövandet av deras verksamhet.

Direktören, eller i förekommande fall styrelsen, skall kontakta domstol eller annan behörig myndighet för att säkerställa att nödvändiga åtgärder vidtas enligt den nationella lagstiftning som är tillämplig på den berörda myndigheten. Sådana åtgärder kan vidtas antingen för att närmare regler för vittnesmål skall fastställas för att säkerställa att sekretess bibehålls för uppgifterna eller, om den nationella lagstiftningen så tillåter, för att vägra utlämnande av uppgifter i den mån det krävs för att skydda Europols eller en medlemsstats intressen.

Om det enligt en medlemsstats lagstiftning finns en rätt att vägra vittna, skall personer som avses i punkt 2 som kallats att vittna ha tillstånd att vittna. Tillståndet skall beviljas av direktören eller, om det är denne som är