Yttrande från Regionkommittén om "Den kontinentala diagonalen: ett samarbetsområde för fysisk planering av europeiska områden"

(97/C 379/11)

BAKGRUND

- Den 18 september 1996 beslutade Regionkommittén i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget att utarbeta ett yttrande om "Den kontinentala diagonalen: ett samarbetsområde för fysisk planering av europeiska områden". Utskott 2 "Fysisk planering, jordbruk, jakt, fiskeri, skogsbruk, havsmiljö och bergsområden" fick i uppdrag att förbereda ärendet.

- Utkastet till yttrande (CdR 181/97 rev.) antogs av utskott 2 den 25 juni 1997 (föredragande: Marc Censi).

Regionkommittén antog enhälligt följande yttrande vid sin 19:e plenarsessionen den 17-18 september 1997 (sammanträdet den 18 september).

1. En stark gränsöverskridande, interregional identitet inom EU

1.1. Från norra delen av Centralmassivet till södra Iberiska halvön sträcker sig ett område med franska, spanska och portugisiska inlandsregioner. Dessa regioner längs den europeiska kontinentala diagonalen uppvisar gemensamma förhållanden och möjligheter i fråga om fysisk planering som kan sammanfattas på följande sätt:

1.2. De har en strategisk central position som förenar och binder samman Atlant- och Medelhavskusterna och som är av avgörande betydelse för en samstämmig fysisk planering i Europeiska unionen. Ur denna synvinkel är det nödvändigt att man erkänner den kontinentala diagonalens specifika karaktär som ett område med möjlighet till en hållbar och balanserad utveckling för att minska utvecklingsskillnaderna mellan Atlantbågen och Medelhavsbågen.

1.3. Infrastrukturerna för kommunikation (nord-syd och öst-väst) är fortfarande alltför otillräckliga i alla avseenden för att göra det möjligt för den kontinentala diagonalens regioner att

- fylla sin uppgift som länk mellan Atlant- och Medelhavsregionerna i enlighet med målsättningarna för EU:s inre marknad. För att denna marknad skall fungera bra krävs det dessutom att man avlastar kommunikationsflödena som idag koncentreras längs kusterna och Rhône-korridoren samt

- undanröja gränserna mellan sina områden och bryta isoleringen så att en förbättrad tillgänglighet kan motverka att de utsätts för en betydande diskriminering när det gäller den inre marknaden.

Det går inte under nuvarande förhållanden att garantera den nödvändiga överföringen av kommunikationsflödena till miljövänliga kommunikationsformer. Sett i detta sammanhang skall alla lösningar som förespråkar kombinerade transporter prioriteras.

1.4. Dessa regioner har låg befolkningstäthet och en svag demografisk utveckling, vilket får följande konsekvenser:

- Det medför en särskild regional struktur som innebär både en risk att försvagas (frågan om samhällsservice är ur denna synvinkel den viktigaste gemensamma frågan för dessa regioner) och en möjlighet att erbjuda alternativ till de dominerande formerna för Europas urbanisering. Att skapa jämvikt i tätortsstrukturen i den kontinentala diagonalens regioner är på så sätt en utmaning för sammanhållningen av gemenskapens område.

- Det medför stora möjligheter att ge ökat värde åt det historiska arvet, kulturarvet och miljöarvet. Det sistnämnda kännetecknas av en relativt välbevarad ekologisk miljö som ger möjligheter att föra en politik för en hållbar utveckling där kulturlandskapet spelar en allt viktigare roll, vilket ger dessa europeiska regioner möjlighet att bli attraktiva på nya sätt.

1.5. Trots dessa gynnsamma utsikter bör man inte glömma att många verksamheter är mycket känsliga för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, eftersom jordbrukssektorn är mycket viktig i dessa regioner. Samtidigt är frågan om vattenresurser en viktig utmaning för den kontinentala diagonalens regioner. Den ger dem också ett viktigt tillfälle att utveckla sitt samarbete.

1.6. Regionerna har ett näringsliv som är föga diversifierat och som domineras av traditionella verksamheter, förutom dess förankring i några högteknologiska verksamheter. Därför står den kontinentala diagonalens regioner också inför den gemensamma utmaningen att utveckla sitt samarbete för att öka sin innovationsförmåga och stärka företagsklimatet.

1.7. Kommissionen beaktar dessa särdrag i sitt dokument "Europa 2000+" som rättfärdigar att den kontinentala diagonalen officiellt erkänns av medlemsländernas och gemenskapens instanser som ett särskilt europeiskt område, på samma sätt som exempelvis Atlantbågen eller Medelhavsbågen.

2. Ett område som blir starkare av samarbete mellan regioner och nationer

2.1. Många exempel illustrerar det interregionala eller transnationella samarbete som redan utvecklats mellan de olika regionerna inom den kontinentala diagonalen, särskilt kring frågor som hållbar utveckling, vattenresurser, infrastrukturer etc.

2.2. Detta berikande samarbete har givit de nödvändiga grundläggande erfarenheterna och kunskaperna, men man bör i fortsättningen berika och förstärka det genom att samla dessa olika samarbetsformer inom den sammanhållande ram som den sydvästeuropeiska kontinentala diagonalen utgör.

2.3. Tack vare att samarbetet förstärks inom denna enhetliga ram, dvs. den kontinentala diagonalen, skulle de deltagande regionerna kunna dela med sig av sina erfarenheter till andra EU-områden, förutom till varandra. Man kan mycket väl föreställa sig att andra europeiska regioner, även om de inte ingår i den kontinentala diagonalen, står inför liknande problem beträffande utvecklingen av sitt område, exempelvis den låga befolkningstätheten eller hur man kan öka miljöarvets betydelse.

2.4. Fyra regioner (Aragonien, Estremadura, Limousin och Midi-Pyrénées) inrättade nyligen ett samarbetsorgan för den kontinentala diagonalens europeiska regioner, vilket ger en konkret form åt och förstärker samarbetet samtidigt som det illustrerar målsättningarna och ambitionerna för framtiden: att göra den kontinentala diagonalen till ett samarbetsområde som kan tjäna som förebild för den europeiska fysiska planeringen.

3. De nationella och europeiska instansernas erkännande av den kontinentala diagonalen

3.1. De brev med avsiktsförklaringar som Frankrike, Spanien och Portugal skickat till kommissionen inom ramen för programmet Interreg II C bekräftar de analyser som nyligen presenterades. Dessa analyser gäller den kontinentala diagonalens relevans inom samarbetet beträffande fysisk planering europeiska områden.

3.2. Regionkommittén ställer sig dock helt bakom det yttrande som det egna utskott 1 antog den 18 april 1997 om "Gemenskapsinitiativet Interreg II C och de lokala och regionala myndigheternas potentiella roll" och anser i linje med kommissionens meddelande att de regionala institutioner som har ansvar för den fysiska planeringen måste involveras på samma ansvarsnivå som staterna när det gäller programmets förvaltning ().

3.3. I detta sammanhang vill Regionkommittén att Regionkommittén och kommissionen genomför ett gemensamt initiativ före slutet av 1997 som innebär att man organiserar ett forum för utbyte av erfarenheter och metoder mellan den kontinentala diagonalens regioner.

3.4. De bestämmelser som kommissionen har fastställt om att varje region, beroende på förhållandena i regionen, kan tillhöra två programområden anser Regionkommittén vara ändamålsenliga i detta sammanhang. Det innebär att om majoriteten av de sydvästeuropeiska regionerna kan känna igen sig i de frågor som prioriteras för den kontinentala diagonalens fysiska planering, så kan vissa av de regioner som deltar i detta program ha ett visst intresse av att delta i arbetet med frågor som rör Atlantområdet eller Medelhavsområdet. I stället för att se en motsägelse i detta dubbla deltagande vill Regionkommittén understryka att programmet Interreg II C är perfekt utformat när det gäller tillämpning och flexibilitet, eftersom det kan omfatta alla frågor om fysisk planering som EU:s regioner ställs inför.

3.5. Dessa metoder hör samman och kompletterar varandra, vilket ur den berörda regionens synvinkel illustrerar nödvändigheten av att man anförtror den tekniska förvaltningen av Interreg II C:s program för sydvästra Europa/den kontinentala diagonalen till ett enhetligt organ. Alla samarbetsfrågor som är av intresse för detta område är per definition transnationella och interregionala frågor, som bara kan behandlas på ett korrekt sätt om man behärskar den unika transnationella och interregionala arbetsmetoden. Att dela upp programmets genomförande mellan de tre länderna är därför helt uteslutet.

4. Slutsats

4.1. ReK har med detta yttrande velat behandla de problem som områden med låg befolkningstäthet står inför. Detta har illustrerats med ett exempel i form av den kontinentala diagonalen, vars regioner av egen fri vilja börjat arbeta på att utvidga samarbetet mellan regioner och över nationsgränserna.

Det ligger i linje med ReK:s uppgifter att stödja följande insatser:

- Vaka över att områdena återfår en balans genom att folk och verksamheter fördelas jämnare.

- Skapa en motvikt till koncentrationen och överexploateringen för att skapa större ekonomisk och social sammanhållning.

- Utveckla det interregionala och transnationella samarbetet.

- Lägga tonvikten vid spridningen av kunnande och framgångsrika metoder.

Bryssel den 18 september 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EGT C 244, 11.8.1997, s. 19.