MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

Kommissionens ordförande Ursula von der Leyen tillkännagav i sitt tal om tillståndet i unionen 2021 att en EU-strategi för omsorg ska införas som ska ge alla bästa möjliga vård och omsorg i alla skeden i livet, liksom bästa möjliga balans mellan arbete och privatliv. Initiativet består av ett meddelande från kommissionen om en EU-strategi för omsorg samt två förslag till rekommendationer från rådet, en om en översyn av Barcelonamålen för förskoleverksamhet och barnomsorg och en om långvarig vård och omsorg.

Tillgång till förskoleverksamhet och barnomsorg är en viktig faktor för att kvinnor ska delta på arbetsmarknaden. Korrelationen mellan mödrars deltagande på arbetsmarknaden och andelen barn som är inskrivna i förskoleverksamhet och barnomsorg är särskilt stor för mödrar vars yngsta barn är under tre år. Med detta i åtanke satte Europeiska rådet upp Barcelonamålen för förskoleverksamhet och barnomsorg 2002. Tanken var att man genom att erbjuda förskoleverksamhet och barnomsorg skulle öka kvinnors deltagande på arbetsmarknaden. Europeiska rådet satte upp två mål för deltagande i förskoleverksamhet eller barnomsorg: 90 % av alla barn mellan tre år och den obligatoriska skolåldern och 33 % av alla barn under tre års ålder. I genomsnitt på EU-nivå har Barcelonamålen uppnåtts, men vissa medlemsstater släpar kraftigt efter, och det finns fortfarande skillnader särskilt när det gäller barn från låginkomsthushåll.

Syftet med denna rekommendation är att uppmuntra medlemsstaterna att öka andelen barn som deltar i förskoleverksamhet och barnomsorg för att på så sätt få upp kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och främja barns sociala och kognitiva utveckling, särskilt för barn med svåra hemförhållanden och barn från mindre gynnade förhållanden. Främst föreslår kommissionen att Barcelonamålen ska ses över i syfte att uppnå ökad konvergens uppåt vad gäller deltagande i förskoleverksamhet och barnomsorg för att på så sätt få upp kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och minska sysselsättningsskillnaden mellan könen. I förslaget tas även andra faktorer upp som är av betydelse för att Barcelonamålen ska uppnås, främst tillgänglig förskoleverksamhet och barnomsorg av hög kvalitet och till ett överkomligt pris, viktiga faktorer för att föräldrars och barns behov ska tillgodoses och för att deltagandet i dessa tjänster ska öka. Kommissionen uppmuntrar även medlemsstaterna att ta hänsyn till hur många timmar barnen kan delta i förskoleverksamhet och barnomsorg. De bör kunna delta så länge som behövs för att föräldrarna ska ha rimlig möjlighet att ägna sig åt normalt förvärvsarbete. Medlemsstaterna bör även ta hänsyn till hur stor deltagandegraden är bland barn som löper risk för fattigdom eller social utestängning.

Trots dessa förbättringar är sysselsättningsskillnaden mellan könen fortfarande betydande och uppgår till 10,8 procentenheter i EU 2021. Eurofound uppskattade förlusten till följd av denna skillnad i sysselsättning till 320 miljarder euro 2018. Lejonparten av detta belopp utgörs av förlorade inkomster och sociala avgifter för ekonomin på grund av att kvinnor inte deltar i arbetslivet. Sysselsättningsskillnaden har ett nära samband med omsorgsansvar. Kvinnor är de huvudsakliga vårdgivarna till barn och vuxna som behöver hjälp och omsorg, och de bär även huvudansvaret för hushållsarbetet. Denna obalans begränsar deras möjligheter att ägna sig åt och avsätta tid till avlönat arbete.

Enligt arbetskraftsundersökningen (AKU) från 2021 för EU-27 uppgav 27,9 % av kvinnorna i åldern 25–49 år som stod utanför arbetsmarknaden att huvudskälet till att de inte sökte arbete var att ta hand om barn eller vuxna i behov av omsorg, jämfört med endast 8,0 % av männen.År 2019, alltså före pandemin, låg dessa siffror på 32,6 respektive 7,6 %. Europeiska jämställdhetsinstitutet (EIGE) anger att omsorgsansvar hindrar 7,7 miljoner kvinnor i Europa att gå ut på arbetsmarknaden och begränsar många kvinnor till endast deltidsarbete: Av deltidsarbetande kvinnor angav 29 % omsorgsansvar som den huvudsakliga anledningen till att de arbetade deltid, jämfört med endast 6 % av männen.

Skillnaden mellan män och kvinnor när det gäller hur mycket tid de ägnar åt obetalt omsorgsarbete bottnar i och förstärker könsstereotyper i fråga om både kvinnors och mäns yrken och könsroller. Kvinnor förväntas alltjämt tillhandahålla obetald omsorg i större utsträckning än män, även i hushåll med två förvärvsarbetare. Före covid-19-krisen ägnade förvärvsarbetande kvinnor i EU med barn under sju år som levde i parförhållande i genomsnitt 39 timmar per vecka åt oavlönat arbete jämfört med 19 timmar per vecka för förvärvsarbetande män i samma situation. Skillnaden var större för kvinnor med osäker anställning.

När en stor del av omsorgsutbudet stängdes eller begränsades under pandemin blev kvinnor tvungna att tillhandahålla ännu mer omsorgsarbete. Covid-19-krisen har ökat skillnaden mellan män och kvinnor när det gäller oavlönat omsorgsarbete, förstärkt traditionella könsroller och fått utvecklingen mot jämställdhet att spåra ur. Enligt en onlineundersökning som Eurofound gjort om att leva, arbeta och covid-19, lade kvinnor med barn under tolv år i genomsnitt 62 timmar per vecka på att ta hand om barn under pandemin jämfört med 36 timmar för män i samma situation, och 23 timmar på hushållsarbete jämfört med 15 timmar för män. Nästan en tredjedel av dessa kvinnor (29 %) uppgav att de hade svårt att koncentrera sig på sina jobb på grund av omsorgsansvar jämfört med 11 % av männen.

Enligt den europeiska pelaren för sociala rättigheter ska kvinnor och män behandlas lika och ha lika möjligheter på alla områden, till exempel när det gäller deltagande på arbetsmarknaden, anställningsvillkor och karriärutveckling. I pelaren anges även att barn har rätt till förskoleverksamhet och barnomsorg av god kvalitet till överkomligt pris och rätt att bli skyddade mot fattigdom, och att barn från mindre gynnade förhållanden har rätt till särskilda åtgärder som ger dem lika möjligheter.

I handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter sätts övergripande mål om att öka den allmänna sysselsättningsgraden till minst 78 % av befolkningen (i åldern 20 till 64 år) fram till 2030, och detta välkomnades av EU-ledare vid toppmötet i Porto i maj 2021 och av Europeiska rådet i juni 2021. För att detta övergripande mål ska uppnås måste EU minst halvera sysselsättningsskillnaden mellan män och kvinnor jämfört med 2019 och utöka förskoleverksamheten och barnomsorgen så att föräldrar kan få bättre balans mellan arbete och fritid och så att kvinnor kan delta på arbetsmarknaden.

Direktivet om balans mellan arbete och privatliv från 2019 innehåller miniminormer för ledighet av familjeskäl. I och med direktivet infördes i) rätt till betald pappaledighet och ledighet för vård av anhörig, och den betalda föräldraledigheten som inte kan överföras till den andra föräldern stärktes. Dessutom ger direktivet arbetstagare med omsorgsansvar ii) rätt att begära flexibla arbetsformer. Syftet var att uppmuntra till en jämnare fördelning av omsorgsansvaret mellan kvinnor och män. Att rätten till flexibla arbetstider kompletteras med tillgänglig förskoleverksamhet och barnomsorg av god kvalitet till överkomliga priser är avgörande för att föräldrar och särskilt mammor ska kunna delta på arbetsmarknaden.

Offentligt stöd till förskoleverksamhet och barnomsorg är en social investering som ger avkastning på många sätt såväl för den enskilde som för samhället och ekonomin i stort. Det främjar kvinnors deltagande på arbetsmarknaden, medför att fler kvinnor kan jobba heltid, förbättrar barnens utveckling, främjar rättvisa och motverkar utanförskap och att fattigdom går i arv. Att få upp kvinnors deltagande på arbetsmarknaden, bland annat genom att öka tillgången till förskoleverksamhet och barnomsorg, är med tanke på bristen på arbetskraft och ihållande sysselsättningsskillnader mellan kvinnor och män ett bra sätt att skapa inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt. Investeringar i förskoleverksamhet och barnomsorg skapar även arbetstillfällen. Av nyligen publicerad forskning från Internationella arbetsorganisationen (ILO) framgår att investeringar på 1,1 % av BNP i förskoleverksamhet och barnomsorg och 1,8 % av BNP i långvarig vård och omsorg varje år skulle skapa ytterligare 26,7 miljoner arbetstillfällen i Europa fram till 2035.

Sådana investeringar leder till större intäkter från skatt och sociala avgifter. Om sysselsättningen och löneinkomsterna ökar leder det till att även intäkterna från skatter och sociala avgifter ökar, vilket innebär att andelen av BNP som läggs på vård och omsorg kan sänkas från 3 % (före skatter) till 2 % netto (efter skatter). Enligt ILO:s beräkningar kan medlemsstaterna i genomsnitt få tillbaka runt 55 % av sina investeringar i vård- och omsorgssektorn, främst beroende på beskattningsnivån samt på hur stora investeringar som behövs och hur stor efterfrågan på arbetskraft är i den aktuella medlemsstaten. Medlemsstaterna kan förbättra den finanspolitiska hållbarheten vad avser investeringar i förskoleverksamhet och barnomsorg genom att utvärdera effekterna på de offentliga finanserna och säkerställa kostnadseffektivitet, bl.a. genom en effektiv utformning av finansieringsmekanismer som är förenliga med de offentliga finansernas övergripande hållbarhet.

Utöver att investera i förskoleverksamhet och barnomsorg har många medlemsstater även infört lagfäst rätt till plats i förskoleverksamhet eller barnomsorg, medan andra har gjort det obligatoriskt att delta i förskoleverksamhet och barnomsorg, särskilt sista året innan grundskolan börjar. Om barn har lagfäst rätt till plats i förskoleverksamhet eller barnomsorg måste de ansvariga myndigheterna garantera en plats för alla barn vars föräldrar begär det (inom den åldersgrupp som omfattas av den lagstadgade rättigheten). I de länder där det är obligatoriskt att delta i förskoleverksamhet och barnomsorg måste de ansvariga myndigheterna se till att det finns förskoleplatser så att det räcker till alla barn i den åldersgrupp som omfattas av den lagfästa förskoleplikten. I de flesta medlemsstater finns det redan en sådan här lagfäst rätt, men från vilken ålder rätten gäller varierar väsentligt. Åldern då barn har garanterad förskoleplats varierar stort mellan länderna i Europa. Endast sju länder har infört lagfäst rätt till förskoleplats från tidig ålder (6–18 månader). Oftast börjar rätten gälla från och med att föräldraledigheten slutar eftersom det helst inte bör finnas något tidsglapp mellan slutet på skäligt betald föräldraledighet och den lagfästa rätten till förskoleplats. För barn över tre års ålder finns det lagfäst rätt till förskoleplats i tretton medlemsstater, och några medlemsstater har tillkännagivit att de ämnar införa en sådan rätt i sina nationella återhämtnings- och resiliensplaner.

Vetenskapliga belägg finns för att högkvalitativ förskoleverksamhet från tidig ålder har stor betydelse för barns kognitiva och sociala utveckling och senare skolresultat. Detta leder ofta till bättre inlärningsresultat och större möjligheter på arbetsmarknaden senare i livet. Att delta i högkvalitativ förskoleverksamhet och barnomsorg gagnar alla barn, särskilt barn med sämre förutsättningar. Det är ett viktigt verktyg för att motverka ojämlikhet och sociala skillnader bland barn och för att främja lika möjligheter. Dessa aspekter omnämns särskilt i rådets rekommendation om förskoleverksamhet och barnomsorg av hög kvalitet från 2019 och den europeiska barngarantin. Det är inte endast de berörda barnen som gynnas. För den enskilda individen innebär deltagande i förskoleverksamhet bättre skolresultat, högre lön, bättre social integration och bättre hälsa, men även samhället gynnas genom till exempel lägre välfärdskostnader och lägre brottslighet samt högre skatteintäkter och bättre social sammanhållning,

I detta förslag till rekommendation behandlas även arbetsförhållandena inom förskola och barnomsorg. Arbetstagarna i denna sektor utgörs till största delen av kvinnor, och de har ofta svåra arbetsförhållanden och begränsade karriärmöjligheter. För att arbetsförhållandena ska förbättras behövs bättre dialog mellan arbetsmarknadens parter, skäliga löner och möjligheter till fortbildning och omskolning. Rättvisa arbetsförhållanden inom förskoleverksamhet och barnomsorg bör främjas för att locka fler till yrket, både män och kvinnor, och för att den personal som redan arbetar inom området ska stanna kvar. Rättvisare arbetsförhållanden kan även leda till jämnare könsfördelning inom sektorn och hjälpa till att minska bristen på arbetskraft som finns i många länder. Det är även en viktig faktor för att upprätthålla kvalitet i verksamheten. EU hjälper medlemsstaterna med investeringar och reformer inom förskoleverksamhet och barnomsorg genom olika stödinstrument, i synnerhet Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden+ och faciliteten för återhämtning och resiliens. Detta stöd är särskilt viktigt för att åtgärda orättvisor inom och mellan medlemsstater. Genom instrumentet för tekniskt stöd erbjuder EU även direkt tekniskt stöd vid reformer. Kommissionen övervakar fortsättningsvis de politiska åtgärder som vidtas på förskole- och barnomsorgsområdet och kontrollerar framstegen mot Barcelonamålen i den europeiska planeringsterminen.