RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET om produktion och avsättning av humle (skördeåret 1997)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. INLEDNING

2. 1997 ÅRS SKÖRD

2.1 Situationen på världsmarknaden

2.1.1 Produktion

2.1.2 Marknadsutveckling

2.2 Situationen inom gemenskapen

2.2.1 Produktionsstruktur

2.2.2 Produktion

2.2.3 Försäljning och prisbildning

2.2.4 Intäkter

3. DEN GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADEN FÖR HUMLE

4. SÄRSKILDA TILLFÄLLIGA ÅTGÄRDER FÖR HUMLE

1. INLEDNING

I enlighet med artikel 11 i förordning (EEG) nr 1696/71 skall kommissionen förelägga rådet en årsrapport om läget i fråga om produktion och avsättning av humle med upplysningar om hur marknaden, priserna och behoven utvecklas.

Denna årsrapport, som är den tjugosjunde som kommissionen förelägger, återger de viktigaste händelserna under regleringsåret 1997 och koncentrerar sig på framträdande fakta.

2. 1997 ÅRS SKÖRD

2.1 Situationen på världsmarknaden

2.1.1 Produktion

Världsarealen för humle uppgår till ungefär 78 000 ha varav nästan 63 000 ha tillhör medlemmarna i CICH (Internationella kommittén för odling av humle) och gemenskapens humleproducerande medlemsstater (se tabell 1). Även i Kina finns en betydande produktion, men exakta uppgifter om omfattningen saknas och endast grova uppskattningar föreligger.

Genomsnittsarealen för humle i CICH och EG har minskat med 9,14%. Minskningen är störst i Ukraina (-46%), Ryssland (-39%), Tjeckiska republiken (-25%), Bulgarien (-24%) och Slovakiska republiken (-20%). Bland de få länder där arealen har ökat bör framför allt Frankrike (+9%) och Australien (+3,5%) nämnas.

Den totala världsproduktionen år 1997 uppgick till ca 2 400 000 Ztr (1) vilket var lägre än produktionen år 1996 (-5,86%). Kvalitetsmässigt är produktionen något bättre; halten alfasyror var 7,75% och den totala produktionen av alfasyror minskade till 9 300 ton (-395 ton).

(1) 1 Ztr = 50 kg

Även om skördeåret 1997 ur produktionssynpunkt låg ganska nära genomsnittet för de senaste 20 åren har den totala avkastningen och avkastningen alfasyror klart ökat.

Även om ölproduktionen i Europa har minskat varje år sedan 1990 har den inte gjort det i de andra världsdelarna, särskilt inte i Asien och ännu mindre i Kina, som nu är den näst största ölproducenten i världen efter Förenta staterna.

Världsproduktionen av öl för år 1998 beräknas uppgå till 1 300 miljoner hektoliter. Bryggerierna tillsätter 6,4 g humle/hl öl, trots att behovet endast är 5,8 g alfasyra/hl öl, på grund av svinn vid lagringen och bearbetningen av humle. Följaktligen behövs 8 320 ton alfasyror för att producera denna mängd öl, vilket innebär att mängden producerad alfasyra under år 1997 överstiger behovet med 980 ton. Det bör tilläggas att behovet av alfasyror har minskat som en följd av tendensen att brygga mindre beska ölsorter samt på grund av teknologiska framsteg.

Det produceras mer humle på världsmarknaden än vad bryggerierna behöver. Därför föreslog CICH-medlemsländerna att 30% av arealerna 1996 borde röjas, dvs. 18 000 ha. 1997 minskades arealerna med 6 300 ha, dvs. 10%. Enligt beräkningarna för år 1998 kan man räkna med en ny minskning med + 6 000 ha i CICH-medlemsländerna.

2.1.2 Marknadsutveckling

Priserna på tyskt humle har sjunkit i förhållande till föregående skörd, i synnerhet priserna på den fria marknaden som ligger klart under genomsnittet de senaste 20 åren. Likaså de amerikanska genomsnittspriserna har sjunkit (1,58 $/pound (453,59 g), dvs. 174,17 $/Ztr, vilket är lika med 156, 88 ecu/Ztr), men eftersom avkastningen är betydligt högre än i Europa (1,94 ton/ha mot 1,41 ton/ha) är medelintäkterna per hektar högre (6 775,64 $/ha, dvs. 6 103 ecu/ha mot 5 528 ecu/ha inom gemenskapen).

Att sluta terminskontrakt, som på lång sikt med hänsyn till volym, löptid och priser är på tillbakagång, har trots allt visat sig vara ett bra system när det gäller att säkra intäkterna, eftersom priserna fastställs i förväg för ett visst antal år, för vissa sorter och för vissa volymer och eftersom avtalade priser i allmänhet är mycket högre än kontantpriserna (se tabellerna 2 och 5).

Något som särskilt oroar vissa medlemsstater inom CICH är att prisbildningsprocessen för de aromatiska sorterna grundar sig mer på innehållet av alfasyror än på själva aromen.

2.2 Situationen inom gemenskapen

2.2.1 Produktionsstruktur

Strukturförändringarna inom humlesektorn har fortsatt på samma sätt som i jordbrukssektorn i övrigt. Det finns för närvarande 4 123 gårdar som producerar humle inom gemenskapen (se tabell A). Antalet har alltså minskat med ungefär 10,68% jämfört med 1996, medan den genomsnittliga odlingsarealen har ökat från 5,9 till 6,5 ha per gård. Nära 500 gårdar har slutat producera humle inom gemenskapen.

2.2.2 Produktion

Gemenskapens odlingsareal var 26 786 ha år 1997 vilket är 545 ha eller 2% mindre än 1996 (se tabellerna 1 och 6). Den största andelen finns i Tyskland (21 381 ha eller 80%). Där har arealen dock minskat med 432 ha eller 1,98% jämfört med 1996.

För närvarande upptas 60,42% av odlingsarealen av de aromatiska sorterna och sorten Perle är dominerande (25% av odlingsarealen för aromatisk humle). Bland de aromatiska sorter som arealmässigt ökat mycket finns särskilt följande: Hallertauer Tradition (+375 ha) och Perle (+96 ha). De beska sorterna utgör 37,27% och de övriga 2,31%.

Den del av odlingsarealen som år 1997 utnyttjades för de beska sorterna har minskat något till förmån för övriga sorter. Bland de beska sorterna är för närvarande Hallertauer Magnum (3 026 ha) den mest odlade, följd av Northern Brewer (2 983 ha vilket är en minskning med 643 ha jämfört med 1996). Därefter följer sorterna Nugget (1 329 ha), Target (1 137 ha) och Brewer's Gold (516 ha). Även för de två senare sorterna minskade arealen med 250 respektive 323 ha. Den allmänna trenden när det gäller de beska sorterna är att superalfa-sorterna, t.ex. Hallertauer Magnum och Nugget, är på uppgång på grund av ökad efterfrågan på marknaden. Odlingsarealen för Nugget har ökat med 9,92% jämfört med skördeåret 1996 och Magnum med ungefär 25%.

Kvantitetsmässigt var 1997 års skörd klart underlägsen 1996 års skörd (-11,48%). Med 837 464 Ztr var medelavkastningen per hektar 1,56 t/ha eller 31 Ztr.

Kvalitetsmässigt var produktionen god och genomsnittshalten alfasyra över hela gemenskapen 8,75% för de tre kategorierna av sorter, dvs. motsvarande 3 662 ton alfasyra - 137 kg per hektar - för 1998 års ölproduktion.

2.2.3 Försäljning och prisbildning

Försäljning på terminsmarknaden

Generellt sett ökade genomsnittspriset för humle som säljs på terminsmarknaden till 202 ecu/Ztr, eller 8 ecu/Ztr mer än för 1996 års skörd, dock med skillnader mellan medlemsstaterna från 143 ecu/Ztr i Spanien till 384 ecu/Ztr i Irland, de två länder som har sålt hela sin produktion på terminsmarknaden (se tabell 6). Österrike och Tyskland uppvisade mycket lägre priser på terminsmarknaden än föregående år (-5 ecu/Ztr respektive -13 ecu/Ztr), medan priserna ökade avsevärt i Förenade kungariket (+88 ecu/Ztr).

Den andel av 1997 års skörd som såldes med terminskontrakt uppgick till 73% (se tabell 5 i bilagan) i likhet med föregående år (72%). Belgien låg klart under genomsnittet med sina 19%. I Portugal såldes inget på terminsmarknaden.

De högsta genomsnittspriserna på terminsmarknaden noterades för de aromatiska sorterna (213 ecu/Ztr) varvid de dyraste sorterna var Bramling Cross, Challenger, First Gold, Fuggles, Goldings och Progress. Priserna, uttryckta i ecu, för dessa sorter som främst odlas i Förenade kungariket är mycket högre än genomsnittet för hela gruppen. I nationell valuta har de brittiska priserna emellertid sjunkit kraftigt. Skillnaden beror på den märkbara revalveringen av pund sterling. För sorten Strisselspalt som enbart odlas i Förenade kungariket noterades ett genomsnittspris på terminsmarknaden av 249 ecu/Ztr. Bland de sorter med de lägsta priserna var utan tvekan Hersbrucker som upptog ungefär 19% av odlingsarealen för aromatiska sorter (termin 166 ecu/Ztr).

För de beska sorterna var genomsnittspriset på terminsmarknaden 183 ecu/Ztr. De sorter som generellt sett fick de högsta priserna var Buket (odlas enbart i Österrike), Target, Yeoman och Northdown. Priserna på terminsmarknaden för sorten Nugget ligger mer eller mindre kvar på samma nivå.

Försäljning på den fria marknaden

Genomsnittspriset för humle på den fria marknaden är mycket lägre än föregående år och ligger på 64 ecu/Ztr jämfört med 98 ecu/Ztr år 1996. Prisskillnaderna varierar också kraftigt mellan medlemsstaterna allt från 52 ecu/Ztr i Belgien till 187 ecu/Ztr i Frankrike (se tabell 6).

Kontantpriserna för de aromatiska och de beska sorterna ligger relativt nära varandra (62 ecu/Ztr respektive 66 ecu/Ztr), men mycket högre för de övriga sorterna.

Kontantpriset för sorten Nugget har sjunkit från 96 ecu/Ztr till 62 ecu/Ztr (-35%). Denna sort som är mycket rik på alfasyror har varit väldigt attraktiv för vissa odlare vilket lett till ett enormt stort utbud på världsmarknaden, som till största delen försörjs av Förenta staterna där den areal som odlas med denna sort har ökat till 3 638 ha 1997 från 3 487 år 1996.

Priserna på den fria marknaden har sjunkit kraftigt i Tyskland (-36%) och i Belgien (-34%), något i Österrike (-2%) och ökat i övriga länder, särskilt i Frankrike (+ 60%).

Bland de sorter som odlas i stor skala är den sort som sedan 1993 års skörd har betingat de lägsta priserna den aromatiska sorten Hersbrucker, som innan dess var mycket uppskattad av amerikanerna, men som nu klart tappar farten på grund av att den amerikanska inköpspolitiken ställts om till förmån för andra sorter som Spalter Select och Hallertauer Tradition. För sorten Hersbrucker betalades endast 29 ecu/Ztr på den fria marknaden, medan det för de två nya aromatiska sorterna betalades omkring 38 ecu/Ztr respektive 50 ecu/Ztr, vilket trots allt är ännu lägre än genomsnittet i gemenskapen för de aromatiska humlesorterna.

I tre av de åtta humleproducerande länderna låg priset under gemenskapens genomsnittspris (för samtliga sorter), nämligen Belgien, Tyskland och Spanien.

Av de 837 464 Ztr som producerats i gemenskapen under 1997 förblir enligt officiella uppgifter endast 20 709 Ztr (2,47%) osålda. Irland och Spanien har sålt hela sin produktion på terminsmarknaden, till genomsnittspriser på 384 ecu/Ztr respektive 143 ecu/Ztr (se tabell 5), följda av Österrike som har sålt 98% av sin produktion på terminsmarknaden till ett genomsnittspris av 250 ecu/Ztr.

2.2.4 Intäkter

Under 1997 minskade intäkterna något jämfört med 1996. Medelintäkten per hektar för humleodlingar i full produktion låg på 5 528 ecu/ha (se tabell 6), jämfört med 6 166 ecu/ha för skördeåret 1996 (-10%).

På gemenskapsnivå har de högsta intäkterna noterats för de aromatiska sorterna (5 955 ecu/ha i full produktion, vilket betyder en minskning med 5,8% jämfört med året innan). I Frankrike, Österrike och Förenade kungariket har intäkterna för dessa sorter dock ökat.

De mest lönsamma aromatiska sorterna var sorten Strisselspalt i Frankrike (intäkter på 7 926 ecu/ha i full produktion) och sorterna Challenger (10 157 ecu/ha i full produktion), Goldings (11 305 ecu/ha i full produktion) och Fuggles (10 053 ecu/ha i full produktion) i Förenade kungariket. Det bör noteras att även Célia som enbart odlas i Österrike och som helt och hållet har sålts på terminsmarknaden har gett intäkter på upp emot 10 746 ecu/ha i full produktion.

Vad gäller de beska sorterna har intäkterna också minskat till 4 895 ecu/ha i full produktion (-18%). Ifråga om dessa sorter har intäkterna minskat i samtliga producentländer utom Förenade kungariket, bl.a. i Belgien (-26%), Tyskland (-25%) och Portugal (-49%). I Portugal beror denna minskning uteslutande på de sänkta priserna för sorten Nugget som enbart odlas i detta land och som helt och hållet säljs på den fria marknaden. Av de länder inom gemenskapen som erbjuder humle av sorten Nugget på den fria marknaden är Portugal det land som fått de högsta priserna (93 ecu/Ztr mot 62 ecu/Ztr vilket är genomsnittspriset inom gemenskapen). För de övriga sorterna, som huvudsakligen odlas i Tyskland (616 ha) och en liten del i Förenade kungariket (2 ha) har medelintäkten ökat (+13%). Eftersom dessa sorter bara odlas på små arealer är effekten på producenternas totala medelintäkter försumbar.

3. DEN GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADEN FÖR HUMLE

Den gemensamma organisationen av marknaden för humle upprättades redan 1971 genom förordning (EEG) nr 1696/71 i syfte att förbättra produktkvaliteten och skydda producenternas levnadsstandard. Eftersom gemenskapen medvetet har avstått från att upprätta särskilda regler för extern handel och ett interventionssystem är gemenskapens humlesektor starkt utsatt för konkurrensen på världsmarknaden.

Huvudpunkterna i grundförordningen, som sedermera preciserades i särskilda förordningar från rådet eller kommissionen, handlar om avsättningen av humle enligt ett certifieringsförfarande och en ordning om "förutfastställelseavtal", erkännandet och främjandet av producentgrupper samt utbyte med tredje land. Förordningen föreskriver även en ordning om stöd för humle som produceras inom gemenskapen. Detta stöd uppgår till 480 ecu/ha till och med skörden år 2000. Stödet är i själva verket en förening av två stöd från den tidigare ordningen, nämligen producentstödet och stödet för omställning till andra sorter. Producentgrupperna har rätt att själva bestämma om de skall betala hela stödet till sina medlemmar i förhållande till deras odlade areal eller endast en del av stödet, mellan 80 och 100 procent, om det finns ytterligare behov att fylla i samband med omställning till andra sorter eller eventuellt andra åtgärder att vidta (se stycke c nedan).

Vid den senast ändringen av grundförordningen i augusti 1997 - genom förordning (EG) nr 1554/97 (2) - betonades vikten av att stärka producentgruppernas roll genom att

(2) EGT L 208, 2.8.1997, s. 1.

a) ge medlemmarna i en erkänd producentgrupp möjlighet att själva, utan att straffas genom minskat stöd, avsätta hela eller delar av sin produktion om producentgruppen tillåter detta. Denna skall ha rätt att övervaka de priser som förhandlas fram mellan producenter och handlare och kan godkänna eller neka att godkänna de avtal som sluts. Om det råder oenighet om det föreslagna priset är producentgruppen skyldig att ta tillbaka partiet till ett högre pris och finna en ny köpare.

b) ge en permanent möjlighet att ställa om till andra sorter, dvs. utan begränsningar vad gäller areal eller tid, eftersom stödet till detta ingår i det nämnda schablonmässiga stödet per hektar. Inom vissa gränser beslutar producentgruppen efter behov om de medel som skall avsättas för detta ändamål (se stycke c nedan).

c) det är möjligt att hålla inne upp till 20% av stödet till producenterna (högst 100% enligt den gällande ordningen) för att särskilda åtgärder skall kunna genomföras. Med dessa särskilda åtgärder avses åtgärder för att rationalisera och mekanisera odling och skörd, tillämpning av gemensamma produktionsbestämmelser (odlingsmetoder, gödsling, sorter etc.), omställning till andra sorter, marknadsföring, åtgärder för att bestämma och förbättra kvaliteten, forskningsverksamhet och interventionsåtgärder enligt andra strecksatsen ovan. Syftet med denna åtgärd är att göra det möjligt för producentgrupperna att på ett flexibelt sätt förvalta stödet och ge dem möjligheten att, om de så önskar, utnyttja 20% av stödet helt och hållet för omställning till andra sorter.

Om producentgruppen inte avsätter medlemmarnas hela produktion blir denna möjlighet istället en skyldighet och procentsatsen förblir densamma, dvs. 20%.

4. SÄRSKILDA TILLFÄLLIGA ÅTGÄRDER FÖR HUMLE

Rådet antog nyligen en förordning om att införa särskilda tillfälliga åtgärder för humle (förordning (EG) nr 1098/98).

Humlemarknaden kännetecknas för närvarande av ett överskott. Detta överskott har både konjunkturmässiga och strukturella grunder. Produktionen bör därför minskas genom att den odlade humlearealen minskas inom gemenskapen.

Det beslutades om saneringsåtgärder för fem år framåt från och med 1998 års skörd i form av tillfällig träda och/eller definitiv röjning av humlearealer.

För att genomföra dessa åtgärder planerar man att ge producentgrupperna större flexibilitet dock inom de nuvarande budgetramarna.

De två åtgärderna är frivilliga för medlemsstaten, producentgruppen eller den enskilde producenten.

Åtgärderna genomförs genom att

- "tillfällig träda" och "röjning" av humlearealer införs i förteckningen över de särskilda åtgärder som producentgrupperna får vidta för att gemensamt anpassa produktionen till marknadens krav.

- producentgrupperna åtar sig att betala ett ekonomiskt bidrag som dras av från stödet till producenterna (får ej överstiga 20%). Syftet med bidraget är att delvis kompensera för de faktiska kostnaderna för att tillämpa åtgärderna och för uteblivna intäkter.

- producenterna kompenseras, med ett belopp som motsvarar det stöd som de skulle ha fått om arealerna hade skördats, under högst fem år för arealer som satts i tillfällig träda eller som röjts, under förutsättning att vissa villkor uppfylls.