EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 30.08.1996 
KOM(96)392 slutlig 
96/0220 (COD) 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET. EUROPAPARLAMENTET OCH 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITÉN 
Regelverkets öppenhet inom 
den inre marknaden för informationssamhällets tjänster 
Förslag till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om en tredje ändring av direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande 
tekniska standarder och föreskrifter 
(framlagt av kommissionen) 

Översikt 
Sammanfattning 
Inledning 
I. Informationssamhällets tjänster pä den inre marknaden 
A. Mot en europeisk marknad för tjänster 
B. Den aktuella rättsliga ramen för den inre marknaden 
II. Nödvändigheten av en öppenhetsmekanism 
A. Perspektiven i fråga om lagstiftningsverksamhet i medlemsstaterna 
B. Riskerna när det gäller den inre marknadens funktionssätt 
III. Presentation av öppenhetsmekanismen 
A. Mål 
B. Allmänna metoder 
C. Rättsligt instrument 
D. Tillämpningsområde 
E. Rättslig grund 
F. Subsidiaritet 
IV. Förslag till direktiv 
-i. 
Innehållsförteckning 
SAMMANFATTNING 
INLEDNING 1 P 
I. INFORMATIONSSAMHÄLLETS TJÄNSTER PÅ DEN INRE MARKNADEN 4^ 
A. Mot en europeisk marknad för tjänster 4 
1. En mängd olika tjänster 4 
2. En successiv utveckling av marknader 6 
3. En utveckling i olika takt 8 
4. En oundgänglig utveckling av de gränsöverskridande tjänsterna 9 
B. Den aktuella rättsliga ramen för den inre marknaden 11 
II. NÖDVÄNDIGHETEN AV EN ÖPPENHETSMEKANISM 14 
A. Perspektiven i fråga om lagstiftningsverksamhet i medlemsstaterna 14 
1. Förberedelser för lagstiftningsarbete i medlemsstaterna 14 
2. Nya behov på regelområdet 19 
a) De nya skyddsbehoven 19 
b) Behoven av lättnader i befintligt skydd 20 
3. En lagstiftningsverksamhet med stor bredd och spridning 21 
a) Ett brett spektrum av lagbestämmelser 21 
b) En vag tidsplan med stor spridning 22 
B. Riskerna när det gäller den inre marknadens funktionssätt 23 
1. Riskerna för att den inre marknaden fragmenteras på nytt 23 
2. Riskerna för överreglering 25 
3. Riskerna för bristande sammanhang 26 
III. PRESENTATION AV ÖPPENHETSMEKANISMEN 27 
A. Mål 27 
B. Allmänna metoder 28 
1. Erfarenheter av befintliga öppenhetsmekanismer 28 
2. Den föreslagna öppenhetsmekanismen 32 
C. Rättsligt instrument 34 
D. Tillämpningsområde 35 
1. Bestämmelser om vilka organ som skall underrättas 35 
2. Undantagen 37 
E. Rättslig grund 38 
F. Subsidiaritet 39 
IV. FÖRSLAG TILL DIREKTIV 41 
4.^. 
Sammanfattning 
1. Detta meddelande och det åtföljande förslaget till rådsdirektiv syftar till att på 
gemenskapsnivå upprätta ett förfarande för information och samråd beträffande eventuella 
framtida förslag till lagbestämmelser avseende tjänster inom informationssamhället. 
2. Inom ramen för den allmänna politiken med avseende på informationssamhället är 
kommissionen angelägen att utveckla en rättslig ram varigenom bl.a. de nya tjänster som 
överförs i informationssamhället kan dra nytta av de fördelar som erbjuds genom ett 
område utan inre gränser samtidigt som grundläggande mål av allmänt intresse respekteras 
och med vederbörlig hänsyn till de sociala, samhälleliga och kulturella aspekterna. Dessa 
tjänster kommer att präglas (eller präglas redan) av stor mångfald och kommer att täcka ett 
brett spektrum då det kommer att röra sig om framför allt elektroniska tidningar, utbild­
ningstjänster eller vårdtjänster på distans, tjänster inom turistområdet på distans, elektronisk 
försäljning av varor och tjänster på distans, vadhållning på distans, interaktiva spel och 
underhållning, fritidstjänster osv. De kännetecknas i största allmänhet av det faktum att de 
utförs på elektronisk väg på distans och tillgodoser en individuell efterfrågan från en 
särskild tjänstemottagare. På grund av det sistnämnda kännemärket kommer det att röra sig 
om interaktiva tjänster eftersom den som tillhandahåller tjänsten kommer att reagera på de 
särskilda behoven hos en mottagare och vice versa. 
3. Området utan inre gränser utgör en nyckelfråga när det gäller utvecklingen av dessa 
tjänster eftersom det är förutsättningen för att de skall kunna korsa dessa gränser och 
således erbjuda medborgarna nya möjligheter till kommunikation och information, 
konsumenterna nya tillförlitliga former för att ta del av varor och tjänster och den 
europeiska tjänsteindustrin nya chanser att öka sin konkurrenskraft. 
4. Utvecklingen av dessa tjänster sker för närvarande inte i ett rättsligt tomrum eftersom rätten 
rörande den inre marknaden, särskilt artiklarna 52 (etableringsfrihet) och 59 (fri rörlighet 
för tjänster) i Romfördraget och befintlig sekundärrätt redan bildar en grundläggande 
rättslig ram. Den mångfald av olika arbeten som har satts igång inom detta område på 
nationell nivå eller gemenskapsnivå (studier, rapporter och reflexionsgrupper) pekar 
emellertid på nödvändigheten av att anpassa de befintliga nationella regelverk som är 
tillämpliga på de ifrågavarande tjänsterna för att tillgodose de särskilda krav som uppstår i 
samband med de nya tjänsterna i informationssamhället, och det förutspås att regelverken i 
betydande grad kommer att utvecklas i denna riktning. Dessa tjänster kan förorsaka risker 
som skiljer sig från de risker som täcks av det befintliga regelverket för traditionella 
tjänster, eller tjänster för radio- och televisionssändning eller telekommunikation. Det 
kommer då att visa sig nödvändigt att ändra befintliga regelverk antingen för att skapa ett 
bättre skydd för allmänintresset eller tvärtom för att lätta på reglerna när det inte skulle 
vara berättigat att tillämpa dem. Dessutom bekräftar den intensiva mobiliseringen runt 
temat informationssamhället att det finns en risk för att vi står inför betydande förändringar 
i regelverket. 
5. Utan en samordning på gemenskapsnivå finns det all anledning att tro att de nya 
regelverken i medlemsstaterna kommer att skilja sig åtskilligt från en medlemsstat till en 
annan, eftersom var och en är besjälad av sina egna bekymmer och då det råder olika 
synsätt i fråga om vilka mål av allmänt intresse som bör uppställas. Sålunda medför denna 
framtida verksamhet på regelområdet att det uppstår en allvarlig risk att den inre 
marknaden på nytt fragmenteras, dvs. att det införs nya ogrundade eller överdrivna hinder 
för fri rörlighet för tjänster mellan medlemsstaterna och för den fria etableringen för dem 
som tillhandahåller dessa tjänster vilka sedan också skulle kunna få återverkningar på 
gemenskapsnivån genom ett överarbetat och inbördes icke sammanhängande regelverk. 
t 
Samtidigt kan isolerade och sinsemellan icke samordnade nationella initiativ mot bakgrund 
av de nya tjänsternas gränsöverskridande karaktär visa sig ineffektiva vad gäller skydd av 
legitima allmänintressen och riskera att kringgås, särskilt genom att de berörda aktörerna 
omlokaliserar sig och väljer den gynnsammaste lagstiftningen. 
Behovet av samordning på gemenskapsnivå av denna framtida regelgivningsverksamhet är 
således uppenbart för att förebygga att den inre marknaden fragmenteras på nytt och för att 
på ett mer eftertryckligt sätt sträva mot mål av allmänt intresse som är värda att bevara. Det 
är för tidigt att, för att åstadkomma denna samordning, föreslå en omfattande och 
uttömmande harmonisering på gemenskapsnivå av grundreglerna för tjänsterna inom 
informationssamhället, bortsett givetvis från de områden som redan är föremål för specifik 
lagstiftning på gemenskapsnivå, t.ex telekommunikationssektorn. Dessa nya tjänsters form, 
art och utveckling på marknaden är i allmänhet inte tillräckligt kända för att man skall 
kunna bedöma behovet av och innehållet i en sådan harmonisering i förhållande till den inre 
marknaden. Därför föreslår kommissionen att dessa framtida regelverk samordnas genom 
ett förfarande bestående av information, samråd och administrativt samarbete. 
Detta utesluter uppenbarligen inte att arbete kan påbörjas på vissa specifika områden i syfte 
att undersöka behovet av åtgärder på gemenskapsnivå för att skydda vissa mål av allmänt 
intresse. 
Det förfarande som fastställts genom direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 för förslag 
till regler avseende varor har redan målet att just möjliggöra ett samordningsförfarande. 
Mer än tio års erfarenhet med genomförandet av detta direktiv har bevisat dess effektivitet 
eftersom det utgör den hittills mest framgångsrika mekanismen för regelverkets genom-
blickbarhet. Det administrativa samarbete som upprättats genom detta direktiv och de 
förfaranden som föreskrivs däri uppfyller fullkomligt de nuvarande behoven vad gäller 
tjänsterna inom informationssamhället. Följaktligen föreslår kommissionen en utvidgning av 
detta direktivs tillämpningsområde i syfte att tillämpa det även för förslag till regelverk som 
avser tjänster i informationssamhället. 
Förslaget till utvidgat direktiv har flera olika mål: 
att möjliggöra att den inre marknaden fungerar väl genom att särskilt undvika att det 
uppstår nya hinder, vilket skall uppnås genom ömsesidig upplysningsverksamhet mellan 
medlemsstaterna inbördes samt mellan medlemsstaterna och kommissionen. Denna upplys­
ningsverksamhet kommer att göra det möjligt att, allt efter omständigheterna, förebygga att 
det uppstår nationella regelverk som är oförenliga med principerna för fri rörlighet för 
tjänster och fri etablering eller att, om det planerade nationella regelverket kan förmodas 
resultera i rättsliga gränser som berättigas av allmänna intressen som är värda att skydda, 
undersöka behovet av nya gemenskapsbestämmelser i syfte att avskaffa dessa gränser; 
att skapa garantier för ett effektivare skydd av allmänintresset genom att föregripa de behov 
av gemenskapsingripanden som syftar till att garantera en adekvat och likvärdig skyddsnivå 
mellan medlemsstaterna. Problem på nationell nivå som ligger bakom en medlemsstats vilja 
att lagstifta kan ju också förekomma i andra medlemsstater och kan lösas effektivare genom 
ett samordnat skydd på gemenskapsnivå; 
att införa nya gemenskapsregler pä ett bättre sätt och minska behovet av dem genom att 
möjliggöra en effektivare tillämpning av Romfördraget, särskilt artiklarna 52 och 59, och 
gemenskapsrätten samt genom att åstadkomma ett närmare samarbete mellan 
medlemsstaterna. I detta avseende skulle en öppenhetsmekanism utgöra ett verkligt bidrag 
genom att göra det möjligt att i förväg förebygga eller begränsa att vissa former av 
nationell lagstiftning antas som i sin tur senare, i syfte att bekräfta denna, skulle kunna leda 
till ett regelverk på gemenskapsnivå utan att det finns ett verkligt behov av detta; 
\ CL 
• att underlätta det administrativa samarbetet på det stadium där regelverk utarbetas genom 
att nationella lagstiftare fås att inhämta upplysningar i övriga nationers förvaltningar om 
den situation som råder i de övriga medlemsstaterna för att inte lagstifta isolerat utan att 
beakta erfarenheter som gjorts på andra håll och inverkan på tjänsteföretag och mottagare 
av tjänster i de andra länderna. 
• att medverka till ett stabilt regelverk, först genom att begränsa riskerna för oförutsebara 
reaktioner när det gäller regelverket, sedan genom att undvika de eventuella perioder av 
osäkerhet som uppstår genom överträdelseförfaranden mot medlemsstater som brustit i sina 
förpliktelser mot gemenskapen och slutligen genom att aktörer, nationella behöriga myndig­
heter och konsumenter ges tillgång till mer upplysningar samt möjlighet att bidra till regel­
förslag som kan beröra dem. 
9. Förslag till nationella regler avseende tillträde till tjänsteverksamhet och utövande av sådan 
verksamhet när dessa tjänster utförs på distans på elektronisk väg och på individuell 
begäran av en tjänstemottagare (inslag av "interaktivitet") skulle omfattas av 
öppenhetsmekanismen, förutom de förslag till nationella regler som syftar till att införliva 
ett nuvarande eller framtida gemenskapsdirektiv. 
10. I görligaste mån bör öppenhetsmekanismen kompletteras av ett internationellt 
regelgivnings- och administrativt samarbete i syfte att upprätta en stabil och 
sammanhängande regelram inom ett så brett område som möjligt. 
11. Den föreslagna öppenhetsmekanismen innefattar de bestämmelser om förfaranden som 
föreskrivs i direktiv 83/189/EEG: 
• ett informationsförfarande för förslag till regelverk avseende ovan beskrivna tjänster: 
Medlemsstaterna skulle bli skyldiga att underrätta kommissionen om alla regelförslag som 
skulle vara tillämpliga på tjänsterna i informationssamhället. Kommissionen skulle 
vidarebefordra denna information till alla andra medlemsstater så att de får kännedom om 
nationella initiativ; 
• ett samrådsförfarande: sedan förslaget till regelverk meddelats börjar en inledande 
frysningsperiod på 3 månader under vilken medlemsstaterna och kommissionen kan 
inkomma med kommentarer eller avge ett detaljerat utlåtande (i detta fall utsträcks den 
totala väntetiden till sex månader) eller, när det gäller kommissionen, förklara att ett förslag 
till harmonisering i sinom tid kommer att läggas fram eller att harmoniseringsåtgärder på 
området i fråga redan föreslagits från kommissionens sida (i detta fall utsträcks den totala 
frysningsperioden till 12 månader och kan förlängas ända upp till 18 månader). 
• en kommitté: den kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna som redan 
föreskrivs i direktiv 83/189/EEG möjliggör för förvaltningarna att uppmuntra till en dialog 
mellan lagstiftarna i medlemsstaterna och att främja ett administrativt samarbete. Vid en 
tidpunkt då det i många medlemsstater inleds utredningsarbete om de rättsliga ramarna för 
tjänsterna, skulle kommittén kunna utgöra ett särskilt nyttigt forum mellan 
administrationerna. 
k 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET. EUROPAPARLAMENTET OCH 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
Regelverkets öppenhet inom 
den inre marknaden för informationssamhällets tjänster 
4-£-
INLEDNING 
Kommissionens politik avseende informationssamhället har beskrivits i dess verksamhetsplan 
"Mot informationssamhället i Europa: en verksamhetsplan"1. Inom ramen för denna allmänna 
politik för informationssamhället definierade kommissionen i mars 19952 sin politik beträffande 
ett regelverk avseende tjänsterna inom informationssamhället, dvs. de olika tjänster som kommer 
att överföras på de elektroniska motorvägarna. Ett helt spektrum av interaktiva tjänster kommer 
att bjudas ut till konsumenterna, t.ex. elektroniska tidningar, utbildningstjänster, konsultation av 
advokater eller läkare på distans, tjänster på distans när det gäller turism, elektronisk handel i 
fråga om varor och tjänster, vadslagningstjänster på distans, interaktiva spel, fritidstjänster, osv. 
Dessa tjänster kännetecknas allmänt sett av det faktum att de utförs på distans, på elektronisk 
ylg och skall fylla en särskild tjänstemottagares individuella behov. På grund av det sistnämnda 
kännemärket blir det fråga om "interaktiva" tjänster eftersom tjänsteföretaget kan reagera på 
mottagarens särskilda önskemål och vice versa. Dessa tjänster, som vi här kommer att kalla 
"informationssamhällets tjänster", skiljer sig alltså från radio- och televisionssändningens tjänster 
i den mån konsumenten i interaktiv form kan få tillgång till dem, handskas med dem, välja och 
kontrollera deras innehåll så att de stämmer med hans egna önskemål. Men de skiljer sig också 
från traditionella yrkesmässiga tjänster som vanligtvis levereras genom att tjänsteföretaget eller 
tjänstemottagaren förflyttar sig (t.ex. i fråga om lakar-, advokat- eller utbildningstjänster), 
genom det faktum att de utförs på distans och i elektronisk form. De sociala, samhälleliga, 
kulturella och ekonomiska frågorna i samband med denna mångfald tjänster är uppenbara: det 
kommer framför allt att göra det möjligt att erbjuda medborgarna nya möjligheter att 
kommunicera och ta emot information utan hänsyn till gränser eller avstånd, de kommer att 
utgöra en dynamisk ekonomisk sektor, och de kommer att utgöra det främst skälet (utom 
utvecklingen av de egentliga telekommunikationstjänsterna) för utvecklingen av informationsnät 
och -teknik inom Europeiska unionen. Frågorna i samband med det nya Europa är likaså 
uppenbara eftersom dessa tjänster genom att avskaffa avstånden kommer att utgöra ett sätt att 
förverkliga en allt fastare sammanslutning mellan folken och upprätta närmare relationer mellan 
de stater som är förenade i unionen. 
I detta sammanhang är marknaden utan inre gränser en avgörande faktor för informations­
samhällets framgång, för de höga investeringar som krävs för att utveckla dessa tjänster kommer 
att genomföras endast om det är möjligt att utnyttja stordriftsfördelar, att sikta in sig på nisch-
marknader och att distribuera tjänster över hela Europa. Således kan potentiella marknader som 
/ Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén 
och Regionkommittén, KOM (94) 347 slutlig, Bryssel, 19.7. 1994. Denna verksamhetsplan följde på 
Europeiska rådet på Korfu (24—25 juni 1994) som hade understrukit nödvändigheten av att skapa 
ett klart och stabilt regelverk" för informationssamhället och som hade inbjudit kommissionen att 
så snart som möjligt definiera ett program med nödvändiga åtgärder på gemenskapsnivå som 
komplettering till regelverket. Redan i förväg hade det i den rapport som upprättats av De 
framträdande personligheternas grupp för informationssamhället under Martin Bangemanns 
ordförandeskap understrukits vikten av att anta en enhetslinje på lagstiftningsområdet som måste 
vara både konsekvent och relevant och samtidigt tillräckligt smidig för att kunna utvecklas i takt 
med ny teknik och nya marknader. 
"Informationstjänster — Införandet av ett regelverk". Meddelande från Bangemann, Oreja och 
Monti antaget den 22 mars 1995. Se även redogörelsen för motiven till förslaget till direktiv om 
ändring av direktiv 89/552/EEG, KOM (95) 86 slutlig, av den 31.5.1995, s. 27. 
t 
är alltför små för att vara lönsamma i ett enda land, bli intressanta om de omfattar samtliga 
medlemsstater. 
Kommissionens linje när det gäller lagstiftningen om informationssamhällets tjänster bör avse 
just att ge svar på dessa frågor genom att säkerställa en tydlig, stabil och sammanhängande 
rättslig ram. Kommissionen anser på den här punkten att det är för tidigt och skulle vara 
riskabelt att på detta stadium söka fastställa ett omfattande och exakt regelverk för gemenskapen 
rörande dessa nya tjänster. De behov och de problem som skulle kunna motivera gemenskapsåt­
gärder är, med hänsyn till att tjänsternas form, art och utveckling på marknaden ännu saknar 
klara konturer, i själva verket ännu inte tillräckligt kända. Dessutom råder det inget rättsligt 
tomrum eftersom gemenskapsrätten och särskilt reglerna om den inre marknadens redan utgör 
en grundläggande rättslig ram. 
Detta betyder dock ingalunda att inget behöver göras. Det står nu klart att informationssam­
hällets utveckling i framtiden kommer att åtföljas av nya bestämmelser på det nationella planet 
som innebär en justering av den rådande rättsliga ramen. Om denna lagstiftningsverksamhet inte 
samordnas på gemenskapsnivå kan detta leda till att området utan inre gränser åter fragmenteras 
och till överarbetad och osammanhängande lagstiftning vilket kan komma att skada utvecklingen 
av informationssamhällets tjänster och strävan att effektivt värna relevanta mål av allmänt 
intresse. 
Det är för att ta itu med dessa risker som kommissionen har beslutat att en av de prioriterade 
åtgärderna på gemenskapsnivå på detta stadium bör vara att organisera denna framtida 
lagstiftningsverksamhet genom att föreslå en mekanism för öppenhet i regelverket i syfte att 
garantera öppenhet i framtida nationella lagstiftningsförslag och dessas förenlighet med 
principerna för ett område utan inre gränser och med de övriga mål som eftersträvas. 
Detta innebär inte att kommissionen inte kommer att lägga fram andra särskilda förslag. 
Kommissionen har redan klart övervägt denna hypotes, å ena sidan genom sitt beslut att 
gemenskapens framtida lagstiftningsinitiativ måste vara förankrade i den inre marknadens 
rättsliga ram och respektera behovet av konsekvens i bestämmelserna och å andra sidan genom 
att sätta igång förberedande analys- eller samrådsarbeten i särskilda frågor som redan tillräckligt 
precist har kunnat identifieras. Således har kommissionen nyligen antagit tre grönböcker: 
grönboken om "upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället"2, grönboken om 
rättskydd för krypterade tjänster och grönboken om affärskommunikation inom den inre 
marknaden som varit eller som för tillfället är föremål för ett fördjupat samråd. Dessutom är två 
andra grönböcker under förberedelse: grönboken "Att leva och arbeta i informationssamhället: 
Prioritet för den mänskliga dimensionen" och grönboken om utvecklingen av nya audiovisuella 
tjänster, som kommer att ta upp frågan om skydd av vissa mål av allmänt intresse, särskilt skydd 
av minderåriga och främjandet av den kulturella och språkliga mångfalden, samt utvecklingen av 
nya tjänster. 
Den mekanism för öppenhet i regelverket som kommer att föreslås längre fram i detta 
meddelande framstår alltså som ett viktigt steg i införandet av en organisation av den rättsliga 
ramen för informationssamhället som drivs av omsorgen att garantera att tjänstesektorn på ett 
lämpligt sätt kan dra nytta av området utan inre gränser. Den utgör därför en del av en 
sammanhängande politik som syftar till att säkerställa en harmonisk utveckling av 
informationssamhället som tar hänsyn till den mångfald av mål av allmänt intresse som berörs, 
särskilt de sociala, samhälleliga och kulturella frågorna. 
KOM (95) 382 slutlig 19.7.1995. 
Den är även ett väsentligt medel för att gemenskapen på ett mer effektivt och sammanhängande 
vis skall kunna ta del i debatten och i behandlingen av frågor av lagstiftningskaraktär som rör in­
formationssamhället inom ramen för det internationella samarbetet. 
I. INFORMATIONSSAMHÄLLETS TJÄNSTER PÀ DEN INRE MARKNADEN 
Utvecklingen av informationssamhällets regelverk är nära knutet till tjänstesamhällets 
utveckling. I detta avseende är det tydligt att vi står inför en viktig utveckling av denna marknad 
i Europa (A) och att det redan finns en grundläggande rättslig ram (B). 
A. Mot en europeisk marknad for tjänster 
De nya nationella regelverken kommer i stor utsträckning att bli beroende av tjänstemarknadens 
utveckling inom informationssamhället. Allt eftersom dessa tjänster kommer ut på marknaden 
eller genom inverkan på den allmänna opinionen av deras väntade ankomst kommer det att 
uppstå behov av bestämmelser. Det är alltså oundgängligt i första hand att identifiera vilka 
centrala kännemärken för utvecklingen av marknaden för de nya tjänsterna som kan förmodas få 
effekt på regelnivån. 
/ En mängd olika tjänster 
Alla för närvarande kända och utvecklade tjänster, liksom en mängd nya tjänster som utnyttjar 
nyä möjligheter kommer sannolikt att ingå i informationssamhället. Den gemensamma nämnaren 
för alla tjänster i informationssamhället är den särskilt viktiga roll konsumenten sist i kedjan 
spelar och närmare bestämt det faktum att marknadsföring, försäljning eller distribution av dessa 
tjänster sker till konsumenten på distans, på elektronisk väg och på individuell begäran. 
Mot bakgrunden av dessa centrala faktorer framstår det spektrum av tjänster som 
informationssamhället erbjuder som synnerligen vidsträckt. Redan nu täcker listan över erbjudna 
och planerade online-tjänster på marknaden en mängd olika områden. Aktörerna, som är^ 
verksamma såväl inom de mest innovativa områden som på mer traditionella områden 
(hälsovård, utbildning, förlagsverksamhet, konsumtionsvaror, osv.), har redan börjat utvärdera 
och utnyttja de fördelar som den direkta elektroniska interaktiviteten medför i deras förhållande 
till konsumenterna. Mot bakgrund av de aktuella analyserna4 kan man nämna följande som 
exempel på tjänster som redan i dag finns tillgängliga eller som beräknas komma i framtiden: 
4 Se till exempel: 
EUROPEAN INFORMATION TECHNOLOGY OBSERVATORY (OÉTl), "European Information Technology 
Observatory 95", Tyskland 1995; ABRIL, LAURENT ET AL., "Développement d'un environnement 
multimédia en Europe: Besoins pour le développement d'un Environnement Multimédia fondé sur 
les Infrastructures de Télécommunications et les Réseaux de Télévision par Câble ", Slutrapport till 
Europeiska kommissionens DGXIII, DEVOTECH-rådet och ANALYSIS januari 1995; EUROPEAN IT 
INDUSTRY ROUND TABLE, "Multimedia in the Fourth Framework Programme", rapport från 
workshop, Bryssel, 1 juni 1994; MINISTRY OF POSTS AND TELECOMMUNICATIONS, "Reforms toward 
the Intellectually Creative Society of the 21st Century, Program for the Establishment of High-
Performance Info-Communications Infrastructure", Japan, 31 maj 1993; ZENITH MEDIA, "New 
Interactive Media: The Practical Guide", Zenith Media, april 1995; AFTEL, "La télématique 
française en marche vers les autoroutes de l'information". Les éditions du téléphone, Paris, 1994; 
BRETON, THIERRY, "Les téléservices en France: Quels marchés pour les autoroutes de 
l'information?", Officiell rapport till ministern utan portfölj, ministern för inrikes- och 
regionalfrågor och ministern för företagande och ekonomisk utveckling, JOUVE Paris 1994; 
INSTITUT MULTIMÉDIAS, "Multimedias made in USA ", multimediaseminarium, Paris, mars—april 
1995. 
• Elektronisk handel: går ofta på ett oklart och felaktigt sätt under benämningen "teleshop-
ping" eller beskrivs annars som ett "system för elektroniska inköp". Genom elektronisk 
handel skulle det bli möjligt för konsumenten att direkt beställa produkter via teve/dator. 
• Distansundervisning: distansundervisning skulle ske i interaktiv form; den skulle använda 
audiovisuella hjälpmedel och låta den studerande svara på frågor, välja alternativ och få 
sina svar bedömda omedelbart. 
• Elektronisk förlagsverksamhet/informationstjänster: bakom denna benämning döljer sig ett 
brett spektrum av tjänster, t.ex. upplysningar, väderrapport, databaser on-line, osv. För 
sådana tjänster som upplysningar rörande resor eller kalendrar för diverse evenemang, är 
det möjligt att med utnyttjande av en i den elektroniska handeln vanligt förekommande 
tjänst göra reservationer direkt. 
• Professionella distanstjänster: Professionella tjänster, t.ex. medicinsk och juridisk 
konsultation gör det möjligt för en expert att från sin arbetsplats ge råd till kunden i dennes 
hem under full interaktivitet mellan de två. 
• Bankaffärer i hemmet: kunderna kan få upplysningar rörande sina konton och genomföra 
finansiella transaktioner direkt och på distans via ett nät. 
• Underhållning on-line: det är fråga om tjänster, t.ex. videospel on-line eller beställvideo 
varigenom konsumenten kan beställa ett program eller en film när som helst och se 
programmet på sin egen skärm och själv påverka innehållet (alltifrån snabbspolning framåt 
eller bakåt till fullständiga omarbetningar). 
Den arsenal av tjänster som vi känner till i dag utgör emellertid bara toppen på isberget. De 
kännetecken som är gemensamma för dessa tjänster är att de har fördelar som är allestädes 
närvarande, dvs. som kan vara till nytta i praktiskt taget alla befintliga tjänster: 
1. Den ökade närheten till konsumenten: det faktum att man kan nå konsumenten där han 
befinner sig och erbjuda honom möjlighet att få information, köpa eller ta emot en produkt 
eller tjänst i samma ögonblick, besparar honom den tid och ansträngning som är 
förknippade med traditionella tjänster. 
2. Konsumentens direkta reaktion: med hänsyn till att kontakten och informationsutbytet 
mellan mottagaren och tjänsteföretaget kan vara mycket mer intensivt kan tjänsteföretaget 
skaffa sig större kunskaper om kundens profil och sålunda skräddarsy sitt erbjudande. 
3. Den omedelbara universella räckvidden och internationaliseringen av den geografiska 
marknaden: eftersom det fysiska avståndet inte längre har någon betydelse vid en uppkopp­
ling on-line är det lika lätt för tjänsteföretaget att nå en kund på gatan bredvid som en på en 
annan kontinent. 
Alla försök att peka ut tjänsterna eller dela in dem i grupper är definitionsmässigt konstlade, 
ofullständiga och ytterst tidsbegränsade, eftersom de med nödvändighet skulle grunda sig på 
dagens marknader, produkter, tjänster och ekonomiska realiteter som kan ha ändrat sig i 
morgon. Prognoser med uppräkningar av de olika typer av tjänster som förmodas komma att 
bjudas ut i informationssamhället i framtiden ändras för övrigt ständigt. Olika kategorier ställs 
upp beroende på ändamål, exempelvis grundade på kännetecknen för tillämpningen 
(professionell, konsumtionsinriktad, med anknytning till utbildning eller hälsovård, osv.), på typ 
av medium (persondator, teve, osv.) eller distributionsnät (satellit, kabel, telefon, trådlöst, 
jordbundet, koppar/fiber, CD-ROM, telestugor5, Internet6, osv.). Ingen av dem är dock riktigt 
tillfredsställande och varaktig, beroende på att det inte går att i dag med tillräcklig klarhet 
fastställa någon gräns för den inneboende potentialen hos morgondagens informationssamhälle. 
På regelverkets nivå är den första slutsats man måste dra härav att regelverkets områden med 
nödvändighet kommer att vara lika vidsträckta som de ekonomiska områdena. 
2 En successiv utveckling av marknader 
Informationssamhället kommer inte att starta med en "big bang". Fastän möjligheterna tycks 
mycket vidsträckta, växer informationssamhällets tjänster fram endast gradvis. För närvarande 
utvecklas och provas det ständigt nya tillämpningar (t.ex. inköp on-line, bankaffärer i hemmet, 
distansundervisning, beställvideo, osv.) och pilotprojekt finansierade av privata och offentliga 
fonder sätts igång överallt i världen. Skälet för denna gradvisa utveckling är den tid det tar för 
tjänsteföretagen att övervinna en mängd hinder, särskilt: 
• Att locka kunder: man måste övervinna motståndet mot förändringar, särskilt när det gäller 
tjänster som är avsedda för de konsumentgrupper som är minst hemma på den nya 
teknikens område (t.ex. de äldre generationerna i jämförelse med de yngre, 
massmarknaden i jämförelse med affärsmarknaden). 
• Att finna betalningssätt: tjänster kan utvecklas först när betalningsmekanismerna har 
utvecklats för att underlätta enkel och direkt elektronisk betalning. Således är det tjänsterna 
med det enklaste betalningssättet (t.ex. tjänster som levereras på slutna nät) som utvecklas 
snabbast. 
• Att finna och utveckla tekniska tillämpningar som kan utnyttjas kommersiellt: tjänster som 
bygger på den mest avancerade tekniken kommer att ta fart först när tillämpningen av 
denna teknik blir lönsam eller tillräckligt utbredd för att konsumenten skall vara beredd att 
betala priset för att ta emot denna nya tjänst. 
• Omtänkande på distributionsområdet: om produkten måste transporteras fysiskt eller om 
det krävs en kompletterande tjänst som utförs manuellt måste det utarbetas en helt ny idé 
beträffande distributionen som tar tillvara de fördelar i fråga om snabbhet och närhet som 
erbjuds genom tjänsterna i informationssamhället. 
• Att övervinna hindren i regelverket: den nationella rättsliga ramens bristande anpassning (se 
nedan) kommer i många fall att göra att utvecklingen av tjänster blir dyrbar på grund av 
osäkerheten på rättsområdet eller nödvändigheten att hitta gynnsamma nischer i 
regelverket, och kommer till och med i vissa fall att omintetgöra dem helt. 
• Att precisera aktörernas ansvarsområden: det kommer att vara viktigt att skilja mellan skyl­
digheterna för de aktörer som tillhandahåller tjänstenät on-line eller kabelnät och de som 
tillhandahåller respektive redigerar innehållet samt att fastställa etiska och moraliska regler 
som de sistnämnda måste respektera. 
Möjligheterna och hindren utvecklas och uppfattas olika av aktörerna inom de olika ekonomiska 
verksamhetsområdena och det är omöjligt att på detta stadium exakt avgöra vilka kombinationer 
Datorer som är tillgängliga för allmänheten, vanligtvis från ett och samma företag, och som ger 
tillgång till information via ett urval av menyer, under användarens kontroll. Möjlighet finns till 
videokonferens live från telestugan, med "expertdeltagande". 
Öppet system utan någon fast ägare, som bygger på ARPANET som beställdes av det amerikanska 
försvarsdepartementet 1969. Med en ryggrad som för närvarande förvaltas av Advanced Network & 
Services (ANS) är detta system i dag byggt för att kunna ta emot mer än 4 miljoner användare och 
ger minst en e-postansuitning till 30—40 miljoner personer i över 160 länder. I vissa delar av 
Europa har antalet nätanvändare ökat med över 1 000 % under de senaste tre åren. 
tillämpningar/teknik som kommer att finna en lönsam marknad och exakt hur lönsam den blir. 
De första tillämpningarna är och förblir de där de nödvändiga anpassningarna är enklast och 
minst kostsamma (t.exT elektronisk förlagsverksamhet, individuellt skräddarsydda interaktiva 
nyheter, marknadsföring on-line, osv.) eller för vilka fördelarna kan förmodas bli störst för 
konsumenten (t.ex. elektroniska inköp, finansiella tjänster on-line, distansundervisning, 
medicinska tjänster på distans, beställvideo, osv.). Med tiden kommer emellertid ett växande 
antal "traditionella" tjänster att moderniseras och få en ny utformning samtidigt som helt nya 
tjänster kommer att utvecklas. 
På regelverkets nivå innebär den successiva karaktären hos förändringen av marknaden att de 
nya bestämmelserna inte kommer alla på en gång utan att det är mycket sannolikt att även dessa 
kommer att spridas ut. 
3. En utveckling i olika takt 
På Europeiska unionens nivå kan man vänta sig olika utvecklingsnivå för informationssamhällets 
tjänster allt efter medlemsstat av flera olika skäl: 
• skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller graden av spridning av informationstekni­
ken, vilka återspeglas på ett allmänt plan i figuren nedan av IT-kvoten7 (genom vilken det 
land som har den lägsta kvoten teoretiskt sett skulle ha den högsta siffran i fråga om 
förekomsten av datorer och telekommunikationer, liksom högst nivå i fråga om ekonomisk 
aktivitet). 
• skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller utvecklingen av marknaderna för in­
formationsteknik. Mot bakgrund av att de nationella marknaderna inte utvecklas med 
samma hastighet kommer skillnaderna mellan medlemsstater att minska i vissa fall men 
tvärtom öka i andra fall8. 
• skillnader mellan medlemsstaterna i fråga om vilka typer av tjänster som utvecklas 
beroende på skillnader när det gäller marknadens aktuella karakteristika som är knutna till 
historiska, sociopolitiska, demografiska, geografiska och tekniska faktorer. Denna skillnad 
när det gäller marknadens grundläggande karakteristika visar sig redan nu (t.ex. skillnad 
mellan intresset för tjänstemarknaden på Minitel i Frankrike och intresset för avancerade 
tjänster via satellitteve i Förenade kungariket) och i den tillgängliga infrastrukturen för 
information (t.ex. olika användning av kabeldistribution och av telekommunikationsnätet, 
så som det illustreras nedan av hur många som är anslutna till Internet). 
IT-kvot = (OE + PM + CP + PC + TP + FM + PG)/(GDP*Värd*NSF). OE utgör de totala 
kostnaderna för kontorsutrustning under 1990 (i USD); PM utgör antalet postgångar under 1990; 
CP utgör antalet nya abonnenter för mobiltelefoner under 1994; PC utgör antalet datorer i drift 
1993; TP antalet telefoner som var inkopplade 1990; FM antalet faxar 1992; PG antalet 
personsökare 1992; GDP den inhemska bruttoprodukten per invånare 1995 (uppskattningar i USD); 
Värd utgör antalet datorer som är anslutna till Internet i oktober 1994; NSF utgör summan av [det 
amerikanska forskningsnätet 'National Science Foundation network'] NSF.s nettoinkomster och -
utgifter under 1994, i miljoner. 
Se tabellen över tillväxttakten för informationsteknik per region 1990—1994 i det tidigare nämnda 
OETI, s. 357. 
IT-kvot9 
Internetanslutningar för en befolkning på 1 OOP1 
P4 regelverkets nivå kommer detta faktum att regelverket utvecklas i olika takt med största 
sannolikhet att få återverkningar i form av nationella variationer när det gäller vilka vägar man 
väljer för lagstiftningen. 
4 En oundgänglig utveckling av de gränsöverskridande tjänsterna 
Informationssamhällets tjänster är annorlunda jämfört med de "traditionella" tjänsterna genom 
att de kan levereras utan hänsyn till avståndet mellan konsument och leverantör. Utnyttjandet av 
denna naturligt gränsöverskridande karaktär blir av väsentlig betydelse för utvecklingen av in­
formationssamhällets tjänster, på grund av kombinationen av följande faktorer: 
• att uppnå kritisk massa och minska kostnaderna för utsläppandet på marknaden: medan det 
för de "traditionella" tjänsterna gäller att fördelarna i samband med gränshandel med 
tjänster och varor på en geografiskt mer vidsträckt marknad ofta förblir outnyttjade på 
grund av de kostnader detta skulle medföra (tid, transporter, distribution, insamling av 
information, osv.), minskar däremot informationssamhällets tjänster kostnaderna avsevärt 
genom att ta bort avstånden (i varierande grad beroende på om produkter behöver levereras 
och om det tillkommer omkostnader för tolkning, osv.). 
• att uppfylla speciella önskemål och rikta in sig på nischmarknader, interaktionen mellan 
tjänsteföretaget och den enskilde konsumenten ger företaget en konkurrensfördel genom att 
det kan uppfylla den enskilde konsumentens önskemål så noga som möjligt. Till följd av 
JO ARNUM, ERIC, "Internet Cross-Subsidisation: Traffic, Spending and Government Spending on the 
Internet. A close-up study of the commercialisation of the Internet and the growth of the NSFnet 
Backbone Service from January 1993 to January 1995", Report to the Commission of the European 
Communities, 1995. 
Källa.: Internetsällskapet, Europeiska observatoriet för audiovisuella media. 
detta väntar sig konsumenten i allt större utsträckning att kunna finna produkter respektive 
tjänster som exakt motsvarar hans behov. För tjänsteföretaget innebär detta att 
specialisering och individanpassning får en allt större betydelse. Generellt sett blir små 
tjänsteföretag tvungna att utnyttja den globala marknaden för att skapa lönsamma nischer. 
De största företagen som är verksamma på mer standardiserade produkt- och 
tjänstemarknader skulle vara i stånd att erbjuda en högre nivå av individanpassning om 
själva tjänsten var anpassbar (t.ex. upplysnings- eller utbildningstjänster); när det är fråga 
om tjänster med relativt fasta kännemärken (t.ex. beställvideo, inköp on-line, osv.) måste 
företagen erbjuda ett större tjänstesortiment för att göra abonnemanget motiverat, dvs. 
erbjuda "knippen" av tjänster. Under alla förhållanden blir möjligheten att täcka en 
geografiskt mer vidsträckt marknad ett avgörande krav. 
• att länka samman marknadssegment över gränserna : utvecklingen av informations­
samhället har tagit fart inom var och en av medlemsstaterna, men i högre grad i vissa 
befolkningssegment än i andra (t.ex. i de nya generationerna i högre grad än i de äldre 
generationerna, bland yrkesmässiga användare mer än bland privatanvändare, osv.). 
Följden av detta blir att marknadens nationalitet har mindre betydelse än vilket 
marknadssegment det är fråga om och att man för att kunna nå en marknad som är 
tillräckligt stor för att leveransen av tjänsterna skall kunna bli lönsam måste nå ut till och 
sammanlänka dessa segment bortom nationsgränserna. 
Konsumenten kommer att bli den förste att efterfråga dessa gränsöverskridande tjänster beroende 
på deras positiva effekter: 
• Avsevärt enklare och betydligt större tillgång till alla befintliga tjänster och varor inom 
Europeiska unionen : tack vare en avsevärd minskning av kostnaderna för sökande efter 
varor och tjänster inom unionen har de marknader som i det förgångna låg utom räckhåll 
blivit lika tillgängliga som de nationella marknaderna. 
• Lägre kostnad för den utförda tjänsten : genom att den ökade konkurrensen om att leverera 
tjänster betydligt underlättar jämförelse av priser kommer priserna att pressas nedåt. 
• Nya, mer specialiserade/individanpassade tjänster : tack vare en geografiskt större 
marknad får konsumenterna möjlighet att ansluta sig till mer specialiserade och 
individanpassade tjänster (t.ex. informations- eller utbildningstjänster som är anpassade till 
konsumentens individuella behov) och dra nytta av ett större urval nya varor och tjänster. 
På regelverkets nivå understryks genom nödvändigheten av en utveckling av gränsöverskridande 
tjänster att det krävs fulla garantier för området utan inre gränser. 
B. Den aktuella rättsliga ramen för den inre marknaden 
Den europeiska tjänstemarknaden utvecklas inte för närvarande i ett rättsligt tomrum. Befintlig 
rätt för den inre marknaden utgör redan en grundläggande rättslig ram. Tillämpning fullt ut och 
på ett effektivt sätt av principerna om etableringsfrihet (artikel 52 och följande i Romfördraget), 
om fri rörlighet för tjänster (artikel 59 och följande i Romfördraget) och av den befintliga 
sekundärrätten gör att informationssamhällets tjänster redan nu kan dra nytta av området utan 
inre gränser. 
Artikel 59 i Romfördraget som avser principen om fritt tillhandahållande av tjänster11 är viktig 
när det gäller att underlätta och stimulera framväxten av en kritisk massa av gränsöverskridande 
/; Begreppet tjänst definieras i artikel 60 i Romfördraget: " ...som "tjänster" i detta fördrags mening 
skall anses prestationer som normalt utförs mot ersättning, i den utsträckning de inte faller under 
bestämmelserna om fri rörlighet för varor, kapital och personer. " Dessutom preciseras i artikel 59 
att principen om fri omsättning år tillämplig på gränsöverskridande tjänster: " ...skall inskränkningar 
tjänster som överförs på de elektroniska motorvägarna. Så som förklaras i "Kommissionens 
tillämpningsmeddelande om fri omsättning över gränserna för tjänster" , hindras 
medlemsstaterna genom denna princip att införa restriktioner för fritt tillhandahållande av 
tjänster som härrör från en annan medlemsstat. I kraft av artikel 59 och domstolens rättspraxis 
omfattas en tjänst av lagarna och kontrollen i ursprungsmedlemsstaten, dvs. den stat där 
företaget har etablerat sig. På grund av detta system med ursprungsland och det system med 
ömsesidigt erkännande som följer därav är tjänsteföretagen i informationssamhället således i 
princip inte tvungna att tillämpa olika system beroende på tjänsternas slutliga bestämmelse, 
vilket i en union med femton medlemsstater skulle innebära att man helt enkelt förnekade 
förekomsten av ett område utan inre gränser. En harmonisering kommer dock att visa sig 
nödvändig när det finns ett allmänintresse av att mottagarlandets lagstiftning tillämpas . I så fall 
kommer det att röra sig om att upprätta en för alla medlemsstater likvärdig skyddsnivå av 
allmänt intresse och på så sätt avskaffa en dylik rättslig gräns. 
Det förtjänar ytterligare att påpekas att ett förhållningssätt baserat på effektiv tillämpning av 
artikel 59 och ursprungslandets system (ömsesidigt erkännande) i motsvarande mån minskar 
behovet av sekundärrätt. I många fall kommer det faktiskt att räcka med en direkt tillämpning av 
artikel 59 för att avhålla medlemsstaterna från att lägga hinder i vägen för ett fritt 
tillhandahållande av tjänster i informationssamhället. Endast när en restriktion är berättigad mot 
bakgrund av domstolens rättspraxis finns det skäl för att vid behov utarbeta sekundärrättsliga be­
stämmelser. Med andra ord, ju strängare tillämpning av artikel 59, desto mindre behov av 
gemenskapsbestämmelser. 
Artikel 52 i Romfördraget är av lika stor vikt för tjänsterna i informationssamhället eftersom 
tjänsteföretagen där garanteras åtnjutande av etableringsrätt. Detta innebär att en i en 
medlemsstat etablerad aktör som tillhandahåller informationssamhällets tjänster och som önskar 
etablera sig i andra medlemsstater inte får utsättas för diskriminerande restriktioner, dolda 
diskriminerande restriktioner, eller i vissa fall icke-diskriminerande restriktioner. 
Sekundärrätten rörande den inre marknaden innehåller redan ett antal direktiv som kommer att 
spela en viktig roll i utvecklingen av informationssamhällets tjänster. Dessa direktiv, i likhet 
med alla direktiv om den "inre marknaden", avser att skydda ett allmänintresse i den mån så 
krävs för att undanröja hinder för den inre marknaden, genom att upprätta en likvärdig 
skyddsnivå i alla medlemsstater. 
Här kan särskilt nämnas det nyligen utfärdade direktiv 95/46/EG, om skydd av fysiska personer 
med avseende på hanteringen av data av personlig karaktär och den fria omsättningen av data , 
som visar det mervärde rätten rörande den inre marknaden bidrar med för att skydda grund­
läggande rättigheter i informationssamhället, i det här fallet rätten till ett privatliv. Även om 
detta direktiv har en räckvidd som omfattar betydligt mer än informationssamhället utgör det 
ändå en milstolpe i utarbetandet av dettas rättsliga ramar eftersom skyddet av data av personlig 
i friheten att tillhandahålla tjänster inom gemenskapen gradvis avvecklas ... för medborgare i 
medlemsstater som har etablerat sig i en annan stat inom gemenskapen än mottagaren av 
tjänsten... " 
EGTnrC334, 9.12.1993. 
Restriktioner för fritt tillhandahållande av tjänster kan faktiskt vara berättigade på vissa villkor: 
diskriminerande restriktioner är endast berättigade av sådana skäl som avses i artikel 56 i 
Romfördraget och med reservation för kontroll av deras proportionalitet: icke-diskriminerande 
restriktioner kan vara motiverade av oavvisliga skäl av allmänt intresse. Alla restriktioner måste för 
övrigt stå i proportion till det eftersträvade ändamålet (åtgärden bör vara lämplig och inte gå längre 
ån vad som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade ändamålet). 
Antaget den 24 oktober 1995. 14 
10 
karaktär utpekas som en avgörande fråga för utvecklingen av informationssamhällets tjänster. 
Det utgör också ett viktigt framsteg när det gäller att stärka medborgarnas förtroende för de nya 
tjänsterna. Allt eftersom informationstekniken utvecklas kommer kommissionen att granska och 
vid behov föreslå nya åtgärder som visar sig nödvändiga. Det finns även skäl att nämna förslaget 
till direktiv om skydd av data av personlig karaktär och av privatlivet inom ramen för de digitala 
telenäten, särskilt sådana med integrerade tjänster och mobila digitala nät15, som reglerar 
särskilda problem som har att göra med digitala telenät. 
Vad beträffar immateriella rättigheter kommer flera direktiv att spela en nyckelroll, särskilt 
direktiv 91/250/EEG om rättsligt skydd för datorprogram16, direktiv 92/100/EEG om uthyrnings-
och utlåningsrättigheter och vissa rättigheter avseende upphovsrättsligt skydd vad gäller 
intellektuell äganderätt"', direktiv 93/83/EEG om samordning av vissa bestämmelser om 
upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via 
kabel™, direktiv 93/98/EEG om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa 
närstående rättigheter19. Direktiv 96/6EG om rättsligt skydd för databaser20 är likaledes 
väsentligt och kan ligga till grund för alla framtida kompletteringsinitiativ om aspekter på 
upphovsrätt och närstående rättigheter i samband med informationssamhället. 
Grönboken om "upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället''21 utgör en 
första del i ett svar på de analyser där området för immateriella rättigheter identifieras som ett av 
de viktigaste områdena i lagstiftningen i samband med framväxten av ett informationssamhälle. 
Den digitala teknikens särskilda egenskaper som gör att överföring och kopiering av en stor 
mängd data är avsevärt mycket lättare än i en traditionell miljö medför särskilda risker. Utan ett 
adekvat skydd blir det svårt att garantera att verket eller prestationen inte kopieras, ändras eller 
utnyttjas utan rättighetshavarnas vetskap och till förfång för dem. Syftet med grönboken är att 
sätta igång ett omfattande samrådsförfarande för att kunna bestämma den framtida politiken på 
detta område. 
I grönboken om "rättsskydd för krypterade radio- och TV-tjänster på den inre marknaden"22, ges 
en översikt över de problem som härrör från skillnader mellan de olika medlemsstaternas 
lagstiftning beträffande skydd för dessa tjänster mot piratverksamhet och de risker detta kan 
innebära för den inre marknadens funktion, särskilt med tanke på informationssamhället. I 
18 15 Ändrat förslag KOM (94) 128 slutlig av den 13.6.1994. Se också artikel 22 § 4 d iförslaget till 
direktiv "on the application of open network provision (ONP) to voice telephony", gemensam 
ståndpunkt av den 12 juli 1995 (EGT nr C av den 25.10.1995 281/19). 
16 EGTnr L 122/42 av den 17.5.1991. Detta direktiv är av särskild betydelse eftersom datorprogram är 
ett grundläggande inslag i de elektroniska motorvägarna. Genom detta direktiv skyddas 
upphovsrätten för datorprogram såsom en form av litterära verk. 
17 EGT nr L 346/61 av den 27 november 1992. 
EGT nr L 248/15 av den 6.10.1993. I detta direktiv fastställs gemensamma regler för upphovsrätten, 
särskilt ifråga om kollektiv förvaltning av rättigheter, där vissa inslag kan visa sig vara lämpliga för 
lagförslagen om informationssamhället. 
EGT nr L 290/9 av den 24.11.1993. Detta direktiv utgör en slutsten för det regelverk som krävs för 
skyddet av verk och prestationer som överförs på de elektroniska motorvägarna. 
EGT nr L 77/20 av den 27 mars 1996. Detta direktiv antogs den 11 mars 1996 och syftar till en 
harmonisering av tillämplig upphovsrätt till alla typer av databasstrukturer, on-line och off-line, och 
till införandet av en ny ekonomisk rätt till skydd för den substantiella investering som framstållaren 
av en databas gör. 
KOM (95) 382 slutlig, av den 19 juli 1995. 
KOM(96) 76 slutlig, av den 6 mars 1996. 
11 20 
grönboken väcks tanken om en gemenskapsåtgärd i syfte just att harmonisera lagstiftningen i de 
olika medlemsstaterna på detta område. 
I grönboken om "affärskommunikation på den inre marknadenn23 diskuteras de olika formerna av 
reklam, direkt marknadsföring, sponsring, försäljningsfrämjande åtgärder och PR-åtgärder som 
är avsedda att främja avsättningen av produkter och tjänster och deras framtida 
utvecklingsmöjligheter mot bakgrund av det framväxande informationssamhället. I grönboken 
undersöks i vilken utsträckning nationella bestämmelser, även om de inte är diskriminerande, 
kan hindra gränsöverskridande verksamhet, särskilt nätburen sådan, för detta slag av tjänster 
och där föreslås en metod för att bedöma i vilken utsträckning bestämmelserna är 
proportionèrliga och för att förbättra samordningen av eventuella åtgärder på gemenskapsnivå. 
Förslaget till direktiv om distansavtaP* kommer på området för konsumentskydd att bli av 
uppenbar betydelse för vissa nya tjänster, särskilt elektronisk handel. 
I direktiv 89/552/EEG, "Television utan gränser"25, slutligen, garanteras fri rörlighet för radio-
och televisionssändning som likaledes kommer att omfattas av den teknik för gränsöverskridande 
sändning som erbjuds genom informationssamhällets nya teknik. Det direktivet omfattar så 
kallade konventionella televisionstjänster samt även tjänster av typen "pay-per-view" eller 
beställvideoliknande tjänster. 
Det föreliggande initiativet föregriper inte diskussionerna i Europaparlamentet och rådet 
beträffande ändring av direktivet och särskilt av dess tillämpningsområde. I den utsträckning 
som vissa nya tjänster inkluderas i direktivets tillämpningsområde kommer dessa tjänster och 
därmed sammanhängande lagstiftningsförslag inte att omfattas av öppenhetsmekanismen 
eftersom förfarandet för förhandsanmälan bland annat inte är tillämpligt på nationell lagstiftning 
som införlivar ett gemenskapsdirektiv. 
23 KOM(96) 192 slutlig, av den 8 maj 1996. 
24 Förslag om ändring, EGT nr C 308/18, 15.11.1993 och EGT nr C185, 19.7.1995, s. 4. 
25 EGT nr L 298, 17.10.1989. Förslag om ändring av den 31.5.1995, KOM(95) 86 slutlig. Ändrat 
förslag, KOM(96) 200 av den 7 maj 1996. Gemensam ståndpunkt av den 8 juli 1996 och meddelande 
från kommissionen till Europaparlamentet om den gemensamma ståndpunkten, SEK(96)1292. 
12 
II. NÖDVÄNDIGHETEN AV EN OPPENHETSMEKANISM 
Nödvändigheten av en öppenhetsmekanism har att göra med den lagstiftningsverksamhet som 
kommer att utvecklas på nationell nivå under de kommande åren för att reglera in­
formationssamhällets tjänster; om denna verksamhet inte samordnas kan regelgivningen komma 
att utveckla sig till ett hot mot den inre marknaden, särskilt genom en ny fragmentering av 
området utan inre gränser. 
Dessutom råder det en motsättning mellan å ena sidan den begränsade geografiska räckvidden 
för de nationella lagstiftningarna och å andra sidan den gränsöverskridande dimensionen hos de 
nya interaktiva tjänsterna, vilket gör det nödvändigt med en ingående diskussion och framför allt 
samarbete på gemenskapsnivå. 
A. Perspektiven for lagstiftningsverksamhet i medlemsstaterna 
Utvecklingen av informationssamhällets tjänster kommer att få återverkningar på rättslig nivå 
genom nya lagstiftningsbehov. Bildandet av reflexionsgrupper eller kommittéer i med­
lemsstaterna och de otaliga officiella rapporter och studier som har beställts på nationell nivå 
eller gemenskapsnivå är samstämmiga på denna punkt: informationssamhället kräver en 
lagstiftningsverksamhet med stor bredd som syftar till att anpassa de nuvarande rättsliga 
ramarna. 
1. Förberedelser för lagstiftningsarbete i medlemsstaterna 
I ett flertal medlemsstater har reflexionsarbete inletts för att analysera och utvärdera framtida 
regelbehov inom ramen för informationssamhället26. Detta myller är symptomatiskt för 
igångsättningen av en framtida lagstiftnings verksamhet. Mot bakgrund av de upplysningar som 
kommissionen förfogar över kan det pågående arbetet sammanfattas på följande vis: 
Som ett exempel kan följande studier nämnas: Breton, Thierry, "Les téléservices en France: Quels 
marchés pour les autoroutes de l'information?", Officiell rapport till ministern utan portfölj, 
ministern för inrikes- och regionalfrågor och ministern för företagande och ekonomisk utveckling 
(Frankrike, december 1994); Jean-Marc Detailleur: "Evolution de la presse écrite dans la 
perspective des nouvelles technologies multimédias". Rapport till kommunikationsministern 
(Frankrike, december 1994); Gérard Théry: "Les autoroutes de l'information". Rapport till 
premiärministern (Frankrike, juli 1994); "Industries culturelles et nouvelles techniques". Rapport 
från kommissionen under ordförandeskap av M. Sirinelli, Ministeriet för kultur och den 
franskspråkiga världen; Prognos AG, "Digitales Fernsehen-Marktchancen und ordnungspolitischer 
Regelungsbedarf, erstellt im Auftrag der Bayerischen Landeszentrale fur neue Medien (Munchen, 
Januar 1995); Coudert Brothers: An overview and analysis of the legal and regulatory barriers to the 
take-off of multimedia applications in preparation for the infrastructure Green Paper (Rapport till 
Europeiska kommissionen, december 1994); The Danish Government report on the Information 
Society year 2000; Actieprogramma Electronische Snelwegen "van metafoor naar actie" (Officiellt 
dokument från Nederländernas regering, december 1994); "Wings to human ability" (Officiell 
rapport till den svenska regeringen, augusti 1994); Titan: Studie av det franska samväldets regelverk 
för igångsättandet av multimediaexperiment och workshop "Le contrôle des accès et des droits" 
(Belgien, november 1994 och januari 1995); "Creating the superhighways of the future: Developing 
Broadband Communications in the UK" (framlagd för parlamentet av ordföranden för 
handelskammaren på hennes majestäts befallning, november 1994); "The Waterloo Report on "Trans 
Atlantic Dialogue on Broadcasting and the Information Society", 19—21 maj 1995; 
"Informationsgesellschaft Chancen, Innovationen und Herausforderungen. Feststellungen und 
Empfehlungen". Der Rat fur Forschung, Technologie und Innovation. Dezember 1995; i flera 
aktuella resolutioner från International Communications Round Table (ICRT) har likaledes vissa 
behov på lagstiftningsområdet understrukits. 
13 
Belgien. 
Ett femtiotal personer från varierande områden inom kommunikationsvärlden samarbetar i ett 
projekt "TITAN" som syftar till att införa den nya tekniken i den franskspråkiga delen av 
gemenskapen. En "rättslig" undergrupp granskar vissa frågor, t.ex. immateriella rättigheter, 
informationssäkferhet, bevisrätt samt konsumentskydd och skydd av privatlivet. I en första 
rapport för TTTAN-gruppen om regelverket som upprättades i november 1994 uttrycks 
uppfattningen att en total omstöpning av det befintliga regelverket är ytterst önskvärd och 
förhoppningen att man genom en djupgående revision skulle kunna skapa en sammanhängande 
lagstiftning för dessa nya tjänster. I syfte utarbeta ett regelverk på området för interaktiva 
tjänster har det uppdragits åt det audiovisuella rådet ("Conseil Supérieur de l'audiovisuel") att 
analysera frågan och komma med förslag. I den flamländska språkgemenskapen gäller 
diskussionerna också förslag till ändringar av ett dekret av den 4 maj 1994 om radio- och 
televisionssändning inom ramen för projektet "TELENET VLAANDEREN". I detta projekt som 
avser de nya tjänsterna för kabelsändning knyts regering, halvstatliga organisationer och den 
privata sektorn samman. 
Tyskland 
Flera reflexionsgrupper har skapats, antingen på delstatsnivå eller på federal nivå27, vilka 
framför allt granskar den särskilda frågan om regelverket för informationssamhällets tjänster och 
tjänster i samband med skydd av data, förebyggande av brottslighet, skydda av minderåriga, 
immateriella rättigheter, konsumentskydd, kryptering samt ägandet av media. Det tyska 
kristdemokratiska partiet liksom socialdemokraterna/ Biindnis 90/ Die Griinen har inrättat 
reflexionsgrupper28 för att studera lagstiftningsproblem och behoven av regelanpassningar. 
Förbundsdagen har beslutat inrätta en undersökningskommission för att granska bl.a. 
regelfrågorna29. En av de frågor som återstår att lösa är om de nya tjänsterna faller inom 
delstaternas eller förbundsregeringens kompetensområde. Delstaterna har nyligen kommit 
överens om ett utkast till fördrag om tjänster on-line "(On-line Staatsvertrag") som grundar sig 
på fördraget om radio- och TV-sändningar mellan delstaterna ("Rundfunkstaatsvertrag"). 
Utkastet30 innehåller bestämmelser om tillträde till verksamhet, identifiering av tjänsteleverantör, 
utgivaransvar, skydd av minderåriga, reklam, sponsring, rätt att gå i svaromål, dataskydd, 
övervakning, etc. Förbundsregeringen för sin del har offentliggjort riktlinjer för en ny lag om 
multimedia31 som behandlar frågor om fritt tillträde utan licens, konsumentskydd, 
offentliggörande av anbudsvillkor och priser, ansvar, skydd av minderåriga, avtalsrätt inklusive 
digitalt undertecknande, immateriell äganderätt, etc. 
Danmark 
Finansministern, som är ansvarig för "Informationssamhället 2000", lade i oktober 1994 fram en 
regeringsrapport som bl.a. utmynnade i en slutsats att den danska lagen om skydd av personliga 
data måste förenklas och förnyas för att man ska kunna ta itu med de förändringar som 
informationssamhället kommer att medföra. Rapporten begär att diskussionen om 
27 
30 
31 Exempelvis förbundsregeringens "Forschungs- und Technologierat", en grupp med företrädare för de 
16 delstaterna och företrädare för förbundsregeringen; "Petersberger Kreis" där regeringen och de 
ekonomiska aktörerna finns samlade. De första rapporterna väntas till hösten. 
Jfr t.ex. de 12 Medienpolitischen Forderungen von Biindnis 901 Die Griinen av den 9 och 10 
september 1995 där det krävs lagstiftning för de nya tjänsterna inom områdena skydd av data, 
privatlivet, minderåriga, immateriella rättigheter och konsumenter. 
I detta sammanhang har det påpekats att det bör ske lättnader i de befintliga bestämmelserna för att 
de nya behoven ska kunna tillfredsställas. 
Staatsvertrag tiber Mediendienste. 
Statement von Bundesminister Dr Jurgen Ruttgers zu den Rechtlichen Rahmenbedingungen fur nenc 
Informations- und Kommunikationsdienste - Multimedia-Gesetz 2/5/1996. 
14 
informationssamhällets olika aspekter skall förtursbehandlas i parlamentet och av de lokala 
myndigheterna och att en verksamhetsplan med initiativ för framtiden skall utarbetas. 
• Frankrike 
Genom "Minitel" och telematikens utveckling har man kunnat skaffa sig en gedigen erfarenhet 
när det gäller distanstjänster. I syfte att starta en diskussion om behovet av en ny politik 
beställde den franska regeringen 1994 en serie strategiska rapporter om de olika 
problemkomplex som aktualiseras genom informationssamhället. I "Bretonrapporten", med 
namnet "Teletjänster i Frankrike", som överlämnades till premiärministern den 11 juli 1994, 
granskas närmare bestämt frågan om utvecklingen av informationssamhällets nya tjänster och 
framförs uppfattningen att en anpassning av regelverket är nödvändig p.g.a. de nuvarande 
texternas bristande anpassning till de nya organisationsformer som den nya tekniken möjliggjort. 
I "Detailleurrapporten", som överlämnades till premiärministern den 24 januari 1995, granskas 
frågorna i samband med den nya tekniska miljön för pressens del. Det understryks att det 
kommer att uppstå rättsliga tomrum genom vissa nya situationer i samband med de nya 
tjänsterna. Anpassningen bör ske undan för undan och i lika mån vara resultatet av analys av 
experimenten och av ett kontinuerligt tankearbete beträffande de rättsliga frågorna. I 
"Sirinellirapporten", med titeln "Kulturella industrier och ny teknik", granskas den nya 
teknikens inverkan på den immateriella äganderätten. I "Théryrapporten"', "De elektroniska 
motorvägarna", som överlämnades till premiärministern den 31 juli 1994, granskas de 
strategiska frågorna för Frankrikes vidkommande vad gäller de elektroniska motorvägarna. I 
samtliga rapporter understryks att det kommer att bli nödvändigt med lagstiftningsarbete inom de 
kända områdena, dock utan att innehåll eller tidsperspektiv klart preciseras. Den 26 mars antogs 
dessutom för omedelbar tillämpning en lag av parlamentet om försöksverksamhet med nya 
tjänster. 
Italien 
Senatens permanenta kommission godkände i februari 1995 ett dokument "in materia di 
multimedialità" som innehåller en detaljerad beskrivning av situationen i Italien på området. I 
rapporten, där de franska "Breton-" och "Théryrapporterna" analyseras, blir vissa 
lagstiftningsproblem (t.ex. dataskydd, mediekoncentration, reklam) belysta och frågan om 
nödvändigheten av en anpassning av de befintliga lagarna formuleras. 
Luxemburg 
Premiärministern tillkännagav den 4 maj 1995 inför deputeradekammaren bildandet av ett organ 
kallat "Informationskabinettet", inom vilket respektive ministrar samordnar, kanaliserar och styr 
initiativ. Vid sidan av detta kabinett kommer det att finnas en "Följekommitté" där företrädare 
för näringslivet samt för medievärlden och kommunikationsvärlden kommer att delta vilka får 
till uppgift att lägga fram förslag och diskutera strategier som syftar till förverkligandet av 
informationssamhället. Premiärministern har förklarat att många frågor återstår att klargöra: 
dataskydd, de sociala konsekvenserna, upphovsrätten osv. Deputeradekammaren planerar att 
organisera en lång debatt. I vart fall ser det, vad interaktiva tjänster beträffar, ut som att det 
antingen kommer att utarbetas en ny regelram eller som att den befintliga regelramen kommer 
att anpassas med hänsyn till dessa tjänsters specifika kännetecken. 
• Nederländerna 
Regeringen antog i december 1994 ett verksamhetsprogram ("Actieprogramma") i syfte att 
påskynda införandet av informationssamhället. Fastän man i dokumentet koncentrerar sig på 
aspekter rörande infrastrukturer, har vissa problem beträffande den rättsliga ramen för tjänsterna 
blivit identifierade: till exempel skyddet av data av personlig art, krypterade tjänster, 
immateriella rättigheter och den allmänna ordningen (kriminalitet och etik). Lagrevisionen 
kommer förutom på lagstiftningen för telekommunikationsområdet att inriktas på s.k. 
"tilläggslagstiftning", t.ex. inom de utpekade områdena. Särskild vikt kommer att läggas vid 
15 
möjligheten till självreglering på tjänsteområdet då regeringen anser att detta skulle kunna 
påskynda den praktiska tillämpningen. De behöriga ministerierna har inrättat sambandsgrupper 
för att genomföra verksamhetsprogrammet. Den nederländska mediemyndigheten ("het 
Commissariaat voor de Media"), har för övrigt nyligen gett televisionsföretagen rätt att utnyttja 
de möjligheter som de nya elektroniska medierna har att erbjuda. Detta tillstånd täcker bl.a. 
interaktiv användning av televisionen, offentliggörandet av elektroniska programtablåer, 
spridning av program på Internet, informationsutbyte och direkt marknadsföring. Tillståndet 
skulle också kunna omfatta leverans av beställvideo och pay-per-view-tjänster. Slutligen har en 
styrkommitté, sammansatt av företrädare från flera olika ministerier, inrättats för att behandla de 
problem som kan orsakas av den nuvarande lagstiftningen och för att samordna införandet av 
den nya rättsliga ramen för elektroniska tjänster. 
• Smdgs. 
Regeringen har tillsatt en kommission med ansvar för att främja informationstekniken. En första 
rapport "Wings to Human Ability" lades fram i augusti 1994. Den nuvarande rättsliga situationen 
anses otillfredsställande. I rapporten konstateras det att det för informationsteknikens utveckling 
är viktigt med en stabil rättslig ram inom områdena upphovsrätt, avtalsrätt, civilrätt, reklam, 
datasäkerhet samt skydd av personliga data. För att komma upp i en lönsam massa av tjänster, 
måste särskild uppmärksamhet ägnas åt bl.a. avtalslagstiftning och immateriella rättigheter. 
Målet för en anpassning av regelverket skall ges konkret form under loppet av de tre 
nästföljande åren. En offentlig kommitté har inrättats för att bland annat granska relationerna 
mellan tevemedierna, de nya tjänsterna och tryckfrihetslagstiftningen. Ytterligare konkreta 
förslag bör läggas fram i år. 
Finland 
Regeringen offentliggjorde i början av 1995 en rapport med titeln "Developing a Finnish 
Information Society". Redan befintliga grupper, t.ex. arbetsgrupperna för audiovisuella 
rättigheter, upphovsrätten och rätten på multimediaområdet, kan diskutera problem knutna till de 
nya tjänsterna. Det kan antas att Finland, som redan har en mycket liberal lagstiftning på 
medieområdet, även när det gäller de nya tjänsterna kommer att lita till självreglerande 
organisationer, utom när det gäller brottsliga handlingar, vilka regleras i strafflagen. Den 
allmänna hållningen tycks gå ut på att reglera så litet som möjligt. 
• Förenade kungariket 
I rapporten "Creating the Superhighways of the Future: Developing Broadband Communications 
in the UK" som färdigställts av DTI och som lades fram för parlamentet i november 1994, 
pekade man på det grundläggande behovet av att det skapas en stabil rättslig ram som måste vara 
effektiv och utvecklingsinriktad för att kunna förstärka industrins förtroende för sina 
investeringar, samtidigt som man konstaterade att särskild uppmärksamhet måste ägnas skyddet 
för data av personlig respektive industriell karaktär som överförs på nätet och ett adekvat skydd 
för immateriella rättigheter. I dokumentet tillkännagavs inrättandet av en samrådsgrupp för 
multimediaindustrin (MMIAG) bestående av högt uppsatta befattningshavare inom näringslivet 
som skall bistå respektive minister med råd rörande möjligheter och hinder för 
multimediautvecklingen. Undergrupper som har till uppgift bl.a. att granska frågor i samband 
med den rättsliga ramen inom de utpekade områdena och även frågan om medicinska 
tillämpningar. Undergruppen för problemen i samband med immateriella rättigheter ansåg att 
förfarandena för beviljande av rättigheter måste förenklas för de nya multimediaprodukterna och 
rekommenderar att lagstiftningen i fråga om förtal respektive sedlighetslagstiftningen ändras och 
att det efter samma modell som förslagen i Förenta staterna införs en överföringsavgift för att 
skydda upphovsrätten. En annan departementsövergripande arbetsgrupp underställd 
premiärministern har inrättats för att diskutera behovet av en anpassning av gällande lagstiftning, 
särskilt inom området för immateriella rättigheter och dataskydd. I juli 1995 infördes ett 
16 
lagförslag om ändring av lagstiftningen och förfarandet vid förtal (Draft bill intituled "An act to 
amend the law of defamation and to amend the law of limitation with respect to actions for 
defamation and malicious falsehood"). Detta lagförslag inbegriper i sitt tillämpningsområde 
elektronisk förlagsverksamhet (första artikeln). När det gäller de politiska partierna lade 
labourpartiet i Förenade kungariket i juli 1995 fram en rapport, "Labour's Policy Forum on the 
Information Superhighway ", med tonvikten på följande områden: konsumentskydd, upphovsrätt, 
skyddet för minderåriga, den allmänna ordningen, piratkopiering, dataskydd, marknadsföring, 
regler i fråga om arbetsrätt och sociala rättigheter i samband med distansarbete, osv. Krav ställs 
på att det införs regler på nationell nivå. 
2. Nya behov på regelområdet 
Förutom särskilda områden, som t.ex. telekommunikation, vilka är föremål för specifik 
lagstiftning på gemenskapsnivå ger en analys av denna mängd arbeten vid handen att det ofta 
kommer att krävas lagstiftningsmässiga anpassningar eller nya regelverk då de befintliga 
regelverken inte är utformade med tanke på informationssamhällets tjänster som sådana. Dessa 
regelverk är utformade för att täcka vissa särskilda risker som kan uppstå i samband med 
befintliga tjänster i förhållande till vissa mål av allmänt intresse (t.ex. skyddet av folkhälsan 
inom läkarvården, skydd av konsumenterna eller av mångfalden på televisionens område, 
skyddet av konkurrensen eller av konsumenterna när det gäller telekommunikationstjänster, 
osv.). Beroende på deras annorlunda kännemärken kommer informationssamhällets tjänster att 
leda till en förändring, i positiv eller negativ riktning, av arten av de risker som täcks av 
respektive regelverk. Således kan tjänster utförda på distans och på elektronisk väg, i 
förhållande till traditionella yrkesmässiga tjänster där det krävs att tjänsteföretaget eller 
mottagaren förflyttar sig, medföra en ändring i fråga om vilken typ av risker konsumenterna 
utsätts för. På samma sätt aktualiserar inte tjänster som motsvarar särskilda krav från mottagaren 
av tjänsterna ("interaktiva" tjänster) samma problem när det gäller skyddet av allmänintresset 
jämfört med radio- och TV-sändningar. Till exempel finns det särskilda inneboende risker hos 
TV-sändning, till skillnad från interaktiva tjänster, beroende på att när den väl är genomförd är 
det inte möjligt att veta precis vem som i själva verket kommer att se på programmet, eller på 
grund av det faktum att konsumenten är mer passiv eller bara en ren mottagare av sändningen 
(för han kan inte påverka dess innehåll), eller också på grund av det faktum att det rör sig om ett 
"massmedium". Omvänt uppstår det andra risker genom de interaktiva tjänsterna just på grund 
av den individuella karaktären på den särskilda relation som knyter samman mottagaren av 
tjänsterna med tjänsteföretaget (privatliv, konsumentskydd, osv.). 
För att ta itu med dessa annorlunda risker kommer det att krävas anpassningar av lagstiftningen 
för att, allt efter omständigheterna, garantera ett bättre skydd eller, omvänt, för att lätta på 
befintliga restriktioner. I vissa fall kommer en av lösningarna på kort sikt för de nationella 
myndigheterna att bestå i att utnyttja sin tolkningsförmåga för att hitta lösningar. Dessa lösningar 
kan dock komma att variera och ifrågasättas såväl som att i sin tur framkalla ingrepp från 
lagstiftarens sida. Dessutom är det i många fall så att befintlig lagstiftning inte lämnar tillräckligt 
manöverutrymme för att undgå kravet på ingrepp genom lagstiftning. 
a) De nya skyddsbehovm 
Den nuvarande lagstiftningen är anpassad till verksamheten i samband med de nuvarande 
tjänsterna, (till exempel yrkestjänster, telekommunikationstjänster, tjänster i samband med 
tevesändning) men kommer inte nödvändigtvis att vara anpassad till de nya tjänsterna, varför det 
sålunda kan krävas att den förstärks eller kompletteras. 
17 
Förbättra befintligt skydd. Gällande lagstiftning som behandlar allmänintresset kan 
nödvändiggöra en anpassning för att garantera ett effektivare skydd av detta allmänintresse inför 
de nya risker som uppstår genom informationssamhällets tjänster. I detta fall kommer det inte att 
röra sig om att skydda ett nytt allmänintresse utan om att skapa ett bättre skydd för ett redan 
erkänt allmänintresse. 
Denna förbättring av skyddet skulle kunna ske genom en anpassning av tillämplig lagstiftning i 
syfte att öka intensiteten i det befintliga skyddet. I själva verket, med hänsyn till att 
informationssamhällets tjänster kommer att bestå i att i en annan form utföra redan befintliga och 
reglerade tjänster är det sannolikt att det kommer att krävas en mängd anpassningar av dessa 
lagbestämmelser. Sålunda kan till exempel, på grund av det faktum att tjänsterna utförs på 
distans, de nuvarande lagbestämmelserna om yrkestjänster (läkarvård, osv.) befinnas vara 
otillräckliga i fråga om identifikation av tjänsteföretaget och dettas behörighet (skillnad mellan 
konsultation på sjukhus och konsultation på distans). 
Dessutom kan det förbättrade skyddet tänkas bestå i att utvidga räckvidden för lagbestämmelser 
som är tillämpliga på en viss verksamhet. Sålunda skulle tjänster som av tradition omfattades av 
en grupp väl avgränsade rättsliga regler kunna omfattas av nya regler från andra juridiska 
grupper för att på så sätt garantera ett fullständigare skydd. Exempelvis skulle i fallet med 
audiovisuella tjänster samt beställvideo respekten för särskilda bestämmelser om dataskydd vid 
behov kunna föreskrivas (med hänsyn till att det genom interaktiviteten går att identifiera 
användaren och det på så sätt uppstår risker i fråga om skyddet av privatlivet). Man kan t.ex. 
jämföra med lagbestämmelserna för televisionen som av tradition inte täcker dessa risker. 
Skydda nya allmänintressen. Förutom anpassning av lagbestämmelser i syfte att på ett 
effektivare sätt uppnå målet med dessa bestämmelser, skulle det kunna visa sig nödvändigt att 
uppfylla nya mål av allmänt intresse. Sålunda skulle till exempel den aktuella debatten om 
virtualiteten i informationssamhället så småningom kunna leda fram till lagbestämmelser som 
syftar till att skapa garantier för att vissa trovärdighetskrav uppfylls. 
b) Behoven av lättnader i befintligt skydd 
Omvänt kan vissa befintliga lagbestämmelser komma att visa sig onödiga eller överdrivna varför 
det blir nödvändigt att de inte blir tillämpliga på de nya tjänsterna eller att de mjukas upp. 
Göra slut på felaktig tillämpning av lagbestämmelser. Med hänsyn till det faktum att tjänsterna 
kommer att omfattas av skilda grupper av rättsliga regler, kan vissa av dem omfattas av 
lagbestämmelser som helt uppenbart inte utformats för denna typ av verksamhet. Det skulle då 
krävas ett ingrepp genom lagstiftning för att undanta respektive tjänster från lagbestämmelsens 
tillämpningsområde. Det skulle till exempel vara lämpligt att utvärdera om och i vilken 
utsträckning lagbestämmelser om tevesändning är tillämpliga på informationssamhällets tjänster. 
Anpassa överdrivna lagbestämmelser. Andra tjänster kan tänkas omfattas av vissa restriktioner 
som är överdrivna i förhållande till sitt legitima syfte. Det kan vara fråga om antingen en typ av 
skyldighet som inte är aktuell i samband med informationssamhällets tjänster, eller om åtgärder 
som går längre än som är nödvändigt för att uppnå målet. Sålunda skulle det till exempel, även 
om skyddet av minderåriga naturligtvis är ett viktigt mål, kunna vara olämpligt (och eventuellt 
stå i strid med artikel 10 i Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna) att, exempelvis 
för televisionssändning (där det är omöjligt att lämna garantier för "vem som tittar på vad") 
föreskriva en åtgärd som innebär totalt förbud för tjänster avsedda för vuxna32. För att ta ett 
Interaktivitet och de tekniska former varigenom användaren får tillgång till de nya tjänsterna skulle 
kunna förstärka möjligheterna för föräldrarna att kontrollera minderårigas tillgång till program som 
18 
annat exempel är skyldigheten att det skall finnas ett skrivet kontrakt före försäljning inte 
lämpligt vid elektronisk försäljning. På samma sätt skulle systemen med tillstånd i förväg eller 
licens som är tillämpliga för telekommunikations- eller radio- och TV-sändningstjänster kunna 
befinnas olämpliga för informationssamhällets tjänster (särskilt med hänsyn till att ett annat 
system liknande det som gäller för pressen skulle kunna ge ett effektivare skydd). 
3. En lagstiftningsverksamhet med stor bredd och spridning 
Medlemsstaternas politiska samling runt temat informationssamhället och tjänstemarknadens 
utveckling kommer med nödvändighet att få återverkningar på lagstiftningsverksamhetens bredd 
på nationell nivå. 
a) Ett brett spektrum av lagbestämmelser 
En mängd rättsliga områden kommer att beröras på grund av tjänsternas mångskiftande 
karaktär, särskilt pressrätt bör t.ex. de särskilda förhållandena inom pressens rättssystem, såsom 
utgivaransvar, tillämpas?), telekommunikationsrätt, civilrätt33, särskilt avtalsrätt34, rätt på det 
audiovisuella området*5 (krävs det t.ex. ett system för godkännande på förhand eller bör kanske 
de traditionella reglerna om pluralism tillämpas?), social- och arbetsrätt*6 (vilket system bör 
t.ex. gälla för distansarbete?), skatterätt31 (vilka nya tjänster skulle t.ex. kunna gynnas med 
skattelättnader?), straffrätt36 (vilka system och förfaranden bör t.ex. föreskrivas vid brott?), 
bank- och finansmarknadsrätt (vilket system bör t.ex. gälla för bank-, försäkrings- eller 
finansmarknadstjänster på distans?)39, rätten på handelskommunikationens område40 och slutligen 
yrkesreglerna (t.ex. vilket är det bästa systemet för leverans av advokat- eller läkartjänster på 
distans?). 
I dessa lagbestämmelser kommer att eftersträvas en mångfald med allmänintresset som mål: 
yttrandefriheten, skyddet av privatlivet (alla tjänster), skyddet av minderåriga, konsumentskydd 
(t.ex. elektronisk försäljningstjänst), skyddet av immateriella rättigheter, hälsoskydd (t.ex. 
läkartjänster på distans), skydd av kulturen eller språken (t.ex. utbildningstjänster), osv. 
Vissa specialfrågor har redan i en mängd regeringsstudier och -rapporter pekats ut såsom de 
första som måste tas upp till behandling, t.ex. frågorna om dataskydd, skyddet av immateriella 
innehåller våld eller pornografi. Därav följer inte med nödvändighet att lagbestämmelserna om 
radio- och TV-sändningar är anpassade i fråga om skyddet av minderåriga, eftersom risken för att 
minderåriga får okontrollerad tillgång är mycket större i samband med radio- och TV-sändningar. 
Se den svenska rapporten "Wings to Human Ability ". 
Juridiska experter i vissa medlemsstater är redan i färd med att granska denna problematik. Se Revue 
de l'Assemblée de Liaison des Notaires de France no. 6, 1995 och Bundesnotarkammer, 
Elektronischer Rechtsverkehr, Köln 1995. 
Se studien från Prognos; Detailleurrapporten; "The Waterloo Report"; rapporten från Coudert 
Brothers; studien "Information Society: Access and Pluralism", International Federation of 
Journalists, mars 1995. 
Se i detta avseende särskilt Thierry Bretons studie "Le télé-travail en France: Situation actuelle, 
perspectives de développement et aspects juridiques". 
Thierry Breton: "Le télé-travail en France: Situation actuelle, perspectives de développement et 
aspects juridiques" ; Thierry Breton: "Les téléservices en France: Quels marchés pour les autoroutes 
de l'information?"; Jean-Marc Detailleur: "Evolution de la presse écrite dans la perspective des 
nouvelles technologies multimédias ". 
Se särskilt rapporten från Nederländernas regering: Actieprogramma Electronische Snelwegen "van 
metafoor naar actie ". 
Se rapporter från Thierry Breton: "Les téléservices en France" och Gérard Théry: "Les autoroutes 
de l'information". 
Se studien från Prognos, Detailleurrapporten och rapporten från Coudert Brothers. 3i 
19 
rättigheter, konsumentskydd, skyddet av minderåriga samt skydd och vilket system som skall 
tillämpas när det gäller kryptering av tjänster. 
b) En vag tidsplan med stor spridning 
Analysen av tjänstemarknaden har givit vid handen att det inte kommer att uppstå någon "big 
bang" och att tjänsterna kommer att utvecklas undan för undan. Följaktligen kommer även 
reaktionerna på lagstiftningsområdet att ske successivt då de följer utvecklingen på marknaden 
och på så sätt tar upp de olika frågor som kommer att ställas efter hand. Det nationella 
regelverket för informationssamhällets tjänster kommer sålunda att karakteriseras av att det 
utvecklas efter hand. 
Ingen fast tidsplan läggs fram. Studierna och rapporterna bekräftar i regel att reflexionsarbetet i 
den absolut övervägande delen av medlemsstaterna - med undantag för Tyskland - ännu inte har 
resulterat i något konkret och precist samtidigt som det betonas att det är svårt att ställa upp en 
tidsplan för anpassning av lagstiftningen. Vissa rapporter upplyser endast om genomförandet av 
de första särskilda regelanpassningarna41. Sålunda vill Nederländerna revidera sin lagstiftning 
om informationsbrott före 1996 års slut medan Sverige vill anpassa sin lagstiftning inom loppet 
av de kommande tre åren. Dessutom avslöjar de ekonomiska analyserna att nya tjänster som 
man ännu inte kan föreställa sig faktiskt i framtiden kan komma ut på marknaden när man så 
småningom har fått bättre grepp om de tekniska framstegen och marknadens utveckling. I 
synnerhet i fråga om det sistnämnda är det ytterst vanskligt att i dag föreställa sig vilka 
lagstiftningsbehov som kan tänkas uppstå. 
Stor osäkerhet råder beträffande innehållet i de lagbestämmelser som kan komma att behövas i 
framtiden. Nationella och internationella experter har pekat ut vilka områden det gäller men i 
fråga om vilken väg man bör följa och vilka konkreta bestämmelser som bör införas har de ofta 
inga svar att ge. Med hänsyn till de politiska och samhälleliga frågor som kommit fram genom 
den politiska kraftsamlingen, och bortsett från fall av lagstiftning i nödfall och i direkt anslutning 
till en situation, kommer det att visa sig synnerligen komplicerat att utarbeta lösningar på 
lagstiftningsområdet och kan det i vissa fall komma att uppstå långdragna diskussioner som kan 
sträcka sig fram till nästa årtusende. 
Dessutom är användning av pilotprojekt en av de metoder för ingrepp genom lagstiftning som 
kan komma i fråga, särskilt i Tyskland och Frankrike42. Den består i att man under den första 
tiden endast ingriper för att införa ett dispenssystem som är tidsbestämt eller som gäller tills 
vidare, i syfte att möjliggöra utveckling av pilotprojekt med tjänster inom ramen för 
informationssamhället. Genom uppföljning och analys av erfarenheten med dessa pilotprojekt 
kommer lagstiftarna att få större kunskap om problemen och sedan i ett senare skede kunna 
reglera dessa tjänster på normalt sätt. Sålunda avses det inte införas verkliga lagbestämmelser 
förrän efter en relativt lång tidsperiod43, när man så småningom kan dra pålitliga slutsatser av 
erfarenheterna från pilotprojekten. Denna metod "dispens /pilotprojekt /kontroll /nya regler" 
som genomsyras av pragmatism skulle kunna bli en av lösningarna för lagstiftningen på kort sikt 
varigenom man kan undvika förhastade lagstiftningsåtgärder samtidigt som man bevarar skärpan 
i lagstiftningsinstrumentet för att vid behov kunna ingripa med full sakkännedom. 
43 Se särskilt rapporterna "Wings to Human Ability" från Sverige, "Actieprogramma Electronische 
Snelwegen" från Nederländerna, och från Danmark "The Danish Government Report on the 
Information Society Year 2000". 
Ett lagförslag håller på att förberedas för att införa en femårig dispensperiod som skall göra det 
möjligt att genomföra 170 pilotprojekt. 
I Frankrike räknar man med en period på 5 år. 
20 
Slutligen övervägs också scenariot med permanent eller kontinuerlig justering av lagstiftningen 
med hänsyn till den tekniska utvecklingen och samhälleliga värderingar som kan tänkas visa en 
44 
viss ombytlighet . 
B. Riskerna när det gäller den inre marknadens funktionssätt 
Den lagstiftningsverksamhet som håller på att förberedas i medlemsstaterna skulle, utan lämplig 
organisation, kunna hota genomförandet av den inre marknadens mål. 
1. Riskerna för att den inre marknaden fragmenteras på nytt 
Om inget görs för att samordna arbetet med de nya nationella bestämmelserna för informations­
samhällets tjänster finns det stor risk för att dessa blir olikartade för att inte säga motstridiga 
inbördes. En sådan situation skulle leda till nya restriktioner för den fria omsättningen av 
informationssamhällets tjänster mellan medlemsstaterna eftersom en medlemsstat skulle kunna 
begränsa eller förbjuda en tjänsteprestation som härrör från en annan medlemsstat genom att 
reglera den i sin egen nationella lagstiftning. Vad gäller den inre marknadens rätt och särskilt 
artikel 59 kan det tänkas att vissa av dessa åtgärder inte är motiverade medan andra är det. I det 
förstnämnda fallet måste kommissionen ingripa för att medlemsstaten skall upphäva denna 
rättsliga gräns, medan den i det sistnämnda fallet om så krävs skall föreslå en harmonisering av 
ifrågavarande lagstiftning för att slå vakt om den fria omsättningen. I avvaktan på att dessa 
initiativ börjar verka kan den europeiska industrin för tjänster inom informationssamhället i 
ingetdera fallet dra fördel av ett verkligt område utan inre gränser och kan till följd av detta 
tänkas avstå från att göra investeringar som är nödvändiga för att den skall behålla sin 
konkurrenskraft. Flera skäl talar för detta negativa scenario. 
Skäl som har att göra med marknadens utveckling. En analys av marknaden för de nya 
tjänsterna ger vid handen att den kommer att utvecklas undan för undan och ske i olika takt, 
dvs. annorlunda för varje medlemsstat. Detta innebär att reaktioner i form av lagstiftning 
kommer att uppstå vid olika tillfällen för olika medlemsstater och vara inriktade på olika 
tjänster. Sålunda kan t.ex. en viss medlemsstat där distanstjänster på det medicinska 
yrkesområdet råkar utvecklas snabbt tvingas att reglera dessa, medan samtidigt en annan 
medlemsstat reglerar tjänsterna för elektronisk handel och vadhållning på distans till följd av att 
en aktör på den nationella marknaden har utvecklat sin verksamhet särskilt starkt. 
Skäl som har att göra med traditioner och nationell kultur. Den nationella lagstiftningen är 
bärare av en uppsättning ekonomiska, kulturella, sociala och politiska värderingar och 
traditioner, varierande allt efter medlemsstat. Erfarenheten visar att sättet att bedriva 
lagstiftningsarbete oberoende av område bygger på dessa olikheter i inriktning vilket kan 
återspeglas i lagstiftningen. Detta innebär å ena sidan att det är olika mellan olika medlemsstater 
vilka lagstiftningsfrågor som kommer att prioriteras (t.ex. skulle vissa medlemsstater kunna 
lägga tonvikten vid bevarandet av den nationella kulturen, medan andra betonar 
konsumentskyddet och åter andra sätter skyddet av minderåriga och sedligheten främst) och å 
andra sidan att innehållet i lagbestämmelserna för en särskild fråga likaledes kommer att uppvisa 
variationer (t.ex. är redan nu de nationella infallsvinklarna i fråga om skyddet av minderåriga, 
dataskyddet och konsumentskyddet mycket olika, vilket återspeglar olikheter i fråga om 
känslighet, synsätt och målsättning som är typiska för de olika länderna). 
Skäl som har att göra med vilket rättssystem man utgår från. De nationella rättssystem som skall 
anpassas är redan nu olika för de olika medlemsstaterna. Följaktligen kommer justeringarna att 
följa sin egen logik vid ingreppen vilket kan komma att vidga de nuvarande skillnaderna. 
Sålunda utgör t.ex. begreppet "radio-och TV-sändning" i tysk rätt (som medger en uppdelning 
av behörighet mellan delstaterna och förbundsregeringen), det franska rättssystemet för kontroll 
44 
Se t.ex. studien från Prognos, s. 143 och följande. 
21 
i efterhand, som utvecklats när det gäller Minitels tjänster, och det anpassade och bantade 
brittiska systemet, som redan tillämpas på organisationer för satellittevesändning, tre olika 
utgångspunkter för att fastställa systemen för tillträde till verksamheten med de olika tjänsterna 
(kontroll i förväg eller i efterhand). De olika befintliga infallsvinklarna när det gäller immateriel­
la rättigheter eller de system som är tillämpliga för krypteringsmetoder (vissa stater föreskriver 
att tillstånd inhämtas i förväg, andra inte) är andra exempel. 
Skäl som nar att göra med tjänsternas mänga olika skepnader i informationssamhället. Givet att 
tjänsterna är mycket olikartade sinsemellan får vi också ett mycket brett spektrum av berörda 
rättsområden. Följaktligen mångfaldigas riskerna för motstridigheter i lagstiftningen, vilket får 
återverkningar på hur området utan inre gränser fungerar genom en mångfald av möjliga hinder 
för den fria omsättningen av tjänster. Situationen är särskilt bekymmersam med hänsyn till att 
tjänsteföretagen i allmänhet levererar ett paket bestående av flera olika tjänster, varför riskerna 
att de ställs inför nya rättsliga gränser också mångfaldigas på samma sätt. Sålunda kan ett 
tjänsteföretag som levererar ett tjänstepaket bestående av interaktiva spel, distansutbildning, 
beställvideo och teleinköp finna att en av dess tjänster är belagd med restriktioner i en viss 
medlemsstat medan en annan tjänst är belagd med restriktioner i en annan medlemsstat. Antalet 
möjliga kombinationer med situationer av detta slag illustrerar väl hur en mängd olika hinder 
kan uppstå. 
Några tidiga tecken på motstridiga infallsvinklar bekräftar riskens omfattning. En undersökning 
av olika pågående arbeten avslöjar t.ex. att det förekommer diskussioner och motstridiga 
infallsvinklar i frågan om huruvida det krävs ett system med tillståndsgivning i förväg eller om 
det tvärtom är bättre med ett system liknande det som gäller för pressen. Som ett annat exempel 
är det inte alltid samma lagstiftningsfrågor som utpekats som betydelsefulla (frågor som 
arbetsrätt, skyddet av minderåriga, skadeståndsrätt nämns inte genomgående i studier och 
rapporter). 
2. Riskerna för överreglering 
Kraftsamlingen på politiskt håll och från berörda parter runt temat informationssamhället kan 
komma att få återverkningar på nationeli nivå genom nya lagbestämmelser som i sin tur får 
återverkningar på europeisk nivå genom gemenskapslagstiftning fastän det inte alltid framstår 
klart att de är behövliga. 
Lagstiftning för att slå vakt om den inre marknaden är nödvändig endast när nationella åtgärder 
har begränsande återverkningar på friheterna i Romfördraget som inte kan åtgärdas genom 
direkt tillämpning av Romfördraget eller genom befintlig sekundärrätt. Att utvärdera dessa 
restriktiva effekter är en ibland komplicerad uppgift med hänsyn till det fakmm att det i många 
fall gäller att bedöma om de nationella åtgärder som är ursprunget till dessa restriktiva åtgärder 
står i proportion till det allmänintresse som är syftet. Det kan befaras att det i en situation med 
en nationell lagstiftning som väcker problem av den här typen höjs röster för att genom 
harmonisering utvidga denna lagstiftning till gemenskapen i dess helhet, snarare än att genom 
detta slags bedömningar sträva efter att avskaffa de nya gränserna genom direkt tillämpning av 
Romfördraget. Detta skulle vara liktydigt med att skapa situationer av fullbordat faktum för att 
driva fram ett ingripande på gemenskapsnivå. Riskerna för en sådan överreglering får inte 
bagatelliseras eftersom det redan nu märks ett klart tryck från vissa berörda parter, aktörer, 
yrkesorganisationer, konsumentorganisationer osv.45 
45 I samband med G-7—mötet i Bryssel den 24—26 februari 1995 lade flera företrädare för aktörerna 
fram sin ståndpunkt. Med anledning av Europeiska rundabordskonferensen för industriledare 
utarbetades det ett dokument "Building a global Information Society " — A call for Government 
Action, maj 1995, där man kräver en anpassning av de nationella och internationella reglerna inom 
dataskydd, skydd av immateriella rättigheter, civilrätt och straffrätt syftande till ett bättre skydd mot 
22 
Kommissionen anser att man inte bör bedriva ett alltför omfattande lagstiftningsarbete på 
gemenskapsnivå enbart med anledning av högljudda rop på ingrepp utan att man tvärtemot måste 
förlita sig på den inre marknadens beprövade principer, särskilt principen om ömsesidigt 
erkännande. 
3. Riskerna för bristande sammanhang 
Den lagstiftningsverksamhet på nationell nivå som kommer att äga rum under de kommande 
åren kan tänkas komma att få återverkningar på gemenskapsnivån inte bara genom överreglering 
utan även genom sinsemellan osammanhängande åtgärder. Variationen i fråga om mål av 
allmänt intresse som eftersträvas på nationell nivå (konsument-, kultur-, hälsoskydd, osv.) 
skulle, vilket är möjligt enligt Fördraget om Europeiska unionen, kunna föras över till 
gemenskapsnivå genom åtgärder där vart och ett av dessa mål eftersträvas isolerat, utan inbördes 
sammanhang. 
På denna punkt är kommissionen av den uppfattningen att alla nationella åtgärder måste 
respektera det krav på sammanhang i regelverket som är en oundgänglig förutsättning för den 
framtida utvecklingen av dessa tjänster och till fullo ta hänsyn till alla mål av allmänt intresse. 
Med hänsyn till att den inre marknadens sekundärrätt syftar till att garantera en likvärdig 
skyddsnivå i alla medlemsstater för en mängd mål av allmänt intresse, har kommissionen redan 
beslutat att alla lagstiftningsåtgärder för de nya tjänsterna måste ske inom den inre marknadens 
beprövade ram. 
piratverksamhet (krypterade tjänster), skadeståndsråtten, osv. Samma områden har pekats ut av 
företrädare för den audiovisuella industrin, kabelteveföretag och telekommunikationsföretag när de 
var samlade till ett seminarium i Belgien den 19—21 maj 1995 (The Waterloo Report on "Trans 
Atlantic Dialogue on Broadcasting and the Information Society"); i tre aktuella resolutioner från 
International Communications Round Table (ICRT) har också vissa behov på lagstiftningsområdet 
betonats. 
23 
m. PRESENTATION AV QPPENKETSMEKANISMEN 
Kommissionen föreslår att det införs en mekanism för öppenhet i regelverket som bygger på 
direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och 
föreskrifter46.1 detta syfte lägger kommissionen fram ett rådets förslag till direktiv om en tredje 
ändring av direktiv 83/189/EEG bestående i en utvidgning av de förfaranden för utbyte av 
information som där föreskrivs för framtida lagstiftningsförslag från medlemsstaterna om 
informationssamhällets tjänster. 
A. Mål 
Det allmänna syftet med den öppenhetsmekanism som kommissionen föreslår är att den inre 
marknaden skall fungera bättre på området för informationssamhällets tjänster. Syftena med 
denna mekanism är närmare bestämt följande: 
1» Att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl särskilt genom att undvika att det 
uppsyr nya hinder _ 
Ömsesidig information mellan medlemsstaterna inbördes och mellan medlemsstaterna och 
kommissionen bör göra det möjligt att i tid upptäcka eventuella svårigheter i fråga om hur 
området utan inre gränser fungerar och att gripa in för att förebygga antingen uppkomsten 
av nationella lagbestämmelser som skulle kunna vara oförenliga med principerna om 
etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster (när kontakter med andra medlemsstater eller 
kommissionen har fått den berörda medlemsstaten att avstå från att anta förslaget eller att 
göra ändringar i det) eller uppkomsten av rättsliga gränser (om dessa regler är berättigade 
med hänsyn till gemenskapsrätt) samtidigt som man vid behov föreslår gemenskapslagstift­
ning. Kommissionen vill inte i något fall begränsa behörigheten till lagstiftning på nationell 
nivå för att skydda allmänna intressen, utan endast förebygga att den inre marknaden 
fragmenteras på nytt. 
2* Att garantera ett effektivare skydd för allmänna intressen 
Det är nödvändigt att föregripa och i tid identifiera behoven av gemenskapsingripanden i 
syfte att skapa ett för de olika medlemsstaterna likvärdigt skydd av allmänintresset. De 
bekymmer på nationell nivå som gör att en medlemsstat kan vilja lagstifta kan ju delas av 
andra medlemsstater och man kan hitta en effektivare lösning genom skydd på 
gemenskapsnivå. Den senare aspekten är väsentlig inom ramen för informationssamhället 
med hänsyn till att den tekniska omgivningen kommer att leda till att: möjligheterna att 
kringgå skydd som utarbetats enbart på en medlemsstats nivå ökar, de problem ökar som 
har samband med att fastställa vilken lagstiftning som är tillämplig på dem som 
tillhandahåller tjänster eller på tjänsterna själva, det blir svårare att identifiera vem som är 
skyldig, de problem ökar som har samband med effektiv tillämpning av regler eller att 
förebytta brott, etc. 
3* Att bättre avgränsa och minska behovet av nya gemenskapsregler 
För att minska behovet av regelgivning på gemenskapsnivå till vad som är strikt nödvändigt 
är det oundgängligt att man åstadkommer en effektivare tillämpning av Romfördraget, 
särskilt artiklarna 52 och 59. I detta avseende skulle en öppenhetsmekanism innebära en 
verklig fördel genom att man i förväg kan förhindra eller begränsa antagandet av vissa 
nationella lagförslag som senare skulle kunna leda till gemenskapsregler syftande till att 
bekräfta dessa. Särskilt måste den nationelle lagstiftaren ställa sig frågan om det är möjligt 
Rådets direktiv om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter av den 
28.3.1983 (EGTnr L 109 av den 26.4.1983, s. 8), ändrad genom rådets direktiv 88/182/EEG av den 
22.3.1988 (EGT nr L 81 av den 26. 3. 1988), och genom rådets direktiv 94/10/EG av den 23.3.1994 
(EGT nr L 100 av den 19.4.1994). 
24 
att tillämpa ömsesidigt erkännande i stället för att man tillåter att det får uppstå en situation 
av fullbordat faktum som skulle kunna leda till förslag om harmonisering på 
gemenskapsnivå. I vilket fall kan öppenhetsmekanismen, när det blir nödvändigt att 
säkerställa ett effektivt skydd för ett mål av allmänt intresse genom ett ingripande på 
gemenskapsnivå, på grund av att det rör sig om ett informationsförfarande som inte 
påverkar grunden för utvärderingen av nödvändigheten av eventuella framtida harmonise-
ringsåtgärder på gemenskapsnivå, i största möjliga utsträckning bidra till att ny 
harmonisering införs snabbare och med större kunskap om den berörda frågan. 
4* Att underlätta administrativt samarbete 
Mekanismen för informationsutbyte mellan medlemsstaterna på det stadium där lagbe­
stämmelserna utarbetas föranleder den nationelle lagstiftaren att vända sig till de andra 
nationella förvaltningarna för att förhöra sig om den situation som råder i övriga med­
lemsstater. Syftet är inte att ifrågasätta medlemsstaternas behörighet att lagstifta utan att öka 
medvetenheten om den risk som såväl den inre marknaden som det effektiva skyddet av 
mål av allmänt intresse kan utsättas för genom isolerat lagstiftande, där man inte tar hänsyn 
till erfarenheter från annat håll och effekterna på tjänsteföretag i andra länder. 
Öppenhetsmekanismen framstår som ett särskilt effektivt redskap för aaministrativt 
samarbete som kan leda till verkliga kollektiva reflexer i Europa. 
5* Att bidra till regelverkets stabilitet 
En klar och stabil rättslig ram har pekats ut som en grundförutsättning för att kunna 
stimulera informationssamhällets utveckling. Syftet med en öppenhetsmekanism är just att 
bidra till regelverkets stabilitet och tillgänglighet, först genom att den begränsar riskerna 
för oförutsedda reaktioner på regelområdet, sedan genom att man kan undvika 
osäkerhetsperioder under överträdelseförfaranden och slutligen genom att aktörerna och 
konsumenterna får tillgång till mer information om lagförslag som de kan påverkas av. 
6« Att förbättra gemenskapens deltagande i diskussioner på den internationella nivån 
Att en stabil och sammanhängande rättslig ram för gemenskapen utformas är en grund­
läggande förutsättning för att Europeiska gemenskapen på ett effektivt och 
sammanhängande vis skall kunna behandla de lagstiftningsmässiga frågor som rör 
informationssamhällets tjänster inom ramen för internationellt samarbete och internationella 
förhandlingar. 
B. Allmänna metoder 
1. Erfarenheter av befintliga öppenhetsmekanismer 
Det är långt ifrån en ny tanke att med hjälp av en mekanism för öppenhet i regelverket garantera 
att området utan inre gränser fungerar väl. Direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett 
informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter är i dag det mest 
fulländade instrumentet för öppenhet i regelverket. Detta direktiv, som redan har ändrats i två 
omgångar, framför allt i syfte att utvidga dess tillämpningsområde47, har blivit ett centralt 
instrument för den inre marknadens politik. Det bör noteras att det finns andra 
öppenhetsmekanismer som har hämtat inspiration från direktiv 83/189/EEG. Dock skiljer de sig 
från detta därigenom att dessa mekanismer inte avser lagstiftningsförslag, utan fall där nationella 
bestämmelser tillåts finnas kvar fastän de hindrar den fria omsättningen av varor 
(Europaparlamentets och rådets beslut om ett ömsesidigt informationsförfarande för nationella 
bestämmelser som innebär undantag från principen om fri rörlighet för varor inom 
Rådets direktiv 88/182/EEG av den 22.3.1988 (EGT nr L 81 av den 26.3.1988), och rådets direktiv 
94/10/EG av den 23.3.1994 (EGT nr L 100 av den 19.4.1994). 
25 
gemenskapen)48, eller på grund av att de enbart utgör en kompletterande aspekt i förhållande till 
de generella syftena med instrumenten i fråga49. 
a) Funktionssätt hos direktiv 83/189/EEG 
I direktivet garanteras ett informationsförfarande mellan medlemsstaterna beträffande tekniska 
standarder och föreskrifter. Medlemsstaterna är skyldiga att meddela kommissionen30 och övriga 
medlemsstater vilka förslag till nationella tekniska föreskrifter51 som de avser att anta. En 
frysningsperiod på tre månader föreskrivs för att kommissionen och medlemsstaterna skall 
kunna granska förslagen till bestämmelser och höra av sig med en reaktion. 
Därefter finns det fyra möjliga scenarion: * 
1- Inga påpekanden från medlemsstaternas eller kommissionens sida. I detta fall kan den 
berörda medlemsstaten anta lagförslaget så snart den tremånaders frysningsperioden har 
gått ut. 
2- Kommentarer från kommissionen eller en medlemsstat beträffande de möjliga effekterna på 
den inre marknaden om de planerade åtgärderna skulle antas och tillämpas på varor från 
övriga medlemsstater, och krav på ändringar32. Den berörda medlemsstaten är skyldig att ta 
hänsyn till dessa kommentarer så mycket som möjligt vid utarbetandet av den definitiva 
versionen. Kommentarerna leder ofta till att en klausul om ömsesidigt erkännande införs i 
lagförslaget. 
3- Ett detaljerat utlåtande från kommissionen eller en medlemsstat när de har den upp­
fattningen att åtgärden, om den skulle tillämpas på varor från övriga medlemsstater, skulle 
strida mot gemenskapsrätten om fri rörlighet för varor53. Genom att ett detaljerat utlåtande 
48 EGT nr C18 av den 21.1.1994, s. 13. Rådet antog den gemensamma ståndpunkten den 29 juni 1995 
(EGT nr C 216/41 av den 21.8.1995); i beslutet föreskrivs att kommissionen meddelas inom 45 dagar 
från och med den dag då bestämmelsen införs. Kommissionen vidarebefordrar upplysningen till 
övriga medlemsstater. 
Rådets direktiv 87/22/EEG av den 22 december 1986 (artikel 5) om tillnärmning av medlemsstaternas 
bestämmelser vad gäller utsläppande på marknaden av högteknologiska läkemedel, särskilt sådana 
som framställts genom bioteknik (EGT nr L 15 av den 22.12.1986, s. 38); rådets direktiv 93/98/EEG 
av den 29 oktober 1993 (artikel 12) om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa 
närstående rättigheter (EGT nr L 290 av den 24.11.1993, s. 9); rådets direktiv 94/62/EG av den 20 
december 1994 (artikel 16) öm förpackningar och förpackningsavfall (EGT nr L 365 av den 
31.12.1994, s. 10). Medan i direktiv 87/22/EEG uttryckligen de artiklar i direktiv 83/189/EEG 
åberopas som föreskriver uppskov till följd av anmälan, föreskrivs det i de två andra ingen sådan 
effekt, utan enbart en enkel anmälan av lagstiftningsförslag. 
I kraft av artikel 8 punkt 1 är medlemsstaterna skyldiga att meddela kommissionen om alla förslag till 
tekniska föreskrifter på ett förberedande stadium då väsentliga ändringar fortfarande kan göras. 
Kommissionen vidarebefordrar meddelandet till medlemsstaterna så att alla får ta del av de 
nationella initiativen. 
Tekniska föreskrifter definieras som tekniska specifikationer eller andra krav som är rättsligt eller 
faktiskt bindande för en medlemsstat vid marknadsföring eller användning av en produkt på dess 
territorium (artikel 1). Till kategorin faktiskt obligatoriska tekniska föreskrifter räknas frivilliga avtal 
där de offentliga myndigheterna är parter liksom yrkesetiska regler som anses utgöra en garanti för 
att bestämmelserna i viss lagstiftning är uppfyllda. 
Medlemsstaterna eller kommissionen lägger fram synpunkter i kraft av artikel 8 punkt 2 i direktivet. 
På begäran av övriga medlemsstater eller kommissionen skall dessa få del av den definitiva texten till 
den tekniska föreskriften. 
Artikel 9 punkt 2 i direktivet. Det utförliga yttrandet från kommissionen år en formell handling som 
är att jämställa med en uppfordran omförslaget antas i oförändrat skick. 
26 'A 
v3*# 
avges utsträcks frysningsperiodens längd till 6 månader (eller 4 månader för frivilliga 
överenskommelser). Denna period bör ge möjlighet att på nytt granska frågan och undvika 
en överträdelse av gemenskapsrätten. 
4- En förklaring där det meddelas att kommissionen kommer att föreslå54, eller har 
föreslagit55, gemenskapsbestämmelser på området. Genom en sådan förklaring utsträcks 
frysningsperioden till 12 månader, och till 18 månader om rådet före periodens slut antar 
en gemensam ståndpunkt om förslaget. Förlängningen av frysningsperioden syftar till att 
gemenskapen skall kunna granska frågan utan att diskussionen snedvrids eller försvåras 
genom föregående åtgärder. Denna förlängning är dock inte möjlig vad gäller frivilliga 
överenskommelser. 
Om en medlemsstat önskar anta en teknisk regel av brådskande skäl som har att göra med 
skyddet av folkhälsan, säkerhet eller skyddet av djur- och växtliv kan den tillåtas göra detta utan 
att vara skyldig att iaktta frysningsperioden56. 
En samrådskommitté57 bestående av företrädare för medlemsstaterna sammanträder ungefär sex 
gånger om året och spelar en viktig roll vid övervakningen av hur förfarandet genomförs och 
vid granskningen av de politiska frågor som väcks av anmälningarna. 
I de instruktioner som antagits av kommittén förklaras de operationella aspekterna samt i detalj 
vilka förfaranden som skall följas (informationskategorier, former och innehåll i anmälan, 
OSV.)58. 
Vad för övrigt instrumentets rättsliga räckvidd beträffar, har kommissionen beaktat det faktum 
att det finns risk att en fallande dom mot en medlemsstat för att den inte uppfyllt sina 
förpliktelser i samband med det anmälningsförfarande som inrättats genom direktiv 83/189/EEG 
kommer att sakna verklig räckvidd, eftersom den nationella texten gäller. Av detta skäl har den i 
ett meddelande av den 1 oktober 1986 bekräftat att det är omöjligt att hävda icke anmälda 
tekniska regler mot tredje part59. 
b) Tillämpning och utvärdering 
På grundval av den senaste statistiken kan man bara konstatera att direktiv 83/189/EEG har 
bevisat att det är ett nyckelinstrument i förfarandet, som är synnerligen effektivt för att uppnå 
resultat. Under åren 1992, 1993 och 1994 har kommissionen behandlat 1 136 nationella förslag 
till tekniska regler, alla sektorer sammantagna. Den har avgett 355 detaljerade utlåtanden riktade 
mot medlemsstater, 532 påpekanden och antagit 62 initiativ avsedda att gynna harmonisering på 
54 Artikel 9 punkt 3. 
55 Artikel 9 punkt 4. 
56 Artikel 9 punkt 7. 
57 Artikel 6. 
58 
Dessutom föreskrivs det i direktivet (artiklarna 2-7) beträffande tekniska standarder ett 
informationsförfarande mellan de nationella respektive de europeiska standardiseringsorganen samt 
kommissionen. Genomförandet av detta förfarande har genom ett mandat från kommissionen 
anförtrotts de europeiska standardiseringsorganen. 
Kommissionens meddelande om försummelse av vissa bestämmelser i rådets direktiv 83/189/EEG av 
den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter EGT 
nr C 245, 1.10.1986, s. 4. Domstolen har hittills fällt en medlemsstat för försummelse att anmäla i 
fyra fall. 
27 59 
gemenskapsnivå. Reaktionerna från medlemsstaterna på anmälda förslag i form av detaljerade 
utlåtanden (226) eller påpekanden (473) blir allt fler, vilket förstärker deras deltagande i 
anmälningsförfarandet i en anda av stor öppenhet. 
Vad beträffar medlemsstaterna har kommissionens och övriga medlemsstaters granskning av 
förslagen spelat en återhållande roll och ökat medvetenheten om deras europeiska ansvar. 
Kommissionen vill i detta avseende framhäva det goda samarbetet med medlemsstaterna som 
visar sig beredda att vid behov ändra sådana texter som ännu befinner sig på förslagsstadiet, 
särskilt i syfte att införa en klausul om ömsesidigt erkännande. 
Vad beträffar aktörerna, är denna öppenhet till deras fördel då de kan ingripa indirekt när 
medlemsstaterna samråder med dem för att ta reda på deras uppfattning om olika nationella 
lagförslag som de kommer att ställas inför på den inre marknaden. I detta avseende blir det 
genom att tvånget till konfidentiell behandling upphör, en ändring som genomfördes i och med 
direktiv 94/10/EEG, möjligt för de ekonomiska aktörer som huvudsakligen berörs av de tekniska 
hindren att bättre hävda sina intressen i samband med anmälningsförfarandet i stället för genom 
ett överklagande i efterhand. Denna roll för aktörerna bör betonas eftersom mekanismen kan 
utgöra inte enbart ett redskap för administrativt samarbete utan också ett redskap för samarbete 
mellan förvaltning och berörda parter som kan förbättra bestämmelsernas kvalitet. 
2. Den föreslagna öppenhetsmekanismen 
Kommissionen anser att öppenhetsmekanismen för lagbestämmelser rörande informationssam­
hällets tjänster, för att kunna motsvara de utpekade behoven och uppnå de definierade målen, 
måste ha följande fyra kännetecken: 
a) Ett tvingande rättsligt instrument 
Kommissionen är övertygad att gemenskapen för att åstadkomma effektiv öppenhet i regelverket 
måste skapa ett tvingande rättsligt instrument. Inga andra initiativ är faktiskt tillfredsställande i 
förhållande till behoven och de eftersträvade målen. Om man överlämnade till medlemsstaternas 
godtycke att meddela sina lagförslag som berör informationssamhällets tjänster skulle 
öppenhetens räckvidd och effektivitet begränsas avsevärt och den administrativa samarbetsandan 
ta skada. 
b) Ett förfarande för information på förhand 
Endast genom ett system med föranmälan kan man förebygga och i tid hindra att det skapas 
hinder för friheterna på den inre marknaden. Efteranmälan, dvs. anmälan efter antagandet av de 
nationella reglerna, skulle innebära flera nackdelar: 
• följden skulle enbart bli att man upptäcker nya rättsliga gränser mellan medlemsstaterna 
som endast kan avskaffas genom långdragna förfaranden (förfarande om underlåtenhet att 
uppfylla skyldighet i kraft av artikel 169 i Romfördraget) eller genom harmonisering av be­
stämmelserna i fråga. I båda fallen innebär detta att aktörerna och konsumenterna under 
hela denna tid tvingas leva med kostnaderna för att det saknas en verklig inre marknad; 
• det skulle automatiskt leda till en situation av fullbordat faktum, dvs. fall då antagandet av 
en nationell regel gör att ett ingripande på gemenskapsnivå framtvingas; 
• det skulle inte stimulera till samarbetsvanor inom den europeiska förvaltningen, eftersom 
samarbetet reduceras till ett enbart formellt förfarande (överlämnandet av en text) i stället 
28 
för att man tillsammans söker utvärdera inverkan på gemenskapsnivå av en eventuell 
lagstiftning. Under alla förhållanden är de berörda myndigheternas manöverutrymme 
mycket begränsat eftersom lagen redan är antagen. 
Följaktligen föreslår kommissionen att samma metod antas som för direktiv 83/189/EEG: med­
lemsstaterna är skyldiga att till kommissionen anmäla alla förslag till regler som är tillämpliga 
på informationssamhällets tjänster på ett förberedande stadium dä det ännu är möjligt att föra in 
betydande ändringar. Denna anmälningsskyldighet skulle omfatta sådana frivilliga avtal där de 
offentliga myndigheterna är parter liksom yrkesetiska regler som anses utgöra en garantiför att 
bestämmelserna i viss lagstiftning är uppfyllda60. Kommissionen sprider denna information till 
alla övriga medlemsstater så att de kan ta del av de nationella initiativen. 
c) Ett samrådsförfarande: 
Enbart en förpliktelse att vidarebefordra förslag utan ett därpå följande förfarande skulle inte 
vara effektivt: 
• det skulle inte ge någon som helst garanti för att den berörda nationella myndigheten skulle 
ta hänsyn till kommissionens eller övriga medlemsstaters eventuella påpekanden och att den 
undviker att bygga upp hinder mot friheterna i Romfördraget. Det enda sättet att garantera 
dessa friheter är att införa en period då medlemsstaten inte får anta lagförslaget. Under 
denna period kan förvaltningssamarbetet fungera till fullo varvid medlemsstaterna och 
kommissionen kan bedöma förslaget i fråga och vid behov föreslå en ändring i syfte att ta 
bort eller minska hindren för den fria rörligheten. 
• det skulle minska utsikterna att snabbt nå fram till antagandet av ett förslag till 
harmonisering syftande till skydd av allmänintresset på gemenskapsnivå (när så krävs) 
eftersom den berörda medlemsstaten skulle kunna föredra att anta sin lagstiftning och 
eventuellt sålunda ifrågasätta nödvändigheten av eller inriktningen hos arbetet på 
gemenskapsnivå. Endast genom en frysningsperiod då det inte är möjligt att anta förslaget 
skulle man kunna undvika att skada eventuella gemenskapsinitiativ. 
Följaktligen föreslår kommissionen även i detta fall att samma förfaranden som i direktiv 
83/189/EEG tillämpas: efter anmälan av lagförslaget inleds en första frysningsperiod på 3 
månader under vilken medlemsstaterna och kommissionen kan inkomma med kommentarer eller 
avge ett detaljerat utlåtande (total frysning utsträckt till 6 månader eller 4 månader ifråga om 
frivilliga avtal), eller, i kommissionens fall, förklara att ett harmoniseringsförslag är att vänta 
eller att kommissionen redan har lagt fram förslag till harmoniseringsåtgärder (fullständig 
frysning utsträckt till 12 månader eller ända upp till 18 månader om en gemensam position har 
uppnåtts). 
d) En kommitté 
Genom en kommitté bör det bli möjligt att åstadkomma en effektiv hantering av förfarandet. 
Som redan har påpekats är ett av huvudmålen med öppenhetsmekanismen att stimulera till en 
dialog mellan medlemsstaternas lagstiftare och att främja det administrativa samarbetet. 
Kommissionen anser att de yrkesetiska reglerna skall meddelas om en anknytning till staten kan 
fastställas. Således skall förslag till ändringar av yrkesetiska regler anmälas i den mån yrkesorganisa­
tionens föreskrivna makt grundar sig på en bestämmelse i lag. 
29 
Förvaltningssamarbete mellan medlemsstaterna är motiverat inte minst som 
informationssamhällets tjänster sannolikt kommer att gå igenom en snabb och oförutsebar 
utveckling. Inrättandet av ett forum för utbyte av erfarenheter kan bara berika och förbättra de 
planerade lagbestämmelserna och skapa medvetenhet i de nationella förvaltningarna om att deras 
lagstiftningsförslag kan störa den inre marknadens funktion. På kort sikt skulle kommittén t.ex. 
kunna granska vissa frågor i anknytning till problem med tolkningen av de aktuella reglerna 
särskilt mot bakgrund av den dialog som borde föras mellan förvaltningarna och berörda parter. 
Den kommitté som avses i direktiv 83/189/EEG kan spela denna roll och kan alltså tjäna som 
modell för mekanismen för öppenhet i regelverket. 
C. Rättsligt instrument 
Kommissionen föreslår en utvidgning av tillämpningsområdet för direktiv 83/189/EEG. 
Fördelarna med detta tillvägagångssätt är följande: 
• det motsvarar exakt behoven, är inriktat på samma mål som eftersträvas inom ramen för 
informationssamhället (undvika ny fragmentering, bättre skydd för allmänintresset på 
gemenskapsnivån, undvika överarbetad och osammanhängande lagstiftning, skapa 
samarbete mellan förvaltningarna), och det utgör det främsta instrumentet för öppenhet i 
regelverket. De andra instrumenten däremot har presenterats i form av autonoma 
instrument61 eftersom de tillgodoser andra behov och ställer andra krav än direktiv 
83/189/EEG; 
• det gör det möjligt att utnyttja erfarenheter och insikter som har förvärvats under flera års 
arbete med genomförandet av direktiv 83/189/EEG, särskilt kommissionens genomförande­
politik, domstolens rättspraxis, den förvaltningsorganisation som redan för flera år sedan 
infördes på medlemsstatsnivå för att hantera tillämpningen av direktivet, den befintliga 
kommittén, den struktur för övervakning av medlemsstaternas tillämpning av anmälnings­
plikten som infördes av kommissionen, och de skriftliga instruktionerna som förklarar de 
praktiska förfaranden som kommissionens och medlemsstaternas organ skall följa; 
• det gör att man kan undvika att hålla sig med två olika instrument, ett för lagförslag för 
varor och ett annat för lagförslag för tjänster. Två olika instrument skulle göra det 
komplicerat för de nationella förvaltningarna att genomföra mekanismen, vilket går stick i 
stäv med den juridiska klarheten och själva strävan efter öppenhet. Bristande 
samstämmighet i fråga om vilka krav som ställs i de två instrumenten skulle framför allt 
leda till situationer med rättsliga inkonsekvenser när det rör sig om lagbestämmelser som på 
samma gång berör både tjänster och produkter. Detta skulle kunna bli ett ganska vanligt 
förekommande scenario med hänsyn till att tjänsteverksamheten så som den ekonomiska 
analysen har påvisat kommer att vara nära knuten till distributionen av varorna; 
• slutligen innebär det användning av en metod som redan vid två tillfallen har kommit till 
användning: den första ändringen av direktivet bestod i en utvidgning av begreppet teknisk 
specifikation till alla de industriprodukter som ännu inte har tagits med i direktivets 
inledande tillämpningsområde, dvs. läkemedel, kosmetikaprodukter, och samtliga 
Antingen genom att de bara utgör en del av ett direktiv, eller genom att de utgör ett instrument i sig 
(förslag till beslut om införandet av ett ömsesidigt informationsförfarande). 
30 
jordbruksprodukter62. Genom den andra ändringen utvidgades begreppet till att även 
omfatta produktionsmetoder och produktionsförfaranden som berör industriprodukter samt 
begreppet "andra krav" som ställs för en produkt (artikel 1, punkt 2—3)63. 
D. Tillämpningsområde 
1. Bestämmelser om vilka organ som skall underrättas 
Då det rör sig om ett instrument som syftar till att garantera att den inre marknaden fungerar 
väl, bör i princip alla sådan lagförslag anmälas som kan skapa hinder för den fria rörligheten 
mellan medlemsstaterna för informationssamhällets tjänster och hinder för tjänsteföretagens fria 
etableringsrätt. Den praktiska användningen av instrumentet nödvändiggör dock att det så klart 
som möjligt anges vilka bestämmelser som skall anmälas för att å ena sidan de nationella 
myndigheterna enkelt skall kunna avgöra vilka förslag som skall anmälas och för att å andra 
sidan medlemsstaterna och kommissionen inte skall bli överbelastade med obefogade 
anmälningar. Därvid står valet mellan flera olika tillvägagångssätt. 
— Det tillvägagångssätt som innebär att man noga definierar vad som menas med "in­
formationssamhällets tjänster" skulle vara olämplig: 
(i) å ena sidan skulle en detaljerad och specificerad definition vara särskilt svår med tanke 
på dessa tjänsters stora variation, deras mångformiga karaktär och den komplicerade 
uppbyggnad som kan beskrivas med kännetecken som gör att de på samma gång har drag 
som är gemensamma för telekommunikationstjänster, audiovisuella tjänster, traditionella 
tjänster och pressen. 
(ii) å andra sidan skulle en sådan definition vara konstlad, oklar och ytterligare bidra till 
den rådande terminologiska osäkerheten beträffande vad som avses med "multimedia", 
online-tjänster, "telematiktjänster", audiovisuella tjänster, tjänster i samband med radio-
och televisionssändning64 osv. Allt efter medlemsstat kan samma typ av tjänster inordnas 
under varierande terminologi. 
— En alternativ metod bestående i att man upprättar en förteckning över tjänster (elektronisk 
handel, läkarvård på distans, utbildning på distans osv.) och kräver anmälan av lagförslag 
som kan inverka på dessa tjänster är inte heller någon bra lösning. De två främsta 
nackdelarna med en sådan uppräkning skulle vara att den å ena sidan inte skulle kunna vara 
uttömmande eftersom marknadsanalysen har visat att en mängd tjänster kommer att 
utvecklas i framtiden vilka inte idag kan förutses med någon precision och å andra sidan att 
den skulle kräva klara definitioner utan tvetydigheter av var och en av clessa kategorier, 
vilka framstår som ytterst komplicerat. 
— Kommissionen anser att vad det är fråga om är inte att skapa regler inom ramen för den 
terminologiska frågan om vad informationssamhällets tjänster är (eller inte är). Det gäller 
snarare att hitta kriterier för att kunna avgöra vilka lagförslag som med tanke på den inre 
marknaden och öppenhetsmekanismen skall anmälas. På så sätt ligger nyckelfaktorn i 
nödvändigheten att täcka de lagförslag som kommer att läggas fram under det arbete med 
Direktiv 88/182/EG, EGT nr L 81, 16.3.1988, s. 75. 
Direktiv 94/10/EG, EGT nr L 100, 19.4.1994. 
Jfr direktiv 89/522/EEG, 3.10.1989. 
31 
att anpassa regelverket som kommer att äga rum i samband med utvecklingen av in­
formationssamhället. Detta innebär att regelverk som har stabiliserat sig, dvs. som inte 
förmodas komma att förändras avsevärt, inte skall täckas. De kännetecken som kommer att 
nödvändiggöra nya bestämmelser i förhållande till befintliga bestämmelser för traditionella 
tjänster (läkare, advokat, skola, osv.) består i detta avseende i det faktum att de kommer att 
utföras på distans och på elektronisk väg: i förhållande till befintlig lagstiftning om 
televisionssändning ligger det centrala kännemärket i det faktum att de är interaktiva, dvs. 
att de kommer att motsvara en individuell begäran (eller flera) från en mottagare av 
särskilda tfänster. Interaktiviteten består i själva verket i detta särskilda samband mellan 
mottagaren och tjänsteföretaget, där båda parter kan gå in och påverka innehållet i tjänsten, 
särskilt konsumenten som kan välja den och kontrollera innehållet. 
Med avseende på dessa kriterier föreslår kommissionen att i princip endast sådana lagförslag 
anmäls som berör tillträde till och utövande av tjänsteverksamhet när dessa tjänster utförs på 
distans, på elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare. 
Denna definition av "tjänst" inkluderar till exempel följande: 
- Yrkesmässiga tjänster on-line (advokattjänster, psykologtjänster, kapitalplacering, tele­
medicinska tjänster, etc). 
- Interaktiva underhållningstjänster (beställvideo, beställvideospel, virtuella museibesök, 
etc). 
- Informationstjänster on-line (elektroniska bibliotek, väderupplysning on-line, finansiell 
information on-line, etc). 
- Virtuella köpcentrum. 
- Elektroniska tidningar on-line. 
- Turismtjänster on-line. 
- Fastighetsmäklartjänster on-line. 
- Försäkringstjänster on-line. 
- Utbildningstjänster on-line. 
Däremot skulle följande tjänster inte omfattas (för att de inte utförs på distans eller på 
elektronisk väg eller för att de inte tillhandahålls på individuell begäran): 
- TV-sändningstjänster (inklusive beställvideoliknande tjänster ["near video on demand"]). 
- Radiosändningstjänster. 
- Textteve. 
- Icke-elektronisk direkt marknadsföring (exempelvis katalogtjänster). 
32 
•%> 
- Bankautomater. 
- Elektroniska spel i spelhallar. 
- Taltelefonitjänster (inklusive via GSM). 
Vad beträffar de lagförslag som skulle anmälas kan man först nämna lagar som särskilt och 
huvudsakligen avser de nya tjänsterna, genom att fastställa villkor för vilket innehåll de skall ha 
(reklam, skydd för minderåriga, osv.) eller för tjänsteföretaget (solvens, respektabilitet, 
öppenhet vad gäller identifiering av aktör, tillgång till äganderätten, osv.), de som rör 
tUlståndsgivning för de nya tjänsterna eller återigen sådana som rör villkoren för utövandet av 
tjänsteverksamhet (immateriella rättigheter, kryptering osv.). 
Dessutom kommer de bestämmelser som syftar till att anpassa allmän lagstiftning som redan är i 
kraft till de nya tjänsterna att omfattas av anmälningsskyldigheten. Ett exempel på detta är det 
preliminära tyska lagförslaget om en regelram för informations- och telekommunikationstjänster. 
Förslaget syftar till att låta de nya tjänsterna omfattas av den allmänna befintliga lagstiftningen 
vad gäller skydd för deltagare i utbildning på distans, prisangivelse, skydd för personuppgifter, 
skydd för minderåriga, osv. 
De bestämmelser som specifikt rör informationssamhällets tjänster men som ingår i ny 
lagstiftning med ett mer allmänt syfte bör också anmälas (tillsammans med de övriga 
bestämmelser i samma lagstiftning som är nödvändiga för att räckvidden skall kunna bedömas). 
Däremot kan inte förslag till övergripande rättsliga regler (t.ex. de som rör allmän bolagsrätt) 
eller bestämmelser som fastställer allmänna regler om tillträde till ett yrke (t.ex. krav på 
utbildningsbevis, allmänna krav på respektabilitet, solvenskrav, etc.) som inte specifikt avser 
informationssamhällets tjänster, anses innehålla regler som "berör", även om de skulle göra det 
indirekt, informationssamhällets nya tjänster och skall av denna anledning inte anmälas. 
Dessutom följer det av domstolens dom av den 30 april 1996 (mål C-194/94) beträffande 
direktiv 83/189, att en nationell bestämmelse som är begränsad till att bemyndiga antagandet av 
framtida rättsliga akter (med bindande bestämmelser) utan att i sig själv medföra rättsliga 
verkningar inte omfattas av skyldigheten om förhandsanmälan. 
Vad avser avgränsningen av skyldigheten att förhandsanmäla är det även nödvändigt att beakta 
de olika undantag som redan föreskrivs genom direktiv 83/189. 
2. Undantagen 
De undantag som redan föreskrivs i direktiv 83/189/EEG gäller också för förslagen till lagbe­
stämmelser. Följande skall sålunda inte anmälas: 
• medlemsstaternas lagbestämmelser eller förvaltningsföreskrifter och frivilliga överenskom­
melser där medlemsstaterna ansluter sig till tvingande gemenskapsakter eller uppfyller 
förpliktelser som hänför sig till en internationellt överenskommelse som resulterar i 
antagandet av gemensamma specifikationer. I synnerhet innebär detta konkret att nationella 
lagförslag syftande till genomförandet av ett gemenskapsdirektiv som genom sitt innehåll 
kan beröra informationssamhällets tjänster (t.ex. direktivet om skydd av data med personlig 
33 
karaktär, direktivet om distansförsäljning, det ändrade direktivet om television utan gränser 
eller det framtida direktivet beträffande en gemensam ram för allmänna tillstånd och 
individuella licenser inom telekommunikationssektorn) inte omfattas av öppenhetsmekanis­
men; 
• de bestämmelser varigenom medlemsstaterna utnyttjar skyddsklausuler som föreskrivs i de 
bindande gemenskapsakterna; 
• bestämmelser varigenom ett utslag från domstolen verkställs 
• bestämmelser för vilka det genom andra gemenskapsakter (t.ex. artikel 12 i direktiv 93/98-
/EEG om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter)65 
föreskrivs anmälningsskyldighet på förslagsstadiet. Icke desto mindre skall medlemsstaterna 
uttryckligen ange att anmälan också gäller för öppenhetsmekanismen. 
Dessutom föreskrivs vissa undantag för frysningsperioderna: dessa skall inte tillämpas på 
bestämmelser inom skatte- och finansmarknadslagstiftningens område och frysningsperioden på 
12 månader (som kan utsträckas ända till 18 månader i fråga om en gemensam ståndpunkt) är 
inte tillämplig för frivilliga avtal. 
E. Rättslig grund 
Det är logiskt och konsekvent att använda en av de rättsliga grunder som föreskrivs för den inre 
marknaden. Syftet med det föreslagna rättsliga instrumentet är mot bakgrund av dess mål och 
dess innehåll påtagligen att garantera att den inre marknaden fungerar väl. Detta framgår klart 
av ovan uttalade mät*. Innehållet i själva mekanismen, dvs. anmälningsförfarandet, 
organisationen av samrådet med övriga medlemsstater, frysningsperioderna och förfarandet i 
brådskande fall är lämpliga juridiska lösningar varigenom man effektivt kan uppnå de 
ovannämnda målen. 
Dessutom bygger direktiv 83/189/EEG i sin tur (liksom ändringsdirektiven) på den inre 
marknaden och det här föreliggande förslaget till direktiv ändrar på intet sätt syftet och målet för 
detta direktiv (eftersom det enbart består i att utvidga tillämpningsområdet för att på så sätt 
undvika nya hinder för den inre marknaden). 
Vad beträffar valet mellan de rättsliga grunderna för den inre marknaden utgör artiklarna 100a 
och 213 den lämpligaste grunden för rådets förslag till direktiv om ändring av direktiv 83/189-
/EEG av följande skäl: 
• Direktiv 83/189 är självt grundat på artiklarna 100a och 213 (utöver artikel 43). Behovet av 
överensstämmelse berättigar därigenom att samma rättsliga grund används vid utvidgningen 
av direktivets räckvidd. 
• Det är sant att artikel 100a enbart kan tjäna som rättslig grund subsidiärt, dvs. om det inte 
föreskrivs annorlunda i Romfördraget. I detta avseende, när det rör sig om ett instrument 
som syftar till att undvika att det införs nya restriktioner för den fria rörligheten av tjänster 
och för tjänsteföretagens etableringsfrihet, skulle artikel 57.2, som artikel 66 hänvisar till i 
fråga om den del som berör tjänster, kunna utgöra en specifik rättslig grund. Emellertid 
måste 
65 EGT nr L 290, 24.11.1993, s. 9. 
66 Avsnitt III A. 
34 
• ett direktiv som bygger på artikel 57.2 syfta till samordning av staternas lagar och andra 
författningar, men förslaget till direktiv syftar enbart till att fastställa ett 
anmälningsförfarande utan att införa materiella rättsliga regler. 
• ett direktiv som bygger på artiklarna 57.2 och 66 måste syfta till att underlätta tillträdet till 
tjänsteverksamheten och utövandet av denna. Den föreslagna mekanismen syftar till att 
undvika att det införs nya restriktioner för den fria rörligheten av (informationssamhällets) 
tjänster och för (informationssamhällets tjänsteföretags) etableringsfrihet. 
F. Snbsidiaritet 
Det föreliggande förslaget till rådsdirektiv om en tredje ändring av direktiv 83/189/EEG passar 
helt och hållet in i subsidiaritetens anda: 
• Genom öppenhetsmekanismen möjliggörs en bättre tillämpning av artikel 59 i 
Romfördraget och av den princip om ömsesidigt erkännande som följer av denna, vilket 
kommer att leda till att behoven av nya gemenskapsbestämmelser begränsas till enbart vad 
som är strikt nödvändigt och således även att riskerna för överreglering begränsas. Utifrån 
denna aspekt framstår öppenhetsmekanismen som det främsta instrumentet för subsidiaritet: 
• Åtgärder på det nationella planet skulle inte i något fall räcka till för att uppnå de mål för 
den inre marknaden som eftersträvas i det föreliggande förslaget och än mindre för att 
genomföra dem på ett effektivt sätt. En effektiv samordning av de nya nationella 
bestämmelserna kan i själva verket inte ske annat än på gemenskapsnivå; 
• Mekanismen kommer att bidra till en bättre tillämpning av subsidiaritetsprincipen eftersom 
den samtidigt kommer att ge medlemsstaterna och kommissionen möjlighet att tillsammans 
peka ut tänkbara hinder för den fria rörligheten av tjänster och att upptäcka behovet av en 
eventuell gemenskapsåtgärd. 
Vad gäller subsidiaritetsprincipen sådan den formuleras i artikel 3b stycket 2 kan 
subsidiaritetstestet sammanfattas på följande sätt: 
Vilka är målen för den planerade åtgärden i förhållande till de förpliktelser som åligger 
gemenskapen? 
Det mål det är fråga om är att förverkliga den inre marknadens grundläggande friheter, så 
som de beskrivs i artikel 7a, dvs. att garantera etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster 
samtidigt som man undviker att denna kringskärs genom framtida bestämmelser på 
nationell nivå som tas i samband med reglering av informationssamhällets tjänster. 
Hänför sig de planerade åtgärderna till gemenskapens ensamkompetens eller en behörighet som 
delas med medlemsstaterna? 
Den planerade åtgärden hänför sig till gemenskapens ensamkompetens (artikel 7a). 
Vilka former av åtgärder har gemenskapen till sitt förfogande (rekommendation, ekonomiskt 
stöd, lagstiftning, ömsesidigt erkännande ...)? 
Direktiv om samordning av lagbestämmelser (artikel 57.2) eller åtgärder för tillnärmning 
av lagbestämmelserna (artikel 100a), 
Krävs det ett likformigt regelverk eller räcker det med ett direktiv som framställer de allmänna 
målen medan genomförandet hänskjuts till medlemsstaternas nivå? 
Det föreslagna,initiativet syftar inte till att harmonisera medlemsstaternas materiella rätt 
utan enbart till att inrätta ett informationsförfarande som åtföljs av ett förfarande syftande 
35 
till att samordna framtida regelverk för att bättre kunna tillämpa artiklarna 52 och 59 i 
Romfördraget och bättre kunna peka ut eventuella behov av gemenskapsåtgärder. 
36 
IV. Förslag till direktiv 
Förslag till Europaparlamentets och Rådets direktiv 
om en tredje ändring av direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande 
beträffande tekniska standarder och föreskrifter 
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT 
FÖLJANDE DIREKTIV, 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 
100a och 213 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, 
enligt förfarandet i fördragets artikel 189b, och 
med beaktande av följande: 
1. För att den inre marknaden skall kunna fungera väl är det nödvändigt att genom en ändring 
av direktiv 83/189/EEG garantera den största öppenhet i de framtida nationella regelverken 
för informationssamhällets tjänster. 
2. En stor mångfald tjänster enligt innebörden i artiklarna 59 och 60 i Romfördraget kommer 
att göra bruk av de möjligheter informationssamhället erbjuder till utförande på distans, på 
elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare. 
3. Genom det område utan inre gränser som den inre marknaden bildar kan tjänsteföretagen 
utveckla sin gränsöverskridande verksamhet i syfte att öka sin konkurrenskraft. 
Medborgarna får sålunda nya möjligheter att kommunicera och ta emot information utan 
hänsyn till gränser och konsumenterna nya sätt att få tillgång till varor och tjänster. 
4. De olika sociala, samhälleliga och kulturella effekter som informationssamhället ger 
upphov till gör det nödvändigt att ta hänsyn till vissa speciella kännetecken hos innehållet i 
tjänsterna i fråga. 
5. Europeiska rådet har understrukit nödvändigheten av att skapa en klar och stabil rättslig 
ram på gemenskapsnivå som gör det möjligt att utveckla informationssamhället. 
Gemenskapsrätten och särskilt bestämmelserna om den inre marknaden, såväl principerna i 
fördraget som sekundärrätten, bildar redan en grundläggande rättslig ram för utvecklingen 
av dessa tjänster. 
6. De befintliga nationella regelverken för de ifrågavarande tjänsterna bör anpassas till de nya 
tjänsterna i informationssamhället antingen för att garantera ett bättre skydd för de allmänna 
intressena eller tvärtom för att lätta på dessa regleringar när en tillämpning av dessa regler 
inte skulle stå i proportion till deras syfte. 
7. Utan samordning på gemenskapsnivå skulle denna förutsebara lagstiftningsverksamhet på 
det nationella planet kunna leda till restriktioner i etableringslriheten och den fria 
rörligheten för tjänster vilket skulle leda till att den inre marknaden fragmenteras på nytt, 
till överreglering och osammanhängande regelverk. 
8. För att åstadkomma ett verkligt och effektivt skydd för de mål av allmänt intresse som är 
en del i utvecklingen av informationssamhället är det nödvändigt med ett samordnat till­
vägagångssätt på gemenskapsnivå då frågor som berör verksamhet med så utpräglat 
gränsöverskridande karaktär som de nya tjänsterna behandlas. 
37 
8a. För telekommunikationstjänster existerar det redan en harmonisering på gemenskapsnivå 
och i den befintliga gemenskapslagstiftningen förutses anpassningar till den tekniska 
utvecklingen och de nya tjänster som bjuds ut. 
9. För andra delar av informationssamhället som ännu är dåligt kända skulle det dock vara för 
tidigt att samordna dessa regelverk genom en omfattande eller uttömmande harmonisering 
på gemenskapsnivå av den materiella rätten med hänsyn till att de nya tjänsternas former 
och natur ännu inte är tillräckligt kända. På detta stadium har det ännu inte kommit igång 
någon bestämd lagstiftnings verksamhet på området. Behovet av och innehållet i en sådan 
harmonisering rörande den inre marknaden kan inte definieras på detta stadium. 
10. Följaktligen är det nödvändigt att tillse att det gränslösa inre området fortsätter att fungera 
väl och förhindra att det splittras upp igen genom att föreskriva ett förfarande för 
information, samråd och förvaltningssamarbete i samband med de nya 
lagstiftningsförslagen. Ett sådant förfarande skulle framför allt bidra till en effektiv 
tillämpning av fördraget, särskilt artiklarna 52 och 59 i detta, eller vid behov påvisa 
behovet att skapa ett skydd av allmänintresset på gemenskapsnivå. Dessutom skulle den 
förbättrade tillämpning av fördraget som möjliggörs genom en sådant informations­
förfarande leda till att behovet av gemenskapsregler minskas till vad som är strikt 
nödvändigt och proportionellt i förhållande till den inre marknaden och till att mål av 
allmänt intresse skyddas. Detta informationsförfarande kommer slutligen att göra att 
företagen på ett bättre sätt kan utnyttja den inre marknadens fördelar. 
11. I direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande 
tekniska standarder och föreskrifter eftersträvas samma mål och detta förfarande är 
effektivt och det mest fulländade som står till buds för dessa syften. Erfarenheterna från 
genomförandet av direktivet och av de förfaranden som föreskrivs där är anpassade till 
lagförslagen om informationssamhällets tjänster. Det förfarande som föreskrivs där är nu 
väletablerat hos de nationella förvaltningarna. 
12. Dessutom innebär den inre marknaden i enlighet med artikel 7a i Romfördraget ett område 
utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. I 
direktiv 83/189/EEG föreskrivs enbart ett förfarande med administrativt samarbete utan 
harmonisering av de materiella reglerna. 
13. Följaktligen är en ändring av direktiv 83/189/EEG syftande till att göra det tillämpligt på 
lagstiftningsförslag för informationssamhällets tjänster den metod som, vad gäller den 
rättsliga ramen för informationssamhällets tjänster, är bäst ägnad att effektivt uppfylla 
kraven på öppenhet inom den inre marknaden. 
14. Med hänsyn till variationen i informationssamhällets utbud av tjänster och dessas framtida 
utveckling är det nödvändigt att endast föreskriva anmälan av sådana lagbestämmelser som 
sannolikt kommer att utvecklas i framtiden. Tjänster som utförs på distans på elektronisk 
väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare kan förmodas kräva och leda till flest 
nya lagbestämmelser, och därför måste det föreskrivas att lagförslag rörande dessa tjänster 
anmäls. 
15. Sålunda bör särskilda bestämmelser om tillträde till verksamhet med tjänster som är ägnade 
att tillhandahållas på det sätt som definierats ovan, och utövandet av dessa, anmälas, även 
om de utgör del av ett regelverk med ett mer generellt syfte. Allmänna bestämmelser som 
inte innehåller några särskilda föreskrifter som berör dessa tjänster, eller tillhandahållande 
av tjänster i sig, bör dock inte anmälas. 
16. Med bestämmelser om tillträde till verksamhet med tjänster och utövandet därav avses 
sådana där det fastställs olika slags krav, t.ex. rörande företagen, tjänsterna och 
38 
tjänstemottagarna i samband med en ekonomisk verksamhet som är ägnad att tillhandahållas 
på elektronisk väg, på distans och på individuell begäran av tjänstemottagaren. Således 
omfattas exempelvis bestämmelser om tjänsteföretagens etablering, och särskilt 
bestämmelser rörande system för tillståndsgivning eller för licenser. En bestämmelse som 
avser informationssamhällets tjänster betraktas som en bestämmelse som särskilt avser 
dessa tjänster, även om den ingår i lagstiftning av allmän karaktär. 
17. Detta direktiv påverkar inte tillämpningsområdet för rådets direktiv 89/552/EG om 
samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra 
författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, i dess lydelse efter 
ändringen genom Europaparlamentets och rådets direktiv 96/.../EG eller efter eventuella 
framtida ändringar av det direktivet. 
18. Detta direktiv påverkar inte framförhandlingen av eller innehållet i förslaget till 
Europaparlamentets och rådets direktiv beträffande en gemensam ram för allmänna tillstånd 
och individuella licenser inom telekommunikationssektorn. 
19. Under alla omständigheter omfattar inte det föreliggande direktivet förslag till nationell 
lagstiftning som syftar till att införliva innehållet i de gemenskapsdirektiv som är i kraft 
eller som kommer att antas eftersom de redan är föremål för en särskild undersökning. 
Utanför tillämpningsområdet för föreliggande direktiv ligger således såväl de nationella 
bestämmelser som införlivar rådets direktiv 89/552/EG om samordning av vissa 
bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet 
av sändningsverksamhet för television, i dess lydelse efter ändringen genom Europa­
parlamentets och rådets direktiv 96/.../EG eller efter eventuella framtida ändringar av det 
direktivet, som de nationella bestämmelser som införlivar det framtida direktivet 
beträffande en gemensam ram för allmänna tillstånd och individuella licenser inom 
telekommunikationssektorn. 
20. En förutsättoing för ett samordnat och effektivt deltagande från Europeiska gemenskapens 
sida i frågor som rör reglering av informationssamhällets tjänster på det internationella 
planet är att den ram för information och samråd på gemenskapsnivå som avses i detta 
direktiv fastställs. 
21. Detta direktiv syftar till att ändra direktiv 83/189 vilket grundar sig på artiklarna 100a och 
213 (utöver artikel 43) i fördraget. Det är lämpligt att de rättsliga grunder som används 
beträffande ett och samma direktiv överensstämmer. 
Artikel 1 
Direktiv 83/189/EEG ändras på följande sätt: 
1) Direktivets titel skall ersättas med följande: 
Europaparlamentets och rådets direktiv om ett informationsförfarande beträffande 
tekniska standarder och föreskrifter och föreskrifter för informationssamhällets tfänster. 
2) Artikel 1 skall ändras på följande sätt: 
a) En ny punkt skall läggas till efter punkt 1 : 
2) "tfänst": alla tjänster som utförs på distans på elektronisk väg och på individuell 
begäran av en tiänstemottagare. 
39 
b) Punkterna 2 och 3 skall betecknas 3 respektive 4. 
c) En ny punkt 5 skall läggas till: 
5) "föreskrift för tfänster": ett krav rörande tillträdet till och utövandet av 
verksamhet med sådana tfänster som avses i punkt 2 i den här artikeln, särskilt 
bestämmelserna rörande tjänsteföretaget. tjänsterna, QCh mottagaren GV 
tjänsterna, med undantag för föreskrifter som inte specifikt avser de tfänster som 
definieras i samma punkt. 
d) Punkterna 4 till och med 10 skall betecknas 6 till och med 12. 
e) Punkt 9 (ny punkt nr 11) första stycket skall ersättas med följande: 
"teknisk föreskrift*': en teknisk specifikation, eller annat krav eller en föreskrift 
för tjänster, inbegripet tillämpliga administrativa bestämmelser, som är rättsligt 
eller faktiskt tvingande vid marknadsföring, vid tillhandahållande av Uänster, vid 
etablering av en aktör som tillhandahåller tjänster eller vid användning i en med­
lemsstat eller en större del därav, liksom sådana lagar och andra författningar i 
medlemsstaterna som syftar till förbud mot tillverkning, import, marknadsföring, 
eller användning av en produkt och förbud att tillhandahålla eller utnyttja en 
tjänst eller att etablera sig som tillhandahållare av tjänster, med undantag för de 
bestämmelser som avses i artikel 10. 
Faktiskt tvingande tekniska föreskrifter är särskilt följande: 
— En medlemsstats lagar eller andra författningar som hänvisar antingen till 
tekniska specifikationer eller till andra krav eller till föreskrifter för tfänster. 
antingen yrkesetiska regler som i sin tur hänvisar till tekniska specifikationer, 
eller andra krav, eller föreskrifter för tfänster. som anses utgöra en garanti 
för att de föreskrifter som fastställs i de nämnda lagarna eller andra författ­
ningarna är uppfyllda. 
— De frivilliga avtal där den offentliga myndigheten är en avtalsslutande part 
och som med hänsyn till allmänintresset syftar till uppfyllandet av de tekniska 
specifikationerna eller andra krav, eller av föreskrifter för tfänster med 
undantag för anbudsspecifikationer vid offentlig upphandling. 
— De tekniska specifikationer eller andra krav som är knutna till bestämmelser 
inom skatte- och finansmarknadslagstiftningens område som påverkar 
konsumtionen av produkter eller tfänster genom att stimulera uppfyllandet av 
dessa tekniska specifikationer eller andra krav eller föreskrifter för tfänster. 
Tekniska specifikationer eller andra krav eller föreskrifter för tfänster som är 
knutna till nationella system för social trygghet berörs inte. 
f) Punkt 10 (ny punkt nr 12) skall ersättas med följande: 
12) "förslag till teknisk föreskrift": texten till en teknisk specifikation, eller till ett 
annat krav eller en föreskrift för tfänster inbegripet administrativa bestämmelser, 
som har utarbetats i avsikt att anta den eller att senare få den antagen som teknisk 
föreskrift och som befinner sig på ett sådant förberedande stadium att väsentliga 
ändringar fortfarande kan göras. 
3) Punkt 8.1 sista stycket skall ersättas med följande: 
vad beträffar sådana tekniska specifikationer eller andra krav eller föreskrifter för 
tfMsîet som avses i artikel 1.11 tredje strecksatsen, får påpekanden eller detaljerade 
40 
utlåtanden från kommissionen eller medlemsstaterna endast avse eventuella aspekter 
som är till hinder för utbytet eller den fria rörligheten för tfänster och inte skattaspekter 
eller finansiella aspekter på bestämmelsen. 
4) Artikel 9 skall ändras enligt följande: 
a) Punkt 2 första stycket skall ersättas med följande: 
Frän den tidpunkt då kommissionen mottog anmälan enligt artikel 8.1 får med­
lemsstaterna inte 
— före utgången av fyra månader anta ett förslag till teknisk föreskrift i form av en 
frivillig överenskommelse enligt artikel 1.11 andra stycket andra strecksatsen, 
— före utgången av sex månader anta något annat förslag till teknisk föreskrift, dock 
utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3-5, 
om kommissionen eller någon annan medlemsstat inom tre månader från samma 
tidpunkt inkommer med ett detaljerat utlåtande med innebörden att den planerade 
åtgärden kan skapa hinder för varornas eller tfänstemas fria rörlighet eller för 
etableringsfriheten för tillhandahållare av tfänster på den inre marknaden. 
b) Punkt 7 skall ersättas med följande: 
Punkt 1-5 skall inte tillämpas när en medlemsstat, av tvingande skäl på grund av en 
allvarlig och oförutsedd situation som rör skydd för människors och djurs hälsa, 
bevarande av växter eller säkerhet och vad gäller bestämmelser om tjänster även de 
som rör den allmänna ordningen, måste utarbeta tekniska föreskrifter på mycket 
kort tid för att genast anta och sätta dem i kraft, utan någon möjlighet till samråd. I 
sådana fall skall denna medlemsstat i sin anmälan enligt artikel 8 ange skälen för 
att åtgärden måste vidtas så skyndsamt. Kommissionen skall yttra sig över anmälan 
så snart som möjligt. Den skall vidta lämpliga åtgärder i fall förfarandet 
missbrukas. Parlamentet skall hållas underrättat av kommissionen. 
5) Artikel 10 skall ändras på följande sätt: 
a) Punkt 1 första och andra strecksatserna skall ersättas med följande: 
— uppfyller de bindande gemenskapsrättsakter som leder till att tekniska specifikatio­
ner eller föreskrifter för tfänster antas, 
— uppfyller skyldigheter som följer av internationella avtal som leder till att 
gemensamma tekniska specifikationer eller föreskrifter för tfänster antas i 
gemenskapen. 
b) Punkt 1 sjätte strecksatsen skall ersättas med följande: 
— endast ändrar en teknisk föreskrift i enlighet med artikel 1.11 i detta direktiv för att 
på begäran av kommissionen undanröja ett handelshinder eller ett hinder för den 
fria rörligheten av tfänster. 
c) I punkterna 3 och 4 skall hänvisningen till artikel 1.9 ersättas med artikel 1.11. 
d) Punkt 4 skall ändras på följande sätt: 
4. Artikel 9 skall inte tillämpas på de tekniska specifikationer eller andra krav eller på 
de föreskrifter för tfänster som anges i artikel 1.11 andra stycket tredje strecksatsen. 
Artikel! 
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för 
att följa detta direktiv före den 31.12.1997. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 
41 
När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta 
direktiv. I annat fall skall de åtföljas av en sådan hänvisning vid offentliggörandet. 
Utformningen av denna hänvisning bestäms av medlemsstaten. 
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i 
nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. 
Artikel^ 
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 
Utfärdat i Bryssel den 
42 
FÏNANSIERINGSÔVERSIKT 
1. Åtgärdens beteckning 
Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring för tredje gången 
av direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande tekniska 
standarder och föreskrifter. 
2. Berörda budgetposter 
A2510: Kommittéer vars hörande är obligatoriskt. 
3. Rättslig grund 
Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring för tredje gången 
av direktiv 83/189/EEG om ett informationsförfarande beträffande tekniska 
standarder och föreskrifter. 
4. Beskrivning av åtgärden 
4.1 Allmänt mål 
Avsikten med detta förslag till direktiv är att inrätta ett förfarande för 
informationsutbyte och administrativt samarbete mellan de nationella 
myndigheterna och gemenskapens organ kring frågor rörande reglering avtjänster 
i informationssamhället. Enligt förslaget bör varje medlemsstat underrätta 
kommissionen om nationella författningsförslag rörande dessa tjänster. 
Lagstiftningen skall träda i kraft först efter en väntetid på minst tre månader för 
att möjliggöra kontroll av huruvida lagförslaget är koherent och förenligt med den 
befintliga gemenskapslagstiftningen och framför allt med de regler som styr den 
inre marknaden. 
4.2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse och 
förlängning 
Den kommitté som inrättades genom artiklarna 5 och 6 i direktiv 83/189 kan 
påbörja sitt arbete avseende tjänster i informationssamhället omedelbart efter att 
det ovannämnda förslaget till direktiv har antagits (eventuellt fr.o.m. 1997), för att 
förenkla direktivets införlivande med nationell lagstiftning i första hand och sedan 
dess tillämpning. 
M3 
5. Klassificering av utgifter och inkomster 
5.1 Icke-obligatoriska utgifter 
5.2 Icke-differentierade anslag 
6. Typ av utgifter och inkomster 
6.1 Typ av utgifter och inkomster 
Ersättning för kostnader för resor och uppehälle för medlemmarna av den 
ständiga kommittéen på området för tekniska standarder och föreskrifter 
(Kommitté 03C0210) då dessa deltar i de extra sammanträden som behövs för att 
ovannämnda förslag till direktiv skall kunna antas. 
7. Budgetkonsekvenser (avseende del b) 
Inga 
8. Bestämmelser om bedrägeribekämpning 
Ansökningar om ersättning för kostnader för resor och uppehälle kommer att 
kontrolleras av kommittésekretariatet som lyder under generaldirektorat 
XV. 
9. Analys av kostnadseffektivitet 
9.1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp 
Avsikten med förslaget är att säkerställa och förenkla den inre marknadens 
funktion, genom att förhindra brister i den inbördes överensstämmelsen på 
lagstiftningsområdet och oförenlighet med friheterna på den inre marknaden. En 
ny splittring av den gemensamma marknaden skulle innebära att den ekonomiska 
tillväxten inom sektorn för on-line-tjänster äventyras. Det rör sig här om en 
snabbt expanderande sektor (antalet Internet-användare i världen ökar varje år 
med cirka en miljon). 
Investeringar i denna nya tjänstesektor kommer endast att göras om det går att 
säkerställa en utveckling på gemenskapsnivå. Lagstifmingsmässigt splittrade 
nationella marknader skulle inte kunna ge nödvändig lönsamhet för 
investeringsprogram. 
9.2 Skäi för åtgärden 
Detta initiativ faller inom ramen för den inre marknadens funktion, för vilken 
ansvaret helt och hållet ligger på gemenskapsnivå. Subsidiaritetsprincipen är 
därför inte tillämplig i detta fall. 
MM 
Förslaget innehåller inga åtgärder för harmonisering och ingen ny lagstiftning 
inom området. 
Det innehåller i stället enkla förfaranderegler, varvid man använder sig av samma 
kommitté som redan är verksam inom ramen för det direktiv 83/189 som skall 
ändras. Denna kommitté har verkat med framgång sedan mer än ett decennium. 
Med tanke på de många lagstiftningsåtgärder som just nu förbereds i 
medlemsstaterna för att bemöta de behov som uppkommer i och med det nya 
informationssamhället, är det nödvändigt med en samordnad politik på 
gemenskapsnivå för dessa nya tjänster som till sin natur är gränsöverskridande. 
Den samordnade politiken behövs både för att trygga denna ekonomiska sektors 
utveckling på den inre marknaden och för att säkerställa ett mer effektivt skydd i 
viktiga frågor av allmänintresse (som skydd för minderåriga, konsumenterna, den 
allmänna moralen, osv.). 
Genom att den information som anmäls inom ramen för direktivet är av en icke­
konfidentiell natur tillvaratas de inom sektorn verksamma ekonomiska 
operatörernas intressen, då dessa har möjlighet att uttrycka sina åsikter kring 
framtida làgstiftningsprojekt, inom ramen för en lagstiftning som är tillräckligt 
överskådlig, koherent och stabil för att de ska kunna utöva och utveckla sin 
verksamhet. 
I avsaknad av den föreslagna mekanismen skulle vissa problem uppstå avseende 
de av kommissionens interna resurser som kommer att behövas i framtiden för att 
administrera eventuella överträdelseförfaranden mot de framtida nationella lagar 
som är oförenliga med gemenskapslagstiftningen. 
9.3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden 
I enlighet med direktivets artikel 3 skall kommissionen vartannat år avlägga 
rapport till Europaparlamentet och till Ekonomiska och Sociala kommittéen om 
resultaten av tillämpningen av direktivet. Förslag till eventuella ändringar av det 
föreslagna systemet kan läggas fram vid dessa tillfallen. 
10. Administrativa utgifter (del A i budgeten) 
Den faktiska avsättningen av nödvändiga administrativa medel kommer att baseras på 
kommissionens årliga beslut om fördelning av medel, med hänsyn till vilket antal tjänster 
och vilka ytterligare medel som beviljas av den budgetansvariga myndigheten. 
MS 
10.1 Konsekvenser för antalet tjänster 
Typ av tjänster 
Fast anställda eller 
tillfälligt anställda A 
B 
C 
Övriga resurser 
Totalt Erforderlig personal för 
att förvalta åtgärden 
Fasta 
tjänster 
1 
1 
2 Tillfälliga 
tjänster varav 
Befintliga tjänster 
inom berört GD eller 
berörd enhet 
1 
1 
2 Ytterligare 
tjänster Period 
obestämd 
obestämd 
10.2 Ange de personalutgifter och administrativa utgifter som den föreslagna åtgärden innebär. 
Förklara beräkningsmetoden. 
Ej tillämpligt 
| Belopp Beräkningmetod 
Fast anställda 
Tillfällig personal 
Övriga resurser 
I Totalt 
10.3 Ökning av andra administrativa utgifter till fö^jd av åtgärden 
I Budgetpost Belopp Beräkningsmetod (ecu) 
A2510 22 000 15 experter från medlemsstaterna som deltar 
Kommittéer vars hörande är i två extra sammanträden per år i Ständiga 
obligatoriskt kommittéen för tekniska standarder och 
föreskrifter 
2x11 000 ecu (genomsnittskostnad) = 
22 000 ecu 
Totalt 22 000 
<K 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 392 slutlig 
DOKUMENT 
SV 15 16 10 
Katalognummer : CB-CO-96-411-SV-C 
ISBN 92-78-07827-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
M}