MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2012-2013 /* COM/2012/0600 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2012-2013 1. INLEDNING EU har fortsatt sin utvidgningspolitik i över fyra decennier. Genom successiva anslutningar har antalet medlemsstater undan för undan ökat från de ursprungliga sex till 27. Kroatien kommer att bli den 28:e medlemsstaten den 1 juli 2013. Genom sin utvidgningspolitik har EU ända från början svarat på de legitima strävandena hos Europas folk att förenas i ett gemensamt europeiskt projekt. Den har sammanfört folk och kulturer och berikat EU genom att tillföra mångfald och dynamik. Mer än tre fjärdedelar av EU:s medlemsstater är tidigare ”utvidgningsländer”. I en tid då EU står inför stora utmaningar och betydande osäkerhet i världen och har fått ny vind i seglen för den ekonomiska, finansiella och politiska integrationen fortsätter utvidgningspolitiken att bidra till fred, säkerhet och välstånd i vår världsdel. Utsikterna till medlemskap på strikta men rättvisa villkor utgör en drivkraft för politiska och ekonomiska reformer, leder till samhälleliga omvandlingar och skapar nya möjligheter för befolkningen och näringslivet. Samtidigt ökar utvidgningen unionens politiska och ekonomiska styrka. Genom att utöva ledarskap genom sin utvidgningspolitik kan EU erhålla fördelar i form av en starkare och mer enad kontinent, och även visa sin fortsatta kapacitet som en global aktör. Den senaste utvidgningen som omfattade länder i Central- och Östeuropa inte bara förenade öst och väst efter årtionden av konstgjord separation. Den ledde också till ömsesidiga fördelar i form av en djupare integration av handeln, en större inre marknad, stordriftsfördelar, ökade investeringar och fler arbetstillfällen. Från och med inledandet av förhandlingarna till själva anslutningen mer än trefaldigades exporten från EU till anslutningsländerna. Det uppskattas att en tredjedel av den redan höga tillväxten i utvidgningsländerna under samma period härrör från utvidgningen. En förstärkning av rättsstatsprincipen och det demokratiska styret är av central betydelse för utvidgningsprocessen. Erfarenheterna från tidigare utvidgningar betonar vikten av ett ökat fokus på dessa områden och en ytterligare förbättring av processens kvalitet. Detta ligger till grund för och främjar stabiliteten i en region som under senare tid drabbats av konflikter. Det utgör ett stöd för upprättandet av en miljö i sydöstra Europa som gynnar tillväxt och drar till sig investeringar, ökat regionalt samarbete och lösning av gemensamma frågor, bl.a. bekämpning av organiserad brottslighet och korruption. Det innebär att man tar upp frågor som direkt rör medborgare i både EU och utvidgningsländerna när det gäller rättvisa, säkerhet och grundläggande rättigheter. I och med att rådet i juni godkände kommissionens förslag om ett nytt tillvägagångssätt när det gäller frågor som rör rättsväsendet och de grundläggande rättigheterna samt rättvisa, frihet och säkerhet som en del av förhandlingsramen för Montenegro, utgör rättsstatsprincipen en fast förankrad del av anslutningsprocessen, och utgör en grundsten även i kommande förhandlingar. De pågående problemen i euroområdet har dominerat EU:s politiska dagordning under det gångna året. Tillsammans med den senaste tidens globala finansiella kris har detta visat på det ömsesidiga beroendet mellan de nationella ekonomierna både inom och utanför EU. De utmaningar som euroområdet står inför understryker vikten av att ytterligare befästa ekonomiska och finansiella stabiliteten och främja reformer och tillväxt, även i utvidgningsländerna. Den ökade ekonomiska, finansiella och politiska integrationen i EU som är ett resultat av detta måste också beaktas i utvidgningsprocessen. Att stärka utvidgningsländers förmåga att klara av krisen är en fråga av gemensamt intresse. För detta ändamål är utvidgningsprocessen ett kraftfullt verktyg. Ett starkare, utvidgat EU kommer att vara bättre rustat för dessa utmaningar. Dynamiken i den turkiska ekonomin, Turkiets geopolitiska roll, dess bidrag till energiförsörjningstryggheten och dess unga befolkning innebär en möjlighet för både Turkiet och EU när det gäller landets utsikter till anslutning. Det ligger självklart i vårt gemensamma intresse att vi undanröjer riskerna för instabilitet på västra Balkan, med tanke på att regionen har har varit drabbad av krig och splittring. Utvidgningsprocessen stöder dem som förordar reformer i regionen och befäster ytterligare regionens övergång till demokrati efter kriget. Tack vare den kan vi undvika de mycket högre kostnaderna för att hantera följderna av instabilitet. Att stärka stabiliteten och demokratin i sydöstra Europa är också en investering i en djupgående och hållbar demokrati i EU:s grannskap i vidare bemärkelse. Den förnyade konsensus om utvidgning, som Europeiska rådet enats om, utgör fortfarande grunden för EU:s utvidgningspolitik. Denna politik bygger på principerna om konsolidering av åtaganden, rättvisa och stränga villkor samt god kommunikation med allmänheten, förenat med EU:s kapacitet att integrera nya medlemmar. Den nuvarande utvidgningsagendan omfattar länderna på västra Balkan, Turkiet och Island. EU har alltid framhållit det integrerande syftet med politiken gentemot länderna på västra Balkan, och Europeiska rådet har vid en rad möten bekräftat att hela regionens framtid finns i EU. Stabiliserings- och associeringsprocessen fortsätter att utgöra den gemensamma ramen för de nödvändiga förberedelserna. Att trovärdigheten i utvidgningsprocessen upprätthålls är avgörande för processens framgång. Detta är fallet när det gäller att säkerställa långtgående reformer i utvidgningsländerna så att de uppfyller de uppställda kriterierna, särskilt de kriterier som fastställdes i Köpenhamn. Det är också fallet när det gäller att säkerställa stödet från medlemsstaterna och deras medborgare. Det är av avgörande betydelse att främja förståelse och en välunderbyggd debatt om utvidgningspolitikens effekter, särskilt i en tid då EU står inför stora utmaningar. I detta sammanhang är principen om att varje land ska bedömas utifrån egna meriter av avgörande betydelse. Den takt i vilken varje land framskrider mot medlemskap beror på hur väl det lyckas uppfylla de nödvändiga villkoren. Utvidgningen utgör således en process som stegvis bygger på att de berörda länderna genomför reformerna på ett stabilt och hållbart sätt. I det nya förhållningssättet till förhandlingarna på området rättsstatsprincipen poängteras behovet av påtagliga resultat i genomförandet av reformer, och dessa resultat bör förbättras under loppet av hela förhandlingsprocessen. Reformerna bör förankras ordentligt, med målet att de ska vara oåterkalleliga. Kroatiens förestående anslutning, inledandet av anslutningsförhandlingar med Montenegro i juni och Serbiens status som kandidatland i mars visar att EU fullgör sina åtaganden så snart villkoren är uppfyllda. Denna positiva utveckling sänder också en tydlig signal om utvidgningens omdanande kraft och om vad som är möjligt i ett område som härjades av krig bara en halv generation tillbaka. Den fungerar som incitament och uppmuntran till alla länder i regionen att intensifiera sina egna förberedelser med sikte på EU-medlemskap. Under det gångna året har en positiv utveckling ägt rum i utvidgningsländerna. Förutom i Kroatien, Montenegro och Serbien har positiva resultat uppnåtts i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, där anslutningsdialogen på hög nivå har lett till att myndigheterna tydligare riktat in sig på reformer. Tack vare dialogen mellan regeringen och oppositionen i Albanien har man i det stora hela kunnat ta sig ut ur det politiska dödläget och valreformer och parlamentariska reformer har antagits. Anslutningsförhandlingarna med Island framskrider väl. Turkiet har visat ett aktivt stöd för den nya positiva agenda som aviserades 2011 och lanserades av kommissionen i maj 2012. Samtidigt har reformerna ännu inte genomförts i de flesta länder. Mänskliga rättigheter, god samhällsstyrning, rättsstatsprincipen, inbegripet bekämpning av korruption och organiserad brottslighet, den administrativa kapaciteten, arbetslösheten, ekonomiska reformer och social integration utgör fortfarande stora utmaningar. Det krävs ofta att landet tar ett större ansvar för reformerna och uppbådar den nödvändiga politiska viljan för att göra framsteg. Att stärka yttrandefriheten och mediernas oberoende är fortfarande en stor utmaning. Ibland påverkas anslutningsprocessen fortfarande negativt av bilaterala frågor. Utvidgningsprocessen är inkluderande till sin natur och förutsätter ett brett deltagande av berörda parter. I utvidgningsländerna bidrar ett brett politiskt samförstånd och befolkningens stöd för nödvändiga reformer på ett betydande sätt till den omvandling som krävs för att göra framsteg på vägen mot ett EU-medlemskap. Detta meddelande utgör en bedömning av det aktuella läget i EU:s utvidgningsagenda. På grundval av de åtföljande ingående landsspecifika analyserna[1] bedöms ländernas resultat när det gäller förberedelserna för medlemskap, dagsläget och utsikterna för de följande åren. Det ges även flera rekommendationer. Liksom under tidigare år ägnas särskild uppmärksamhet åt vissa viktiga utmaningar. Detsamma gäller för EU:s stöd till utvidgningsländerna, bland annat genom instrumentet för stöd inför anslutningen. 2. DE VIKTIGASTE UTMANINGARNA 2.1. Rättsstatsprincipen i centrum för utvidgningspolitiken Erfarenheterna av de senast genomförda utvidgningarna och de utmaningar som utvidgningsländerna står inför visar på betydelsen av att ge rättsstatsprincipen en ännu centralare roll inom utvidgningspolitiken. Ett nytt förhållningssätt till förhandlingarna på området rättsväsen och grundläggande rättigheter och på området rättvisa, frihet och säkerhet föreslogs i fjolårets strategidokument och godkändes av rådet. Detta förhållningssätt återspeglas nu i den ram för förhandlingarna med Montenegro som antogs i juni 2012. Rättsstatsprincipen förankras där som en central del av anslutningsprocessen och bildar grundstenen även för kommande förhandlingar. Länder som strävar efter en EU-anslutning måste visa sin förmåga att i alla stadier av anslutningsprocessen stärka det praktiska förverkligandet av de värden som unionen bygger på. De måste i ett tidigt skede inrätta de institutioner som har en nyckelställning när det gäller demokratiskt styre och rättsstatsprincipen och se till att dessa fungerar väl – alltifrån det nationella parlamentet till regeringen och rättsväsendet, inbegripet domstolarna och den allmänna åklagaren samt de brottsbekämpande organen. Det finns flera viktiga utmaningar för de flesta utvidgningsländer på dessa områden: När det gäller rättsväsendet måste länderna se till att det är oberoende, opartiskt och ansvarigt och kan garantera rättvisa rättegångar. Länderna måste också se till deras rättsväsenden fungerar effektivt, utan alltför utdragna rättsliga förfaranden. Strategier för reformer av rättsväsendet har ställts upp i de flesta länder. Framsteg har gjorts med att stärka de statliga rättsrådens oberoende och i vissa fall med nya förfaranden för utnämningar av domare. Många utmaningar återstår dock, särskilt när det gäller att sörja för stabilare förfaranden för utnämningar av domare och åklagare, för en jämvikt mellan rättsväsendets oberoende och ansvarighet, vilket inbegriper att lösa frågan om rättslig immunitet, och att minska den i många fall alltför stora eftersläpningen i handläggningen av mål. Verkställandet av domstolsavgöranden är fortfarande en utmaning. Förutom rättsliga och administrativa reformer behövs många fall en ändring av rättskulturen med en ökad inriktning på tillhandahållandet av en tjänst för medborgarna. Korruptionen är fortfarande allmänt utbredd i de flesta utvidgningsländer. Korruptionen undergräver rättsstatsprincipen, inverkar negativt på företagsklimatet och de nationella budgetarna och påverkar medborgarnas vardag på många områden som hälso- och sjukvård och utbildning. Korruptionens utbredning gör det möjligt för organiserade kriminella grupper att infiltrera såväl den offentliga som den privata sektorn. Länderna måste säkerställa en stabil ram för förebyggande av korruption, i synnerhet i form av ökad insyn i offentliga organ och användningen av offentliga medel. De brottsbekämpande organen måste vara proaktiva, väl samordnade och effektiva, så att det kan säkerställas att fall av korruption, även på hög nivå, utreds ordentligt, lagförs och bestraffas. I många utvidgningsländer det behövs ytterligare insatser när det gäller finansiering av politiska partier och valkampanjer, hantering av intressekonflikter, insyn i offentlig upphandling, tillgång till information samt beslag och förverkande av tillgångar. I vissa fall har specialiserade åklagarmyndigheter inrättats och fungerar väl. Mycket arbete återstår när det gäller att visa upp goda resultat. Tillförlitlig statistik måste upprättas för att underlätta uppföljningen av hur väl strategierna mot korruption lyckas. Kampen mot organiserad brottslighet är en viktig prioritering och utgör ett stort problem i de flesta utvidgningsländer. Eftersom en stor del av den brottsliga verksamheten är gränsöverskridande till sin karaktär krävs ett nära samarbete mellan brottsbekämpande organ och domstolar i regionen, med EU:s medlemsstater och på internationell nivå. De brottsbekämpande organen måste få tillgång till effektiva rättsliga verktyg och utredningsverktyg för att bekämpa och bestraffa organiserad brottslighet. Särskilt deras kapacitet att genomföra ekonomiska utredningar måste förbättras. Framsteg har gjorts, men i de flesta länder måste mycket mer göras för att garantera proaktiva utredningar, verkningsfull rättslig uppföljning och förbättrat nationellt och internationellt samarbete. Kommissionen fortsätter att stödja ett regional åklagarnätverk som ska bistås av utstationerade experter från medlemsstaterna. Det operativa samarbetet med relevanta europeiska organ, särskilt Europol, bör fortsätta. Reformer av den offentliga förvaltningen är en fortsatt viktig prioritering bland de politiska kriterierna i de flesta utvidgningsländer. Reformer utgör en väsentlig del av ett demokratiskt styre och rättsstaten. De syftar till ökad öppenhet, ansvarighet och effektivitet och ökat fokus på medborgarnas och företagens behov. Lämpliga administrativa förfaranden, bl.a. när det gäller personalförvaltning och förvaltning av offentliga finanser, inbegripet skatteuppbörd och tillförlitliga och oberoende statistiska system, är av grundläggande betydelse för att staten ska fungera och för de reformer som behövs för EU-integrationen ska kunna genomföras. Länderna måste göra mer för att förbättra sin offentliga förvaltning på alla nivåer, på grundval av övergripande nationella strategier. Kommissionen är medveten om de utmaningar som utvidgningsländerna står inför och kommer att öka sin bedömnings- och övervakningskapacitet samt fastställa allvarliga brister och hjälpa till med planering, prioritering och genomförande av reformer. Medborgerliga, politiska, sociala och ekonomiska rättigheter samt rättigheter för personer som tillhör minoriteter är viktiga frågor i de flesta utvidgningsländer. Dessa grundläggande rättigheter garanteras i det stora hela i lagstiftningen, men frågor som rör genomförandet kvarstår i många fall. I vissa fall återstår luckor i lagstiftningen, till exempel när det gäller räckvidden för lagstiftning mot diskriminering. De nationella institutionerna för mänskliga rättigheter, t.ex. ombudsmannaämbetet, kräver ofta en avsevärd förstärkning, liksom de brottsbekämpande organens hantering av frågor som hatbrott och könsrelaterat våld. Allmänna attityder i samhället till utsatta grupper, t.ex. etniska minoriteter, funktionshindrade samt homosexuella, bisexuella och transpersoner är fortfarande ett vanligt problem. Utvidgningsländerna kännetecknas på det hela taget av ett pluralistiskt medielandskap. I vissa länder har det gjorts framsteg när det gäller att avkriminalisera förtal. I ett antal länder fortsätter dock yttrandefriheten att utgöra ett allvarligt problem, med politisk inblandning, ekonomiska påtryckningar, självcensur och ett otillräckligt skydd av journalister mot trakasserier och i värsta fall våldsamma attacker. Särskilt i Turkiet erbjuder den rättsliga ramen inte något tillräckligt skydd för yttrandefriheten, och det stora antalet mål där journalister åtalats, undersökningar riktade mot journalister och otillbörliga påtryckningar på medierna ger anledning till allvarlig oro. Med tanke på de utmaningar som kvarstår på detta område planerar kommissionen att i maj 2013 anordna ett uppföljningsevenemang till Speak Up-konferensen i maj 2011. Tanken är att detta evenemang ska sammanföra media med det civila samhällets aktörer på västra Balkan och i Turkiet för att diskutera staternas åtgärder när det gäller nyckelprioriteringar för att uppnå europeiska standarder för yttrandefrihet. Kommissionen kommer att fortsätta att samarbeta nära med Europaparlamentet på detta område. Dessa frågor kommer fortsättningsvis att ha en framskjuten ställning i anslutningsprocessen. Med tanke på de utmaningar det rör sig om och reformernas långsiktiga karaktär kommer kapitlen rättsväsen samt grundläggande rättigheter och rättvisa, frihet och säkerhet att tas upp på ett tidigt stadium i förhandlingarna så mycket tid som möjligt kan ägnas åt att upprätta den lagstiftning och institutioner som krävs till att uppnå goda resultat i genomförandet som innan förhandlingarna avslutas. De kommer att inledas på grundval av handlingsplaner som antas av de nationella myndigheterna. Kommissionen kommer att ge omfattande vägledning i sina rapporter över genomgången av regelverket för stödja kandidatländernas i utarbetandet av handlingsplanerna. En nyhet är införandet av mellanliggande riktmärken, som kommer att fastställas när förhandlingarna inleds. Först när dessa är uppfyllda ska rådet fastställa stängningsriktmärken. På detta sätt kommer förhandlingarna att genomföras inom en strukturerad ram, där hänsyn tas till den tid som behövs för att genomföra reformer och uppnå goda resultat. Bland annat för att riktmärkena ska kunna uppdateras och en övergripande balans mellan kapitlen garanteras i förhandlingarna kommer processen att inbegripa skyddsåtgärder. Det nya tillvägagångssättet innebär också en större insyn och ett bredare deltagande i förhandlingarna och reformprocessen, och de länder som ansöker om medlemskap uppmanas att utarbeta sina reformprioriteringar genom samråd med berörda aktörer så att de kan få största möjliga stöd för genomförandet. Kommissionen kommer i sin övervakning att i högre grad fokusera på de framsteg som gjorts på dessa områden. IPA-medlen kommer att fortsätta att riktas in på stöd till genomförandet av reformer. Att stärka rättsstatsprincipen och den offentliga förvaltningen är avgörande för att utvidgningsländerna ska närma sig EU och så småningom till fullo påta sig de skyldigheter som följer av ett medlemskap. Redan innan anslutningsförhandlingarna inleds läggs större fokus på rättsstatsprincipen i enlighet med den nya strategin. Genomgången av de viktigaste kapitel som rör rättsstatsprincipen påbörjades redan innan förhandlingarna med Montenegro inleddes. De övriga kandidatländerna, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Serbien, inbjöds också till mötena med förklarande genomgång. De viktigaste prioriteringar som fastställts som villkor för att inleda anslutningsförhandlingar med Albanien är kraftigt inriktade på rättsstatsprincipen. Frågor som rör rättsstatsprincipen är centrala för de olika landsspecifika initiativ som kommissionen inlett under det senaste året och som anges i del 3 i detta meddelande. 2.2. Regionalt samarbete och försoning på västra Balkan Regionalt samarbete och goda grannförbindelser är viktiga inslag i stabiliserings- och associeringsprocessen, och övervakas därför noggrant av kommissionen under alla stadier av anslutningsprocessen. Ytterligare framsteg har gjorts på detta område under det senaste året. De bilaterala och multilaterala kontakterna mellan ledare och politiker i regionen har fortsatt, även i fråga om känsliga områden som krigsförbrytelser, gränser, flyktingars återvändande, organiserad brottslighet och polissamarbete, och inom regionala forum som energigemenskapen, det gemensamma europeiska luftrummet, Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta) och den regionala skolan för offentlig förvaltning. En ny generalsekreterare för det regionala samarbetsrådet utnämndes. Kommissionen ser fram emot att det regionala samarbetsrådet ytterligare utvecklar sin roll i det regionala samarbetet som en plattform för främjande av frågor av betydelse för hela regionen och dess EU-perspektiv, och att det regionala samarbetet på så sätt integreras i ländernas politiska dagordning. Det regionala samarbetet bör ske på regionernas eget initiativ och kontrolleras av dem. Tvister rörande interetniska frågor eller frågor rörande status, bland annat i Bosnien och Hercegovina och i Kosovo[2], fortsätter att hindra institutionerna från att fungera normalt, vilket bromsar reformprocessen, ibland med mer omfattande regionala konsekvenser. Det bästa sättet för länderna att komma tillrätta med problemen är att fortsätta med framstegen mot ett EU-medlemskap. Svåra etniskt frågor kan lösas genom dialog och kompromisser, vilket framgår av det pågående genomförandet av Ohrid-ramavtalet i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Meningsskiljaktigheter om Kosovos ställning har fortsatt att hindra en fördjupning av förbindelserna med EU. Frågan om norra Kosovo utgör fortfarande en stor utmaning. För att göra framsteg på dessa områden krävs att alla inblandade aktörer arbetar tillsammans i en konstruktiv anda. Nya resultat uppnåddes i dialogen mellan Belgrad och Pristina i form av avtal på områdena regionalt samarbete och representation samt integrerad förvaltning av gränsen/gränslinjen. Det senare avtalet har ännu inte genomförts. Serbiens tolkning av avtalet om regionalt samarbete och Kosovos representation har slutligen tydliggjorts, och på grundval av det inledande genomförandet hindrar det inte längre ett heltäckande regionalt samarbete. Genomförandet av andra avtal som uppnåddes på områdena fri rörlighet, fastighetsregister, folkbokföringsregister, tullstämplar och ömsesidigt erkännande av examensbevis har varit ojämnt och har hittills varit av begränsad praktisk betydelse. I denna process måste ytterligare framsteg göras snarast. Röster för försoning hörs nu mer allmänt bland befolkningen, vilket ger en stabilare grund för att ta itu med frågor som rör arvet efter kriget, t.ex. krigsförbrytelser, flyktingar och etniska spänningar. Initiativ från icke-statliga organisationer och det civila samhället, t.ex. Ungdomsinitiativet för mänskliga rättigheter, sannings- och försoningskommissionen (Recom) och Igmaninitiativet, spelar en viktig roll när det gäller att främja försoning mellan invånarna i regionen och bör därför stödjas. Vaksamhet kommer dock fortfarande att krävas under de kommande åren när det gäller att motverka nationalistiska reflexer. Särskilt regeringar och politiska ledare måste göra mer för att främja en miljö där det går att bearbeta det förflutna. De frågor som kvarstår från tidigare konflikter, tillsammans med andra olösta bilaterala frågor utgör allvarliga problem för stabiliteten på västra Balkan och behöver lösas snarast. Om en lösning kan nås undanröjs ett betydande hinder på västra Balkans väg mot ett EU-medlemskap. När det gäller krigsförbrytelser är det avgörande för en varaktig försoning att slutföra processen för att skipa rättvisa med avseende på brott som begicks under kriget i f.d. Jugoslavien. Samarbetet med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (Icty) har fortsatt. Länderna i regionen har tidigare genomfört beslutsamma åtgärder som utgör en god grund för Ictys slutförande av sitt arbete. Några rättegångar kan dock komma att fortsätta efter december 2014 som tidigare angivits som slutpunkt för genomförandet. Även om Icty avvecklas står de berörda regeringarna fortfarande inför stora utmaningar när det gäller att bekämpa straffrihet för krigsförbrytelser inom landets egna jurisdiktion. Genom politisk vilja, ökad fokusering av resurserna, ytterligare regionalt samarbete och en lösning av problemet med utlämning av egna medborgare kan länderna i regionen se till att rättvisa skipas för de tusentals människor som fallit offer för krigen. Man har ännu inte på allvar tagit itu med frågan om försvunna personer. Kommissionen stöder till fullo den pågående Eulex-övervakade utredningen av påstådda brott, inbegripet handel med organ, som begåtts under perioden under och efter konflikten i Kosovo och som tas upp i Marty-rapporten som antagits av Europarådets parlamentariska församling. När det gäller flyktingar undertecknades en ministerförklaring av Serbien, Kroatien, Bosnien och Hercegovina och Montenegro i Belgrad i november 2011, med ett förnyat politiskt åtagande om att slutföra Sarajevoprocessen. Ett regionalt bostadsprogram godkändes och lades fram vid en internationell givarkonferens i april 2012, där EU och det internationella samfundet gjorde åtaganden om ytterligare betydande finansiellt stöd. De nationella myndigheterna måste säkerställa genomförandet av programmet, som syftar till att underlätta att de mest utsatta flyktingarna varaktigt kan återvända till sina ursprungsregioner eller integreras lokalt där de har funnit en fristad. Detta skulle göra det möjligt att stänga de slutliga flyktingmottagningarna för flyktingar och internflyktingar från regionen och att slutföra den formella avregistreringen av de 74 000 flyktingar som för närvarande återstår. Kommissionen välkomnar denna utveckling och uppmanar länderna att agera med kraft för att lösa de återstående frågorna rörande flyktingar och internflyktingar. Frågor rörande minoriteter är fortfarande en stor utmaning på västra Balkan. På det hela taget har solida och detaljerade ramar införts för skyddet av minoriteter. Samtidigt är genomförandet i praktiken ofta komplicerat, framför allt om det finns kopplingar till konflikter under senare tid. En allmän kultur av acceptans för minoriteter måste uppmuntras genom utbildning, skapande av bred offentlig diskussion och informationskampanjer Fall av hatbrott och diskriminering måste motverkas på ett proaktivt sätt. Romerna är fortfarande särskilt missgynnade i hela regionen. Kommissionen kommer att fortsätta att stödja åtgärder i detta avseende, bland annat inom ramen för Årtiondet för integrering av romer. Länderna bör genomföra de operativa slutsatser som de anslöt sig till vid de seminarier om romska frågor som anordnades av kommissionen under 2011. Olösta bilaterala frågor måste i en anda av god grannsämja tas upp av de berörda parterna så tidigt som möjligt under utvidgningsprocessen, med beslutsamhet och med hänsyn till EU:s övergripande intressen. Det har gjorts få framsteg i dessa frågor under det gångna året. Kommissionen uppmanar parterna att göra sitt yttersta för att lösa olösta tvister i enlighet med etablerade principer och med etablerade medel, t.ex. genom att vid behov hänskjuta frågor till Internationella domstolen eller något annat befintligt eller för ändamålet inrättat tvistlösningsorgan. Bilaterala frågor bör inte bromsa anslutningsprocessen. Kommissionen är beredd att bidra till att skapa de politiska impulser som behövs för att finna lösningar och stödja initiativ på detta område. Avtalet om ett skiljeförfarande i gränskonfliktfrågan mellan Slovenien och Kroatien, som har börjat genomföras under 2012, banar vägen för en lösning av denna bilaterala fråga, och är ett bra exempel på hur man kan gå vidare. Kommissionen understryker betydelsen av Kroatiens förklaring om att främja europeiska värderingar i sydöstra Europa, och särskilt Kroatiens åtagande om att bilaterala frågor inte bör hindra kandidatländernas anslutningsprocess. När det gäller f.d. jugoslaviska republiken Makedonien understryker kommissionen att det är av största vikt att under FN:s överinseende nå en framförhandlad och ömsesidigt godtagbar lösning på frågan om landets namn. Detta bör ske utan vidare dröjsmål. 2.3. Ekonomiska och sociala utmaningar Att stärka den ekonomiska återhämtningen i utvidgningsländerna Bilden är blandad när det gäller den socioekonomiska utvecklingen i utvidgningsländerna. Alla utvidgningsländer har till stor del bibehållit den övergripande makroekonomiska stabiliteten, men de finanspolitiska riskerna har ökat avsevärt i flera av länderna. Effekterna av den ekonomiska krisen märks av i hela regionen, och västra Balkan har på nytt gått in i recession, med förhållanden med låg konkurrenskraft, låga intäkter och investeringar samt med en stor och ökande arbetslöshet. Tillväxten i den turkiska ekonomin beror till stor del på en försiktig makroekonomisk politik och reformer som inleddes långt innan den globala krisen. För att upprätthålla tillväxten och ytterligare stärka ekonomin återstår dock mycket att göra. Den positiva utvecklingen i den turkiska ekonomin ger möjlighet att genomföra ytterligare strukturreformer, i synnerhet när det gäller utbildning, infrastruktur, och arbetsmarknadspolitik. Efter banksystemets sammanbrott krympte den isländska ekonomin med 12 % totalt sett. Återhämtningen tog fart 2011, tack vare både export och en stark inhemsk efterfrågan, och den har fortsatt i år. Stabilitet i ekonomin har uppnåtts genom en beslutsam omstrukturering och förstärkning av banksektorn, konsolidering av de offentliga finanserna och en försiktig policymix. Detta har dock skett i skydd av kapitalkontroller, och att avskaffa dem är en utmaning. Efter viss återhämtning under 2010 och 2011 krympte de flesta ekonomier på västra Balkan igen 2012, till följd av den negativa utvecklingen i EU. Kroatien, Bosnien och Hercegovina och Serbien befinner sig i recession på nytt. Albanien, Kosovo och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien klarar av de ogynnsamma förhållandena bättre. I dessa länder fortsatte tillväxten, eftersom de har kunnat upprätthålla den inhemska efterfrågan och de påverkas i mindre utsträckning av den minskade handeln. Den finansiella sektorn har förblivit stabil i alla länder, även om låneportföljens kvalitet ytterligare har försämrats. Den ihållande depressionen har uppenbart förvärrat de redan svåra sociala förhållandena. Arbetslösheten har fortsatt att öka och är nu i genomsnitt 21 % på västra Balkan, dock mycket högre i Bosnien och Hercegovina, Serbien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och Kosovo. I synnerhet ungdomarna har drabbats. Än mer oroande är det faktum att de positiva resultaten när det gäller fattigdomsbekämpning från tiden före krisen nu håller på att omintetgöras. Särskilt den framväxande medelklassen har blivit mer utsatt, och hushållens finansiella buffertar och besparingar är uttömda. Enligt olika opinionsundersökningar ökar allmänhetens missnöje med den ekonomiska och sociala situationen i takt med att många människor ofta inte längre har råd med grundläggande varor och tjänster. Denna utveckling, i förening med den svagare tillväxten i år, eller rentav en ny recession, tyder på ett behov av en mer proaktiv strategi för att åtgärda de försämrade sociala förhållandena med bland annat arbetslöshet och fattigdom, t.ex. genom att främja investeringar och därmed skapande av arbetstillfällen samt genom en inriktning på bättre investeringar inom den sociala sektorn. Det finns en medvetenhet om behovet av prioriterade reformer och åtgärder för tillväxt och sysselsättning. Det politiska engagemanget för att genomföra dessa reformer är dock ofta alltför svagt. Skatteuppbörden, budgetplaneringen och budgetgenomförandet har inte förbättras tillräckligt under årens lopp. Överföringarna av budgetmedel är fortfarande dåligt inriktade och bidrar inte till att förbättra den sociala situationen. Arbetsmarknaden har mestadels ännu inte reformerats och de yrkesinriktade utbildningssystemen bidrar inte till att minska glappet mellan befintlig kompetens och behov. Detta innebär att många arbetstagare söker jobb utomlands, vilket på kort sikt ger fördelar för ekonomierna i form av penningförsändelser och minskad arbetslöshet, men begränsar på längre sikt tillväxtmöjligheterna på grund av kompetensflykt och minskad arbetskraft. På mikroekonomisk nivå har många länder genomfört reformer för att underlätta företagsetableringar eller utformat system för att locka till sig utländska investerare, men företagsklimatet hämmas fortfarande av den svaga rättsstaten och den stora informella sektorn. EU har åtagit sig att fortsätta hjälpa länderna med politisk rådgivning och ekonomiskt stöd och samarbetar nära med internationella finansinstitut för att kanalisera fördelaktiga lån till prioriterade områden. Kommissionen arbetar även fortsättningsvis för att få med utvidgningsländerna i Europa 2020-strategin. Kommissionen kommer att utreda möjligheten att inrikta mötena inom ramen för stabiliserings- och associeringskommittén på frågor om konkurrenskraft och sysselsättning. I linje med Europa 2020-strategin uppmuntras utvidgningsländerna därför att överväga att ställa upp nationella mål för sysselsättning, innovation, klimatförändring/energi, utbildning, fattigdomsminskning och social inkludering. Från och med 2013 kommer kommissionen dessutom att stegvis inleda en dialog med utvidgningsländerna om sysselsättning och program för sociala reformer och tillämpa en övergripande strategi för sysselsättning och socialpolitik. Kommissionen kommer också att främja ett ökat deltagande i EU-program, så att utvidgningsländerna kan samarbeta med medlemsstaterna på de områden som omfattas av flaggskeppsinitiativen inom Europa 2020. Regionala grupper och det regionala samarbetsrådet har gjort goda framsteg när det gäller att anpassa Europa 2020-processen till regionala behov och förhållanden. I år åtog sig ministrarna med ansvar för handel och investeringar att regelbundet ställa upp riktmärken för politiken på områdena regional handel, privat forskning, företagande och skapande av arbetstillfällen. Kommissionen kommer att stödja dessa gemensamma reformansträngningar och den regionala övervakningsstrategin, bland annat med IPA-medel. Ett utökat regionalt ekonomiskt samarbete kan bidra till att mildra krisens effekter. Den regionala handeln utgör omkring 17 % av all handel i regionen. Flödena mellan Ceftaländerna har påverkats mindre av krisen och har på sistone återhämtat sig snabbare än handeln med EU. Handeln domineras emellertid av livsmedel och råvaror, och varor med större förädlingsvärde utgör endast en liten del av handelsflödena. Cefta har engagerat sig för en liberalisering av vissa tjänster, vilket kan ge alla parter viktiga fördelar. Integrationen av energi- och transportmarknaderna gör regionen mer konkurrenskraftig och skapar förutsättningar för att locka investerare på dessa områden. Investeringsramen för västra Balkan har upprättats för att sammanföra nationella givare och internationella finansinstitut för att utveckla en reserv av projekt i dessa länder. Inom investeringsramen tillhandahåller kommissionen, bilaterala givare och internationella finansinstitut 8 miljarder euro i stöd till investeringar i transport, energi, miljö, klimatåtgärder, den sociala sektorn och den privata sektorn samt utveckling av små och medelstora företag. Investeringsramen kommer att spela en allt viktigare roll för att utarbeta och stödja dessa investeringar som är nödvändiga för ökad tillväxt och sysselsättning. Ekonomisk styrning i EU och utvidgningsländerna Med tanke på de djupgående förändringar av den ekonomiska styrningen inom EU som pågår är det viktigt att fortsätta informera kandidatländerna om processen och knyta dem närmare till den, även med tanke på att ländernas ekonomiska integration med EU numera är omfattande. Europeiska kommissionen förfogar över en rad instrument för att hålla utvidgningsländerna informerade om vad som händer inom EU:s ekonomiska politik. Dessa omfattar regelbunden bilateral politisk och ekonomisk dialog samt den multilaterala ekonomiska dialogen mellan kommissionen, EU:s medlemsstater och kandidatländerna i samband med övervakningen av de offentliga finanserna inför anslutningen. Kommissionen kommer gradvis att anpassa EU:s ekonomiska övervakning av kandidatländerna till den förbättrade ekonomiska styrningen i EU. De länder som deltar kommer därför att uppmanas att stärka sina medelfristiga ekonomiska program, genom att i linje med Europa 2020-strategin lägga större tonvikt på hållbarheten i landets ställning gentemot utlandet och på de viktigaste strukturella hindren för tillväxt. Mer uppmärksamhet kommer också att ägnas åt att ytterligare stärka de nationella finanspolitiska ramverken, som måste följa kvalitetsnormerna. Kandidatländerna kommer att uppmanas att göra ett kraftfullt politiskt åtagande för att följa upp de överenskomna rekommendationerna från det årliga gemensamma Ekofinmötet. Genom det gemensamma Ekonfinmötet och de forum som är knutna till stabiliserings- och associeringsavtalet informeras kandidatländerna vid behov om den övriga utvecklingen när det gäller utformningen av EU:s ekonomiska styrning. Vid kommande klargörande möten för genomgång av gemenskapens regelverk får länderna veta mer om förändringar i skyldigheterna inom ramen för den ekonomiska och monetära unionen samt den nya strukturen för den finansiella tillsynen. Kommissionen kommer att utreda möjligheten att till dessa möten inbjuda kandidatländer med vilka förhandlingar ännu inte har inletts. Under loppet av anslutningsförhandlingarna kan kommissionen dessutom hålla ytterligare genomgångsmöten när viktig ny lagstiftning har antagits. 3. UPPRÄTTHÅLLA TAKTEN I UTVIDGNINGEN OCH REFORMERNA Utvidgningsländerna står inför många utmaningar, framför allt på områden såsom rättsstatsprincipen, korruption, organiserad brottslighet, ekonomi och social sammanhållning. Mot bakgrund av den ekonomiska stagnationen finns det dessutom en risk för att populism och motstånd mot grundläggande reformer vinner insteg. På västra Balkan är det särskilt viktigt att länderna håller sig kvar på den inslagna reformvägen, lägger arvet från det förflutna bakom sig och investerar i sin framtid i EU. Det ligger även i EU:s intresse att de framgångsrikt genomför reformer. Utvidgningen är ett gemensamt projekt. Att upprätthålla takten både i utvidgningen och i reformerna är två sidor av samma mynt. Kommissionen söker i allt högre grad innovativa strategier för att hantera de utmaningar som uppstår i kandidatländerna och i anslutningsprocessen. Kriterierna och villkoren för medlemskap är oförändrade. På många områden behövs det dock skräddarsydda lösningar för att de enskilda länderna ska kunna hantera svåra situationer, t.ex. vid blockeringar i anslutningsprocessen. Detta gäller inte bara för rättsstatsprincipen och reformen av den offentliga förvaltningen utan också i fråga om förstärkning av demokratin, god samhällsstyrning samt ekonomiska och sociala frågor. Sådana initiativ ger fart åt reformerna. De ersätter dock inte anslutningsförhandlingarna utan utgör en bro till dem. Med avstamp i 2011 års strategidokument för utvidgningen och rådets slutsatser från december 2011 lanserades en positiv agenda för förbindelserna mellan EU och Turkiet i maj 2012. Syftet med agendan är att stödja anslutningsförhandlingarna, i enlighet med förhandlingsramen samt rådets slutsatser i samma fråga. Agendan omfattar en rad områden av gemensamt intresse, bland annat politiska reformer, utrikespolitisk dialog, anpassning till EU:s regelverk, viseringar, rörlighet och migration, energi, bekämpning av terrorism och deltagande i EU-program. En anslutningsdialog på hög nivå inleddes med f.d. jugoslaviska prepubliken Makedonien i Skopje i mars 2012. Genom anslutningsdialogen ges EU-integrationen en framskjuten plats på den inhemska dagordningen och den får ny vind i seglen genom denna strukturerade diskussion på hög nivå om de främsta utmaningarna och möjligheterna när det gäller reformerna. De viktigaste frågorna gäller yttrandefrihet, rättsstatsprincipen och etniska relationer, utmaningar i fråga om valreformen, reform av den offentliga förvaltningen och förstärkning av marknadsekonomin och goda grannförbindelser. Regeringen gör framsteg när det gäller de ambitiösa reformmål som den ställt upp i sin färdplan, där enskilda åtgärder och en tidsplan för genomförandet anges. I Albanien har kommissionen haft ett nära samarbete med regeringen och oppositionen för att hjälpa landet att övervinna politiska hinder för ytterligare valreformer och parlamentariska reformer och för att skapa gynnsamma förutsättningar för vidare framsteg, särskilt till stöd för EU:s dagordning. Tack vare detta kunde man se över handlingsplanen avseende de viktigaste prioriteringarna i kommissionens yttrande, inom ramen för en öppen process med ett brett deltagande. Regeringen har ställt EU-dagordningen i centrum för sina åtgärder och har nått framgångar i fråga om de delresultat som anges i planen, bland annat när det gäller parlamentariska reformer och valreformer, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter. En dialog på hög nivå om anslutningsprocessen inleddes med Bosnien och Hercegovina i Bryssel i juni 2012. Syftet med detta initiativ är att hjälpa landet att gå vidare i EU-anslutningsprocessen genom att förklara kraven och metoden för anslutningsförhandlingarna och vad som konkret förväntas av ett land i denna process. Avsikten är att den ska upprätthålla den politiska drivkraften när det gäller EU-dagordningen trots den pågående politiska krisen. Mötet i juni ledde till gemensamma slutsatser och en färdplan för EU- integrationen med sikte på ett uppfyllande av villkoren för att stabiliserings- och associeringsavtalet ska träda i kraft och på en trovärdig EU-medlemskapsansökan. Detta förutsatte en mekanism för samordning av alla behöriga myndighetsnivåer i EU-frågor, så att landet kunde tala med en röst. Kommissionen beklagar att resultaten fortfarande inte uppfyller förväntningarna. Den strukturerade dialog om rättsliga frågor som inleddes med Bosnien och Hercegovina 2011 har haft positiva återverkningar på genomförandet av strategin för reform av rättsväsendet 2009–2013. Europeiska kommissionen och Kosovo inledde en strukturerad dialog om rättsstatsprincipen i maj 2012. Dialogen ska hjälpa Kosovo att lösa problem rörande rättsstatsprincipen, vilket är en viktig fråga för västra Balkan som helhet. I detta skede kommer kommissionen att inrikta sig på rättsväsendet, kampen mot organiserad brottslighet och korruption. Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta för dessa och andra initiativ för att upprätthålla takten i anslutningsprocessen och anslutningsprocessens omdanande kraft, och för att garantera utvidgningspolitikens flexibilitet. 4. FRAMSTEG I UTVIDGNINGSLÄNDERNA OCH DET FORTSATTA ARBETET 2012–2013 4.1. Västra Balkan Kroatien Samtidigt med detta meddelande har kommissionen antagit ett meddelande om de viktigaste slutsatserna av den övergripande övervakningsrapporten om Kroatiens beredskap för medlemskap i EU. Kommissionen kommer att fortsätta att fram till anslutningsdagen övervaka de åtaganden som Kroatien gjort under anslutningsförhandlingarna, och ett meddelande med en slutlig övervakningsrapport planeras till våren 2013. Montenegro 29 juni 2012 godkände Europeiska rådet rådets beslut att, på grundval av en rapport från kommissionen, inleda anslutningsförhandlingar med Montenegro. Förhandlingarna inleddes vid den första regeringskonferensen samma dag. Anslutningsförhandlingarna kommer att föras i överensstämmelse med den av rådet antagna förhandlingsramen, där det nya tillvägagångssättet för kapitlen om rättsväsendet och grundläggande rättigheter och rättvisa, frihet och säkerhet ingår, vilket stärker rättsstatsprincipen vid förhandlingarna. Inledandet av anslutningsförhandlingar återspeglar Montenegros fortsatta framsteg med viktiga reformer. Montenegro uppfyller de politiska kriterierna i tillräckligt hög grad. Den rättsliga och institutionella ramen och politiken har förbättrats i syfte att stärka parlamentets funktion, rättsväsendet, politiken för korruptionsbekämpning, de mänskliga rättigheterna och skyddet av minoriteter. Den pågående reformerna av konstitutionen och den offentliga förvaltningen har framskridit ytterligare. Montenegro har fortsatt att på ett smidigt sätt genomföra sina skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet. Landet har fortsatt att spela en konstruktiv roll i regionen och att uppfylla sina internationella åtaganden. Montenegro måste göra större ansträngningar för att uppnå ytterligare resultat i fråga om rättsstatsprincipen, i syfte att genomföra oåterkalleliga reformer, särskilt när det gäller organiserad brottslighet och fall av korruption, även på hög nivå. Montenegro måste slutföra processen genom ändringar av lagstiftningen för att garantera rättsväsendets oberoende. Ansvarigheten inom rättsväsendet är fortfarande ett problem. Mot bakgrund av den montenegrinska förvaltningens storlek kommer det också att vara en övergripande utmaning att bygga upp den administrativa kapaciteten för att genomföra gemenskapens regelverk. I överensstämmelse med den nya tillvägagångssättet och på uppmaning av Europeiska rådet i december 2011 inledde kommissionen genomgången av kapitlen om rättsväsendet och grundläggande rättigheter och rättvisa, frihet och säkerhet redan under våren 2012. Genomgången av de andra kapitlen inleddes i september 2012 och beräknas slutföras under sommaren 2013. Kommissionen kommer att fortsätta att stödja Montenegro i genomförandet av EU-relaterade reformer. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien F.d. jugoslaviska republiken Makedonien beviljades status som kandidatland 2005. År 2009 bedömde kommissionen att landet i tillräckligt hög grad uppfyllde de politiska kriterierna och rekommenderade att förhandlingar skulle inledas. Denna rekommendation upprepades av kommissionen 2010 och 2011 och även 2012. Kommissionen är övertygad om att det är nödvändigt att landet går vidare till nästa etapp i anslutningsprocessen för att takten och hållbarheten i reformerna ska kunna befästas, särskilt när det gäller rättsstatsprincipen, och för att stärka förbindelserna mellan olika etniska grupper. Detta skulle gagna regionen i sin helhet. Landet fortsätter att fullgöra sina åtaganden inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet. Kommissionen vidhåller sitt förslag om att gå vidare till den andra etappen av associeringen och uppmanar rådet att fatta beslut om detta utan ytterligare dröjsmål, i enlighet med de relevanta bestämmelserna i stabiliserings- och associeringsavtalet. Landet fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna i tillräckligt hög grad. Regeringen har satt EU-dagordningen i centrum för sin verksamhet. Anslutningsdialogen på hög nivå med kommissionen har fungerat som katalysator för snabbare reformer och bidragit till påtagliga framsteg på flera viktiga politikområden. Regeringen har lagt fram förslag för parlamentet om en förbättring av den rättsliga ramen för val och, när det gäller yttrandefrihet, om en avkriminalisering av förtal. Den första statliga översynen av genomförandet av Ohrid-ramavtalet utgör ett användbart verktyg för att stärka dialogen mellan folkgrupperna. Reformtakten måste upprätthållas särskilt på alla områden som rör de politiska kriterierna för att genomförandet ska garanteras. Särskilt rättsstatsprincipen måste stärkas, bland annat när det gäller yttrandefriheten. Rundabordsdialogen mellan regeringen och journalistförbundet utgör ett användbart forum för att ta upp de största utmaningarna rörande media, och den bör fortsätta. Spänningarna mellan befolkningsgrupperna efter de våldsamma incidenterna under första halvåret 2012 har gett anledning till oro. Regeringen tog itu med problemet på ett moget sätt och bör bygga vidare på detta för att ytterligare stärka förbindelserna mellan de etniska grupperna och främja försoning, också mot bakgrund av debatten om ställningen för offren för 2001 års konflikt. När vi nu närmar oss tjugoårsdagen för f.d. jugoslaviska republiken Makedoniens inträde i FN har tvisten med Grekland om landets namn ännu inte lösts. En FN-ledd dialog har pågått sedan 90-talet, och den kompletteras sedan 2009 av bilaterala kontakter, bland annat på regeringschefsnivå. Dessa processer har dock hittills inte gett några resultat. I december konstaterade Internationella domstolen att Grekland hade brutit mot sitt interimsavtal med Makedonien genom att motsätta sig landets anslutning till Nato vid toppmötet i Bukarest 2008. Det är av största vikt att upprätthålla goda grannförbindelser och under FN:s överinseende nå en framförhandlad och ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning på namnfrågan. Detta bör ske utan vidare dröjsmål. Åtgärder och uttalanden som kan inverka negativt på landets goda grannförbindelser bör undvikas. Serbien Vid Europeiska rådets möte i mars 2012 beviljades Serbien status som kandidatland. Landet kunde garantera att institutionerna var stabila och välfungerande såväl inför som efter president- och parlamentsvalen, lokalvalen och valen i Vojvodina. Trots en avmattning i lagstiftningsarbetet i samband med valen har vissa framsteg noterats när det gäller genomförande av reformer på de flesta områden. Serbien har fortsatt att till fullo samarbeta med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (Icty). Serbien genomför sina skyldigheter i jämn takt enligt interimsavtalet/stabiliserings- och associeringsavtalet. Resultat har uppnåtts i dialogen med Pristina, men genomförandet av de avtal man enats om har varit ojämnt. I detta avseende har en utveckling nyligen skett på två områden, nämligen Serbiens undertecknande av det tekniska protokollet för integrerad gränsförvaltning samt klargörandet av Serbiens tolkning av avtalet om regionalt samarbete och Kosovos representation som, på grundval av det inledande genomförandet, inte längre hindrar ett heltäckande regionalt samarbete. Serbiens nya ledning har understrukit sitt åtagande att genomföra alla överenskommelser som redan uppnåtts i dialogen med Pristina och att börja ta itu med mer övergripande politiska frågor. Fullgörandet av detta åtagande är avgörande för att Serbiens ska kunna gå vidare till nästa etapp i EU-integrationsprocessen. Serbien fortsätter på den inslagna vägen när det gäller att i tillräcklig utsträckning uppfylla de politiska kriterierna och villkoren inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen. Serbien måste dock ägna rättsstatsprincipen särskild uppmärksamhet. Detta gäller särskilt rättsväsendet, där motgångar under senare tid visar på behovet av ett förnyat engagemang för att genomföra reformer och sörja för rättsväsendets oberoende, opartiskhet och effektivitet, med beaktande av konstitutionsdomstolens avgöranden under den senaste tiden och behovet av att återupprätta medborgarnas förtroende efter bristerna i förfarandet för återutnämning av domare. Mot bakgrund av nyligen inträffade händelser måste särskild uppmärksamhet ägnas åt utsatta gruppers rättigheter och oberoendet hos viktiga institutioner såsom Centralbanken. Serbien bör också fortsätta att på ett konstruktivt sätt delta i regionalt samarbete och stärka förbindelserna med grannländerna. Det gäller att åter få upp takten i reformarbetet och göra ytterligare framsteg mot en synlig och varaktig förbättring av förbindelserna med Kosovo. I syfte att rekommendera att förhandlingar om anslutning till Europeiska unionen inleds med Serbien, och i enlighet med rådets slutsatser av den 5 december 2011, kommer kommissionen att lägga fram en rapport så snart den bedömt att Serbien i tillräckligt hög grad uppfyller kriterierna för medlemskap och de villkor som fastställts i samband med stabiliserings- och associeringsprocessen, särskilt den viktigaste prioriteringen rörande Kosovo som anges i rådets slutsatser. En synlig och hållbar förbättring av förbindelserna mellan Serbien och Kosovo behövs, så att båda parterna kan fortsätta på sin väg mot EU och det kan undvikas att den ena blockerar den andra i dessa ansträngningar. Albanien Den politiska överenskommelsen mellan den styrande majoriteten och oppositionen i november 2011 markerade slutet på en lång period av politiskt dödläge efter parlamentsvalen 2009. Syftet med överenskommelsen var att ta itu med valreformer och parlamentariska reformer och skapa ett politiskt klimat som främjar gemensamma reformer på andra områden. Till följd av överenskommelsen har den politiska dialogen och samarbetet avsevärt förbättrats, vilket möjliggör framsteg på viktiga områden för reformer. Presidentval har hållits i överensstämmelse med konstitutionens bestämmelser, men den politiska processen kring valet uppfyllde inte förväntningarna i fråga om delaktighet. Trots en tillfällig avmattning i reformtakten därefter håller den politiska överenskommelsen på att genomföras. Albanien har gjort goda framsteg när det gäller att uppfylla de politiska kriterierna för EU-medlemskap, och genomfört ett antal reformer när det gäller de tolv nyckelprioriteringarna i kommissionens yttrande från 2010. Albanien har på det hela taget fortsatt att genomföra stabiliserings- och associeringsavtalet i jämn takt och att spela en konstruktiv roll i regionen. Albanien har uppfyllt fyra av nyckelprioriteringarna, nämligen de som rör ett välfungerande parlament, antagandet av de återstående lagar som kräver förstärkt majoritet, utnämningen av ombudsmannen och förfarandet för utfrågning och omröstning för centrala institutioner och ändringen av den rättsliga ramen för val. Albanien är på god väg mot att uppfylla de två nyckelprioriteringar som rör reformen av den offentliga förvaltningen och förbättrad behandling av personer i häkte. Tack vare regeringens goda samordning av EU-integrationsprocessen och ett effektivt samarbete från oppositionens sida har måttliga framsteg kunnat göras med de nyckelprioriteringar som rör reformen av rättsväsendet och kampen mot korruption, t.ex. genom reformen av systemet för immunitet för offentliga tjänstemän och domare och antagandet av lagen om förvaltningsdomstolar. Framsteg har också gjorts med de återstående nyckelprioriteringarna rörande kampen mot organiserad brottslighet, reformen rörande äganderätten samt politik mot diskriminering, bland annat när det gäller kvinnors rättigheter, och vissa betydande åtgärder, särskilt ett ökat antal beslag av tillgångar som härrör från brott, antagandet av en övergripande strategi för reformer rörande äganderätten och ändringar av brottsbalken i syfte att skärpa påföljderna för våld i hemmet. Albanien måste bygga vidare på de framsteg som gjorts och vidta konkreta åtgärder för att påskynda kampen mot korruption och reformen av rättsväsendet för att sörja för dess oberoende, effektivitet och ansvarighet. Reformerna av den offentliga förvaltningen och rättsväsendet måste slutföras och parlamentets arbetsordning ses över. Ytterligare uppmärksamhet måste ägnas fullgörandet av åtagandena på området mänskliga rättigheter, bland annat när det gäller den romska befolkningsgruppens levnadsförhållanden. En fortsatt politisk dialog om reformer är nödvändig för se till att landets demokratiska institutioner ska fungera smidigt och ytterligare stärkas. Parlamentsvalet sommaren 2013 kommer att bli ett viktigt test av den nya vallagen och det fortsatta engagemanget för reformer över partigränserna. Det är av största vikt att reformtakten upprätthålls, med särskilt fokus på genomförandet av lagstiftningen och politiken avseende rättsstaten. Bosnien och Hercegovina Efter 16 månader av politiskt dödläge efter de allmänna valen i oktober 2010 slutfördes inrättandet av de verkställande och lagstiftande myndigheterna genom avtalet om en regering på statlig nivå. Genom bildandet av det nya ministerrådet och antagandet av två viktiga EU-relaterade lagar flyttades till en början fokus mot en EU-integration. Denna utveckling kunde dock inte bibehållas. Det politiska samförståndet som vuxit fram har upphört och framstegen i fråga om EU-dagordningen avstannat. En ombildning av myndigheterna på statlig, federal och kantonal nivå har inletts men blockerats av politiska tvister och rättsliga processer. Bosnien och Hercegovina har gjort begränsade framsteg när det gäller uppfyllandet av de politiska kriterierna. Det har gjorts få framsteg med att uppnå mer funktionella, samordnade och varaktiga institutionella strukturer. Det krävs omfattande insatser för att stärka rättsväsendet, i linje med de prioriteringar som fastställts inom ramen för den strukturerade dialogen om rättsliga frågor mellan EU och Bosnien och Hercegovina. Åtgärderna måste också intensifieras i kampen mot korruption och organiserad brottslighet och för att fortsätta reformen av den offentliga förvaltningen. Politikerna saknar en samsyn på landets inriktning och framtid samt institutionella struktur, vilket skulle utgöra ett viktigt steg framåt på landets väg mot EU. Behovet av en effektiv samordningsmekanism mellan olika förvaltningsnivåer för införlivandet, genomförandet och kontrollen av efterlevnaden av EU-lagstiftningen måste prioriteras så att landet kan yttra sig samstämmigt i EU-frågor och utnyttja EU:s stöd inför anslutningen på ett verkningsfullt sätt. En dialog på hög nivå om anslutningsprocessen inleddes därför i Bryssel den 27 juni. Man kom överens om en intern färdplan för EU-integrationen, med sikte på uppfyllande av villkoren för ikraftträdandet av stabiliserings- och associeringsavtalet och på en trovärdig ansökan om medlemskap i enlighet med de relevanta slutsatserna från rådet. Man kunde dock inte nå målet att senast den 31 augusti nå en politisk överenskommelse om att ändra konstitutionen för att följa Europadomstolens avgörande om etnisk diskriminering när det gäller representation i landets institutioner (målet Sejdic-Finci). I augusti lade tre politiska partier fram separata, icke samordnade förslag om en ändring av konstitutionen för den parlamentariska församlingen. Den ihållande eftersläpningen när det gäller att anpassa konstitutionen till Europadomstolens avgörande i målet Sejdi-Finci utgör fortfarande en källa till allvarlig oro. För att landets skyldigheter ska fullgöras i enlighet med interimsavtalet/stabiliserings- och associeringsavtalet måste det upprätta en trovärdig process för att följa Europadomstolen beslut och fullgöra sina skyldigheter i fråga om statligt stöd. Bosnien och Hercegovinas styre präglas fortfarande av en internationell närvaro med ett verkställande mandat. I maj godkände det fredsgenomförande rådets ledning beslutet av den höga representantens kansli att avbryta övervakningen och stänga kansliet i Brčko den 31 augusti, efter att betydande framsteg hade gjorts med det slutgiltiga fastställandet av Brčkos ställning. Kansliet i Brčko stängdes den den 31 augusti. EU har öppnat kontor i Brčko och Mostar och förstärkt det befintliga kontoret i Banja Luka. Efter frikopplingen av Europeiska unionens särskilda representants mandat från den höga representantens kansli, har EU genom sin ökade närvaro tagit ledningen på ett antal områden för att hjälpa myndigheterna att uppnå målen på EU:s dagordning. EU kommer att fortsätta att stärka sitt stöd till landets institutioner. Det krävs ytterligare betydande ansträngningar för att uppfylla de krav som återstår och att underlätta övergången från ett land med internationellt styre och säkerhet till ett land med inhemska institutioner och fullständigt egenansvar för sin politiska och lagstiftande process, i linje med kraven på ett land som strävar efter EU-medlemskap. Övergripande för dessa frågor är behovet av ett stabilt politiskt klimat med EU:s dagordning i centrum för den politiska processen. En politisk vilja att nå en överenskommelse som grundar sig på kompromisser är avgörande för att förverkliga EU:s ambitioner för landet och dess medborgare. Kosovo Parallellt med detta meddelande har kommissionen antagit ett meddelande om en genomförbarhetsstudie för ett stabiliserings- och associeringsavtal med Kosovo. 4.2. Turkiet Turkiet spelar en nyckelroll för EU på grund av sin dynamiska ekonomi, sitt strategiska läge och sin viktiga regionala roll, som bidrar till EU:s utrikespolitik och energitrygghet. Turkiet är genom tullunionen redan i stor utsträckning integrerat i EU och har blivit ett värdefullt inslag i Europas konkurrenskraft. Omvänt utgör EU fortfarande den viktigaste förankringspunkten för Turkiets ekonomiska och politiska modernisering. Båda parter skulle gagnas av en vidareutveckling av dessa förbindelser. Potentialen i förbindelserna mellan EU och Turkiet kan utnyttjas fullt ut endast inom ramen för en aktiv och trovärdig anslutningsprocess. Anslutningsprocessen är fortfarande den mest lämplig ramen för att främja EU-relaterade reformer, utveckla dialogen om utrikes- och säkerhetspolitiska frågor, vilket stärker den ekonomiska konkurrenskraften och ökar samarbetet på energiområdet och i rättsliga och inrikes frågor. I denna process måste EU:s åtaganden och de fastställda villkoren respekteras. Mot bakgrund av detta lanserade kommissionen i maj 2012 en positiv agenda för förbindelserna med Turkiet, för att återuppliva anslutningsprocessen efter en period av stagnation och ge ny dynamik åt förbindelserna mellan EU och Turkiet. Den positiva agendan är inte ett alternativ till anslutningsförhandlingarna, utan snarare ett sätt att stödja dem. Den är inriktad på områden av gemensamt intresse, såsom anpassning av lagstiftning, ökat energisamarbete, visum, rörlighet och migration, tullunion, utrikespolitik, politiska reformer, bekämpning av terrorism och ökat deltagande i program för kontakter människor emellan. Av de åtta arbetsgrupper som har inrättats inom ramen för den positiva agendan för att stödja anpassningen till EU:s regelverk har sex arbetsgrupper haft sitt första möte. Det är av största vikt att Turkiet aktivt stöder den positiva agendan och landets europeiska perspektiv. Det ligger i både EU:s och Turkiets intresse att ge anslutningsförhandlingarna ny fart, inte minst för att se till att EU fortsätter att utgöra riktmärket för reformerna i Turkiet. Vidare har rådet uppmanat kommissionen att upprätta en bredare ram för dialog och samarbete mellan EU och Turkiet, för att kunna ta upp samtliga politikområden som rör rättsliga och inrikes frågor. Rådet har också uppmanat kommissionen att vidta åtgärder för en gradvis, långsiktig liberalisering av viseringsbestämmelserna, parallellt med undertecknandet av återtagandeavtalet mellan Turkiet och EU. Efter att avtalet paraferades i juni är det nu viktigt att Turkiet undertecknar återtagandeavtalet för att kunna börja genomföra färdplanen för liberalisering av viseringsbestämmelserna. Med tanke på Turkiets möjligheter att vidareutvecklas som en knutpunkt för energitransporter och de utmaningar som landet delar med EU, har kommissionen och Turkiet också beslutat att stärka sitt samarbete i flera viktiga energifrågor. Den politiska dialogen med EU om utrikes- och säkerhetspolitik intensifierades betydligt. Utvecklingen i Turkiets och EU:s gemensamma grannskap har bekräftat Turkiets viktiga roll och värdefulla bidrag till EU:s utrikespolitik och energitrygghet. Turkiet har fortsatt att spela en positiv roll när det gäller att stödja reformrörelser i länder i Nordafrika och Mellanöstern. Samarbetet rörande Syrien är intensivt. Vid möten inom ramen för den politiska dialogen, inbegripet på ministernivå har utrikespolitiska frågor av gemensamt intresse för EU och Turkiet tagits upp, t.ex. Nordafrika, Mellanöstern, västra Balkan, Afghanistan/Pakistan och södra Kaukasus. Den turkiska ekonomin fortsätter att växa kraftigt, men stora externa obalanser och ett betydande inflationstryck är fortfarande de största hoten mot den makroekonomiska stabiliteten. Den utbredda informella sysselsättningen, de segmenterade arbetsmarknaderna och slutförandet av reformen av den fackliga lagstiftningen utgör fortfarande en utmaning. Kommissionen håller på att undersöka olika sätt att lösa Turkiets problem i tullunionen, bland annat när det gäller de frihandelsavtal som EU ingår med tredjeländer. Samtidigt understryker kommissionen det önskvärda i en modernisering av tullunionen och behovet av att lösa de problem som hämmar handeln mellan Turkiet och EU. Kommissionen har bett Världsbanken genomföra en utvärdering av tullunionens funktion – med det slutliga målet att modernisera den. Kommissionen kommer att fortsätta att genomföra den positiva agendan att för att ge anslutningsprocessen ny dynamik och möjliggöra ett mer konstruktivt förhållande. Oron växer över Turkiets avsaknad av väsentliga framsteg när det gäller att till fullo uppfylla de politiska kriterierna. När det gäller att i praktiken upprätthålla respekten för de grundläggande rättigheterna inger situationen fortfarande allvarliga betänkligheter – trots den senaste tidens förbättringar av olika rättsliga bestämmelser på detta område. Det förekommer återkommande överträdelser av rätten till frihet och säkerhet och till en rättvis rättegång, liksom av yttrande-, mötes- och föreningsfriheten, genom en oproportionerlig tillämpning av lagstiftningen om terrorism och organiserad brottslighet. Det är viktigt att Turkiet tar itu med alla frågor rörande rättsväsendets oberoende, opartiskhet och effektivitet. Ytterligare begränsningar av mediefriheten i praktiken och det växande antalet domstolsärenden mot författare och journalister är fortfarande allvarliga problem. Följaktligen blir självcensur allt vanligare. Kommissionen välkomnar den turkiska regeringens åtagande att snabbt lägga fram det fjärde paketet med rättsliga reformer och uppmanar denna att i paketet ta upp alla centrala frågor som för närvarande påverkar utövandet av yttrandefrihet i praktiken. Den kurdiska frågan är fortfarande en betydande utmaning för Turkiets demokrati, och en politisk lösning måste nås snarast. På det hela taget måste Turkiet fortfarande göra avsevärda ytterligare ansträngningar för att uppfylla de högsta normerna för demokrati och mänskliga rättigheter. Det pågående arbetet med att utforma en ny konstitution erbjuder viktiga möjligheter i detta avseende. PKK, som är upptaget i EU:s förteckning över terroristorganisationer, har betydligt intensifierat sina terroristattacker, särskilt under de senaste månaderna. Terroristattackerna har starkt fördömts av EU vid upprepade tillfällen. EU och Turkiet för en aktiv dialog om terrorismbekämpning och kampen mot terrorism är en viktig del av den positiva agendan för Turkiet. Turkiet har fryst sina förbindelser med det roterande ordförandeskapet i rådet under andra halvåret 2012, bland annat genom sin vägran att närvara vid ett möte under ledning av Cyperns ordförandeskap. Kommissionen uttrycker på nytt sin allvarliga oro när det gäller yttranden och hot från Turkiet, och efterlyser full respekt för den roll som innehas rådets ordförandeskap, som är en i fördraget fastställd grundläggande institutionell aspekt av EU. Förhandlingarna under överinseende av FN:s generalsekreterare för att finna en övergripande lösning på Cypernfrågan strandade våren 2012. En övergripande lösning ligger i alla parters intresse, eftersom den skulle öka stabiliteten i sydöstra Medelhavsområdet, skapa nya ekonomiska möjligheter för medlemsstaterna och Turkiet, och ge Turkiets EU-anslutningsförhandlingar ett kraftigt uppsving. Turkiet uppmanas därför att samarbeta aktivt med alla parter för att möjliggöra att processen kan slutföras med framgång. EU har också poängterat de suveräna rättigheterna för EU:s medlemsstater att t.ex. ingå bilaterala avtal samt utforska och utnyttja sina naturresurser, i enlighet med EU:s regelverk och folkrätten, bland annat FN:s havsrättskonvention. Kommissionen upprepar, i enlighet med rådets och kommissionens ståndpunkter under de senaste åren, att det är avgörande att Turkiet snarast fullgör sin skyldighet att till fullo genomföra tilläggsprotokollet och gör framsteg i riktning mot en normalisering av de bilaterala förbindelserna med Cypern. Kommissionen anmodar också parterna att undvika alla former av hot, källor till konflikter eller handlingar som skulle kunna inverka negativt på de goda grannförbindelserna och en fredlig lösning av tvister. EU kommer att fortsätta att följa upp och granska framstegen i dessa frågor i överensstämmelse med relevanta rådsbeslut. Turkiet måste intensifiera sina ansträngningar att lösa kvarstående bilaterala problem, såsom gränstvister, med grannländerna. Grekland och Cypern har framfört ett betydande antal formella klagomål om kränkningar av territorialvatten och luftrum från Turkiets sida. 4.3. Island Islands anslutning förblir en fråga om nytta för båda parter. EU och Island har i allt större utsträckning gemensamma intressen, bland annat när det gäller förnybar energi och klimatförändringar, och med tanke på den växande strategiska betydelsen av EU:s politik för Arktis. EU kommer att berikas av Islands starka demokratiska tradition. Anslutningsförhandlingarna med Island framskrider väl, med en hög nivå av anpassning till EU:s regelverk, tack vare Islands medlemskap i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och deltagande i Schengensamarbetet i full utsträckning sedan 2001. Mer än hälften av förhandlingskapitlen har öppnats, och av dessa har tio preliminärt avslutats. Frågan om en EU-anslutning är föremål för livlig offentlig debatt på Island. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att tillhandahålla stöd till informationskampanjer och för direkta kontakter mellan människor. Kommissionen är övertygade om att EU kommer att kunna lägga fram ett förhandlingspaket som beaktar Islands särdrag och förväntningar, inom den överenskomna ramen för anslutningsförhandlingarna och med full respekt för EU:s principer och regelverk. Detta kommer också att möjliggöra att det isländska folket i sinom tid kan fatta ett väl underbyggt beslut. Island fortsätter att uppfylla de politiska kriterierna. Landet är en välfungerande demokrati med starka institutioner och djupt rotade traditioner av representativ demokrati. Landets rättssystem håller hög standard och Island sörjer för att den redan höga nivån när det gäller skyddet av grundläggande rättigheter fortlöpande stärks. Efter en djup och långvarig recession har den ekonomiska återhämtningen inletts, med god tillväxt under 2011–2012 och förbättringar av de makroekonomiska förhållandena. Sanmantaget är Islands resultat när det gäller att fullgöra skyldigheterna enligt EES-avtalet tillfredsställande. Vissa brister kan noteras på områden som finansiella tjänster, livsmedelssäkerhet och fri rörlighet för kapital. De tillfälliga restriktioner för den fria rörligheten för kapital som antogs i kölvattnet av finanskrisen 2008 tillämpas fortfarande. Eftas övervakningsmyndighet har vid Eftadomstolen inlett förfaranden mot Island i ärendet rörande Icesave. 5. STÖDJA OCH HJÄLPA KANDIDATLÄNDERNA 5.1. Finansiellt stöd Kommissionen stöder kandidatländerna i deras förberedelser inför anslutningen i form av finansiellt och tekniskt stöd genom ett särskilt finansiellt instrument, nämligen instrumentet för stöd inför anslutningen (Ipa). För perioden 2007–2013 uppgår Ipa-medlen till 11,6 miljarder euro. Bland de viktigaste resultaten kan nämnas ökad kapacitet och reformer i mottagarländerna på områdena rättsstatsprincipen, rättsliga och inrikes frågor, reform av den offentliga förvaltningen, grundläggande rättigheter och utveckling av och dialog med det civila samhället. De har bland annat bidragit till att Kroatiens anslutningsförhandlingar med EU avslutades framgångsrikt och till att anslutningsförhandlingar med Montenegro inleddes i juni 2012. Investeringar i ekonomisk och social utveckling och landsbygdsutveckling får stöd, och detsamma gäller för regionalt samarbete på västra Balkan. Bland de specifika projekt som fått stöd kan nämnas utbildning av polisen i Montenegro på området organiserad brottslighet och korruption, ett bidragsprogram för kvinnors sysselsättning i Turkiet och finansieringen av återställandet av järnvägar längs Europakorridor X i Kroatien, vilket innebär att en förbindelselänk upprättas till det serbiska järnvägsnätet. För nästa fleråriga budgetram 2014–2020 har kommissionen föreslagit ett anslag på 14,1 miljarder euro inom ramen för det nya Ipa II-instrumentet, som kommer att vara tillämpligt från och med januari 2014. Det innebär en motsvarande stödnivå i fasta priser som i den nuvarande budgetramen. Kommissionen lade fram sitt förslag till det nya Ipa II-förordningen i december 2011 som en del av paketet med instrument för nästa fleråriga budgetram. Bland de viktigaste nyheterna i Ipa II kan nämnas den förbättrade strategiska inriktningen på stödet inför anslutningen, genom starkare kopplingar till de prioriteringar som anges i utvidgningsstrategin samt den fleråriga planeringen. Den förbättrade strategiska planeringen av stödet inför anslutningen kommer att återspeglas i den gemensamma strategiska ramen och i de strategidokument för enskilda (eller flera) länder som spänner över hela perioden för nästa budgetram och täcker på ett mer konsekvent sätt ett begränsat antal politikområden som ersätter dagens Ipa-delar. Ett resultatorienterat inslag kommer därför att införas och tydliga stödrelaterade mål med realistiska indikatorer kommer att ställas upp i landets eller ländernas strategidokument. Resultatinslaget gör det möjligt att belöna länder som uppvisat goda resultat och ger större flexibilitet när det gäller att omfördela medel, även i fall av undermåliga resultat. Inom ramen för Ipa II kommer både kandidatländer och potentiella kandidater att ha tillgång till samma typer av stöd, som i första hand kommer att fastställas utifrån deras behov och kapacitet samt av deras resultat när det gäller användningen av stödet inför anslutningen. När det gäller de operativa programmen, och på samma sätt som för andra EU:s övriga yttre instrument, kommer den samfinansiering av sektorsstrategier som överenskommits med de stödmottagande länderna att stärkas. Man kommer således inte att finansiera enskilda projekt, utan öka andelen stöd som finansieras på sektorsnivå (inbegripet stöd från sektorsbudgeten för utvalda politikområden). En mer systematisk flerårig programplanering kommer också att tillämpas på övergångsstöd och stöd för institutionell uppbyggnad (t.ex. reform av den offentliga förvaltningen, reform av rättssystemen osv.) och stöder således det konkreta genomförandet av de berörda sektorsstrategierna. Avsikten är att använda EU-medlen för att främja storskaliga reformer, för att på ett mer kostnadseffektivt sätt förbereda länderna för medlemskap än vad som är möjligt inom ramen för enskilda, isolerade projekt. De två viktigaste målen för instrumentet för stöd inför anslutningen är att stödja anslutningsprocessen och den socioekonomiska utvecklingen i de stödmottagande länderna. En förstärkning av de demokratiska institutionerna och rättsstaten, reformer av den offentliga förvaltningen och goda styrelseformer kommer att stå i fokus för framtida stöd inför anslutningen i santliga mottagarländer, liksom kampen mot korruption och organiserad brottslighet, utveckling av det civila samhället och främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Som en naturlig följd av ”det nya tillvägagångssättet” när det gäller kapitlen 23 och 24 samt med tanke på reformernas långsiktiga karaktär på dessa områden och behovet av att förbättra resultatet för genomförandet före anslutningen, kommer Ipa II-stödet redan på ett tidigt stadium att svara på de stödmottagande ländernas krav på dessa områden. Stöd kommer också att tillhandahållas för att stödja ekonomisk och social utveckling, regionalt och territoriellt samarbete (gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete). Stöd till ekonomisk och social utveckling kommer att riktas in på bland annat utveckling av fysiskt kapital, förbättring av anslutningarna till EU:s nät och regionala nät, främjande av sysselsättning och utveckling av humankapital samt social och ekonomisk integration. Det ekonomiska stödet innebär ett krav på att utvecklingsländerna antar en heltäckande och hållbar politik och strategier inom prioriterade sektorer, såsom rättsliga och inrikes frågor, offentlig förvaltning, utveckling av den privata sektorn, transport, energi, miljö och klimatförändring, social utveckling, jordbruk och landsbygdsutveckling. Denna process förväntas leda till ett starkare lokalt egenansvar och ett brett samförstånd om strategierna, vilket förbättrar de stödmottagande ländernas förmåga att planera, genomföra och övervaka genomförandet och att integrera denna i sina övergripande förberedelser för EU-medlemskap. 5.2. Fördelar med en fördjupad integration före anslutningen Redan i dag, före den faktiska anslutningen, åtnjuter medborgarna i utvidgningsländerna betydande fördelar. Genom deltagande i EU-program, initiativ som rör det civila samhället och andra initiativ, viseringsfria resor och handel genom stabiliserings- och associeringsavtalen förs medborgarna närmare EU. Deltagandet i EU-program står öppet för de flesta kandidatländer och potentiella kandidatländer, och kommissionen kommer under loppet av 2012 att lägga fram ett förslag om att utsträcka denna möjlighet att gälla även Kosovo. Genom detta deltagande får dessa länder bekanta sig med EU:s politik och arbetsmetoder och gör det möjligt för dem att gradvis integreras i EU-nätverk. T.ex. allt fler studerande utnyttjar möjligheten att delta i programmen Erasmus och Erasmus Mundus, och vetenskapsmän och forskare från regionen samarbetar med sina motparter i EU inom det sjunde ramprogrammet för forskning. Viseringsfria resor till EU är en av de mest påtagliga fördelarna med en närmare integration med EU för medborgare i utvidgningsländerna. Island är redan en del av Schengenområdet. På västra Balkan har de kroatiska medborgarna redan en tid kunnat resa viseringsfritt till hela EU. Medborgare i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien beviljades viseringsfria resor till Schengenområdet i december 2009 och detsamma skedde ett år senare för medborgare i Albanien och Bosnien och Hercegovina. Dessa nyligen fattade beslut grundar sig på att länderna uppfyller ett antal krav som fastställts inom ramen för de dialoger om viseringsliberalisering som förts under kommissionens ledning. Dialogerna har fungerat som ett starka incitament till reformer för att uppfylla EU-normer på området rättsliga och inrikes frågor samt när det gäller att stärka rättsstaten och bekämpa gränsöverskridande organiserad brottslighet, korruption och illegal migration. Mot bakgrund av utvecklingen under senare tid, med viss förekomst av missbruk av det viseringsfria systemet och asylsystemet, införde kommissionen i januari 2011 en mekanism för övervakning efter liberaliseringen av bestämmelserna, vilket har lett till ökade kontroller på plats. Antalet ogrundade asylansökningar är fortfarande högt i vissa medlemsstater, vilket innebär att varje enskilt land i regionen kommer att behöva genomföra kontinuerliga, målinriktade åtgärder. På ett mer allmänt plan har nya förslag antagits för att möjliggöra att befintliga viseringsfria system tillfälligt upphävs för ett tredjeland vid en plötslig tillströmning av personer. I januari 2012 inledde kommissionen en dialog om viseringsliberalisering med Kosovo. EU och Turkiet har intensifierat sitt samarbete om visering och migrationsfrågor. Ett återtagandeavtal mellan EU och Turkiet har paraferats. Det är av avgörande betydelse att det kan undertecknas snabbt och genomföras effektivt, även med tanke på ytterligare åtgärder i riktning mot en gradvis liberalisering av viseringsbestämmelserna på lång sikt. EU fortsätter att förse det civila samhällets organisationer i utvidgningsländerna med omfattande stöd, främst genom finansieringsmekanismen för det civila samhället. Detta hjälper det civila samhällets organisationer att stärka sin kapacitet och professionalism, uppmuntrar till nätverksbyggande på alla nivåer – EU-nivån, den nationella nivån och den regionala nivån – som gör det möjligt för dem att inleda en effektiv dialog med offentliga och privata aktörer och övervaka utvecklingen på områden som till exempel rättsstatsprincipen och respekten för de grundläggande rättigheterna. Verksamhet inom det civila samhället utgör en väsentlig del av en utvecklad demokrati, respekten för mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen. Ett livskraftigt civilt samhälle bidrar till ökad politisk ansvarighet, fördjupad förståelse och stöd till anslutningsrelaterade reformer – som kan komma alla till del – och till att stödja försoning i samhällen som är delade på grund av konflikter. Montenegro har vidtagit åtgärder för att få med det civila samhällets organisationer i förberedelsearbetet inför anslutningsförhandlingarna. I de flesta utvidgningsländer har det civila samhället fortsatt att utvecklas. I vissa fall krävs det att man främjar en kultur av acceptans för organisationerna i det civila samhället och att det införs gynnsammare villkor och förutsättningar för en förbättrad politisk dialog. Frågor kring finansiering kvarstår, bland annat när det gäller statligt stöd och hållbarhet. Inom ramen för Ipa-stödet tillgodoses dessa behov genom finansieringsmekanismen för det civila samhället, och ändringarna av budgetförordningen gör det möjligt för kommissionen att samarbeta med större organisationer i det civila samhället i regionen för att förse lokala gräsrotsorganisationer med mindre bidrag, vilket ger bättre demokratisk kontroll och möjliggör att frågor av omedelbart intresse för allmänheten kan tas upp. 5.3. Information och kommunikation För att utvidgningspolitiken, särskilt anslutningen av nya medlemsstater, ska lyckas och bli hållbar krävs förståelse och stöd från allmänhetens sida. Detta är en utmaning i en omgivning där de offentliga organens – och även EU:s – roll i allt högre utsträckning ifrågasätts till följd av den pågående finansiella krisen och statsskuldskrisen. För att möta dessa utmaningar anser kommissionen att utvidgningsprocessen måste förbli öppen, sammanhängande och trovärdig för medborgarna och centrala aktörer, både i medlemsstaterna och utvidgningsländerna. Liksom på andra politikområden vill allmänheten se påtagliga bevis på effektiviteten i EU:s utvidgning, den omvälvande kraft den har för de berörda länderna och dess mervärde för EU som helhet. I ännu högre grad än tidigare måste därför alla EU-institutioner tillhandahålla information om utvidgningsprocessen, de länder som omfattas och dess återverkningar för EU, och därigenom bidra till en väl underbyggd offentlig debatt om utvidgningen. Myter och ogrundade farhågor om utvidgningsprocessen måste skingras, men allmänhetens legitima oro måste bemötas. Medlemsstaterna och utvidgningsländerna spelar den viktigaste rollen i de informations- och kommunikationsinsatser som riktar sig till medborgarna, och informationen från EU-institutionerna bör kompletteras av information från regeringarna som underlag för den nationella debatten. Medlemsstaterna måste informera om och för sina nationella målgrupper förklara de beslut om utvidgningen som de gemensamt vidtar i EU:s organ. De politiska ledarna i utvidgningsländerna måste förklara hur deras beslut om reformer inte bara har att göra med anslutningsprocessen utan är också värdefulla för en bättre fungerande stat. Det kan bidra till att återfå stödet i länder där klyftan har ökat mellan regeringens politik och medborgarnas syn på EU:s utvidgning. På så sätt kan man också bygga upp det breda stöd för reformer som krävs för att utvidgningsländerna ska kunna uppfylla de stränga men rättvisa kraven för EU-medlemskap. 6. SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER På grundval av ovanstående analys lägger kommissionen fram följande slutsatser och rekommendationer: I 1. Genom sin utvidgningspolitik har EU sedan det inrättades svarat på folkens legitima strävanden om att i vår världsdel förenas i ett gemensamt europeiskt projekt. Den ursprungliga organisationen, som bestod av sex medlemsstater, har vuxit ut till ett EU som nu är redo att välkomna Kroatien som sin 28:e medlem från och med den 1 juli 2013. 2. Vid en tidpunkt då EU står inför omfattande utmaningar och betydande global ovisshet samtidigt som den ekonomiska, finansiella och politiska integrationen stärks, fortsätter utvidgningspolitiken att bidra till fred, säkerhet och välstånd på vår kontinent. Kroatiens förestående anslutning, de inledda anslutningsförhandlingarna med Montenegro och Serbiens kandidatlandsstatus sänder en tydlig signal om utvidgningens omvandlande kraft och om vad som är möjligt i ett område som för mindre än bara en halv generation sedan slets sönder av krig. Utvidgningen till sydöstra Europa bidrar till att undvika de betydligt högre kostnaderna för att hantera följderna av instabilitet. Detta är en investering i hållbar demokrati och visar EU:s fortsatta förmåga som global aktör. 3. De utmaningar som euroområdet står inför och den senaste tidens globala finanskris har visat de nationella ekonomiernas ömsesidiga beroende av varandra, såväl inom som och utanför EU. Händelserna understryker vikten av att ytterligare konsolidera den ekonomiska och finansiella stabiliteten samt främja reformer och tillväxt, även i utvidgningsländerna. För detta ändamål är utvidgningsprocessen ett kraftfullt verktyg. 4. I ett sammanhang med strikta men rättvisa villkor, där principen om egna meriter intar en central plats, blir utsikterna till en anslutning en drivkraft bakom politiska och ekonomiska reformer, samhällsomvandling, konsolidering av rättsstaten och skapandet av nya möjligheter för medborgare och företag. I en tid av ekonomisk stagnation minskar det risken för mostånd mot absolut nödvändiga reformer. 5. Trovärdigheten i utvidgningsprocessen är avgörande för att processen ska bli framgångsrik. Att upprätthålla takten i både utvidgningen och reformerna är två sidor av samma mynt. Den förnyade konsensus om utvidgningen som Europeiska rådet enast om utgör fortfarande grunden för EU:s utvidgningspolitik. Utvidgningen är per definition en process i flera steg som bygger på att de berörda länderna genomför reformerna på ett grundligt och hållbart sätt. Utvidgningspolitiken har anpassats på grundval av erfarenheterna från de successiva anslutningarna för att sörja för en smidig integration av nya medlemsstater och bättre tillgodose behoven i länder i omvandling, särskilt i fråga om rättsstatsprincipen. 6. Förstärkningen av rättsstatsprincipen och det demokratiska styret är av central betydelse för utvidgningsprocessen. I och med rådets godkännande av kommissionens föreslagna nya metoder för förhandlingar om rättsväsendet samt grundläggande rättigheter och rättvisa, frihet och säkerhet, rättsstatsprincipen, inklusive gemensamma utmaningar såsom kampen mot organiserad brottslighet och korruption, har de blivit fast förankrade i centrum för utvidgningspolitiken. Anslutningsförhandlingarna om dessa kapitel kommer att inledas i början av processen och fullföljas mot slutet för att avsätta maximal tid för att uppnå solida resultat i syfte att göra reformerna oåterkalleliga. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att prioritera frågor som rör rättsstaten, också långt innan anslutningsförhandlingarna inleds, bl.a. genom strukturerade dialoger och sektorsspecifikt stöd inom ramen för Ipa II. 7. I ett antal länder finns fortfarande farhågor om yttrandefriheten. Med tanke på de utmaningar som kvarstår på området kommer kommissionen också fortsättningsvis att prioritera frågan om yttrandefrihet i anslutningsprocessen. Kommissionen planerar att under första halvåret 2013 anordna en uppföljning till konferensen ”Speak up!” som anordnades i maj 2011. Detta evenemang är tänkt att sammanföra media och det civila samhällets aktörer på västra Balkan och i Turkiet. Resultaten och uppföljningen av denna konferens kommer att beaktas i kommissionens övervakning och rapportering. Kommissionen kommer att fortsätta sitt täta samarbete med Europaparlamentet på området. 8. På många områden behövs landspecifika strategier för ta itu med svåra situationer, t.ex. hinder i anslutningsprocessen. Kommissionen har bl.a. inlett en positiv agenda med Turkiet och flera strukturella dialoger och dialoger på hög nivå på västra Balkan. Sådana initiativ tillför redan reformerna kraft. De ersätter inte anslutningsförhandlingarna utan utgör en bro till dem. Kommissionen har gjort ett åtagande om denna form av engagemang och kommer även fortsättningsvis att inrikta sig på viktiga områden som t.ex. rättsstatsprincipen, demokratiska styrelseformer och ekonomiska reformer. 9. Regionalt samarbete och goda grannförbindelser är väsentliga inslag i stabiliserings- och associeringsprocessen. Problem från tidigare konflikter, bl.a. krigsförbrytelser, flyktingars återvändande, behandlingen av minoriteter och garantier om lika rättigheter för alla medborgare är fortsatt de största utmaningarna för stabiliteten på västra Balkan och behöver snarast åtgärdas. Framsteg i regionala forum och det regionala samarbetets heltäckande karaktär måste förbättras. Tvister om interetniska frågor eller etnisk status skulle kunna lösas genom dialog och kompromiss. 10. I en anda av goda grannförbindelser måste bilaterala frågor så tidigt som möjligt under utvidgningsprocessen tas upp av berörda parter, och detta måste ske beslutsamt och med hänsyn till hela EU:s intressen. Bilaterala frågor bör inte få bromsa anslutningsprocessen. Kommissionen uppmanar parterna att göra sitt yttersta för att lösa olösta tvister med stöd i etablerade principer och medel, bl.a. att genom hänskjuta ärenden till Internationella domstolen eller andra befintliga eller tillfälliga tvistlösningsorgan. Anslutningsförhandlingarna kan i sig ge starkare politiska incitament till skiljedomsförfaranden. Kommissionen är beredd att underlätta sökandet efter lösningar. 11. Att stärka den ekonomiska återhämtningen i utvidgningsländerna är utomordentligt viktigt. Arbetslösheten har fortsatt att stiga och de flesta ekonomier på västra Balkan tecknar åter igen nya kontrakt. Den turkiska ekonomin fortsatte att växa, om än långsammare än tidigare. På Island började återhämtningen 2011 och har fortsatt under året. EU har åtagit sig att också fortsättningsvis bistå länderna med politisk rådgivning och ekonomiskt bistånd. Investeringsramen för västra Balkan kommer att utnyttjas för att bistå med förberedelser och stöd, i nära samarbete med internationella finansiella institutioner, till de investeringar som är mest angelägna för att stärka tillväxt och sysselsättning. Kommissionen kommer också att fortsätta att få med utvidgningsländer i Europa 2020-strategin. 12. Mot bakgrund av de omfattande förändringar av den ekonomiska styrningen inom EU som pågår kommer kommissionen att fortsätta att informera och i högre grad knyta kandidatländerna till denna process. Den kommer successivt att anpassa den befintliga ekonomiska övervakningen av utvidgningsländerna och undersöka möjligheten till mer riktad användning av stabiliserings- och associeringsavtalet för att lösa frågor som rör konkurrenskraft och sysselsättning. 13. I december 2011 lämnade kommissionen sitt förslag till ny Ipa II-förordning i den fleråriga budgetramen för 2014–2020. Ipa II syftar till att säkerställa ett närmare samband med prioriteringarna i strategin inför utvidgningen, bl.a. en förstärkning av de demokratiska institutionerna och rättsstatsprincipen samt starkare fokus på den socioekonomiska utvecklingen. Genom ökad flexibilitet och förenklade förfaranden kommer instrumentet att innebära ett ökat stöd till sektorsstrategierna. 14. Redan i dag åtnjuter medborgarna i utvidgningsländerna avsevärda fördelar tack vare den handel som bedrivs genom stabiliserings- och associeringsavtalen, viseringsfria resor och deltagande i gemenskapsprogram. I januari 2012 inledde kommissionen en dialog om viseringsliberaliseringar med Kosovo. Ett återtagandeavtal mellan EU och Turkiet har paraferats. Nu krävs det att det snabbt undertecknas och genomförs i praktiken, också för att ta ytterligare steg mot en liberalisering av viseringsbestämmelserna. Samtidigt bör länderna förstärka sina åtgärder för att bekämpa missbruk av viseringsfria resor. 15. Utvidgningspolitiken behöver allmänhetens förståelse och stöd för att bli framgångsrik och varaktig. Medlemsstaterna och utvidgningsländerna spelar den viktigaste rollen i de informations- och kommunikationsinsatser som riktar sig till medborgarna. Det är nödvändigt att främja förståelse och en välinformerad debatt om effekterna av utvidgningspolitiken, särskilt i en tid då EU står inför betydande utmaningar. Kommissionen kommer för sin del att även fortsättningsvis tillhandahålla information om utvidgningsprocessen för att därmed bidra till en upplyst offentlig debatt om utvidgningen. 16. Utvidgningsprocessen är till sin natur inkluderande och kräver ett brett deltagande från aktörernas sida. I utvidgningsländerna bidrar ett brett politiskt samförstånd och stöd till befolkningen för de reformer som krävs väsentligt till den omvandling som krävs för framsteg på vägen mot ett EU-medlemskap. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att erbjuda stöd genom finansieringsmekanismen för det civila samhället, med en tydligare inriktning på bidrag av smärre omfattning till det civila samhällets lokala organisationer. II 17. Kroatien: Parallellt med detta meddelande har kommissionen antagit ett meddelande med de viktigaste slutsatserna från den övergripande uppföljningsrapporten om Kroatiens beredskap för medlemskap i EU. Kommissionen drar slutsatsen att Kroatien har fortsatt att göra framsteg i arbetet med att anta och genomföra EU-lagstiftningen och håller nu på att fullfölja anpassningen till EU:s regelverk. Kommissionen har ändå belyst områden där det fortfarande krävs ytterligare insatser och ett begränsat antal områden där ökade ansträngningar krävs under de kommande månaderna. Detta gäller i synnerhet konkurrenspolitiken, rättsväsendet, de grundläggande rättigheterna – särskilt domstolsväsendets effektivitet – rättvisa, frihet och säkerhet. Det är ytterst viktigt att Kroatien inriktar sig på att i tid avsluta förberedelserna, så att detta får genomslag i det meddelande om den slutliga övervakningsrapporten om Kroatiens förberedelser inför anslutningen som kommissionen kommer att lägga fram under våren 2013. 18. Montenegro: De politiska kriterierna uppfylls fortfarajnde i tillräckligt hög grad. Att anslutningsförhandlingarna inleddes i juni 2012 avspeglade landets fortsatta framsteg med de centrala reformerna. Genomgången har påbörjats och beräknas slutföras under sommaren 2013. I anslutningsförhandlingarna integreras den nya tillvägagångssättet för kapitlen om rättsväsendet och grundläggande rättigheter och rättvisa, frihet och säkerhet, varigenom rättsstatsprincipen förstärks. Under förhandlingarna måste Montenegro förbättra sina resultat på området i syfte att oåterkalleligen genomföra reformer, särskilt i kampen mot organiserad brottslighet och korruption, också på hög nivå. 19. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien: De politiska kriterierna efterlevs fortfarande i tillräckligt hög grad. Regeringen har placerat EU-agendan i mittpunkten för sin politik. Dialogen på hög nivå med kommissionen om anslutningen har fungerat som en katalysator för att påskynda reformerna och bidragit till betydande framsteg inom en rad viktiga politikområden. Reformtakten måste upprätthållas inom alla områden, särskilt för att se till att de genomförs. Fokus på rättsstaten, bl.a. på frågan om yttrandefrihet, samt interetniska relationer och försoning måste upprätthållas. Kommissionen rekommenderar för fjärde gången att inleda anslutningsförhandlingar med f.d. jugoslaviska republiken Makedonien. Kommissionen anser det nödvändigt att anslutningsprocessen i landet tas vidare till nästa etapp för att konsolidera takten och hållbarheten i reformerna. Därigenom kan man minimera risken för ett eventuellt bakslag i processen, samtidigt som relationerna mellan olika etniska grupperna stärks. Det kommer också att stärka EU:s trovärdighet och fungera som en uppmuntran till reformer på andra håll i regionen. Det är fortfarande av central betydelse att upprätthålla goda grannförbindelser och att under FN:s överinseende nå en ömsesidigt godtagbar förhandlingslösning på namnfrågan. Ett beslut av Europeiska rådet om att inleda anslutningsförhandlingar skulle bidra till att skapa gynnsamma förutsättningar för att finna en sådan lösning. I detta sammanhang är kommissionen beredd att omgående lägga fram ett förslag till förhandlingsram, som också tar hänsyn till behovet av att lösa namnfrågan i ett tidigt skede av anslutningsförhandlingarna. I detta avseende kommer hänsyn att tas till tidigare ramar och särskilt det nya tillvägagångsättets principer som rådet godkände i december 2011. Detta tillvägagångssätt kräver intensivt politiskt engagemang från alla parter före mötet i Europeiska rådet. 20. Serbien: Vid Europeiska rådets möte i mars 2012 beviljades Serbien status som kandidatland. Serbien fortsätter på vägen mot att i tillräckligt hög grad fullgöra de politiska kriterierna och villkoren för stabiliserings- och associeringsprocessen. Serbien måste dock fästa särskild vikt vid rättsstatsprincipen, framför allt rättsväsendet, där den senaste tidens bakslag enbart understryker behovet av förnyade åtaganden om att fortsätta reformerna och garantera dess oberoende, opartiskhet och effektivitet, också med hänsyn till den senaste tidens utslag i författningsdomstolen. Också mot bakgrund av den senaste tidens händelser måste särskild uppmärksamhet ägnas åt utsatta gruppers rättigheter och centrala institutioners, t.ex. centralbankens, oberoende. Serbien bör även fortsättningsvis delta konstruktivt i det regionala samarbetet och stärka förbindelserna med grannländerna. Reformarbetet måste ges ny kraft och ytterligare framsteg tas i riktning mot en synlig och hållbar förbättring av förbindelserna med Kosovo. Två nya ansatser i detta avseende är Serbiens undertecknande av ett tekniskt protokoll om integrerad gränsförvaltning och ett förtydligande av Serbiens tolkning av avtalet om regionalt samarbete och Kosovos representation, som att döma av de första genomförandestegen, inte längre hindrar ett heltäckande regionalt samarbete. I enlighet med rådets slutsatser av den 5 december 2011, som antogs vid Europeiska rådets möte den 9 december 2011, om villkoren för att inleda anslutningsförhandlingar med Serbien kommer kommissionen att lägga fram en rapport så snart den bedömer att Serbien uppnått den nödvändiga graden av överensstämmelse med medlemskapskriterierna, särskilt den viktigaste uppgiften att vidta åtgärder i riktning mot en synlig och hållbar förbättring av förbindelserna med Kosovo. Kommissionen uppmanar Serbien att i en positiv anda genomföra alla överenskommelser som hittills träffats och konstruktivt ta sig an ett stort antal frågor under EU:s ledning. En synlig och hållbar förbättring av förbindelserna mellan Serbien och Kosovo är nödvändig för att båda länderna ska kunna fortsätta sina respektive vägar mot EU, samtidigt som det ena landets möjligheter att blockera det andras ansträngningar undviks. Denna process bör gradvis leda till en fullständig normalisering av förbindelserna mellan Serbien och Kosovo, med sikte på att båda till fullo ska kunna utnyttja sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter inom EU. Att ta itu med sådana problem som dem i norra Kosovo, samtidigt som Kosovos territorie