[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 16.5.2006

KOM(2006) 224 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

KONVERGENSRAPPORT 2006 OM SLOVENIEN

(utarbetad i enlighet med artikel 122.2 i fördraget på Sloveniens begäran) {SEK(2006) 615}

1. SYFTET MED RAPPORTEN

Enligt artikel 122.2 i fördraget skall kommissionen och Europeiska centralbanken minst en gång vartannat år, eller på begäran av en medlemsstat med undantag, rapportera till rådet om hur medlemsstaterna fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen.

Denna rapport har utarbetats på en begäran av Slovenien som lämnades in den 2 mars 2006. En mer detaljerad bedömning av konvergensläget i Slovenien ges i en teknisk bilaga till denna rapport [SEC(2006) 615].

Innehållet i rapporterna som har utarbetats av kommissionen och ECB styrs av artikel 121.1 i fördraget. Enligt den artikeln skall rapporterna omfatta en granskning av i vilken utsträckning som varje medlemsstats nationella lagstiftning, inklusive stadgan för dess centralbank, är förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget och med ECBS-stadgan. I rapporten skall också granskas om en hög grad av varaktig konvergens har uppnåtts i medlemsstaten i fråga med hänvisning till konvergenskriterierna (prisstabilitet, den offentliga sektorns finansiella ställning, växelkursstabilitet, långfristig räntenivå), samt beakta ett flertal andra faktorer som nämns i det sista stycket i artikel 121.1. De fyra konvergenskriterierna utvecklas ytterligare i ett protokoll som finns fogats till fördraget (protokoll nr 21 om konvergenskriterier).

2. FÖRENLIGHET MED LAGSTIFTNINGEN

I sin konvergensrapport från 2004 [KOM(2004) 690] drog kommissionen slutsatsen att, vad gäller centralbankens integration med ECBS inför antagandet av euron, den slovenska lagstiftningen, särskilt Sloveniens centralbankslag, inte är fullt förenlig med artikel 109 i EG-fördraget och ECBS/ECB-stadgan. Dessutom rekommenderades en korrigering av vissa kvarvarande ofullständigheter, särskilt med hänvisning till bankens mål, men även på området personligt och institutionellt oberoende.

Dessa oförenliga inslag har åtgärdats i och med att Sloveniens parlament antog en ändring av lagen om Sloveniens centralbank den 30 mars 2006. Genom ändringen klargörs att den slovenska centralbankens behörighet när det gäller uppgifter, transaktioner och instrument på det monetära området skall överföras till ESCB samma dag som euron införs i Slovenien. Möjligheten för regeringen att blanda sig i förvaltningen av bankens tillgångar av utländsk valuta har också tagits bort. Med beaktande av de brister som kvarstår har skälen för avskedande av medlemmar av styrelsen för Sloveniens centralbank anpassats till dem som föreskrivs i ECBS- och ECB-stadgan. Verksamhetsmålen för Sloveniens centralbank har ändrats och återspeglar nu bättre ordalydelsen i artikel 105.1 i EG-fördraget. Framförallt är bankens sekundära verksamhetsmål (stödja den allmänna ekonomiska politiken i enlighet med EG-fördragets mål) nu mer tydligt underställt det primära målet (prisstabilitet). Det tredje målet (som är kopplat till finansiell stabilitet i linje med principerna för en öppen marknadsekonomi och fri konkurrens) inte tydligt och klart underordnat det första och det andra målet, vilket måste sägas vara en kvarvarande brist.

Lagstiftningen i Slovenien, särskilt lagen om Sloveniens centralbank, är förenlig med kraven i EG-fördraget och ESCB- och ECB-stadgan.

3. PRISSTABILITET

Referensvärdets utveckling

Slovenien uppfyllde inte kriterierna för prisstabilitet när 2004 års konvergensrapport offentliggjordes. Den genomsnittliga inflationstakten i Slovenien under de tolv månaderna fram till och med augusti 2004 var 4,1 %, vilket ligger över referensvärdet 2,4 %.

Den genomsnittliga inflationen under en tolvmånadersperiod, vilket används för konvergensbedömningen, sjönk från 8,6 % under 2001 till 2,3 % i mars 2006. Följaktligen närmade den sig gradvis referensvärdet och nådde det för första gången i november 2005. Den genomsnittliga inflationstakten har legat under referensvärdet sedan januari 2006. I mars 2006 uppgick referensvärdet på 2,6 procent, beräknat som det aritmetiska medelvärdet av den genomsnittliga inflationstakten under de föregående 12 månaderna i de tre medlemsstater som uppnått de bästa resultaten i fråga om prisstabilitet (Sverige, Finland och Polen) plus 1,5 procentenheter. Den motsvarande inflationstakten i Slovenien var 2,3 procent, vilket är 0,3 procentenheter under referensvärdet.

Underliggande faktorer och hållbarhet

Inflationen i Slovenien ökade till runt 9 % mellan mitten av 1999 och mitten av 2000, främst till följd av att mervärdesskatt infördes. Inflationen började sjunka igen under andra halvan av 2001, samtidigt som en ny monetär politik på medellång sikt antogs av Sloveniens centralbank. Det främsta syftet med detta var att säkra ett tidigt inträde i euroområdet genom att minska inflationen och gradvis stabilisera valutakursen. Sedan 2003 har inflationsbekämpningsprocessen underbyggts av den slovenska regeringens och Sloveniens centralbanks samordnade politiska strategi. En effektiv kontroll av administrerade priser, återhållsamhet i lönebildningen inom offentlig sektor och stabilisering av valutakursen sedan mitten av 2004 har ökat inflationsbekämpningsprocessens trovärdighet, vilket i sin tur har medfört återhållsamhet i lönebildningen även inom den privata sektorn. Inflationsbekämpningen under de senare åren har också stötts av en välavvägd ekonomisk politik och av tillväxt under potentialen mellan 2001 och 2003. Den gradvisa minskningen av arbetslösheten från 2003, i linje med det ekonomiska uppsvinget, åtföljdes emellertid inte av ett ökat tryck på löner och priser, vilket tyder på att den minskade inflationen snarare drivs av faktorer som kan förväntas underbygga den låga inflationen även på medellång sikt.

Inflationen under 2005 påverkades av en gynnsam prisutveckling för vissa typer av varor, vilket i de flesta fallen återspeglade de positiva effekterna av EU-anslutningen, vilket bidrog till att motverka de omfattande negativa effekterna av de ökade oljepriserna på världsmarknaden. EU-anslutningen bidrog också till den ökade konkurrensen på de inhemska marknaderna, vilket medförde bestående effekter på inflationen. De positiva effekterna av detta på prisutvecklingen förväntas dock gradvis avta.

Trots detta ser inflationsprognoserna för återstoden av 2006 fortfarande goda ut. Den förväntade minskningen av de globala negativa effekterna på energipriserna kommer gott och väl att kompenseras av en långsammare ökande inflation inom övriga sektorer av ekonomin från 2005 års extremt låga nivå. Samtidigt kommer den långsammare tillväxttakten för enhetsarbetskostnaderna sedan 2002 förväntas fortsätta även under 2006 och den genomsnittliga inflationen förväntas minska något från 2,5 % under 2005 till 2,4 % under 2006.

I ett längre perspektiv utgör den slutliga konvergensen av de inhemska räntorna ned till euronivå och den möjlighet till ökad mervärdesskatt som förutses för 2007 riskfaktorer för inflation. Slovenien måste därför se till att skydda sin låga inflation och gynnsamma konkurrensförhållanden. En ambitiösare skattepolitik skulle kunna lindra inflationsriskerna och den återhållsamma löneutvecklingen bör fortsätta även efter 2006.

Slovenien har respekterat referensvärdet för inflation sedan november 2005 och kommer sannolikt fortsätta med det under de kommande månaderna. Slovenien uppfyller kriteriet för prisstabilitet.

4. STÄLLNINGEN FÖR DEN OFFENTLIGA SEKTORNS FINANSER

I 2004 års konvergensrapport angav kommissionen att Slovenien inte var föremål för ett rådsbeslut om att ett alltför stort underskott föreligger och att landet uppfyllde kriteriet om den offentliga sektorns finanser.

Sloveniens offentliga finanser försämrades under 2000-2001 och 2001 låg budgetunderskottet på rekordhöga 4,3 % av BNP. Efter en korrigering under 2002-2003 har budgetunderskottet legat kvar under 3 % av BNP sedan 2002.

Ett stärkt åtagande om skattedisciplin och ekonomisk återhämtning sedan 2004 bidrog till en ytterligare minskning av budgetunderskottet till 2,3 % av BNP 2004 och 1,8 % 2005. Regeringens åtagande om sund budgetpolitik var som mest tydligt under 2004 när lägre mervärdesskatteinkomster än beräknat tvingade fram utgiftsnedskärningar för att budgetmålet skulle kunna nås.

Slovenien siktar på ett budgetunderskott på 1,8 % av BNP 2006, vilket är något lägre än vad kommissionen förutsåg i sin vårprognos 2006. Det planeras ingen minskning av budgetunderskottet jämfört med 2005. Mot bakgrund av den förväntade gynnsamma ekonomiska utvecklingen förväntas tvärtom det strukturella underskottet, som låg på 1,4 % av BNP 2005, att försämras till 1,8 % av BNP. Samtidigt förväntas det ligga kvar under den miniminivå på 1,9 % som fastställs i stabilitets- och tillväxtpakten för att ge en säkerhetsmarginal mot överträdelse av referensvärdet på 3 % av BNP under normala makroekonomiska fluktuationer.

Den offentliga skulden har legat på strax under 30 % av BNP sedan 2000. I slutet av 2005 uppgick bruttoskulden till 29,1 % av BNP, vilket var en minskning från 29,5 % 2004. Den offentliga skulden förväntas ligga kvar under 30 % av BNP på medellång sikt.

Enligt konvergensprogrammet från december 2005 innebär budgetstrategin att budgetunderskottet gradvis skall minskas till 1 % av BNP 2008. I programmet presenterades skattereformer som beräknas leda till en minskning av intäkterna motsvarande 1,8 procentenheter av BNP, medan åtgärder på utgiftssidan förväntas medföra besparingar på 2,5 procentenheter av BNP. Några konkreta åtgärder som skulle förstärka denna konsolidering har presenterats i den senaste versionen av konvergensprogrammet, och ytterligare åtgärder är under övervägande.

Rådet granskade Sloveniens uppdaterade konvergensprogram den 14 februari 2006. Målen i budgetstrategin bedömdes som rimliga och man ansåg att riskerna för budgetberäkningarna i programmet i stort var väl avvägda. Slovenien anses emellertid ligga i högriskzonen när det gäller hållbarhet på lång sikt. Enligt aktuella prognoser baserade på befintliga åtgärder hotas de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt på grund av de ökande utgifterna för den åldrande befolkningen. Rådet har därför uppmanat Slovenien att ytterligare sanera budgeten, särskilt genom att tidigarelägga anpassningarna och vidta åtgärder för att förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt.

Slovenien omfattas inte av ett rådsbeslut om att ett alltför stort underskott föreligger och uppfyller det kriterium som gäller de offentliga finanserna.

5. VÄXELKURSSTABILITET

I 2004 års konvergensrapport bedömdes Slovenien inte uppfylla växelkurskriteriet. Vid tidpunkten för den granskningen hade landet deltagit i ERM II under två månader.

Den tvåårsperiod som den aktuella bedömningen avser sträcker sig från maj 2004 till april 2006. Slovenien gick med i ERM II den 28 juni 2004 och har hittills varit med i 22 månader. Den centralparitet för ERM II som gäller för tolarn motsvarar marknadens växlingskurs den sista handelsdagen före beslutet om inträde i ERM II. Eftersom den långvariga politiken för fortgående depreciering av tolarn tillämpades fram till inträdet i ERM II förändrades växelkursen tolar-euro under de två månaderna före inträdet i ERM II från 0,45 % över den framtida centralkursen i början av maj 2004 till centralkursen den 25 juni 2004. Sedan inträdet i ERM II har växlingskursen tolar-euro legat kvar nära centralkursen med avvikelser på högst 0,16 % vad gäller deprecieringen och 0,10 % vad gäller apprecieringen av fluktuationsbandet. Den genomsnittliga absoluta avvikelse som växlingskursen tolar-euro uppvisade från centralpariteten under den period som granskningen pågick var 0,08 %.

Växlingskursstabilitet inom ERM II har uppnåtts med en stabil räntedifferens gentemot euroområdet på knappt 2 procentenheter under större delen av granskningsperioden. Efter ECB:s höjningar av styrräntan sedan december 2005 och Sloveniens centralbanks räntesänkningar sedan januari 2006 minskade skillnaden nyligen och ligger nu under 1 procentenhet. Tillsammans med en trolig sänkning av riskpremien för Sloveniens tillgångar i ERM II bidrog den positiva ränteskillnaden till att stärka tolarn.

Stabiliteten för växlingskursen tolar-euro har förbättrats genom ett avtal som slöts 2001 mellan Sloveniens centralbank och de flesta av de kommersiella bankerna om samarbete vid transaktioner på marknaden för utländsk valuta. Sloveniens centralbank har framförallt använt svapp-möjligheten för utländsk valuta för att bibehålla den anmärkningsvärda stabiliteten för växlingskursen tolar-euro i ERM II. Eftersom centralpariteten för ERM II har fungerat väl för att förankra finansmarknadernas förväntningar har marknadsinterventionerna som avtalet gav möjlighet till (när centralbanken fastställer växlingskursen för de kommersiella bankerna i avtalet) inte använts sedan den första månaden efter inträdet i ERM II. Vid övergången till det nya systemet krävdes inga direkta interventioner på valutamarknaderna för att signalera det faktiska bytet av växelkursregim. Eftersom tolarn stabiliserades i början av juli 2004 har det inte behövts några direkta interventioner inom ERM II.

Tolarn har legat mycket nära centralkursen för ERM II under de två år som granskningen omfattar. Det har inte skett någon devalvering av tolarns centrala paritet inom ERM II på Sloveniens initiativ. Vid tiden för ett möjligt rådsbeslut i juli 2006 kommer tolarn att ha deltagit i ERM II under mer än 24 månader. Slovenien uppfyller växelkurskriteriet.

6. DE LÅNGFRISTIGA RÄNTESATSERNA

I 2004 ÅRS KONVERGENSRAPPORT konstaterades att Slovenien uppfyllde kriteriet om konvergens i räntesatserna. Den genomsnittliga långfristiga räntesatsen i Slovenien var under tolvmånadersperioden fram till och med augusti 2004 5,1 %, vilket understiger referensvärdet 6,4 %.

Räntespreaden gentemot de genomsnittliga långfristiga räntesatserna i euroområdet minskade markant mellan mitten av 2002 och slutet av 2004, vilket främst återspeglade en gradvis minskning av den slovenska inflationstakten åtföljd av en sänkning av den kortfristiga styrräntan som minskade landriskpremierna och utsikterna för en anslutning till euron. Sedan inträdet i ERM II i juni 2004 har avvikelsen legat på mellan 10 och 70 räntepunkter.

Det tolvmånaders glidande medelvärdet för de långfristiga räntesatserna som är relevant för bedömningen av konvergenskriteriet i fördraget har fortlöpande sjunkit under hela bedömningsperioden. I mars 2006 – det senaste datumet för vilket det finns tillgängliga uppgifter – låg referensvärdet, som erhålls genom att väga samman de genomsnittliga långfristiga räntesatserna i Sverige, Finland och Polen med ett tillägg på 2 procentenheter på 5,9 %. Tolvmånaders glidande medelvärdet för avkastningen på tioåriga slovenska referensobligationer låg på 3,8 procent, det vill säga under referensvärdet. Slovenien uppfyller således kriteriet om konvergens i räntesatserna.

7. ÖVRIGA FAKTORER

Sloveniens finansiella system har i hög grad integrerats i det bredare finansiella systemet i EU. Överensstämmelse med gemenskapsrätten på området finansiella tjänster hade så gott som uppnåtts redan vid anslutningen och goda framsteg har gjorts när det gäller införlivandet av lagstiftning som antagits inom ramen för handlingsplanen för finansiella tjänster. Det finansiella systemet är fortfarande något mindre än vad man skulle kunna förvänta sig med tanke på ekonomins höga utvecklingsnivå. Konkurrensen via gränsöverskridande tjänster som tillhandahålls av andra finansiella institutioner i EU ökar samtidigt som Sloveniens finansiella system inte är fullt ut privatiserat och har en andel utländskt ägarskap som är nästan lika stor som medlemsstaterna i euroområdet, men inte lika stor som i de övriga nya medlemsstaterna. Stark ekonomisk tillväxt och konvergens för räntorna har stimulerat en växande tillväxttakt i banklån till privata sektorn, främst hushåll. Andelen lån i utländsk valuta till framförallt hushållen har börjat öka från de näst intill obefintliga nivåerna 2003 och uppgår nu till nästan 50 % av de nya lånen under 2005.

Den slovenska ekonomin är en i hög grad öppen ekonomi, men har inte så stor förmåga att dra till sig utländska direktinvesteringar. Slovenien har också valt att gradvis införa strukturella reformer när det gäller liberalisering och privatisering. Samtidigt har Slovenien en industristruktur som liknar euroområdets. Den relativt låga nivån av utländska direktinvesteringar har samband med privatiseringsprocessen, som inte har haft så stor förmåga att dra till sig utländska investerare. Den låga nivån av utländska direktinvesteringar kan komma att begränsa konkurrenstrycket på den inhemska marknaden. För att den inre marknaden skall fungera väl i Slovenien är det viktigt att ytterligare framsteg görs när det gäller införlivande och tillämpning av EU-direktiv.

Slovenien har en tradition av en bytesbalans i stort sett i balans, som främst återspeglar balansen mellan underskottet i varuhandeln å ena sidan och överskottet i handeln med tjänster tillsammans med en positiv transfereringsbalans å andra sidan. Den slovenska bytesbalansen 2005 uppvisade ett underskott på 1,1 % av BNP, vilket är en minskning från 2004 (2,1 %). Denna förbättring berodde främst på att trenden vänts när det gäller den gradvisa försämringen av varubalansen sedan andra kvartalet 2005 och en ökad förbättring av tjänstebalansen. Detta antyder att bytesbalansförsämringen 2004 med största sannolikhet var ett tillfälligt fenomen och ger inte vid handen att Slovenien har några konkurrensproblem eller eventuella spänningar för växlingskursen. Den främsta utmaningen för Slovenien den närmaste framtiden kommer att bli att bibehålla en sund konkurrensställning och den viktigaste åtgärden i detta sammanhang är en återhållsam löneutveckling. Trots högt inhemskt sparande kan Slovenien ha utrymme för en större användning av utländskt sparande för att öka inhemsk investering och produktivitet.

* * *

Med stöd av sin granskning av hur konvergenskriterierna har uppfyllts finner kommissionen att Slovenien har uppnått en hög grad av varaktig konvergens.