EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 30.9.2020 SWD(2020) 300 final ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 2020 års rapport om rättsstatsprincipen





Landskapitel om rättstatssituationen i Belgien Följedokument till MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN

2020 års rapport om rättsstatsprincipen





Rättsstatssituationen i EU











{COM(2020) 580 final} - {SWD(2020) 301 final} - {SWD(2020) 302 final} - {SWD(2020) 303 final} - {SWD(2020) 304 final} - {SWD(2020) 305 final} - {SWD(2020) 306 final} - {SWD(2020) 307 final} - {SWD(2020) 308 final} - {SWD(2020) 309 final} - {SWD(2020) 310 final} - {SWD(2020) 311 final} - {SWD(2020) 312 final} - {SWD(2020) 313 final} - {SWD(2020) 314 final} - {SWD(2020) 315 final} - {SWD(2020) 316 final} - {SWD(2020) 317 final} - {SWD(2020) 318 final} - {SWD(2020) 319 final} - {SWD(2020) 320 final} - {SWD(2020) 321 final} - {SWD(2020) 322 final} - {SWD(2020) 323 final} - {SWD(2020) 324 final} - {SWD(2020) 325 final} - {SWD(2020) 326 final}



Sammanfattning Det belgiska rättsväsendet har under flera år genomgått reformer som rör domstolarnas digitalisering och resursförvaltning, men dessa reformer är ännu inte helt genomförda. Flera initiativ för att främja rättsväsendets kvalitet och oberoende har genomförts, bland annat vad gäller domstolsavgifter, systemet med ersättningsdomare och Högsta rättsliga rådets utredningsbefogenheter. En reform av klagomålsförfarandet med avseende på rättsväsendets funktion pågår, liksom ett initiativ för att främja användningen av klarspråk i rättsliga avgöranden. Tillgången till tillräckliga personalresurser och ekonomiska resurser är en utmaning för rättsväsendet, och digitaliseringsnivån behöver fortfarande höjas. I detta sammanhang har det länge varit en brist att det saknas tillförlitliga och konsekventa uppgifter om effektivitet. Belgien har i stort sett inrättat det rättsliga och institutionella regelverket för korruptionsbekämpning. Det finns inte någon strategi eller institution som samordnar kampen mot korruption på alla förvaltningsnivåer, men ett särskilt organ för korruptionsbekämpning övervakar korruptionsutredningarna och en federal etikkommitté bistår offentliga tjänstemän med råd i integritetsfrågor. En rad lagstiftningsåtgärder har vidtagits för att förebygga korruption, inbegripet deklarationssystem och uppförandekoder för offentliga tjänstemän, men dessa har lett till ett fragmenterat regelverk över de olika förvaltningsnivåerna. Även om parlamentsledamöter och personer med högsta verkställande funktioner omfattas av vissa regler, kvarstår ändå brister. Det finns för närvarande inte några allmänna regler om skydd för visselblåsare i Belgien. Belgien har en stark rättslig och institutionell ram i fråga om mediernas mångfald. De oberoende regleringsmyndigheterna för audiovisuella medier spelar en viktig roll för att säkerställa insyn i medieägandet, och medieråden är mycket aktiva inom sina respektive gemenskaper. Mediernas oberoende respekteras och journalistyrket skyddas på ett adekvat sätt, särskilt genom lagen om skydd för journalistiska källor. Trakasserier, hot eller angrepp mot journalister är relativt ovanligt. Det finns utrymme för att förbättra tillgången till information som innehas av offentliga myndigheter. En annan källa till oro är frågan om huruvida de resurser som finns tillgängliga för de fransk- och tyskspråkiga gemenskapernas tillsynsmyndigheter är tillräckliga. Processen för att anta lagar inbegriper ett väletablerat förfarande för genomförande av konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter på flera förvaltningsnivåer. Författningsdomstolen och andra oberoende institutioner, inbegripet ombudsmän på olika förvaltningsnivåer, spelar en viktig roll när det gäller att upprätthålla de grundläggande rättigheterna. En ny federal människorättsinstitution håller på att inrättas och förväntas ytterligare stärka skyddet av de grundläggande rättigheterna. Statliga rådet (Conseil d'État/Raad van State) bidrar till att säkra lagstiftningens kvalitet, men står inför vissa utmaningar i sitt arbete. Efter antagandet av en lag 2019 har organisationer i det civila samhället större möjligheter att väcka talan rörande de intressen de försvarar. I.Domstolsväsendet Domstolsväsendet består av 13 domstolar i första instans med generell behörighet, ett antal specialiserade domstolar i första instans, fem appellationsdomstolar och en högsta domstol. Den dömande grenen av Statliga rådet fungerar som högsta förvaltningsdomstol. Författningsdomstolen är behörig att granska om lagstiftning är förenlig med författningen. De flesta befogenheter som rör rättsväsendet ligger på federal nivå. Domstolsväsendets och åklagarmyndighetens oberoende är stadfäst i konstitutionen. Ett oberoende högsta rättsligt råd har i uppdrag att rekrytera personal till domstolarna och att främja rättsväsendets kvalitet genom kontrollmekanismer som revisioner, samt att ge rådgivning. Domarkandidater väljs ut av Högsta rättsliga rådet och utnämns på livstid av regeringen på förslag av justitieministern. Domstolskollegiet, som består av domstolsordförande valda av sina kollegor, ansvarar för domstolarnas allmänna funktion. Det flamländska advokatsamfundet och de fransk- och tyskspråkiga advokatsamfunden företräder advokater från olika delar av landet. Oberoende Allmänhetens uppfattning om nivån på domstolsväsendets oberoende ligger över genomsnittet och insatser för att öka oberoendet ytterligare fortsätter. Den uppfattade nivån på domstolars och domares oberoende ligger över genomsnittet i EU bland allmänheten (63 % anser att oberoendet är ganska eller mycket bra) och bland företag (59 % uppger ganska eller mycket bra). En nyligen genomförd reform kan leda till att domstolsväsendets oberoende stärks ytterligare genom att kvaliteten i urvalsprocessen och integritetsreglerna för ersättningsdomare höjs. Domstolssystemet gör det möjligt att utse ersättningsdomare för att säkerställa att en domstol har domför sammansättning. Villkoren för deras utnämning har setts över sedan Europarådet gett uttryck för vissa farhågor avseende utnämningsförfarandet och integritetsreglerna för ersättningsdomare, och eventuella konsekvenser av detta för domstolssystemets anseende och integritet. Tidigare behövde ersättningsdomare endast uppfylla villkor rörande utbildning och erfarenhet, men genom en lag från mars 2019 infördes ett krav på att kandidaterna också måste avlägga en examen för att kunna bli ersättningsdomare. Genom lagen infördes vidare obligatorisk utbildning för ersättningsdomare, inbegripet en modul om etik, och avskaffades möjligheten att utse ersättningsåklagare. Lagen förefaller i stor utsträckning bemöta de farhågor som uttryckts när det gäller ersättningsdomare, bland annat genom att urvalsförfarandet görs mer objektivt och de tillämpliga reglerna om integritet stärks. Den stärker vidare Högsta rättsliga rådets utredningsbefogenheter. Högsta rättsliga rådet spelar en aktiv roll, t.ex. inledde det den 3 september 2020 en särskild utredning av den (pågående) förundersökningen rörande omständigheterna kring den slovakiska medborgaren Jozef Chovanecs död efter ett polisingripande på Charlerois flygplats i februari 2018. Lagen föreskriver att Högsta rättsliga rådet kan erhålla alla handlingar och upplysningar från domstolarna som det anser vara nödvändiga för fullgörandet av sina uppgifter, vilka innefattar att utföra revisioner av domstolar. Justitieministerns befogenhet att instruera åklagarmyndigheten att väcka åtal i ett visst mål åtföljs av skyddsåtgärder och används inte i praktiken. Justitieministern får fastställa allmänna riktlinjer för åklagarmyndigheten och förelägga den att väcka åtal i ett enskilt mål, men får inte ge en instruktion om att avstå från att väcka åtal. Om ministern förelägger åklagaren att väcka åtal i ett specifikt mål, måste denna instruktion fogas till akten i målet. De belgiska myndigheterna meddelar att befogenheten att utfärda specifika instruktioner inte används i praktiken. Denna praxis, i kombination med de skyddsåtgärder som finns, förefaller begränsa riskerna i fråga om åklagarmyndighetens oberoende. Kvalitet Arbete med digitalisering av rättssystemet pågår. Det finns fortfarande ett behov av att förbättra digitaliseringen av rättssystemet, särskilt vad gäller tillgången till domstolsavgöranden via internet och möjligheterna att väcka talan, översända rättegångshandlingar och övervaka de olika skedena av ett förfarande på elektronisk väg. Vad gäller tillgången till domstolsavgöranden via internet, föreskrivs i en lag från maj 2019 att alla avgöranden ska offentliggöras via internet från och med september 2021. Processen med att skapa en databas för detta ändamål har inletts, men har försenats på grund av covid-19-pandemin. Vad gäller digitaliseringen av verksamhetsprocesser i rättssystemet, har genomförandet av ett enhetligt ärendehanteringssystem för domstolar pågått sedan 2007. Systemet heter MaCH och används för närvarande vid ett stort antal domstolar, även om det ännu inte har införts vid domstolarna i första instans med generell behörighet och appellationsdomstolarna. Om bristen på digitalisering av rättsväsendet åtgärdades, skulle det gynna rättskipningens kvalitet och göra insamlingen av konsekventa och tillförlitliga domstolsuppgifter effektivare. Nya åtgärder som rör domstolsväsendet har nyligen antagits på grund av covid-19-pandemin. Genom lagstiftning som nyligen antogs av parlamentet införs en ökad användning av skriftliga förfaranden och videokonferenser i domstolsförfaranden. Lagstiftningen inför både tillfälliga bestämmelser mot bakgrund av covid-19-pandemin och permanenta ändringar av domstolsförfarandena. Den nya lagstiftningen har kritiserats för att den skulle kunna inverka på rätten till en rättvis rättegång. Statliga rådet och Högsta rättsliga rådet har också kritiserat den brådska med vilken förslagen infördes, och betonat att permanenta ändringar av domstolsförfaranden kräver grundliga överväganden. För närvarande arbetar man med att inrätta en oberoende resursförvaltning vid domstolarna. År 2014 inleddes arbetet med att inrätta en oberoende resursförvaltning vid domstolarna. Detta arbete har legat nere, delvis på grund av att det saknas ett tillförlitligt verktyg för att mäta arbetsbelastningen, vilket är nödvändigt för en optimal fördelning av resurser mellan domstolarna. Berörda parter betonar vikten av att slutföra processen med att överföra resurshanteringen till själva domstolsväsendet. Bristen på tillräckliga resurser är också ett problem för domstolsväsendet, vilket framgår av ett gemensamt memorandum från de tre högsta domstolarna. Vidare har staten i en dom nyligen dömts för att inte tilldela domstolsväsendet de personalresurser som föreskrivs i lagen. Som det rådgivande rådet med europeiska domare har noterat kan bristen på personalresurser också ha en negativ inverkan på domstolsväsendets effektivitet. Ett pågående initiativ från Högsta rättsliga rådet om att göra en karriär inom domstolsväsendet mer attraktiv skulle kunna få fler att söka domartjänster. Flera andra reformer som rör domstolsväsendets kvalitet pågår också. En reform av klagomålsförfarandet med avseende på domstolsväsendets funktion har inletts i syfte att göra det effektivare och mer tillgängligt för allmänheten. Reformen skulle modernisera förfarandet och förbättra överblicken över antal och typ av klagomål. Ett initiativ för att främja användningen av klarspråk i domstolsavgöranden pågår också. Vad gäller kostnaderna för domstolsförfaranden, höjdes genom en lagstiftningsreform avgifterna för att väcka talan vid domstol samtidigt som betalningsvillkoren ändrades; domstolsavgifter betalas nu först i slutet av förfarandet av den tappande parten. Reformen syftar till att göra det enklare att väcka talan vid domstol. De högre avgifterna kan dock förta denna effekt. Inkomstgränserna för beviljande av fullständig och partiell rättshjälp är fortfarande låga, vilket kan inverka negativt på allmänhetens tillgång till rättslig prövning. I detta avseende är den höjning av inkomstgränserna som nyligen gjorts något positivt och ytterligare gradvisa höjningar planeras under de kommande åren. Effektivitet

Det finns ingen fullständig översikt över rättssystemets effektivitet på grund av brist på uppgifter. Även om vissa uppgifter finns tillgängliga, är det ändå omöjligt att få en fullständig översikt över rättssystemets effektivitet på grund av luckor i datasetet. Avslutandegraden för civilrättsliga och handelsrättsliga mål har ökat under de senaste åren, men det finns luckor i uppgifterna om handläggningstider för målen. Belgien är föremål för förstärkt tillsyn av Europarådets ministerkommitté vad gäller alltför långa handläggningstiden i tvistemål i första instans. På det förvaltningsrättsliga området har avslutandegraden legat över 100 % under de senaste åren, men förfarandena är i genomsnitt fortfarande långdragna. Att samla in tillförlitliga uppgifter och göra dem tillgängliga är avgörande för att främja rättssystemets effektivitet. Om digitaliseringsprocesser slutförs kan det bidra till att detta mål uppnås. II.Regelverk för korruptionsbekämpning Det finns lagstiftningsåtgärder för att förebygga korruption, inbegripet deklarationssystem och uppförandekoder för offentliga tjänstemän, samt vissa etiska regler för parlamentsledamöter och personer med högsta verkställande funktioner. Den centrala byrån för korruptionsbekämpning (CDBC-OCRC) är den specialiserade centrala avdelning inom den federala polismyndigheten som har befogenhet att utföra och stödja korruptionsutredningar. Flera nationella offentliga organ spelar en viktig roll när det gäller att bekämpa korruption och främja etik och integritet. Revisionsrätten utövar extern granskning av den federala statens budget-, räkenskaps- och finansverksamhet, och finansinspektionens interfederala kår är ett offentligt organ som utför kontroller av lagenlighet, genomförbarhet och lämplighet i samband med offentliga utgifter. Enheten för behandling av finansiell information behandlar misstänkta finansiella transaktioner med koppling till penningtvätt och grov brottslighet. Byrån för förvaltningsetik och förvaltningsnormer tar fram regler om integritet och bistår federala myndigheter med att införa integritetsåtgärder. Belgien har fått betyget 75/100 i Transparency Internationals korruptionsindex och ligger bland de högre rankade EU-medlemsstaterna – på sjunde plats i Europeiska unionen och på plats 17 globalt. Enligt 2020 års särskilda Eurobarometer om korruption anser 68 % procent av respondenterna att korruptionen är utbredd i deras land (EU-genomsnittet ligger på 71 %) och 19 % upplever att de påverkas personligen av korruption i sin vardag (EU-genomsnittet är 26 %). Vad gäller företag anser 48 % att korruptionen är utbredd (EU-genomsnittet ligger på 63 %) och 26 % anser att korruption är ett problem för affärsverksamheten (EU-genomsnittet är 37 %). Vidare anser 40 % av respondenterna att antalet framgångsrika åtal är tillräckligt för att enskilda ska avskräckas från att ägna sig åt korruption (EU-genomsnitt 36 %), medan 40 % av företagen anser att enskilda och företag som ertappas med att ha mutat en högre tjänsteman får ett lämpligt straff (EU-genomsnitt 31 %). Det rättsliga regelverket för korruptionsbekämpning har i stort sett inrättats. Strafflagen kriminaliserar både offentliga och privata mutor, tagande och givande av muta samt bestickning av nationella och utländska offentliga tjänstemän . En offentliganställd som under sin tjänsteutövning får kännedom om ett brott eller en överträdelse (särskilt korruption) måste informera åklagare om detta och tillhandahålla all information. Domstolar har en vidsträckt behörighet i korruptionsmål, även avseende gärningar som begåtts utomlands av belgiska medborgare och företag. OECD har framhållit behovet av att prioritera kampen mot tagande och givande av muta i utlandet och att höja straffnivåerna för fysiska personer och tillämpliga bötesbelopp för juridiska personer. För att underlätta upptäckt av utländska mutor har Belgien inrättat en särskild mekanism som tjänstemän och privata företag kan använda för att rapportera misstänkta utländska mutor. Den rapporterade informationen vidarebefordras till den federala åklagarmyndigheten. Denna bestämmer om en utredning ska inledas eller inte, på grundval av principen om lämpligheten av åtal. Den centrala byrån för korruptionsbekämpning (CDBC-OCRC) är den specialiserade centrala avdelningen inom den federala polismyndigheten. Den utreder, och bistår vid utredningar av, brott som begåtts mot statens intressen och korruptionsbrott som bestraffas enligt lagen av den 10 februari 1999 om bekämpning av korruption. CDBC-OCRC, som övervakas av den federala åklagarmyndigheten, samordnar insatser på nationell nivå, stöder andra polismyndigheter genom vägledning och råd, samt överinser hanteringen av prioriteringarna i den nationella säkerhetsplanen. Det finns två avdelningar inom CDBC-OCRC: en avdelning för offentlig upphandling som utreder fall av bedrägeri i samband med offentliga kontrakt, och en avdelning för finansiella bedrägerier som utreder fall av bedrägeri i samband med subventioner, bidrag eller bestickning av tjänstemän och politiker. Det finns också två specialenheter inom CDBC-OCC: enheten för fotbollsbedrägeri och ett kontaktorgan med spelkommissionen som samordnar gemensamma utredningar. Det har tidigare gjorts betydande budget- och personalnedskärningar på federal nivå inom brottsbekämpningen, vilket främst har påverkat de avdelningar som ansvarar för att förebygga och bekämpa korruption, men på senare tid har åtgärder vidtagits för att förstärka CDBC-OCRC. Ett särskilt rapporteringssystem har också inrättats inom polisen. Polisen har egna regler och föreskrifter om etik och integritet, en kod och en kommission för yrkesetik och sina egna inspektionsorgan, t.ex. Comité P (extern tillsyn) och den allmänna polisinspektionen (intern tillsyn). Berörda parter anser dock att det krävs ytterligare resurser till de brottsbekämpande organen för att aktivt kunna bekämpa korruption. Detta framhölls också av Grecos (Gruppen av stater mot korruption) senaste utvärdering av belgisk brottsbekämpning, där det rekommenderades att personalstyrkan ökas, att de interna kontrollavdelningarna ges mer resurser för att aktivt bekämpa korruption och att myndigheterna bedömer behovet av att införa en skyldighet för personer med högsta befattningar och högrisktjänster att redovisa tillgångar/intressen. Den federala polisen har dock gott anseende hos allmänheten och CDBC-OCC anses vara genuint oberoende i förhållande till de politiska myndigheterna. Polisen är också den institution som är mest betrodd av de belgiska medborgarna när det gäller att hantera korruptionsärenden (56 %), framför domstolsväsendet (26 %) och media (18 %). Officiella siffror visar att 435 korruptionsärenden registrerades 2019, jämfört med 435 år 2018 och 492 år 2017. Av ärendena under 2019 avsåg 126 korruption inom den offentliga sektorn, 119 förskingring som begåtts av en offentlig tjänsteman och 91 förfalskning som begåtts av en offentlig tjänsteman. Flera nationella offentliga organ spelar en viktig roll när det gäller att bekämpa korruption och främja etik och integritet. Revisionsrätten utövar extern granskning av den federala statens budget-, räkenskaps- och finansverksamhet och enheten för behandling av finansiell information behandlar misstänkta finansiella transaktioner med koppling till penningtvätt och grov brottslighet. Byrån för förvaltningsetik och förvaltningsnormer (BAED-BEDA), som inrättades på federal nivå i juni 2006, tar fram regler om integritet och bistår federala myndigheter med att införa integritetsåtgärder. Den har en förebyggande roll när det gäller att övervaka integriteten i den federala offentliga förvaltningen och anordnar utbildningar för offentliga tjänstemän. I sin rådgivande funktion utarbetar byrån yttranden och förslag till ministrar om federal integritetspolicy och säkerställer att det etiska regelverket genomförs, samt löser intressekonflikter, inom den federala statsförvaltningen. Den federala etikkommittén, som inrättades 2014, har också en förebyggande roll och dess uppgift är främst att ge offentliga tjänstemän råd i etiska frågor eller vid intressekonflikter. Kommittén utfärdar allmänna yttranden på begäran av folkvalda, representantkammaren, senaten eller regeringen. Belgien har inte någon särskild nationell policy för förebyggande av korruption, men federala myndigheter har infört olika integritetsåtgärder. Det ”etiska regelverket för tjänstemän i den federala offentliga förvaltningen” innehåller en uppförandekod för innehavare av offentliga ämbeten. Uppförandekoden för innehavare av offentliga ämbeten av den 15 juli 2018 är tillämplig på chefer och biträdande chefer för strategiska organ inom den federala förvaltningen och på direktörer, men inte på andra medlemmar i strategiska organ. Berörda parter har framfört att det är en brist att det inte finns någon etisk kod för ministrar och medlemmar i strategiska enheter. Detta påtalades också av Greco, som har rekommenderat att en etisk kod med större räckvidd antas och att medlemmar i strategiska organ omfattas av ett tydligt och harmoniserat etiskt regelverk som åtföljs av lämpliga arrangemang för tillsyn och sanktioner. Det federala parlamentets ledamöter förbinder sig att följa en särskild yrkesetisk kod som är bifogad arbetsordningen. Som Greco också framhållit, finns det dock ett behov av en konsekvent och effektiv reglering och övervakning av parlamentsledamöter i fråga om gåvor, donationer och andra förmåner samt lämpliga sanktioner, samt av information om detta till allmänheten. Dessutom saknas det tillämpliga sanktioner för de viktigaste överträdelserna av de yrkesetiska reglerna för parlamentsledamöter, även om revisionsrättens sanktionsbefogenheter i fråga om mandaten utökades 2019. Intressekonflikter regleras genom olika rättsakter som var och en föreskriver särskilda mekanismer för de verksamhetsområden de rör. Till exempel reglerar kungligt beslut av den 2 oktober 1937 statliga anställdas ställning i syfte att undvika att dessa hamnar i en intressekonflikt och lag av den 17 juni 2016 reglerar offentlig upphandling. Vad gäller intressekonflikter innehåller de yrkesetiska koderna regler som är tillämpliga på parlamentsledamöter, men det saknas tydliga regler för anställningsförhållandena för medlemmar i strategiska enheter. Det finns inga förfaranden för att kontrollera sådana medlemmars integritet och inga arrangemang för att undvika eventuella intressekonflikter till följd av annan verksamhet som de ägnar sig åt, bortsett från vad som anges i uppförandekoden för innehavare av offentliga ämbeten. Det finns också en brist på insyn i sammansättningen av strategiska enheter och ersättningen till medlemmarna. Utnämningarna offentliggörs inte heller. I detta avseende har Greco rekommenderat införandet av regler för hur man fastställer villkoren för direkt rekrytering och anställning av medlemmar i strategiska enheter, som tar hänsyn till riskerna förknippade med integritet och intressekonflikter. Vidare bör namn och befattning för alla medlemmar i strategiska enheter offentliggöras på internet. De potentiella fördelarna med ett särskilt rapporteringskrav för personer med högsta verkställande funktioner när det uppstår konfliktsituationer mellan deras privata intressen och deras officiella uppdrag har också betonats. Tjänstemän och strategiska rådgivare är skyldiga att lämna in deklarationer av tillgångar och en förteckning över uppdrag, befattningar och yrken. Enligt lagen av den 2 maj 1995 ska tjänstemän lämna in sina deklarationer till revisionsrättens kansli. En lag utfärdad den 14 oktober 2018 har avsevärt utvidgat räckvidden för skyldigheten att lämna in en förteckning över uppdrag, befattningar, yrken och tillgångar. Sedan januari 2019 måste även avlönade ledamöter i styrelser, rådgivande nämnder och förvaltningskommittéer i de rättsliga enheter som regeringen utövar inflytande över redovisa sina mandat. Regeringsombud och vissa kanslitjänstemän omfattas också av de nya skyldigheterna, som även har utvidgats till den federala regeringens personal med ansvar för att ge politisk rådgivning och regeringsrepresentanter i företagsstyrelser. Revisionsrätten offentliggör förteckningarna över uppdrag i det officiella kungörelseorganet och på sin webbplats och ansvarar för sanktioner i fall där överträdelser av reglerna kan leda till administrativa böter eller en straffrättslig påföljd. Tillgångsdeklarationerna ges dock in till revisionsrätten i ett förseglat kuvert och rätten varken offentliggör dem eller kontrollerar deras riktighet. Greco rekommenderade därför att det nuvarande deklarationssystemet kompletteras med information om inkomst, omfattas av regler om offentliggörande och görs mer lättillgängligt via en officiell webbplats. Nya bestämmelser om lobbyverksamhet infördes för representanthuset i juli 2018. Personer som företräder vissa organisationer och bedriver verksamhet som syftar till att direkt eller indirekt påverka representanthusets politik, genomförande av politik eller beslutsfattande måste underteckna och åta sig att följa vissa uppföranderegler. Denna åtgärd syftar till att öka insynen och minska intressekonflikter. Lobbyistregistret offentliggörs på representanthusets webbplats. Regler för relationerna mellan parlamentsledamöter och lobbyister har dock ännu inte antagits, och det finns inte heller några regler som styr förhållandet mellan vissa högsta verkställande funktioner och lobbyister och andra tredje parter. Greco har därför rekommenderat att man inför regler och riktlinjer för hur personer som utövar högsta verkställande funktioner bör sköta sådana kontakter. Greco rekommenderar också att åtgärder vidtas för att öka insynen i syftet med sådana kontakter, genom att man identifierar med vilka personer kontakten har ägt rum (eller på vars vägnar detta skett) och vilken eller vilka särskilda frågor som diskuterades. Reglerna om offentliga tjänstemän och parlamentsledamöter innehåller adekvata föreskrifter som rör ”svängdörrsproblematiken”. Reglerna i uppförandekoden för högsta verkställande funktioner har dock bedömts vara otillräckliga, eftersom nästan inga regler är tillämpliga på ministrar och inga på vanliga medlemmar i strategiska enheter. Det finns inte någon allmän reglering om skydd för visselblåsare i Belgien. Det finns bestämmelser på federal och på flamländsk nivå men andra förvaltningsnivåer behöver fortfarande anta lämpliga system för att skydda visselblåsare. I den privata sektorn är skyddet begränsat till finanssektorn. III.Mediernas mångfald Belgien har tre språk- och kulturgemenskaper som har befogenheter som rör mediernas mångfald. Den rättsliga ramen i fråga om mediernas mångfald bygger på ett antal konstitutionella garantier, bland annat för pressfrihet och yttrandefrihet, samt på lagstiftning. De oberoende tillsynsmyndigheterna för audiovisuella medier säkerställer insyn i medieägandet. Tre tillsynsmyndigheter för audiovisuella medier ansvarar för de medier som omfattas av de olika språkgemenskapernas behörighetsområde (nederländska, franskspråkiga och tyskspråkiga). För den flamländska gemenskapen är tillsynsmyndigheten Vlaamse Regulator voor de Media (VRM), ett oberoende organ med offentligrättslig ställning som juridisk person. Den flamländska tillsynsmyndigheten har i uppdrag att genomdriva medielagstiftningen i den flamländska gemenskapen, lösa tvister med anknytning till medielagstiftningen, utfärda sändningstillstånd och licenser för utnyttjande av markbundna sändningsplattformar samt ge leverantörer av medietjänster tillstånd att sända program i enlighet med denna lagstiftning. I den franskspråkiga gemenskapen är motsvarande myndighet Conseil supérieur de l’Audiovisuel (CSA), som också är en oberoende organ med ställning som juridisk person. Medienrat ansvarar för den tyskspråkiga gemenskapen. Övervakningsverktyget för mediepluralism (MPM 2020) rapporterar om en mycket låg risk i fråga om mediemyndigheternas oberoende. Det framhålls särskilt att Belgien respekterar garantierna för oberoende och att det generellt inte går att ha ett uppdrag inom en medietillsynsmyndighet och samtidigt ha en ställning inom regeringen eller intressen i ett medie- eller reklamföretag. Vad gäller den flamländska gemenskapen utses och ersätts personer med uppdrag i de olika avdelningarna av den flamländska tillsynsmyndigheten för medier av den flamländska regeringen. Deras femåriga mandat kan förlängas. Den tyskspråkiga gemenskapens Medienrat består av en beslutande och en rådgivande avdelning. I den franskspråkiga gemenskapen utses tillsynsmyndighetens ledamöter av Federationen Vallonien-Bryssels (även kallad den franskspråkiga gemenskapen) regering. Deras fyraåriga mandat kan också förlängas. De belgiska myndigheterna uppger att förfarandena för utnämning och entledigande av dessa ledamöter kommer att ses över inom ramen för införlivandet av direktivet om audiovisuella medietjänster. Genom det direktivet införs starkare garantier i EU-rätten för medietillsynsmyndigheters oberoende eftersom det krävs att dessa myndigheter är juridiskt åtskilda från och funktionellt oberoende av sin regering och av alla andra offentliga eller privata organ. Vissa farhågor uttrycktes under landsbesöket när det gäller huruvida de fransk- och tyskspråkiga gemenskapernas tillsynsmyndigheter har tillräckliga resurser. Det finns två mycket aktiva pressråd. Conseil de déontologie journalistique/Rat für Berufsethos der Journalisten (CdJ/Rbj), som inrättades 2009, är det självreglerande organet för fransk- och tyskspråkiga medier. Det består av företrädare för utgivare, journalister, chefredaktörer och företrädare för det civila samhället. På motsvarande sätt är Raad voor de Journalistiek det självreglerande organet för nederländskspråkiga medier. Nästan alla medier är antingen direkta medlemmar av detta organ eller deltar indirekt via paraplyorganisationer för tidningar och tidskrifter. Båda organen är oberoende och hanterar klagomål från allmänheten. De bistår med att fastställa yrkesetiska normer för journalister genom att utfärda riktlinjer. Berörda parter anger att det råder oenighet mellan CSA och CdJ/Rbj i fråga om deras respektive behörighet när det gäller efterlevnaden av yrkesetiska regler inom audiovisuella medietjänster. Både de nederländskspråkiga och de franskspråkiga medietillsynsmyndigheterna informerar allmänheten om medieägande. VRM publicerar en årlig rapport om mediekoncentrationen och CSA har en webbplats som beskriver medieutbudet i Federationen Vallonien-Bryssel. Båda publikationerna syftar till att säkerställa insyn i medieägandet och betraktas som god praxis, särskilt med hänsyn till det reviderade direktivet om audiovisuella medietjänster. I Belgien är press och yttrandefrihet grundlagsskyddade och skyddet för journalistyrket är säkerställt. En lag om skydd för journalistiska källor gäller sedan den 7 maj 2005. År 2019 lades dock ett utkast till lag fram som skulle ha inneburit att den som lämnade ut säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter riskerade straffrättsliga påföljder. Efter kritik från Statliga rådet med hänvisning till skyddet av informationsfriheten har regeringen åtagit sig att ändra detta utkast. Fängelsestraff är en av de möjliga påföljderna för förtal. MPM 2020 rapporterar om farhågor kring alltmer instabila anställningar för journalister i Belgien. Förekomster av trakasserier, hot eller angrepp mot journalister är relativt ovanligt. Europarådets plattform för att främja skyddet av journalistik och journalisters säkerhet offentliggjorde 2020 fem varningar som särskilt rörde privatdetektivers nättrakasserier av journalister. Ett exempel på god praxis är att den flamländska journalistföreningen 2019 inrättade en särskild nät- och telefonjour för fysiska eller verbala angrepp mot journalister.

Rätten till tillgång till uppgifter som innehas av myndigheter är grundlagsskyddad. Det rapporteras dock att det finns brister i reglerna och förfarandena för att få sådan tillgång, t.ex. vad gäller möjligheten att överklaga. MPM 2020 anger också att det endast finns ett fåtal mekanismer som rapporterar om t.ex. antal, typ eller förfarandestatus för visselblåsarfall, trots att det finns förfaranden för sådan rapportering och vissa skyddsåtgärder har inrättats. IV.Andra institutionella frågor som rör kontroller och motvikter Belgien är en federal stat där gemenskaperna och regionerna har betydande befogenheter. På federal nivå har Belgien ett parlamentariskt tvåkammarsystem. Parlamentet består av representanthuset och senaten. Lagförslag kan läggas fram av regeringen och av ledamöter i parlamentets båda kammare. Författningsdomstolen är behörig att granska rättsakter som antagits av det federala parlamentet och av gemenskapernas och regionernas parlament. Utöver rättsväsendet spelar oberoende myndigheter en viktig roll när det gäller kontroller och motvikter. Konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter är väletablerade förfaranden i lagstiftningsprocessen. Regeringarna på de olika nivåerna har som policy att genomföra konsekvensbedömningar och att samråda med berörda parter i lagstiftningsprocessen, ofta genom rådgivande organ. Den flamländska offentliga förvaltningen består till exempel av åtta strategiska rådgivande nämnder som inbegriper det civila samhällets organisationer och andra berörda parter, samt företrädare för lokala regeringar och sakkunniga. När den flamländska regeringen utarbetar lagstiftning måste den rådfråga dessa rådgivande nämnder, som även kan ge råd på eget initiativ. Berörda parter rådfrågas ofta i lagstiftningsprocessen, men det finns ingen statistik om antalet samråd som är öppna för allmänheten. Införandet av en central och offentlig databas för alla pågående samråd med berörda parter kan visa sig användbart i detta avseende. Expeditionsregeringen beviljades särskilda befogenheter för att hantera covid-19-pandemin. Den 13 mars 2020 tillkännagav regeringen den federala fasen av den nationella beredskapsplanen. Expeditionsregeringen beviljades därefter en ordinarie regerings fullständiga befogenheter samt särskilda befogenheter för att hantera krisen. De särskilda befogenheterna omfattade befogenheten att genom kungligt beslut vidta åtgärder för att skydda folkhälsan och upprätthålla den allmänna ordningen. Statliga rådet lämnade ett förhandsyttrande om beviljandet av särskilda befogenheter. Beviljandet av särskilda befogenheter till regeringen upphörde den 30 juni 2020. Statliga rådets rådgivande gren har en stor arbetsbörda. Statliga rådet spelar en viktig roll vid granskningen av lagutkastens kvalitet. Kombinationen av att Statliga rådets arbetsbörda har ökat kraftigt under de senaste årtiondena och att de rättsliga frågor det behandlar är alltmer komplexa, ger upphov till problem när det gäller att få den rådgivande grenen att fungera effektivt. Den flitiga användningen av förfaranden med förkortade tidsfrister och rådets bristande resurser förvärrar dessa problem. En ny nationell människorättsinstitution håller på att inrättas. Det nationella organet för främjande av likabehandling, Unia, är en nationell människorättsinstitution som är ackrediterad med B-status av GANHRI. Den har för närvarande behörighet på området för bekämpning av diskriminering i alla förvaltningsnivåer. I april 2019 antog det federala parlamentet en lag om inrättandet av en ny federal människorättsinstitution vars mandat kommer att omfatta alla grundläggande rättigheter. Dess mandat är för närvarande avsett att vara begränsat till federala frågor, men lagen innehåller en möjligheten att inrätta ett samarbetsråd om ett samarbetsavtal ingås mellan de olika förvaltningsnivåerna, så att institutionens behörighet utvidgas till att även omfatta den icke-federala nivån. Urvalsförfarandet för den nya institutionens styrelse har nu avslutats och styrelsen kommer att sammanträda för första gången i september 2020. Vidare finns det en federal ombudsman som är behörig att utreda klagomål angående den federala förvaltningens funktion, lämna rekommendationer och rapportera om sina slutsatser. Det finns också ombudsmän på regional nivå och för särskilda frågor. En nyligen antagen lag ger det civila samhällets organisationer större möjligheter att försvara sina lagstadgade intressen. Belgien har ett öppet civilsamhälle och berörda parter rådfrågas regelbundet i lagstiftningsprocessen. Efter ett avgörande i författningsdomstolen från 2013 antogs i december 2018 en lag som gör det möjligt för rättsliga enheter att väcka talan i frågor som rör skyddet för de mänskliga rättighetereller grundläggande friheter som ingår i deras lagstadgade intressen. Sedan maj 2019 har dessutom framställare som samlar in underskrifter från fler än 25 000 fysiska personer med hemvist i Belgien rätt att höras av representanthuset. Bilaga I: Källförteckning i alfabetisk ordning.* * Förteckningen över bidrag som mottagits i samband med samrådet om 2020 års rapport om rättsstatsprincipen finns på (kommissionens webbplats). Access Info and Centre for Law and Democracy, Global right to information rating. https://www.rti-rating.org/country-data/ . Belgiens federala regering (2020), Belgiens bidrag till 2020 års rapport om rättsstatsprincipen. Franskspråkiga domstolen i första instans i Bryssel, dom av den 13 mars 2020. Bureau Statistische Analyse (2020), Informatievraag d.d. 25 mei 2020 door de Europese Commissie met betrekking tot omkoping. Centrumet för mediernas frihet och mångfald (2020), Övervakningsverktyget för mediepluralism 2020. https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 . Cepej (2018), utvärdering av rättssystemen (cykeln 2016–2018): Belgien. Civicus, Monitor tracking civic space: Belgien. https://monitor.civicus.org/country/belgium/ . Gemensamt memorandum från författningsdomstolen, kassationsdomstolen och Statliga rådet (2019). http://www.raadvanstate.be//?action=doc&doc=1095 . Europarådet: CCJE-BU (2020), Report on the independence and impartiality of the judiciary in the Member States of the Council of Europe (utgåva 2019).

Europarådet: Ministerkommittén (2000), Ministerkommitténs rekommendation Rec(2000)19 till medlemsstaterna, The role of public prosecution in the criminal justice system. Ministerrådet (2006), not om federal förebyggande integritetspolitik. Statliga rådet, rådgivande yttrande 67.142/AV av den 25 mars 2020. Statliga rådet, dom av den 28 maj 2020, religiösa sammankomster, 247.674. Statliga rådet (2019), memorandum från Statliga rådet av den 4 juli 2019. Europeiska unionens domstol, dom av den 12 december 2019, PPU ZB, C-627/19 PPU. Generaldirektoratet för kommunikation (2020), Eurobarometerundersökning om det upplevda oberoendet av de nationella rättssystemen i EU bland allmänheten. Generaldirektoratet för kommunikation (2020), Särskild Eurobarometerundersökning 502 om korruption. Europeiska kommissionen (2020), Resultattavlan för rättskipningen i EU. Flamländska journalistföreningen, flamländska journalistföreningen, nät- och telefonjour för fysiska eller verbala angrepp mot journalister. https://journalist.be/2019/03/vvj-richt-meldpunt-in-voor-agressie-tegen-journalisten . Flamländska medietillsynsmyndigheten (2019), Rapport om mediekoncentration i Flandern. https://www.vlaamseregulatormedia.be/en/documents . Fransk- och tyskspråkiga advokatsamfunden och andra föreningar för advokater och domare (2020), ”Ik geloof in de rechtsstaat!”/”Je crois en l’état de droit!”. Greco (2019), femte utvärderingsrundan – Evaluation Report on Belgium on preventing corruption and promoting integrity in central Governments (top executive functions) and law enforcement agencies. Greco (2019), fjärde utvärderingsrundan – Second Interim Compliance Report on Belgium on corruption prevention in respect of members of Parliament, judges and prosecutors. Högsta rättsliga rådet (2019), memorandum för en bättre fungerande rättskipning. Rådet för journalistik, webbplats: https://www.rvdj.be/ . Yrkesetiska rådet för journalistik, webbplats: https://www.lecdj.be/fr/ . Lag av den 27 mars 2020 som ger kungen befogenhet att bekämpa spridningen av coronaviruset covid-19 (II). Lag av den 31 juli 2020 med olika brådskande bestämmelser på det rättsliga området. Ministerbeslut av den 13 mars 2020 med tillkännagivande om den federala fasen av samordningen av hanteringen av covid-19-krisen.

OECD (2018), Phase 3 evaluation of Belgium: additional written report. OECD (2019), Better regulation practices across the European Union. Skrivelse från 2020 från Vanessa de Francquen, ordförande för Högsta rättsliga rådet, till ordföranden för representanthuset om lagen med olika bestämmelser på det rättsliga området inom ramen för bekämpandet av spridningen av coronaviruset. Kungligt beslut av den 22 maj 2019 om beredskapsplaneringen och hanteringen av nödsituationer på kommunal och provinsiell nivå och om borgmästares och provinsguvernörers roll i händelse av kriser och krissituationer som kräver samordning eller hantering på nationell nivå. Kungligt beslut av den 31 januari 2003 om fastställande av beredskapsplanen för de kriser och krissituationer som kräver samordning eller hantering på nationell nivå. Högsta rådet för audiovisuella medier, Vägledning för medier, företag, grupper och sektorer. https://www.csa.be/pluralisme/ . FN:s drog- och brottsbekämpningsbyrå (2016), landrapport om Belgien: översyn utförd av Mexiko och Nederländerna av Belgiens genomförande av artiklarna 15–42 i kapitel III, ”Kriminalisering och åtgärder för brottsbekämpning” och artiklarna 44–50 i kapitel IV, ”Internationellt samarbete” i Förenta nationernas konvention mot korruption för granskningscykeln 2010–2015. Virtuellt landsbesök i Belgien inom ramen för 2020 års rapport om rättsstatsprincipen.

BILAGA II: Landsbesök i Belgien Kommissionens avdelningar höll virtuella möten i maj och juni 2020 med: ·Akademiska experter ·Den centrala byrån för korruptionsbekämpning ·Domstolskollegiet ·Statliga rådet ·Flamländska medietillsynsmyndigheten ·Högsta rättsliga rådet ·Högsta rådet för audiovisuella medier ·Yrkesetiska rådet för journalistik ·Medierådet för den tyskspråkiga gemenskapen ·Justitieministeriet ·Åklagarmyndigheten ·Tjänsten för förvaltningsdomstolar

·Transparency International Belgien * Kommissionen träffade också följande organisationer vid flera horisontella möten: ·Amnesty International ·Civil Liberties Union for Europe ·Civil Society Europe ·Europeiska kyrkokonferensen ·EuroCommerce ·European Center for Not-for-Profit Law ·Europeiska centrumet för press- och mediefrihet ·Europeiska medborgarforumet ·Free Press Unlimited ·Front Line Defenders ·ILGA-Europe ·Internationella juristkommissionen ·Internationella federationen för mänskliga rättigheter ·Internationella pressinstitutet ·Plattformen för livslångt lärande ·Open Society Justice Initiative/Open Society European Policy Institute ·Reportrar utan gränser