RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET FRAMSTEG MOT KYOTO- OCH EUROPA 2020-MÅLEN (i enlighet med artikel 21 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av den 21 maj 2013 om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen och om upphävande av beslut nr 280/2004/EG) /* COM/2014/0689 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET FRAMSTEG MOT KYOTO- OCH EUROPA 2020-MÅLEN (i enlighet med artikel 21 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av den 21 maj 2013 om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen och om upphävande av beslut nr 280/2004/EG) Innehållsförteckning 1............ Sammanfattning. 4 2............ Framsteg mot Kyotomålet 2013–2020 och Europa 2020-målet 6 2.1......... Andra åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet 6 2.2......... EU:s mål att minska utsläppen av växthusgaser till 2020. 6 2.2.1...... Unionens framsteg. 6 2.2.2...... Medlemsstaternas framsteg. 7 3............ Överträffade mål under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod (2008–2012) 9 3.1......... EU-28 (samtliga medlemsstater) 9 3.2......... EU-15 (EU-länderna före utvidgningen 2004) 10 3.3......... Resultat på medlemsstatsnivå. 11 4............ Trender för växthusgasutsläpp i EU.. 12 4.1......... Utsläpp av växthusgaser 2012 jämfört med 2011. 12 4.2......... Mindre skillnader i växthusgasintensitet och utsläpp per capita. 13 4.3......... Analys av orsakerna till de minskade koldioxidutsläppen. 14 4.4......... Luftfartens inverkan på det globala klimatet 16 5............ Genomförande av unionens klimatförändringspolitik. 16 5.1......... Minskade utsläpp. 16 5.1.1...... Utarbetande av en klimat- och energipolitik för 2030. 16 5.1.2...... EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU-ETS) 17 5.1.3...... Andra strategier och åtgärder 18 5.2......... Anpassning till klimatförändringarna. 18 5.3......... Klimatfinansiering. 19 5.3.1...... Auktionsintäkter 19 5.3.2...... Integrering av klimatåtgärder i EU:s budget 21 6............ Situationen i kandidatländerna och de potentiella kandidatländerna. 22 6.1......... EU:s kandidatländer (Albanien, Island, Turkiet, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien) 22 6.2......... Potentiella kandidater till medlemskap i EU (Bosnien och Hercegovina samt Kosovo*) 23 1. Sammanfattning På väg att överträffa Kyotomålen Under 2012 nådde utsläppen sin lägsta nivå sedan 1990. De sammanlagda växthusgasutsläppen[1] (med borträkning av utsläpp från luftfart och markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (Land Use Change and Forestry – LULUCF)) låg 19,2 % under 1990 års nivå och 21,6 % under Kyotoprotokollets basårsnivåer. Enligt preliminära uppskattningar minskade de sammanlagda utsläppen med ytterligare 1,8 % under 2013. Under den första åtagandeperioden (2008–2012) överträffade EU:s 28 medlemsstater sina Kyotomål med utsläppsminskningar motsvarande 4,2 Gt CO2-ekvivalenter (gigaton koldioxidekvivalenter). Under den andra åtagandeperioden (2013–2020) förväntas de totala utsläppen (med borträkning av LULUCF och internationell luftfart) bli 23 % lägre än basårsnivåerna enligt medlemsstaternas prognoser. Detta betyder att EU är på god väg att uppnå Kyotomålet för den andra åtagandeperioden, och till och med kanske överträffa det med så mycket som 1,4 Gt CO2-ekvivalenter Totalt för perioden 2008–2012 uppskattas de totala potentiella utsläppsminskningarna utöver målet att uppgå till cirka 5,6 Gt CO2-ekvivalenter Denna mängd utgör mer än EU:s totala utsläpp år 2012. Bild 1: Totala överträffade mål under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod (2008–2012) och förväntade överträffade mål under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod (2013–2020) (EU-28) Källa: Europeiska kommissionen, Europeiska miljöbyrån. På väg att uppfylla Europa 2020-strategins mål för växthusgaser Redan 2012 låg EU:s totala utsläpp från de sektorer som omfattas av klimat- och energipaketet (exklusive LULUCF och inklusive internationell luftfart) 18 % under 1990 års nivå, och motsvarande siffra för 2013 beräknas vara cirka 19 %. År 2020 kommer utsläppen att vara 21 % lägre än 1990 enligt medlemsstaternas prognoser baserade på befintliga åtgärder[2]. EU är därför på god väg att nå sitt mål för minskade växthusgasutsläpp. Tretton medlemsstater måste emellertid genomföra ytterligare strategier och åtgärder för att nå fram till sina nationella utsläppsminskningsmål för 2020 i de sektorer som inte omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS). Enligt preliminärt uppskattade data för 2013[3] är dessutom utsläppen i Tyskland, Luxemburg[4] och Polen högre än ländernas respektive mål för det året enligt ansvarsfördelningsbeslutet (ESD). Ekonomisk tillväxt utan ökade växthusgasutsläpp Under perioden 1990–2012 ökade EU:s sammanlagda BNP med 45 % samtidigt som de totala växthusgasutsläppen (med borträkning av LULUCF och internationell luftfart) minskade med 19 %. Detta innebär att växthusgasintensiteten i EU minskade med nästan hälften mellan 1990 och 2012. Sambandet mellan ekonomisk tillväxt och ökade växthusgasutsläpp bröts i alla medlemsstater. Bild 2: BNP-utveckling (i reella tal), växthusgasutsläpp och utsläppsintensitet (dvs. förhållandet mellan växthusgasutsläpp och BNP) Index (1990 = 100) Källa: Europeiska miljöbyrån, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (Ameco-databasen), Eurostat. De strukturpolitiska åtgärder som har genomförts på klimat- och energiområdet har i hög grad bidragit till de utsläppsminskningar som har kunnat konstateras i EU sedan 2005[5]. Den ekonomiska krisen bidrog till mindre än hälften av minskningarna under perioden 2008–2012. 2. Framsteg mot Kyotomålet 2013–2020 och Europa 2020-målet 2.1. Andra åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet För den andra åtagandeperioden (2013–2020) har EU, dess 28 medlemsstater och Island åtagit sig att gemensamt minska de genomsnittliga årliga utsläppen med 20 % jämfört med basåret. Enligt medlemsstaternas prognoser med befintliga åtgärder ("with existing measures" – WEM) (exklusive LULUCF och Kyotomekanismer) förväntas de totala utsläppen 2020, exklusive LULUCF och internationell luftfart, ligga 22 % lägre än 1990 och 25 % lägre än basåret. När det gäller LULUCF tyder preliminära prognoser på att sektorn för EU som helhet kan utgöra en smärre nettosänka. Det förekommer emellertid variationer mellan olika medlemsstater. Dessutom kan resultatet fortfarande ändras till följd av det pågående arbetet med en teknisk översyn när det gäller referensnivåer för skogsförvaltning. 2.2. EU:s mål att minska utsläppen av växthusgaser till 2020 2.2.1. Unionens framsteg I klimat- och energipaketet, som antogs 2009, fastställs ett mål för 2020 att minska växthusgasutsläppen i unionen med 20 % jämfört med 1990[6]. Detta motsvarar en minskning med 14 % jämfört med 2005. Arbetet har delats upp mellan sektorer som omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter (EU-ETS) och sektorer som inte omfattas av ETS enligt ansvarsfördelningsbeslutet (ESD). Medan utsläppshandelssystemet har ett tak för EU:s samlade utsläpp, fastställer ansvarsfördelningsbeslutet för varje medlemsstat årliga tilldelningar för utsläpp i de sektorer som inte omfattas av EU-ETS. Enligt medlemsstaternas uppdaterade prognoser[7] med befintliga åtgärder (inklusive internationell luftfart) väntas utsläppen 2020 bli 21 % lägre än 1990 (för sektorer både inom och utanför utsläppshandelssystemet). EU som helhet är på god väg att nå sitt Europa 2020-mål. 2.2.2. Medlemsstaternas framsteg Tretton medlemsstater kommer dock att behöva göra kompletterande insatser för att nå sina inhemska 2020-mål för de sektorer som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem. Femton medlemsstater räknar med att kunna fullgöra dessa åtaganden med befintliga strategier och åtgärder (se bild 3). Approximativa utsläppsdata för 2013[8] visar vidare att utsläpp som inte omfattas av utsläppshandelssystemet i Tyskland, Luxemburg och Polen var högre än ländernas respektive mål för 2013 enligt ansvarsfördelningsbeslutet[9]: 0,7, 1,1 och 2,4 procentenheter av ländernas respektive basårsutsläpp enligt beslutet[10]. Denna analys tar ännu inte hänsyn till den flexibilitet som medges i beslutet, till exempel utnyttjande av internationella projektkrediter eller överföringar av oanvända utsläppsrätter mellan medlemsstater. Bild 3: Skillnad mellan 2020 års beräknade utsläpp och mål i sektorer som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem (i procent av utsläppen under basåret 2005) och skillnad mellan 2013 års utsläpp och mål för dessa sektorer. Negativa och positiva värden visar på över- respektive underprestation i procent av basårsutsläppen. Anm.: Procenttalen i grafen motsvarar procentenheter av basårsutsläpp enligt ansvarsfördelningsbeslutet. Basårsutsläppen fastställs för varje medlemsstat på ett sätt så att de överensstämmer både med beslutets relativa och absoluta mål för 2020. Källa: Europeiska miljöbyrån, Europeiska kommissionen, baserat på medlemsstaternas prognoser. Som en del av den europeiska planeringsterminen 2014 gjorde kommissionen särskilda analyser baserade på medlemsstaternas senaste prognoser med befintliga åtgärder: · Luxemburg beräknas missa det nationella målet för växthusgasutsläpp med 23 procentenheter. Betydande minskningar skulle kunna uppnås genom att öka beskattningen på drivmedel och bygga ut kollektivtrafiken. Sådan klimatpolitik skulle även leda till högre tillväxt och positiva bieffekter, t.ex. mindre trafikträngsel, som innebär betydande kostnader. · Irland väntas missa målet med 17 procentenheter på grund av kraftigt ökade utsläpp från transporter och jordbruk. Irland håller dock på att ta fram en rad olika initiativ för att minska utsläppen i ett lagförslag om en koldioxidsnål utveckling (Low-Carbon Development Bill). · Belgien väntas missa utsläppsmålet med 11 procentenheter. Analysen betonade behovet av en tydlig arbetsfördelning mellan myndigheter. Åtgärder för lägre transportutsläpp måste också kombineras med en minskning av trafikträngseln. · Fem andra medlemsstater (Spanien, Österrike, Finland, Bulgarien och Italien) förväntas missa målen med 3 procentenheter eller mer. Andra landsspecifika rekommendationer för minskade växthusgasutsläpp har också antagits. I flera fall (Belgien, Tjeckien, Frankrike, Ungern, Irland, Italien, Lettland, Litauen, Spanien) rekommenderade rådet medlemsstaterna att förskjuta skattebördan från arbete till skatter som är mindre skadliga för tillväxten, såsom miljöskatter. Estland rekommenderades att stärka miljömässiga incitament för att bidra till mindre resursintensiva transporter. Rådet rekommenderade också Bulgarien, Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Polen och Rumänien att vidta åtgärder för ökad energieffektivitet. Malta rekommenderades till ytterligare utveckling av förnybara energikällor. Under 2013 reformerade Tyskland sitt system för stöd till el från förnybara energikällor. Rådet rekommenderade att landet övervakar effekterna av denna reform. Storbritannien har tagit fram en elmarknadsreform för att uppdatera sin produktionskapacitet, bland annat när det gäller förnybara energikällor. Rådet rekommenderade att Storbritannien gör planeringsprocesserna mer förutsägbara och förtydligar sina finansieringsåtaganden. 3. Överträffade mål under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod (2008–2012) En slutlig bedömning av EU:s och dess medlemsstaters måluppfyllnad under den första åtagandeperioden under Kyotoprotokollet kommer att göras efter granskningen under FN:s klimatkonvention (UNFCCC) av 2014 års inventering som inkluderar data fram till 2012, och den ytterligare avräkningsperioden. EU och dess medlemsstater kommer att kunna använda Kyotomekanismer till dess att bedömningen har slutförts. 3.1. EU-28 (samtliga medlemsstater) Under den första åtagandeperioden var de totala utsläppen i EU betydligt lägre än målen: · Under perioden 2008–2012 var de årliga utsläppen (exklusive LULUCF) i genomsnitt 18,9 % lägre än basårsnivåerna, vilket motsvarar ett målöverskridande med 3,21 Gt CO2-ekvivalenter jämfört med målen. · Om kolsänkor inom LULUCF räknas in motsvarar detta en utsläppsminskning på ytterligare 1,3 % (0,38 Gt CO2-ekvivalenter). · Flera medlemsstater säljer internationella reduktionsenheter inom ramen för Kyotomekanismerna. Den sammanlagda förväntade försäljningen av dessa internationella reduktionsenheter motsvarar 1,6 % av basårsutsläppen (-0,47 Gt CO2-ekvivalenter). · EU-baserade företag kompenserar delar av sina utsläpp genom internationella reduktionsenheter inom ramen för Kyotomekanismerna (certifierade utsläppsminskningar, CER och utsläppsminskningsenheter, ERU). Detta motsvarar ytterligare 3,6 % av basårsutsläppen (1,03 Gt CO2-ekvivalenter). Om man räknar in alla dessa komponenter överträffade EU som helhet målen med uppskattningsvis 4,2 Gt CO2-ekvivalenter under perioden. Detta motsvarar en genomsnittlig minskning på 22,1 % jämfört med basårsnivåerna (se bild 1 i sammanfattningen). 3.2. EU-15 (EU-länderna före utvidgningen 2004) Under den första åtagandeperioden (2008–2012) var de totala utsläppen i EU-15 betydligt lägre än målet – de minskade under perioden med i genomsnitt 8 % jämfört med basåret: · Under perioden 2008–2012 var de årliga utsläppen (exklusive LULUCF) i genomsnitt 11,8 % lägre än basårsnivåerna, vilket motsvarar ett målöverskridande med 0,8 Gt CO2-ekvivalenter under den första åtagandeperioden. · Om kolsänkor inom LULUCF räknas in motsvarar detta en utsläppsminskning på ytterligare 1,4 % (0,3 Gt CO2-ekvivalenter). · Medlemsstaternas planerade användning av Kyotomekanismer kan förväntas leda till en minskning på ytterligare 1,5 % (0,3 Gt CO2-ekvivalenter), med förbehåll för att de på grund av den ekonomiska nedgången kan anpassa sina avsikter jämfört med de senaste rapporterade uppgifterna. · Genom EU-ETS-aktörernas användning av internationella reduktionsenheter uppnås minskningar på ytterligare 3,8 % (0,8 Gt CO2-ekvivalenter totalt). Detta innebär att EU-15 minskade sina utsläpp med 18,5 % under den första åtagandeperioden, dvs. en sammanlagd minskning på 2,2 Gt CO2-ekvivalenter Utsläppen i EU-15 har därmed minskat mer än dubbelt så mycket som krävs för att uppnå målet för den första åtagandeperioden (se bild 4). Bild 4: Totala siffror för överträffade mål under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod (2008–2012) (EU-15) Källa: Europeiska miljöbyrån, Europeiska kommissionen. 3.3. Resultat på medlemsstatsnivå EU-15 Medlemsstaternas framsteg mot att uppfylla sina respektive Kyotomål kan bedömas på grundval av de sektorer som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem. Såsom illustreras i bild 5 har sju medlemsstater (Österrike, Belgien, Danmark, Spanien, Italien, Luxemburg, Nederländerna) använt eller kommer att behöva använda internationella reduktionsenheter inom Kyotomekanismerna. Enligt Italiens senaste rapportering kommer man att behöva köpa ytterligare internationella reduktionsenheter före utgången av avräkningsperioden. EU-11 Elva andra medlemsstater[11] har individuella mål under Kyotoprotokollets första åtagandeperiod. De kommer alla att överträffa sina mål enbart genom inhemska åtgärder (dvs. utan att inkludera LULUCF och användning av Kyotomekanismer) och vissa med bred marginal. Många av dem redan har sålt en del av sina outnyttjade tilldelade utsläppsenheter (AAU). Rumänien, Tjeckien och Polen är de länder som har sålt flest tilldelade utsläppsenheter. De har sålt 318, 125 respektive 120 Mt CO2-ekvivalenter till andra parter. Bild 5: Relativ skillnad mellan växthusgasutsläpp i sektorer som inte omfattas av EU:s utsläppshandelssystem under den första åtagandeperioden och motsvarande Kyotomål för 2008–2012 (inklusive LULUCF) med och utan medlemsstaternas planerade användning av Kyotomekanismer Källa: Europeiska miljöbyrån, Europeiska kommissionen. 4. Trender för växthusgasutsläpp i EU 4.1. Utsläpp av växthusgaser 2012 jämfört med 2011 Under 2012 fortsatte EU:s totala utsläpp att minska och sjönk med 1,3 % jämfört med 2011. Utsläppen minskade mest inom transport- och industrisektorerna (-3,6 % för båda sektorerna). Däremot ökade utsläppen inom elproduktionen med 0,8 % trots att andelen förnybar energi i den samlade elproduktionen ökade från 21,5 % till 23,1 % under 2012. Detta beror på ökad produktion av el från fasta bränslen (stenkol och brunkol) som i sin tur beror på att priset på kol är relativt lågt jämfört med gas. Förändringen i utsläpp från år till år sträcker sig från +3,7 % i Malta till -8,8 % i Finland. Utsläppen ökade i fyra medlemsstater (Malta, Tyskland (+1,1 %), Irland (+1,4 %) och Förenade Kungariket (+3,2 %)). 4.2. Mindre skillnader i växthusgasintensitet och utsläpp per capita Västhusgasintensiteten har minskat i samtliga medlemsstater, med en genomsnittlig årlig minskningstakt mellan 0,9 % och 5,1 % Detta har lett till mindre skillnader mellan medlemsstaternas resultat (bild 6). Bild 6: Växthusgasintensiteten i EU-28, 2012/1990. Procenttalen anger genomsnittlig årlig minskning Källa: Europeiska kommissionen, Europeiska miljöbyrån. I alla medlemsstater utom Cypern, Malta och Portugal har utsläppen per capita minskat och närmat sig varandra sedan 1990. Bild 7: Växthusgasutsläpp per capita i EU, 2012/1990. Procenttalen anger genomsnittlig årlig minskning Källa: Europeiska kommissionen, Europeiska miljöbyrån. 4.3. Analys av orsakerna till de minskade koldioxidutsläppen Europeiska miljöbyrån har gjort en analys av de huvudsakliga skälen till utsläppsminskningarna under perioden 2005–2012[12]. I analysen kvantifieras effekterna av de olika faktorer som påverkar koldioxidutsläppen, dvs. befolkning, BNP per capita, primär energiintensitet[13] och koldioxidintensitet i primär energiförbrukning[14]. Bedömningen bygger på en analys av de enskilda faktorerna och omfattar koldioxidutsläpp från förbränning av fossila bränslen som står för cirka 80 % av de sammanlagda växthusgasutsläppen. Som kan utläsas av bild 8 minskade koldioxidutsläppen från fossila bränslen under perioderna 2005–2008 och 2008–2012 med 3,3 % respektive 9,2 %. Detta beror på tre huvudfaktorer: (1) Den primära energiintensiteten i EU minskade kraftigt, bland annat genom förbättrad energieffektivitet, och utgör därmed en stor andel av utsläppsminskningen för de aktuella perioderna. (2) Koldioxidintensiteten i primärenergiförbrukningen minskade till följd av utvecklingen av förnybara energikällor (kärnenergiproduktionen har minskat sedan 2005) och bidrar också till att minska utsläppen för båda tidsperioderna. (3) Effekten av ekonomisk tillväxt skiljer sig för de aktuella perioderna. BNP steg mellan 2005 och 2008 och motverkade därmed de utsläppsminskningar som följde av andra faktorer. Däremot sjönk BNP under perioden 2008–2012 och förstärkte därmed de utsläppsminskningar som följer av andra faktorer än den ekonomiska tillbakagången. Bild 8: Nedbrytning av förändringen i totala koldioxidutsläpp från förbränning av fossila bränslen i EU för perioderna 2005–2008 and 2008–2012. Källa: Europeiska miljöbyrån. Europeiska miljöbyråns analys och kommissionens kontrafaktiska analys, som beskrivs i det bifogade arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar, visar att den ekonomiska krisen[15] bidrog till mindre än hälften av den minskning som konstateras för perioden 2008–2012. 4.4. Luftfartens inverkan på det globala klimatet Växthusgasutsläpp från inhemsk luftfart i de 28 medlemsstaterna har minskat sedan 2000 och låg 2012 på något över 16 Mt CO2-ekvivalenter. Däremot ökade internationella utsläpp (av endast koldioxid) enligt rapporteringar till FN:s klimatkonvention (UNFCCC) och låg 2012 på nästan 135 Mt CO2 (jämfört med närmare 70 Mt 1990). Sammantaget utgör rapporterade utsläpp från luftfart 3,22 % av EU:s totala utsläpp som rapporterades för 2012. Utsläpp av kvävedioxider (NOx), aerosoler och deras prekursorer (sot och sulfat) samt ökad molnighet i form av bestående linjära kondensstrimmor och ökad bildning av cirrusmoln bidrar också till klimatförändringarna. Man har under de senaste åren försökt ta fram kvantifierade uppskattningar av hur andra faktorer än koldioxid påverkar klimatförändringarna, trots att det saknas observationsstudier om inverkan av t.ex. kondensstrimmor och ökad bildning av cirrusmoln. Ett exempel är en undersökning som delfinansierades i det integrerade projektet "Quantify"[16]inom EU:s sjätte ramprogram för forskning där man försökte uppskatta de sammantagna effekterna av luftfarten. Man kom fram till att luftfarten utgjorde 3,5 % av den sammanlagda påverkan genom mänsklig verksamhet 2005, exklusive molnighet som orsakas av luftfart (aviation induced cloudiness, AIC), eller 4,9 % om sådan molnighet räknas in. Inom forskningsprojektet REACT4C[17] som pågick mellan 2010 och 2014 undersökte man om klimatoptimerade flygrutter kan minska luftfartens inverkan på atmosfären. Detta vetenskapliga arbete visade att man kan minska klimatpåverkan med 25 % genom smärre ändringar av flygrutterna och en kostnadsökning på mindre än 0,5 % av driftskostnaderna. 5. Genomförande av unionens klimatförändringspolitik 5.1. Minskade utsläpp 5.1.1. Utarbetande av en klimat- och energipolitik för 2030 I januari 2014 lade Europeiska kommissionen fram en politisk ram för klimat- och energipolitiken efter 2020[18]. Denna politiska ram kompletterades genom ett meddelande om energieffektivitet i juli 2014[19]. Paketet innehåller följande huvudpunkter: · Ett bindande mål för EU att till 2030 minska växthusgasutsläppen med 40 % jämfört med 1990, vilket ska uppfyllas genom en årlig sänkning av taket för utsläpp som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem på 2,2 % efter 2020, tillsammans med en minskning av utsläppen från de sektorer som inte omfattas, vilken ska fördelas jämnt mellan medlemsstaterna i form av nationella bindande mål. · Ett EU-mål för förnybar energi på minst 27 % av energiförbrukningen i EU senast 2030. Detta åtagande kommer att uppfyllas genom tydliga åtaganden för medlemsstaterna som de själva beslutar om, och stödjas av stärkta mekanismer och indikatorer på EU-nivå. · Ett mål på 30 % för energieffektivitet för 2030. · Nya styrformer grundade på nationella program för konkurrenskraftig, säker och hållbar energi. Till följd av den rådande geopolitiska situationen och EU:s importberoende har kommissionen också antagit ett meddelande där man föreslår en ny europeisk energitrygghetsstrategi[20], vilken hör tätt samman med klimat- och energipolitiken för 2030. Till de viktigaste punkterna hör att diversifiera den externa energiförsörjningen, uppgradera infrastrukturen och fullborda EU:s inre energimarknad samt spara energi. I oktober 2014 nådde Europeiska rådet en överenskommelse[21] om ramen för klimat- och energipolitiken fram till 2030 mot bakgrund av kommissionens förslag. 5.1.2. EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU-ETS) Arbetet med att genomföra EU:s utsläppshandelssystem har lett till att den tredje fasen nu har inletts (2013–2020). EU-ETS omfattar nu, utöver koldioxid från de flesta industrianläggningar, dikväveoxid (N2O) från framställning av salpetersyra och andra syror, och perfluorkolväten från aluminiumframställning. I systemets tredje fas finns det inte längre individuella tak för varje medlemsstat, utan ett gemensamt utsläppstak för EU, Island, Liechtenstein och Norge. Fram till 2013 har omkring 43 % (exklusive NER300[22]) av utsläppsrätterna auktionerats ut och denna andel väntas öka med tiden. Sedan 2009 har det funnits ett växande överskott av utsläppsrätter och internationella reduktionsenheter på koldioxidmarknaden, vilket har lett till sjunkande koldioxidpriser. För att åtgärda denna obalans föreslog kommissionen att senarelägga (”back-load”) auktioneringen av 900 miljoner utsläppsrätter från de första åren av fas 3 till slutet av handelsperioden. Denna senareläggning antogs genom ändring av auktioneringsförordningen den 25 februari 2014. Den 22 januari 2014 antog kommissionen vidare ett lagförslag om att införa en marknadsstabilitetsreserv i början av den fjärde handelsperioden 2021. Den föreslagna reserven kommer att komplettera de befintliga reglerna. Utsläppsrätter läggs i marknadsstabilitetsreserven – dvs. de dras av från framtida auktionsmängder – i enlighet med det sammanlagda antalet utsläppsrätter i omlopp. Flödet av utsläppsrätter till och från reserven skulle ske automatiskt, baserat på en fullständigt reglerad process. Inom luftfartssektorn beslöt Internationella civila luftfartsorganisationens församling (ICAO-församlingen) under hösten 2013 att anta en slutgiltig dagordning för en global överenskommelse om begränsning av utsläppen från luftfarten. I väntan på eventuella internationella regler begränsade rådet och Europaparlamentet i mars 2014 omfattningen av EU:s utsläppshandelssystem till flygningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) för perioden 2013–2016. 5.1.3. Andra strategier och åtgärder Kommissionen har antagit ett meddelande[23] med en strategi för att successivt integrera utsläppen från sjöfarten i EU:s politik för minskade utsläpp av växthusgaser. Som ett första steg i denna strategi föreslog kommissionen en förordning om ett EU-omfattande system för övervakning, rapportering och verifiering av koldioxidutsläpp från större fartyg med början 2018. Förslaget till förordning behandlas nu av parlamentet och rådet. Lagstiftningen om normer för koldioxidutsläpp från bilar[24] fram till 2021 och från lätta nyttofordon[25] fram till 2020 har genomförts. Kommissionen har godkänt sex miljöinnovationer för minskade koldioxidutsläpp. Ny lagstiftning[26] om fluorerade växthusgaser har antagits och kommer att gälla från och med 1 januari 2015. Den kommer att leda till att utsläppen av fluorerade gaser minskar med två tredjedelar under perioden 2015–2030, vilket innebär en total uppskattad minskning på 1,5 Gt CO2-ekvivalenter till 2030, och 5 Gt CO2-ekvivalenter till 2050 jämfört med om inga åtgärder vidtas. För att åtgärda de utsläpp som är knutna till indirekt förändring av markanvändningen i samband med produktion av biodrivmedel har kommissionen föreslagit ett antal ändringar av direktiven om förnybar energi och bränslekvalitet. Den föreslagna texten diskuteras för närvarande inom EU-institutionerna. Medlemsstaterna har, i enlighet med den lagstiftning som antogs 2013[27], påbörjat sin rapportering om nuvarande och framtida LULUCF-åtgärder för att begränsa eller minska utsläppen från och bibehålla eller öka upptagen inom sektorn. En förteckning över nyligen antagna rättsakter finns i avsnitt 3 i det åtföljande interna arbetsdokumentet. 5.2. Anpassning till klimatförändringarna Den 16 april 2013 antog kommissionen en EU-strategi för klimatanpassning, som ska bidra till ett mer klimattåligt Europa. Strategin är inriktad på tre huvudmål med följande huvudsakliga innehåll: · Att främja medlemsstaternas insatser: Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att ta fram omfattande anpassningsstrategier, och håller i detta sammanhang på att utveckla en resultattavla för anpassningsberedskap. I mars 2014 inledde kommissionen initiativet ”Covenant of Mayors” (borgmästaravtalet) där städer uppmuntras till att vidta åtgärder för anpassning till klimatförändringarna. Initiativet "Mayors Adapt" går ut på att öka stödet till lokala aktiviteter och fungera som ett forum för städer att engagera sig mer och komma i kontakt med varandra. Ett annat syfte är att höja allmänhetens medvetenhet om klimatanpassning och vad som måste göras. Kommissionen ger också stöd till projekt som rör klimatanpassning, särskilt genom Life-programmets nya delprogram för klimatpolitik. · Att integrera klimatanpassning i annan EU-politik: Ett mål har ställts upp om att minst 20 % av unionens budget ska gå till klimatåtgärder. Detta mål används här som ett verktyg för att främja klimatanpassningsåtgärder. · Bättre beslutsunderlag: Särskilt viktig är plattformen Climate-ADAPT där information om anpassning kan samlas och spridas i EU. Kommissionen håller också på att färdigställa en strategi för att identifiera specifika områden där kunskap om klimatanpassning saknas och för att fylla dessa kunskapsluckor. 5.3. Klimatfinansiering 5.3.1. Auktionsintäkter 5.3.1.1. Hur medlemsstaterna använder auktionsintäkterna Enligt förordningen om en övervakningsmekanism skulle medlemsstaterna senast den 31 juli 2014 lämna en första rapport om intäkterna från auktionering av utsläppsrätter under 2013 där de anger beloppens storlek och hur de använts (se bild 9 i bilagan samt mer ingående information i det interna arbetsdokumentet). De sammanlagda intäkterna för EU uppgick till 3,6 miljarder euro. Direktivet om utsläppshandelssystemet föreskriver att minst 50 % av auktionsintäkterna eller ett motsvarande finansiellt värde ska användas av medlemsstaterna för klimat- och energirelaterade ändamål. Alla medlemsstater har rapporterat att de har använt eller planerar att använda[28] 50 % eller mer av dessa intäkter eller motsvarande finansiella värde för klimat- och energirelaterade ändamål[29] (87 % i genomsnitt, vilket motsvarar cirka 3 miljarder euro), främst för att stödja inhemska klimat- och energiinvesteringar. De rapporterade beloppen utgör endast en del av de totala klimat- och energirelaterade utgifterna i medlemsstaternas budgetar. Bild 9: Rapporterade intäkter från auktionering av utsläppsrätter 2013 (miljoner euro) och andel av dessa intäkter eller motsvarande finansiella värde som använts eller som planeras att användas för klimat- och energirelaterade ändamål * IT och EL: uppdelning mellan inhemsk och internationell användning har ej rapporterats. BE: information om användning av intäkter från auktionering har ej lämnats. ** Ingen rapportering har lämnats. Källa: Europeiska kommissionen En uppdelning av användningen av auktionsintäkterna per typ av åtgärd rapporterades endast av vissa medlemsstater (se arbetsdokumentet). Frankrike, Tjeckien och Litauen använder till exempel sina totala auktionsintäkter till projekt för att förbättra byggnaders energieffektivitet. Bulgarien, Portugal och Spanien använder det mesta av sina intäkter för att utveckla förnybar energi. Polen använder merparten av de intäkter som är avsedda för klimatrelaterade åtgärder till stöd för energieffektivitet och förnybar energi. I Tyskland används samtliga auktionsintäkter till klimat- och energirelaterade åtgärder. Merparten går till en särskild klimat- och energifond som stöder flera olika typer av projekt. I Finland går auktionsintäkterna till offentligt utvecklingsbistånd som inbegriper klimatfinansiering. Förenade kungariket använder omkring 15 % av auktionsintäkterna för att ge ekonomiskt stöd till energikostnader för långinkomsthushåll. 5.3.1.2. NER300 Finansieringsprogrammet NER300 är ett program för stöd till demonstrationsprojekt inom innovativ teknik för förnybar energi och koldioxidlagring (CCS). Det finansieras av utauktionering av 300 miljoner utsläppsrätter från reserven för nya deltagare i EU:s utsläppshandelssystem. Två ansökningsomgångar har utlysts inom ramen för programmet. Den andra ansökningsomgången, där anslagen beviljades i mitten av 2014, finansierades genom försäljning av kvarvarande utsläppsrätter och outnyttjade medel från den första ansökningsomgången. 18 projekt för förnybar energi och ett CCS-projekt valdes ut. Anslagen kommer totalt att uppgå till 1 miljard euro vilket kommer att generera privata investeringar till ett sammanlagt värde av nästan 900 miljoner euro. De två ansökningsomgångarna kommer tillsammans att avsätta 2,1 miljarder euro till 39 projekt (38 för förnybar energi och ett CCS-projekt). 5.3.2. Integrering av klimatåtgärder i EU:s budget 5.3.2.1. Den fleråriga budgetramen För att integrera klimatåtgärder i EU:s budget har EU-institutionerna kommit överens om att minst 20 % av de samlade utgifterna inom den fleråriga budgetramen (2014–2020) ska vara klimatrelaterade. Andelen klimatrelaterade utgifter under 2014 och 2015 utgör nästan 13 % av EU:s budget för vardera året. Från och med 2016 års budget väntas denna andel öka betydligt i samband med att medlemsstaternas operativa program inom de europeiska struktur- och investeringsfonderna antas, och den gemensamma jordbrukspolitikens nya direktstödsystem, inklusive miljöåtgärder, genomförs fullt ut. 5.3.2.2. Klimatforskning och klimatinnovation Klimatforskning var ett av de huvudsakliga forskningsområdena i EU:s sjunde ramprogram (2007–2013) och är centralt för Horisont 2020, det nya EU-programmet för forskning och innovation 2014–2020 med en budget på 79 miljarder euro. Man räknar med att minst 35 % av budgeten för Horisont 2020 kommer att finansiera åtgärder med klimatrelaterade mål. Detta är en betydande ökning jämfört med de 900 miljoner euro som man uppskattar har lagts på klimatåtgärder inom det sjunde ramprogrammet. Under rubriken ”Klimatåtgärder, miljö, resurseffektivitet och råvaror”, som har en budget på cirka 3 miljarder euro och ligger under prioriteringen ”Samhällsutmaningar” i Horisont 2020, ges stöd till forsknings- och innovationsprojekt för begränsning av klimatförändringarna. Dessa projekt har som syfte att analysera och mildra miljöpåverkan (på haven, atmosfären och ekosystemen) och öka kunskapen om klimatförändringar. Dessutom kommer forskning att inriktas på bedömning av effekter, sårbarhet och lösningar när det gäller anpassning till klimatförändring, utveckling av strategier för katastrofförebyggande och främjande av övergång till en koldioxidsnål samhällsekonomi. Begränsning av och anpassning till klimatförändringarna är viktiga faktorer för planering av forskning och innovation även under de andra målen inom prioriteringen ”Samhällsutmaningar”, särskilt inom transport, energi, bioekonomi, livsmedelsförsörjning och jordbruk och inom prioriteringen ”Industriellt ledarskap”. 5.3.2.3. Stöd till utvecklingsländer EU och dess medlemsstater bidrar med 51 % av det offentliga utvecklingsbiståndet (ODA) för klimatförändringar från alla givare som rapporterar till OECD och har därmed varit den största bidragsgivaren till både begränsning av och anpassning till klimatförändringar inom det offentliga utvecklingsbiståndet för perioden 2010–2012. Som en del av de utvecklade ländernas åtagande om snabbstartsfinansiering på 30 miljarder dollar uppfyllde EU och dess medlemsstater sitt åtagande genom att bidra med 7,34 miljarder euro under perioden. Efter slutet av perioden för snabbstartsfinansiering har EU och dess medlemsstater fortsatt att ge stöd till klimatfinansiering i utvecklingsländer inom ramen för de utvecklade ländernas mål att gemensamt mobilisera 100 miljarder dollar om året fram till 2020 från en mängd olika källor. Vid klimatkonferensen i Doha i december 2012 aviserade EU och ett antal medlemsstater frivilliga bidrag till klimatfinansiering i utvecklingsländerna. Det totala bidraget väntas blir mer än 5,5 miljarder euro. En första bedömning för 2013 bekräftar att detta belopp faktiskt kommer att delas ut[30]. Under 2013 lämnade medlemsstaterna in till Europeiska kommissionen sin första årsrapport om ekonomiskt och tekniskt stöd till utvecklingsländer i enlighet med artikel 16 i förordningen om en övervakningsmekanism, med uppgifter för åren 2011 och 2012. Uppgifter om det sammanlagda stödet till klimatfinansiering i utvecklingsländer för perioden 2011–2012 från EU och dess medlemsstater och per typ av instrument finns i tabellerna i det interna arbetsdokumentet. 6. Situationen i kandidatländerna och de potentiella kandidatländerna 6.1. EU:s kandidatländer (Albanien, Island, Turkiet, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro och Serbien) Albanien är part utanför bilaga I. Enligt landets senaste nationella meddelande från 2009 minskade utsläppen med 70 % mellan 1990 och 2000. Island är part till bilaga I och har uppfyllt sitt individuella mål för den första åtagandeperioden[31]. För den andra åtagandeperioden kommer Island, EU och dess medlemsstater att ingå ett gemensamt åtagande om utsläppsminskning (se avsnitt 2.1). Turkiets växthusgasutsläpp (exklusive LULUCF) ökade med 133 % mellan 1990 och 2012 och med 3,7 % mellan 2011 och 2012. Turkiet är part till bilaga I men har inte något mål för växthusgasutsläppen under den första eller den andra åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien är part utanför bilaga I. Landet lämnade sitt tredje nationella meddelande till UNFCCC i mars 2014. Enligt meddelandet minskade utsläppen av växthusgaser med 22 % mellan 1990 och 2009. I Montenegro, som också är part till konventionen utanför bilaga I, ökade de totala växthusgasutsläppen (exklusive LULUCF) med omkring 4,9 % mellan 1990 och 2003. Aktuell information om växthusgasinventeringar för Serbien saknas. 6.2. Potentiella kandidater till medlemskap i EU (Bosnien och Hercegovina samt Kosovo*) Bosnien och Hercegovina lämnade in sitt andra nationella meddelande i november 2013. Mellan 1991 och 2001 minskade de totala utsläppen i landet med 48 %. Uppgifter för Kosovo saknas. [1] Enligt 2014 års inventeringsrapport som innehåller data om växthusgasutsläpp fram till 2012. Om inte annat anges är alla data om växthusgasutsläpp baserade på IPCC:s reviderade riktlinjer från 1996 och beräknade med användning av den globala uppvärmningspotentialen från IPCC:s andra utvärderingsrapport. [2] För de flesta medlemsstater inbegriper denna siffra ännu inte de förväntade effekterna av direktivet om energieffektivitet eller ett fullständigt genomförande av klimat- och energipaketet. [3] Approximativa utsläppsdata för 2013 är uppskattningar som sammanställts av Europeiska miljöbyrån i den approximativa inventeringen av växthusgaser i EU för 2013. [4] Luxemburg publicerade nyligen egna skattningar enligt vilka ESD-utsläppen under 2013 var 1,61 % under 2013 års mål enligt ansvarsfördelningsbeslutet. [5] Se Europeiska miljöbyråns analys, punkt 4.3. [6] Klimat- och energipaketet omfattar inte samma sektorer som Kyotoprotokollet. Det omfattar internationell luftfart mellan EU:s medlemsstater, men utesluter LULUCF och utsläpp av kvävetrifluorid (NF3). [7] För de flesta medlemsstater är detta prognoser som lämnades in 2013. Följande medlemsstater har på frivillig basis lämnat in uppdaterade beräkningar under 2014: Cypern, Irland, Lettland, Luxemburg, Polen och Rumänien. Medlemsstaternas rapporter har kvalitetskontrollerats och kompletterats och justerats av Europeiska miljöbyrån vid behov. För flera medlemsstater var det nödvändigt att göra en uppskattning av andelen utsläpp som inte omfattas av EU-ETS. För komplettering och uppskattning av uppdelningen på ETS/ej ETS användes prognosdata från referensscenariot med befintliga åtgärder under EU:s klimatpolitik 2013, som baseras på modellerna PRIMES och GAINS. Denna prognos användes också som känslighetsanalys i EU:s första tvåårsrapport [SWD(2014)1]. [8] Approximativa utsläppsdata för 2013 är uppskattningar som sammanställts av Europeiska miljöbyrån i den approximativa inventeringen av växthusgaser i EU för 2013, baserat på data som lämnats av medlemsstaterna senaste den 31 juli 2010. Definitiva utsläppsdata kommer att finnas tillgängliga under 2015, framtagna enligt IPCC:s uppdaterade inventeringsmetod från 2006. [9] Data beräknade med användning av den globala uppvärmningspotentialen från IPCC:s fjärde utvärderingsrapport. [10] Basårsutsläpp enligt ansvarsfördelningsbeslutet beräknas för varje medlemsstat på ett sätt så att de överensstämmer både med beslutets relativa och absoluta mål för 2020. [11] Malta och Cypern har inget mål under den första åtagandeperioden. [12] Europeiska miljöbyrån 2014 – Why did GHG emissions decrease in the EU between 1990 and 2012? http://www.eea.europa.eu/publications/why-are-greenhouse-gases-decreasing [13] Primär energiförbrukning per BNP-enhet. [14] Koldioxid per enhet primär energi från fossila bränslen. [15] Illustreras i bild 8 genom faktorn ˮBNP per capitaˮ. [16] http://www.pa.op.dlr.de/quantify/ [17] Projekt inom sjunde ramprogrammet för forskning: Reducing Emissions from Aviation by Changing Trajectories for the benefit of Climate (2010–2014) [18] COM(2014) 15. [19] COM(2014) 520. [20] COM(2014) 330. [21] Se Europeiska rådets slutsatser (http://www.european-council.europa.eu/council-meetings/conclusions). [22] Se avsnitt 5.3.1.2. [23] COM(2013) 479. [24] Förordning (EG) nr 443/2009. [25] Förordning (EG) nr 510/2011. [26] Förordning (EG) nr 517/2014. [27] Europaparlamentets och rådets beslut 529/2013/EU. [28] Vissa medlemsstater planerar att använda minst 50 % av auktionsintäkterna för klimatrelaterade ändamål. Intäkterna för 2013 har emellertid ännu inte har fördelats och kommer att rapporteras till efterföljande år (t.ex. Finland, Lettland och Slovakien). [29] Enligt rapporterna från Österrike, Danmark, Irland, Nederländerna och Förenade kungariket är auktionsintäkterna inte öronmärkta i den nationella budgeten och det är därför inte möjligt att hänföra dem till specifika ändamål. De rapporterade uppgifterna utgör endast några exempel som bara omfattar en liten andel av de totala klimatrelaterade utgifterna. [30] http://ec.europa.eu/clima/policies/finance/documentation_en.htm. Senast den 30 september varje år lämnar medlemsstaterna uppgifter till Europeiska kommissionen om finansiellt och tekniskt stöd till utvecklingsländer. [31] Islands genomsnittliga utsläppsökning under den första åtagandeperioden skulle gå ner till en nivå på högst 10 %. Utsläppen minskade med 2 % i genomsnitt under perioden. * Denna beteckning påverkar inte ståndpunkter om Kosovos status och är i överensstämmelse med FN:s säkerhetsråds resolution 1244/1999 och med Internationella domstolens utlåtande om Kosovos självständighetsförklaring. Tabell 1: Rapporterade intäkter från auktionering av utsläppsrätter 2013 (miljoner euro) och andel av dessa intäkter eller motsvarande finansiella värde som använts eller som planeras att användas för klimat- och energirelaterade ändamål Land || Totala rapporterade intäkter från auktionering av utsläppsrätter (miljoner euro) || Intäkter som använts eller som planeras att användas för klimat- och energirelaterade ändamål (inrikes och utrikes) || Andel som använts eller som planeras att användas för klimat- och energirelaterade ändamål Tyskland || 790,3 || 790,3 || 100 % Förenade kungariket (*) || 485,4 || 485,4 || 100 % Italien || 385,9 || 192,9 || 50 % Spanien || 346,1 || 346,1 || 100 % Polen || 244,0 || 128,7 || 50 % Frankrike || 219,2 || 219,2 || 100 % Grekland || 147,6 || 147,6 || 100 % Nederländerna || 134,2 || 134,2 || 100 % Rumänien || 122,7 || 91,2 || 74 % Belgien || 115,0 || ingen uppgift || ingen uppgift Tjeckien || 80,7 || 73,2 || 91 % Portugal || 72,8 || 70,4 || 100 % Finland (**) || 67,0 || 33,5 || 50 % Slovakien (***) || 61,7 || 61,7 || 100 % Danmark || 56,0 || 28,0 || 50 % Österrike || 55,8 || 29,9 || 66 % Bulgarien || 52,6 || 51,3 || 97 % Irland || 41,7 || 41,7 || 100 % Sverige || 35,7 || 17,9 || 50 % Ungern || 34,6 || 17,3 || 50 % Litauen || 20,0 || 20,0 || 100 % Estland || 18,1 || 9,0 || 50 % Slovenien || 17,7 || 8,9 || 50 % Lettland (***) || 10,8 || 10,8 || 100 % Luxemburg || 5,0 || 2,5 || 50 % Malta || 4,5 || 2,9 || 64 % Kroatien || 0 || 0 || Cypern || ingen rapportering || || Totalt || 3635,1 (****) || 3052,1 || 87 % (*****) (*) De uppgifter som lämnats av Förenade kungariket inbegriper tidig utauktionering under 2012 av utsläppsrätter i tredje fasen av ETS 2012. (**) Finland använder för närvarande alla auktionsintäkter till officiellt utvecklingsbistånd, inbegripet klimatfinansiering, som kommer att svara för 50 % av dessa intäkter. Under rapporteringsåret använde Finland ungefär 7 miljoner euro av intäkterna. Av detta användes 2 miljoner euro för internationella klimat- och energirelaterade ändamål. Användningen av återstoden av medlen kommer att rapporteras under kommande år. (***) Inklusive intäkter som Lettland och Slovakien avser använda för klimatrelaterade ändamål genom ett nytt finansieringsinstrument som kommer att finansieras direkt med auktionsintäkter. (****) Inbegriper inte Cypern (rapportering har inte lämnats). (*****) Inbegriper inte Belgien (del av intäkterna som används för klimat- och energirelaterade ändamål har inte rapporterats) och Cypern. Källa: Europeiska kommissionen