[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 18.12.2006

KOM(2006) 822 slutlig

2006/0269 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

- Motiv och syfte: En enklare rättslig ram för den gemensamma jordbrukspolitiken – en övergripande gemensam organisation av marknaderna i stället för 21 olika

Det främsta syftet med den föreslagna förordningen är att se över de nuvarande 21 förordningarna om sektorspecifika gemensamma organisationer av marknaderna och föra samman dem till en enda förordning, så att den rättsliga ramen kan rationaliseras och förenklas utan att den underliggande politiken förändras.

Meningen med förslaget är att skapa en uppsättning harmoniserade bestämmelser på marknadspolitikens traditionella områden, såsom interventioner, privat lagring, importtullkvoter, exportbidrag, skyddsåtgärder, bestämmelser om statligt stöd och konkurrens, meddelanden och rapportering av data. De nuvarande sektorspecifika bestämmelserna i dessa frågor har omfördelats per instrument eller policyfråga. När så varit möjligt har de också omvandlats till övergripande bestämmelser. Eftersom den föreslagna förordningen utgör en syntes av de nuvarande bestämmelserna för den gemensamma organisationen av marknaderna på rådsnivå, bör den tillämpas på alla jordbruksprodukter som för närvarande ingår i en gemensam organisation av marknaden.

- Allmän bakgrund

Detta förslag är en väsentlig del i kommissionens planer att rationalisera och förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Kommissionen fastställde huvudpunkterna i sin strategi i sitt meddelande av 2005 om enklare och bättre lagstiftning i den gemensamma jordbrukspolitiken (nedan kallat ”meddelandet”)[1]. I sitt meddelande betonar kommissionen följande: ”Att minska byråkratin inom jordbrukssektorn genom att bestämmelserna görs genomskådligare, lättare att förstå och mindre betungande kommer att minska kostnaderna för jordbruksföretagen och innebära att medborgarna i Europa får valuta för pengarna.”

- Gällande bestämmelser

En väsentlig del av den rättsliga ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken utgörs för närvarande av de 21 olika gemensamma organisationer av marknaderna som upprättats sedan GJP infördes (se bilaga 1 till detta dokument ). Var och en av dessa gemensamma organisationer av marknaden styrs av en särskild rådsförordning, som ofta åtföljs av en uppsättning kompletterande rådsbestämmelser.

De flesta av grundförordningarna är uppbyggda på samma sätt och har flera gemensamma bestämmelser. Detta gäller särskilt bestämmelserna om handel med tredjeländer och allmänna bestämmelser, men också i viss utsträckning bestämmelser som rör den inre marknaden. Grundförordningarna innehåller ofta också olika lösningar på samma eller liknande problem. När det gäller denna sista punkt sägs följande i kommissionens meddelande: ”Genom 2003 års reform förenklades GJP-lagstiftningen genom att det upprättades ett övergripande regelverk för alla direktstöd, och de många olika stödsystemen omvandlades till det samlade gårdsstödet.” I sitt meddelande förklarade kommissionen sin avsikt att utvidga den övergripande strategin till de 21 gemensamma organisationerna av marknaderna och att undersöka i vilken utsträckning en harmonisering är möjlig och sektorsspecifika strategier kan ersättas med övergripande strategier.

- Förenlighet med EU:s politik och mål inom andra områden

Detta förslag på jordbruksområdet utgör en integrerad del i kommissionens övergripande strategi för att förbättra och förenkla lagstiftningen, vilket också uttrycks i dess meddelande av den 25 oktober 2005 om genomförande av gemenskapens Lissabonprogram: en strategi för förenkling av lagstiftningen[2] och fastslås i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 16 december 2003[3].

2. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

- Samråd med berörda parter

I sitt meddelande av den 19 oktober 2005 tillkännager kommissionen sin avsikt att utarbeta ett förslag till en övergripande förordning för de gemensamma organisationerna av marknaderna. Efter en diskussion antog rådet i december 2005 slutsatser där denna fråga inte berördes specifikt. Under det förberedande arbetet med förslaget gavs både medlemsstater och berörda parter möjlighet att uttrycka sin åsikt om projektet. Samrådet med medlemsstaterna skedde genom ett möte i kommissionens expertgrupp för frågor som rör förenkling den 27 juni 2006 och samrådet med berörda parter skedde genom ett särskilt möte i rådgivande kommittén i jordbruksfrågor den 30 juni 2006. Till grund för samrådet låg i båda fallen en informerande not med en sammanfattning av huvudlinjerna för det planerade förslaget.

Medlemsstaternas företrädare godtog i allmänhet att strategin kunde komma att leda till en förenkling av den rättsliga ramen för GJP. De framförde dock sina respektive regeringars förbehåll fram till dess att ett detaljerat lagförslag kunde läggas fram.

Också företrädarna för berörda parter var motvilliga till att komma med utförliga kommentarer i fråga om strategin. Flera av dem visade sig öppna för att beakta ett förslag till en övergripande förordning för de gemensamma organisationerna av marknaderna, förutsatt att det endast rörde sig om en teknisk insats som inte ändrar den nuvarande politiken. Viss oro uttrycktes med avseende på förslaget att inrätta en övergripande förvaltningskommitté för alla marknadssektorer.

- Insamling och utnyttjande av synpunkter

Någon extern experthjälp har inte behövts.

- Konsekvensanalys

Ej tillämpligt. Förslaget omfattas inte av krav på en konsekvensanalys, eftersom det inte ingår i kommissionens lagstiftnings- och arbetsprogram.

3. Rättsliga aspekter och huvuddragen hos den övergripande gemensamma organisationen av marknaderna

- Rättslig grund

Artiklarna 36 och 37 i fördraget

- Förslagets innehåll

Förenkling av den rättsliga ramen som inte medför någon ändring av politiken

Ett lagstiftningsförslag av denna storleksordning som består i att slå ihop ett stort antal separata rättsakter till en enda förordning är betydligt mer omfattande än en konsolidering av befintliga lagtexter. Det krävs att många av de berörda bestämmelserna omstruktureras och omformuleras. Det bör dock inte ses som ett försök att ändra de politiska beslut om rådet fattat i GJP-frågor under årens lopp och som återspeglas i de nuvarande organisationerna av marknaderna. Det finns ingen allmängiltig och överenskommen typologi när det gäller förenklingsinitiativen, och den föreslagna förordningen är huvudsakligen en rättsakt för ”teknisk förenkling”. Den innebär, såsom anges i meddelandet, ”en revidering av regelverk, administrativa förfaranden och förvaltningsmekanismer för att förenkla dem, öka kostnadseffektiviteten och uppnå målen på ett effektivare sätt utan att den underliggande politiken ändras.” Därför föreslås inte upphävande och inga ändringar av befintliga instrument, förutsatt att de inte blivit onödiga eller överflödiga och inte är av sådan art att de behöver behandlas på rådsnivå. Detta innebär också att det nuvarande tillämpningsområdet för de gemensamma organisationerna av marknaderna inte får utökas inom ramen för det föreliggande förslaget, och det får inte heller införas nya instrument eller åtgärder.

Mot bakgrund av dessa kriterier avvek de föreslagna bestämmelserna på ett begränsat antal punkter från bestämmelserna i nuvarande förordningar. Detta gäller särskilt ett antal bestämmelser som för närvarande ger rådet mandat att anta rättsakter utan samråd med parlamentet (s.k. ”andra generationens” rättsakter). I enlighet med den institutionella jämvikt som föreskrivs i artikel 202 tredje strecksatsen i fördraget, föreslås det att rättsakter av denna typ antingen antas i enlighet med förfarandet i artikel 37 i fördraget, dvs. efter samråd med parlamentet, eller att lämplig behörighet överförs till kommissionen.

Eftersom det för närvarande inte finns något behov av att i sak ändra eller upphäva relevanta förordningar av andra generationen får de kvarstå enligt förslaget. Kommissionen ges dock uttrycklig behörighet att ändra eller upphäva sådana rättsakter genom förvaltningskommittéförfarandet, så snart det blir nödvändigt. Det bör vidare noteras att vissa frågor, på grund av deras tekniska karaktär, inte bör behandlas inom ramen för en grundförordning utfärdad av rådet. Det föreslås därför att relevant behörighet överförs till kommissionen.

Förslagets tillämpningsområde

Förslagets tillämpningsområde återspeglar steg för steg den strategi som redan fastställts i meddelandet. Enligt förslaget kommer den nya grundförordningen redan från början att vara tillämplig på alla jordbruksprodukter som för närvarande styrs av en gemensam organisation av marknaden. För att vara fullständig och konsekvent, bör den nya förordningen också omfatta vissa andra jordbruksprodukter såsom produkter från silkesodling, etanol som framställts av jordbruksprodukter och biodlingsprodukter som ännu inte omfattas av en fullfjädrad gemensam organisation av marknaden, utan regleras av en uppsättning särskilda jordbruksbestämmelser som dock inte betraktas som en gemensam organisation av marknaden. Det bör noteras att eftersom bomull är en produkt som inte täcks av bilaga I till fördraget[4], har den ett särskilt status och omfattas inte av det här förslaget.

När det gäller sektorer som för närvarande genomgår eller snart kommer att genomgå en policyöversyn (färsk frukt och färska grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker samt vin) verkar det lämpligt att endast låta förslaget omfatta bestämmelser som inte påverkas och inte heller kommer att påverkas av en sådan översyn. Detta gäller särskilt övergripande eller gemensamma bestämmelser som reglerna för statligt stöd och konkurrens, kommittéförfaranden och medlemsstaternas meddelanden till kommissionen. Varje översyn kommer också att ske på grundval av ett enskilt förslag. Så snart en översynsprocess avslutats kommer den rättsakt som antagits inom ramen för denna att i ett andra steg införlivas med den nya grundförordningen. Kommissionen kommer i god tid att lägga fram lämpliga förslag för rådet när det gäller detta. De befintliga förordningar som styr dessa regler kommer att gälla vid sidan av den nya grundförordningen till dess att ovannämnda förslag antagits.

Införlivade rättsakter

Vid sidan av de rättsakter utfärdade av rådet som avses i avsnitt 1 föreslås det att den nya grundförordningen också bör omfatta ytterligare rådsbestämmelser som för närvarande inte formellt ingår i förordningarna om gemensamma organisationer av marknaderna, trots att de är tillämpliga på jordbruksprodukter som täcks av de nuvarande gemensamma organisationerna av marknaden och annan rådslagstiftning. Denna kategori omfattar t.ex. bestämmelser rörande mjölkkvoter, särskilda bestämmelser om privat lagring och offentlig intervention[5], samt bestämmelserna i förordning nr 1184/2006[6] om tillämpning av vissa konkurrensregler på produktion och handel med jordbruksvaror. Bilaga 2 till detta dokument innehåller en fullständig förteckning över sådana rättsakter.

Struktur

Strukturen för den nya gemensamma organisationen av marknaderna bör huvudsakligen överensstämma med strukturen i de nuvarande grundförordningarna. På grund av konkurrensreglernas omfattning förefaller det lämpligt att behandla dem i en särskild del. Den föreslagna förordningen delas därför in enligt följande:

- inledningsbestämmelser (t.ex. tillämpningsområde, definitioner, regleringsår)

- bestämmelser rörande den inre marknaden (t.ex. offentlig intervention, privat lagring, särskilda interventionsåtgärder, kvoter, stödordningar)

- bestämmelser rörande handel med tredjeländer (t.ex. licenser, importtullar, tullkvoter, särskilda skyddsåtgärder, exportbidrag, skyddsklausul, aktiv och passiv förädling)

- konkurrensregler (antitrust, statliga stöd)

- allmänna bestämmelser (t.ex. störningsklausul, meddelanden, förvaltningskommitté)

- övergångs- och slutbestämmelser (t.ex. ändringar, upphävanden, övergångsklausul, ikraftträdande).

Den föreslagna förordningen innehåller dessutom ett antal bilagor som till stor del har samma innehåll som bilagorna till de nuvarande förordningarna om den gemensamma organisationen av marknaden.

Kommissionens beslut

Enligt förslaget är kommissionen i de allra flesta fall bunden att fatta sina beslut i enlighet med det så kallade förvaltningskommittéförfarandet, vilket är helt i linje med bestämmelserna för de nuvarande gemensamma organisationerna av marknaderna. För att undvika att i varje enskilt fall upprepa nödvändig hänvisning till relevant bestämmelse för kommittéförfarande, fastställs en övergripande bestämmelse i förslaget.

Ikraftträdande och tillämpning

Den nya förordningen föreslås träda i kraft den sjunde dagen efter det att den offentliggjorts i EUT.

Datumen för tillämpningen av bestämmelserna i den föreslagna förordningen bör fastställas så att övergången till den nya rättsliga ramen kan ske på ett smidigt sätt. Detta innebär att de nya bestämmelserna inte bör träda i kraft under ett pågående regleringsår och att kommissionen bör få tillräckligt med tid på sig för att förbereda och anta nödvändiga rättsakter för genomförande. Under förutsättning att rådet formellt antar den föreslagna förordningen under hösten 2007 bör förordningen träda i kraft enligt följande:

- Inom sektorer för vilka det föreskrivs regleringsår, från och med inledningen av relevant regleringsår under 2008.

- Inom sektorer för vilka inget regleringsår föreskrivs, från och med den 1 januari 2008.

I enlighet med den nuvarande ordningen bör bestämmelserna rörande socker- och mjölkkvoter inte gälla längre än till slutet av regleringsåret 2014/2015 för socker och mjölkkvoter.

- Subsidiaritetsprincipen

Målet för förslaget är att förenkla den rättsliga ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna, utan att det underliggande politiska riktlinjerna ändras.

- Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: förordning.

Någon annan regleringsform är inte lämplig eftersom förslaget syftar till att upprätta en övergripande gemensam organisation av marknaderna som är direkt tillämplig i alla medlemsstater.

4. Budgetkonsekvenser

Eftersom förslaget inte innebär någon ändring av befintliga GJP-bestämmelser får det inga budgetkonsekvenser.

5. Förenklingar

Förslaget förväntas leda till en omfattande förenkling av den nuvarande lagstiftningen. Lagstiftningen kommer att

- drastiskt minska antalet rättsakter och bestämmelser för GJP,

- harmonisera och rationalisera instrument och åtgärder inom GJP,

- förtydliga den rättsliga ramen för GJP och göra den mer lättillgänglig för jordbrukare, ekonomiska aktörer och nationella förvaltningar,

- minska de administrativa kostnaderna.

GJP kommer slutligen att huvudsakligen styras av endast fyra rådsförordningar:

- Rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaderna.

- Rådets förordning (EG) nr 1782/2003 om direktstöd.

- Rådets förordning (EG) nr 1698/2005 om landsbygdsutveckling.

- Rådets förordning (EG) nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

Förslaget är därför ett viktigt bidrag till det allmänna målet att förenkla lagstiftningen.

Detta bidrag till att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken bör alltså inte bedömas som en isolerad företeelse utan inom ramen för gemenskapens allmänna ansträngningar på detta område. I meddelandet uttrycks det tydligt att kommissionens arbete för bättre lagstiftning och förenkling av den gemensamma jordbrukspolitiken omfattar en hel uppsättning tekniska och policyrelaterade åtgärder och initiativ. Det föreliggande förslaget är bara en viktig komponent i detta.

Upphävande av gällande lagstiftning

Om förslaget antas, kommer 35 rådsförordningar att upphöra att gälla.

BILAGA 1

GEMENSAMMA ORGANISTATIONER AV MARKNADEN SOM INFÖRLIVATS I DEN FÖRESLAGNA ÖVERGRIPANDE GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADERNA

Förordning | Tillämpningsområde |

1. | (EEG) nr 234/68 | Levande träd och andra levande växter, lökar, rötter o.d., snittblommor och snittgrönt |

2. | (EEG) nr 827/68 | ”Solde” (Gemensam organisation av marknaden för många produkter som inte täcks av andra gemensamma organisationer av marknaden) |

3. | (EEG) nr 2759/75 | Griskött |

4. | (EEG) nr 2771/75 | Ägg |

5. | (EEG) nr 2777/75 | Fjäderfäkött |

6. | (EEG) nr 2075/92 | Råtobak |

7. | (EG) nr 1254/1999 | Nötkött |

8. | (EG) nr 1255/1999 | Mjölk och mjölkprodukter |

9. | (EG) nr 1673/2000 | Lin och hampa |

10. | (EG) nr 2529/2001 | Får- och getkött |

11. | (EG) nr 1784/2003 | Spannmål |

12. | (EG) nr 1785/2003 | Ris |

13. | (EG) nr 1786/2003 | Torkat foder |

14. | (EG) nr 865/2004 | Olivolja |

15. | (EG) nr 1947/2005 | Utsäde |

16. | (EG) nr 1952/2005 | Humle |

17. | (EG) nr 318/2006 | Socker |

18. | (EEG) nr 404/93 | Bananer |

19. | (EG) nr 2200/96 | Färsk frukt och färska grönsaker |

20. | (EG) nr 2201/96 | Bearbetad frukt och bearbetade grönsaker |

21. | (EG) nr 1493/1999 | Vin |

BILAGA 2

RÄTTSAKTER SOM INFÖRLIVATS I DEN FÖRESLAGNA ÖVERGRIPANDE GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADERNA UTÖVER GRUNDFÖRORDNINGARNA FÖR DE GEMENSAMMA ORGANISATIONERNA AV MARKNADERNA

Produkter som inte omfattas av en gemensam organisation av marknaden

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 845/72 | Silkesodling |

(EEG) nr 707/76 | Producentgrupper inom silkesodling |

(EG) nr 670/2003 | Etanol som framställts av jordbruksprodukter |

(EG) nr 797/2004 | Biodlingsprodukter |

Övergripande bestämmelser

Förordning | Tillämpningsområde |

(EG) nr 1184/2006 | Rådets förordning om tillämpning av vissa konkurrensregler på produktion av och handel med jordbruksvaror (= f.d. förordning nr 26) |

(EEG) nr 1055/77 | Rådets förordning om lagring och förflyttning av produkter som köpts upp av ett interventionsorgan |

(EEG) nr 2931/79 | Rådets förordning om beviljande av bistånd vid export av jordbruksprodukter som kan komma ifråga för förmånsbehandling vid import till tredje land |

(EEG) nr 386/90 | Rådets förordning om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp |

Sockersektorn

Beslut | Tillämpningsområde |

74/583/EEG | Rådets beslut av den 20 november 1974 om övervakning av omsättning av socker |

Sektorn för frukt och grönsaker

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 2517/69 | Council Regulation laying down certain measures for reorganising Community fruit production |

Sektorn för griskött

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 2763/75 | Rådets förordning om fastställande av allmänna bestämmelser för beviljande av stöd för privat lagring av griskött |

Mjölksektorn

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 1898/87 | Rådets förordning om skydd av beteckningar som används vid saluhållande av mjölk och mjölkprodukter |

(EEG) nr 2204/90 | Rådets förordning om ytterligare allmänna bestämmelser om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på ost (system för förhandstillstånd och administrativ kontroll) |

(EG) nr 2991/94 | Rådets förordning om regler för bredbara fetter |

(EG) nr 2597/97 | Rådets förordning om ytterligare bestämmelser för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på konsumtionsmjölk |

(EG) nr 2250/1999 | Rådets förordning om tullkvoten för smör med ursprung i Nya Zeeland |

(EG) nr 1788/2003 | Rådets förordning om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter |

Äggsektorn

Förordning | Tillämpningsområde |

(EG) nr 1028/2006 | Rådets förordning om handelsnormer för ägg (= f.d. förordning (EEG) nr 1907/90) |

Sektorn för fjäderfäkött

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 1906/90 | Rådets förordning om vissa handelsnormer för fjäderfä |

Sektorn för blomsterprodukter

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 4088/87 | Rådets förordning om fastställande av villkoren för tillämpning av förmånstullar på import av vissa blommor med ursprung i Cypern, Israel och Jordanien |

Tobakssektorn

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 2077/92 | Rådets förordning om branschorganisationer och branschavtal inom tobakssektorn |

Klassificering av slaktkroppar

Förordning | Tillämpningsområde |

(EEG) nr 1358/80 | Rådets förordning om fastställande av orienterings- och interventionspriset för vuxna nötkreatur för 1980/81 års regleringsår och om införande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur |

(EG) nr 1183/2006 | Rådets förordning om fastställande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur (= f.d. förordning (EEG) nr 208/81) |

(EEG) nr 3220/84 | Rådets förordning om fastställande av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av gris |

(EEG) nr 1186/90 | Rådets förordning om utökning av omfattningen av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av vuxna nötkreatur |

(EEG) nr 2137/92 | Rådets förordning om gemenskapens skala för klassificering av slaktkroppar av får och om fastställande av gemenskapens standardkvalitet för färska och kylda slaktkroppar av får och om förlängning av förordning (EEG) nr 338/91 |

2006/0269 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[7]

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

DEL I INLEDANDE BESTÄMMELSER 35

DEL II DEN INRE MARKNADEN 38

AVDELNING I MARKNADSINTERVENTION 38

KAPITEL I OFFENTLIG INTERVENTION OCH PRIVAT LAGRING 38

AVSNITT I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 38

AVSNITT II OFFENTLIG INTERVENTION 40

Underavsnitt I Allmänna bestämmelser 40

Underavsnitt II Inledande och avbrytande av uppköp 41

Underavsnitt III Interventionspris 42

Underavsnitt IV Avsättning av interventionsprodukter 44

AVSNITT III PRIVAT LAGRING 45

Underavsnitt I Obligatoriskt stöd 45

Underavsnitt II Icke obligatoriskt stöd 46

AVSNITT IV GEMENSAMMA BESTÄMMELSER 48

KAPITEL II SÄRSKILDA INTERVENTIONSÅTGÄRDER 51

AVSNITT I MARKNADSSTÖDJANDE UNDANTAGSÅTGÄRDER 51

AVSNITT II ÅTGÄRDER INOM SEKTORERNA FÖR SPANNMÅL OCH RIS 52

AVSNITT III ÅTGÄRDER INOM SOCKERSEKTORN 53

AVSNITT IV ANPASSNING AV UTBUDET 56

KAPITEL III PRODUKTIONSSTYRNING 56

AVSNITT I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 56

AVSNITT II SOCKER 57

Underavsnitt I Kvottilldelning och förvaltning 57

Underavsnitt II Kvotöverskridande 59

AVSNITT III MJÖLK 61

Underavsnitt I Allmänna bestämmelser 61

Underavsnitt II Kvottilldelning och förvaltning 62

Underavsnitt III Kvotöverskridande 67

AVSNITT IV FÖRFARANDEN 70

KAPITEL IV STÖDORDNINGAR 71

AVSNITT I BEARBETNINGSSTÖD 71

Underavsnitt I Torkat foder 71

Underavsnitt II Lin och hampa som odlas för fiberproduktion 73

AVSNITT II PRODUKTIONSBIDRAG 75

AVSNITT III STÖD INOM SEKTORN FÖR MJÖLK OCH MJÖLKPRODUKTER 75

AVSNITT IV STÖD INOM OLIVSEKTORN 77

AVSNITT V GEMENSKAPENS TOBAKSFOND 78

AVDELNING VI SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR BIODLINGSSEKTORN 79

AVSNITT VII STÖD INOM SEKTORN FÖR SILKESODLING 80

AVDELNING II BESTÄMMELSER FÖR SALUFÖRING OCH PRODUKTION 81

KAPITEL I HANDELSNORMER OCH PRODUKTIONSVILLKOR 81

AVSNITT I SALUFÖRINGSNORMER 81

AVSNITT II PRODUKTIONSVILLKOR 83

AVSNITT III Förfaranden 83

KAPITEL II PRODUCENTORGANISATIONER, BRANSCHORGANISATIONER OCH AKTÖRSORGANISATIONER 85

AVSNITT I ALLMÄNNA PRINCIPER 85

AVSNITT II BESTÄMMELSER RÖRANDE BRANSCHORGANISATIONER INOM TOBAKSSEKTORN 86

AVSNITT III FÖRFARANDEN 87

DEL III HANDEL MED TREDJELÄNDER 88

KAPITEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 88

KAPITEL II IMPORT 88

AVSNITT I IMPORTLICENSER 88

AVSNITT II IMPORTTULLAR OCH -AVGIFTER 90

AVSNITT III FÖRVALTNING AV IMPORTKVOTER 92

AVSNITT IV SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR VISSA PRODUKTER 94

Underavsnitt I Särskilda bestämmelser för import avseende sektorerna för spannmål och ris 94

Underavsnitt II Förmånsbehandling vid import av socker 95

Underavsnitt III Särskilda bestämmelser för import av hampa 96

Underavsnitt IV Särskilda bestämmelser för import av humle 97

AVSNITT V SKYDDSÅTGÄRDER OCH AKTIV FÖRÄDLING 97

KAPITEL III EXPORT 99

AVSNITT I EXPORTLICENSER 99

AVSNITT II EXPORTBIDRAG 99

AVSNITT III FÖRVALTNING AV EXPOTKVOTER INOM SEKTORN FÖR MJÖLK OCH MJÖLKPRODUKTER 104

AVSNITT IV FÖRMÅNSBEHANDLING VID IMPORT TILL TREDJELÄNDER 104

AVSNITT V SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR LEVANDE VÄXTER 105

AVDELNING VI PASSIV FÖRÄDLING 105

DEL IV KONKURRENSREGLER 106

KAPITEL I REGLER FÖR FÖRETAG 106

KAPITEL II REGLER OM STATLIGT STÖD 108

DEL V SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR ENSKILDA SEKTORER 110

DEL VI ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 113

DEL VII GENOMFÖRANDE-, ÖVERGÅNGS-OCH SLUTBESTÄMMELSER 115

KAPITEL I GENOMFÖRANDEBESTÄMMELSER 115

KAPITEL II ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER 116

av följande skäl:

1. För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter skall kunna fungera och utvecklas krävs det en gemensam jordbrukspolitik (nedan kallad GJP) som särskilt omfattar en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna (nedan kallad den gemensamma organisationen av marknaderna) som, enligt artikel 34 i fördraget, kan ta olika former beroende på produkterna.

2. Sedan GJP infördes har rådet antagit 21 gemensamma organisationer av marknaderna för enskilda produkter eller produktgrupper, som var och en styrs av en särskild grundförordning antagen av rådet:

3. Rådets förordning (EEG) nr 234/68 av den 27 februari 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för levande träd och andra levande växter, lökar, rötter o.d., snittblommor och snittgrönt[8].

4. Rådets förordning (EEG) nr 827/68 av den 28 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för vissa produkter som förtecknas i bilaga II till fördraget[9].

5. Rådets förordning (EG) nr 2759/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för griskött[10].

6. Rådets förordning (EG) nr 2771/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för ägg[11].

7. Rådets förordning (EG) nr 2777/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för fjäderfäkött[12].

8. Rådets förordning (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak[13].

9. Rådets förordning (EG) nr 404/93 av 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer[14].

10. Rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker[15].

11. Rådets förordning (EG) nr 2201/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker[16].

12. Rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött[17].

13. Rådets förordning (EG) nr 1255/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter[18].

14. Rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin[19].

15. Rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion[20].

16. Rådets förordning (EG) nr 2529/2001 av den 19 december 2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött[21].

17. Rådets förordning (EG) nr 1784/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål[22].

18. Rådets förordning (EG) nr 1785/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för ris[23].

19. Rådets förordning (EG) nr 1786/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för torkat foder[24].

20. Rådets förordning (EG) nr 865/2004 av den 29 april 2004 om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver och om ändring av förordning (EEG) nr 827/68[25].

21. Rådets förordning (EG) nr 1947/2005 av den 23 november 2005 om den gemensamma organisationen av marknaden för utsäde och om upphävande av förordningarna (EEG) nr 2358/71 och (EEG) nr 1674/72[26].

22. Rådets förordning (EG) nr 1952/2005 av den 23 november 2005 om den gemensamma organisationen av marknaden för humle och om upphävande av förordningarna (EEG) nr 1696/71, (EEG) nr 1037/72, (EEG) nr 879/73 och (EEG) nr 1981/82[27].

23. Rådets förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker[28].

24. Rådet har dessutom antagit tre förordningar med särskilda bestämmelser för vissa produkter, dock utan att upprätta en gemensam organisation av marknaderna för dessa produkter:

25. Rådets förordning (EG) nr 670/2003 av den 8 april 2003 om inrättande av särskilda åtgärder för marknaden för etanol som framställts av jordbruksprodukter[29].

26. Rådets förordning (EG) nr 797/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder för förbättring av produktions- och saluföringsvillkoren för biodlingsprodukter[30].

27. Rådets förordning (EG) nr 1544/2006 av den 5 oktober 2006 om särskilda åtgärder för att främja silkesodling[31].

28. Förordningarna ovan (nedan kallade grundförordningar) åtföljs ofta av en uppsättning tillhörande rådsförordningar. De flesta av grundförordningarna är uppbyggda på samma sätt och har flera gemensamma bestämmelser. Detta gäller särskilt bestämmelserna om handel med tredjeländer och de allmänna bestämmelserna, men också i viss utsträckning de bestämmelser som rör den inre marknaden. Grundförordningarna innehåller ofta också olika lösningar på samma eller liknande problem.

29. Sedan en tid har gemenskapen målet att förenkla lagstiftningen kring GJP. Därför upprättades ett övergripande regelverk för alla direktstöd, och de många olika stödsystemen omvandlades till det samlade gårdsstödet. Detta skedde genom antagandet av rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system med direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare[32]. Denna strategi bör även tillämpas på grundförordningarna. I så fall bör grundförordningarnas bestämmelser införlivas i en gemensam rättslig ram, och sektorsindelningen ersättas med en övergripande strategi när så är möjligt.

30. Förenklingen bör inte leda till att de politiska beslut som under åren fattas inom ramen för GJP ifrågasätts. Denna förordning bör därför framför allt utgöra en teknisk förenkling, och den bör inte innebära upphävande eller ändring av befintliga instrument, förutsatt att dessa inte blivit onödiga eller överflödiga och inte är av sådan art att de behöver behandlas på rådsnivå, eller innebära införande av nya instrument eller åtgärder.

31. Med hänsyn till detta bör förordningen inte omfatta de delar av de gemensamma organisationerna av marknaden som genomgår en policyöversyn. Detta gäller vissa delar av sektorerna för frukt och grönsaker, bananer och vin. Därför bör bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 404/93, (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1493/1999 endast infogas i denna förordning om de inte redan genomgår någon form av policyreformer.

32. Mot bakgrund av det som tidigare sagts, bör grundförordningarna upphävas och ersättas med en enda förordning.

33. Enligt de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris, socker, torkat foder, utsäde, oliver, lin och hampa, bananer, vin, mjölk och mjölkprodukter samt silkesodling föreskrivs regleringsår som främst är anpassade till de biologiska produktionscyklerna för dessa produkter. Enligt de gemensamma organisationerna av marknaden för frukt och grönsaker samt bearbetad frukt och bearbetade grönsaker har kommissionen fått befogenhet att fastställa regleringsåren med hänsyn till att produktionscyklerna för dessa produkter varierar i stor utsträckning, och att det i vissa fall inte är nödvändigt att fastställa ett regleringsår. Regleringsåren har fastställts inom de olika sektorer som nämnts och kommissionens befogenhet att fastställa regleringsåren för frukt och grönsaker samt bearbetad frukt och bearbetade grönsaker bör därför föras in i denna förordning.

34. För att stabilisera marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningarna en skälig levnadsstandard har det utvecklats ett differentierat system för prisstöd för de olika sektorerna. Detta har skett samtidigt med införandet av ordningarna för direktstöd och hänsyn har tagits till de särskilda behoven inom de olika sektorerna samt till dessa sektorers inbördes beroende av varandra. Dessa åtgärder har vidtagits i form av offentlig intervention eller i form av stöd för privat lagring av produkter från sektorerna för spannmål, ris, socker, oliver, nötkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött samt får- och getkött. Med hänsyn till målen för den föreliggande förordningens är det nödvändigt att upprätthålla prisstödsåtgärderna i den mån de redan ingår i tidigare utformade rättsakter, utan att det sker några väsentliga förändringar i förhållande till det tidigare rättsläget.

35. För att uppnå större tydlighet och öppenhet bör bestämmelserna för dessa åtgärder ingå i en gemensam struktur, samtidigt som den särskilda politiken inom varje sektor upprätthålls. Av detta skäl bör man skilja mellan referenspriser och interventionspriser.

36. De gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, nötkött samt mjölk och mjölkprodukter innehåller bestämmelser som ger rådet möjlighet att, enligt förfarandet i artikel 37.2 i fördraget, ändra prisniåverna. Med tanke på prissystemens känslighet bör denna möjlighet upprätthållas. Eftersom denna möjlighet inte gäller inom de ovannämnda sektorerna, bör de utvidgas till alla sektorer som täcks av denna förordning.

37. För att det skall finnas tillgång till tillförlitliga uppgifter om priset på socker på gemenskapsmarknaden, bör det prisrapporteringssystem som ingår i den gemensamma organisationen av marknaden för socker infogas i denna förordning, och marknadsprisnivåerna för vitsocker bör fastställas på grundval av detta.

38. För att undvika att interventionssystemet för spannmål, ris, smör och skummjölkspulver blir en avsättningsmarknad i sig, bör möjligheten att inleda offentlig intervention endast under vissa perioder av året upprätthållas. När det gäller nötköttprodukter och smör, bör inledande och avslutande av offentlig intervention vara avhängigt av marknadsprisnivåerna under en viss period. När det gäller ris- och sockersektorerna, bör de gränser för hur stora kvantiteter som får köpas upp inom ramen för offentlig intervention upprätthållas. När det gäller smör och skummjölkspulver bör kommissionens ha fortsatt befogenhet att tillfälligt avbryta de normala uppköpen så snart en viss kvantitet uppnåtts eller att ersätta den med uppköp enligt anbudsförfarande.

39. Det pris till vilket interventionsuppköpen bör ske (interventionspris) blev tidigare nedsatt inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris och nötkött, och fastställdes i samband med införandet av ordningarna för direktstöd inom dessa sektorer. Stödet enligt de ordningarna och interventionspriserna är därför nära knutna till varandra. Interventionspriset för produkter inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter fastställdes med sikte på att främja konsumtionen av produkterna inom sektorn och öka deras konkurrenskraft. Inom sektorerna för ris och socker har priserna fastställts för att marknaden skall kunna stabiliseras när marknadspriserna ett visst regleringsår hamnar under det referenspris som fastställts för det påföljande regleringsåret. Dessa policybeslut fattade av rådet gäller fortfarande.

40. Hittills har priserna inom sektorerna för ris och socker fastställts för produkter av standardkvalitet enligt rådets definition. Med tanke på att detta är ett mycket tekniskt begrepp, bör befogenheten att definiera olika standardkvalitet överföras till kommissionen. Vid definieringen av begreppet bör kommissionen, framför allt, låta sig ledas av den marknads- och handelsmiljö som omger den berörda produkten.

41. På samma sätt som enligt tidigare gemensamma organisationer av marknaderna, bör det föreskrivas en möjlighet att avsätta produkter som köpts upp inom ramen för offentlig intervention. Sådana åtgärder bör vidtas på så sätt att det inte uppstår några störningar på marknaden och så att uppköparna får lika tillträde till varorna på lika villkor.

42. Gemenskapen har genom sina interventionslager av olika jordbruksprodukter stora möjligheter att hjälpa de medborgare som har det sämst ställt. Det ligger i gemenskapens intresse att, genom att vidta lämpliga åtgärder, utnyttja dessa möjligheter på hållbar basis till dess att lagren har nått en normal nivå. Hittills har välgörenhetsorganisationernas livsmedelsdistribution skett på grundval av rådets förordning (EEG) nr 3730/87 av den 10 december 1987 om allmänna bestämmelser för leverans av livsmedel från interventionslager till utsedda organisationer för utdelning till de sämst ställda i gemenskapen[33]. Denna viktiga sociala åtgärd som kan vara av betydande värde för hjälpmottagarna bör upprätthållas och infogas i denna förordning.

43. För att skapa jämvikt på mjölkmarknaden och stabilisera marknadspriserna, föreskrivs enligt den gemensamma organisationen för marknaden för mjölk och mjölkprodukter ett stöd för privat lagring av vissa smör- och ostprodukter. Kommissionen har också fått befogenhet att bevilja stöd för privat lagring av vissa andra ostprodukter samt när det gäller vitsocker, vissa typer av olivolja och vissa typer av nötköttsprodukter, skummjölkspulver, griskött samt får- och getkött. Med tanke på syftet med denna förordning bör dessa åtgärder upprätthållas och infogas i förordningen.

44. Genom grundförordningarna för sektorerna för nötkött, griskött samt får- och getkött har det fastställts skalor för klassificering av slaktkroppar på gemenskapsnivå. Dessa system är väsentliga för prisnoteringar och tillämpningen av interventionsbestämmelserna inom sektorerna för nöt- och griskött. De är dessutom i linje med målet att förbättra öppenheten och insynen på marknaden. Dessa system för klassificering av slaktkroppar bör upprätthållas. Eftersom de huvudsakligen är ytterst tekniska förefaller det lämpligt att ge kommissionen de befogenheter som krävs för att anta lämpliga bestämmelser, på grundval av de kriterier som de befintliga systemen bygger på.

45. De restriktioner i den fria rörligheten som uppkommer till följd av åtgärder för att bekämpa spridning av djursjukdomar kan skapa svårigheter på marknaden för vissa produkter i en eller flera medlemsstater. Erfarenheten visar att allvarliga störningar av marknaden såsom betydande konsumtions- eller prisfall kan bero på förlorat konsumentförtroende på grund av folk- eller djurhälsorisker.

46. De undantagsåtgärder till stöd för marknaden som föreskrivs enligt respektive gemensam organisation av marknaden för nötkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött, ägg och fjäderfä, och som är till för att åtgärda denna typ av situationer bör därför infogas i denna förordning och bör gälla enligt samma villkor som tidigare. Dessa undantagsåtgärder till stöd för marknaden bör vidtas av kommissionen och bör ha direkt samband med eller vara en följd av veterinära och sanitära åtgärder som vidtagits för att förhindra spridningen av sjukdomar. De bör vidtas på medlemsstaternas begäran för att undvika allvarliga störningar på marknaderna i fråga.

47. Kommissionens möjligheter att anta särskilda interventionsåtgärder när så är nödvändigt för att effektivt reagera på hot om störningar på marknaderna inom spannmålssektorn samt för att hindra att offentlig intervention tillämpas i stor skala inom rissektorn i vissa regioner i gemenskapen eller för att väga upp brist på paddyris till följd av naturkatastrofer, bör fortsätta att gälla i denna förordning på de villkor enligt vilka de föreskrivs i den gemensamma organisationen av respektive marknad för spannmål och ris.

48. Ett minimipris bör fastställas för kvotbetor av standardkvalitet i syfte att tillförsäkra gemenskapens sockerbets- och sockerrörsodlare en skälig levnadsstandard. Hittills har standardkvaliteten för kvotbetor definierats i bilaga I till förordning (EG) nr 318/2006. Med tanke på att dessa bestämmelser är ytterst tekniska, förefaller det lämpligare att dessa frågor behandlas på kommissionsnivå.

49. Det krävs särskilda åtgärder för att säkerställa en rättvis balans mellan sockerföretagens och sockerbetsodlarnas respektive rättigheter och skyldigheter. Därför bör de standardbestämmelser som styr avtalsförhållandet mellan köpare och säljare av sockerbetor och som hittills ingått i den gemensamma organisationen av marknaden för socker, överföras till den här förordningen. Hittills har de närmare bestämmelserna om köpevillkor för sockerbetor ingått i bilaga II till förordning (EG) nr 318/2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Med tanke på att dessa bestämmelser är ytterst tekniska, förefaller det lämpligare att dessa frågor behandlas på kommissionsnivå.

50. Eftersom odlingsvillkoren skiljer sig mycket åt med avseende på naturförhållanden, ekonomi och teknik är det svårt att införa enhetliga köpevillkor för sockerbetor i hela gemenskapen. Det finns redan branschavtal mellan organisationer för sockerbetsodlare och sockerföretag. Standardbestämmelserna bör därför endast avse de minimigarantier som både sockerbetsodlarna och sockerindustrin behöver för att sockermarknaden skall fungera väl, och det bör också vara tillåtet att avvika från vissa bestämmelser genom branschavtal.

51. Det bör tillämpas en produktionsavgift som bidrag till finansieringen av utgifter i samband med den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

52. Det är viktigt att bevara den strukturella balansen på sockermarkanden, och när prisnivån hamnar nära referenspriset bör kommissionen därför ha möjlighet att besluta om återtag av socker från marknaden under så lång tid som krävs för att återställa balansen på marknaden.

53. Enligt de gemensamma organisationerna av marknaden för levande växter, griskött, får- och getkött, ägg och fjäderfä föreskrivs en möjlighet att anta vissa åtgärder för att anpassa tillgången till marknadsefterfrågan. Sådana åtgärder kan bidra till att stabilisera marknaderna och garantera en skälig levnadsstandard för de jordbrukare som berörs. Med tanke på syftet med denna förordning, bör den möjligheten fortsätta att tillämpas. Enligt nämnda bestämmelser kan rådet anta allmänna bestämmelser rörande sådana åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 37 i fördraget. De mål som bör uppnås med hjälp av sådana åtgärder är tydligt fastställda, vilket i sig innebär en begränsning i fråga om vilken typ av åtgärder som kan antas. Därför finns det inget behov av att rådet antar kompletterande bestämmelser, och detta bör inte längre föreskrivas.

54. Den kvantitativa produktionsbegränsningen som föreskrivs i förordning (EG) nr 318/2006 och rådets förordning (EG) nr 1788/2003 av den 29 september 2003 om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter[34] har under många år utgjort ett betydande verktyg för marknadspolitiken inom sektorerna för socker respektive mjölk och mjölkprodukter. De skäl som fick gemenskapen att i ett tidigare skede anta system med produktionskvoter inom båda dessa sektorer är fortfarande giltiga. Sockerkvotsystemet har varit direkt infogat i förordning (EG) nr 318/2006[35]., medan det motsvarande systemet inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter hittills reglerats i en enskild rättsakt, dvs. förordning (EG) nr 1788/2003. Med tanke på dessa systems betydelse och målen för föreliggande förordning, är det därför lämpligt att införliva de relevanta bestämmelserna i denna, utan att det sker någon väsentlig ändring av systemen och det sätt på vilket de fungerar jämfört med det tidigare rättsläget.

55. Sockerkvotsystemet enligt denna förordning bör därför återspegla bestämmelserna i förordning (EG) nr 318/2006 och, särskilt, bibehålla kvoternas rättsliga status emedan kvotsystemet, i enlighet med domstolens rättspraxis, utgör en mekanism för reglering av marknaden för socker avsedd för att uppfylla syften av allmänt intresse.

56. Denna förordning bör därför också möjliggöra för kommissionen att anpassa kvoterna till en hållbar nivå efter avskaffandet under 2010 av den omstruktureringsfond som inrättas genom rådets förordning (EG) nr 320/2006 av den 20 februari 2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen[36].

57. Med tanke på att det krävs en viss flexibilitet för den strukturella anpassningen inom bearbetningsindustrin och inom sockerbets- och sockerrörsodlingen under den period då kvoterna tillämpas, bör medlemsstaterna få rätt att ändra företagens kvoter inom vissa gränser, utan att omstruktureringsfondens funktion som ett instrument därför förändras.

58. För att undvika att överskott av socker skapar störningar på sockermarknaden, bör kommissionen ha möjlighet att på vissa villkor besluta om en överföring av överskott av socker, isoglukos och inulinsirap till kvotproduktionen för nästa regleringsår. Om villkoren inte är uppfyllda för vissa kvantiteter bör det också läggas en avgift överskottet, vilket förhindrar att kvantiteterna ackumuleras och hotar situationen på marknaden.

59. I enlighet med målet för denna förordning, bör bestämmelserna för mjölkkvotsystemet vara utformade på samma sätt som de bestämmelser som gäller för kvotsystemet för socker. Därför bör bestämmelserna för mjölk och mjölkprodukter inte längre baseras på en tilläggsavgift som erläggs när referenskvantiteten överskrids, utan på nationella kvoter som när de överskrids ger upphov till en överskottsavgift.

60. Mjölkkvotsystemet bör, i sak, utformas i enlighet med förordning (EG) nr 1788/2003. Distinktionen mellan leveranser och direktförsäljning bör bibehållas, och systemet bör tillämpas på grundval av individuella representativa fetthalter och en nationell referensfetthalt. Jordbrukarna bör tillåtas att på vissa villkor tillfälligt överföra sin individuella kvot. Den princip som säger att en gårds kvot samt den mark som tillhör gården skall överlåtas när gården säljs, utarrenderas eller överlåts genom arv bör fortsätta att gälla, men för en fortsatt omstrukturering inom mjölkproduktionen och fortsatta förbättringar av miljön bör det medges vissa undantag från principen att referenskvantiteter skall vara knutna till jordbruksföretag. I enlighet med de olika typerna av överföringar av referenskvantiteter, och utifrån objektiva kriterier, bör medlemsstaterna tillåtas att frånräkna den nationella reserven en del av de överförda kvantiteterna.

61. Överskottsavgiften bör fastställas till en nivå som verkar avskräckande och bör betalas av medlemsstaterna så snart den nationella referenskvantiteten har överskridits. Medlemsstaten bör sedan fördela avgiften mellan de producenter som har bidragit till överskridandet. Dessa producenter bör sedan vara skyldiga att till medlemsstaten betala sina respektive bidrag till avgiften av det enkla skälet att de har överskridit sin tillgängliga kvantitet. Medlemsstaterna bör till Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) betala in en avgift som motsvarar överskridandet av den nationella referenskvantiteten minskad med ett schablonbelopp på 1 % för att ta hänsyn till fall av konkurs eller till att vissa producenter definitivt inte klarar av att betala sina bidrag till avgiften.

62. I artikel 34.1 b i rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken[37] definieras intäkterna från tillämpningen av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter som ”inkomster som skall avsättas”, vilka skall betalas till gemenskapsbudgeten och vilka, om de återanvänds, uteslutande skall användas för att finansiera utgifter från EGJF eller från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU). Artikel 22 i förordning (EG) nr 1788/2003, enligt vilken intäkterna från avgiften skall betraktas som intervention och användas till att finansiera utgifter inom mjölksektorn, har blivit överflödig och har inte förts över till den här förordningen.

63. I olika gemensamma organisationer av marknaden ingår olika typer av stödsystem.

64. Enligt de gemensamma organisationerna av marknaden för torkat foder respektive lin och hampa infördes bearbetningsstöd som ett sätt att styra den inre marknaden för de berörda sektorerna.

65. Med tanke på den särskilda situationen på marknaderna för spannmål och potatisstärkelse innehöll den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål bestämmelser om beviljande av produktionsbidrag, om så skulle visa sig nödvändigt. Produktionsbidraget måste vara sådant att de basprodukter som används av industrin kan göras tillgängliga till ett lägre pris än det som följer av tillämpningen av gemensamma priser. Genom den gemensamma organisationen av marknaden för socker infördes möjligheten att bevilja produktionsbidrag i fall där det med avseende på framställningen av vissa industriella, kemiska eller farmaceutiska produkter uppstår ett behov att vidta åtgärder i syfte att göra vissa sockerprodukter tillgängliga.

66. Gemenskapsfinansiering som utgörs av den procentandel av direktstödet som medlemsstaterna har rätt att hålla inne i enlighet med artikel 110i.4 i förordning (EG) nr 1782/2003, behövs för att uppmuntra godkända aktörsorganisationer att upprätta arbetsprogram som syftar till att förbättra kvaliteten på olivolja och bordsoliver. I detta sammanhang föreskrivs enligt den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver att gemenskapsstöd får beviljas i förhållande till hur stor prioritet som ges åt verksamheten enligt det berörda arbetsprogrammet.

67. För att främja marknadsbalansen på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och stabilisera marknadspriserna på dessa produkter bör möjligheterna att avyttra mjölkprodukterna ökas. Enligt den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter föreskrivs därför stöd för försäljning av vissa mjölkprodukter för särskilda användningsområden och bestämmelseorter. För att ytterligare främja konsumtionen av mjölk bland yngre föreskrivs enligt samma gemensamma organisation av marknaden att det bör fastställas bestämmelser som gör det möjligt för gemenskapen att bidra med en del av kostnaden för stöd för leveranser av mjölk till skolelever.

68. Genom förordning (EEG) nr 2075/92 upprättades en gemenskapsfond för tobak finansierad genom vissa avdrag från stödordningar inom tobakssektorn, i syfte att genomföra olika åtgärder inom sektorn. År 2007 kommer att bli det sista år under vilket avdrag från stödordningen enligt kapitel 10c i avsnitt IV i förordning (EG) nr 1782/2003 kommer att göras tillgängliga för gemenskapens tobaksfond. Finansieringen kommer att löpa innan föreliggande förordning träder i kraft, men artikel 13 i förordning (EEG) kommer att fortsätta att gälla och tjäna som rättslig grund för de fleråriga program som får finansieras genom gemenskapens tobaksfond.

69. Biodling är en jordbrukssektor som kännetecknas av skillnader i produktionsvillkor och avkastning samt spridning och mångfald i fråga om ekonomiska aktörer, både på produktions- och saluföringsnivå. Med tanke på varroakvalstrens utbredning i flera medlemsstater under de senaste åren och de problem som sjukdomen medför för honungsproduktionen, krävs det åtgärder på gemenskapsnivå, eftersom sjukdomen inte låter sig utrotas helt och måste behandlas med godkända medel. Under sådana omständigheter, och i syfte att förbättra produktionen och saluföringen av biodlingsprodukter i gemenskapen, är det nödvändigt att vart tredje år införa nationella program som omfattar tekniskt stöd, bekämpning av varroakvalster, rationalisering av flytten av bisamhällen, förvaltning av utökningen av bibestånden i gemenskapen samt samarbete i forskningsprogram om biodling och biodlingsprodukter i syfte att förbättra de allmänna villkoren inom produktion och saluföring av biodlingsprodukter. Dessa nationella program bör delvis finansieras av gemenskapen.

70. Genom förordning (EG) nr 1544/2006 ersattes alla nationella stöd till silkesodlingar av ett gemenskapsstöd till silkesodling som ges i form av ett fast belopp för varje låda silkesfjärilsägg som används.

71. Eftersom de strategiska överväganden som ledde till införandet av ovannämnda ordningar fortfarande gäller, bör alla dessa stödordningar införlivas med föreliggande förordning.

72. Tillämpningen av handelsnormer för jordbruksprodukter kan bidra till att förbättra de ekonomiska villkoren för produktionen och saluföringen av dessa produkter samt produkternas kvalitet. Det ligger därför i producenternas, handelsidkarnas och konsumenternas intresse att sådana normer tillämpas. Inom de gemensamma organisationerna av markanden för bananer, oliver, levande växter, ägg och fjäderfä infördes därför handelsnormer som särskilt rör kvalitet, klassificering, vikt, storleksindelning, emballering, förpackning, lagring, transport, presentation och märkning. Det är lämpligt att fortsätta med detta inom ramen för denna förordning.

73. Inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaden för olivolja och bordsoliver respektive bananer är det kommissionen som hittills har anförtrotts ansvaret att anta bestämmelser i fråga om handelsnormer. Med tanke på handelsnormernas mycket tekniska karaktär och att de ständigt måste bli effektivare och anpassas till en handelspraxis i ständig utveckling, förefaller det lämpligt att utöka denna strategi till andra berörda sektorer och samtidigt specificera de kriterier som kommissionen måste beakta när den fastställer lämpliga bestämmelser. Det kan bli nödvändigt att anta särskilda bestämmelser, särskilt i fråga om uppdaterade analysmetoder och andra åtgärder för att fastställa hur de berörda normerna bör utformas, i syfte att undvika missbruk i fråga om kvalitet och äkthet hos de produkter som presenteras för konsumenterna samt de allvarliga störningar på marknaden som normerna kan ge upphov till.

74. Flera rättsakter har antagits för att reglera saluföring och märkning av mjölk, mjölkprodukter och andra fetter. Målet med dessa rättsakter är att förbättra mjölkens och mjölkprodukternas ställning på marknaden och dessutom garantera lika konkurrensvillkor för bredbara fetter framställda av mjölkprodukter och bredbara fetter med annat ursprung, allt till förmån för producenter och konsumenter. Bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 1898/87 av den 2 juli 1987 om skydd av beteckningar som används vid saluhållande av mjölk och mjölkprodukter[38] syftar till att skydda konsumenten och att för mjölkprodukter och konkurrerande produkter fastställa sådana konkurrensvillkor avseende produktbeteckningar, märkning och reklam att snedvridning undviks. Rådets förordning (EG) nr 2597/97 av den 18 december 1997 om ytterligare bestämmelser för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på konsumtionsmjölk[39] innehåller bestämmelser som syftar till att garantera en hög kvalitet på konsumtionsmjölk och produkter som uppfyller konsumenternas behov och önskningar, vilket i sin tur bidrar till att stabilisera den berörda marknaden och garanterar att konsumenten får tillgång till konsumtionsmjölk av hög kvalitet. I rådets förordning (EG) nr 2991/94 av den 5 december 1994 om regler för bredbara fetter[40] fastställs handelsnormer med en klar och exakt klassificering och bestämmelser om beteckningar för de berörda produkterna med eller utan mjölk. I enlighet med målen för denna förordning bör dessa regler fortsätta att gälla utan ändringar.

75. En kvalitetsinriktad politik av samma slag som den som hittills gällt inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för humle bör föras inom hela gemenskapen genom tillämpning av bestämmelser rörande certifiering och av bestämmelser som i princip förbjuder avsättning av produkter för vilka intyg inte har utfärdats eller av importerade produkter som inte uppfyller motsvarande kvalitetskriterier.

76. Beskrivningar, definitioner och benämningar på olivolja är en viktig faktor för marknadsordningen genom att de anger kvalitetsnormerna och ger konsumenterna adekvat produktinformation.

77. En av de tidigare nämnda stödordningar som bidrar till att bibehålla jämvikten på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och stabilisera marknadspriserna inom sektorn utgörs av ett stöd för bearbetning av skummjölkspulver till kasein och kaseinater, som hittills har ingått i artikel 12 i förordning (EG) nr 1255/1999. Genom rådets förordning (EEG) nr 2204/90 av den 24 juli 1990 om ytterligare allmänna bestämmelser om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på ost[41] införs bestämmelser rörande användning av kasein och kaseinater inom framställning av ost, vilka syftar till att motverka de negativa effekter som stödordningen kan få med tanke på att ost är en produkt som är särskilt sårbar vid substitution med kasein och kaseinater, och därmed också till att stabilisera marknaden. Dessa bestämmelser bör infogas i föreliggande förordning.

78. Framställningen av etanol ur vissa jordbruksråvaror är av stor ekonomisk betydelse för dessa råvaror. Denna bearbetning bidrar i hög grad till att höja värdet på råvarorna och kan vara av särskilt stor ekonomisk och social betydelse i vissa regioner i gemenskapen, samt kan på andra håll svara för en betydande del av inkomsterna för vissa producenter av råvarorna ifråga. Bearbetningen kan också vara ett sätt att avsätta produkter som inte håller tillräckligt hög kvalitet och med konjunkturbetingade överskott som kan orsaka tillfälliga ekonomiska svårigheter inom vissa sektorer.

79. Inom sektorerna för humle, oliver, tobak och silkesodling genomförs vissa strategiska åtgärder genom att insatserna koncentreras till olika typer av organisationer, särskilt i avsikt att stabilisera marknaderna för samt förbättra och säkerställa kvaliteten hos de produkter som den gemensamma insatsen riktas mot. De bestämmelser som hittills reglerat detta system av organisationer har grundat sig på att dessa organisationer måste ha godkänts av medlemsstaterna eller, under vissa villkor, av kommissionen, i enlighet med bestämmelser som antas av kommissionen. Systemet bör upprätthållas och de bestämmelser som hittills varit i kraft bör harmoniseras.

80. För att stödja den del av branschorganisationernas verksamhet som är av särskilt intresse med tanke på de nuvarande reglerna om den gemensamma organisationen av marknaden för tobak bör bestämmelser införas som gör det möjligt att på vissa villkor utvidga de regler som en branschorganisation antagit för sina medlemmar till att även omfatta alla producenter eller producentgrupper som inte är medlemmar, i en eller flera regioner. Samma sak bör också gälla för annan verksamhet inom de godkända branschorganisationerna som är av ekonomiskt eller tekniskt intresse för tobakssektorn och till nytta för alla personer som är verksamma inom de aktuella branscherna. Medlemsstaterna och kommissionen bör upprätthålla ett nära samarbete på detta område. Kommissionen bör ha ständiga kontrollbefogenheter, särskilt när det gäller avtal och samordnade förfaranden som antagits av sådana organisationer.

81. Skapandet av en inre marknad i gemenskapen innebär att det upprättas ett handelssystem vid gemenskapens yttre gränser. Handelssystemet bör innefatta importtullar och exportbidrag och i princip fungera på ett sätt som stabiliserar gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på de åtaganden som godtagits inom Uruguayrundan för multilaterala handelsförhandlingar.

82. Övervakningen av volymen inom handeln med jordbruksprodukter med tredjeländer inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris, socker, utsäde, oliver, lin och hampa, nötkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött, får- och getkött, ägg, fjäderfäkött, levande växter och etanol har hittills, både vad gäller import och export, skett antingen med hjälp av obligatoriska licenssystem eller system enligt vilka kommissionen hade befogenhet att införa licenskrav.

83. Övervakningen av handelsflödena är framför allt en förvaltningsfråga och bör omfattas av flexibilitet. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till erfarenheterna från de gemensamma organisationer av marknaden där licensförvaltningen redan överförts till kommissionen, förefaller det lämpligt att utvidga detta förfarande till alla sektorer där import- och exportlicenser används. Beslutet om införande om licenskrav bör fattas av kommissionen, som tar hänsyn till om det behövs importlicenser för att förvalta den berörda marknaden och, framför allt, för att övervaka importen av produkterna i fråga.

84. Tullarna för jordbruksprodukter enligt Världshandelsorganisationens (WTO) avtal fastställs till största delen i Gemensamma tulltaxan. När det gäller vissa produkter inom sektorerna för spannmål och ris bör det emellertid, till följd av att vissa tilläggsmekanismer införts, bli möjligt att göra undantag.

85. För att förebygga eller motverka negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av import av vissa jordbruksprodukter, bör en tilläggstull betalas för dessa produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda.

86. Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta tullkvoter som är resultatet av internationella avtal som ingåtts i enlighet med fördraget eller andra av rådets rättsakter.

87. Rådets förordning (EEG) nr 2729/75 av den 29 oktober 1975 om importavgifterna för blandningar av spannmål, ris och brutet ris[42] har till syfte att säkerställa att systemet med tullar fungerar tillfredsställande vid import av blandningar av spannmål, ris och brutet ris. Dessa bestämmelser bör infogas i denna förordning.

88. Gemenskapen har ingått flera överenskommelser med tredjeländer om förmånstillträde till marknader, vilket gör det möjligt för dessa länder att exportera rörsocker till gemenskapen enligt förmånliga villkor. Raffinaderiernas behov av socker för raffinering bör därför utvärderas och importlicenserna bör under vissa omständigheter reserveras för specialiserade användare av betydande kvantiteter importerat rårörsocker, vilka betraktas som heltidsraffinaderier i gemenskapen.

89. För att illegal odling av hampa inte skall störa den gemensamma organisationen av marknaden för hampa som odlas för fiberproduktion, bör det föreskrivas kontroll av import av hampa och hamputsäde för att säkerställa att produkterna i fråga ger vissa garantier i fråga om tetrahydrocannabinolhalt. Import av andra hampfrön än sådana som är avsedda för utsäde bör underkastas kontroll genom att man upprättar ett ackrediteringssystem för de berörda importörerna.

90. I hela gemenskapen följer man en kvalitetspolitik för produkter inom humlesektorn. Därför måste det med avseende på import kunna garanteras att endast produkter som uppfyller motsvarande minimikvalitetskrav importeras.

91. Systemet med tullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den mekanism som utgörs av den inre marknaden och tullarna kan i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. För att i sådana fall kunna skydda gemenskapsmarknaden mot de störningar som kan uppkomma bör gemenskapen ha möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Åtgärderna bör vara förenliga med gemenskapens internationella åtaganden.

92. För att garantera att gemensamma organisationerna av marknaderna fungerar tillfredsställande och framför allt för att undvika att störningar på marknaderna, ger de gemensamma organisationerna av marknaden för ett antal produkter sedan länge möjlighet att förbjuda användningen av systemen för aktiv och passiv förädling. Denna möjlighet bör upprätthållas. Erfarenheten har dessutom visat att om detta verktyg för marknadsförvaltning skall fungera, måste det vanligen tillämpas utan större förseningar. Kommissionen har därför anförtrotts relevanta befogenheter inom vissa sektorer. Det är lämpligt att utvidga denna strategi till övriga berörda sektorer.

93. Möjlighet att vid export till tredjeländer bevilja bidrag motsvarande skillnaden mellan priserna inom gemenskapen och på världsmarknaden, inom de gränser som fastställs genom gemenskapens åtaganden i WTO, skulle utgöra ett skydd för gemenskapens deltagande i den internationella handeln med vissa av de produkter som omfattas av denna förordning. Exporten med bidrag bör begränsas både när det gäller värde och kvantitet.

94. Iakttagandet av värdegränserna bör säkerställas vid den tidpunkt då exportbidragen fastställs och genom kontroll av utbetalningar enligt bestämmelserna rörande EGFJ. Kontrollen kan förenklas genom att exportbidragen obligatoriskt fastställs på förhand, medan det för differentierade bidrag bör finnas möjlighet att ändra den bestämmelseort som fastställts på förhand inom ett geografiskt område där en enda exportbidragsnivå gäller. Om bestämmelseorten ändras bör det exportbidrag som gäller den faktiska bestämmelseorten utbetalas, dock med tillämpning av det maxbelopp som gäller för den ursprungliga bestämmelseorten.

95. Genom tillförlitlig och effektiv kontroll kan det säkerställas att kvantitetsbegränsningarna efterlevs. I detta syfte bör beviljandet av exportbidrag kopplas till en exportlicens. Exportbidrag bör beviljas inom de gällande begränsningarna beroende på de särskilda omständigheter som gäller för varje berörd produkt. Undantag från den bestämmelsen bör endast medges för bearbetade produkter som inte ingår i bilaga I till fördraget och som inte omfattas av volymbegränsningar. För produkter vilkas export med exportbidrag troligen inte kommer att överstiga volymbegränsningarna bör det finnas möjlighet att avvika från de regler som endast avser förvaltningen.

96. När det gäller export av levande nötkreatur bör exportbidrag beviljas och utbetalas endast om de bestämmelser enligt gemenskapslagstiftningen som rör djurskydd, särskilt de som rör skyddet av djur under transport, iakttas.

97. Jordbruksprodukter kan i vissa fall omfattas av särskild behandling vid import till ett tredjeland om de uppfyller vissa specifika krav eller prisvillkor. För att säkra en korrekt tillämpning av ett sådant system krävs ett administrativt samarbete mellan det importerande landets myndigheter och gemenskapen. Produkterna bör därför åtföljas av ett intyg som utfärdats inom gemenskapen.

98. Exporten av blomsterlökar till tredjeland är av stor ekonomisk betydelse för gemenskapen. En fortsatt och utvecklad export skulle kunna säkerställas genom att priserna inom denna näring stabiliseras. Det bör därför fastställas minimipriser vid export av produkterna i fråga.

99. I enlighet med artikel 36 i fördraget skall bestämmelserna i det kapitel i fördraget som rör konkurrensregler tillämpas på produktion av och handel med jordbruksprodukter endast i den mån rådet beslutar detta inom ramen för bestämmelserna i artikel 37.2 och 37.3 och enligt det förfarande som anges där. Inom de olika gemensamma organisationerna av marknaderna har bestämmelserna om statligt stöd i stor utsträckning förklarats tillämpliga. Tillämpningen av fördragets bestämmelser gällande företag definierades ytterligare i rådets förordning (EG) nr 1184/2006 av den 24 juli 2006 om tillämpningen av vissa konkurrensregler på produktion av och handel med jordbruksråvaror[43]. Med tanke på målet att skapa en gemensam uppsättning bestämmelser för marknadspolitiken är det lämpligt att infoga de aktuella bestämmelserna i denna förordning.

100. De konkurrensregler som rör avtal, beslut och samordnade förfaranden enligt artikel 81 i fördraget bör tillsammans med reglerna rörande missbruk av dominerande ställning tillämpas på produktionen av och handeln med jordbruksprodukter, i den mån tillämpningen av dem inte hindrar nationella organisationer av jordbruksmarknaderna från att fungera eller äventyrar målen enligt GJP.

101. Särskild vaksamhet krävs när det gäller jordbrukarorganisationer vars främsta mål är gemensam produktion eller saluföring av jordbruksprodukter eller utnyttjande av gemensamma anläggningar, utom om dessa gemensamma åtgärder inte utesluter konkurrens och inte äventyrar målen enligt artikel 33 i fördraget.

102. För att undvika att äventyra GJP:s utveckling och samtidigt säkerställa ett otvetydigt rättsläge och icke-diskriminerande behandling av de berörda företagen, bör kommissionen, under rådets överinsyn, ha exklusiv behörighet när det gäller att fastställa om avtal, beslut och samordnade förfaranden enligt artikel 81 i fördraget är förenliga med målen enligt GJP.

103. Beviljande av nationella stöd skulle kunna äventyra en väl fungerande inre marknad baserad på gemensamma priser skulle äventyras om nationella stöd beviljades. Därför bör fördragets bestämmelser om statligt stöd som regel gälla för produkter som omfattas av den här förordningen. Undantag bör tillåtas i vissa situationer. När sådana undantag gäller bör kommissionen dock ha möjlighet att upprätta en förteckning över befintliga, nya eller föreslagna nationella stöd, att lämna lämpliga synpunkter till medlemsstaterna och föreslå passande åtgärder för dem.

104. Sedan anslutningen får Finland och Sverige, på grund av den särskilda ekonomiska situationen inom produktion och saluföring av renar och renproduktion, bevilja stöd i detta avseende. Om kommissionen lämnar sitt tillstånd får Finland dessutom bevilja stöd för vissa mängder utsäde och för vissa mängder spannmål för utsäde som producerats enbart i det landet, på grund av de särskilda klimatförhållandena. Dessa undantag bör upprätthållas.

105. I medlemsstater där sockerkvoten minskar kraftigt kommer sockerbetsodlarna att ställas inför särskilt svåra anpassningsproblem. I sådana fall kommer gemenskapens övergångsstöd till sockerbetsodlare [föreskrivs i artikel 10f i avdelning IV i förordning (EG) nr 1782/2003] inte att vara tillräckligt för att helt motverka sockerbetsodlarnas svårigheter. Medlemsstater som minskat sina kvoter med mer än 50 % bör därför tillåtas att bevilja statligt stöd till sockerbetsodlare under den tid då gemenskapens övergångsstöd tillämpas. För att undvika att medlemsstaterna beviljar ett statligt stöd som går längre än sockerbetsodlarnas behov, bör beslutet om totalsumman av detta statliga stöd underställas kommissionens godkännande, vilket dock inte bör gälla Italien, där behovet, vid en anpassning av den mest produktiva sockerbetan till marknadsvillkoren efter reformen, kan uppskattas till högst 11 euro per ton producerad sockerbeta. På grund av de särskilda problem som befaras uppstå i Italien bör det dessutom sörjas för system som gör det möjligt för sockerbetsodlarna att direkt eller indirekt komma i åtnjutande av det beviljade statliga stödet.

106. I Finland påverkas sockerbetsodlingen av särskilda geografiska och klimatiska villkor som kommer att inverka negativt på odlingen utöver de allmänna följderna av sockerreformen. Det bör därför sörjas för att denna medlemsstat permanent får bevilja sina sockerbetsodlare lämpligt statligt stöd.

107. Med hänsyn till den speciella situationen i Tyskland, där statligt stöd för närvarande ges till ett stort antal mindre producenter av alkohol i enlighet med de särskilda villkoren i tysk alkoholpolitik, är det nödvändigt att under en begränsad tidsperiod tillåta fortsatt beviljande av sådant stöd. Det är också nödvändigt att föreskriva att en rapport om hur undantaget har fungerat lämnas in vid slutet av den perioden, åtföljd av lämpliga förslag.

108. Om en medlemsstat på sitt territorium önskar stödja åtgärder för reklam för konsumtion av mjölk och mjölkprodukter i gemenskapen, bör dessa åtgärder kunna finansieras genom en avgift för saluförda kvantiteter som betalas av mjölkproducenterna på nationell nivå.

109. I syfte att ta hänsyn till eventuell utveckling inom produktionen av torkat foder, bör kommissionen därför, före den 30 september 2008, lägga fram en rapport om sektorn, grundad på en utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaden för torkat foder. Rapporten bör, om så behövs, åtföljas av lämpliga förslag. Kommissionen bör vidare lämna regelbundna rapporter till Europaparlamentet och rådet om det stödsystem som tillämpas för biodlingssektorn.

110. Det behövs också lämplig information om läget på marknaden för humle i gemenskapen och hur den förväntas utvecklas. Det bör därför föreskrivas registrering av samtliga leveranskontrakt för humle som producerats i gemenskapen.

111. Det är också lämpligt att på vissa villkor och för vissa produkter föreskriva åtgärder som skall vidtas om störningar uppstår eller förväntas uppstå på grund av betydande förändringar i den inre marknadens priser eller i fråga om noteringar eller priser på världsmarknaden.

112. Det är nödvändigt att inrätta en ram med särskilda åtgärder för etanol som framställts av jordbruksprodukter, för att möjliggöra insamling av ekonomiska uppgifter och analys av statistisk information i syfte att övervaka marknaden. I den mån marknaden för etanol som framställts av jordbruksprodukter är knuten till marknaden för etanol i allmänhet, bör man även ha tillgång till upplysningar om marknaden för etanol som inte framställts av jordbruksprodukter.

113. Utgifter som uppstår för medlemsstaterna till följd av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med förordning (EG) nr 1290/2005.

114. Kommissionen bör ges befogenhet att vidta de åtgärder som krävs för att lösa särskilda praktiska problem i en nödsituation.

115. Eftersom den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter ständigt förändras bör medlemsstaterna och kommissionen hålla varandra à jour om utvecklingen.

116. För att undvika missbruk av de förmåner som föreskrivs i denna förordning, bör förmåner inte beviljas eller, beroende på situationen, bör dras in om det uppdagas att villkoren för att förmånerna skall kunna beviljas har utformats på ett konstlat sätt som strider mot syftet med denna förordning.

117. För att garantera förenlighet med de skyldigheter som fastställs i denna förordning krävs det kontroller samt tillämpning av påföljder om nämnda skyldigheter inte iakttas. Kommissionen bör därför ges befogenhet att fastställa regler för detta inklusive regler för återvinning av felaktiga utbetalningar.

118. De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör, som regel, antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[44]. När det gäller vissa befogenheter enligt denna förordning som verkligen tillhör kommissionens behörighet, som kräver omedelbara åtgärder eller är av uteslutande administrativ karaktär bör kommissionen ha rätt att agera på eget initiativ.

119. Genom denna förordning får kommissionen befogenheter att fatta beslut i enlighet med omröstningsförfarandet i artikel 37 i fördraget, vilket tidigare tillhörde rådets behörighetsområde. De rättsakter rörande detta som utfärdats av rådet bör fortsätta att gälla till dess att kommissionen antagit nya bestämmelser grundade på de befogenheter som den får genom denna förordning. För att undvika att det i sådana fall uppstår parallella bestämmelser antagna både av rådet och av kommissionen, bör kommissionen vara bemyndigad att upphäva sådana rådsakter.

120. Eftersom flera aspekter av den gemensamma organisationen av marknaden för vin, färsk frukt och färska grönsaker respektive bearbetad frukt och bearbetade grönsaker införlivas i denna förordning, bör dessa gemensamma organisationer av marknaden i ändras i viss mån.

121. I denna förordning införlivas bestämmelser rörande tillämpligheten i fråga om fördragets konkurrensregler. Sådana bestämmelser har hittills styrts av rådets förordning (EG) nr 1184/2006. Den förordningen måste ändras så att det står klart att dess bestämmelser gäller för produkter förtecknade i bilaga I till fördraget som inte omfattas av denna förordning.

122. I denna förordning ingår de aspekter som ingick i de förordningar som anges i skälen 2 och 3, med undantag av de som ingår i förordningarna (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1493/1999. I denna förordning ingår aspekter av följande förordningar:

123. Förordning (EG) nr 2729/75.

124. Rådets förordning (EEG) nr 707/76 av den 25 mars 1976 om godkännande av producentgrupper inom silkesodlingssektorn[45].

125. Rådets förordning (EEG) nr 1055/77 av den 17 maj 1977 om lagring och förflyttning av produkter som köpts upp av ett interventionsorgan[46].

126. Rådets förordning (EEG) nr 2931/79 av den 20 december 1979 om beviljande av bistånd vid export av jordbruksprodukter som kan komma ifråga för förmånsbehandling vid import till tredje land[47].

127. Förordning (EG) nr 1898/87.

128. Förordning (EG) nr 3730/87.

129. Rådets förordning (EEG) nr 386/90 av den 12 februari 1990 om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp[48].

130. Rådets förordning (EEG) nr 1186/90 av den 7 maj 1990 om utökning av omfattningen av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av vuxna nötkreatur[49].

131. Förordning (EEG) nr 2204/90.

132. Rådets förordning (EEG) nr 2077/92 av den 30 juni 1992 om branschorganisationer och branschavtal inom tobakssektorn[50].

133. Förordning (EG) nr 2991/94.

134. Förordning (EG) nr 2597/97.

135. Rådets förordning (EG) nr 2250/1999 av den 22 oktober 1999 om tullkvoten för smör med ursprung i Nya Zeeland[51].

136. Förordning (EG) nr 1788/2003.

137. Rådets förordning (EG) nr 1183/2006 av den 24 juli 2006 om fastställande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur[52].

138. Dessa förordningar bör därför upphöra att gälla. Det bör dock föreskrivas att övergången från de nuvarande gemensamma organisationerna av marknaden till denna förordning endast gäller från början av regleringsåren för de berörda produkterna. Därför bör de respektive förordningarna fortsätta att gälla fram till slutet av det motsvarande regleringsåret 2007/2008. Om inget regleringsår fastställts bör denna förordning träda i kraft den 1 januari 2008 och de respektive förordningarna för de nuvarande gemensamma organisationerna av marknaden bör därför fortsätta att gälla till den tidpunkten. När det gäller förordningarna (EEG) nr 386/90, (EEG) nr 1186/90 och (EG) nr 1183/2006 överförs, genom denna förordning, behörigheten att fatta beslut i sakfrågor som behandlas i dessa förordningar till kommissionen. Kommissionen bör få ytterligare en tid på sig att fastställa bestämmelser rörande detta. Förordningarna bör därför fortsätta att gälla till och med den 31 december 2008.

139. Följande rådsförordningar har blivit överflödiga och bör upphävas:

140. Rådets förordning (EEG) nr 2517/69 av den 9 december 1969 laying down certain measures for reorganising Community fruit production[53].

141. Rådets förordning (EEG) nr 2728/75 av den 29 oktober 1975 om stöd till produktion av och handel med potatisstärkelse och potatis för stärkelseframställning[54].

142. Rådets förordning (EEG) nr 1358/80 av den 5 juni 1980 om fastställande av oreinterings- och interventionspriset för vuxna nötkreatur för 1980/81 års regleringsår och införande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur[55].

143. Rådets förordning (EEG) nr 4088/87 av den 21 december 1987 om fastställande av villkoren för tillämpning av förmånstullar på import av vissa blommor med ursprung i Cypern, Israel och Jordanien[56].

144. Rådets beslut 74/583/EEG av den 20 november 1974 om övervakning av omsättning av socker[57].

145. Övergången från de nuvarande systemen enligt bestämmelser och förordningar som ersättas av denna förordning kan komma att innebära svårigheter som inte behandlas i denna förordning. För att kunna hantera sådana svårigheter, bör kommissionen få möjlighet att vidta övergångsåtgärder.

146. Denna förordning bör som regel träda i kraft den 1 januari 2008. För att de nya bestämmelserna inte skall påverka regleringsår som pågår vid den tidpunkten, bör det, för vissa produkter, föreskrivas vissa undantag när det gäller det datum då denna förordning skall träda i kraft.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

DEL I INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1 Tillämpningsområde

1. Genom denna förordning upprättas en gemensam organisation av marknaden för produkter inom följande sektorer som förtecknas i bilaga I:

a) Spannmål, del I i bilaga I (nedan kallad spannmålsektorn).

b) Ris, del II i bilaga I (nedan kallad rissektorn).

c) Socker, del III i bilaga I (nedan kallad sockersektorn).

d) Torkat foder, del IV i bilaga I (nedan kallad sektorn för torkat foder).

e) Utsäde, del V i bilaga I (nedan kallad sektorn för utsäde).

f) Humle, del VI i bilaga I (nedan kallad humlesektorn).

g) Olivolja och bordsoliver, del VII i bilaga I (nedan kallad olivsektorn).

h) Lin och hampa, del VIII i bilaga I (nedan kallad sektorn för lin och hampa).

i) Frukt och grönsaker, del IX i bilaga I (nedan kallad sektorn för frukt och grönsaker).

j) Bearbetad frukt och bearbetade grönsaker, del IX i bilaga I (nedan kallad sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker).

k) Bananer, del XI i bilaga I (nedan kallad banansektorn).

l) Vin, del XII i bilaga I (nedan kallad vinsektorn). ;

m) Levande växter, del XIII i bilaga I (nedan kallad sektorn för levande växter).

n) Råtobak, del XIV i bilaga I (nedan kallad sektorn för råtobak).

o) Nötkött, del XV i bilaga I (nedan kallad nötköttssektorn).

p) Mjölk och mjölkprodukter, del XVI i bilaga I (nedan kallad sektorn för mjölk och mjölkprodukter).

q) Griskött, del XVII i bilaga I (nedan kallad grisköttssektorn).

r) Får- och getkött, del XVIII i bilaga I (nedan kallad sektorn för får- och getkött).

s) Ägg, del XIX i bilaga I (nedan kallad äggsektorn).

f) Fjäderfäkött, del XX i bilaga I (nedan kallad sektorn för fjäderfäkött).

u) Andra produkter, del XXI i bilaga I.

2. När det gäller sektorerna för frukt och grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker samt vin, skall endast följande bestämmelser enligt denna förordning tillämpas:

a) artiklarna 3 och 4

b) del IV

c) artikel 183

d) artikel 184

e) artikel 185

f) artikel 188 och artikel 189 första stycket

g) artikel 195 a.

3. Genom denna förordning fastställs särskilda åtgärder för följande sektorer som förtecknas nedan och som eventuellt definieras i bilaga II:

a) Etanol som framställts av jordbruksprodukter, del I i bilaga II (nedan kallad etanolsektorn).

b) Biodlingsprodukter, del II i bilaga I (nedan kallad sektorn för biodlingsprodukter).

c) Silkesodling, del III i bilaga I (nedan kallad sektorn för silkesodling).

Artikel 2 Definitioner

1. I denna förordning används de definitioner rörande vissa sektorer som förtecknas i bilaga III.

2. I denna förordning avses med

a) jordbrukare : jordbrukare enligt definitionen i artikel 2 a i förordning (EG) nr 1782/2003,

b) utbetalande organ : det eller de organ som utsetts av en medlemsstat i enlighet med förordning (EG) nr 1290/2005.

Artikel 3 Regleringsår

1. Följande regleringsår skall fastställas:

a) 1 januari–31 december under ett givet år för banansektorn,

b) 1 april–31 mars det påföljande året för:

i) sektorn för torkat foder,

ii) sektorn för silkesodling,

c) 1 juli – 30 juni det påföljande året för:

i) spannmålssektorn,

ii) sektorn för utsäde,

iii) olivsektorn,

iv) sektorn för lin och hampa,

v) sektorn för mjölk och mjölkprodukter,

d) 1 augusti–31 juli det påföljande året för vinsektorn,

e) 1 september–31 augusti det påföljande året för rissektorn,

f) 1 oktober–30 september det påföljande året för sockersektorn.

2. För produkter inom sektorerna för frukt och grönsaker och bearbetad frukt och bearbetade grönsaker skall regleringsåren, om nödvändigt, fastställas av kommissionen.

Artikel 4 Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen får anta tillämpningsföreskrifter för artiklarna 2 och 3, särskilt när det gäller fastställandet av omräkningskurserna för ris i olika bearbetningsstadier, bearbetningskostnaderna och värdet av biprodukter.

Kommissionen får ändra de definitioner rörande ris som fastställs i del I i bilaga III och den definition av AVS/Indien-socker som fastställs i del II punkt 12, i samma bilaga.

DEL II DEN INRE MARKNADEN

AVDELNING I MARKNADSINTERVENTION

KAPITEL I OFFENTLIG INTERVENTION OCH PRIVAT LAGRING

AVSNITT I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 5 Tillämpningsområde

1. I detta kapitel fastställs bestämmelser rörande, i tillämpliga fall, interventionsuppköp och beviljande av stöd för privat lagring när det gäller följande sektorer:

a) Spannmål.

b) Ris.

c) Socker.

d) Oliver.

e) Nötkött.

f) Mjölk och mjölkprodukter.

g) Griskött.

h) Får- och getkött.

2. I detta kapitel avses med

a) spannmål : spannmål som skördats i gemenskapen,

b) mjölk : komjölk som producerats i gemenskapen,

c) skummjölk : skummjölk som direkt och uteslutande har framställts av komjölk som har producerats i gemenskapen,

d) grädde : grädde som direkt och uteslutande är framställd av mjölk.

Artikel 6 Ursprung i gemenskapen

Om inte annat följer av artikel 5.2 skall endast produkter med ursprung i gemenskapen berättiga till uppköp inom ramen för offentlig intervention eller beviljande av stöd för privat lagring.

Artikel 7 Referenspriser

1. För produkter som omfattas av interventionsåtgärder enligt artikel 5.1 skall följande referenspriser tillämpas:

a) När det gäller spannmålssektorn:

101,31 euro/ton, månatligen ökat enligt följande:

- november: med 0,46 euro/ton,

- december: med 0,92 euro/ton,

- januari: med 1,38 euro/ton,

- februari: med 1,84 euro/ton,

- mars: med 2,30 euro/ton,

- april: med 2,76 euro/ton,

- maj med 3,22 euro/ton,

- juni: med 3,22 euro/ton.

Det pris som gäller för majs och sorghum i juni skall fortsätta att gälla i juli, augusti och september samma år.

b) När det gäller paddyris, 150 euro/ton för standardkvalitet enligt kommissionens definition, med hänsyn tagen till marknads- och handelssituationen och all relevant utveckling med avseende på denna, särskilt marknadsmässig kvalitet, avkastningsegenskaper och vattenhalt.

c) När det gäller socker:

i) för vitsocker:

- 541,5 euro/ton för regleringsåret 2008/2009,

- 404,4 euro/ton från och med regleringsåret 2009/2010.

ii) för råsocker:

- 448,8 euro/ton för regleringsåret 2008/2009,

- 335,2 euro/ton från och med regleringsåret 2009/2010.

De referenspriser som avses i led i och led ii skall tillämpas på socker i lösvikt av standardkvalitet fritt fabriken, enligt kommissionens definition med hänsyn tagen till marknads- och handelssituationen och all relevant utveckling med avseende på denna, särskilt marknadsmässig kvalitet i fråga om vitsocker samt, när det gäller råsocker, dess avkastning uttryckt i vitsocker.

d) När det gäller nötköttssektorn, 2 224 euro/ton för slaktkroppar av handjur av nötkreatur av standardkvalitet enligt kommissionens definition i gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar enligt led a i artikel 39.1.

e) När det gäller sektorn för mjölk och mjölkprodukter:

i) 246,39 euro per 100 kg för smör,

ii) 174,69 euro per 100 kg för skummjölkspulver.

f) När det gäller grisköttssektorn, 1 509,39 euro/ton för slaktkroppar av svin av standardkvalitet enligt kommissionens definition i gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar enligt led a i artikel 39.1.

2. Rådet kan, mot bakgrund av produktions- och marknadsutvecklingen och med tillämpning av det förfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget, ändra de referenspriser som fastställs i punkt 1 i denna artikel.

Artikel 8 Prisrapportering på sockermarknaden

Kommissionen skall inrätta ett informationssystem för priser på sockermarknaden, inklusive ett system för offentliggörande av prisnivåer för sockermarknaden.

Systemet skall basera sig på information från företag som producerar vitsocker eller från andra aktörer inom sockerhandeln. Informationen skall omfattas av sekretess. Kommissionen skall se till att den offentliggjorda informationen inte gör det möjligt att identifiera enskilda företags eller aktörers priser.

AVSNITT II OFFENTLIG INTERVENTION

UNDERAVSNITT IALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 9 Produkter som berättigar till offentlig intervention

Offentlig intervention skall tillämpas i fråga om följande produkter om inte annat följer av detta avsnitt och de ytterligare krav och villkor som skall fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 40:

a) vanligt vete, durumvete, korn, majs och sorghum,

b) paddyris,

c) allt vitsocker eller råsocker förutsatt att detta socker har tillverkats enligt kvot och av betor eller rör som skördats i gemenskapen,

d) färskt eller kylt kött av nötkreatur eller andra oxdjur med KN-numren 0201 10 00 och 0201 20 20 till 0201 20 50,

e) smör som direkt och uteslutande är framställt av pastöriserad grädde i ett godkänt företag i gemenskapen och som har en lägsta smörfetthalt av 82 viktprocent och en högsta vattenhalt av 16 viktprocent,

f) skummjölkspulver av högsta kvalitet som framställts genom spraytorkning och som, i ett företag som är godkänt av gemenskapen, direkt och uteslutande är framställt av skummjölk med en lägsta proteinhalt på 35,6 viktprocent beräknat på den fettfria torrsubstansen.

UNDERAVSNITT IIINLEDANDE OCH AVBRYTANDE AV UPPKÖP

Artikel 10 Spannmål

1. För spannmålsprodukter får interventionsinköp ske under följande perioder:

a) 1 augusti–30 april för Grekland, Spanien, Italien och Portugal.

b) 1 december–30 juni för Sverige.

c) 1 november–31 maj för övriga medlemsstater.

2. Om interventionsperioden i Sverige leder till att sådana spannmålsprodukter skickas från andra medlemsstater till intervention i Sverige, skall kommissionen anta bestämmelser för att åtgärda situationen.

Artikel 11 Ris

För paddyris får interventionsinköp ske under perioden 1 april–31 juli. Interventionsinköpen skall vara begränsade till 75 000 ton per period.

Artikel 12 Socker

1. För socker får interventionsinköp ske under regleringsåren 2008/2009 och 2009/2010. Inköp enligt offentlig intervention skall vara begränsade till en kvantitet av 600 000 ton, uttryckt i vitsocker, per regleringsår.

2. Socker som lagras i enlighet med bestämmelserna i punkt 1 under ett regleringsår får inte omfattas av någon annan lagringsåtgärd enligt artikel 29, 40 eller 60.

Artikel 13 Nötkött

1. Om det genomsnittliga marknadspris i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat som är noterat på grundval av den gemenskapsskala som antagits i enlighet med artikel 39.1 a, under en period av två på varandra följande veckor understiger 1 560 euro per ton, skall kommissionen inleda offentlig intervention för nötkött.

2. Kommissionen skall fatta beslut om avslutning av interventionsuppköp när det förhållande som avses i punkt 1 under minst en vecka inte längre råder.

Artikel 14 Smör

1. Om marknadspriserna på smör i en eller flera medlemsstater under två på varandra följande veckor sjunker till en nivå som är lägre än 92 % av referenspriset, skall kommissionen inleda offentlig intervention i den eller de berörda medlemsstaterna under perioden 1 mars–31 augusti ett visst år.

2. När marknadspriserna i den eller de berörda medlemsstaterna under två på varandra följande veckor uppgår till 92 % eller mer av referenspriset, skall kommissionen avbryta interventionsinköpen.

När de kvantiteter som bjuds ut till intervention under den period som föreskrivs i första stycket överstiger 30 000 ton, får kommissionen avbryta interventionsinköpen. I detta fall får inköpen ske genom anbudsförfarande på grundval av specifikationer som skall fastställas av kommissionen.

3. Kommissionen skall utfärda närmare föreskrifter för fastställandet av marknadspriserna för smör.

Artikel 15 Skummjölkspulver

För skummjölkspulver får interventionsinköp ske under perioden 1 mars–31 augusti.

Kommissionen får emellertid avbryta offentlig intervention så snart de kvantiteter som erbjuds för intervention under den perioden överstiger 109 000 ton. I detta fall får inköpen ske genom anbudsförfarande på grundval av specifikationer som skall fastställas av kommissionen.

UNDERAVSNITT IIIINTERVENTIONSPRIS

Artikel 16 Spannmål

Det interventionspris för spannmål som skall gälla vid inköp, skall motsvara referenspriset.

Om kvaliteten på de produkter som erbjuds det utbetalande organet avviker från standardkvaliteten skall interventionspriset emellertid justeras med tillämpning av prisökningar eller prisminskningar.

Artikel 17 Ris

Det interventionspris för ris som skall gälla vid inköp, skall motsvara referenspriset.

Om kvaliteten på de produkter som erbjuds det utbetalande organet avviker från standardkvaliteten skall interventionspriset emellertid justeras med tillämpning av prisökningar eller prisminskningar.

Prisökningar och prisminskningar kan också fastställas av kommissionen i syfte att säkerställa att produktionen inriktas på vissa sorter.

Artikel 18 Socker

Socker skall köpas in till 80 % av det referenspris som fastställts för det regleringsår som följer på det regleringsår under vilket erbjudandet görs.

Om kvaliteten på det socker som erbjuds det utbetalande organet avviker från den standardkvalitet enligt artikel 7.1 c, för vilken referenspriset fastställts, skall interventionspriset höjas eller sänkas i motsvarande grad.

Artikel 19 Nötkött

1. För nötkött skall interventionspriserna och de godtagna interventionskvantiteterna fastställas av kommissionen genom anbudssförfaranden. Under särskilda omständigheter får de fastställas per medlemsstat eller region på grundval av noterade genomsnittliga marknadspriser.

2. Endast sådana offerter kan godtas som motsvarar eller understiger det genomsnittliga marknadspris som är noterat i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat med tillägg av ett belopp som skall fastställas på grundval av objektiva kriterier.

Artikel 20 Smör

Utan att det påverkar fastställandet av interventionspriset genom ett anbudsförfarande i det fall som avses i artikel 14.2 andra stycket, skall smör köpas in till 90 % av referenspriset.

Artikel 21 Skummjölkspulver

Utan att det påverkar fastställandet av interventionspriset genom ett anbudsförfarande i det fall som avses i artikel 15 andra stycket, skall det interventionspris till vilket skummjölkspulver skall köpas in motsvara referenspriset.

Om den faktiska proteinhalten underskrider den lägsta proteinhalt på 35,6 % som fastställs i artikel 9 f men uppgår till minst 31,4 % av den fettfria torrsubstansen, skall interventionspriset motsvara referenspriset minskat med 1,75 % för varje procentenhet med vilken halten på 35,6 % underskrids.

UNDERAVSNITT IVAVSÄTTNING AV INTERVENTIONSPRODUKTER

Artikel 22 Allmänna principer

Avsättning av produkter som köpts upp inom ramen för offentlig intervention skall ske så att det inte uppstår några störningar på marknaden och så att uppköparna garanteras lika tillträde till varorna och likabehandling.

Artikel 23 Avsättning av socker

De utbetalande organen får endast sälja socker som köpts upp inom ramen för offentlig intervention till ett pris som är högre än det fastställda referenspriset för det regleringsår då försäljningen sker.

Om de åtaganden beaktas som följer av avtal som ingåtts enligt artikel 300 i fördraget får kommissionen dock besluta att interventionsorganen

a) får sälja socker till ett pris som motsvarar eller är lägre än det referenspris som avses i första stycket, om sockret är avsett

i) att användas som djurfoder, eller

ii) att exporteras, antingen utan ytterligare bearbetning eller efter bearbetning till produkter som förtecknas i bilaga I till fördraget eller till varor som förtecknas i del III i bilaga XVII till denna förordning,

b) för konsumtion som livsmedel på gemenskapens inre marknad, får göra obearbetat socker som de innehar tillgängligt för välgörenhetsorganisationer – som skall vara erkända av den berörda medlemsstaten eller, om en medlemsstat inte har erkänt någon sådan organisation, av kommissionen – till ett pris som är lägre än det gällande referenspriset eller gratis för distribution som ett led i katastrofbiståndsinsatser.

Artikel 24 Gratisutdelning till de sämst ställda i gemenskapen

1. Produkter i interventionslager skall göras tillgängliga för vissa utsedda organisationer så att livsmedel i enlighet med en årsplan kan delas till dem som har det sämst ställt i gemenskapen.

Utdelningen skall

a) vara gratis, eller

b) ske till pris som under inga omständigheter överstiger vad som kan anses berättigat med hänsyn till de kostnader som de utsedda organisationerna ådrar sig i samband med genomförandet av åtgärden.

2. En produkt får anskaffas på gemenskapsmarknaden

a) om det under genomförandet av den årsplan som avses i punkt 1 uppstår en tillfällig brist på denna produkt i gemenskapens interventionslager och förutsatt att detta krävs för att planen skall kunna genomföras i en eller flera medlemsstater, eller

b) om det för att genomföra planen skulle visa sig nödvändigt med ett överförande mellan medlemsstater av små mängder varor, som befinner sig i interventionslager i en annan medlemsstat än den eller de medlemsstater där varan behövs.

3. De berörda medlemsstaterna skall utse de organisationer som avses i punkt 1 och skall i god tid varje år anmäla till kommissionen att de önskar tillämpa detta program.

4. De produkter som avses i punkterna 1 och 2 skall frisläppas utan kostnad till de utsedda organisationerna. Bokföringsvärdet för sådana produkter skall vara lika med interventionspriset, vid behov anpassat med hjälp av koefficienter som tar hänsyn till kvalitetsskillnader.

5. Om inte annat följer av artikel 183, skall de produkter som görs tillgängliga enligt punkterna 1 och 2 finansieras genom anslag under tillämplig budgetrubrik för EGJF inom ramen för Europeiska gemenskapernas budget. Åtgärder får även vidtas så att denna finansiering bidrar till att täcka kostnaderna för transport av produkter från interventionscentralerna och de utsedda organisationernas administrativa kostnader i samband med genomförandet av det program som fastställs i denna artikel, med undantag av eventuella kostnader som kan bäras av stödmottagaren inom ramen för tillämpningen av punkterna 1 och 2.

AVSNITT III PRIVAT LAGRING

UNDERAVSNITT IOBLIGATORISKT STÖD

Artikel 25 Stödberättigande produkter

Stöd för privat lagring skall beviljas i fråga om följande produkter om inte annat följer av de villkor som fastställs i detta avsnitt och de ytterligare krav och villkor som skall fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 40:

a) när det gäller smör:

i) grädde,

ii) osaltat smör som är framställt av grädde eller mjölk i ett godkänt företag i gemenskapen med en lägsta smörfetthalt av 82 viktprocent och en högsta vattenhalt av 16 viktprocent,

iii) saltat smör som är framställt av grädde eller mjölk i ett godkänt företag i gemenskapen med en lägsta smörfetthalt av 80 viktprocent, en högsta vattenhalt av 16 viktprocent och en högsta salthalt av 2 viktprocent,

b) när det gäller ost:

i) ost av sorten Grana Padano som är minst nio månader gammal,

ii) ost av sorten Parmigiano Reggiano som är minst femton månader gammal,

iii) ost av sorten Provolone som är minst tre månader gammal.

Artikel 26 Villkor och stödnivå för smör

Smöret skall klassificeras enligt nationella kvalitetsklasser som skall fastställas av kommissionen och skall vara märkt i enlighet med detta.

Stödbeloppet skall fastställas av kommissionen med hänsyn till lagringsk