MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om Gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 820/97

1. Bakgrund

1.1 Den 13 oktober 1999 lade kommissionen fram ett förslag för parlamentet och rådet på grundval av artikel 152.4 b i EG-fördraget om allmänna regler för ett obligatoriskt märkningssystem för nötkött [KOM(1999) 487 slutlig - 1999/0204 (COD)].

1.2 På sin plenarsessionen den 12 april 2000 antog parlamentet totalt 56 av 62 ändringsförslag som ursprungligen lagts fram för detta förslag.

1.3 Kommission antog formellt 18 av dessa ändringsförslag och införde dem i sitt ändrade förslag [KOM(2000) 301 slutlig] som antogs den 17 maj 2000. Kommissionen åtog sig även att i rådet presentera parlamentets syn på flera andra ändringsförslag.

1.4 Den 5 juni 2000 antog rådet den gemensamma ståndpunkt som tas upp här, i enlighet med artikel 251.2 av EG-fördraget.

2. syftet med kommissionens förslag

2.1 Kommissionens förslag syftar till fastställa allmänna regler för ett obligatoriskt system, i två olika etapper:

- Det föreslogs att omedelbart införa ett obligatoriskt system för märkning av nötkött som är obligatoriskt i alla medlemsstater. Aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen skall därvid ange vad som kännetecknar antingen köttet vid den tidpunkt då djuret slaktas eller djuren som nötköttet härrör från.

- I den andra etappen som börjar den 1 januari 2003 utvidgas systemet för obligatorisk märkning av nötkött. Det föreslogs att aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen dessutom skall ange ursprung, särskilt var det eller de djur som nötköttet härrör från är föddes, hölls och slaktades.

- Genom undantag från dessa regler infördes vissa förenklingar gällande märkningen av malet kött och nötkött med ursprung i tredje länder.

2.2 I den andra etappen inbegrep kommissionen i sitt ändrade förslag KOM(2000) 301 slutlig, parlamentets förslag att endast ange medlemsstaten och att ursprunget skall fastställas genom den ort där det djur som nötköttet härrör från föddes, hölls och slaktades, (dvs. platsen för urbening har strukits).

2.3 Vidare instämde kommissionen med parlamentets ändringsförslag att stryka angivande av "Ursprung: EG" för nötkött från ett djur som har fötts, hållits eller slaktats i en medlemsstat.

2.4 De andra ändringsförslag som godtogs inbegriper dels ett klargörande av hur regional märkning får finnas jämte medlemsstaternas obligatoriska märkning, utan att undergräva skyddet för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel som fastställs i rådets förordning (EG) nr 2081/92, och dels det datum då den första etappen i den obligatoriska märkningen träder i kraft.

2.5 Kommissionen godtog även ett antal av parlamentets ändringsförslag som förbättrar den text som berör definitioner av märkning och märkning av nötkött i samband med annan relevant gemenskapslagstiftning.

2.6 I sitt ändrade förslag godtog inte kommissionen formellt parlamentets ändringsförslag att tidigarelägga det datum då den andra etappen av märkningen träder i kraft till den 1 september 2001 eftersom denna fråga fortfarande anses utgöra en betydande diskussionspunkt.

2.7 Vidare föredrog kommissionen att behålla sitt ursprungliga förslag gällande angivelsen "Ursprung: EG" för att beskriva ursprunget av det nötkött som härrör från djur som var födda, hållna eller slaktade i mer än en medlemsstat och gällande angivelsen av den kategori av djur som nötköttet härrör från.

2.8 Eftersom produktionsprocessen för malet kött är komplicerad reserverade kommissionen sig mot parlamentets förslag att avskaffa de förenklade märkningsbestämmelserna för sådant nötkött. I plenum informerades parlamentet om att kommissionen anser att en viss typ av förenklat förfarande fortfarande skulle behövas, även om det är en annan lösning än den som redan fanns i artikel 14 i förslaget.

2.9 Kommissionen påpekade för parlamentet att den på plenarsessionen inte hade möjlighet att godta flertalet ändringsförslag gällande det frivilliga systemet för märkning av nötkött, men att förslagens syfte, att återinföra ett system med formellt godkännande, tydligt framgått. Parlamentet informerades om att kommissionen skulle se till att parlamentets ståndpunkt beträffande dessa ändringar tydligt skulle framgå i diskussionerna i rådet.

3. kommentarer om rådets gemensamma ståndpunkt

3.1 I sin gemensamma ståndpunkt antog rådet alla de ändringar som omfattades av kommissionens ändrade förslag. När det gäller andra punkter införde rådet i överensstämmelse med kommissionen, de ändringar som anges nedan.

3.2 För den första typen av ändringar antog rådet i överenskommelse med kommissionen tre av parlamentets ändringar och dessa inbegreps i den gemensamma ståndpunkten enligt följande:

- Förtydliga förhållandet mellan den gällande förordningen och annan relevant gemenskapslagstiftning, särskilt när det gäller nötkött. För att klart ange vilken lagstiftning som är relevant enades kommissionen om förklaringen i bilaga 1.

- Stryka angivandet av "Ursprung: EG" för att beskriva ursprunget för nötkött som härrör från djur som är födda, hållna och slaktade i mer än en medlemsstat [artikel 13.5]. Eftersom en sådan strykning utgör en viss risk för att nötköttsmarknaden åter nationaliseras, antog kommissionen endast på grundval av förklaringen i bilaga 2 och med stöd av parlamentet och en klar majoritet i rådet detta förslag.

- Återinföra ett formellt godkännandeförfarande för frivillig märkning (artikel 17). Denna ändring stärker kommissionens förslag men är mer betungande för medlemsstaternas förvaltningar. Kommissionen kan enas eftersom en majoritet är positiv till att stärka åtgärden.

3.3 Den andra typen av ändringar består av två ändringar som är mycket nära de som parlamentet föreslagit:

- Andan av parlamentets ändringsförslag av artikel 7.4 godtogs, men rådet föredrog att medlemsstaterna gavs möjligheten att, inom den ram som parlamentet enats om, själva fastställa tidsfristen inom vilken producenter skall anmäla förflyttningar av nötkreatur. Eftersom produktionssystemen och förflyttningar av nyfödda djur varierar mellan medlemsstater, anser kommissionen att detta förslag är en godtagbar lösning på ett praktiskt problem.

- En ny artikel 13.6 införs för att ett på ett mer omfattande sätt än vad parlamentet föreslagit, möjliggöra att regional märkning görs jämte medlemsstaternas obligatoriska märkning, utan att undergräva skyddet för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar. Kommissionen har i plenum redan nämnt dels att det var nödvändigt att förbättra formuleringen av åtgärden för att den skall bli effektivare och dels att rådets textförslag är tillfredsställande.

3.4 Slutligen har rådet i överenskommelse med kommissionen föreslagit fem ändringar som inte helt sammanfaller med parlamentets ändringar, nämligen:

- Lägga till artikel 37 som en gemensam rättslig grund, tillsammans med artikel 152.

- Vad som skall anges på etiketterna i den första etappen av obligatorisk märkning. Parlamentet föreslog att stryka djurkategori och lägsta mognadsperiod men behålla slaktdatum. Nu har det föreslagits att stryka slaktdatum och lägsta mognadsperiod men behålla kategori [artikel 13.2].

- Parlamentet föreslog att nationella obligatoriska märkningssystem skulle få finnas kvar efter det datum då den andra etappen av fullständig ursprungsmärkning har införts i gemenskapen. Rådet stöder kommissionens ursprungliga förslag att sådana nationella system bör upphöra på det datumet [artikel 13.3].

- Parlamentet föreslog att den andra etappen av fullständig ursprungsmärkning skall inledas den 1 september 2001. Nu föreslås det att den inleds den 1 januari 2002 [artikel 13.3].

- Parlamentet föreslog att helt och hållet avskaffa de förenklade märkningsförfarandena för malet kött. Rådet behöll idén med förenklade förfaranden för sådant nötkött, men skärpte det ursprungliga förslaget genom att tvinga aktörer att ange spårbarhetskoden, den medlemsstat eller det tredje land i vilket djuret slaktats och den medlemsstat eller det tredje land där det malda köttet beretts, utan att det finns möjlighet att ange "icke-EG". Vidare får aktörer fylla i etiketten med vilken annan av de angivelser som krävs enligt det obligatoriska märkningssystemet (artikel 14).

3.5 Kommissionen har följande syn på rådets gemensamma ståndpunkt beträffande dessa fem punkter:

- Efter Amsterdamfördragets införande anser kommissionen att artikel 152 i fördraget är en lämplig rättslig grund för förordningen eftersom åtgärder på veterinärområdet som direkt syftar till att skydda folkhälsan tas upp i artikeln. Kommission som erkänner både domstolens dom av den 4 april 2000 beträffande rättslig grund för rådets förordning (EG) nr 820/97 (mål C-269/97), och rådets enhälliga önskemål att lägga till artikel 37, skulle kunna acceptera en dubbel rättslig grund, förutsatt att det inte skulle undergräva några av de prerogativ som parlamentet erhållit under artikel 152.

- I kommissionens ursprungliga förslag fastställs att det är obligatoriskt att ange den kategori av djur som köttet härrör från, som även är en viktig indikator på nötköttets kvalitet. Parlamentet föredrog i sitt ändringsförslag vid första behandlingen att begränsa märkningssystemet till de indikatorer som säkerställer spårbarheten. Mot bakgrund av rådets gemensamma ståndpunkt och de fördelar konsumenterna får genom att erhålla sådan information om nötkött stöder kommissionen emellertid rådets kompromissförslag.

- Kommission har alltid tyckt att det föreslagna märkningssystemet av nötkött måste vara det enda i sitt slag och att nationella system bör upphöra när gemenskapens enhetliga system träder i kraft. Mot bakgrund av rådets kompromissförslag som behåller vissa inslag av gällande nationella märkningssystem som efterfrågas av konsumenten kan kommissionen enas om rådets gemensamma ståndpunkt i denna fråga.

- Kommissionen har försvarat ett försiktigt tillvägagångssätt när det gäller hur fort andra etappen av fullständig ursprungsmärkning skall införas i gemenskapen. Med hänsyn till parlamentets önskemål har man verkligen ansträngt sig genom att påbörja andra etappen den 1 januari 2002 vilket endast är fyra månader senare än vad parlamentet hade föreslagit. Denna kompromisslösning är därför godtagbar för kommissionen.

- När det gäller frågan om malet kött har rådet i sin gemensamma ståndpunkt visat att det är berett att närma sig parlamentets ståndpunkt i vilken mycket strängare krav på märkningen ställs än vad kommissionen ursprungligen föreslagit. Enligt kommissionen erbjuder rådets gemensamma ståndpunkt i denna fråga en beaktansvärd lösning som uppnår en balans mellan konsumenters rättighet till garantier för spårbarheten och kravet på att ha ett genomförbart system.

4. slutsatser

4.1 Mot bakgrund av det ovan nämnda stöder kommissionen den gemensamma ståndpunkt som rådet antagit.

BILAGA 1

"Rådet och kommissionen förklarar att den förteckning över gemenskapens lagstiftning som anges i artikel 11 kommer att upprättas och uppdateras av kommissionen och delas ut till Förvaltningskommittén för nötkött."

BILAGA 2

"Kommission bekräftar den vikt den fäster vid att garantera att genomförandet av märkningssystemet för nötkött stämmer överens med den inre marknadens funktion. Kommissionen kommer på nära håll att följa handelsutvecklingen inom EU, särskilt de exporterande medlemsstaternas ställning, för att vid behov kunna vidta korrigerande åtgärder."