Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning nr 19/65/EEG om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden (98/C 365/06) (Text av betydelse för EES) KOM(1998) 546 slutlig - 98/0287(CNS)

(Framlagt av kommissionen den 20 oktober 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 87 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

av följande skäl:

(1) Genom rådets förordning nr 19/65/EEG (1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, har rådet bemyndigat kommissionen att, utan att det påverkar tillämpningen av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86 (2), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, och i enlighet med artikel 85.3 i fördraget, genom förordning förklara att artikel 85.1 inte är tillämplig på vissa grupper av avtal i vilka endast två företag är parter och enligt vilka den ena parten förbinder sig att endast till den andra leverera vissa varor för återförsäljning inom en viss del av den gemensamma marknaden, eller enligt vilka den ena parten förbinder sig att endast från den andra köpa vissa varor för återförsäljning, eller enligt vilka båda företagen har gjort ömsesidiga åtaganden om exklusivitet vid leverans respektive köp för återförsäljning.

(2) Kommissionen har i kraft av förordning nr 19/65/EEG bland annat antagit kommissionens förordningar (EEG) nr 1983/83 (3) och (EEG) nr 1984/83 (4), om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av ensamåterförsäljaravtal respektive tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av exklusiva inköpsavtal, båda senast ändrade genom förordning (EG) nr 1582/97 (5) samt förordning (EEG) nr 4087/88 (6) om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av franchiseavtal, ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige.

(3) Den 22 januari 1997 offentliggjorde kommissionen en grönbok (7) om vertikala begränsningar i EG:s konkurrenspolitik i syfte att inleda en bred offentlig diskussion om tillämpningen av artikel 85.1 och 85.3 i fördraget på avtal eller samordnade förfaranden mellan företag i olika led i distributionskedjan om leverans och/eller inköp av varor till återförsäljning eller bearbetning, eller om saluföring av tjänster, (nedan kallade vertikala avtal), inklusive ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköpsavtal, franchiseavtal och avtal om selektiv distribution. Begreppet omfattar inte vertikala avtal mellan faktiska eller potentiella konkurrenter, med undantag dels för enkelsidiga avtal där ingen av avtalsparterna har en total årsomsättning som överstiger 100 miljoner ecu, dels för vertikala avtal mellan sammanslutningar av detaljister och deras medlemmar eller mellan sådana sammanslutningar och deras leverantörer, under förutsättning att medlemmarna i dessa sammanslutningar är små och medelstora företag enligt definitionen i kommissionens rekommendation 96/280/EG (8)

(4) De synpunkter som medlemsstaterna, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén samt näringsliv och juridiska kretsar framförde sedan att grönboken offentliggjorts visar att det finns en allmänt positiv inställning till en reform av gemenskapens konkurrenspolitik vad gäller vertikala avtal. Detta föranleder en översyn av ovannämnda förordningar om gruppundantag.

(5) En sådan reform måste uppfylla det dubbla kravet att säkerställa ett effektivt skydd av konkurrensen samtidigt som företagen garanteras en tillräcklig rättssäkerhet. Vid genomförandet av dessa målsättningar bör hänsyn dessutom tas till behovet av att i görligaste mån förenkla den administrativa kontrollen och regelverket.

(6) De ovannämnda förordningarna om gruppundantag innehåller inte bara en definition av de grupper av avtal som de omfattar samt en precisering av vilka begränsningar avtalen inte får innehålla, utan också en uppräkning av vilka begränsande bestämmelser som är undantagna. Ett sådant regelverk, uppfattas i allmänhet som alltför osmidigt för avtalsförbindelser i ett ekonomiskt sammanhang där strukturerna och metoderna för distribution utvecklas i snabb takt.

(7) De ovannämnda förordningarna omfattar endast vissa grupper av bilaterala exklusiva avtal som slutits beträffande återförsäljning och som antingen avser ensamåterförsäljning och/eller exklusiva inköp av varor eller innehåller begränsningar i samband med förvärv eller utnyttjande av immateriella rättigheter. Förordningarna är emellertid inte tillämpliga på avtal mellan fler än två företag i olika led av distributionskedjan och inte heller på avtal om selektiv distribution eller på avtal om saluföring av tjänster eller om leverans och/eller inköp av produkter för bearbetning. Detta innebär att ett stort antal vertikala avtal inte kan erhålla undantag i enlighet med artikel 85.3 i fördraget förrän kommissionen har genomfört en individuell granskning, vilket kan begränsa de berörda företagens rättssäkerhet och förorsaka en orimlig tröghet i den administrativa kontrollen.

(8) Det har dessutom understrukits genom den diskussion som följde på offentliggörandet av grönboken att det är nödvändigt att definiera villkoren för tillämpningen av artikel 85.1 och 85.3 med beaktande av de vertikala avtalens ekonomiska verkningar. Införandet av ekonomiska kriterier, som begränsar gruppundantagsförordningens tillämpningsområde med hänsyn till de berörda avtalens eventuella konkurrensbegränsande effekter, måste nödvändigtvis ske med utgångspunkt i avtalsprodukternas marknadsandel på den berörda marknaden.

(9) Det nuvarande regelverket bör därför ersättas av enklare, smidigare och mera målinriktade bestämmelser som gäller för alla typer av vertikala avtal. En sådan utvidgning av tillämpningsområdet för förordningen om gruppundantag för dessa avtal bör åtföljas av kriterier, såsom tröskelvärden för marknadsandelar, för att fastställa under vilka omständigheter gruppundantagsförordningen inte kan tillämpas med hänsyn till dessa avtals ekonomiska verkningar.

(10) Den behörighet som kommissionen har tilldelats genom förordning nr 19/65/EEG ger den inte möjlighet att företa en reform av de gällande reglerna. Det är därför nödvändigt att utvidga räckvidden för förordningens artikel 1.1 a och 1.2 b till att omfatta alla typer av vertikala avtal som omfattas av fördragets artikel 85.1 och som har ingåtts mellan två eller flera företag i olika led av distributionskedjan och som avser leverans och/eller inköp av varor till återförsäljning eller bearbetning, eller saluföring av tjänster, inklusive ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköpsavtal, franchiseavtal och avtal om selektiv distribution, samt kombinationer av sådana avtal.

(11) De ovannämnda förordningarna om undantag ger i enlighet med artikel 7 i förordning nr 19/65/EEG kommissionen befogenhet att besluta att de nämnda förordningarna inte skall tillämpas om ett avtal i ett visst fall har vissa verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 85.3. I syfte att säkerställa en effektiv övervakning av marknaderna och en ökad decentralisering av genomförandet av gemenskapens konkurrensregler bör den behöriga myndigheten i en medlemsstat, när ett vertikalt avtal påverkar en marknad inom en medlemsstats territorium som uppvisar alla tecken på en avgränsad marknad, kunna återkalla gruppundantaget i sitt territotium genom att anta ett beslut som undanröjer denna påverkan. Artikel 7 i förordning nr 19/65/EEG bör därför kompletteras så att de omständigheter anges under vilka de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna får besluta att förordningen om gruppundantag inte skall tillämpas.

(12) För att garantera en effektiv kontroll av de effekter som uppstår på en viss marknad genom förekomsten av parallella nätverk av liknande avtal kan en förordning om gruppundantag fastställa de villkor under vilka dessa nätverk av avtal inte längre omfattas av förordningen. Dessa villkor kan vara baserade på strukturella kriterier, såsom den grad av täckning av marknaden dessa avtal har. Sådana villkor kommer emellertid inte att kunna tillämpas automatiskt eftersom de relevanta företagen inte alltid har tillgång till exakt sektorsvis information. Kommissionen bör därför befullmäktigas att bestämma att inom en given marknad de relevanta avtalen uppfyller de nämnda villkoren. I ett sådant fall måste kommissionen fastställa en period för anpassning om minst sex månader efter vilket gruppundantaget inte längre kommer att tillämpas på de berörda avtalen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning nr 19/65/EEG ändras på följande sätt:

1. Artikel 1 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande:

"1. Utan att det påverkar tillämpningen av förordning nr 17, kan kommissionen i enlighet med fördragets artikel 85.3 genom förordning förklara att artikel 85.1 inte gäller

a) vissa grupper av avtal som ingåtts mellan två eller flera företag i olika led av distributionskedjan och som avser leverans och/eller inköp av varor till återförsäljning eller bearbetning, eller saluföring av tjänster, utom om det rör sig om

- avtal mellan faktiska eller potentiella konkurrenter, med undantag för enkelsidiga avtal där ingen av avtalsparterna har en total årsomsättning som överstiger 100 miljoner ecu, eller

- avtal mellan sammanslutningar av detaljister och deras medlemmar eller mellan sådana sammanslutningar och deras leverantörer om inte medlemmarna i dessa sammanslutningar är små och medelstora företag enligt definitionen i kommissionens rekommendation 96/280/EG (*)

b) vissa grupper av avtal i vilka endast två företag deltar och som innehåller begränsningar i fråga om förvärv eller utnyttjande av rättigheter som åtnjuter industriellt rättsskydd - särskilt patent, bruksmönster, mönster eller varumärken - eller i fråga om rättigheter som följer av avtal om överlåtelse eller upplåtelse av rätten att använda en tillverkningsmetod eller kunskaper om användning eller tillämpning av industriella processer.

(*) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4."

b) I punkt 2 b skall orden "vilka bestämmelser som avtalen skall innehålla eller" utgå.

c) Punkt 3 skall ersättas med följande:

"(3) Punkterna 1 och 2 skall också tillämpas på grupper av samordnade förfaranden."

d) Följande punkt 4 skall läggas till:

"4. Avtal som ingås mellan företag som är konkurrenter i den mening som avses i punkt 1 anses föreligga när tillverkare och distributörer av varor som är identiska eller som på grund av sina egenskaper, pris och tilltänkta användning av konsumenterna betraktas som likartade ingår avtal med varandra avseende sådana varor."

2. I artikel 7 skall följande två stycken läggas till:

"En förordning i enlighet med artikel 1 får fastställa de villkor som medför att förordningen inte skall tillämpas på vissa parallella nätverk av liknande avtal eller samordnade förfaranden på en viss marknad. När dessa villkor är uppfyllda kan kommissionen genom beslut fastställa att så är fallet och bestämma en period för anpassning efter vilken förordningen inte längre kommer att tillämpas på de berörda avtalen eller samordnade förfarandena. En sådan period får inte vara kortare än sex månader.

När konkreta avtal eller samordnade förfaranden som omfattas av en förordning som utfärdats i enlighet med artikel 1 har verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 85.3 i fördraget på en marknad inom en medlemsstats territorium, eller en del därav, som uppvisar alla tecken på en avgränsad marknad, kan den behöriga myndigheten i denna medlemsstat på eget initiativ eller på begäran av kommissionen eller en fysisk eller juridisk person som kan påvisa ett berättigat intresse besluta att den förordningen inte skall tillämpas."

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT 36, 6.3.1965, s. 533/65.

(2) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.

(3) EGT L 173, 30.6.1983, s. 1.

(4) EGT L 173, 30.6.1983, s. 5.

(5) EGT L 214, 6.8.1997, s. 27.

(6) EGT L 359, 28.12.1988, s. 46.

(7) KOM(96) 721 slutlig.

(8) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.