Yttrande om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 85/611/EEG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag)"(1)

(1999/C 116/11)

Den 26 oktober 1998 beslutade rådet att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 11 februari 1999. Föredragande var Malcolm Levitt.

Vid sin 361:a plenarsessionen den 24-25 februari 1999 (sammanträdet den 25 februari) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 60 röster för och fyra emot.

1. Inledning

1.1. Genom direktiv 85/611/EEG(2) om företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) infördes principen om ömsesidigt erkännande av auktorisation av företag för kollektiva investeringar (dvs. en produkt som godkänts för försäljning i en medlemsstat skall därmed vara godkänd för hela inre marknaden). Företag för kollektiva investeringar finns nu i samtliga medlemsstater, medan sådana företag inte var lika vanliga före 1985, då direktivet antogs. Direktivets effekter har dock begränsats av att principen om ömsesidig auktorisation endast gäller för investeringar i överlåtbara värdepapper (huvudsakligen aktier och obligationer) som omsätts på en aktiemarknad eller annan liknande reglerad marknad.

1.1.1. Det föreslås nu att de grundläggande principerna i fondföretagsdirektivet behålls samtidigt som direktivets räckvidd utökas. De grundläggande principerna utgörs av investerarskydd, krav på öppenhet, tillgångarnas kvalitet samt lämplig reglering. Detta utgör ingen garanti för att individuella investerare aldrig kommer att göra några förluster, men de kan åtminstone vara säkra på att fondföretagen har att rätta sig efter vissa grundläggande normer och att de är föremål för en strikt reglering.

1.1.2. Marknaderna har utvecklats sedan 1985 då det ursprungliga direktivet antogs. Detta direktiv var i sin tur resultatet av förslag som härrörde från 1970-talet. Sedan 1985 har marknaderna utvecklats, skillnader i tillämpning av direktivet mellan olika medlemsstater har uppstått och inre marknadens betydelse för finansiella tjänster återspeglas i EU:s målsättningar och lagstiftningsarbete, bland annat genom ett förtydligande av några av de grundläggande principerna och begreppen. Det finns följaktligen behov av en uppdatering av 1985 års direktiv på ett antal punkter.

1.2. De föreslagna rättsliga ramarna skall enligt kommissionen säkerställa ett höggradigt skydd för individuella investerare genom att normer fastställs, både för investeringsprodukterna och för dem som åtar sig att utföra en investering. Vad gäller produkterna skulle de föreslagna bestämmelserna säkerställa att medel från allmänheten investeras i lämpliga godkända tillgångar och att kraven beträffande riskspridning uppfylls. För portföljförvaltaren skulle bestämmelserna innebära strikta villkor och kontrollmekanismer för deras marknadstillträde och verksamhet.

1.3. Två olika ändringsdirektiv har lagts fram(3). Föreliggande yttrande behandlar i första hand förslaget gällande "produkten" (investeringsfonder). Detta förslag går ut på att utvidga investeringsmöjligheterna för fondföretag som kan utnyttja gemenskapsauktorisationen. Fondföretag föreslås i framtiden ha rätt att investera inte bara i börsnoterade aktier och obligationer, utan även i banktillgodohavanden ("cash funds"), penningmarknadsinstrument ("money market funds"), standardiserade terminskontrakt och optioner som omsätts på reglerade marknader samt i andelar i andra företag för kollektiva investeringar ("funds of funds"). De föreslagna bestämmelserna om riskspridning innebär även ett erkännande av vissa nya, redan etablerade och framgångsrika investeringsförvaltningsmetoder, t.ex. metoder som baseras på investering i aktier från olika emittenter analogt med sammansättningen av vissa aktieindex.

1.4. Det andra förslaget(4) rör främst finansiella mellanhänder som förvaltar fondföretag. Kommittén behandlar detta förslag i ett separat yttrande(5).

1.5. Förslagen angående fondföretag finns förankrade i kommissionens handlingsplan för inre marknaden och utgör ett led i ansträngningarna att förbättra inre marknadens funktion på området finansiella tjänster, i enlighet med uppmaningen från Europeiska rådet i Cardiff den 15-16 juni.

1.6. I sitt yttrande(6) om kommissionens ursprungliga förslag av år 1976 beträffande fondföretag slår kommittén fast att samtidigt som direktivförslaget kan ses som ett steg framåt, når det inte helt de uppsatta målen, dvs. (i) att förbättra konkurrensvillkoren, (ii) att så långt som möjligt standardisera fondföretagens skyldigheter, (iii) att avskaffa hinder för fri rörlighet vad gäller omsättning av andelar, samt (iv) att säkerställa en ökad penetration mellan kapitalmarknaderna.

1.7. Dessa målsättningar är fortfarande aktuella. Syftet med föreliggande förslag är att göra det lättare att uppfylla dem.

2. Sammanfattning av innehållet i kommissionens dokument

2.1. Allmänt

Syftet med förslaget är enligt kommissionen att avlägsna hinder för gränsöverskridande andelsförsäljning som bedrivs av företag för kollektiva investeringar. Detta skall uppnås genom följande åtgärder:

2.1.1. Friheten avseende försäljning inom EU utvidgas till att även omfatta sådana företag för kollektiva investeringar som investerar i andra finansiella tillgångar än överlåtbara värdepapper, dvs. till att även gälla investeringar i andelar i andra företag för kollektiva investeringar, i penningmarknadsinstrument, i banktillgodohavanden och i standardiserade optioner och terminskontrakt.

2.1.2. Mot bakgrund av att nya metoder på portföljförvaltningsområdet införts föreslås ändringar för att underlätta investeringar i s.k. tracker funds, dvs. fonder med aktier som bygger på efterbildning av aktieindex. Ändringarna går ut på att gränsen för investeringar i värdepapper med samma emittent höjs från 10 % till 35 %. Syftet är att få till stånd en flexiblare riskspridning.

2.1.3. Definitionen av "överlåtbara värdepapper" skall förtydligas så att det framgår att penningmarknadsinstrument omfattas av detta begrepp.

2.1.4. Enligt förslaget skall dessutom åtgärder för en minimiriskkontroll vidtas för transaktioner som fondföretagen enligt gällande medlemsstatsbestämmelser får genomföra i syfte att uppnå en "effektiv portföljförvaltning", främst transaktioner med finansiella derivatinstrument, inklusive sådana som inte omsätts på reglerade marknader (OTC-derivat), och i samband med utlåning av värdepapper där fondföretagen uppträder som utlånare.

2.1.5. Förslaget innehåller ett förtydligande av kravet att ett fondföretags dotterbolag normalt skall ha sitt säte i en medlemsstat.

2.1.6. Den kontaktkommitté för fondföretag som inrättats i enlighet med det ursprungliga fondföretagsdirektivet föreslås få befogenheter att genom kommittéförfarande införa tekniska ändringar i direktivet.

2.1.7. Nya krav på öppenhet föreslås för att investerare skall få ökad tillgång till information, bland annat vad gäller efterbildning av aktieindex och investering i finansiella derivatinstrument.

2.2. Enskilda ändringar (se även bilaga)

2.2.1. Ändring nr 1 - artikel 1.2 (definition av fondföretag) - innebär att investeringsfonder tillåts investera i fler typer av finansiella tillgångar.

2.2.2. Ändring nr 2 - ny punkt 8 i artikel 1 - klargör att begreppet "överlåtbara värdepapper" kan stå för olika typer av instrument och syftar till att ge medlemsstaterna en klarare förståelse av denna definition. "Penningmarknadsinstrument" anses ingå i kategorin "överlåtbara värdepapper".

2.2.3. Ändring nr 3 - tillägg i artikel 19.1 i det ursprungliga direktivet. I ändringsförslaget identifieras de typer av likvida finansiella tillgångar som fondföretag tillåts investera i, vid sidan av börsnoterade överlåtbara värdepapper. Listan tar bland annat upp tillgångar som andelar i andra fondföretag, banktillgodohavanden, terminskontrakt och optioner som omsätts på reglerade marknader samt icke börsnoterade penningmarknadsinstrument emitterade av kvalificerade emittenter.

2.2.4. Ändring nr 4 och 5 - strykningar i artikel 19.2 b och 19.3 samt i artikel 20 till följd av att penningmarknadsinstrument skall inbegripas i definitionen av "överlåtbara värdepapper".

2.2.5. Ändring nr 6 - tillägg i artikel 21 i det ursprungliga direktivet, varigenom fondföretag tillåts använda sig av "sådan teknik och sådana instrument" som bidrar till en effektiv portföljförvaltning, utan närmare specifikation av vilken typ av teknik eller instrument det rör sig om. Syftet med denna ändring är att mot bakgrund av de nya metoder för portföljförvaltning och kurs- och valutasäkring som utvecklats sedan direktivet antogs 1985 klargöra att fondföretag får genomföra transaktioner med alla slags finansiella derivatinstrument, inklusive derivatinstrument som inte omsätts på reglerade marknader (OTC-derivat), samt att fondföretag får uppträda som långivare vid utlåning av värdepapper. För dessa transaktioner skall dock vissa regler gälla, så att de risker som är förknippade med dem skall kunna elimineras eller reduceras till en acceptabel nivå.

2.2.6. Ändring nr 7 - en ny artikel 22a införs för att underlätta efterbildning av aktieindex. Enligt befintliga artikel 22 får fondföretag inte investera mer än 10 % av sina tillgångar i värdepapper med samma emittent. En förvaltningsteknik som används allmänt i dag av fondföretag som framför allt är inriktade på aktier bygger på en efterbildning av sammansättningen av vissa aktieindex som enligt kommissionen utgör en god referens för sådana investeringar. Syftet med ändringen är att införa flexiblare riskspridningskrav för investeringar i aktier som följer de tillgångar som ligger till grund för ett kvalificerat aktieindex, något som i sin tur skall underlätta efterbildningen av sådana index. Ändringen innebär en höjning av den gräns som anges i artikel 22 till högst 35 % för investeringar i aktier med samma emittent då fondföretaget avser att efterbilda sammansättningen av ett visst aktieindex.

2.2.7. Ändring nr 8 - en ny artikel 24 införs. För närvarande får fondföretag bara investera upp till 5 % av sina tillgångar i andelar i andra fondföretag. Denna gräns har uppfattats som onödigt restriktiv av såväl medlemsstaterna som värdepappersfondsbranschen. Ändringen innebär att taket kan höjas till högst 35 %, under förutsättning att fondföretaget av riskspridningsskäl investerar i minst fem olika företag för kollektiva investeringar.

2.2.8. Ändring nr 9 - en ny artikel 24a införs för att främja investeringar i banktillgodohavanden. Denna ändring innebär även att en ny artikel 24b införs. För närvarande får fondföretag investera i derivatinstrument endast i syfte att uppnå en "effektiv förvaltning av värdepappersportföljen". Den föreslagna ändringen skall enligt kommissionen göra det möjligt för fondföretag att som ett led i sina allmänna investeringsprinciper investera i sådana terminskontrakt och optioner som omsätts på reglerade marknader.

2.2.9. Ändring nr 10 och 11 - artikel 25.2 i det ursprungliga direktivet. Denna ändring innebär att det sätts en övre gräns på 10 % av ett fondföretags tillgångar som får investeras i penningmarknadsinstrument som emitterats av en enskild emittent.

2.2.10. Ändring nr 12 - artikel 25.3 e införs för att klargöra att dotterbolag till investeringsbolag som är uppbyggda som ett fondföretag normalt skall ha sitt stadgeenliga säte i en medlemsstat. De betraktas nämligen som en del av sådana investeringsbolags organisationsstruktur, och skall för att säkerställa effektiv kontroll vara belägna inom EU. I artikel 25.3 d identifieras de undantagsfall då fondföretag tillåts ha dotterbolag i tredje land.

2.2.11. Ändring nr 13, 14 och 15 (artikel 26.1 andra meningen, artikel 41.2 och artikel 42) rör tekniska effekter av en utvidgning av fondföretagens investeringsmöjligheter.

2.2.12. Ändring nr 16 - en ny artikel 53a införs för att ge kontaktkommittén för fondföretag (som inrättats enligt artikel 53 i det ursprungliga direktivet) befogenheter att genom kommittéförfarande i framtiden införa tekniska ändringar i direktivet.

2.3. Föreliggande förslag behöver förtydligas eller ändras på en del punkter, enligt nedan.

3. Särskilda kommentarer

3.1. De föreslagna ändringarna, som sammanfattas i kapitel 2 ovan, välkomnas av kommittén. De innebär att det blir möjligt att investera i fler typer av finansiella tillgångar, inom vissa strikta gränser.

3.2. Penningmarknadsinstrument (ändring nr 2 och 3)

3.2.1. Det som sägs om penningmarknadsinstrument i den föreslagna artikeln 1.8 (b) är förvirrande mot bakgrund av den föreslagna artikeln 19.1 (i). Artikel 1.8 (b) rör sådana penningmarknadsinstrument "som normalt omsätts på penningmarknaden" utan specifikation att de enbart skall omsättas på reglerade marknader. Om syftet är att tillåta investeringar i sådana penningmarknadsinstrument som omsätts på såväl reglerade som oreglerade marknader bör formuleringen "penningmarknadsinstrument som inte omsätts på en reglerad marknad" i artikel 19.1 ersättas med "andra penningmarknadsinstrument än sådana som i enlighet med artikel 1.8 (b) normalt omsätts på penningmarknaden".

3.2.2. Andra strecksatsen i artikel 19.1 i bör formuleras enligt följande: "emitterats av ett företag, vars värdepapper är officiellt noterade på en fondbörs eller omsätts på en annan reglerad marknad som fungerar fortlöpande och är erkänd och öppen för allmänheten,".

3.3. Andelar i andra fondföretag -"funds of funds" (ändring nr 3 och 8 - artikel 19.1 e)

3.3.1. Kommittén välkomnar förslaget att tillåta en utveckling av investeringar i andelar i andra fondföretag ("funds of funds"). Detta gör det möjligt för fondföretag att skapa balanserade och diversifierade investeringsfonder på ett mycket mer kostnadseffektivt sätt än genom att skapa en ny och helt separat fond för investeringar direkt i aktier och obligationer.

3.3.2. Kommissionen är införstådd med att restriktionen om att fondföretag endast tillåts investera upp till 5 % av sina tillgångar i andelar i andra fondföretag bör avskaffas, och detta välkomnas av kommittén. Frågan är nu var den nya gränsen skall ligga. Å ena sidan måste man kunna tillförsäkra investerarna ett fullgott skydd genom riskspridning, dvs. undvika alltför ensidig investering i ett enda eller ett begränsat antal slag av papper. Å andra sidan skulle ett enskilt fondföretag i sig kunna erbjuda en mycket diversifierad portfölj för andra fondföretag som vill investera i andelar i detta fondföretag. Den förstnämnda aspekten innebär att det behövs en gräns för hur mycket ett fondföretag skall få investera i ett annat fondföretag, medan den andra aspekten antyder att en sådan gräns inte behöver sättas särskilt lågt. Analogt med att exempelvis ca 50 % av den globala marknadens kapitalbildning består av USA-aktier skulle man kunna hävda att ett fondföretag som uteslutande är inriktat på förvaltning av en starkt diversifierad USA-portfölj skulle kunna utgöra 50 % av ett annat fondföretags tillgångar. Enligt detta resonemang är sålunda en gräns på 35 % för investering i ett annat fondföretag för lågt satt. Å andra sidan vore ett språng från 5 % till 50 % ganska radikalt, varför kommissionens förslag om att införa en gräns på 35 % på det hela taget framstår som en rimlig kompromiss, som kommittén anser bör antas.

3.3.3. Slutligen konstaterar kommittén att det inte finns någon dispensregel med avseende på "fondföretagsfondens" kvotgräns för övertagande av varje godkänt värdepappersföretags skulder, som är maximalt 10 %. ESK anser att kvoten bör höjas till 35 %, eftersom regeln om 10 % är alltför inskränkande. I praktiken är det svårt att kontrollera att någon respekterar en kvot där nämnaren varierar dagligen, eftersom den utgör ett annat värdepappersföretags tillgångar. Denna svårighet kommer ju att accentueras för "fondföretagsfondernas" investeringar. För direktinvesteringar av fysiska eller juridiska personer tänker man sig ingen kvotgräns av denna typ.

3.4. Inkonsekvent syn på olika derivatinstrument (ändring nr 6 och 9 - en ny artikel 21.3 och en ny artikel 24b införs)

3.4.1. Förslaget om en ändring av artikel 21 innebär ett klargörande av att alla fondföretag får investera i derivatinstrument som inte omsätts på reglerade marknader (OTC-derivat) i syfte att uppnå en effektiv portföljförvaltning, och detta är något som kommittén välkomnar. Detta innebär inte någon ändring av status quo, åtminstone inte i åtskilliga medlemsstater. Enligt den föreslagna nya artikeln 24b får dock fondföretag inte använda sig av sådana derivatinstrument i specialinriktade terminskontrakt och optionsfonder, där endast "standardiserade" kontrakt får användas. Detta skulle även kunna innebära en omotiverad aktivitetsinskränkning för fondföretag verksamma i länder med mindre utvecklade reglerade marknader för derivatinstrument.

3.4.2. Någon grund för en sådan distinktion ges inte. OTC-derivat innebär visserligen en risk som hänför sig till motparten och som inte finns i samband med börsomsatta standardiserade kontrakt, men denna risk bör kontrolleras snarare än att ett totalt förbud införs.

3.4.3. Ett lämpligt agerande vore att avkräva behöriga myndigheter en garanti för att det föreligger tillfredsställande kvalitet och spridning vad gäller motparterna (inom lämpliga gränser), att regler för kontroll och pris följs strikt (ny värdering skall göras med samma tidsintervall som för fonden), samt att fondföretaget övervakar riskerna (se även punkt 3.4.6 nedan).

3.4.4. Derivatinstrument kan användas för att såväl minska och kontrollera riskerna som för att öka riskerna, men artikel 24b verkar ha utformats med utgångspunkt i en syn på derivat som endast riskökande instrument.

3.4.5. Krav på risktäckning för derivattransaktioner (artikel 24b.1). Enligt direktivet måste derivatexponering kunna täckas av andra tillgångar. Syftet är att förhindra att derivatinstrument används som säkerhet i samband med stora exponeringar som saknar täckning. Enligt förslagets nionde skäl begär kommissionen att handel med derivatprodukter skall ha täckning i samma slags värdepapper (derivatkontrakt på aktier skall täckas av aktier, till exempel). Detta krav skulle enligt kommittén göra alla andra affärer än täckningsaffärer omöjliga. Det förefaller således vara alltför restriktivt och borde tas bort. Det behöver inte råda exakt överensstämmelse mellan underliggande portfölj och derivatexponering, eftersom fondföretag då inte skulle kunna använda sig av derivatinstrument som riskskydd beroende på att de skulle ha samma ställning i förhållande till både derivaten och täckningssäkerheterna. Fullständig korrelation mellan underliggande portfölj och derivatexponering är ett onödigt krav, men det som är viktigt är att fonden skall kunna täcka sina åtaganden.

3.4.6. I samband med fondföretags transaktioner med OTC-derivat skall motparten utgöras av kvalificerade institutioner som godkänts av behöriga myndigheter med ansvar för fondföretag, och tillgångarna skall kunna värderas med samma intervall som fonden. Fonden skall kunna sälja alternativt likvidera derivatinstrumentet när som helst, och den maximala exponeringen med avseende på en och samma motpart skall inte vara större än 10 % av fondens värde.

3.4.7. Det vore en fördel om alla bestämmelser avseende fondföretags användning av derivatinstrument kunde sammanföras i en enda artikel. Detta skulle öka tydligheten. Kommittén anser också att det är nödvändigt att ändra artikel 21, så att fondföretag kan använda derivatinstrument som grundar sig på vilka som helst av de tillgångar de har tillstånd att inneha. De skall också i fortsättningen kunna använda derivatinstrument i främmande valuta för att täcka exponering i främmande valuta.

3.5. Utlåning av värdepapper (ändring nr 6 - en ny artikel 21.4 införs)

3.5.1. Säkerhet vid utlåning av värdepapper kan utgöras inte bara av kontanta medel eller värdepapper, utan även av garantibrev. Formuleringen "eller annan lämplig garanti" bör därför infogas efter "tillräckliga säkerheter".

3.5.2. Kommittén stöder kommissionens förslag om att en utomstående säkerhetsdepåhållare skall övervaka säkerheten i samband med att ett fondföretag lånar ut värdepapper till det egna förvaringsinstitutet. En liknande effekt kan dock uppnås med andra medel, t.ex. genom att man använder sig av skilda konton. Direktivet bör ändras så att fondföretag tillåts låna ut värdepapper till sina förvaringsinstitut under förutsättning att de vidtar alla nödvändiga åtgärder, på fondföretagets bekostnad, för att undvika sammanblandning mellan förvaringsinstitutets tillgångar och den säkerhet som ställts. Ett minimikrav är att säkerheten skall noteras på ett garantikonto som öppnats i fondföretagets namn i förvaringsinstitutets räkenskaper.

3.6. Efterbildning av aktieindex - "tracker funds" (ändring nr 7 - en ny artikel 22a införs)

3.6.1. Enligt det nuvarande direktivet kan fondföretagsinvesteringar som efterbildar sammansättningen av ett visst aktieindex förhindras om ett företags emission utgör mer än 10 % av ett lands aktiemarknad. Detta beror på att fondföretag inte får investera mer än 10 % av sina tillgångar i värdepapper med en och samma emittent.

3.6.2. Direktivförslaget innebär att denna gräns höjs till 35 % när det är fråga om ett index som godkänts av en behörig myndighet. En höjning av gränsvärdet skulle dock endast tillåtas i de fall då fondföretagets syfte är att "efterbilda sammansättningen av ett visst aktieindex", och en fullständig efterbildning av ett index kan vara en dyr metod för att återskapa de ekonomiska effekterna av ett visst aktieindex, i synnerhet för mindre fonder där statistiska samplingsmetoder och derivatinstrument kan användas för att försöka efterbilda avkastningen.

3.6.3. Därför bör skrivningen i artikel 22 a.1: "syftar till att efterbilda sammansättningen av ett visst aktieindex" ersättas med: "anger att målet för fondförvaltningen motsvarar utvecklingen av ett visst index för värdepapper". Kommittén uppfattar formuleringen i utkastet som alltför strikt och inte tillåter att till exempel fondföretag med "tilted portfolio" inbegrips.

3.6.4. Förslaget om att det endast är för "tracking funds" som investeringstaket skall höjas till 35 % ger upphov till två frågor: Är detta ett välbetänkt förslag? Kan det ge oförutsedda snedvridningseffekter?

3.6.5. Gränsen på 35 % är för högt satt, samtidigt som 10 % är en för låg gräns. Poängen med fondföretag är att även mindre investerare kan erbjudas de fördelar som ett brett investeringsutbud ger och som normalt endast åtnjuts av investerare som har råd med stora värdepappersportföljer. En gräns på 20 % borde räcka för att säkerställa att alla större index kan spåras. Detta bör kompletteras med en sammanlagd gräns på 50 % av fondens totala tillgångar, bestående av investeringar i individuella enheter som var och en utgör mer än 10 % av fondens tillgångar. Det bör påpekas att förslaget om att höja gränsen för investering i en viss enhet bör ses mot bakgrund av att ett visst företag kan stå för långt över 10 % av kapitalbildningen i vissa medlemsstater (dvs. företaget står för mer än 10 % av aktierna i aktieindex). En av effekterna av den gemensamma valutan kommer dock att bli att betydelsen av nationella aktieindex kommer att minska och att EU-index kommer att bli allt viktigare, allt eftersom investerare går över från en landsfokuserad portföljförvaltning till en inriktning mer på sektorer och större internationella företag. Som en reaktion på denna trend och för att möta investerarnas behov har ett antal alleuropeiska aktie- och obligationsindex redan vuxit fram. Ett större internationellt företag som står för över 10 % av sitt hemlands aktieindex kommer därför att utgöra en betydligt mindre del av tillgångarna i det alleuropeiska indexet. Kort sagt välkomnar alltså kommittén den föreslagna höjningen av gränsvärdet, samtidigt som betydelsen av det problem som en sådan höjning är tänkt att lösa antagligen kommer att minska med tiden.

3.6.6. Genom att en högre gräns medges för "tracker funds" kan förslaget innebära en oavsiktlig snedvridning av marknaden till förmån för dessa fonder och till nackdel för förvaltade fonder. Förvaltade fonder försöker överstiga index. Det enda sättet för att uppnå detta är att ha en övervikt av vissa aktier. Om förvaltade fonder har en gräns på 10 % kan det uppstå situationer då de inte ens kan ha en neutral viktning för en viss emittent, och ännu mindre ha en övervikt för den aktien. Om reglerna för diversifiering skall mjukas upp bör detta gälla samtliga fonder.

3.6.7. Kraven i artikel 22a.2 skall inte gälla för tracking-fonder som bygger på indexefterbildning.

3.7. Investeringar i banktillgodohavanden - "cash funds" (ändring nr 9 - en ny artikel 24a införs)

3.7.1. Kommittén välkomnar förslaget om att tillåta fonder för investering i banktillgodohavanden. Vi håller även med om att det bör finnas regler för sådana fonder. Dessa regler bör dock vara såväl relevanta som rimliga. Kommissionens förslag bör följaktligen ses över.

3.7.2. Genom artikel 24a.1 begränsas investeringar till kreditinstitut som kan "ställa erforderliga ekonomiska garantier samt besitter tillfredsställande sakkunskap och kompetens". Kreditinstitut inom EU måste uppfylla EU-direktivens auktorisationskriterier och kapital- och riskspridningskrav. Dessa innehåller internationellt erkända kriterier som gäller generellt för alla banker med internationell verksamhet. Det framgår inte vad man utöver detta avser att uppnå med föreliggande direktivförslag. Införandet av en gräns på 10 % signalerar dessutom att en investering i banktillgodohavanden är förknippad med lika stor risk som för aktier och obligationer. Så är dock inte fallet, och en gräns på 30 % vore lämpligare med tanke på den noggranna kontroll som EU:s banker och andra banker som uppfyller internationella kriterier är underställda.

3.7.3. Enligt artikel 24a.3 måste fondföretag varna investerare om att man investerar i banktillgodohavanden. Investerare bör naturligtvis få tydlig information om fondföretagets verksamhet och riskprofil, men det föreslagna kravet är orimligt. En sådan bestämmelse - som uppvisar stor likhet med artikel 24b.2 om en varning i samband med derivatinstrument - innebär att man behandlar banktillgodohavanden som om de vore lika riskabla som derivatinstrument.

3.7.4. I artikel 24a.4 förbjuds fondföretag att investera i det egna förvaringsinstitutets banktillgodohavanden. Detta är alldeles för kategoriskt. Om man kan påvisa tillfredsställande förfaranden för att säkerställa tillräcklig diversifiering och oberoende investeringsanalyser, och om investeringsbesluten verkligen är opartiska, finns det inget behov av ett sådant kategoriskt förbud.

3.7.5. Denna artikel accentuerar dessutom en lucka i direktivet. Gränserna uttrycks i form av investeringsgränser. Detta skulle kunna innebära att andra former av exponering inte täcks av direktivet. Förutom vad gäller banktillgodohavanden skulle till exempel ett fondföretag kunna exponeras gentemot ett kreditinstitut till följd av innehav av obligationer eller aktier, eller utsättas för kreditrisker som hänför sig till motparten till följd av en transaktion med OTC-derivat. Det finns argument för att totala exponeringsgränser bör införas i direktivet.

3.8. Varning för risker med terminskontrakt och optionsfonder (artikel 24b.2)

3.8.1. I förslaget framförs kravet att i fondföretagets "prospekt och i allt reklammaterial skall uppmärksamheten genom en tydlig hänvisning fästas på att fondföretaget ... investerar i terminskontrakt och optioner. Dessa handlingar skall också innehålla en varning av vilken framgår att investeringar i andelar i ett sådant fondföretag endast bör göras av erfarna investerare".

3.8.2. Sådana varningar äger ett starkt berättigande vad gäller fondföretag som är inriktade på terminskontrakt och optioner och som brukar ha en spekulativ hållning. Derivatinstrument kan dock användas för att skapa fonder som är fullt lämpade för oerfarna investerare och där en varning vore vilseledande, bland annat vad gäller följande fondtyper:

- Tracking-fonder som bygger på indexefterbildning - derivatinstrument kan ofta användas för att spåra ett index på ett sätt som är både billigare och effektivare än att hålla rätt balans mellan alla komponenter i korgen.

- Skyddade fonder - derivatinstrument används här för att begränsa de kapitalförluster som investerare kan drabbas av i samband med aktieinvesteringar, även när garantier lämnats för att investerare inte kommer att drabbas av några kapitalförluster.

3.8.3. Förslaget om att de som investerar i terminskontrakt och optionsfonder alltid skulle behöva varnas extra och att sådana fonder endast lämpar sig för erfarna investerare behöver följaktligen ses över. I sin nuvarande utformning går förslaget stick i stäv mot kommissionens avsikter att tillåta en utveckling av indexfonder.

3.9. Förbud mot dotterbolag i tredje land (ändring nr 12 - avseende artikel 25.3 e)

3.9.1. Kommissionen föreslår ett förbud mot att fondföretag har dotterbolag utanför EU med hänvisning till att en effektiv övervakning kräver att eventuella dotterbolag är belägna inom EU. Detta resonemang tillämpas dock inte inom övrig lagstiftning avseende inre marknaden, och i ett antal medlemsstater är det faktiskt tillåtet för fondföretag att ha dotterbolag i tredje land. Under förutsättning att behöriga myndigheter anser sig effektivt kunna övervaka verksamheten i ett dotterbolag beläget utanför EU, och så länge som detta inte utgör något hot mot andelsinnehavarnas intressen finns det ingen anledning till ett fullständigt förbud. Ett förbud skulle kunna få negativa effekter om det exempelvis innebär att fondföretag inte längre skulle kunna utnyttja fördelarna med dubbelbeskattningsavtal med länder utanför EU.

4. Slutsatser

4.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar och stöder kommissionens förslag och anmodar rådet och Europaparlamentet att påskynda behandlingen av detta förslag. På ett antal punkter torde det dock krävas ytterligare beredning och vissa ändringar.

4.1.1. Kommittén uppmanar kommissionen att särskilt beakta följande synpunkter:

- Otydligheterna i direktivutkastet beträffande penningmarknadsinstrument (3.2 ovan).

- Inkonsekvent syn på olika derivatinstrument (3.4).

- Restriktioner för utlåning av värdepapper (3.5).

- Efterbildning av aktieindex och "tracker funds" (3.6).

- Inkonsekvent syn på "tracker funds" och aktivt förvaltade fonder (3.6.6).

- Restriktioner i fråga om investeringar i banktillgodohavanden (3.7).

- Varning för risker med investeringar i terminskontrakt och optionsfonder (3.8).

- Förbudet mot dotterbolag i tredje land (3.9).

Bryssel den 25 februari 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) EGT C 280, 9.9.1998, s. 6.

(2) EGT L 375, 31.12.1985, s. 3.

(3) KOM(1998) 449 slutlig och KOM(1998) 451 slutlig.

(4) KOM(1998) 451 slutlig

(5) EGT C 101, 12.4.1999.

(6) EGT C 75, 26.3.1977, s. 10.

BILAGA

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Denna bilaga sammanfattar kommissionens ändringar i direktivet av år 1985.

>Plats för tabell>