MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OM ARTIKEL 95 (punkterna 4, 5 och 6) I FÖRDRAGET OM UPPRÄTTANDET AV EUROPEISKA GEMENSKAPEN

1. Inledning

1. Genom Amsterdamfördraget införs viktiga ändringar i den nya artikel 95 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Ändringarna gäller möjligheten för medlemsstaterna att behålla eller införa nationella bestämmelser som inte överensstämmer med en harmoniseringsåtgärd som antagits på gemenskapsnivå, om det är berättigat av väsentliga behov, särskilt om de gäller hälso- eller miljöskydd. (Bilaga I)

2. Enligt fördraget skall kommissionen godkänna eller förkasta de nationella bestämmelser som anmälts till den enligt artikel 95 i EG-fördraget. Om kommissionen inte fattar ett formellt beslut inom sex månader från och med anmälans datum, skall de nationella bestämmelserna anses godkända.

3. Kommissionen behandlar dessa anmälningar utgående från EG-fördraget och beaktar därvid även EG-domstolens rättspraxis när det gäller f.d. artikel 100a.4 i EG-fördraget i den mån den fortfarande är relevant för tolkningen av de nya bestämmelserna [1].

[1] Domstolens dom av den 17 maj 1994 "Frankrike mot Europeiska gemenskapernas kommission", mål C-41/93, Rec. s. I-1829, generaladvokat Tesauros slutsatser, framlagda den 26 januari 1994. Domstolens dom av den 1 oktober 1998 i mål C-127/97 "Willi Burstein mot Freistaat Bayern" (på grund av det svar den ger i det första förhandsavgörandet, är inte domstolen tvungen att svara på frågorna rörande artikel 100a.4, men dessa frågor tas upp i generaladvokat Saggios slutsatser, vilka lades fram den 7 maj 1998). Domstolens dom av den 1 juni 1999 i mål C-319/97 "Åklagaren mot Antoine Kortas", där generaladvokat Saggios slutsatser lades fram den 28 januari 1999. Pågående mål: C-512/99 Tyskland mot Kommissionen, C-3/00 Danmark mot Kommissionen.

4. Kommissionen kommer att se till att bestämmelserna i artikel 95 (punkterna 4-6) tillämpas helt och fullt samt på ett väl avvägt sätt, så att strängare nationella regler än de som föreskrivs på gemenskapsnivå kan genomföras om det är berättigat och utan att den inre marknadens enhetlighet äventyras.

2. Framläggandet av anmälningar

5. En medlemsstats ansökan om undantag skall gälla en harmoniseringsåtgärd som antagits på grundval av artikel 95 i EG-fördraget (f.d. artikel 100a i EG-fördraget [2]).

[2] Kommissionens beslut av den 17 maj 2002 (EGT L 132) och av den 24 maj 2002 (EGT L 138) grundades på anmälningar som gällde direktiv 76/116, grundat på artikel 100 i EG-fördraget.

6. Ansökan skall omfatta själva texten till de nationella bestämmelser som skall godkännas av kommissionen samt en redogörelse för skälen till dessa bestämmelser.

7. Om det gäller en ansökan om att få behålla en nationell åtgärd (artikel 95.4 i EG-fördraget) skall denna åtgärd ha antagits och trätt i kraft innan gemenskapens harmoniseringsåtgärd antogs eller, vilket kan vara fallet, innan ett anslutningsfördrag träder i kraft, eller innan ett undantag som beviljats en medlemsstat, genom en åtgärd grundad på artikel 95 eller ett anslutningsfördrag, upphör att gälla. Om det gäller en ansökan om att få införa en nationell bestämmelse (artikel 95.5 i EG-fördraget), får denna bestämmelse inte ha antagits eller trätt i kraft innan harmoniseringsåtgärden antogs. Artikel 95.5 gäller enbart nationella bestämmelser, som en medlemsstat avser att införa efter det att harmoniseringsåtgärden har antagits.

8. Om en medlemsstat vill behålla nationella åtgärder som inte är förenliga med en harmoniseringsåtgärd skall den lämna sin anmälan till kommissionen så snabbt som möjligt efter det att gemenskapsåtgärden har antagits och före den dag då åtgärden träder i kraft, så att kommissionen har möjlighet att avgöra frågan innan gemenskapsåtgärden börjar tillämpas.

9. En medlemsstat som önskar införa nationella bestämmelser som är oförenliga med en harmoniseringsåtgärd kan anmäla detta till kommissionen när som helst efter det att denna åtgärd har antagits.

10. Möjligheten att begära undantag från harmoniserade bestämmelser på den inre marknaden måste tolkas restriktivt, i enlighet med skälet till bestämmelsen i fråga. När det gäller f.d. artikel 100a.4 har domstolen beslutat att avsikten med det förfarande som fastställs i den bestämmelsen är att se till att ingen medlemsstat kan tillämpa nationella bestämmelser som avviker från de harmoniserade bestämmelserna utan att få bekräftelse från kommissionen. [3]

[3] Punkt 28 i domen i mål C-41/93, se även punkterna 27 och 28 i domen i mål C-319/97 (Kortas).

11. Det är helt klart att det åligger medlemsstaterna att snarast lämna en anmälan till kommissionen, när en harmoniseringsåtgärd väl har antagits och under alla omständigheter i tid för att ett beslut skall kunna fattas om anmälan och för att den nationella lagen skall kunna ändras om förslaget förkastas. Allt detta måste ha genomförts till den dag från och med vilken gemenskapsåtgärden skall börja gälla. [4]

[4] I punkt 35 i domen i mål C-319/97 anges att "enligt artikel 10 EG (f.d. artikel 5) skall medlemsstaterna så snart som möjligt anmäla nationella bestämmelser som inte är förenliga med en harmoniseringsåtgärd men som de har för avsikt att fortsätta att tillämpa". .

12. Enligt EG-domstolens rättspraxis [5] innebär inlämnandet av en ansökan om undantag inte att medlemsstaten har rätt att tillämpa nationella bestämmelser innan kommissionen har gett sitt godkännande eller, i avsaknad av kommissionens beslut, innan sex månader har förflutit, när begäran skall anses godkänd.

[5] ibid.

3. Kommissionens behandling av anmälningar

13. Medlemsstaten skall till sin anmälan bifoga alla faktauppgifter och juridiska uppgifter, och i tillämpliga fall vetenskapliga belägg som kan motivera ansökan om undantag, för att kommissionen skall kunna bedöma om ansökan är godtagbar och berättigad.

14. Bilaga II innehåller en mall för anmälan, där det anges vilka uppgifter en anmälan bör innehålla, särskilt de nationella bestämmelser som skall behållas (artikel 95.4 i EG-fördraget) eller som skall införas (artikel 95.5 i EG-fördraget), och de skäl som framförs i ärendet och som avser hälsoskydd, miljöskydd eller arbetsmiljöskydd. Denna mall är vägledande, utarbetad för att vara till hjälp när anmälningar ställs samman - den är inte obligatorisk.

15. Anmälan, vederbörligen undertecknad, jämte alla dokument som behövs, skall sändas till Europeiska kommissionen, Generalsekretariatet, BREY, B-1049 Bryssel.

16. Kommissionen kommer att underrätta alla medlemsstater om varje anmälan som mottas genom att sända dem ett meddelande med huvudpunkterna i anmälan. Detta meddelande kommer att offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Kommissionen förbehåller sig rätten att till den berörda medlemsstaten vidarebefordra synpunkter som kommissionen fått av andra medlemsstater eller andra berörda parter. Medlemsstaterna uppmanas att meddela kommissionen vilka dokument i anmälan de anser vara konfidentiella. De övriga medlemsstaterna har tillgång till alla underlag i anmälan förutom de konfidentiella.

17. För att bedöma om de argument av vetenskaplig natur som en medlemsstat för fram till stöd för sin ansökan är relevanta, kan kommissionen begära bistånd från oberoende experter som är behöriga på det område det gäller.

18. Om kommissionen anser att en anmälan inte är godtagbar eller uppenbarligen obefogad, förbehåller sig kommissionen rätten att fatta beslut utan att följa något av de förfaranden som nämns ovan. [6]

[6] Se till exempel kommissionens beslut av den 25 juli 2000 (EGT L 205/2000).

4. beslutet att godkänna eller förkasta de nationella bestämmelser som anmälts

19. I artikel 95.6 föreskrivs en frist på sex månader inom vilken kommissionen måste uttala sig om en anmälan om undantag enligt artikel 95.4 eller 95.5 i EG-fördraget. Tiden beräknas från och med dagen efter det att anmälan har mottagits. Den anmälande medlemsstaten kommer att få ett daterat mottagningsbevis.

20. Om anmälan gäller en komplicerad fråga och om det inte finns någon fara för människors hälsa, kan den ursprungliga fristen förlängas med en ytterligare period på upp till sex månader (artikel 95.6 tredje stycket). Den berörda medlemsstaten underrättas om förlängningen som även offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

21. Bemyndigande att behålla nationella bestämmelser som är oförenliga med en harmoniseringsåtgärd kan ges endast om de grundar sig på väsentliga behov enligt artikel 30 i EG-fördraget eller avser miljö- eller arbetsmiljöskydd (artikel 95.4 i EG-fördraget).

22. Bemyndigande att införa nationella bestämmelser som är oförenliga med en harmoniseringsåtgärd kan ges endast om anmälan grundar sig på nya vetenskapliga belägg avseende miljö- eller arbetsmiljöskydd och om den gäller ett problem som är specifikt för den anmälande medlemsstaten och som har uppkommit efter det att harmoniseringsåtgärden antogs (artikel 95.5 i EG-fördraget).

23. Under alla omständigheter kan bemyndigandet ges endast på villkor att de nationella åtgärderna inte utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria handeln mellan medlemsstaterna. Kommissionen kommer även att granska huruvida de nationella åtgärderna kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion, eftersom ett sådant hinder inte får vara oproportionerligt i förhållande till det mål som eftersträvas.

24. Kommissionens beslut att godkänna eller förkasta de nationella bestämmelser som anmälts till den kommer att vara ett motiverat beslut, som delges den berörda medlemsstaten och därefter offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Kommissionens beslut kan prövas av EG-domstolen.

BILAGA I

Nya artikel 95 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen

Artikel 95 (f.d. artikel 100a)

1. Med avvikelse från artikel 94 och om inte annat föreskrivs i detta fördrag skall följande bestämmelser tillämpas för att nå de mål som anges i artikel 14. Rådet skall enligt förfarandet i artikel 251 och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén, besluta om åtgärder för tillnärmning av sådana bestämmelser i lagar och andra författningar i medlemsstaterna som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera.

2. Punkt 1 gäller inte bestämmelser om skatter och avgifter, bestämmelser om fri rörlighet för personer eller bestämmelser om anställdas rättigheter och intressen.

3. Kommissionen skall i sina förslag enligt punkt 1 om hälsa, säkerhet samt miljö och konsumentskydd utgå från en hög skyddsnivå och särskilt beakta ny utveckling som grundas på vetenskapliga fakta. Europaparlamentet och rådet skall också, inom ramen för sina respektive befogenheter, sträva efter att nå detta mål.

4. Om en medlemsstat efter det att rådet eller kommissionen har beslutat om en harmoniseringsåtgärd anser det nödvändigt att behålla nationella bestämmelser som grundar sig på väsentliga behov enligt artikel 30 eller som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd, skall den till kommissionen anmäla dessa bestämmelser samt skälen för att behålla dem.

5. Dessutom gäller, utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 4, att om en medlemsstat efter det att rådet eller kommissionen har beslutat om en harmoniseringsåtgärd anser det nödvändigt att införa nationella bestämmelser grundade på nya vetenskapliga belägg med anknytning till miljöskydd eller arbetsmiljöskydd för att lösa ett problem som är specifikt för den medlemsstaten och som har uppkommit efter beslutet om harmoniseringsåtgärden, skall medlemsstaten underrätta kommissionen om de planerade bestämmelserna samt om skälen för att införa dem.

6. Kommissionen skall inom sex månader efter en sådan anmälan som avses i punkterna 4 och 5 godkänna eller förkasta de ifrågavarande nationella bestämmelserna sedan den konstaterat huruvida dessa utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion.

Om kommissionen inte fattar beslut inom denna period skall de nationella bestämmelser som avses i punkterna 4 och 5 anses godkända.

Om det är berättigat på grund av frågans komplexitet och om det inte finns någon fara för människors hälsa, får kommissionen meddela den berörda medlemsstaten att den period som avses i denna punkt kan förlängas med ytterligare högst sex månader.

7. Om en medlemsstat i enlighet med punkt 6 bemyndigas att behålla eller införa nationella bestämmelser som avviker från en harmoniseringsåtgärd, skall kommissionen omedelbart undersöka om den skall föreslå en anpassning av den åtgärden.

8. Om en medlemsstat tar upp ett särskilt problem som rör folkhälsan på ett område som tidigare har varit föremål för harmoniseringsåtgärder, skall medlemsstaten göra kommissionen uppmärksam på detta och kommissionen skall omedelbart undersöka om den skall föreslå rådet lämpliga åtgärder.

9. Med avvikelse från det förfarande som anges i artiklarna 226 och 227 kan kommissionen eller någon av medlemsstaterna hänskjuta ärendet direkt till domstolen, om kommissionen eller medlemsstaten anser att en annan medlemsstat missbrukar befogenheterna enligt denna artikel.

10. De ovannämnda harmoniseringsåtgärderna skall vid behov omfatta en skyddsklausul som tillåter medlemsstaterna att på en eller flera av de icke-ekonomiska grunder som anges i artikel 30 vidta provisoriska åtgärder, som skall vara underkastade ett kontrollförfarande från gemenskapens sida.

BILAGA II

MALL FÖR ANMÄLNINGAR ENLIGT ARTIKEL 95 I EG-FÖRDRAGET

1. Uppgifter för identifiering

- Harmoniseringsåtgärd:

- Identifiering av den berörda harmoniseringsåtgärden

2. Viktiga element som skall ingå i anmälan

- Nationella bestämmelser:

- De nationella bestämmelser som skall behållas (artikel 95.4)

- De nationella bestämmelser som man planerar att införa (artikel 95.5)

- Skäl:

- De väsentliga skäl eller den motivering som åberopas för att behålla ett undantag (artikel 95.4)

- De väsentliga skäl eller den motivering som åberopas för att införa ett undantag (artikel 95.5)

3. Element som gäller de väsentliga villkoren

- De åberopade skäl som avses i artikel 30 i EG-fördraget eller som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd och som motiverar att den anmälande medlemsstaten behåller nationella bestämmelser (artikel 95.4).

- De åberopade skäl grundade på specifika problem i den anmälande medlemsstaten som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd och som motiverar att nationella bestämmelser införs (artikel 95.5)

- De åberopade nya vetenskapliga belägg med anknytning till miljö- eller arbetsmiljöskydd som motiverar att nationella bestämmelser införs (artikel 95.5)

Socio-ekonomiska uppgifter:

a) Bakgrund: tillgängliga ekonomiska uppgifter (ekonomiska sektorer som berörs, produktion, export/import, förbrukning, avfall) och förväntade trender.

b) Bedömning av socio-ekonomiska effekter: identifiering av riskgrupper, prognoser för den aktuella gemenskapsåtgärdens effekter.

Vetenskapligt underlag:

a) Tillgängliga vetenskapliga fakta om de risker (dvs. en beskrivning av direkta risker och risker vid exponering) som inte undanröjs genom gemenskapens harmoniseringsåtgärd, t.ex.:

- bedömning av riskerna för hälsa/miljö/arbetsmiljö, med hänsyn taget till konsekvenserna av de gemenskapsbestämmelser som redan har antagits,

- risker i anslutning till eventuella ersättningsprodukter som används i större kvantiteter,

- ny vetenskaplig information/pågående studier eller eventuellt pågående forskning.

b) Vetenskapliga uppgifter medlemsstatens specifika situation, exempelvis uppgifter avseende den berörda medlemsstaten jämförda med uppgifter avseende andra medlemsstater eller ett genomsnitt på gemenskapsnivå för

- tillverkade enheter (om sådana finns), förbrukning och avfall, tidigare utveckling och förväntad utveckling,

- utsläpp och exponeringar (för människan och olika delar av miljön), helst uppmätta, annars uppskattade,

- fördelar som förutses (i termer av minskad risk/fara, exponering, påverkan på människa eller miljö), särskilt i jämförelse med konsekvenserna av gemenskapsbestämmelserna (vilka ytterligare fördelar man förväntar sig genom tillämpning av de nationella åtgärderna).