Tillkännagivande om inledande av en undersökning beträffande ett handelshinder enligt rådets förordning (EG) nr 3286/94 bestående av det handelsbruk som tillämpas av Colombia i samband med importen av motorfordon

(2000/C 236/05)

Kommissionen mottog den 7 juli 2000 ett klagomål enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3286/94(1) (nedan kallad förordningen).

1. Den klagande

Klagomålet ingavs av Volkswagen AG:s avdelningar för Sydamerika och Afrika (K-SR) och av Corporate Government Relations (K-SL) för Volkswagen AG:s, Seat SA:s, Spanien och Audi AG:s, Tyskland räkning.

Volkswagen AG, Seat AG och Audi AG är gemenskapsföretag i enlighet med artiklarna 2.6 och 4.1 i förordningen.

2. Produkt

De berörda produkterna är motorfordon konstruerade för personbefordran med en cylindervolym av högst 1400 cm3 vilka omfattas av KN-nummer 8703 21 10, 8703 21 19, 8703 22 00 och 8703 31 10.

Den undersökning som kommissionen inleder kan också omfatta andra produkter för vilka berörda parter, som ger sig till känna inom den tidsfrist som anges nedan (se punkt 8), inger bevis för att de påstådda metoderna tillämpas när det gäller sådana produkter.

3. Ärende

Klagomålet rör ett handelshinder som enligt uppgift orsakas av den colombianska skattelagstiftningen, särskilt dess mervärdesskattesystem, som har negativa verkningar för gemenskapens export av de berörda produkterna till den colombianska marknaden. Enligt den klagande diskrimineras genom den colombianska skattelagstiftningen importerade motorfordon med en cylindervolym av högst 1400 cm3.

4. Påstående om handelshinder

Den klagande gör gällande att den allmänna colombianska skattelagstiftningen (Estatuto Tributario) sedan 1996 innehåller bestämmelser om skiljaktig behandling i mervärdesskattehänseende mellan fordon som monteras eller tillverkas i Colombia och fordon som tillverkass eller monteras utanför Colombia. I den nu gällande colombianska lagstiftningen föreskrivs att fordon i kategorin högst 1400 cm3, vilka tillverkas eller monteras i Colombia, skall omfattas av en mervärdesskattesats på 20 %, medan importerade bilar omfattas av en mervärdesskattesats på 35 %.

Volkswagen AG gör gällande att detta tillvägagångssätt från Colombias sida utgör ett handelshinder, eftersom det colombianska mervärdesskattesystemet står i strid med artikel III.2 i GATT-avtalet från 1994.

Slutsatsen är att Colombia förefaller att bryta mot sina åtaganden enligt de ovannämnda bestämmelserna i GATT-avtalet från 1994. Under dessa omständigheter förefaller det att finnas faktiska bevis för ett handelshinder enligt artikel 2.1 i förordningen.

5. Påstående om negativa handelseffekter

Den klagande anser sig vara drabbad av negativa handelseffekter enligt artikel 2.4 i förordningen och hotas av ytterligare sådana effekter.

Den klagande hävdar att återförsäljarna av importerade fordon genom åtgärden i fråga tvingas sälja sina produkter till ett pris som är i genomsnitt 15 % högre än det pris som de skulle kunna ta ut om de åtnjöt samma mervärdesskattesats som återförsäljarna av inhemskt tilverkade eller monterade bilar. Till följd av det diskriminerande mervärdesskatesystemet har importen till Colombia av bilar tillverkade av den klagande minskat avsevärt.

Volkswagen AG för gällande att den kategori av motorfordon som berörs av diskrimineringen är den viktigaste motorfordonskategorin i Colombia och utgör nästan två tredjedelar av personbilsmarknaden. De negativa effekterna av åtgärden är dessutom inte begränsade till den direkt berörda kategorin, utan de påverkar hela den colombianska bilmarknaden. Att utesstängas från den mest omfattande och viktigaste sektorn innebär att det är svårt att komma in på marknaden i dess helhet.

Under dessa omständigheter förefaller det att finnas faktiska bevis för negativa handelseffekter enligt definitionen i artikel 2.4 i förordningen.

6. Gemenskapens intresse

Principen om nationell behandling så som den föreskrivs i artikel III i GATT-avtalet från 1994 är en av de viktigaste och mest grundläggande skyldigheterna inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO). Om såndana tillvägagångssätt som Colombias skulle få stå oemotsagda skulle de skapa ett extremt negativt prejudikat när det gäller efterlevanden av WTO-bestämmelserna.

Mot bakgrund också av de väsentliga negativa handelseffekter de ifrågavarande åtgärderna synes få för gemenskapen anses det vara i gemenskapens intresse att inleda en undersökning.

7. Förfarande

Kommissionen har, efter samråd med den rådgivande kommitté som inrättas genom förordningen, fastställt att det finns tillräckliga bevis för att inleda en undersökning i syfte att pröva de rättsliga och faktiska omständigheterna i fallet och att detta är i gemenskapens intresse, och har därför inlett en undersökning enligt artikel 8 i förordningen.

Berörda parter får ge sig till känna och lämna sina synpunkter skriftligen och därvid särskilt ta ställning till de frågor som den klagande tagit upp samt lämna bevis till stöd för detta.

Kommissionen kommer dessutom att höra de personer som skriftligen begär detta i samband med att de ger sig till känna, under förutsättning att de är en part som berörs direkt av resultatet av förfarandet.

Detta tillkännagivande skall offentliggöras i enlighet med artikel 8.1 a i förordningen.

8. Tidsfrist

Eventuella uppgifter som rör denna fråga och en eventuell begäran om att höras skall sändas skriftligen till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för handel Alistair Stewart , DG Trade E/3

DM 24 - 05/77

Rue de la Loi/Wetstraat 200 B - 1049 Bryssel Fax (32-2) 295 65 05

Eventuella uppgifter eller eventuell begäran om att höras skall ha inkommit till kommissionen senast 30 dagar efter det att detta tillkännagivande har offentliggjorts.

(1) Rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22 december 1994 om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO) (EGT L 349, 31.12.1994, s. 71), senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 356/95 (EGT L 41, 23.2.1995, s. 3).