2.

Europaparlamentet uppmanar vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, rådet, EU:s delegationer, medlemsstaterna och kommissionen att i förberedandet av EU:s övergripande strategi gentemot Ryssland och reaktionen på urholkandet av rättsstaten, de grundläggande friheterna och de mänskliga rättigheterna i Ryssland fokusera på följande: a) Införa nya villkor i förbindelserna mellan EU och Ryssland i syfte att sätta stopp för internt förtryck i Ryssland av politiska aktivister och aktivister inom det civila samhället, människorättsförsvarare och advokater, oppositionspolitiker, journalister, oberoende medier, fackföreningar och icke-statliga organisationer, och om denna situation inte avhjälps genom att nya EU-sanktioner införs, såsom att ryska oligarker och tjänstemän som är ansvariga för människorättskränkningar hindras från att köpa fast egendom och finansiella produkter, inte beviljas visum osv. i EU. b) Vidta åtgärder i förbindelserna mellan EU och Ryssland och i alla dialoger med Ryssland för att ta upp de mänskliga rättigheterna för att bättre återspegla hur allvarliga tillslagen mot de mänskliga rättigheterna är i Ryssland, särskilt under perioden sedan januari 2021. Fortsätta att visa solidaritet och enighet i handling, för att samordna sina ståndpunkter gentemot Ryssland för att begränsa de negativa effekterna av nyligen antagna restriktiva lagar i Ryssland, och överväga tanken om att dela bördan av de ekonomiska sanktionerna mot den ryska regimen bland medlemsstaterna som ett tecken på rättvisa, stoppa fortsättningen av strategiska projekt såsom Nord Stream 2, och komplettera det globala EU-systemet för sanktioner avseende mänskliga rättigheter med ett liknande system för korruptionsbekämpning. c) Vidta samordnade åtgärder för att motverka och begränsa de negativa effekterna av nyligen antagna restriktiva lagar i Ryssland och prioritera strategiska kontakter med demokrati- och människorättsaktivister i Ryssland, särskilt genom att integrera mänskliga rättigheter, inbegripet jämställdhet, och samråd med det civila samhället i alla dialoger och områden för samarbete mellan EU och Ryssland, bland annat genom samarbete kring digitalisering och klimatförändringar, samt utbildnings- och kultursamarbetsprogram, samtidigt som man regelbundet genomför konsekvensbedömningar avseende mänskliga rättigheter för att se över detta samarbete. d) Bedöma vilka institutioner, organisationer och medieföretag med nära kopplingar till den ryska regeringen som bör övervakas med tanke på deras verksamhet i EU. e) Öka stödet till människorättsförsvarare, oberoende icke-statliga organisationer och medier, det civila samhället och försvarare av politiska och medborgerliga friheter i Ryssland, bland annat genom att visa ett mer konsekvent engagemang på hög nivå i centrala individuella, bekymmersamma fall, såsom förgiftningen av Vladimir Kara-Murza, dra full nytta av besök i regionerna av ambassadörer och andra företrädare för att ta upp människorättsfrågor och träffa människorättsförsvarare och det civila samhället, på ett strategiskt sätt utnyttja sociala medier, debattartiklar och inlägg i pressen för att uttrycka stöd för människorättsförsvarare, bland annat på ryska och via oberoende ryska kanaler, samt stödja oberoende ryska journalister i Ryssland med diplomatiska/konsulära insatser när de är utsatta för risker, bland annat genom en flexibel viseringspolitik. Samtidigt poängterar parlamentet att detta samarbete med det civila samhället måste vara en pelare i den kommande nya EU-strategin gentemot Ryssland och uppmanar medlemsstaterna att överväga att välkomna hotade eller förbjuda icke-statliga organisationer från Ryssland och vid behov låta dem verka från EU:s territorium och att öka sitt stöd till människorättsförsvarares arbete och i förekommande fall underlätta utfärdandet av nödvisum och ge tillfälligt skydd i EU:s medlemsstater. f) Behovet av att fortsätta samarbetet med det civila samhället i Ryssland och därigenom ta upp de allt fler hinder som de ryska myndigheterna reser för mellanmänskliga kontakter, samarbete i det civila samhället och stöd till ryska civilsamhällesorganisationer. g) Fördöma de nya formerna av underjordisk repression avsedd att, i huvudstaden och på annat håll, bestraffa anställdas, sjukhusläkares, lärares och socialarbetares deltagande i demonstrationer eller deras stöd till motståndare till den nuvarande regimen. h) Behovet av att EU och dess medlemsstater i brådskande ordning i Europarådet tar upp frågorna om den senaste tidens antagande av auktoritära lagstiftningsakter från Rysslands sida med tanke på landets fullgörande av sina internationella skyldigheter gentemot Europarådet. i) Vidta samordnade åtgärder med likasinnade internationella partner, bland annat G7-länder, för att uppmana de ryska myndigheterna att upphöra med den inhemska repressionen av demokrati- och civilsamhällesaktivister och människorättsförsvarare, vilket även bör inbegripa ingripanden på hög nivå och offentliga ingripanden, samordnade initiativ och fortlöpande granskning i internationella och regionala människorättsforum, såsom Europarådet, OSSE och FN:s råd för mänskliga rättigheter. j) Göra regelbundna konsekvensbedömningar av mänskliga rättigheter för att säkerställa att kontakterna med de ryska myndigheterna inte undergräver människorättsmålen och inte direkt eller indirekt bidrar till människorättskränkningar. k) Uppmuntra städer i EU som har vänortsprojekt med sina motsvarigheter i Ryssland att se över och uppdatera dessa för att ta hänsyn till människorättsdimensionen och inrikta samarbetet främst på det civila samhället och direkta personkontakter. l) Hörsamma parlamentets uppmaning till EU:s delegation och nationella diplomatiska representationer i Ryssland att noga övervaka situationen och rättegångarna mot enskilda politiska fångar på plats och att erbjuda dem allt stöd de behöver och arbeta tillsammans för att säkra ett skyndsamt frigivande av dem. m) Undvika att skänka legitimitet åt företrädare som är ansvariga för människorättskränkningar och repression; exempelvis bör ambassadörer och besökare på hög nivå undvika icke schemalagda möten med företrädare inblandade i repression, exempelvis ledamöter i statsduman som varit inblandade i utarbetandet av lagen om ”utländska agenter”, såsom Andrej Klimov. I detta avseende övervaka bilaterala forum såsom Trianondialogen och Sotjidialogen. Bedöma om de ska avbrytas på samma sätt som Petersburgdialogen, där man beslutade att inte sammankalla den så länge vissa av dess medlemmar diskriminerades som ”icke önskvärda utländska organisationer”.