[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 23.11.2010

KOM(2010) 683 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

EU-medborgarnas frivilliginsats för att visa solidaritet: Inledande reflektioner om en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

EU-medborgarnas frivilliginsats för att visa solidaritet: Inledande reflektioner om en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd

1. INLEDNING

Genom Lissabonfördraget fastställs det för första gången att humanitärt bistånd är ett särskilt politikområde inom ramen för de yttre förbindelserna (artikel 214 i EUF-fördraget). I denna artikel hänvisas det uttryckligen till ”en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd” som ska utgöra ”en ram för gemensamma bidrag från europeiska ungdomar till unionens humanitära biståndsåtgärder” (artikel 214.5 i EUF-fördraget).

Denna bestämmelse ger européerna möjlighet att visa sin solidaritet med världens behövande. Den ger dessutom uttryck för en ny trend inom EU, nämligen det ökade intresset för frivilliginsatser. Antalet aktiva frivilliga har ökat stadigt under de senaste 20 åren och i dagsläget deltar närmare 100 miljoner vuxna i EU i någon form av frivilligverksamhet. Detta innebär att ca 22 à 23 % av alla européer över 15 år deltar i frivilligarbete[1]. Frivilligarbete är något mycket värdefullt som kan bidra till att föra Europa närmare medborgarna.

Under de senaste åren har frivilligscenen blivit mer mångskiftande och antalet organisationer som använder sig av frivilligarbetare har ökat kraftigt. Eftersom frivilligarbetet på det humanitära området involverar ett så stort antal olika program, aktörer och strategier är samordning och överensstämmelse av största vikt.

Europeiska kommissionen, som har fått i uppdrag att lägga fram ett lagförslag om inrättandet av en frivilligkår, kommer i samband med detta att lämna förslag till hur man ska möta de nya utmaningarna och behoven när det gäller identifiering, rekrytering, utbildning och utplacering av frivilliga. Detta förutsätter dock att det först genomförs ett fördjupat samråd med olika intressenter samt en analys av möjligheter och kostnader för att bana väg för det framtida lagförslaget.

Detta meddelande utgör emellertid etappen före detta steg och har till syfte att redogöra för den aktuella situationen när det gäller frivilligverksamhet inom relevanta sektorer, med särskild hänsyn tagen till vägledande principer och brister och behov samt frågan om vilka förutsättningar som fordras för att frivilligkåren ska kunna lämna ett positivt bidrag till de samlade insatserna på området humanitära katastrofer. Meddelandet behandlar även de mest akuta frågorna som behöver övervägas vid inrättandet av frivilligkåren samt kommande steg.

2. DEN AKTUELLA SITUATIONEN I EU NÄR DET GÄLLER FRIVILLIGVERKSAMHET

Frivilligsektorn har utvecklats snabbt under de senaste tio åren, både allmänt sett och inom området utvecklingsbistånd. Det finns ett stort antal frivilligorganisationer och nätverk som erbjuder olika frivilligprogram, beroende på vilken slags organisation det rör sig om och vilken filosofi den har. Den europeiska volontärtjänsten har gett stöd till bra exempel på initiativ inriktade på ungdomar i åldern 18–30 år. Dessutom använder sig nästan alla humanitära organisationer av volontärer i sin verksamhet. Det finns mycket att lära av dessa erfarenheter, särskilt när det gäller rekrytering, utbildning och utplacering.

Förutom denna allmänna trend så har det även blivit allt vanligare med privata aktörer. Det finns flera olika modeller för frivilligarbete som skapats av privata företag som skulle kunna vara av intresse vid inrättandet av den europeiska frivilligkåren, t.ex. att företagen låter sina anställda ge tid och kunskap på frivillig basis genom en särskild ordning eller att de sponsrar andras frivilliginsatser. FN har inrättat en särskild webbaserad tjänst[2] som ska användas för att matcha erbjudanden från den privata sektorn med behoven i samband med utvecklingsbistånd eller katastrofinsatser. Kommissionen kommer att undersöka hur man kan dra nytta av dessa modeller, dock utan att det inverkar på de roller och mandat som gäller för de organisationer som svarar för genomförandet av bistånd vid humanitära katastrofer.

Normalt sett deltar endast mycket erfarna frivilligarbetare i det faktiska katastrofhjälpsarbetet, särskilt om säkerheten är ett problem. Ibland är ramarna vidare när det gäller frivilligarbetare på området utvecklingsbistånd men de måste ändå oftast ha erfarenhet i sitt hemland innan de sänds utomlands, vilket är en annan viktig aspekt som måste hållas i åtanke.

Den viktigaste aktören på området frivilligarbete är UNV-programmet (FN:s frivilligprogram) som har en personal på 150 vid sitt huvudkontor och fler än 7 500 frivilligarbetare (2009) plus 9 500 online frivilliga. Under 2009 kom FN:s frivilliga från 163 länder (75 % av dessa var utvecklingsländer). De arbetade i huvudsak med utdragna kriser och sammankoppling av katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd, samt i mindre utsträckning även med katastrofinsatser. Trots inriktningen på lokala frivilliga har antalet utländska frivilliga ökat under senare år när det gäller svåra uppdrag (krisförebyggande åtgärder, humanitärt bistånd och fredsbevarande och fredsbyggande åtgärder). FN:s frivilliga arbetar även med lokal kapacitetsuppbyggnad och utbildning samt är rådgivare till lokala och nationella biståndsarbetare.

I tabellen nedan beskrivs ett urval av de större frivilligsändande organisationerna på området humanitärt katastrofbistånd och utveckling.

Organisation | Antal frivilliga per år | Biståndsområden[3] | Typisk profil på de frivilliga |

Europeiska volontärtjänsten (GD EAC) | 6 300 år 2009 i EU och dess grannländer (10 % tjänstgjorde i tredjeland) | Frivilliga tjänster till förmån för det lokala (värd)samhället (t.ex. inom områdena konst, kultur, sport och social omsorg) | 18–30 år, inga särskilda krav m.a.p. utbildning, yrkeserfarenhet osv. |

Weltwärts-programmet, tyska utvecklingsbiståndsministeriet (BMZ) | 3 500 år 2009 / OECD:s förteckning över utvecklingsländer | Utvecklingssamarbete via lokala värdorganisationer i utvecklingsländerna | 18–28 år, fullgjord yrkesutbildning, avslutad sekundärskoleutbildning |

UNDP:s program för yngre tjänstemän (JPO) | Ca 360 om året / olika länder med FN-insatser / projekt (finansierade av 25 givarländer) | Olika områden, bl.a. utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd (främst vid lokalkontoren) | Under 32 år, masterutbildning och 1–2 års yrkeserfarenhet |

VSO/UK och medlemmar | Ca 1 500 aktiva frivilliga under året (lång- och kortvariga placeringar) / världen över | Inriktad på utvecklingssamarbete (sex utvecklingsmål) | 18–75 år, minst 2 års yrkeserfarenhet |

Malteser International (program för yrkesintegration av unga) | 80 000 utbildade frivilliga och 20 000 anställda (plus 13 000 medlemmar) / världen över i projekt som drivs av Malteser | Civilskydd, humanitärt bistånd, återuppbyggnad och utvecklingsbistånd | Universitetsexamen, viss erfarenhet av utlandsarbete, körkort (medlem i katolska kyrkan) |

Johanniter International (JOIN Bryssel) | Endast i Tyskland: ca 29 000 frivilliga och 13 000 anställda | Civilskydd, humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd | Olika yrkesbakgrunder, t.ex. social omsorg, sjuk- och hälsovård och humanitärt bistånd och civilskyddsverksamhet i tredjeland |

Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen | Rödakorsrörelsen har ca 97 miljoner medlemmar världen över, varav 200 miljoner är aktiva frivilliga (på nationell nivå); Använder frivilliga från nationella org., endast fackfolk kan sändas på uppdrag i utvecklingsländer | Civilskydd / katastrofberedskap och katastrofförebyggande åtgärder / humanitärt bistånd / utvecklingsbistånd | Olika bakgrunder (bl.a. ungdomssektioner på nationell nivå); Internationellt frivilligarbete för unga (18–30 år) genom samarbete med europeiska volontärtjänsten (i EU och dess grannländer – och i tredjeland) |

3. VÄGLEDANDE PRINCIPER

Följande aspekter bör vara vägledande för reflektionerna om inrättandet av en europeisk frivilligkår:

- Solidaritet. Humanitära insatser är ett viktigt medel för att konkretisera den europeiska värderingen att man ska visa solidaritet när människor drabbas av katastrofer. Inrättandet av en europeisk frivilligkår bör ses som ett konkret uttryck för denna värdering. Det är dessutom meningen att den nya kåren ska bidra till att stärka sammanhållningen i Europa genom att den skapar nya möjligheter till deltagande för Europas medborgare, särskilt de unga.

- De humanitära principerna. EU ansluter sig till fullo till de humanitära principerna om humanitet, neutralitet, opartiskhet och oberoende[4], i enlighet med det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd från 2007. Det är viktigt att dessa principer iakttas för att de humanitära aktörerna ska uppfattas som trovärdiga i samband med genomförandet av humanitära insatser. Alla EU-aktörer som är involverade i en kris, även frivilliga, måste iaktta dessa principer.

- Professionalism och säkerhet. En av de viktigaste trenderna när det gäller humanitärt bistånd är att man i allt större utsträckning använder sig av professionella biståndsaktörer i syfte att möta de allt större utmaningarna på detta område. Säkerheten har blivit ett allt allvarligare problem för de humanitära organisationerna och deras personal, särskilt i konfliktområden, och denna fråga måste således lösas på ett lämpligt sätt. Det faktum att dagens frivilligarbetare ser annorlunda ut än vad de tidigare gjort (bakgrund, motivation och målsättningar) och att den humanitära sektorn i allt större utsträckning börjat använda sig av professionella frivilligarbetare gör att det ställs nya krav på förvaltningen av mänskliga resurser i organisationer som använder sig av frivilligarbetare. Frivilligarbetarna får dessutom allt svårare uppgifter som fordrar särskild kompetens och kunskap, vilket kan skapa en brist på jämvikt mellan de krav som ställs på frivilligarbetarna, å ena sidan, och frivilligarbetarnas förmåga att uppfylla dessa krav och att snabbt bli funktionsdugliga, å andra sidan.

- Mervärde. Samordningen och samarbetet med redan befintliga frivilligorganisationer bör ges särskild uppmärksamhet. För att undvika överlappningar och se till att tillgängliga resurser används på ett kostnadseffektivt sätt bör den europeiska frivilligkåren så långt som möjligt bygga vidare på redan befintliga strukturer.

4. BEHOV OCH VILLKOR

Behov

Även om det finns en mångfald av program så finns det ändå vissa gemensamma problem för de frivilligsändande organisationerna och ett antal tydliga brister i de befintliga systemen som behöver granskas närmare.

1. Det behövs tydliga och tillförlitliga kriterier som gör det möjligt att välja ut sådana frivilliga till EU:s humanitära insatser som har förutsättningar att snabbt bli funktionsdugliga. Det finns visserligen många i Europa som är mycket intresserade av humanitärt bistånd och önskar bidra till unionens insatser, men de är ofta inte medvetna om vare sig villkoren för denna verksamhet eller vilken kompetens som fordras.

2. Det behövs dessutom en mer strukturerad utbildning, gemensamma normer och bästa praxis. Utbildningen av frivilliga bör som ett minimum omfatta olika aspekter av det humanitära systemet och de humanitära principerna, säkerhet och försiktighet och fakta om stationeringslandet (t.ex. språk och viktiga kulturella särdrag). Det finns redan ett antal relevanta kurser, institut och utbildningsplattformar, både inom den humanitära och den privata sektorn[5]. Många av de organisationer som Europeiska kommissionen samrått med anser dock att det skulle vara till hjälp med gemensamma riktmärken och utbildningsmoduler så att man undviker att mindre erfarna frivilligsändande organisationer skickar personal som saknar grundläggande färdigheter. All utbildning som eventuellt kan komma att utarbetas inom ramen för den europeiska frivilligkåren måste hursomhelst komplettera det befintliga utbildningsutbudet och stå i överensstämmelse med detta.

3. Man behöver även förbättra registren över erfaren reservpersonal som kan sättas in med kort varsel vid krissituationer (kapacitet för belastningstoppar, bl.a. på viktiga områden som sjuk- och hälsovård), eftersom detta är en absolut förutsättning för att man ska kunna få rätt personer till rätt plats i rätt tid. Detta problem åskådliggjordes särskilt väl under 2010 i samband med kriserna i Haiti och Pakistan (fallet Haiti beskrivs i rutan nedan), där man trots att det sattes in en stor mängd internationell personal ändå ansåg sig ha brist på erfaren personal med erfarenhet av att leda och förvalta detta slags verksamhet.

4. Det måste ges ett ökat stöd till genomförandeorganisationernas administration, särskilt vid belastningstoppar, så att man tillfälligt kan öka dessa organisationers kapacitet och frigöra erfaren personal till uppgifter närmare fältet. Stödåtgärder på europeisk nivå, bland annat intressebevakning och informations- och kommunikationsverksamhet, har också angivits som områden där man skulle kunna öka användningen av frivilligarbete.

Erfarenheter från krisen i Haiti

Den lärdom man kan dra när det gäller frivilligarbete i samband med jordbävningen i Haiti är att det behövs kvalificerade frivilligarbetare som kan sättas in med kort varsel till de akuta insatserna. När det gäller enklare uppgifter bör man dessutom ha möjlighet att använda sig av mindre kvalificerade frivilligarbetare.

Flertalet frivilligarbetare som användes av hjälporganisationerna på Haiti avlönades antingen av sina företag eller av en regering. De okvalificerade frivilligarbetare som strömmade till i stora mängder i början av krisen hade onekligen goda avsikter men var mindre effektiva, och i en del fall utgjorde de t.o.m. ett hinder. Detta kan användas som ett stöd för tesen att oavsett hur man definierar termen ”frivilligarbetare” så måste den rymma vissa krav på minimiutbildning och förberedelse inför en stationering.

De svagheter som redan fanns i de lokala strukturerna på Haiti och den fruktansvärda inverkan som jordbävningen hade på dessa strukturer gjorde att man hade extra stort behov av kvalificerad och erfaren utländsk personal. Det visade också att man kan använda sig av handledning och samarbete med de lokala parterna, vilket även är en intressant möjlighet att överväga i samband med inrättandet av den europeiska frivilligkåren.

Man har även identifierat vilka uppgifter som eventuellt kan ges till mindre kvalificerade frivilligarbetare, t.ex. stödåtgärder på fältet (stöd till hjälporganisationernas personal med viktiga uppgifter som inte kräver någon specialistkunskap), tjänster till icke-statliga organisationer, stöd till biståndsarbetarnas bostäder/kontor, stöd till lokala icke-statliga organisationer och rapportering.

Villkor

Förutom behoven har man redan identifierat några tydliga villkor för den europeiska frivilligstyrkan.

- Användningen av frivilligarbetare inom ramen för frivilligkåren bör vara efterfråge - och behovsstyrd i syfte att undvika ett överutbud på frivilligarbetare utan de rätta kunskaperna. En kostnadseffektiv identifiering, rekrytering, utbildning, integration och övervakning av frivilligarbetare är ett allmänt förekommande problem för frivilligorganisationerna, framför allt på grund av den höga personalomsättningen för personal som endast genomför korttidsuppdrag. Av denna anledning måste kostnaden för att utbilda och stationera en frivilligarbete vägas mot den nytta denne ger upphov till. De frivilligsändande organisationerna är villigare att investera i en frivilligarbetare om denna investering kan ses som början på en yrkeskarriär och om det finns någon sorts garanti för att personen i fråga kommer att fortsätta att vara tillgänglig för organisationen.

- Den europeiska frivilligkåren får inte finansieras med sådana medel som avsatts till den centrala driftsbudgeten för stödåtgärder till katastrofoffer , utan ska i stället ses som en ytterligare investering i de humanitära aktörernas kapacitet, både i Europa och på lokal nivå. Detta innebär att kostnaderna för och fördelarna med det föreslagna systemet måste analyseras noga och att målsättningarna får anpassas i enlighet därmed.

- Säkerhet saspekterna är av grundläggande betydelse. Eftersom humanitär personal ofta verkar under komplicerade politiska och säkerhetsmässiga förhållanden är det viktigt att man fäster stor vikt vid frivilligarbetarnas säkerhet. Det humanitära biståndet går till 80 % till konfliktområden och antalet attacker mot humanitär personal har ökat väsentligt under de senaste åren[6]. Av denna anledning råder det stor enighet mellan de frivilligsändande organisationerna om att det inte är lämpligt att sända unga och oerfarna frivilliga till svåra situationer och att man under alla omständigheter ska se till att utsänd personal är maximalt förberedd. I allmänhet använder sig de flesta humanitära organisationerna av frivilliga främst i lägen före och efter en katastrof, då det oftast saknas kvalificerad personal eftersom denna redan hunnit förflyttas till nästa större katastrof.

- Stöd till lokal kapacitet är ett mycket viktig inslag i samband med katastrofberedskap, humanitära katastrofinsatser och efterkrissituationer. Många uppgifter och stödåtgärder kan genomföras av lokala hjälparbetare, vilket bidrar till att skapa ”pengar mot arbete”-program och till att få igång ekonomin igen. Denna typ av verksamhet bör inte tas över av utländska frivilligprogram. Den europeiska frivilligkåren kan däremot bidra till att förstärka den lokala frivilligverksamheten och till att bygga upp den lokala kapaciteten genom handledning och partnersamverkan som innebär ett samarbete mellan utländska och lokala frivilligarbetare, osv.

- Eftersom det redan finns ett brett utbud av frivilligorganisationer bör kommissionen använda sig av strategier som är inriktade på samarbete vid inrättandet av den europeiska frivilligkåren. Den bör således särskilt undersöka hur olika program kompletterar varandra så att man undviker överlappningar och en negativ inverkan på redan välfungerande program som t.ex. de allmänna frivilligprogrammen på EU-nivå (den europeiska volontärtjänsten, ”Unga på väg”-initiativet och Eures-portalen för rörlighet i arbetslivet). Dessutom kommer det att inledas ett arbete med alla övriga humanitära aktörer som använder sig av frivilligarbete, t.ex. FN, Internationella rödakors- och rödahalvmånefederationen, icke-statliga organisationer och relevanta program i EU:s medlemsstater.

5. Allmänna överväg ANDEN OCH FÖRSTAHANDSALTERNATIV

Inom den humanitära sektorn diskuteras ofta hur man ska definiera begreppet frivilligarbetare och svaren på denna fråga innehåller allt från ”ung”, ”oerfaren”, ”okvalificerad”, ”oavlönad” till ”underbetald” i olika kombinationer. I samband med inrättandet av den europeiska frivilligkåren kommer en eller flera ”typer” av frivilligarbetare att definieras för att göra det möjligt att fastställa kriterier för urval och åtgärder, samt för att göra en kostnadsberäkning. Med tanke på de nuvarande budgetåtstramningarna kommer kommissionen att försöka hitta en avvägning mellan kravet på att utnyttja de existerande strukturerna maximalt genom att bygga vidare på dem och kravet på att lägga fram ett förslag som erbjuder lämpliga lösningar på de problem som de aktörer som arbetar med frivilliga står inför.

Oavsett vilka kompetenskrav för frivilligarbetare som fastställs för frivilligkåren så är det med tanke på det rådande ekonomiska klimatet i EU och de demografiska förändringarna under de närmaste årtiondena nödvändigt att den kompetens som begärs är så brett användbar som möjligt så att det är möjligt att vidareutbilda deltagarna i frivilligkåren.

Exakt vilken bakgrund frivilligarbetare som deltar i den föreslaga frivilligkåren bör ha behöver diskuteras ytterligare. Även om det i fördraget anges att ramen har till syfte att göra det möjligt för ungdomar att lämna ett bidrag så finns det samtidigt ett behov av mer erfaren, och därmed inte fullt så ung, personal. Det har dessutom blivit allt vanligare att äldre personer med de nödvändiga kunskaperna, däribland även pensionärer, också är intresserade av att bidra. Den europeiska frivilligkåren bör således vara tillräckligt öppen för att göra det möjligt för människor med olika sociala bakgrunder att delta som frivilliga, eftersom en del av de befintliga programmen endast kan fungera under förutsättning att de frivilliga själva lämnar ett betydande ekonomisk bidrag. Rent allmänt sett kommer kommissionen att sträva efter så stor öppenhet som möjligt i detta hänseende, samtidigt som programmen fortfarande måste vara efterfrågestyrda och professionella.

De uppgifter som de frivilliga ska kunna genomföra inom ramen för frivilligkåren ska täcka ett så brett spektrum som möjligt och inte bara inskränka sig till klassiska humanitära krisinsatser. Både katastrofriskreduceringsåtgärder som har till syfte att göra katastrofbenägna länder och regioner mindre sårbara och åtgärder vid övergångssituationer som har till syfte att åstadkomma en mjuk övergång från katastrofbistånd till utvecklingsfasen ingår som ett led i biståndskedjan och är sammanhang där det är meningsfullt och hållbart med frivilliginsatser.

När det gäller att välja konkreta alternativ för inrättandet av en europeisk frivilligkår verkar följande tre huvudstrategier nu vara aktuella:

Det första alternativet innebär en lösning på de problem som frivilligorganisationerna påtalat rörande behovet av gemensamma kriterier för urval och utbildning av frivilligarbetare, särskilt inom specialområden som förvaltning av frivilligarbetare, vissa administrativa funktioner och åtgärder för katastrofförebyggande och katastrofberedskap. Det skulle t.ex. kunna röra sig om att inrätta en ”mekanism för EU-certifiering” av organisationer som uppfyller dessa kriterier.

Ett annat alternativ vore att kombinera den utbildningsinriktade strategi som beskrivs ovan med åtgärder som är inriktade på rekrytering och upprättandet av ett register över reservpersonal som vid belastningstoppar kan förse organisationer inom området katastrofbistånd (icke-statliga organisationer, Röda korset och FN) med extrakapacitet. Man bör i detta sammanhang särskilt inrikta sig på erfaren personal som användas till viktiga uppgifter.

Ett ytterligare alternativ består i att inrätta ett fullt utvecklat frivilligprogram som omfattar urval, utbildning, matchning och stationering av frivilliga (liknande några av de program som beskrivs ovan). Detta fordrar dock noggranna överväganden, särskilt när det gäller valet av lämpliga förvaltningsstrukturer (både inom och utanför kommissionen), även om det praktiska genomförandet inte torde medföra några oöverstigliga problem.

Alla dessa alternativ måste undersökas, samtidigt som man respekterar de nuvarande taken för de relevanta budgetrubrikerna i den fleråriga budgetramen. När det gäller perioden efter 2013 kommer de att undersökas inom ramen för kommissionens breda debatt om alla förslag avseende den perioden.

Oavsett vilket alternativ som väljs måste den europeiska allmänheten tydligt kunna se vilka konkreta resultat och vilket mervärde som tillkommer genom den europeiska frivilligkåren så att Europas solidaritet med världens behövande verkligen tydliggörs.

6. SLUTSATSER OCH FRAMTIDSUTSIKTER

Den första utvärdering som föregick detta meddelande har gett Europeiska kommissionen en bred bild av det aktuella läget när det gäller frivilligarbete och av vilka problem, brister och nya behov som finns.

Det finns emellertid fortfarande ett antal obesvarade frågor och för att man ska kunna lägga fram ett lagförslag måste de olika alternativ som presenterats undersökas och testas ytterligare.

Av denna anledning kommer kommissionen, under förutsättning att det finns medel härför i budgeten för 2011, att påbörja förberedelsearbetet under nästa år så att det blir möjligt att vidareutveckla det nya systemet under Europaåret för frivilligarbete. Tack vare en kontinuerlig dialog med berörda aktörer kommer kommissionen att kunna utforma ett förslag om inrättande av en europeisk frivilligkår som tar hänsyn till de verkliga behoven och garanterar ett effektivt bidrag till de humanitära katastrofinsatserna.

Kommissionen kommer att vidta följande åtgärder:

- Fortsätta samrådet med de berörda aktörerna via olika kanaler, bland annat ett öppet samråd online.

- Genomföra förberedande insatser under nästa år som är Europaåret för frivilligarbete, dock endast under förutsättning att det finns medel tillgängliga för detta ändamål i budgeten för 2011.

- Företa en närmare undersökning av brister och möjligheter samt av vilka olika tänkbara samarbetsformer som kan komma i fråga för de relevanta aktörerna.

- Undersöka olika alternativ både när det gäller räckvidd och sätt för att åstadkomma en sund och ”bedrägerisäker” förvaltningsstruktur.

- Bedöma de olika alternativens kostnadseffektivitet och sociala konsekvenser inom ramen för en konsekvensanalys, med hänsyn tagen till de ovannämnda villkoren för EU:s finansiering av detta initiativ.

- Lägga fram ett lagförslag 2012.

-

[1] Den studie om frivilligarbete i Europeiska unionen som Europeiska kommissionen – GD Utbildning och kultur – beställde av GHK i februari 2010.

[2] http://business.un.org/en.

[3] T.ex. civilskydd, humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd.

[4] http://ec.europa.eu/echo/policies/consensus_en.htm.

[5] Till utbildningsanordnarna hör NOHA (som erbjuder en europeisk masterutbildning i internationellt humanitärt bistånd), ideella organisationer som t.ex. Acción Contra el Hambre, RedR (Förenade kungariket), Bioforce (Frankrike), DTalk (Irland), AgeH (Tyskland), ATHA (Sverige) och UNHCR:s e-center. Det finns även särskilda ideella organisationer som kan erbjuda särskilda moduler, t.ex. CSD (Nederländerna; Säkerhet), CHP (Frankrike; Psykosocialt), Mango (Förenade kungariket; finansiering), BOND (Förenade kungariket) och andra nationella nätverk.

[6] Under 2009 drabbades 278 humanitära hjälparbetare av allvarliga säkerhetsincidenter (205 nationella respektive och 73 internationella hjälparbetare), vilket ledde till 102 dödsfall (88 nationella respektive 14 internationella hjälparbetare).