SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 8.3.2011 
SEK(2011) 280 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
  
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN  
 
Åtföljande dokument till  
  
KOMMISSIONENS MEDDELANDE TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, 
EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
  
Europeisk handlingsplan fö r energieffektivitet 2011  
 
   
SEK(2011) 277 slutlig SEK(2011) 275 slutlig SEK(2011) 276 slutlig SEK(2011) 278 slutlig SEK(2011) 279 slutlig 
KOM(2011) 109 slutlig 
 
SV 2   SV Europa skulle kunna minska sin användning av  primärenergi med 20 % bara genom att 
använda kostnadseffektiva1 energisparåtgärder. Det skulle också göra EU:s ekonomi 
konkurrenskraftigare, skapa nya arbetstillfällen och nya möjligheter för företagen. EU-medborgarnas energiräkningar skulle  bli lägre, vilket skulle leda  till färre hushåll med dålig 
tillgång till bränsle. Energieffektivitet innebär också att energiresurser  används på ett bättre 
sätt och minskar importberoendet. Lägre energi användning ger också lägre koldioxidutsläpp 
och lägre övriga farliga utsläpp, minskad påve rkan på ekosystemen och bättre livskvalitet. 
Energieffektivitet och energisparande gynna r EU:s ekonomi som helhet, medlemsstaterna, 
företag och enskilda. 
1. V
AD ÄR PROBLEMET ? 
Vid rådets vårmöte 2007 betonade EU :s stats- och regeringschefer ” behovet av att öka 
energieffektiviteten i EU för att uppnå besparingsmålet på 20 % av EU:s energikonsumtion 
jämfört med beräkningarna för 2020”2.  
EU är dock inte på väg  att fullt ut realisera dessa kos tnadseffektiva energibesparingar. 
Energieffektivitetsscenariot Primes 2009 visar a tt trenden mot allt högre efterfrågan på energi 
har brutits, men förbrukningsminskningen i förhå llande till tidigare prognoser kommer att i 
slutet av 2020 bara  att vara cirka 9 %. Om EU inte fördubblar sina ansträngningar  i fråga 
om energieffektivitet, kommer unionen inte att nå sitt tjugoprocentsmål och fördelarna för 
ekonomin, samhället och miljön kommer inte att förverkligas.  
Anledningen till att framstegen varit otillräc kliga är marknadsmisslyckanden (exempelvis 
otillräckliga prissignaler, delade incita ment, asymmetrisk information, avsaknad av 
marknader eller ofullständiga marknader sa mt höga initialkostnader) och brister på 
regleringsområdet (exempelvis brist på omfa ttande politiska ramverk, dålig kontroll av 
efterlevnad och låga ambitionsnivå er). Återverkningseffekten är ett annat proble m som är svår 
att ta itu med på EU-nivå, eftersom den berör enskildas beteende och fria val. 
2. DAGENS POLITIK OCH STRATEGIER ÄR OTILLRÄCKLIGA  
För att åtgärda ovanstående begränsningar och utnyttja fördelarna med energieffektivitet har 
ett antal strategier antagits på EU-nivå och nationell nivå.   
Handlingsplanen för energieffektivitet från 2006 utgjorde ett omfattande politiskt ramverk 
som innehåller 85 åtgärder på EU-nivå  som lett till antagandet av fler än 20 rättsliga åtgärder 
och flera icke-bindande initiativ. Av utvärderingen av handlingsplan en framgår att de flesta av 
dessa åtgärder har genomförts eller håller på att genomföras. Eftersom handlingsplanen dock 
inte var utformad för att uppnå fullständig ener gibesparingspotential, måste den uppdateras. 
Medlemsstaterna  antog också flera strategier, men de räck er inte för att rätta till bristerna. 
De första nationella handlingsplanerna för energieffektivitet, som det är ett krav att lämna in enligt direktivet om energitjä nster, ger en god bild av fl era av de strategier som 
                                                
 
1 Se till exempel ”Fraunhofer ISI et al.  2009: Study on Energy Savings Potentials in EU Member States, 
Candidate Countries and EEA Countries; Action Plan for Energy Efficiency: Impact Assessment SEK(2006)1174; Lechtenböhmer and Thomas, Wupper tal Institute. 2005: The mid-term potential for 
demand-side energy effi ciency in the EU.” 
2 7224/1/07, version 1. 
SV 3   SV medlemsstaterna har genomfört för att förverkliga möjligheterna till energieffektivitet och 
besparingar3. Av kommissionens utvärdering av de nationella handlingsplanerna för 
energieffektivitet framgick vilka framsteg som gjorts i medlemsstaterna. I utvärderingen sägs 
att även om många nationella handlingspl aner redan innehåller sammanhängande och 
omfattande strategier för att uppnå heltäckande  mål och mål på medellång sikt, innehåller 
vissa ett lapptäcke av idéer med splittrad e åtgärder för ökad energieffektivitet.  
3. EU SPELAR EN VIKTIG ROLL  
EU:s rätt att agera när det gäller energieffektivitet och energibesparingar fastställs i artikel 
194.1 i fördraget om Europeiska unionens funk tionssätt. Medlemsstaterna har förvisso ett 
stort ansvar, men EU:s rätt att agera har faststäl lts eftersom energieffektivitet och 
energibesparingar är mycket  viktiga för att uppnå EU:s  mål i fråga om 
klimatförändring, trygg energiförsörj ning, konkurrenskraft och miljöskydd.  För att 
uppnå dessa mål, kommer det att krävas samo rdnade åtgärder och en sammanhållen politik 
för energieffektivitet och energibe sparingar. EU har därför en vi ktig roll på följande områden: 
– Att ange minimikrav på områden där det finns risk för att den inre marknaden snedvrids 
om medlemsstaterna vidtar enskilda åtgärder.  
– Att fastställa ett gemensamt ramverk som lägger grunden för sammanhållna och 
ömsesidigt förstärkande mekanismer, samtidigt som medlemsstaterna ansv arar för att på ett 
transparent och jämförbart sätt ange  de konkreta nivåer som ska uppnås.  
– Att skapa en plattform för utbyte av bästa metoder och för att stimulera 
kapacitetsbyggande.  
– Att använda EU-instrument för att gynna energi effektivitet, t.ex. genom finansiering, och 
för att anpassa den till andra politikområden.  
– Att på det internationella planet lyfta fram EU  som en föregångare på området, vilket också 
gynnar EU-företag.  
4. DE HUVUDSAKLIGA POLITISKA MÅLEN  
Det allmänna politiska mål för EU, som EU-ledar na enats om, syftar t ill att förbättra EU:s 
energieffektivitet så att EU:s energiförbrukning minskar med 20 % jämfört med prognoserna 
för 2020, i enlighet med bedömningarna i kommissionens grönbok4 om energieffektivitet. 
Målet överensstämmer med EU:s öv ergripande energipolitik. Förbättrad energieffektivitet är 
en viktig beståndsdel i den nya europeiska energistrategin 20205. 
På det mer generella planet bidrar energieffe ktivitet till bredare initiativ för att uppnå målen 
för klimatförändring och för att stimulera den ekonomiska återhämtningen samt en smart och 
                                                 
3 Från början skulle de nationella handlingsplanerna ha varit klara i mitten av 2007, men många 
försenades och lämnades in i mitten av 2008. 
4 K OM(2005) 265: Besparingar av primärenergi motsvarande 370 miljoner tonekvivalter jämfört med ett 
referensscenario för förbrukning av primärenergi. Refe rensscenariot uppdaterades 2007 för att ta hänsyn till 
två nya medlemsstater.   
5 KOM(2010) 639 slutlig. 
SV 4   SV hållbar tillväxt för alla i enlighet med Europa 2020 En strategi för smart och hållbar tillväxt 
för alla6.  
5. ANALYTISKT TILLVÄGAGÅNGSSÄTT  
Den här konsekvensanalysen  syftar till att dels analysera vad dagens politik uppnått  och 
vilka problem som kvarstår , dels belysa trenderna i ener giförbrukning och bedöma om det 
finns utrymme för ytterligare åtgärder på EU-nivå . 
Analysen var proportionell mot den förväntade de taljnivån i själva doku mentet. Eftersom de 
konkreta åtgärderna kommer att utvecklas i fram tiden och åtföljas av konsekvensbedömningar 
när det är nödvändigt, kommer ut värderingen främst att rikta in sig på kvalitetsaspekter. 
Kvantitativa exempel från liknande politik eller a llmänna beräkningar av eventuella följder 
presenteras där det var möjligt.  
I analysen diskuteras först vilken metod so m är bäst för att på EU-nivå ta itu med 
energieffektivitet och därefter vilken typ av EU-instrument som behövs för att stödja 
medlemsstaterna när de ska förverkliga sparpotentialen. 
Tre huvudsakliga politikalternativ diskuterades: i) att enbart ange mål och överlåta till 
medlemsstaterna att utveckla den blandning av åtgärder so m krävs, ii) inga mål, men 
utveckling av detaljerade EU-politikinstrument , där medlemsstaterna up pmanas att genomföra 
och/eller komplettera dem, iii) ett övergripande  politiskt ramverk på medlemsstatsnivå (med 
mål) där EU utvecklar politiska inst rument som stöd för medlemsstaterna. 
Efteråt analyserades för alla sektorer (dvs. bos tadssektorn och tjänstesektorn samt transport- 
industri- och energisektorerna) olika typer av politiska instrument (dvs. frivilliga, 
regleringsmässiga, finansiella, för att öka medv etenheten och förbättra utbildningen) för att 
fastställa om de behöver användas på EU-nivå för att uppnå sektorernas specifika politiska 
mål. De bästa alternativen valdes ut mot ba kgrund av de framsteg som gjorts av befintlig 
politik och en utvärdering av kvarstående  hinder, mervärdet för EU, eventuella 
följdverkningar, ändamålsenlighet, effektivitet och samstämmighet. 
6. SLUTSATSER : BÄSTA NYA POLITISKA RAMVERK  
Det allmänna politiska tillvägagångssätt som föredras 
Det är mycket viktigt att man i medlemsstater na utvecklar en samm anhållen uppsättning av 
strategier med tydliga, enkla och mätbara mål.  Väl samordnade åtgärder på EU-nivå skulle 
kunna ge medlemsstaterna det ramverk de behöver för att ytterligare utv eckla sina åtgärder. 
Kommissionen skulle kunna föresl å enskilda åtgärder för varj e sektor som skulle ge ett 
gemensamt ramverk och även stödja medlem sstaterna när de tar fram egna verktyg. 
Tack vare det tillvägagångssättet skulle  man kunna förverkliga den kostnadseffektiva 
potentialen och ta itu med stö rre hinder som splittrad politik, br ist på politiskt engagemang 
och politikens förutsägbarhet. Dessutom skulle den få till resultat att möjliga synergieffekter 
mellan olika strategier utnyttjas. 
Kommissionen skulle också kunna undersöka den bä sta metoden i fråga om att ställa upp mål 
och samverkan mellan de målen och andra politis ka instrument (framförallt klimatmål). Den 
                                                 
6 KOM(2010) 2020 slutlig. 
SV 5   SV skulle kunna föreslå att nationella handlingspl aner fastställs som nyckeldokument. Om man 
förstärkte och utvidgade (till alla efterfråge- och tillgångssektorer) de nationella handlingsplanerna skulle det kunna leda till att energieffektivitet kommer högt upp på den 
politiska agendan och att processen drivs fram åt. För att se till att lokala myndigheter 
engageras ännu mer, föreslås att den lyck ade modellen i form av den så kallade 
borgmästarförsamlingen, som fått kommissionens stöd, fortsätter så att den kan växa och 
förverkliga sin potential. 
Den utveckling för bostads- och tjänstesektorerna som föredras 
I analysen drogs slutsatsen att för att komma  tillrätta med den otillräckliga renoveringstakten 
för byggnader, behövs ingen ytterligare förstä rkning av dagens politiska ramverk för 
byggnader (alternativ A3a), eftersom den nylig en genomförda ändringen av det rättsliga 
ramverket (framförallt av di rektivet om byggnaders energipr estanda) är genomgripande och 
inriktningen borde ligga på de ss genomförande. Detta gäller in te produktkrav. För att öka 
spridningen av energieffektiv a produkter, skulle man kunna ut vidga direktiven om ekodesign 
och energimärkning så att de omfattar fler pr oduktgrupper, speciellt inom tjänstesektorn, och 
även visst byggmaterial (t.ex. fönster) (alternativ A3b). Detta skulle ytterligare gynna 
inrättandet av marknader för energi effektiva produkter och material. 
Finansieringsåtgärder kan bli ett viktigt instrument för att ta itu med de allvarliga 
begränsningarna i fråga om tillgängligheten på likvida medel för höga initialkostnader och 
även i viss mån problem mella n hyresvärdar och hyresgäster. De begränsade finansiella 
resurserna på EU-nivå skulle kunna bli föremål för särkskilt riktade insatser genom tekniskt 
stöd till medlemsstater och lokala myndigheter,  men även genom riskdelning och stöd till 
projektgarantier (alternativ A4a). Med tanke på  den ekonomiska krisen kan man inte räkna 
med att det sker några ytterligare större offentliga satsningar på energieffektivitet, och därför är det av avgörande betydelse at t dessa instrument är inriktade på ökad finansiering från tredje 
part. Åtgärder som ytterligare skulle kunna öka  engagemanget från privata investerare är 
energisparkrav på energiföretag (alternativ D3d) och stöd till utvecklingen av 
energitjänstföretag (alternativ D5). Andra lovande metoder är införandet av en koppling 
mellan offentligt stöd och vissa energie ffektivitetsvillkor (alternativ A4b). 
Den ihållande bristen på kvalificerad byggarbet skraft beroende på en dåligt utvecklad 
marknad har pekats ut som ett av de huvudsakliga  icke-tekniska och icke -finansiella hindren 
för optimala energirenoveringar eller installa tioner av apparater i byggnader. På EU-nivå 
skulle man kunna åtgärda problemet genom att ge medlemsstaterna nödvändiga verktyg (t.ex. 
utveckling av nationella planer  för yrkeskvalifikationer och vidareutbildning, ackrediterings- 
och certifieringssystem) samt inrätta plat tformar för utbyte av bästa metoder. 
Ytterligare åtgärder för att öka medvetenhete n (A5) och öka engagemanget från privata 
företag (alternativ A2) skulle också ge goda resultat och skulle kunna  genomföras, om det 
finns tillräckliga resurser eftersom EU spelar en begränsad roll och främst medlemsstaterna 
och eller lokala myndigheter skulle ansvara för sådana åtgärder. 
Den utveckling för transportsektorn som föredras 
Den förväntade ökningen av energiförbrukningen inom transportsektorn fram till 2020 är den 
högsta av alla sektorer. Om den återstående potentialen ska kunna förverkligas, krävs stöd så 
att transportsektorn får effektivare fordon, tran sportsätt och transporta nvändning. Ingen analys 
gjordes dock, eftersom den kommande vitboken om  transporter kommer at t ge ytterligare en 
skjuts åt arbetet för att minska utsläppen av koldioxid från sekt orn och förbättra dess 
resurseffektivitet.  
SV 6   SV Den utveckling för indu strisektorn som föredras 
Även om industrisektorn kan uppvisa de stör sta förbättringarna av energieffektiviteten, 
återstår viss potential. EU-politik en har redan delvis behandlat vissa delar av den eventuella 
miljöpåverkan från sektorn. Målet för industrisektorn är följaktligen att stödja att den outnyttjade potentialen används utan att samstämmigheten med be fintliga instrument (t.ex. 
systemet för handel med utsläppsrätter och det ny a direktivet om industr iutsläpp) går förlorad. 
De främsta hindren i sektorn ut görs av brist på starka prissi gnaler, bristande medvetenhet och 
bristfällig utbildning (speciellt i fråga om små och medelstora företag), och även brist på långsiktig politisk planering, vilk et gör att rädslan för risker ökar och företag avskräcks från 
investeringar. 
Av analysen av möjliga tillvägagångssätt framgi ck att ytterligare rättsliga instrument som 
skulle ligga i linje med ovan nämnda mål och befintlig politik skulle kunna utvecklas 
(alternativ C3). Följaktligen vore förslag på  fler genomförandeåtgärder, inom ramen för 
direktivet om ekodesign, som skulle omfatta pr odukter som är vanliga i industriella processer 
(till exempel stora pumpar eller ugnar) möjliga. Utrustning och system som är 
specialanpassade till kundens önskemål skul le kunna omfattas av allmänna krav på 
energieffektivitet som realiseras genom standarder. Dessutom skulle vissa krav på energiförvaltning (t.ex. energibe siktningar) kunna fastställas fö r stora energiförbrukare. Små 
och medelstora företag skulle kunna bist ås genom informationsverktyg och stöd för 
energihushållning (alternativ C5).  
Energisparkrav på energiföretag (alternativ D3d) och främjande av energitjänstföretag 
(alternativ D5), skulle kunna ge fl er projekt inom industrisektorn.  
Åtgärder för att öka medvetenheten (alternativ C4 ) och ökat frivilligt deltagande från privata 
företag (alternativ C2) skulle också vara av god o och kan bli verklighet förutsatt att det finns 
resurser. Men eftersom EU spelar en begränsa d roll, är det främst medlemsstaterna eller 
lokala myndigheter som skulle ansvara för sådana åtgärder. 
Den utveckling för energisektorn som föredras 
För närvarande är energiproduktionens genomsnittl iga effektivitet betydligt lägre än vad som 
skulle kunna åstadkommas med bästa tillgängliga teknik. Detta beror främst på att det saknas 
tillräckligt starka prissi gnaler när det ska fattas beslut om byggande av nya 
produktionsanläggningar och nedläggning av gamla.  Systemet med handel med utsläppsrätter, 
som nu befinner sig i sin tredje fas, kommer at t i viss mån påverka problemet i fråga om de 
produktionsanläggningar som omfattas av systemet. Det är därför inte lä mpligt att föreslå nya 
regleringsinstrument utan att man vet vilka konkreta effekter de får (alternativ D3a). Med 
tanke på att antalet små produktionsanläggningar blir allt fler, bör man undersöka behovet av 
ytterligare regleringsinstrument för att anlä ggningarna ska bli så effektiva som möjligt.  
De möjligheter som användning av restvärme och energiåtervinning ger, används inte heller. 
Analysen avslöjade att man sku lle kunna använda ytterligare re gleringsmässiga åtgärder för 
att främja kraftvärmeproduktion samt fjärrvärme  och -kylning efter analys och eventuella 
ändringar av det viktigaste  politiska ramverket på om rådet (dvs. direktivet om 
kraftvärmeproduktion), (alternativ D3b). 
Nationella tillsynsmyndigheter skulle kunna spel a en viktig roll när det gäller att styra 
förbättringar av elnätets energi effektivitet, gynna intelligenta el nät och intelligenta mätsystem 
som gör att man kan utjämna belastningstoppar och på bästa sätt jämka samman utbud och 
efterfrågan. Detta skulle kunna ske genom att de  fick ökade befogenheter (alternativ D3c).  
SV 7   SV Energiföretag förfogar över viktig informa tion om sina kunders energiförbrukning, men 
saknar incitament att använda den för att minska förbrukningen, eftersom det skulle leda till 
lägre intäkter. Detta skulle kunna lösas genom införande av krav på energibesparingar som 
innebär att en liten ökning av energiräkningen  på kort sikt, skulle kunna ge de mest 
kostnadseffektiva långsiktiga lösningarna (alterna tiv D3d). Hur detta sk a uppnås på bästa sätt 
måste detaljgranskas. För att undvika negativa e ffekter i fråga om systemet med handel med 
utsläppsrätter, bör certif ikat som bevisar sänkt energiförbr ukning inte handlas inom ramen för 
det systemet. 
Vanligtvis är ledningen för energiföretag väl medveten om vilka energisparmöjligheter som 
finns inom företagen. Energitjänstf öretag (alternativ D5) är den särskilda delsektor som skulle 
behöva ytterligare stöd i fråga om information, riktlinjer och utbyte av bästa metoder. Även 
frivilliga överenskommelser (a lternativ D2) skulle kunna ge energibesparingar och bör 
övervägas. 
Är åtgärderna tillräckliga för att uppnå  målet på en besparing på 20%? 
De alternativ som föredras ger flera stödj ande instrument som skulle leda till att 
energisparpotentialen utnyttjas i högre utsträckning, vilket lede r till andra fördelar och att 
energieffektivitetsmarknaden mognar. Alla altern ativ kunde inte kvantifieras, men i de fall där 
det var möjligt visade det sig att det finns g oda chanser att ta igen de möjligheter till 
besparingar som inte utnyttjats tidigare. Vilka resultat som sedan blir verklighet kommer att 
bero på vilken ambitionsnivå de regleringsmä ssiga och icke-regleringsmässiga initiativen har 
och i vilken takt de genomförs.  För att insatserna för att förbättra energieffektiviteten ska 
fortsätta, behövs det en halvtidsutvärder ing och eventuell uppdatering av planen.