2009
EUROPEISKA UNIONENS LIVSMEDELSSTÖD TILL 
DE MEDBORGARE SOM HAR DET SÄMST STÄLLT I GEMENSKAPEN : EN BEDÖMNING AV DE MÅL, 
MEDEL OCH METODER SOM ANVÄNDSEUROPEISKA 
REVISIONSRÄTTEN
Särskild rapport  nr 6
SV
ISSN 1831-0990

EUROPEISKA UNIONENS 
LIVSMEDELSSTÖD TILL DE MEDBORGARE SOM HAR DET SÄMST STÄLLT I GEMENSKAPEN: EN BEDÖMNING AV DE MÅL, MEDEL OCH METODER SOM ANVÄNDSSärskild rapport  nr 6   2009
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används2
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN
12, rue Alcide De Gasperi
1615 Luxembourg
Tfn +352 4398-45410
Fax +352 4398-46410
E-post: euraud@eca.europa.eu
Internet: http://www.eca.europa.eu
Särskild rapport  nr 6   2009
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på Internet 
via Europa-servern (http://europa.eu).
Kataloguppgifter finns i slutet av publikationen.Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå, 2009ISBN 978-92-9207-354-1doi: 10.2865/26730
© Europeiska gemenskaperna, 2009
Kopiering tillåten med angivande av källan.
Printed in Belgium
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används3
INNEHÅLLSFÖRTECKNING
Punkt
I–IX SAMMANFATTNING
1–17  INLEDNING
1–7  PROGRAMMETS HUVUDDRAG
8–13  ÖVERSIKT ÖVER FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLARRANGEMANG
14–17  DISTRIBUTIONSLED: VÄLGÖRENHETSORGANISATIONERNA
18–22  REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD
23–75  IAKTTAGELSER
23–33   PROGRAMMETS MÅL OCH TILLVÄGAGÅNGSSÄTT: FORTSÄTTER PROGRAMMETS MÅL ATT VARA GILTIGA, 
OCH ÄR TILLVÄGAGÅNGSSÄTTET LÄMPLIGT?
23–24 DIKOTOMIN MELLAN PROGRAMMETS MÅL
25–27 NÄR INTERVENTIONSLAGREN ÄR SMÅ BLIR KOPPLINGEN TILL JORDBRUKSUTGIFTERNA SVAG
28–31 ÅTGÄRDENS HUVUDSYFTE ÄR SOCIALT
32–33 SAMORDNINGEN MED ANDRA SOCIALPOLITISKA ÅTGÄRDER BÖR FÖRBÄTTRAS
34–47   MEDEL OCH METODER SOM ANVÄNDS: STÅR MEDLEN I RIMLIG PROPORTION TILL DE EFTERSTRÄVADE MÅLEN 
OCH GENOMFÖRS DE PÅ LÄMPLIGT SÄTT?
34–41 BÄTTRE INRIKTNING PÅ MOTTAGARNA BEHÖVS OM MAN SKA HA ”STORA MÖJLIGHETER ATT HJÄLPA”
42–47  UTBUDET AV LIVSMEDEL SOM STÄLLS TILL FÖRFOGANDE BEGRÄNSAS AV KOPPLINGEN TILL INTERVENTIONSLAGRING, 
OCH UTDELNINGEN VARIERAR KRAFTIGT
48–70  DET FAKTISKA GENOMFÖRANDET AV PROGRAMMET: TILLÄMPAS FÖRFARANDENA SOM AVSETT?
48–59 BRISTER I ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN OCH ANSVARSFÖRFARANDEN
60–70 ANBUDSFÖRFARANDENA BEHÖVER FÖRBÄTTRAS OCH HARMONISERAS
71–75  REFORMFÖRSLAG: ETT NYTT KOMMISSIONSINITIATIV OCH KONSEKVENSBEDÖMNING AV PROGRAMMET
76–85  SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER
 BILAGA I –  BEFOLKNING I RISKZONEN FÖR FATTIGDOM BILAGA II –  BUDGETANSLAG OCH FÖRDELNING MELLAN MEDLEMSSTATERNA BILAGA III –  FÖRDELADE PRODUKTER OCH SLUTMOTTAGARE – ÅRLIG PLAN 2005
 BILAGA IV –  BEHOV SOM MEDLEMSSTATERNA HAR MEDDELAT OCH KOMMISSIONENS FÖRDELNING 
AV INTERVENTIONSLAGER
 KOMMISSIONENS SVAR
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används4
SAMMANFATTNING
I.
Programmet för livsmedelsstöd till de med-
borgare som har det sämst ställt i gemen-skapen infördes 1987. Det syftade till att  
frisläppa produkter som fanns tillgängliga  
i gemenskapens interventionslager till väl-
görenhetsorganisationer för fri utdelning till 
behövande.
II.
Åtgärden har två huvudmål: ett socialt  
mål (hjälp till de medborgare som har det  sämst ställt) och ett marknadsrelaterat  mål (stabilisering av marknaderna för jord-bruksprodukter genom en minskning av  interventionslagren). Budgeten för program-met uppgick till 307 miljoner euro 2008 (för 19 medlemsstater) och har ökat till 500 mil-joner euro för 2009.
III.
De utbetalande organen, som ansvarar för  interventionslagren i medlemsstaterna,  fick i uppdrag att förvalta programmet.  På operativ nivå förvaltas programmet av  välgörenhetsorganisationer som tar emot  och delar ut livsmedel till dem som har det sämst ställt. Eftersom interventionslagren  har minskat betydligt de senaste åren, måste 
huvuddelen av de produkter som delades ut 
köpas på marknaden (85 % år 2008).IV.
Revisionen inriktades på huruvida program-
mets syften är giltiga med hänsyn till den  föränderliga marknadssituationen och soci-
ala situationen och huruvida de medel som 
görs tillgängliga är tillräckliga samt på pro-
grammets effekt och de administrativa för-
farandena och förvaltningsförfarandena.
V.
Finansieringen av programmet inom den  
gemensamma jordbrukspolitiken var  ursprungligen motiverad, eftersom inter-ventionslager användes. När interventions-lagren reducerades till nästan noll under  senare år blev dock programmets koppling till jordbruksutgifterna svag. Deltagandet  i programmet är frivilligt. Vissa medlems-stater anser att åtgärden inte bör finansieras via EGFJ-budgeten.
VI.
Åtgärden planerades för att lindra och inte utrota fattigdom. Ur den aspekten kan de  resurser som görs tillgängliga endast ha  en begränsad effekt på de enskilda indivi-dernas situation, eftersom de i genomsnitt erbjuder mottagarna motsvarande en mål-tid i månaden. För att åtgärden ska bli mer 
ändamålsenlig är det därför nödvändigt att 
rikta stödet bättre och se till att samord-
ningen med socialpolitiken blir bättre. De  
gällande bestämmelserna begränsar dess-utom det urval av produkter som kan delas ut, samtidigt som de förfaranden som till-lämpas i hela distributionskedjan resulterar i olika behandling av slutmottagare när det gäller den mängd livsmedel varje person  
tilldelas.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används5
VII.
Det faktum att programmet förvaltas på  
operativ nivå av tusentals välgörenhetsor-ganisationer, där personalen framför allt  
består av frivilliga, och riktar sig till en  
obeständig och svårövervakad målpopula-
tion, ställer särskilda krav på hur ordningen 
administreras. Övervaknings- och rapporte-
ringssystemen vid kommissionen och i med-lemsstaterna måste förbättras och det gäller 
även metoderna för att fördela de finansiella resurserna mellan medlemsstaterna. Slutli-gen skiljer sig de anbudsförfaranden som  
medlemsstaterna använder kraftigt åt, vilket 
innebär att lika tillträde för alla EU-aktörer 
och största möjliga konkurrens inte garante-ras. Därför finns det en risk för att man inte 
alltid uppnår de bästa villkoren för produk-
ter som tagits ut ur interventionslager eller 
som köpts på den öppna marknaden. Revi-
sionsrätten anser även att de arrangemang 
för byteshandel som tillämpas är tungrodda 
och svåra att kontrollera.
VIII.
Kommissionen lade nyligen fram ett förslag 
till ändring av programmet som skulle bidra 
till att vissa av de brister som revisionsrätten uppmärksammar i sin revision åtgärdas.SAMMANFATTNING
IX.
Eftersom budgetmyndigheten förespråkar  
att programmet fortsätter, ger revisionsrät-ten ett antal rekommendationer om lämplig-
heten i att finansiera programmet inom den 
gemensamma jordbrukspolitiken, behovet  
av att öka åtgärdens effekter, en integrering 
av programmet i den socialpolitiska ramen, 
en ökning av det urval av produkter som  delas ut och behovet av att förbättra meto-
derna för utdelning samt om förvaltnings-, övervaknings- och anbudsförfarandena.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används6
INLEDNING
PROGRAMMETS HUVUDDRAG
 1.  Programmet för de sämst ställda inrättades 1987, då Europa drabbades 
av en ovanligt kall vinter som fick särskilt svåra konsekvenser för de 
mest utsatta personerna, det vill säga de som har det sämst ställt.  
För att lindra denna humanitära nödsituation vidtog gemenskapen åtgärder för att frisläppa olika livsmedel, särskilt jordbruksprodukter 
som fanns tillgängliga i gemenskapens interventionslager
1, till väl-
görenhetsorganisationer för fri utdelning till de behövande.
 2.  Denna åtgärd fick ett positivt mottagande och ledde till stor efterfrågan. 
Den blev senare permanent2 och tillämpas än i dag.
 3.  Programmet var innovativt för EU i den meningen att dess kärna utgjor-
des av hjälp till de sämst ställda genom utdelning av livsmedel via 
välgörenhetsorganisationer i form av antingen lagade måltider för 
omedelbar konsumtion eller matpaket.
 4.  I de rättsliga bestämmelser som reglerar ordningen definieras de sämst 
ställda på följande sätt3 (se ruta 1 ).1 Jordbruksprodukter som 
köpts upp genom offentlig 
intervention i syfte att stabilisera 
marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig 
levnadsstandard.
2 Rådets förordning (EEG) nr
3730/87 (EGT L 352, 15.12.1987, s. 1).
3 Artikel 1 i kommissionens 
förordning (EEG) nr 3149/92 
(EGT L 313, 30.10.1992, s. 50).
DEFINITION AV ”DE SÄMST STÄLLDA”
Med ”de sämst ställda” avses fysiska personer, individer eller familjer, eller grupper bestående av dessa 
personer, som på grundval av kriterier som antagits av behöriga myndigheter, eller enligt kriterier som tillämpas av välgörenhetsorganisationerna och som godkänts av de behöriga myndigheterna, konsta-terats vara eller erkänts som beroende av socialt eller ekonomiskt stöd.RUTA 1
Källa : Charitable Organisations.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används7
 5.  Denna definition gör att det är svårt att kvantifiera målgruppen för 
programmet. Vid fördelningen av programmets medel till medlems-
staterna använder kommissionen en kategorisering som avser den  
befolkningsandel som befinner sig ”i riskzonen för fattigdom”. Detta 
är ett relativt mått, som för varje medlemsstat defineras som de per-
soner som har en inkomst på under 60 % av genomsnittsinkomsten4. 
Detta är också en stor målgrupp, eftersom var sjätte person klassifi-ceras som ”i riskzonen för fattigdom” inom hela EU (se ruta 2 ).
 6.  De resurser som fanns tillgängliga för programmet de år revisionen omfat-
tade var 216 miljoner euro 2005, 264 miljoner euro 2006, 274 miljo-ner euro 2007 och 307 miljoner euro 2008
5. För 2009 uppgår detta  
belopp till 500 miljoner euro.
 7.  Trots de ökande budgetanslagen, uppgick det tillgängliga beloppet per 
person de tre senaste åren till 6,24 euro 2006, 5,73 euro 2007 och  
5,83 euro 2008 (se bilaga II ). Dessa blygsamma belopp per potenti-
ell stödmottagare ger en fingervisning om programmets potentiella 
effekt.4 Tekniskt sett är det det antal 
personer som statistiskt har 
konstaterats ha en inkomst 
under en tröskel på 60 % av den 
ekvivalerade medianinkomsten. 
Relevanta uppgifter samlas in och 
tillhandahålls av Eurostat.
5 De budgetanslag som tilldelats 
programmet anges i budgetpost 
05 02 04 01 i EU- budgeten.
DE SÄMST STÄLLDA I EU
I Europeiska unionen uppges omkring 80 miljoner människor, motsvarande 16 % av befolkningen i EU-27, 
befinna sig i riskzonen för fattigdom (se bilaga I  för närmare uppgifter), medan omkring 43 miljoner är 
i riskzonen för ”livsmedelsfattigdom”6.RUTA 2
6 Konsekvensbedömning SEK(2008) 2436/2 i kommissionens förslag till rådets förordning när 
det gäller utdelning av livsmedel till de sämst ställda i gemenskapen, s. 11.
Människor som befinner sig i riskzonen för livsmedelsfattigdom är en indikator som Eurostat 
publicerar och som definieras som den andel människor som inte har råd med en måltid som 
innehåller kött, kyckling eller fisk varannan dag.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används8
ÖVERSIKT ÖVER 
FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLARRANGEMANG
 8.  De villkor och förfaranden som ska följas när programmet genomförs fast-
ställs i förordning (EEG) nr 3730/87, som senare införlivades i rådets 
förordning (EG) nr 1234/2007, och i tillämpningsförordning (EEG)  
nr 3149/927. Under årens lopp har reglerna för programmet ändrats. En 
ändring 1992 innebar att de utdelade produkterna inte nödvändigtvis måste vara de som tagits ut från interventionslagren, och det blev 
möjligt att föra över interventionslager från en medlemsstat till en annan. År 1995 beslutades att i de fall då det uppstår en tillfällig brist på en vara i gemenskapens interventionslager, får medlemsstaterna 
anskaffa liknande varor direkt på gemenskapens marknad.
 9.  Medlemstaterna deltar frivilligt i programmet. De deltagande med-
lemsstaterna måste anmäla sin avsikt till kommissionen varje år och 
meddela sina förväntade behov. Det antal medlemsstater som del-
tar i programmet har ökat under de senaste åren: 10 medlemsstater 
deltog 2005, 15 medlemsstater 2006, 18 medlemsstater 2007 och  
19 medlemsstater 2008. Bilaga II  visar budgetanslagen och fördel-
ningen av medel per medlemsstat under perioden 2005–2008.
 10.  Kommissionen fastställer för varje medlemsstat som genomför åtgärden 
en årlig plan med uppgifter om de maximala finansiella medel som 
ställs till förfogande, den kvantitet av varje jordbruksprodukt som  
ska tas ut från gemenskapens interventionslager och det belopp som 
finns tillgängligt för varje produkt.
 11.  De produkter som tas ut från interventionslagren är i regel inte lämpliga 
att dela ut direkt till mottagarna för omedelbar konsumtion. Därför 
måste de bearbetas eller bytas ut mot slutprodukter (se ruta 3 ). Detta 
komplicerar betydligt förvaltningen av programmet såtillvida som de 
insatser som krävs för att få fram slutprodukterna (bearbetade livs-medel jämfört med produkter från interventionslager och inköp) är 
föremål för anbudsinfordringar som anordnas av medlemsstaternas 
behöriga myndigheter. De därmed sammanhängande kostnaderna för 
transport från leverantören till organisationerna ska också fastställas 
genom anbudsinfordran.7 Förordning (EEG) nr 3730/87 om 
allmänna bestämmelser, såsom 
införlivad i rådets förordning 
(EG) nr 1234/2007 (EUT L 299, 
16.11.2007, s. 1) om upprättande av en gemensam organisation 
av jordbruksmarknaderna, och 
kommissionens förordning (EEG) 
nr 3149/92 av den 29 oktober 
1992 om närmare bestämmelser 
för leverans av livsmedel från 
interventionslager till förmån för de sämst ställda i gemenskapen 
(EGT L 313, 30.10.1992, s. 50).
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används9
EXEMPEL PÅ PRODUKTER SOM TAGITS  
UT FRÅN INTERVENTIONSLAGER OCH SLUTPRODUKTER  SOM DELATS UTRUTA 3
Interventionslager Produkter som delats ut
Risångbehandlat ris• 
vitt ris• 
ris med mjölk• 
riskakor• 
Spannmålpasta• 
kex• 
frukostfl  ingor • 
mjöl• 
krossgryn av korn• 
couscous• 
Smörmjölk• 
mjölkprodukter• 
ost• 
smör• 
Sockervitsocker• 
marmelad•  12.  Under senare år har produktkvantiteterna i gemenskapens interven-
tionslager minskat kraftigt beroende på den förändrade marknads-
situationen8. Förråden i interventionslagring täcker därför inte längre 
programmets behov, och vissa produkter som ska delas ut måste köpas direkt på marknaden. Värdet av de produkter som köptes 2006 mot-svarade 18 % av programmets resurser, medan det 2008 motsvarade mer än 85 %. När det gäller den årliga planen för 2008 fanns endast 
socker tillgängligt i interventionslagren.
 13.  I medlemsstaterna genomförs planen under ansvar av de utbetalande 
organen9, som också direkt eller via delegering till andra organ utför 
övervaknings- och kontrolluppgifter10.8 Se särskild rapport nr 11/2008 
om förvaltningen av Europeiska 
unionens stöd till offentlig lagring 
av spannmål för närmare uppgifter (http://www.eca.europa.eu).
9 ”Utbetalande organ” är det 
eller de organ som har godkänts 
av en medlemsstat i enlighet med rådets förordning (EG) 
nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 
om finansieringen av den 
gemensamma jordbrukspolitiken 
(EUT L 209, 11.8.2005, s. 1).
10 Enligt artikel 9 i förordning 
(EEG) nr 3149/92 ska de behöriga 
myndigheternas kontroller 
genomföras under alla faser av 
planen och i alla distributionsled. 
Kontrollerna ska omfatta minst 
5 % av kvantiteterna per typ 
av produkt för varje fas av genomförandet, med undantag 
för den fas då utdelning till de 
sämst ställda sker. Enligt artikel 10 
i samma förordning ska varje 
medlemsstat sända en årlig rapport till kommissionen om 
genomförandet av planen inom 
sitt territorium som även redogör 
för vilka kontrollåtgärder som 
har vidtagits för att säkerställa 
att varorna har använts för avsett 
ändamål och nått slutmottagarna.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används10
DISTRIBUTIONSLED: 
VÄLGÖRENHETSORGANISATIONERNA
 14.  Livsmedelsstödet kanaliseras till de sämst ställda huvudsakligen genom 
välgörenhetsorganisationer, som utses av den berörda medlemssta-
ten och för vilka produkterna görs tillgängliga kostnadsfritt. Dessa 
välgörenhetsorganisationer finns ofta på tre olika nivåer – nationell, 
regional och lokal nivå – och uppvisar olika administrativa strukturer (se ruta 4 ). Flera tusen välgörenhetsorganisationer på samtliga nivåer 
deltar för närvarande i mottagandet av livsmedel och utdelningen  till de sämst ställda, varvid förordningen föreskriver att de välgören-hetsorganisationer som tar hand om mottagarna och har kontakt med 
dem ska anses som slutmottagare
11.11 Artikel 5a i förordning (EEG) 
nr 3149/92.
ORGANISATIONER SOM DEL TAR I EU-PROGRAMMET
Strukturen och ansvarsområdena för de välgörenhetsorganisationer i medlemsstaterna som granskades 
ser ut på följande sätt:
Nivå 1: Organisationer som ”utses” av de nationella myndigheterna (t.ex. Röda korset, Caritas och 
 Federation of Food Banks ). De fungerar på nationell nivå som huvudkontor för organisationer på lägre 
nivå när det gäller frågor om representation, kontakter med de nationella myndigheterna och samord-
ning och övervakning av verksamheterna. De delar inte ut livsmedel till slutmottagarna.
Nivå 2: Välgörenhetsorganisationer som är verksamma på regional/lokal nivå (t.ex. stiftsgrupper inom 
Caritas och matbanker). Merparten av dem ingår i huvudorganisationernas nätverk. De har lagringskapaci-tet, tar emot livsmedlen och delar ut dem till organisationer på lägre nivå och/eller till slutmottagare.
Nivå 3: Organisationer som är verksamma lokalt och som delar ut livsmedel direkt till mottagarna. I varje 
medlemsstat finns upp till flera tusen organisationer med mångahanda uppgifter. Mycket ofta ingår 
dessa organisationer i ett av de största välgörenhetsorganisationernas nätverk, men här finns också 
oberoende organisationer som skapats på initiativ av lokalsamhällen.
Kommissionen har inga uppgifter om hur många utsedda och övriga välgörenhetsorganisationer som 
deltar i EU-programmet. I de granskade medlemsstaterna uppgick de till omkring 40 000. Närmare 
uppgifter följer nedan.RUTA 4
Typ av välgörenhetsorganisation Spanien Frankrike Italien Polen
Utsedda organisationer (nivå 1) 1474
Organisationer på regional/lokal nivå (nivå 2) 52 250–300 249 89
Organisationer på lägre nivå som delar ut 
livsmedel till slutmottagare (nivå 3)ca 6 000 ca 9 000 14 973 9 366
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används11
 15.  Välgörenhetsorganisationer spelar följaktligen en nyckelroll i genom-
förandet av programmet. Programmet bidrar visserligen i begränsad 
utsträckning till de utsedda organisationernas administrativa kost-nader (1 % av värdet av de produkter som gjorts tillgängliga)
12, men 
de måste bära huvuddelen av sina egna administrativa kostnader och 
driftskostnader för mottagande, lagring och utdelning av varorna till 
slutmottagarna.
 16.  På grund av sin karaktär är de välgörenhetsorganisationer som deltar 
i programmet svåra att utkräva ansvar av i sedvanliga administrativa termer, eftersom de har en personal som huvudsakligen består av  frivilliga och riktar sig till en obeständig och svårövervakad målpo-pulation. Dessa omständigheter ställer särskilda krav på administra-tionen av programmet.
 17.  De kvantiteter livsmedel som tillhandahålls genom EU-programmet utgör 
i allmänhet endast en del av den totala mängd livsmedelsprodukter 
som de deltagande välgörenhetsorganisationerna delar ut gratis. För 
vissa välgörenhetsorganisationer som är verksamma på lokal nivå är dock EU-programmet den enda källan till livsmedel för utdelning till 
de sämst ställda. När det gäller de medlemsstater och välgörenhets-
organisationer som granskades lämnades nedanstående uppgifter
13 
(se ruta 5 ).12 Välgörenhetsorganisationerna 
betonade också att det skulle 
bli nödvändigt att utöka den 
administrativa och logistiska infrastrukturen (lagrings- och 
distributionskapacitet och 
arbetskraft) för att kunna 
tillgodose behovet att dela ut 
större produktkvantiteter.
13 Kommissionen saknar 
fullständiga uppgifter för alla 
medlemsstater.
EU-PROGRAMMETS BIDRAG OCH DE TOTALA KVANTITETER SOM DELAS UT
Spanien : År 2006 uppgick de kvantiteter som delades ut av den utsedda organisationen till 60 048 ton, 
av vilka 32 660 (54 %) kom från EU-programmet och återstoden från andra källor (livsmedelsindustrin, grossister, marknader, insamlingar etc.).
Frankrike : Det finns ett nationellt program som komplement till EU-programmet. Det saknas exakta 
uppgifter, men det nationella programmet uppskattas svara för omkring 6 % och EU-programmet för 
30 % av de totala kvantiteter som delas ut.
Italien : Det finns inga uppgifter på landsnivå. När det gäller två organisationer som granskades täcker 
EU-programmet nästan 100 % av de utdelade kvantiteterna. När det gäller en annan organisation är EU:s medverkan omkring 60 %.
Polen : Det saknas konkreta övergripande uppgifter. EU-programmet täcker ungefär 60–70 % av de 
livsmedel som delades ut av de två granskade organisationerna (uppskattning).RUTA 5
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används12
 18.  Syftet med revisionen var att bedöma Europeiska unionens program 
för livsmedelsstöd till dem som har det sämst ställt i gemenskapen 
med avseende på förhållandet mellan mål, medel och metoder som används. Vid revisionen granskade revisionsrätten framför allt huru-
vida syftena med programmet fortfarande är giltiga med hänsyn  
till den föränderliga marknadssituationen och sociala situationen.  
Dessutom bedömdes också huruvida de medel som görs tillgängliga 
är tillräckliga samt huruvida de system som används för att mäta  
programmets effekt på stödmottagarna uttryckt i de levererade och utdelade produkternas värde, kvantitet och typ var tillfredsställande. 
Slutligen granskade revisionsrätten de administrativa förfaranden  och förvaltningsföraranden som används för att genomföra de årliga planerna.
 19.  De viktigaste frågor som behandlas i denna rapport är föjande:
Är programmets mål fortfarande giltiga, och är tillvägagångssät- a) 
tet lämpligt?
Står medlen i rimlig proportion till de eftersträvade målen och  b) 
har de använts på ett lämpligt sätt?
Tillämpas förfarandena som avsett? c) 
 20.  För att besvara dessa frågor granskade revisionsrätten uppgifter för 
att mäta programmets effekt i förhållande till varje fastställt mål,  
urvalskriterierna och stödkriterierna för de välgörenhetsorganisa-
tioner som deltar i ordningen och för slutmottagarna, alla berörda 
parters genomförande av de årliga planerna och de mekanismer som används för att dela ut livsmedlen uttryckt i kvantitet, kvalitet och typ. Slutligen granskades systemet för att fastställa behoven, fördel-ningen av de finansiella resurserna till medlemsstaterna och upp-handlingsförfarandena för de slutprodukter som ska levereras till  välgörenhetsorganisationerna för utdelning.REVISIONENS INRIKTNING 
OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD
Källa : Charitable Organisations.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används13
 21.  Revisionen omfattade förvaltningen och övervakningen av programmet 
både vid kommissionen och i utvalda medlemsstater. Revisionsarbetet 
inriktades på analys, dokumentation och stickprovsgranskning av de förfaranden och system som används i förvaltningen av programmet 
av kommissionen, de behöriga nationella myndigheterna och av vissa 
av de utsedda välgörenhetsorganisationer på nationell, regional och 
lokal nivå som deltar i den faktiska utdelningen av livsmedel till de 
sämst ställda.
 22.  Revisionen utfördes i fyra medlemsstater – Spanien, Frankrike, Italien 
och Polen – som står för mer än 72 % av de årliga budgetanslagen. Revisionen inriktades på planerna för åren 2006–2008.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används14
PROGRAMMETS MÅL
”Gemenskapen har genom sina interventionslager av olika jordbruksprodukter i hög grad möjlighet att 
hjälpa sina sämst ställda medborgare. Det ligger i gemenskapens intresse och överensstämmer med den gemensamma jordbrukspolitiken att denna möjlighet utnyttjas på ett varaktigt sätt tills lagren har minskats till normal storlek (…).”RUTA 6IAKTTAGELSER
PROGRAMMETS MÅL OCH TILLVÄGAGÅNGSSÄTT: 
FORTSÄTTER PROGRAMMETS MÅL ATT VARA GILTIGA, OCH ÄR TILLVÄGAGÅNGSSÄTTET LÄMPLIGT?
DIKOTOMIN MELLAN PROGRAMMETS MÅL
 23.  De rättsliga bestämmelserna14 fastställer för åtgärden det dubbla målet 
att hjälpa de medborgare som har det sämst ställt och stabilisera  
jordbruksmarknaderna genom avsättning av en del av interventions-lagren (se ruta 6 ).
 24.  Ansvaret för genomförandet av programmet har överlåtits åt de aktö-
rer som vanligtvis är delaktiga i förvaltningen av jordbruksutgifter, nämligen generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling vid kommissionen och, i medlemsstaterna, det utbetalande organ  som handlägger jordbruksstöd och som ansvarar för förvaltningen  av interventionslagren.14 Förordning (EEG) nr 3730/87 om 
allmänna bestämmelser, såsom de 
har införlivats med förordning (EG) 
nr 1234/2007.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används15
NÄR INTERVENTIONSLAGREN ÄR SMÅ BLIR KOPPLINGEN 
TILL JORDBRUKSUTGIFTERNA SVAG
 25.  Det nuvarande programmet har tillämpats sedan 1987. I de ursprungliga 
bestämmelserna förespråkades att programmet skulle finansieras med 
hjälp av interventionslager i överensstämmelse med den gemensamma 
jordbrukspolitiken ”tills lagren har minskats till normal storlek”15. Men 
reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken under senare år, som innebär att interventionsåtgärder för vissa produkter för närva-
rande fasas ut, och minskningen av befintliga interventionslager till noll har fått stora konsekvenser för genomförandet av programmet: merparten av produkterna måste nu köpas direkt på marknaden
16.
 26.  Trots detta upprätthålls ännu en svag koppling till jordbruksutgifterna 
såtillvida som de produkter som görs tillgängliga för de sämst ställda 
fortfarande är de som har sitt ursprung bland de jordbruksprodukter 
som kan komma i fråga för interventionslagring. Detta komplicerar 
förvaltningen av åtgärden och begränsar det urval av produkter som 
kan delas ut. Slutligen är stödets form, det vill säga ett bidrag för  
att lindra fattigdom, svår att förena med den allmänna karaktären på EU:s jordbruksutgifter, som innebär att stödet riktas till bönder och/
eller jordbruksföretag och att stödberättigade mottagare har rätt att 
erhålla ett visst stödbelopp.
 27.  Frågan om det är lämpligt att behandla utgifterna för programmet som 
en del av den gemensamma jordbrukspolitiken har tagits upp på  
förvaltningskommitténs möten. Vissa medlemsstater som inte deltar 
i EU:s program för livsmedelsstöd har röstat mot ett godkännande av de årliga planerna under senare år, eftersom de anser att detta stöd är oförenligt med den gemensamma jordbrukspolitikens inriktning och typ av finansiering
17.15 Se ruta 6.
16 När det gäller den årliga planen 
för 2008 fanns endast socker 
tillgängligt i interventionslager, medan resten av produkterna 
måste anskaffas på marknaden. 
I en prognos som publicerades av 
generaldirektoratet för jordbruk 
i juli 2007 ( The Prospects For 
Agricultural Markets and Income 
in the European Union ) för 
perioden 2007–2014 konstaterades 
följande när det gäller
spannmål: de offentliga lagren  –
kommer i stor utsträckning 
att försvinna i början av 
prognosperioden,
socker: en balans förväntas  –
uppnås från och med 2010,
smör: interventionslager  –
som tömts under det första 
halvåret 2007 kommer att förbli 
tomma till slutet av 2014,skummjölkspulver: marknaden  –
förväntas förbli balanserad 
under prognosperioden, 
och det blir inte nödvändigt 
att erbjuda produkter för 
interventionsuppköp.
17 Mötesprotokoll från 
Förvaltningskommittén för 
spannmål (godkännande av planen 
för 2008):
DE: Anser att rådets förordning och tillämpningsförordningen inte 
längre stämmer överens.
NL, SE, UK: Vill inte att en 
social åtgärd finansieras via 
budgeten för den gemensamma jordbrukspolitiken.
NL: Vill dessutom inte att en 
social åtgärd ska finansieras via 
gemenskapens budget.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används16
ÅTGÄRDENS HUVUDSYFTE ÄR SOCIALT
 28.  Bidraget för att hjälpa de sämst ställda medborgarna kopplades visserli-
gen till stabilisering av jordbruksmarknaderna genom avsättning av 
interventionslager, men den senaste tidens utveckling innebär att  
åtgärdens sociala mål har blivit mycket mer framträdande. Så tidigt 
som 1998 offentliggjorde kommissionen en utvärdering av Europe-
iska gemenskapens program för livsmedelsstöd där slutsatsen drogs att åtgärdens sociala aspekter ansågs som ett viktigare mål än dess 
funktion som instrument för marknadsreglering (se ruta 7 ). I utvärde-
ringen ansåg kommissionen till och med att åtgärdens ändamålsenlig-het när det gällde marknadsreglering var tveksam, dels för att en del av de produkter som tagits ut från gemenskapslager i vissa fall kom tillbaka indirekt till intervention, dels för att åtgärden var betydligt dyrare än exportbidrag som metod för att minska det strukturella  överskottet.
KOMMISSIONENS UTVÄRDERING FRÅN 1998
(HUVUDSAKLIGA SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER)
Åtgärdens sociala syfte fastställs tydligt i förordningarna. Att den gör nytta när det gäller ihållande omfat-
tande fattigdom i Europa intygas av välgörenhetsorganisationerna. När åtgärden infördes var ett annat, 
visserligen sekundärt, syfte att bidra till en minskning av gemenskapens enorma och kostnadskrävande 
interventionslager. Åtgärden kan därför fortfarande betraktas som ett marknadsregleringsinstrument.
Medlemsstaterna klarar väl av att använda resurserna ändamålsenligt. Å andra sidan råder det visst tvivel 
om åtgärdens ändamålsenlighet när det gäller marknadsreglering. I vissa fall går möjligen en stor andel 
av de produkter som tas ut från gemenskapslagren tillbaka indirekt till intervention.
Det råder visserligen ingen tvekan om att stödet är ett effektivt socialt stödinstrument, men det är 
betydligt dyrare än exportbidrag som metod för att minska det strukturella överskottet.
Med hänsyn till Europas allvarliga fattigdomsproblem och stödets obestridliga nytta för de behövande 
bör en fortsättning av åtgärden bestämt rekommenderas och möjligen också en ökning av de finansiella resurser som avsätts till den. Rådet har klargjort att de sociala aspekterna ansågs viktigare än åtgärdens funktion som instrument för marknadsreglering.RUTA 7
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används17
 29.  I förordning (EG) nr 1234/2007, genom vilken förordning (EEG) nr 3730/87 
konsoliderades, omnämns också programmet som ”denna viktiga  
sociala åtgärd”18.
 30.  En liknande uppfattning om åtgärdens sociala mål har förvaltningsmyn-
digheterna i de medlemsstater som besöktes under granskningen: de 
nämnde vikten av att programmets sociala dimension samordnas väl på nationell nivå.
 31.  Så sent som i april 2006 antog dessutom Europaparlamentet en förklaring 
”om leveransen av livsmedel till godkända välgörenhetsorganisatio-
ner som arbetar med genomförandet av Europeiska unionens program för livsmedelsbistånd till de sämst ställda”. I förklaringen ansåg Euro-
paparlamentet att åtgärden bidrar till målet att minska fattigdomen 
och uppmanade kommissionen och rådet att upprätthålla och öka  
stödet med vissa anpassningar av genomförandet (se ruta 8 ).
HUVUDPUNKTERNA I EUROPAPARLAMENTETS FÖRKLARING
Erkänna att det inom Europeiska unionen finns personer som lider av undernäring samt bekräfta • 
nödvändigheten av att tillfredsställa deras livsmedelsbehov.
Göra Europeiska unionens program för livsmedelsbistånd till ett bestående program och se till att • 
ett flerårigt anslag beviljas.Utvidga omfånget till nya sektorer, såsom svin, fjäderfä och ägg.
• 
I programmet inbegripa nyskapande åtgärder som syftar till distribution av balanserade • 
livsmedelsportioner.
Beakta att livsmedelsbiståndet bidrar till målet att minska fattigdomen.• 
Ändra bestämmelserna så att det blir möjligt att• 
upprätta lager som är reserverade för programmet, det vill säga som har anslagits till och är • 
reserverade för de allra fattigaste,
utvidga förfarandet för byteshandel,• 
på gemenskapsmarknaden köpa produkter som inte finns tillgängliga i interventionslagren.• RUTA 818 Skäl 18 i förordning (EG) 
nr 1234/2007.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används18
SAMORDNINGEN MED ANDRA SOCIALPOLITISKA 
ÅTGÄRDER BÖR FÖRBÄTTRAS
 32.  Lagstiftaren slog klart och tydligt fast att gemenskapen genom program-
met för livsmedelsstöd har stora möjligheter att hjälpa de medbor-gare som har det sämst ställt
19 (se ruta 6 ). Därför skulle denna hjälp 
samordnas och skapa synergieffekter med andra åtgärder, ordningar och insatser på såväl gemenskapsnivå som medlemsstatsnivå för att bättre tillgodose de sämst ställdas behov.
 33.  I de medlemsstater som granskades är förvaltningsmyndigheterna de 
utbetalande organen i fråga om jordbruksutgifter. Med undantag av Frankrike fanns det i de granskade medlemsstaterna inga bevis för att nära samarbete förekommer mellan det utbetalande organet och andra nyckelaktörer när det gäller sociala åtgärder, till exempel soci-
alministerierna. Sådant samarbete är nödvändigt för att man bättre 
ska kunna förstå och tillgodose välgörenhetsorganisationernas och 
de sämst ställdas behov.
MEDEL OCH METODER SOM ANVÄNDS: STÅR MEDLEN 
I RIMLIG PROPORTION TILL DE EFTERSTRÄVADE MÅLEN OCH GENOMFÖRS DE PÅ LÄMPLIGT SÄTT?
BÄTTRE INRIKTNING PÅ MOTTAGARNA BEHÖVS OM MAN 
SKA HA ”STORA MÖJLIGHETER ATT HJÄLPA”
LÅG INVERKAN  AV EU- STÖDET
 34.  Det stora antalet potentiella stödmottagare och de relativt små tillgäng-
liga resurserna innebär att stödet måste riktas för att åtgärden ska få någon betydande effekt på målpopulationen.
 35.  Som framgår av tabellen i bilaga II  uppgår budgetanslaget per poten-
tiell stödmottagare till omkring 6 euro per person och år. Kommis-
sionen uppger å andra sidan i sin konsekvensbedömning att mer än 13 miljoner människor i 15 medlemsstater drog nytta av programmet 
2006 och uppskattar att kostnaden för en enda måltid som erbjuds av 
välgörenhetsorganisationerna uppgår till minst 2 euro. Detta innebär 
att programmet bidrar till att maximalt tre måltider per år delas ut till 
varje potentiellt sämst ställd medborgare eller till att ett genomsnitt 
på 12 måltider per år delas ut till varje faktisk mottagare av stödet.19 Förordning (EEG) nr 3730/87.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används19
 36.  EU-programmet står i somliga medlemsstater visserligen för mer än 50 % 
av de livsmedel som delas ut till de sämst ställda medborgarna (se 
ruta 5 ), men revisionsrätten anser att ett program som maximalt  
erbjuder sina stödmottagare i genomsnitt en måltid i månaden san-
nolikt inte kan uppfylla lagstiftarens mål, det vill säga att ”gemen-
skapen har (…) stora möjligheter att hjälpa de medborgare som har det sämst ställt”
20.
 37.  Idealiskt sett skulle det därför vara nödvändigt att förbättra urvalskrite-
rierna och/eller prioriteringarna för potentiella stödmottagare, såsom 
rekommenderas i konsekvensbedömningen21. I annat fall blir program-
mets hjälp till de medborgare som har det sämst ställt ofrånkomligen 
minimal. Det är dock viktigt att komma ihåg att välgörenhetsorga-nisationer på grund av sin karaktär kanske inte kan eller vill följa en restriktiv utdelningspolitik.
OKLARA  STÖD - OCH  URVALSKRITERIER
 38.  För att effekterna av stödet ska maximeras, måste praktiskt genomförbara 
prioriteringar fastställas, både med hänsyn till urvalet av de välgö-
renhetsorganisationer som ska kanalisera stödet och de kategorier 
och/eller grupper av befolkningen som ska få livsmedelsstöd.
 39.  Revisorerna konstaterade att i praktiken har medlemsstaterna ofta utan 
några formaliserade förfaranden utsett ett litet antal organisationer som verkar nationellt och inom vilka organisationer på lägre nivå  deltar. Exakta uppgifter saknas om antalet utsedda välgörenhetsor-ganisationer som myndigheterna i medlemsstaterna samarbetar med vid genomförandet av de årliga planerna. Välgörenhetsorganisatio-nerna på regional nivå deltar automatiskt i EU- programmet, såsom medlemmar av de största välgörenhetsorganisationerna. De har viss frihet när det gäller att fastställa vilka kriterier de ska tillämpa när de godkänner organisationer på lägre nivå som ska dela ut livsmedel.20 Skäl 18 i förordning (EG) 
nr 1234/2007.
21 Punkterna 4 och 6.5 
i kommissionens arbetsdokument 
SEK(2008) 2436/2 – 
kompletterande dokument till 
förslaget till rådets förordning 
om ändring av förordning (EG) 
nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma 
jordbrukspolitiken och förordning 
(EG) nr 1234/2007 om upprättande 
av en gemensam organisation 
av jordbruksmarknaderna och 
om särskilda bestämmelser för 
vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma 
organisationerna av marknaden) 
när det gäller utdelning av 
livsmedel till de sämst ställda 
i gemenskapen (KOM(2008) 563 slutlig).
Källa : Charitable Organisations.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används20
 40.  Enligt de rättsliga bestämmelserna bör dessutom stödkriterierna bygga 
på att mottagarna ”konstaterats vara eller erkänts som beroende av 
socialt eller ekonomiskt stöd”. Följaktligen ska de nationella myndig-heterna anta sådana kriterier eller godkänna kriterier som tillämpas 
av välgörenhetsorganisationerna. Medlemsstaterna ska också under-
rätta kommissionen varje år om vilka kriterier som mottagarna ska uppfylla. Revisionsrätten konstaterade att inga sådana exakta kriterier fastställdes av medlemsstaterna. De kriterier som varje år meddelas 
kommissionen
22 är snarare en typologi över de personer som får stöd 
än kvantitativa eller kvalitativa urvalskriterier (se ruta 9 ).
 41.  Slutligen konstaterade revisionsrätten stora frekvensskillnader i stödmot-
tagandet (vissa personer fick sporadiska måltider medan personer på sociala inrättningar eller familjer fick livsmedelsstöd eller matpaket regelbundet).22 I enlighet med artikel 1.2 
i förordning (EEG) nr 3149/92.
EXEMPEL PÅ STÖDKRITERIER SOM ANVÄNDS AV VÄLGÖRENHETSORGANISATIONER
Ekonomiska kriterier: hemlöshet, fattigdom, arbetslöshet etc.• 
Sociala kriterier: invandrare, äldre, stora familjer etc.• 
Hälsokriterier: sjukdom, handikapp.• RUTA 9
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används21
UTBUDET AV LIVSMEDEL SOM STÄLLS TILL FÖRFOGANDE 
BEGRÄNSAS AV KOPPLINGEN TILL INTERVENTIONSLAGRING, 
OCH UTDELNINGEN VARIERAR KRAFTIGT
 42.  Välgörenhetsorganisationernas utdelning av livsmedel till de sämst 
ställda kan ta olika form beroende på den aktuella välgörenhets-organisationens specifika verksamhet (måltider erbjuds i offentliga matsalar eller på daghem och härbärgen, livsmedelspaket levereras 
till enskilda och familjer etc.).
 43.  Åtgärdens ursprung och koppling till utdelning av livsmedel som his-
toriskt sett fanns tillgängliga i gemenskapslager har också lett till  programregler som begränsar det urval av slutprodukter som kan  anskaffas och delas ut till de sämst ställda.
 44.  De rättsliga bestämmelserna23 fastställer att leverans av produkter som 
anskaffas på gemenskapsmarknaden ska tillhöra samma produktgrupp som den produkt som för tillfället inte finns tillgänglig i interven-
tionslagren. Fram till september 2007 måste produkter från inter-
ventionslager utgöra minst 40 % av nettovikten hos det livsmedel  
som skulle levereras. Eftersom vissa produkter under årens lopp inte 
längre har omfattats av intervention (till exempel nötkött och oliv-
olja), har det urval av produkter som finns tillgängligt för utdelning 
till de sämst ställda blivit begränsat.
 45.  Revisionsrätten konstaterade att flera välgörenhetsorganisationer som 
deltog i genomförandet av programmet ansåg det prioriterat att öka utbudet av produkter som erbjöds, så att balanserade måltider skulle 
kunna lagas
24.23 Artikel 4.1 b och 4.2 a 
i förordning (EEG) nr 3149/92.
24 Framför allt uttryckte de ett 
behov av livsmedelsprodukter som olja, tomatpuré, kött och frysta 
grönsaker.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används22
 46.  Revisorerna fann också att en mängd olika system och metoder används 
för att dela ut livsmedel från förvaltningsmyndigheterna till utsedda 
organisationer, därifrån till välgörenhetsorganisationer på lägre nivå och slutligen till de sämst ställda (se ruta 10 ).
ARRANGEMANG FÖR UTDELNING
I medlemsstater där fler än en utsedd organisation är verksam grundas fördelningen av livsmedel dem 
emellan på i förväg fastställda standardprocentsatser som tillämpats under många år utan att ses över 
(Frankrike och Polen). I Italien förekommer inga utsedda organisationer, utan utdelningen av slutpro-
dukterna görs direkt till regionala organisationer på grundval av fastställda parametrar (antal interven-tioner och ansökningar).
När det gäller utdelningen av livsmedlen från de utsedda nationella organisationerna till organisationer 
på lägre nivå används också en mångfald system och i vissa fall faktorer. I Spanien bygger utdelningen 
på vissa koefficienter som fastställts av den utsedda organisationen. I Polen använder de organisatio-ner som besöktes sina egna system. Till exempel har en organisation fastställt ett kvantitativt mål på 
35 kg livsmedel per person och år. I Frankrike använder varje utsedd organisation sitt eget system. Till 
exempel fördelar en organisation resurserna till 79 organisationer på sekundär nivå på grundval av en 
faktor kallad ”koefficienter K” som fastställs enligt vissa kriterier: befolkning i departementet, antalet arbetssökande, antalet långtidsarbetssökande och antalet personer som uppbär minimiinkomst för social integration. En annan organisation delar ut livsmedlen till 98 sammanslutningar i förhållande till det antal mottagare som de har deklarerat.
Slutligen grundas välgörenhetsorganisationernas utdelning av livsmedlen till slutmottagarna och leve-
ransernas frekvens på organisationernas egna kriterier och deras egen logistikkapacitet. I en del fall 
föreslår välgörenhetsorganisationer vissa kriterier. I exempelvis Polen har en organisation föreslagit 
vissa standarder för varje leverans till en enskild person, till exempel i fråga om mjölk minst 15 liter per person och leverans och i fråga om mjöl minst 5 kg per person och leverans.
I de flesta fall delar välgörenhetsorganisationerna ut de livsmedel som de har tagit emot, oavsett vad 
det är för livsmedel, utifrån sina egna kriterier och i vissa fall utifrån principen om likabehandling av de 
behövande, det vill säga mängden tillgängliga produkter delas ut i lika delar till alla personer som är anslutna till organisationen eller som begär hjälp.RUTA 10
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används23
 47.  Framför allt finns det inte i hela distributionskedjan några gemensamma 
standarder, riktlinjer eller anvisningar på gemenskapsnivå eller natio-
nell nivå när det gäller den mängd och det urval av produkter som ska delas ut till varje person. Revisionsrätten konstaterade att de kvan-
titeter som delas ut per person i varje medlemsstat och bland välgö-
renhetsorganisationerna i samma medlemsstat skiljer sig åt betydligt. Ett sådant olikartat tillvägagångssätt ökar risken för att effekterna blir obetydliga och leder till att slutmottagare av stödet behandlas 
olika (se ruta 11 ). Bilaga III  visar de produkter och kvantiteter som 
fördelades av respektive medlemsstat och per slutmottagare enligt den årliga planen för 2005, för vilken uppgifter om slutmottagare  
finns tillgängliga.
EXEMPEL PÅ PRODUKTKVANTITETER SOM DELAS UT PER PERSON
Spanien : Distributionsstatistik med avseende på 2007 års plan visar att i genomsnitt 49,88 kg produkter 
per registrerad mottagare delades ut, med ett minimum på 28,24 kg/person från en matbank och ett 
maximum på 89,16 kg/person från en annan.
Italien : Två organisationer som var verksamma inom samma område delade ut följande kvantiteter 
pasta till mottagarna:RUTA 11
Organisation 2006 2007
A 1,71 kg/person 9,68 kg/person
B 2,29 kg/person 14,44 kg/person
Polen : Den årliga genomsnittliga utdelningen per person (2006) var följande:
24,95 kg av en utsedd organisation.
12,59 kg av en annan organisation.
En tredje organisation delade ut 6,72 kg per person i regionen Dolnośląskie, medan den i regionen 
Łódzkie delade ut 78,03 kg per person.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används24
DET FAKTISKA GENOMFÖRANDET AV PROGRAMMET: 
TILLÄMPAS FÖRFARANDENA SOM AVSETT?
BRISTER I ADMINISTRATIVA FÖRFARANDEN 
OCH ANSVARSFÖRFARANDEN
INGA  OPERATIVA  DELMÅL
 48.  Medlemsstaterna och kommissionen delar ansvaret för att se till att 
programmet är ändamålsenligt. Artikel 27 i rådets förordning  
(EG, Euratom) nr 1605/200225 med budgetförordning för Europeiska 
gemenskapernas allmänna budget föreskriver bland annat att spe-cifika mål som kan mätas och förverkligas och som är relevanta och 
daterade ska fastställas för alla verksamhetsområden som EU-bud-
geten omfattar.
 49.  Revisionsrätten konstaterade att de mål som fastställs i de tillämpliga 
gemenskapsförordningarna, som i allt väsentligt är övergripande mål 
på hög nivå, inte har vidareutvecklats och översatts till genomförbara, 
mätbara mål eller delmål.
 50.  Trots den rättsliga skyldigheten26 att fastställa resultatindikatorer för 
att övervaka förverkligandet av målen27, är det med tanke på de vaga 
målen därför inte förvånande att vare sig kommissionen eller med-lemsstaterna har gjort det.
FÖRVALTNINGSINFORMATION  SOM  MEDDELAS  KOMMISSIONEN
 51.  Enligt gemenskapsförordningarna ska medlemsstaterna senast den 30 juni 
varje år (n+1) sända en rapport till kommissionen om genomförandet av planen. Den ska innehålla viktig information om genomförandet av planen och kontrollen av den
28.25 EUT L 248, 16.9.2002, s. 1.
26 Artikel 27 i förordning (EG, 
Euratom) nr 1605/2002 med 
budgetförordning för Europeiska 
gemenskapernas allmänna budget 
föreskriver att förverkligandet 
av mål ska kontrolleras genom 
resultatindikatorer för varje 
verksamhet och uppgifter som budgetmyndigheten erhåller från 
de avdelningar som ansvarar för 
utgiften. Dessa uppgifter, som avses 
i artikel 33.2 d, ska lämnas snarast 
möjligt varje år och ska senare 
återges i de dokument som åtföljer 
det preliminära budgetförslaget.
27 I vissa av de besökta 
medlemsstaterna framfördes åsikten 
att de sociala mål som fastställts 
i gemenskapsförordningarna är mer filosofiska än faktiska och mätbara 
till sin karaktär.
28 Rapporten ska ange vilka 
kvantiteter av produkterna som 
tagits ut ur interventionslagren, 
typen, kvantiteten och värdet av varor som distribuerats, transport- 
och överföringsutgifter samt antalet 
mottagare. Rapporten ska också 
ange vilka kontrollåtgärder som 
har vidtagits, vilken typ av och hur många kontroller som har utförts, 
resultat och om sanktioner har 
tillämpats. Den ska inbegripa antalet 
mottagare under året (artikel 10 
i förordning (EEG) nr 3149/92).
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används25
 52.  Revisionsrätten granskade de rapporter som medlemsstaterna var skyl-
diga att skicka till kommissionen under den period som revisionen 
omfattade och konstaterade att rapporter ibland är försenade eller ofullständiga. Dessutom fanns det inga bevis för att kommissionen 
analyserar och använder dem på vederbörligt sätt.
 53.  Revisorerna fann också att uppgifterna om slutmottagare i rapporten ofta 
är uppskattningar som gjorts av välgörenhetsorganisationerna och att de inte bygger på gemensamma standarder för eller definitioner 
av mottagare eller kriterier (mottagare registreras oavsett hur ofta 
de tar emot livsmedel och oavsett livsmedlens typ och kvantitet)
29.
UPPSKATTNING  AV BUDGETANSLAG  OCH  RESURSFÖRDELNING  
MELLAN  MEDLEMSSTATERNA
 54.  Revisionsrätten analyserade det förfarande som kommissionen tillämpar 
för att fastställa de budgetanslag som krävs för att genomföra pro-grammet och resursfördelningen mellan medlemsstaterna.
 55.  Budgetanslagen fördelas till medlemsstaterna utifrån följande två  
kriterier:
För det första de behov som medlemsstaterna meddelar plus de a) 
administrativa kostnaderna (1 %) och transportkostnaderna (4 % och 4,5 % från och med 2008).
För det andra den del av befolkningen som anses befinna sig  b) 
”i riskzonen för fattigdom” uttryckt i en procentsats av hela befolk-
ningen i varje medlemsstat.
 56.  Med beaktande av båda kriterierna anpassas den slutliga fördelningen 
till medlemsstaterna efter de tillgängliga budgetanslagen. Men det andra kriteriet leder inte nödvändigtvis till den mest ändamålsenliga användningen av resurserna i EU som helhet. De som faller inom  denna kategori i länder med relativt höga inkomster har det sannolikt bättre ställt än många människor som faller utanför kategorin i länder med låg inkomst per capita.29 I en medlemsstat upptäckte 
revisorerna också fel i det 
antal mottagare som välgörenhetsorganisationerna 
hade meddelat.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används26
 57.  Trots bestämmelserna i förordningen30 om att medlemsstaternas rappor-
ter om verkställandet av de årliga planerna ska beaktas när resurserna 
fördelas mellan medlemsstaterna, fann revisionsrätten bevis för att detta hade skett endast i ett fall. Dessutom tar inte de kriterier som 
används för att fördela resurser hänsyn till delar av befolkningen som 
inte ingår i den statistiska definitionen, till exempel icke registrerade invandrare och flyktingar.
 58.  De årliga behov som medlemsstaterna meddelar kommissionen är i regel 
uppskattningar som gjorts på den högre nivå som förvaltningsorga-
nen utgör, och det är inte säkert att de berörda välgörenhetsorgani-
sationerna konsulteras. Detta innebär att begäran om resurser inte 
grundas på faktiska behov utan i stället återspeglar den förväntade möjliga tilldelningen.30 Artikel 2.1 i förordning (EEG) 
nr 3149/92 föreskriver att vid 
fördelningen av resurserna mellan medlemsstaterna ska 
kommissionen beakta optimala 
beräkningar av det antal personer 
i de berörda medlemsstaterna 
som har det sämst ställt. Den ska 
också beakta genomförandet 
och utnyttjandet av åtgärder under tidigare budgetår, särskilt 
på grundval av de rapporter 
som avses i artikel 10 i samma 
förordning.
BEHOV OCH RESURSFÖRDELNING
Behoven uttrycks i kvantiteter av produkter i interventionslager, och deras värde uppskattas av kom-
missionen med hjälp av uppköpspriset.
Tabellen nedan visar de behov som de deltagande medlemsstaterna meddelat i ekonomiska termer 
och de totala finansiella resurser som tillhandahållits av kommissionen (administrativa kostnader och 
transportkostnader inkluderade).
Medlemstaternas behov jämfört med faktiska fördelningar:RUTA 12
År 2006 2007 2008
Antal deltagande medlemstater 15 18 19Uppskattade behov (miljoner euro) 307,2 338,7 313,9
Fördelade fi  nansiella resurser (miljoner euro) 259,4 258,9* 294,5**
Procentsats 84 % 76,4 % 93,8 %
* Ursprunglig fördelning.
** Före den ökning av fördelningen med 10 miljoner euro som beslutades i februari 2008.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används27
 59.  Revisionsrätten jämförde de behov som medlemsstaterna hade medde-
lat med de anslagsfördelningar som gjordes och analyserade också 
(se bilaga IV ) de kvantiteter av produkter i interventionslager som 
begärdes, och som behövdes för genomförandet av planerna, och  
de som fördelades av kommissionen. De belopp som fördelats de tre 
senaste åren var lägre än vad som hade begärts (se ruta 12 ). Mycket 
ofta fick inte medlemsstaterna de produkter och kvantiteter som de hade begärt. Vissa medlemsstater fick dessutom produkter som de ursprungligen inte hade begärt (till exempel smör och socker 2006 
och 2007) och fick inte de produkter som de hade begärt (till exem-pel ris och smör 2007). Detta gör att programmets ändamålsenlighet 
när det gäller att tillgodose förväntade behov kan ifrågasättas.
ANBUDSFÖRFARANDENA BEHÖVER FÖRBÄTTRAS 
OCH HARMONISERAS
 60.  För upphandlingen av de slutprodukter som ska delas ut, ska den behöriga 
nationella myndigheten anordna en anbudsinfordran. Detta förfa-
rande gäller för de två huvudtyper av leveranser som är nödvändiga för att genomföra planen:
Produkter som har tagits ut från interventionslagret utan att bear- a) 
betas eller som emballerats och/eller bearbetats.
Slutprodukter som anskaffas på marknaden och som man betalar b) 
antingen med produkter som tas ut från interventionslagret (byte) eller i monetära värden.
 61.  Revisionsrätten analyserade de förfaranden som tillämpas i upphand-
lingen av de slutprodukter som ska levereras till välgörenhetsorgani-
sationer för utdelning i de granskade medlemsstaterna och undersökte 
ett urval av anbudsförfaranden som anordnats de senaste åren både 
för att använda produkter som finns i interventionslagren och för att köpa produkter direkt på marknaden.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används28
SKILLNADER  I TILLÄMPNING  AV RÄTTSLIG  GRUND  PÅ MEDLEMSSTATSNIVÅ
 62.  Vissa lagstadgade krav när det gäller de anbudsförfaranden som ska till-
lämpas fastställs i förordning (EEG) nr 3149/92 (till exempel typ av 
produkter som ska anskaffas på marknaden, anbudsinfordrans inne-
håll, restriktioner etc.). Enligt samma förordning ska anbudsförfaran-det säkerställa lika tillträde för alla aktörer som är etablerade inom gemenskapen.
 63.  Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG31 fastställer samord-
ning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, 
varor och tjänster. Dessutom gäller specifika gemenskapsförordningar för försäljning av produkter som innehas av interventionsorgan
32. Men 
varken förordning (EEG) nr 3730/87 eller förordning (EEC) nr 3149/92 
eller de regelbundna ändringarna av dem innehåller en exakt hän-
visning till den rättsliga grunden för de anbudsförfaranden som ska 
anordnas av medlemsstaterna.
 64.  Revisionsrättens revisorer konstaterade att anbudsförfaranden organise-
ras av samtliga granskade medlemsstater. Medlemsstaterna genomför 
anbudsförfarandena på grundval av sin nationella lagstiftning och på 
villkor som inte alltid garanterar insyn och lika tillträde för aktörer på EU-nivå.
DET ÄR EKONOMISKT  FÖRDELAKTIGARE  ATT KÖPA  PRODUKTERNA  
PÅ MARKNADEN  ÄN ATT ANVÄNDA  INTERVENTIONSLAGER
 65.  Revisionsrätten konstaterade att fördelaktigare priser i allmänhet erhålls 
vid direkt inköp av produkter på marknaden jämfört med när inter-
ventionslager används för att betala samma produkter vid samma  
tidpunkt. Till exempel 2007 i Polen inbjöds företag inom samma  
anbudsförfarande att lämna sina anbud för leverans av en produkt 
a) i utbyte mot smör från interventionslager och b) genom direkt  inköp. En jämförelse av resultaten visar att priset vid direkt inköp  
var omkring 10 % lägre
33.31 EUT L 134, 30.4.2004, s. 114.
32 Till exempel kommissionens 
förordning (EEG) nr 2131/93 av 
den 28 juli 1993 om förfarandet 
vid och villkoren för försäljning 
av spannmål som innehas av interventionsorgan (EGT L 191, 
31.7.1993, s. 76).
33 Kvoten för utbytestransaktioner 
uppgick till 85 %, medan kvoten för direktinköp beräknas till 94 %.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används29
 66.  Kommissionen har detaljerad information om marknadspriset på pro-
dukter inom ramen för interventionsmekanismen34. Inom ramen för 
programmet för livsmedelsstöd till de sämst ställda anger inte gäl-lande bestämmelser
35 att kommissionens behöriga avdelningar ska 
informeras om de priser och villkor som uppnåtts genom de anbuds-
förfaranden som anordnats i medlemsstaterna. En följd av detta är att 
kommissionen inte har några garantier för att de mest fördelaktiga villkoren har uppnåtts.
DE ANBUDSFÖRFARANDEN  SOM  MEDLEMSSTATERNA  TILLÄMPAR  SKILJER  
SIG KRAFTIGT  ÅT
 67.  Revisionsrätten konstaterade att nationella anbudsförfaranden och inte 
EU-anbudsförfaranden tillämpas. Det leder till att de skiljer sig kraf-
tigt åt mellan medlemsstaterna och även inom samma medlemsstat, 
om mer än ett organ ansvarar för att anordna anbudsförfarandena  
(Italien och Frankrike). I vissa fall följs inte EU-bestämmelserna. Skill-
naderna gäller viktiga delar av anbudsförfarandena, såsom informa-
tion om anbudsinfordringarna, tidsfristen för att lämna in anbuden, den säkerhet som ställs för anbudsgivarnas deltagande, minimiantalet 
deltagare och de metoder och kriterier för utvärdering som används 
för tilldelning av kontraktet (se ruta 13 ).34 Kommissionen följer och 
analyserar marknadspriserna på 
ett antal produkter i samband med fastställandet av förfaranden för 
anbudsinfordran för försäljningen 
av jordbruksprodukter som 
innehas av interventionsorgan 
och fastställandet av de lägsta 
försäljningspriser som ska 
godkännas av motsvarande förvaltningskommitté. 
Marknadspriser publiceras också 
regelbundet av Eurostat.
35 Kravet att medlemsstaterna 
ska skicka in anbudsförlagor 
till kommissionen (artikel 4.4 
i förordning (EEG) nr 3149/92) 
ströks i kommissionens förordning 
(EG) nr 1127/2007 (EUT L 255, 
29.9.2007, s. 18).
SKILLNADER I ANBUDSFÖRFARANDEN OCH ANBUDSVILLKOR MELLAN  
DE GRANSKADE MEDLEMSSTATERNARUTA 13
36 Frankrike: Utbetalande organ 1 ONIEP ( Office National Interprofessionnel de l’Élevage et de 
ses Productions ); utbetalande organ 2 ONIGC ( Office National Interprofessionnel des Grandes 
Cultures ).
37 Italien: Utbetalande organ 1: AGEA ( Agencia per le Erogazioni in Agricoltura ); utbetalande 
organ 2: Ente Nazionale Risi .Spanien Frankrike36Italien37Polen
Off entliggörande i EUT NEJ JAUO1: JA
UO2: NEJNEJ
Tidsfrist för inlämning (dagar) 15UO1: 22
UO2: 45UO1: 8–19
UO2: 1020
Deltagandegaranti 2 %UO1: 5 %
UO2: 5 euro/tonUO1: 10 %
UO2: 15 euro/ton50 000 PLN
(14 200 euro)
Minimiantal deltagare NEJ NEJ Ja (2) NEJ
Antal anbudsgivare 1–5UO1: 6–7
UO2: 3–42–4 1–9
Utvärdering av priser jämfört 
med marknadenNEJUO1: NEJ
UO2: JAAcceptabla priser/
kvantiteter anges 
i anbudsinfordranNEJ
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används30
 68.  Revisorerna konstaterade brister i de anbudsförfaranden som granska-
des, till exempel begränsad information om anbudsinfordringarna, få 
deltagare – i en del fall endast en – och kort tid mellan datumet för offentliggörande och sista datum för att lämna in anbudet. Dessutom 
grundar sig utvärderingen av anbuden och kontraktstilldelningen  
huvudsakligen på en jämförelse av uppgifterna i de anbud som läm-
nats in, utan att det görs en systematisk jämförelse med andra infor-mationskällor, till exempel marknadspriser.
 69.  Som sådana garanterar inte de tillvägagångssätt som följs öppenhet 
i anbudsförfarandena och maximal konkurrens eller att bästa villkor 
och priser uppnås. En analys av de anbud som granskades i vissa  
medlemsstater visade att kontrakten avseende åtskilliga produkter tilldelades ett begränsat antal företag under flera års tid.
 70.  Exemplen ovan visar risken för att man inte uppnår de mest fördelak-
tiga villkoren, särskilt när byteshandel tillämpas. I sådana fall gäller 
följande två begränsande faktorer:
Byteshandelns karaktär begränsar det antal parter som är poten- a) 
tiellt intresserat av att delta.
Utvärderingen av anbuden är svår såtillvida som det utbetalande b) 
organet inte enkelt kan fastställa vilken förväntad avkastning som skulle kunna anses acceptabel.
REFORMFÖRSLAG: ETT NYTT KOMMISSIONSINITIATIV 
OCH KONSEKVENSBEDÖMNING AV PROGRAMMET
 71.  En ingående analys av ordningen inleddes av kommissionen i febru-
ari 2008 i syfte att utarbeta ett förslag till ändring av den. En en hets -
över gri pan de styrgrupp tillsattes, i vilken 17 generaldirektorat inbjöds 
att delta, och ett brett samråd med medlemsstaterna, välgörenhetsor-
ganisationerna och akademiska experter på området samt en offentlig elektronisk enkät genomfördes.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används31
 72.  Som en följd av detta antog kommissionen i september 2008 ett förslag 
till ändring av rådets förordning38 och offentliggjorde en konsekvens-
bedömningsrapport om ordningen. Detta förväntas leda till en ny  rättslig ram för 2010 års program.
 73.  Huvudalternativen i kommissionens förslag är följande:
Två källor till leverans: Interventionslager eller produkterna köps a) 
upp direkt på marknaden. Utnyttjandet av lämpliga interventions-
lager kommer dock att prioriteras.
Större variation när det gäller det livsmedel som delas ut. De  b) 
utdelade produkterna kommer inte längre att vara begränsade till sådana produkter för vilka intervention kan tillämpas.
Långsiktigt perspektiv. För att öka effektiviteten kommer gemen- c) 
skapens livsmedelsutdelningsprogram att inrättas för tre år.
Tydligare prioriteringar. Medlemsstaterna baserar sina önskemål d) 
om stöd på nationella livsmedelsutdelningsprogram och anger  syften och prioriteringar.
Samfinansiering. Genom samfinansiering understryker man sam- e) 
manhållningsdimensionen i ordningen, garanterar en god plane-
ring och förstärker synergieffekterna bland de olika aktörerna.
Ökad kontroll och rapportering. Skyldigheterna att rapportera på f) 
olika nivåer kommer att öka.
 74.  Revisionsrätten inser fördelarna med kommissionens förslag. En del av 
dem skulle om de genomfördes bidra till att åtgärda vissa brister som 
identifierats vid denna revision, till exempel behovet av att EU-stödet 
riktas bättre, att programmet integreras i en bredare socialpolitik,  
att utbudet av produkter som delas ut ökas och att förvaltningsyste-
men och de administrativa systemen förbättras, särskilt anbudsför-
farandena. Revisionsrätten betonar dock att reformen av de flesta  
marknader inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, och interventionslagrens minskning de senaste åren, innebär att man  
behöver överväga huruvida man bör fortsätta finansiera denna åtgärd 
via den gemensamma jordbrukspolitiken
39.38 Förslag till rådets förordning 
KOM(2008) 563/3.
39 Reglerna för den gemensamma 
jordbrukspolitiken och särskilt de 
som gäller marknadsstödjande 
åtgärder medför vissa svårigheter 
som redan identifierats av 
kommissionen, såsom flerårig 
planering, som knappast är förenlig med EGFJ-finansiering, 
och omöjligheten att föra över 
outnyttjade anslag till följande år.
Källa : Charitable Organisations.
Källa : Charitable Organisations.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används32
 75.  Här skulle revisionsrätten också vilja uppmärksamma det 
faktum att programmet, såsom det genomförs, inte 
”ger” de sämst ställda någon rätt till EU-stöd. Detta är inte i linje med det stöd som den gemensamma 
jordbrukspolitiken traditionellt har tillhandahållit  
jordbruksbefolkningen. Det faktum att man vid upp-
köp på marknaden inte skulle göra någon åtskillnad mellan inhemska och importerade produkter försva-gar dessutom programmets effekt ytterligare när det gäller marknadsintervention, eftersom en åtgärd som 
direkt stöder uppköp av importerade produkter inte 
stämmer överens med målen för den gemensamma 
jordbrukspolitiken.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används33
SLUTSATSER OCH 
REKOMMENDATIONER
FORTSÄTTER PROGRAMMETS MÅL ATT VARA GILTIGA, 
OCH ÄR TILLVÄGAGÅNGSSÄTTET LÄMPLIGT?
DET ÖVERVÄGANDE SOCIALA MÅLET ÄR FORTFARANDE 
GILTIGT, MEN KOPPLINGEN TILL INTERVENTIONSLAGREN OCH DÄRMED TILL JORDBRUKSUTGIFTERNA HAR BLIVIT SVAG
 76.  Livsmedelsstödet till de sämst ställda infördes ursprungligen 1987 som 
en reaktion på den situation som de sämst ställda hamnade i under 
en ovanligt sträng vinter. Trots att stödet hade det dubbla målet  
att hjälpa de medborgare som har det sämst ställt och stabilisera  
jordbruksmarknaderna genom avsättning av en del av interventions-
lagren, ansågs dess huvudmål vara socialt. Detta uttrycktes i den  
utvärdering av åtgärden som kommissionen offentliggjorde 1998.  
Åtgärden ansågs lämplig att genomföra ”på ett varaktigt sätt tills  lagren har minskats till normal storlek”.
 77.  Budgetmyndigheten anser att stödet fortfarande behövs som en social 
åtgärd. I själva verket uppskattas omkring 16 % av unionens befolk-
ning eller motsvarande cirka 80 miljoner medborgare omfattas av  
den definition av de sämst ställda som kommissionen använder.  
Europaparlamentet krävde i en förklaring från 2006 att stödet skulle 
upprätthållas och ökas som ett led i ansträngningarna att minska  fattigdomen.
 78.  Kommissionens förslag till ändring av programmet från september 2008 
syftar till ett förbättrat genomförande och en sund ekonomisk för-
valtning av programmet. Det innehåller förslag som om de genom-förs bidrar till att åtgärda vissa brister som identifierats vid denna 
revision. Dock föreslås att man ska fortsätta använda jordbruksmedel 
för en åtgärd som inte är riktad till bönder eller till jordbruksbefolk-
ningen och som har flera särdrag, till exempel flerårighet och den  
icke obligatoriska karaktären hos stödet till de sämst ställda, som  är oförenliga med den gemensamma jordbrukspolitiken och särskilt 
EGFJ-finansiering.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används34
REKOMMENDATION 1
Kommissionen bör överväga huruvida det är lämpligt att fort-
sätta finansiera en åtgärd av detta slag via den gemensamma  
jordbrukspolitiken.
EN INTEGRERING I SOCIALPOLITIKEN OCH SAMORDNING 
MED LIKNANDE ÅTGÄRDER SKULLE FÖRBÄTTRA TILLVÄGAGÅNGSSÄTTET
 79.  Generellt sett har programmet genomförts med otillräcklig samordning 
och otillräckligt samarbete med andra nyckelaktörer på området för sociala åtgärder i medlemsstaterna. Sådant samarbete är nödvän-
digt för att man bättre ska kunna förstå och tillgodose behov hos de 
sämst ställda och hos välgörenhetsorganisationerna, som genomför 
programmet.
REKOMMENDATION 2
Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att vidta de åtgär-der som krävs för att integrera programmet i den socialpolitiska 
ramen och förbättra samordningen och samarbetet med andra  
nyckelaktörer på området för sociala åtgärder för att öka synergi-effekterna mellan organ som har erfarenhet av att förvalta liknande 
program.
STÅR MEDLEN I RIMLIG PROPORTION TILL 
DE EFTERSTRÄVADE MÅLEN OCH GENOMFÖRS DE PÅ LÄMPLIGT SÄTT?
PRIORITERINGAR OCH BÄTTRE INRIKTNING PÅ MOTTAGARNA 
SKULLE ÖKA PROGRAMMETS EFFEKT
 80.  Åtgärden infördes i första hand för att lindra de sämst ställdas svåra 
situation och inte för att utrota all livsmedelsfattigdom. Effekterna av ordningen är begränsade totalt sett, eftersom den erbjuder stöd-mottagarna motsvarande en måltid i månaden.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används35
 81.  Man har inte fastställt några prioriteringar inom kategorin ”de sämst 
ställda” för att rikta stödet på ett visst sätt. De välgörenhetsorganisa-
tioner som förvaltar programmet på operativ nivå, och vars personal framför allt består av frivilliga, arbetar dessutom med en målgrupp 
som inte är tillräckligt beständig för att möjliggöra full redovisnings-
skyldighet för det stöd som tas emot.
REKOMMENDATION 3
För att öka åtgärdens effekt, bör kommissionen fastställa praktiskt genomförbara prioriteringar för att välja ut mottagare av och mel-
lanhänder för stödet, med vederbörlig hänsyn tagen till särdragen 
i de leveransmekanismer som involverar frivilligorganisationer och instabila målgrupper, på vilka det är svårt att tillämpa allmänt  accepterade administrativa mekanismer och kontrollmekanismer.
UTBUDET AV PRODUKTER SOM DELAS UT BEGRÄNSAS 
AV PROGRAMMETS KOPPLING TILL PRODUKTER SOM KAN 
KOMMA I FRÅGA FÖR OFFENTLIGA LAGRINGSÅTGÄRDER
 82.  Enligt de rättsliga bestämmelserna får livsmedelsprodukter anskaffas på 
gemenskapens marknad om interventionslagren tillfälligt inte kan  användas för fri utdelning till de sämst ställda. Produkter som på det viset anskaffas på marknaden måste dock tillhöra samma produkt-grupp som den i interventionslagren, vilket begränsar det urval av produkter som kan delas ut.
REKOMMENDATION 4
Begränsningen i lagstiftningen att utdelning endast kan ske av  livsmedel som kan komma i fråga för interventionslagring bör  omprövas, så att man kan öka mångfalden, komplementariteten  och näringsvärdet hos de livsmedel som delas ut.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används36
DISTRIBUTIONEN VARIERAR KRAFTIGT
 83.  En stor mängd olika system används i distributionskedjan från förvalt-
ningsmyndigheterna till välgörenhetsorganisationer och de sämst  
ställda. Det finns inga gemensamma standarder eller riktlinjer på EU-nivå eller nationell nivå när det gäller den kvantitet och det utbud av produkter som ska delas ut till varje person. Detta ökar risken för att 
effekterna blir små, vilket kan leda till att stödmottagarna behandlas 
olika.
REKOMMENDATION 5
För att öka stödets effekter och se till att mottagarna behandlas mer lika, bör kommissionen överväga att införa en grad av stan-dardisering som är förenlig med välgörenhetsorganisationernas  
och målgruppens särdrag.
TILLÄMPAS FÖRFARANDENA SOM AVSETT?
FÖRVALTNINGS- OCH ÖVERVAKNINGSFÖRFARANDENA 
BEHÖVER FÖRBÄTTRAS
 84.  Programmets övergripande mål har inte översatts till specifika mål eller 
delmål som kan mätas och förverkligas av vare sig kommissionen  
eller medlemsstaterna. Eftersom medlemsstaternas genomförande-rapporter i flera fall har varit ofullständiga eller innehållit motstridiga 
uppgifter, är den förvaltningsinformation om framstegen i förhållande 
till programmets övergripande mål som finns tillgänglig för kommis-
sionen inte tillräckligt tillförlitlig.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används37
REKOMMENDATION 6
Kommissionen bör uppmuntra medlemsstaterna att fastställa spe-
cifika mål som kan mätas och förverkligas och som är relevanta  
och daterade för genomförandet av programmet samt att ange  
resultatindikatorer för att övervaka måluppfyllelsen. Vidare bör  kommissionen se över rapporteringssystemet för ordningen och se till att korrekt information om målgruppen och om genomförandet 
finns tillgänglig i rätt tid.
ANBUDSFÖRFARANDENA BEHÖVER FÖRBÄTTRAS 
OCH HARMONISERAS
 85.  Mycket olika anbudsförfaranden tillämpas i olika medlemsstater, vilket 
i sin tur inte garanterar lika tillträde för alla EU-aktörer eller att  
maximal konkurrens och bästa villkor och priser uppnås. Vidare är  
arrangemangen för byteshandel som innebär att interventionslager 
används olämpliga och inte alltid kostnadseffektiva.
REKOMMENDATION 7
För att göra konkurrensen mer öppen och se till att man får de bästa priserna på marknaden, bör kommissionen bättre definiera den  rättsliga grunden samt genomförandereglerna för upphandlingen av livsmedelsprodukter till de sämst ställda. Vidare bör byteshan-deln upphöra. Man bör överväga att avsätta interventionslager på 
marknaden och att använda inkomsterna därifrån som inkomster 
avsatta för särskilda ändamål för att köpa de slutprodukter som  behövs.
  Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde 
i Luxemburg den 14 maj 2009.
För revisionsrätten
För  revisionsrätte n
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Ordförande
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används38
BEFOLKNING I RISKZONEN FÖR FATTIGDOM1BILAGA I
Medlemsstat (MS)Total 
befolkning 
(miljoner)Befolkning 
i riskzonen för 
fattigdomBefolkning 
i riskzonen 
för fattigdom 
(miljoner)Deltagande 
MS Befolkning 
i riskzonen 
för fattigdom 
(miljoner)Procentandel 
av budgeten
Belgien 10,511 15 % 1,577 1,577 3,00 %
Bulgarien 7,719 15 % 1,158 1,158 2,20 %Tjeckien 10,251 10 % 1,025 1,025 1,95 %Danmark 5,427 12 % 0,651Tyskland 82,438 13 % 10,717Estland 1,345 18 % 0,242 0,242 0,46 %Irland 4,209 20 % 0,842 0,842 1,60 %Grekland 11,125 20 % 2,225 2,225 4,23 %Spanien 43,758 20 % 8,752 8,752 16,63 %
Frankrike 62,886 13 % 8,175 8,175 15,53 %
Italien 58,752 19 % 11,163 11,163 21,21 %Cypern 0,766 16 % 0,123Lettland 2,295 19 % 0,436 0,436 0,83 %Litauen 3,403 21 % 0,715 0,715 1,36 %Luxemburg 0,460 13 % 0,060 0,060 0,11 %Ungern 10,077 13 % 1,310 1,310 2,49 %Malta 0,404 15 % 0,061 0,061 0,12 %Nederländerna 16,334 11 % 1,797Österrike 8,266 12 % 0,992Polen 38,157 21 % 8,013 8,013 15,23 %Portugal 10,570 20 % 2,114 2,114 4,02 %Rumänien 21,610 18 % 3,890 3,890 7,39 %
Slovenien 2,003 12 % 0,240 0,240 0,46 %
Slovakien 5,389 13 % 0,701Finland 5,256 12 % 0,631 0,631 1,20 %Sverige 9,048 9 % 0,814Förenade kungariket 60,393 18 % 10,871
TOTALT 492,852 16 % 79,292 52,627 100,00 %
1 Eurostats definition: Risken för fattigdom (gränsvärde: 60 % av den disponibla ekvivalerade medianinkomsten).
Källa : Eurostat, juli 2006.
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används39
BUDGETANSLAG OCH FÖRDELNING MELLAN MEDLEMSSTATERNABILAGA II
Budgetpost 05 02 04 012005
(euro)2006
(euro)Ökning
2005/20062007
(euro)Ökning
2006/20072008
(euro)Ökning
2007/2008
Budgetanslag 216 000 000 264 000 000 22,2 % 274 000 000 3,8 % 307 000 000 12,0 %
MedlemsstatFördelning
2005
(euro)Fördelning
2006
(euro)Ökning
2005/2006Fördelning
2007
(euro)Ökning
2006/2007Fördelning
2008
(euro)Ökning
2007/2008Procentsats 
av fördel-
ningen 2008
Belgien 3 047 791 3 064 940 0,6 % 5 817 428 89,8 % 8 461 691 45,5 % 2,8 %
Bulgarien 7 007 310 2,3 %
Tjeckien 155 443 0,1 %
Estland 324 813 192 388 -40,8 % 0,1 %
Irland 355 874 217 997 -38,7 % 155 965 -28,5 % 0,1 %Grekland 5 704 637 7 127 822 24,9 % 6 689 132 -6,2 % 13 228 830 97,8 % 4,3 %Spanien 42 544 686 53 793 470 26,4 % 50 340 744 -6,4 % 50 419 083 0,2 % 16,5 %Frankrike 48 620 337 48 059 949 -1,2 % 49 940 164 3,9 % 50 982 533 2,1 % 16,7 %Italien 60 294 489 73 538 420 22,0 % 70 764 888 -3,8 % 69 614 288 -1,6 % 22,8 %Lettland 2 096 236 18 446 -99,1 % 153 910 734,4 % 0,1 %Litauen 2 489 508 3 273 261 31,5 % 4 456 991 36,2 % 1,5 %Luxemburg 68 537 34 959 -49,0 % 80 707 130,9 % 81 091 0,5 % 0,0 %Ungern 6 764 115 7 896 638 16,7 % 8 169 224 3,5 % 2,7 %Malta 347 642 401 030 15,4 % 384 898 -4,0 % 378 242 -1,7 % 0,1 %Polen 35 504 167 43 408 602 22,3 % 42 884 522 -1,2 % 49 971 042 16,5 % 16,4 %Portugal 12 527 718 13 306 532 6,2 % 14 904 058 12,0 % 13 182 946 -11,5 % 4,3 %
Rumänien 16 649 889 24 258 046 45,7 % 8,0 %
Slovenien 1 334 827 1 929 341 44,5 % 1 499 216 -22,3 % 0,5 %Finland 2 825 645 3 637 860 28,7 % 2 709 509 -25,5 % 2 741 323 1,2 % 0,9 %TOTALT 211 485 649 259 414 144 22,7 % 274 826 435 5,9 % 305 109 562 11,0 % 100,0 %Befolkning i riskzonen för 
fattigdom (miljoner)40,61 42,29 47,96 52,63
Anslag per person i riskzonen 
(euro/person)5,32 6,24 5,73 5,83
Källa : Kommissionens förordningar (i deras senaste lydelse).
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används40
FÖRDELADE PRODUKTER OCH SLUTMOTTAGARE
ÅRLIG PLAN 2005BILAGA III
Fördelade produkter (ton)
MedlemsstatMottagare
(miljoner)Spanmål Ris Smör Mj ölkpulver Totalt
(1) (2) (3) (4) (5) (6)
Belgien 0,221 6 000 3 500 318 410 10 228
Grekland ej tillämpligt 6 972 4 346 2 087 13 405
Spanien 0,941 68 721 29 452 9 547 107 720
Frankrike 2,509 60 905 31 412 18 143 110 460
Italien 2,300 98 153 22 575 14 446 135 174
Malta ej tillämpligt 1 383 553 1 936
Polen 3,594 17 758 26 835 6 772 3 749 55 114
Portugal 0,485 8 588 14 708 2 594 480 26 370
Finland 0,360 15 000 600 15 600
TOTALT 10,410 283 480 133 381 33 677 25 469 476 007
Fördelade produkter per mottagare (kg)
MedlemstatMottagare
(miljoner)Spannmål Ris Smör Mj ölkpulver Totalt
(1) (2)/(1) (3)/(1) (4)/(1) (5)/(1) (6)/(1)
Belgien 0,221 27,15 15,84 1,44 1,86 46,28
Grekland ej tillämpligtSpanien 0,941 73,03 31,30 10,15 0,00 114,47
Frankrike 2,509 24,27 12,52 0,00 7,23 44,03
Italien 2,300 42,68 9,82 6,28 0,00 58,77
Malta ej tillämpligtPolen 3,594 4,94 7,47 1,88 1,04 15,34
Portugal 0,485 17,71 30,33 5,35 0,99 54,37
Finland 0,360 41,67 0,00 0,00 1,67 43,33
TOTALT 10,410 27,23 12,81 3,24 2,45 45,73
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används41
BEHOV SOM MEDLEMSSTATERNA HAR MEDDELAT  
OCH KOMMISSIONENS FÖRDELNING AV INTERVENTIONSLAGERBILAGA IV
Plan 2006 (inbegripet kommissionens ändringsförordning (EG) nr 153/2006)
(ton)
Medlemsstat Spannmål Ris Smör Socker
Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning
(a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a)
Belgien 9 000 12 121 135 % 2 800 2 800 100 % 300 450 150 %
Irland 120 120 100 %
Grekland 35 000 0 % 5 000 7 500 150 % 3 250 0 %Spanien 70 000 73 726 105 % 25 000 28 000 112 % 15 000 13 560 90 % 2 000Frankrike 68 959 75 851 110 % 55 129 55 000 100 % 10 564Italien 100 000 115 253 115 % 15 000 20 000 133 % 16 000 6 833 43 % 3 500Lettland 35 000 19 706 56 %Litauen 16 000 16 000 100 % 5 000 5 000 100 %Ungern 100 000 63 587 64 %Malta 2 500 1 877 75 % 1 000 600 60 %Polen 80 000 85 608 107 % 30 000 20 000 67 % 7 600 7 230 95 % 4 847Portugal 20 000 17 287 86 % 17 600 14 000 80 % 5 000 2 743 55 % 1 700Slovenien 1 350 1 262 93 % 540 600 111 % 135 0 % 270 300 111 %Finland 18 500 18 500 100 % 500
TOTALT 556 309 500 778 90 % 157 069 153 500 98 % 47 405 41 500 88 % 270 12 847 4758 %
Andra produkter som har deklarerats men inte fördelats:
Olivolja (Portugal 4 000 ton).Nötkött (Italien 5 000 ton, Malta 60 ton, Portugal 1 500 ton, Slovenien 270 ton och Finland 1 000 ton).Skummjölkspulver (Belgien 400 ton, Frankrike 18 302 ton, Luxemburg 18 ton, Malta 100 ton, Polen 4 750 ton, Portugal 1 500 ton, Slovenien 135 ton 
och Finland 500 ton).
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används42Plan 2007 (inbegripet kommissionens ändringsförordning (EG) nr 937/2007)
(ton)
Medlemsstat Spannmål Ris Smör Socker
Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning
(a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a)
Belgien 12 000 12 000 100 % 2 800 0 % 1 115 0 % 2 000 2 000 100 %
Tjeckien 270 0 % 26 0 % 50 0 %
Estland 3 000 3 000 100 % 2 0 % 2 0 %Irland 80 80 100 %
Grekland 11 760 30 000 2 755 9 %Spanien 100 000 110 000 110 % 17 000 0 % 15 000 12 000 80 % 5 000 6 443 129 %Frankrike 66 330 82 641 125 % 51 940 23 641 46 % 11 700 6 500 56 % 3 338 3 338 100 %Italien 100 000 122 465 122 % 15 000 20 000 133 % 25 000 3 570 14 % 6 000 6 847 114 %Lettland 3 280 173 5 %Litauen 12 000 12 000 100 % 5 000 0 % 3 000 2 760 92 %Ungern 52 000 52 000 100 % 900 900 100 %Malta 2 500 1 550 62 % 1 000 0 %Polen 100 000 120 433 120 % 20 000 0 % 13 000 2 400 18 % 15 000 11 522 77 %Portugal 22 000 20 000 91 % 17 500 14 000 80 % 5 000 3 160 63 % 2 500 1 435 57 %
Rumänienej 
fastställt96 712ej 
fastställt11 986
Slovenien 9 000 3 610 40 % 3 000 0 % 1 500 653 44 %
Finland 16 500 14 651 89 % 422 500 0 %
TOTALT 498 880 662 995 133 % 163 242 60 396 37 % 70 923 28 132 40 % 39 788 47 884 120 %
Andra produkter som har deklarerats men inte fördelats:
Nötkött (Italien 5 000 ton, Malta 60 ton, Portugal 1 500 ton och Finland 1 000 ton).Skummjölkspulver (Tjeckien 10 ton, Grekland 3 514 ton, Ungern 800 ton, Malta 100 ton, Portugal 2 000 ton, Slovenien 800 ton och  Finland 500 ton).BILAGA IV
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används43Plan 2008 (inbegripet kommissionens ändringsförordning (EG) nr 182/2008)
(ton)
Medlemsstat Spannmål Ris Smör Socker
Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning Behov Fördelning
(a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a) (a) (b) (b)/(a)
Belgien 16 000 0 % 2 000 0 % 3 000 4 154 138 %
Bulgarien 20 000 0 % 12 000 0 % 6 500 6 385 98 %
Tjeckien 360 0 % 24 0 % 67 67 100 %Estland 1 800 0 %Grekland 25 000 0 %Spanien 110 000 0 % 12 000 0 % 13 000 0 % 6 500 6 500 100 %Frankrike 97 044 0 % 39 280 0 % 13 966 0 % 4 193 3 718 89 %Italien 120 000 0 % 25 000 0 % 7 000 7 000 100 %Lettland 1 440 0 %Litauen 25 000 0 % 7 000 0 % 5 000 2 889 58 %Ungern 60 000 0 % 1 800 1 620 90 %Malta 2 500 0 % 500 0 % 1 800 397 22 %Polen 200 000 0 % 11 000 0 % 18 130 15 552 86 %Portugal 22 000 0 % 17 500 0 % 5 000 0 % 3 000 1 707 57 %Rumänien 200 000 0 % 20 000 15 898 79 %Slovenien 2 000 0 % 800 0 % 900 806 90 %Finland 16 000 0 %
TOTALT 919 144 0 0 % 91 080 0 0 % 67 990 0 0 % 77 890 66 693 86 %
Andra produkter som har deklarerats men inte fördelats:
Olivolja (Grekland 2 285 ton).Nötkött (Belgien 664 ton och Malta 60 ton).Skummjölkspulver (Belgien 1 603 ton, Tjeckien 13 ton, Grekland 3 435 ton, Litauen 700 ton, Luxemburg 44 ton, Ungern 1 000 ton, Malta 200 ton, 
Portugal 2 000 ton, Slovenien 500 ton och Finland 500 ton).BILAGA IV
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används44
KOMMISSIONENS 
SVAR
SAMMANFATTNING
II.
Programmet för livsmedelsstöd till de med-
borgare som har det sämst ställt i gemenska-
pen utgjorde redan från början en integrerad del av den gemensamma jordbrukspolitiken. Programmets två mål var redan då, som  
revisionsrätten har erinrat om, att bidra till 
livsmedelstryggheten för de medborgare  i gemenskapen som hade det sämst ställt  
och att säkerställa en alternativ avsättning 
för interventionslagren. Båda dessa mål är  
motiverade enligt fördraget och är i linje  
med de mål för den gemensamma jordbruks-politiken som anges i artikel 33.
Under de gångna åren har de planer för  
livsmedelsutdelning som genomförts inom 
ramen för programmet framgångsrikt  
bidragit till uppnåendet av de båda målen.
III.
Statusen i EU:s offentliga lager varierar  
beroende på marknadsutvecklingen och  
prisnivåerna. Även om interventionsme-
kanismerna har genomgått en omfattande  
reform tillämpas intervention fortfarande  
för en rad viktiga jordbruksprodukter, bl.a. spannmål, skummjölkspulver och smör. De 
senaste årens minskning av interventions-lagren avstannade 2008. Faktum är att inter-ventionslagren för vissa produkter såsom  
spannmål och smör håller på att byggas  upp igen.
V.
Vid upprättandet av de årliga planerna har man under de senaste fyra åren allt mer  tvingats förlita sig på produkter inköpta på marknaden allteftersom interventionslagren minskat. Denna de senaste årens utveckling 
har emellertid nyligen avstannat och inter-
ventionslagren för vissa produkter ökar  
åter.
En stor majoritet av medlemsstaterna stöder 
åtgärden, liksom även Europaparlamentet,  som har uttryckt en önskan om att program-
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används45
met även i fortsättningen ska finansieras via 
EGFJ-budgeten.1
VI.
Programmets operativa effektivitet ska inte 
bedömas mot bakgrund av antalet måltider som erbjuds per mottagare, utan mot bak-grund av i vilken utsträckning det erbjuder en 
stadig avsättning av produkter från interven-
tionslagren och en pålitlig källa till livsmedel för de välgörenhetsorganisationer som arbetar 
för att hjälpa de sämst ställda. Sett mot denna 
bakgrund har programmet varit framgångsrikt, 
vilket framgår av dess andel av det totala livs-
medelsstöd som delas ut (se ruta 5 i revisions-rättens rapport). Alla aktörer instämmer i att programmet har en betydande effekt.
Åtgärden har vidare haft en kraftig häv-
stångseffekt, eftersom den har möjliggjort 
utvecklingen av nätverk mellan välgören-
hetsorganisationer och underlättat samord-ningen med offentliga myndigheter.
VII.
Kommissionen anser att förvaltningen av  systemet totalt sett är tillfredsställande,  
även om en del ytterligare förbättringar är 
möjliga. Kommissionen lade under 2008 fram ett förslag till reform av programmet och tar 
där upp flera av de frågor som revisionsrät-ten har anmärkt på.
2
1 Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 
26 mars 2009 (TA/2009/188) om förslaget till rådets 
förordning om ändring av förordning (EG) nr 1290/2005 
om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken 
och förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en 
gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter 
(enda förordningen om de gemensamma 
organisationerna av marknaden) när det gäller utdelning 
av livsmedel till de sämst ställda i gemenskapen 
(KOM(2008) 0563 – C6-0353/2008 – 2008/0183(CNS)).
2 Förslag till rådets förordning om ändring av förordning 
(EG) nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma 
jordbrukspolitiken och förordning (EG) nr 1234/2007 
om upprättande av en gemensam organisation av 
jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser 
för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) när 
det gäller utdelning av livsmedel till de sämst ställda 
i gemenskapen (KOM(2008) 563 slutlig).Kommissionen har redan, med enhälligt stöd 
från de deltagande medlemsstaterna, ändrat 
metoden för beräkning av fördelningen mel-lan medlemsstaterna i den årliga planen för 
2009 för att beakta den relativa välfärdsni-
vån (bruttonationalinkomsten uttryckt i köp-kraftsstandard per capita).
När det gäller anbudsförfarandena har kom-
missionens granskningar visat att de förfa-randen som medlemsstaterna tillämpar är  
förenliga med EU:s direktiv om offentlig  
upphandling
3. Den konsekvensbedömning  
som åtföljde förslaget till reform från 20084 
innehåller icke desto mindre en del förslag om hur offentliggörandet av anbudsinfor-dringar ytterligare kan förbättras och delta-gandet därigenom ökas. Dessa förslag kom-
mer att genomföras när förslaget till reform 
väl har antagits.
Kommissionen är beredd att på nytt se över 
de nuvarande arrangemangen för byteshan-
del i samband med antagandet av nya til-
lämpningsföreskrifter efter det att den nya 
rådsförordningen, som för närvarande är  
under behandling, har antagits.
3 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG 
av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid 
offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och 
tjänster (EUT L 134, 30.4.2004, s. 114).
4 Arbetsdokument från kommissionens avdelningar 
som åtföljer förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1290/2005 om finansieringen av 
den gemensamma jordbrukspolitiken och förordning 
(EG) nr 1234/2007 om upprättande av en gemensam 
organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda 
bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av 
marknaden) när det gäller utdelning av livsmedel till 
de sämst ställda i gemenskapen – Sammanfattning av 
konsekvensbedömning, SEK(2008) 2436/2.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används46
INLEDNING
5.
Målgruppen för åtgärden utgörs inte av  
det totala antalet personer som befinner  
sig ”i riskzonen för fattigdom”. Kategorin  befolkning som befinner sig ”i riskzonen  för fattigdom” används, i enlighet med arti-
kel 2.1 i förordning (EEG) nr 3149/92, som  
statistisk indikator vid beräkningen av för-delningen mellan medlemsstaterna, efter-
som detta anses vara den bästa tillgängliga 
uppskattningen av antalet personer som  
har det sämst ställt. Begreppet befolkning  
som befinner sig ”i riskzonen för fattigdom” grundar sig på kriterier som man enades om 
i december 2001 vid Europeiska rådets möte 
i Laeken.
För den årliga planen för 2009 har kom-
missionen redan infört en ny metod som  
kombinerar relativa indikatorer (BNI – brut-tonationalinkomst – per capita uttryckt  
i köpkraftsstandard) och absoluta indikato-
rer (befolkning som befinner sig i riskzonen 
för fattigdom).
Den befolkning som programmet inriktas på 
bestäms av medlemsstaternas förvaltningar i nära samarbete med välgörenhetsorganisa-tioner och utgörs av enskilda personer och familjer som är i behov av livsmedelshjälp.
7.
Ett av programmets syften är att garantera 
en tillförlitlig och stabil livsmedelskälla för 
de välgörenhetsorganisationer som arbe-
tar med livsmedelshjälp till de personer  i gemenskapen som har det sämst ställt.  Programmets betydande effekt framgår tyd-ligt av uppgifterna i ruta 5 i revisionsrät-tens rapport, där det anges att programmet 
står för mellan 30 och 70 % av den totala  mängden livsmedel som delas ut i EU till de 
sämst ställda.Programmet har dessutom en hävstångsef-
fekt på utvecklingen av åtgärder som vidtas 
av privata organ (välgörenhetsorganisatio-ner) och offentliga myndigheter (på natio-nell och lokal nivå), såsom det framgår av  
den konsekvensbedömning som åtföljde  
kommissionens förslag från 2008 om reform av programmet.
Kommissionen anser att en mer relevant indi-
kator är beloppet i euro per verklig stödmotta-
gare, beräknat på grundval av informationen i de nationella genomföranderapporterna.
9.
Kommissionen anser att det ökande antalet 
medlemsstater som deltar i programmet är 
ett bevis på dess mervärde.
11.
Ett av programmets huvudmål är att tillhan-
dahålla avsättning av interventionslagren.
Numera byts de flesta interventionsproduk-
terna ut mot livsmedel och allt färre produk-ter bearbetas för att kunna delas ut till de sämst ställda. Anbudsförfarandena påverkas inte av att interventionsprodukterna antin-gen bearbetas eller byts ut, men denna  
omständighet påverkar kontrollbördan.
Utvecklingen mot mer bearbetade livsmedel 
är ett resultat av de icke-statliga organisa-
tionernas önskan om att erhålla livsmedel  
som är bättre lämpade för de sämst ställ-das levnadsförhållanden och omfattar ett  större sortiment av produkter som ger en  mer balanserad kost.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används47
12.
Situationen när det gäller de offentliga  
lagren ändras varje år beroende på mark-
nadsförhållandena och särskilt prisnivåerna. Även om interventionsmekanismerna har  genomgått en omfattande reform under de 
senaste åren, tillämpas intervention fortfa-
rande för en rad viktiga jordbruksproduk-ter, bl.a. spannmål, skummjölkspulver och  
smör, och i ett läge med låga producentpri-
ser kan lagren snabbt byggas upp på nytt.  
Det är därför mycket troligt att man i den  
årliga planen för 2010 kommer att förlita sig mycket mer på interventionslager än under 
de två föregående åren.
17.
EU-programmet står i allmänhet för en  
mycket betydande andel av den totala  
mängden livsmedel som delas ut av samt-liga organisationer, även om situationen  
varierar mycket mellan olika välgörenhets-
organisationer. Den konsekvensbedömning 
som åtföljde förslaget till ny rådsförordning 
innehåller en analys av programmets bety-delse och dess bidrag till de sämst ställdas 
välfärd.IAKTTAGELSER
25.
Även om det är riktigt att interventionsmeka-
nismerna nyligen har reformerats, tillämpas 
intervention fortfarande för en rad viktiga  jordbruksprodukter såsom spannmål, skum-mjölkspulver och smör. Interventionslagren 
kan komma att byggas upp igen i framtiden 
i en situation med låga producentpriser,  vilket kommer att leda till att en större  
andel interventionsprodukter används för  
att genomföra programmet. Faktum är att  
interventionslagren för vissa produkter för 
närvarande åter ökar.
26.
Åtgärden för livsmedelsstöd till de personer 
som har det sämst ställt behåller en stark  
koppling till den gemensamma jordbrukspo-
litiken så länge som den bidrar till att upp-
fylla målen för denna politik, särskilt när det gäller att stabilisera marknaden.
Genom förslaget till ny rådsförordning har 
kommissionen försökt ändra den omständig-
heten att de produkter som delas ut begrän-sas till sådana som kan komma i fråga för  
interventionslagring.
27.
Kommissionen vill inte föregå resultatet av de politiska diskussioner som för närvarande förs till följd av kommissionens förslag till ny rådsförordning.
Kommissionen vill betona att en överväl-
digande majoritet av medlemsstaterna all-tid röstar för ett godkännande av de årliga planerna.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används48
28.
Programmet har från första början haft  
dubbla funktioner som har kompletterat  varandra: en marknadsstabiliserande och  
en social funktion. Programmets kostnads-
effektivitet ska bedömas mot bakgrund av  huruvida båda dessa mål uppnås.
Den utvärdering från 1998 som revisionsrät-
ten nämner genomfördes av en oberoende konsult. I sin kvalitetskontroll av rapporten 
kritiserade kommissionen framför allt den  
använda metoden, analysens grundlighet  
och resultatens trovärdighet.
Revisionsrätten framhäver genom sina  
hänvisningar programmets sociala aspekt,  
men utan att för den skull ifrågasätta  
jordbruksaspekten.
29.
Även om programmets sociala aspekt är  ve derbörligen erkänd vill kommissionen  
betona att förordning (EG) nr 1234/2007 är 
en nyckelförordning inom ramen för den  
gemensamma jordbrukspolitiken och grun-
dar sig på artiklarna 36 och 37 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.
33.
Vid de regelbundna möten som kommissio-nen som en del av programmets förvaltning genomför med myndigheter från medlems-
staterna och välgörenhetsorganisationer har det framgått att båda sidor i allmänhet är  
mycket nöjda med det sätt på vilket samråd 
genomförs på nationell nivå.
Kommissionen instämmer emellertid i att det 
finns utrymme för förbättringar och har i den konsekvensbedömning som åtföljde 2008 års förslag till ny rådsförordning lagt fram för-slag om hur kopplingen mellan programmet och andra åtgärder på medlemsstatsnivå kan förbättras, t.ex. genom utformning av natio-
nella livsmedelsutdelningsprogram. Dessa  
förslag kommer att genomföras efter det att den nya rådsförordningen har antagits.34.
Man måste skilja mellan begreppen ”potenti-
ella stödmottagare” och ”målgrupp”: medan det förstnämnda är en statistisk indikator  
som används uteslutande för att beräkna för-
delningen mellan medlemsstaterna, bestäms den faktiska målgruppen av medlemsstater-nas förvaltningsmyndigheter i samarbete  
med välgörenhetsorganisationerna på lämp-
lig geografisk nivå (artikel 1.3 i förordning (EEG) nr 3149/92).
För fördelningen av budgeten för den årliga 
planen för 2009 har en ny metod använts  
som kombinerar antalet personer som befin-ner sig ”i riskzonen för fattigdom” med BNI 
per capita uttryckt i köpkraftsstandard för  
varje medlemsstat. Även detta visar att  
antalet personer i riskzonen för fattigdom  
inte är det samma som antalet potentiella  
stödmottagare.
35–36.
Åtgärden för livsmedelsstöd gör inte anspråk 
på att ensam kunna lösa frågan om bristande 
livsmedelstrygghet i EU. Åtgärden bidrar till 
att lösa ett problem som inte endast kräver engagemang av gemenskapen utan även  
mobilisering av medlemsstaternas myn-digheter på olika nivåer och av det civila  samhället.
Ett av programmets mål i detta sammanhang 
är att säkerställa en tillförlitlig och stabil  livsmedelskälla för de organisationer som  
tillhandahåller livsmedelshjälp till de sämst 
ställda.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används49
Uppskattningar av antalet måltider som till-
handahålls stödmottagarna är därför inte  den bästa indikatorn på programmets effekt, 
även om omkring 156 miljoner utdelade  
måltider per år måste anses vara en mycket betydande mängd.
Åtgärdens mervärde när det gäller att för-
bättra de sämst ställdas levnadsförhållanden framgår bättre av uppskattningarna i ruta 5 
i revisionsrättens rapport, enligt vilka EU-
programmet står för mellan 30 och 70 % av 
den totala mängden livsmedel som delas ut 
i gemenskapen till de sämst ställda, bero-ende på vilken välgörenhetsorganisation  
och medlemsstat det är frågan om. Detta  
innebär att ”gemenskapen har (…) stora  
möjligheter att hjälpa de medborgare som 
har det sämst ställt”.
37.
Besluten om urvalskriterier och inriktning  
fattas numera av medlemsstaternas förvalt-
ningar i samarbete med välgörenhetsorga-
nisationerna. De sistnämnda måste iaktta  
de fastställda kriterierna för att få delta  i programmet.
Av det offentliga samråd om programmets 
framtid som genomfördes som en del av den konsekvensbedömning som åtföljde kom-missionens förslag till ny rådsförordning  
framgick att det råder stort samförstånd om att valet av vem som ska få hjälp inte bör  
begränsas till vissa kategorier bland dem som 
har det sämst ställt. Kommissionen anser att 
i enlighet med subsidiaritetsprincipen bör  detta val överlåtas på medlemsstaterna.
Enligt de exempel som revisionsrätten ang-
ett i ruta 5 står EU-programmet för mellan 
30 och 70 % av den totala mängden livs-medel som delas ut i gemenskapen till de  
sämst ställda, beroende på vilken välgören-
hetsorganisation och medlemsstat det är frå-
gan om. Detta är inte en försumbar andel.38–40.
Ett av programmets särdrag är den väsent-
liga roll som icke-statliga organisationer  och välgörenhetsorganisationer spelar tack 
vare sina distributionskanaler och sin kun-
skap om problemen för de befolkningsgrup-per som har det sämst ställt i gemenskapen. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det 
upp till medlemsstaternas myndigheter att 
fastställa vilka förfaranden och kriterier som är lämpliga för att utse de organisationer  
som ska delta i genomförandet av de årliga 
planerna.
I enlighet med subsidiaritetsprincipen  
faller det också inom medlemsstaternas  
ansvarsområde att välja vilka grupper som 
ska få livsmedelsstöd.
Kommissionens förslag till ny rådsförord-
ning innehåller ett mer täckande system  
för rapportering från medlemsstaterna till  kommissionen. Närmare bestämmelser om  
systemet kommer att behöva fastställas i de 
nya tillämpningsföreskrifterna.
41.
Frekvensskillnader i stödmottagandet inne-bär inte att programmet inte skulle ha en  betydande effekt. Livsmedelsbehovet hos  de personer som har det sämst ställt varie-rar mycket från fall till fall och över tiden.  
För att programmet ska vara effektivt krävs 
avsevärd flexibilitet så att programmet kan anpassas efter vitt skilda omständigheter.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används50
44–45.
Kommissionen har över åren anpassat till-
lämpningsföreskrifterna för programmet  i syfte att mjuka upp kriterierna för vilka  
produkter som får delas ut. En omfattande 
redogörelse för anpassningarna finns i den konsekvensbedömning som åtföljde kom-missionens förslag till ny rådsförordning.
I kommissionens förslag till ny rådsför-
ordning är det urval av livsmedel som får  delas ut inte längre begränsat till de pro-duktkategorier som kan komma i fråga för  interventionslagring.
47.
Åtgärdens mål är inte att tillhandahålla  
samma nivå av stöd till samtliga stödmot-
tagare, eftersom deras behov är olika och  
kostnaderna för livsmedel i de olika med-
lemsstaterna varierar. Att det finns skillna-
der mellan de kvantiteter som delas ut per person innebär inte nödvändigtvis en ökad 
risk för dålig effekt eller olika behandling av 
stödmottagarna.
49–50.
Kommissionen kommer att göra sitt yttersta för att, inom de gränser som beror på åtgär-dens art och särdrag, se till att det i de nya tillämpningsföreskrifterna efter det att den nya rådsförordningen har antagits fastställs 
mål och indikatorer i enlighet med tillämp-
liga riktlinjer.
För detta syfte har en rad mätbara mål  
och harmoniserade, mätbara indikatorer  
föreslagits i den konsekvensbedömning  som åtföljde kommissionens förslag till ny rådsförordning.52.
Som det föreskrivs i artikel 2 i förordning  
(EEG) nr 3149/92 när det gäller fördelningen av resurserna mellan medlemsstaterna beak-
tar kommissionen vederbörligen de rappor-
ter som inkommer från medlemsstaterna som en del av övervakningsmekanismen och som ett komplement till de regelbundna kontak-
terna med medlemsstaterna, särskilt inom  
ramen för förvaltningskommittén.
Den konsekvensbedömning som åtföljde  
förslaget till ny rådsförordning innehåller  
dessutom olika uppgifter som baserar sig  
på de nationella rapporterna, t.ex. antalet  stödmottagare. Detta visar att kommissio-
nen analyserar och använder sig av dessa  
rapporter.
53.
I enlighet med subsidiaritetsprincipen  
ankommer det på medlemsstaterna att  fastställa definitionen av de bäst lämpade  
mottagarna med hänsyn till den särskilda  
situationen för dem som har det sämst ställt. 
Kommissionen anser därför att gemensamma 
standarder för eller definitioner av motta-gare inte skulle innebära någon förbättring 
av programmets effektivitet.
I den konsekvensbedömning som åtföljde  
förslaget till ny rådsförordning har kommis-sionen angett sin avsikt att öka medlemssta-ternas rapporteringsskyldigheter. Närmare bestämmelser kommer att fastställas i de nya tillämpningsföreskrifterna efter det att den nya rådsförordningen har antagits.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används51
56.
För planen för 2009 har kommissionen  
använt en ny metod för att beräkna för-delningen mellan medlemsstaterna, vilken  
beaktar skillnaderna i köpkraft mellan dem. 
Närmare uppgifter om beräkningen finns  i bilagan till den konsekvensbedömning som åtföljde förslaget till ny rådsförordning.
57.
Kommissionen beaktar om medlemssta-terna i betydande utsträckning underlåter  att verkställa planerna. Att inga anpass-ningar gjordes under den granskade peri-oden (planerna 2006–2008) beror på den  höga verkställandegraden i de deltagande  medlemsstaterna.
Kommissionen betonar att varje beräknings-
metod måste grunda sig på officiell statistik 
som är tillgänglig för alla medlemsstater.
58.
Det åligger medlemsstaterna att fastställa  
det nationella behovet i enlighet med sina 
egna förfaranden, särskilt genom samråd  
med berörda välgörenhetsorganisationer.  
Kommissionen har alltid aktivt uppmuntrat 
medlemsstaterna att involvera välgören-hetsorganisationerna i programmet redan  
i startskedet.
I kommissionens förslag till ny rådsförord-
ning föreslås att medlemsstaterna ska sam-finansiera programmet, vilket ytterligare  
kommer att uppmuntra dem att se till att  
önskemålen motsvarar de faktiska behoven 
(se bilaga 14 till den konsekvensbedömning som åtföljde kommissionens förslag).59.
Även om det är riktigt att medlemsstaternas 
behov inte alltid kan tillgodoses till 100 %, främst på grund av att det inte finns resur-
ser, gör kommissionen allt den kan för att  
så långt det är möjligt uppfylla medlems-staternas önskemål.
Medlemsstaterna meddelar kommissionen  
vilka produkter de önskar erhålla. Dessa  inledande önskemål diskuteras både i för-
valtningskommittén och vid bilaterala  
kontakter. Därefter justeras de inledande  
önskemålen. Ris och smör har t.ex. ersatts  
med andra produkter. Av detta förfarande  kan man emellertid inte dra slutsatsen att  
medlemsstaterna har tilldelats produkter  
som de inte velat ha. Faktum är att med-
lemsstaterna har godtagit att de inledande 
önskemålen inte kunnat tillgodoses och att 
de i stället erhållit produkter som de till en 
början inte hade begärt. Samtliga medlems-stater har emellertid godtagit dessa beslut 
och har välkomnat de produkter de slutligen 
erhållit.
63.
EU:s lagstiftning och nationell lagstiftning om offentlig upphandling är tillämplig på  de anbudsförfaranden som genomförs inom ramen för programmet, utan att föreskrif-terna behöver innehålla en uttrycklig hän-
visning till denna lagstiftning.
64.
Se kommissionens svar på punkt 63.
Kommissionen har genomfört sex gransk-
ningar mellan 2006 och 2007 utan att finna några större brister i de anbudsförfaranden som medlemsstaterna tillämpar. Kommis-sionen har även funnit att aktörer i andra  medlemsstater har beviljats varukontrakt,  vilket visar att konkurrens förekommer mel-lan aktörer från olika medlemsstater. På det hela taget har det sätt på vilket medlems-staterna genomför sina anbudsförfaranden visat sig överensstämma med kraven i EU:s direktiv 2004/18/EG.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används52
65.
Ett av målen för programmet är att finna  
avsättning för interventionslagren. När  lager är tillgängliga utgör de den främsta  
källan till produkter för programmet. Efter-
som interventionslagren avsätts genom  programmet kan gemenskapen spara in lag-ringskostnader som annars skulle bäras av  
EU:s budget.
66.
Anbudsförfarandena genomförs av medlems-
staterna inom ramen för deras behörighet. 
Se kommissionens svar på punkt 64.
Kommissionen följer i huvudsak utvecklingen 
av marknadspriserna för obearbetade jord-
bruksprodukter medan anbudsförfarandena 
avser livsmedel för konsumtion. Inga giltiga 
slutsatser kan dras på grundval av jämförel-
ser mellan de båda slagen av priser.
67.
Se kommissionens svar på punkt 64.
Direktiv 2004/18/EG om förfarandena vid  
offentlig upphandling av byggentreprena-der, varor och tjänster är i kraft i alla med-
lemsstater. Även om bestämmelserna om  anbudsförfaranden skiljer sig åt i en med-lemsstat är de förenliga med direktivet.
Kapitel VI i direktivet innehåller bestäm-
melser om offentliggörande av anbuds-infordringar. Anbudsinfordringar ska  
offentliggöras i officiella kungörelseorgan  
samt i Europeiska unionens officiella tidning . 
I en del av de medlemsstater som revisions-rätten besökt offentliggörs anbudsinford-ringar även via Internet.Bestämmelserna om tidsfrister för att  
inkomma med anbud fastställs i artikel 38  i direktivet och kan variera beroende på de 
genomförandebestämmelserna som anges  
i artikel 36.
Kriterierna för tilldelning av kontrakt anges 
i artikel 53, dvs. det mest fördelaktiga anbu-
det med beaktande av erbjuden kvantitet/transportkostnad, eller det anbud som har 
det lägsta priset.
68.
Även kommissionen har noterat att anta-let deltagare som lämnar anbud ibland är  
lågt, men har inte funnit några belägg för  
en koppling mellan det låga deltagandet  
och det sätt på vilket kraven i direktivet  
genomförts.
Mot bakgrund av mångfalden när det gäller 
kvantitet såväl som kvalitet hos de produk-
ter som ska tillhandahållas, är det inte alltid 
möjligt att jämföra de priser som erhålls vid 
anbudsförfarandena med marknadspriserna. 
Ingen slutsats kan följaktligen dras på denna grundval om de givna anbudens ”kvalitet”.
69.
Kommissionen har också vid sina gransk-ningar konstaterat att flera företag har till-delats kontrakt under flera år, men det finns 
inga belägg för en koppling mellan det låga deltagandet och det sätt på vilket kraven  
i direktivet genomförts.
70.
Syftet med programmet var redan från bör-jan att minska interventionslagren och på så sätt minska EU:s utgifter för lagring. Denna ytterligare ekonomiska effekt bör beaktas.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används53
a)
Mot bakgrund av programmets grundläg-
gande koppling till interventionslagren,  utgjorde byteshandeln tills nyligen kärnan 
i programmet.
b)
Nästan alla medlemsstater har inrättat  kommittéer som ska fastställa ramar för  byteshandeln, även de medlemsstater som revisionsrätten har besökt.
74.
Kommissionen uppskattar revisionsrättens  
positiva bedömning av olika delar i kommis-sionens förslag till ny rådsförordning, men 
vill inte föregå resultatet av de politiska dis-
kussioner som för närvarande förs på grund-
val av förslaget.
Kommissionen vill även betona att Europa-
parlamentet i sitt yttrande
5 inte har ifråga-
satt möjligheten att fortsätta att finansiera 
åtgärden genom utgifter inom ramen för den 
gemensamma jordbrukspolitiken.
Som det anges ovan i punkt 25 ökar inter-
ventionslagren för vissa produkter under  rådande marknadsförhållanden.
5 Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 
26 mars 2009 (TA/2009/188) om förslaget till rådets 
förordning om ändring av förordning (EG) nr 1290/2005 
om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken 
och förordning (EG) nr 1234/2007 om upprättande av en 
gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och 
om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter 
(enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) när det gäller utdelning 
av livsmedel till de sämst ställda i gemenskapen 
(KOM(2008) 0563 – C6-0353/2008 – 2008/0183(CNS)).75.
Kommissionen anser att medlemsstaternas 
deltagande även i fortsättningen ska vara  frivilligt.
Att fastställa skyldigheter när det gäller pro-
dukternas ursprung skulle inte endast inne-bära stora kontrollsvårigheter utan skulle  också leda till en enorm administrativ börda 
för medlemsstaternas förvaltningar. Det  skulle inte förbättra programmets effektivi-
tet, snarare tvärtom.
SLUTSATSER OCH 
REKOMMENDATIONER
76.
Åtgärden har två mål som kompletterar  
varandra: att stabilisera marknaden och  
att bidra till välfärden för dem som har det 
sämst ställt.
Den utvärderingsrapport som domstolen  
hänvisar till utarbetades av oberoende  
konsulter och slutsatserna i den bör läsas  
med beaktande av kommissionens kritiska  
anmärkningar om undersökningens kvalitet, 
särskilt när det gäller den använda meto-den, analysens grundlighet och resultatens 
trovärdighet.
77.
Europaparlamentet har nyligen lagt fram ett yttrande
6 som, med vissa ändringsförslag,  
stöder kommissionens förslag till en ny råds-
förordning, vilket lagts fram för att anpassa 
åtgärden till de nya förhållandena.
Beslut om att fortsätta genomföra program-
met har fattats på grundval av åtgärdens  egna meriter när det gäller dess sociala såväl som dess marknadsstabiliserande aspekter.
6 Se fotnot 5.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används54
78.
Även om kommissionen uppskattar revi-
sionsrättens positiva bedömning av dess  förslag till ny rådsförordning, vill den inte 
föregå den diskussion som för närvarande  
förs på rådsnivå om lämplig finansiering av åtgärden i framtiden.
I parlamentets ovannämnda yttrande åter-
speglas parlamentets stöd för att åtgärden även i fortsättningen ska finansieras via den 
gemensamma jordbrukspolitiken.
Rekommendation 1
Efter att ha gjort en omfattande analys av  programmet ur tekniskt, politiskt och rätts-
ligt perspektiv (se den konsekvensbedöm-
ning som åtföljde kommissionens förslag till 
ny rådsförordning) har kommissionen kom-
mit fram till att den gemensamma jordbruks-
politiken är en lämplig ram för programmets fortsättning.
79.
Kommissionen anser att medlemsstaterna  
genomför programmet med en tillfreds-
ställande nivå av samordning och samråd  
med alla relevanta aktörer, även om ytter-ligare framsteg på detta område alltid bör  
eftersträvas.
Rekommendation 2
Programmet har under många år haft en  kraftig hävstångseffekt på utvecklingen av 
livsmedelsinitiativ och därmed relaterade  
åtgärder som vidtas av privata organ (välgö-renhetsorganisationer) och offentliga myn-digheter (på nationell och lokal nivå).
Denna roll kan stärkas ytterligare. I samband 
med konsekvensbedömningen analyserades, 
med vederbörlig hänsyn till subsidiaritets-
principen, flera olika möjligheter att för-
stärka kopplingen mellan programmet och andra liknande åtgärder, och en del av dem 
finns med i kommissionens förslag till ny  
rådsförordning.80.
Ett av målen för åtgärden är att tillhanda-
hålla en tillförlitlig och stabil livsmedels-källa för de välgörenhetsorganisationer  
som hjälper dem som har det sämst ställt.  
Programmets effekt bör därför inte bedömas enbart mot bakgrund av det genomsnittliga antal måltider som tillhandahålls, utan även 
mot bakgrund av i vilken utsträckning det  
förser välgörenhetsorganisationerna med  livsmedel. Detta mål uppnås i hög grad,  
eftersom programmet står för mellan 30 och 
70 % av den totala mängd livsmedel som  
delas ut i gemenskapen till de sämst ställda, 
beroende på vilken välgörenhetsorganisa-tion och medlemsstat det är frågan om.
81.
Medlemsstaterna fastställer, i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen, kriterierna för vem 
som ska få tillgång till det livsmedelsstöd  
som delas ut inom ramen för åtgärden.
Rekommendation 3
Kommissionen har redan analyserat denna  fråga inom ramen för den konsekvensbe-
dömning som åtföljde förslaget till ny råds-
förordning. Kommissionen kom fram till  att programmet fungerar mer effektivt när 
subsidiaritetsprincipen iakttas, det vill säga när medlemsstaterna är behöriga att välja  vilka mottagare stödet ska inriktas på. Denna 
ståndpunkt stöds av en överväldigande  majoritet av aktörerna och överensstämmer 
med resultatet av ett offentligt samråd på  
Internet där man fick mer än 14 000 svar.
Genom kommissionens förslag till ny  
rådsförordning införs en skyldighet för  medlemsstaterna att utarbeta nationella  livsmedelsutdelningsprogram och lämna  omfattande information om de mottagare  och välgörenhetsorganisationer som deltar i programmet. Närmare bestämmelser kom-
mer att fastställas i tillämpningsföreskrif-terna efter det att kommissionens förslag  
har antagits.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används55
82.
Under åren har kommissionen anpassat  
tillämpningsföreskrifterna för program-met i syfte att mjuka upp kriterierna för  
de produkter som ska delas ut. En omfat-
tande redogörelse för dessa anpassningar  återfinns i den konsekvensbedömning  som åtföljde kommissionens förslag till ny 
rådsförordning.
Rekommendation 4
Enligt kommissionens förslag till ny råds-förordning
7 kommer denna begränsning att 
avskaffas.
83.
Ett program av det här slaget måste kunna 
anpassas till väldigt varierande situationer 
i de olika deltagande medlemsstaterna. Att 
det finns en stor mängd olika system är  
därför en förutsättning för att åtgärden ska kunna fungera väl.
Behovet av livsmedelsstöd varierar enormt 
mellan enskilda stödmottagare och över  
tiden. Skillnaderna i den kvantitet livs-
medel som delas ut till varje enskild stöd-
mottagare kan därför inte anses utgöra olika behandling.
Fastställande av gemensamma standarder  
skulle inte nödvändigtvis resultera i en för-
bättring av åtgärdens effekter, vilka såsom det framgår av ruta 5 i revisionsrättens rap-
port är mycket betydande om man betänker 
den andel livsmedel som EU-programmet  
tillhandahåller och som delas ut av icke-statliga organisationer.
7 Förslag till rådets förordning om ändring av förordning 
(EG) nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma 
jordbrukspolitiken och förordning (EG) nr 1234/2007 
om upprättande av en gemensam organisation av 
jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser 
för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om 
de gemensamma organisationerna av marknaden) när 
det gäller utdelning av livsmedel till de sämst ställda i gemenskapen (KOM(2008) 563 slutlig).Rekommendation 5
Om standarder infördes på gemenskapsnivå 
skulle detta kunna hindra den flexibilitet  som är nödvändig för att programmet ska  
kunna anpassas till de olika omständigheter 
som de sämst ställda lever under.
Kommissionen anser att såsom programmet 
för närvarande genomförs, med stor beto-
ning på subsidiaritetsprincipen, ger det en betydande effekt och möjlighet att behandla 
alla stödmottagare lika.
84.
Kommissionen anser, också detta på grund-val av undersökningar som den genomfört, att medlemsstaternas genomförande totalt sett är tillfredsställande, även om det finns 
vissa områden där ytterligare förbättringar 
kan göras.
Metoden för fördelning av de finansiella  
resurserna medger insyn och grundar sig på 
bästa tillgängliga statistiska information. De 
deltagande medlemsstaterna har år efter år 
godkänt denna metod när de i förvaltnings-
kommittén röstat för ett godkännande av de årliga planerna.
Rekommendation 6
I den konsekvensbedömning som åtföljde  
förslaget till ny rådsförordning har en rad  
mätbara mål föreslagits. Kommissionen kom-mer att överväga att införa motsvarande  
resultatindikatorer inom ramen för översy-
nen av tillämpningsföreskrifterna efter det 
att den nya rådsförordningen har antagits.
Kommission har även angett sin avsikt att  
förstärka medlemsstaternas rapporterings-skyldigheter, särskilt genom de nya natio-nella livsmedelsutdelningsprogrammen,  för att säkerställa en bättre uppföljning av programmet och förbättra planeringen och förvaltningen av det över tiden.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används56
85.
Direktiv 2004/18/EG om samordning av för-farandena vid offentlig upphandling av byg-gentreprenader, varor och tjänster utgör en gemensam rättslig grund i hela EU. Av de  granskningar som kommissionen har genom-fört framgår att medlemsstaternas anbuds-förfaranden är förenliga med direktivet.  Skillnaderna i genomförandet i medlems-staterna föreskrivs i direktivet. Ibland deltar aktörer i anbudsförfaranden som anordnas i andra medlemsstater.
Rekommendation 7
I den konsekvensbedömning som åtföljde  kommissionens förslag till ny rådsförordning har kommissionen redan analyserat frågan om anbudsförfaranden och har även lagt  fram en del förslag om hur offentliggörandet i hela EU av anbudsförfaranden kan förbätt-ras. Närmare regler kan fastställas i de nya tillämpningsföreskrifterna efter det att den nya rådsförordningen har antagits.
Kommissionen kommer att granska revi-
sionsrättens förslag om att anpassa arrang-emangen för byteshandel. Möjligheten att  
använda interventionslagren måste dock  
kvarstå, eftersom detta förfarande utgör en 
del av själva kärnan i programmet.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används57

KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 6/2009 – Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: en b edömning av de mål, medel och metoder som används59
Europeiska revisionsrätten
Särskild rappport nr 6/2009
Europeiska unionens livsmedelsstöd till de medborgare som har det sämst ställt i gemenskapen: 
en bedömning av de mål, medel och metoder som används
Luxemburg: Europeiska unionens publikationsbyrå2009 – 56 s. – 21 x 29,7 cm
ISBN 978-92-9207-354-1
doi: 10.2865/26730

Var får man tag i EU:s publikationer?
Publikationer för försäljning 
• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).• I bokhandeln. Ange titel, förlag och/eller ISBN-nummer.•  Genom att kontakta ett av våra försäljningsombud. Deras kontaktuppgifter hittar 
du under ”Försäljningsombud” på följande webbadress: http://bookshop.europa.euDu kan också skicka ett fax till följande nummer: +352 2929-42758.
Kostnadsfria publikationer• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).•  Vid Europeiska kommissionens representationskontor och delegationer.
Deras kontaktuppgifter hittar du på följande webbadress: http://ec.europa.euDu kan också skicka ett fax till följande nummer: +352 2929-42758.
I DENNA RAPPORT BEDÖMER REVISIONSRÄTTEN FÖRVALTNINGEN, 
RESURSERNA OCH EFFEKTERNA NÄR DET GÄLLER EU:s PROGRAM FÖR LIVSMEDELSSTÖD TILL DE MEDBORGARE SOM HAR DET SÄMST STÄLLT. 
ÅTGÄRDEN INFÖRDES 1987, MED HJÄLP AV JORDBRUKSPRODUKTER I 
OFFENTLIGA INTERVENTIONSLAGER, OCH TILLÄMPAS FORTFARANDE I VISSA MEDLEMSSTATER. RAPPORTEN VISAR ATT PROGRAMMETS MÅL, SÄRSKILT ”ATT HJÄLPA DE MEDBORGARE SOM HAR DET SÄMST STÄLLT” , FORTSÄTTER ATT VARA GILTIGA. REVISIONSRÄTTEN GER EN RAD REKOMMENDATIONER SOM SYFTAR TILL ATT FÖRBÄTTRA EFFEKTERNA AV ÅTGÄRDEN.
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENQJ-AB-09-007-SV-C
eQb:IQiIQiqbIh?AIT