A4-0143/97

Resolution om kommissionens meddelande om vägledning för tillämpning av lika lön för lika arbete för kvinnor och män i arbetslivet (KOM(96)0336 - C4-0460/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av artikel 119 i EG-fördraget och artikel 6 i avtalet om socialpolitik mellan Europeiska gemenskapens medlemsstater med undantag av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland,

- med beaktande av direktiv 75/117/EEG om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män ((EGT nr L 45, 19.2.1975, s. 19.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande om vägledning för tillämpning av lika lön för kvinnor och män i arbetslivet (KOM(96)0336 - C4-0460/96),

- med beaktande av kommissionens PM om lika lön för lika arbete (KOM(94)0006),

- med beaktande av sin resolution av den 13 februari 1996 om kommissionens PM om lika lön för likvärdigt arbete ((EGT nr C 65, 4.3.1996, s. 43.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0143/97), och med beaktande av följande:

A. Trots att direktivet om lika lön funnits sedan 1975 respekteras fortfarande inte principen om lika lön för lika arbete fullt ut, vilket framgår av att det fortfarande finns en löneklyfta mellan män och kvinnor, en klyfta som har blivit större under lågkonjunkturen.

B. Den fortsatta löneklyftan visar att lagstiftning i sig själv inte alltid räcker för att lösa ett problem eller fastställa principer och miniminormer.

C. Kommissionens vägledning för tillämpning av lika lön för kvinnor och män i arbetslivet är en konkret och praktisk åtgärd som syftar till att avhjälpa bristerna i lagstiftningen om lika lön genom att hjälpa dem som medverkar vid upprättandet av lönesystem att bättre respektera principen om lika lön.

D. Om regeringar, arbetsgivare och löntagarrepresentanter tar hänsyn till och tillämpar denna vägledning borde den bidra till att minska löneskillnaderna mellan kvinnor och män.

E. Vägledningen kommer knappast att helt utplåna löneskillnaderna eftersom de beror på yrkesmässig segregation, både horisontell och vertikal, vilket framgår av den kvinnliga överrepresentationen i låglöneyrken, och det behövs radikalare åtgärder för att omstrukturera arbetsmarknaden och utplåna sådan segregation.

F. Löneklyftan mellan kvinnor och män förvärras av att många kvinnor sitter fast i «atypiska» anställningsavtal. Deras situation skulle förbättras om arbetsmarknadens parters pågående förhandlingar om atypiskt arbete leder fram till en överenskommelse eller rättsakt inom gemenskapen som på ett avgörande sätt förbättrar avtalsrättigheterna för atypiska arbetstagare.

G. De allt vanligare decentraliserade löneförhandlingarna har oftast förvärrat problemet med olika lön eftersom män i högre utsträckning än kvinnor är anställda i företag och sektorer där det finns möjlighet till produktivitetsrelaterade löneförhandlingar.

1. Parlamentet välkomnar förslaget till vägledning som i stort utformats enligt parlamentets rekommendationer; är övertygat om att vägledningen kan innebära ett stort framsteg i utarbetandet av ett mer könsneutralt arbetsklassificerings- och arbetsvärderingssystem och att den kan användas för att avskaffa orättvisa lönefaktorer, såsom bonusförmåner och andra fördelar som inte berättigas av kvalifikationskraven och arbetsuppgifterna; uppskattar att vägledningen betraktas som ett praktiskt redskap för arbetsmarknadens parter samt att dessa rådfrågats under vägledningens utarbetande,

2. betonar att vägledningen skall gälla alla anställda (även lärlingar och distansarbetande), vare sig de arbetar heltid, deltid eller är tillfälligt eller korttidsanställda,

3. är övertygat om att informationskampanjer och medvetandehöjande åtgärder, riktade till bland andra arbetsmarknadens parter och deras företrädare, är ett väsentligt inslag i strävan efter att minska de löneskillnader som existerar idag, varav många uppstått ur könsrelaterade fördomar i anknytning till arbetsbeteckningar och arbetsinsatser; påminner kommissionen och i synnerhet arbetsmarknadens parter om att vägledningen måste spridas till alla parter som är inblandade i lönesättningen för att vara effektiv; betonar att en särskild ansträngning måste göras för att sprida informationen till de små och medelstora företagen, till de kvinnodominerade yrkesgrupperna och till de yrkesgrupper som i större grad innehar deltidsarbeten och atypiska arbeten än heltidsarbeten eller fasta anställningar,

4. uppmanar kommissionen att tillhandahålla information, utbildning och vägledning för arbetsmarknadens parter och deras företrädare som deltar i beslutsfattande om löner och förmåner,

5. håller med kommissionen om att regeringar kan spela en viktig roll genom att använda vägledningen inom den offentliga sektorn och föregå med gott exempel på hur man skall tillämpa principen om lika lön för lika arbete, men konstaterar att nedskärningar i de offentliga utgifterna kan ha en negativ effekt på hur man värderar många arbeten inom vården, skolan och barn- och äldreomsorgen och begränsa tillgången på lätt tillgängliga omsorgstjänster av god kvalitet, vilket många kvinnor och män är beroende av,

6. betonar att det första kravet för att omsätta vägledningen i praktiken är arbetsvärdering, men att system för arbetsvärdering måste konstrueras mycket omsorgsfullt så att de upptäcker snarare än förstärker diskrimineringen; påpekar att bedömningsfaktorerna måste spegla värdet av både manligt och kvinnligt arbete för att inte arbetsvärderingen skall bli könsrelaterad; hävdar att det är mycket viktigt att löntagare, särskilt kvinnliga, rådfrågas och deltar vid utarbetandet och genomförandet av systemen för arbetsutvärdering,

7. uppmanar kommissionen att genomföra en undersökning om «könsneutrala» system för arbetsvärdering och att utarbeta exempel på riktlinjer för en arbetsvärderingsmodell som kan användas av arbetsmarknadens parter,

8. anser att det borde ha gjorts en tydligare skillnad mellan de lönekomponenter som har sitt ursprung i den samhälleliga utvecklingen och de som främst beror på lönesättning på företagsnivå, där könsrelaterade argument lättare kan införlivas i lönerna,

9. är tämligen oroad över att vägledningen innehåller en alltför allmän beskrivning av kvalifikationskraven vilket möjliggör för löneförhandlare att avvika från en könsneutral beskrivning och därmed inte utföra en öppen lönesättning; öppenhet och tillgång till information förblir det mest effektiva instrumentet för förhandlingar och jämförelser,

10. räknar med att denna vägledning kommer att beaktas vid tvister om bevisbörda vid könsdiskriminering; uppmanar kommissionen och rådet att snabbt godkänna direktivet om bevisbörda med hänsyn till Europaparlamentets yttrande,

11. anmodar arbetsmarknadens parter, eftersom lika lön för lika arbete främst kommer att etableras genom kollektivförhandlingar, att vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att löneavtal respekterar principer om icke- diskriminering, och att genomföra regelbundna och noggranna kontroller av dessa kollektivförhandlingar för att undvika att diskriminering återkommer i framtida lönesystem,

12. anser att kvinnor måste engageras i kollektivförhandlingarna för att lönediskriminering skall kunna avskaffas; uppmanar arbetsmarknadens parter att visa vilka åtgärder de har vidtagit för att öka kvinnors representation och medverkan i deras respektive organisationer och förhandlingsorgan,

13. anser att utformning av system för arbetsvärdering och tillämpning av principen om lika lön för lika arbete i kollektivförhandlingarna kräver att de berörda, även löntagarna själva, får noggrann utbildning och tillgång till expertrådgivning; uppmanar kommissionen att sammanställa en databas över experter och organisationer i alla medlemsstaterna som kan ge råd till arbetsgivare och löntagare och deras representanter om lika lön för lika arbete och att bygga upp och främja en sådan expertis,

14. anser att öppenhet både vad gäller arbetsvärdering och kollektivförhandlingar är ett krav för all politik som syftar till att garantera principen om lika lön för lika arbete, och uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att förbättra tillgången på tydlig och aktuell statistik om lönenivåer, särskilt per sektor och mellan sektorer,

15. uppmanar kommissionen att samla exempel på bra eller innovativa metoder i sin övervakning av vägledningens tillämpning, och att underlätta utbyte och främjande av dessa så effektivt som möjligt,

16. uppmanar kommissionen att följa upp hur vägledningen tillämpas, och eventuellt omvandla den till en bindande rättsakt om den efter tre år inte har lett till den önskade minskningen av löneklyftan; anser att vägledningen under hela uppföljningsperioden inför arbetsgivare och förhandlare bör förorda positiv särbehandling av kvinnor som diskriminerats,

17. pekar på den olikhet i fördelningen av omsorgsuppgifter mellan män och kvinnor som ännu består, som har ett direkt inflytande på kvinnors yrkesarbete och som måste betraktas som en av orsakerna till uppdelningen av arbetsmarknaden och därmed till skillnaden mellan mäns och kvinnors löner,

18. uttalar ännu en gång sin förhoppning att artikel 119 i det nya fördraget, i enlighet med EG-domstolens rättspraxis, utvidgas till att fastställa även rätten till lika lön för likvärdigt arbete,

19. pekar på de uttalanden från EG-domstolen i vilka det fastställdes att lika lön för likvärdigt arbete inte bara skall realiseras inom en bestämd verksamhetsgren utan även över gränserna för olika verksamhetsgrenar; uppmanar arbetsmarknadens parter och ansvariga myndigheter att se till att så också verkligen sker,

20. anmodar medlemsstaterna att skapa ett nät av experter som skall kontrollera att lagstiftningen på löneområdet efterlevs och föreskriva förfaranden och sanktioner som säkerställer att den tillämpas i praktiken,

21. anser det vara av stor vikt att kvinnor ges bättre tillgång till yrkesutbildning, vidareutbildning och internutbildning,

22. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén och arbetsmarknadens parter i Europa.