GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 53/96 antagen av rådet den 18 juni 1996 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets beslut nr .../96/EG av den ... om bibehållande av nationell lagstiftning om förbud mot användning av vissa tillsatser vid tillverkning av vissa livsmedel (96/C 315/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av rådets direktiv 89/107/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för användning i livsmedel (1), särskilt artikel 3a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),

i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (4), och

med beaktande av följande:

Bestämmelserna om harmonisering vad gäller tillsatser bör inte påverka tillämpningen av bestämmelser i medlemsstaterna som var i kraft den 1 januari 1992 och som förbjuder användning av vissa tillsatser i vissa specifika livsmedel och som betraktas som traditionella och som framställs på medlemsstaternas territorium.

Förteckningen över livsmedel som betraktas som traditionella måste upprättas på grundval av anmälningar från medlemsstaterna till kommissionen som gjorts före den 1 juli 1994. Anmälningar från de nya medlemsstaterna vilka gjorts efter denna dag måste dock beaktas.

Allmänt sett är emellertid inte syftet med detta beslut att definiera den traditionella karaktären hos livsmedlen. Denna traditionella karaktär kan framför allt inte sammanfattas endast som ett förbud mot användning av tillsatser i dessa livsmedel.

Hänsyn måste dock tas till hur betydande det förbud i nationell lagstiftning som den 1 januari 1992 fanns mot användning av vissa kategorier av tillsatser är för livsmedelsproduktionen som helhet. Särarten hos ett sådant produktionssätt bör bibehållas. Hänsyn bör tas till lojal praxis vid affärstransaktioner med dessa livsmedel och till konsumenternas intresse, innan tillstånd kan ges att bibehålla förbudet mot användning av vissa kategorier av tillsatser.

Det förhållandet att en produkt betecknas som traditionell och att en medlemsstat bibehåller sin nationella lagstiftning i fråga om denna, bör inte påverka bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 2081/92 (5) och (EEG) nr 2082/92 (6) om ursprungsbeteckningar respektive särartsskydd.

I direktiv 89/107/EEG och särdirektiven tillåts endast de tillsatser som inte är skadliga för folkhälsan. Skyddet av folkhälsan kan därför inte vara ett kriterium som rättfärdigar ett förbud mot användning av vissa tillsatser i vissa specifika livsmedel som betraktas som traditionella.

Förbudet mot användning av vissa tillsatser får inte leda till diskriminering i förhållande till andra tillsatser som tillhör samma kategori enligt bilaga I i direktiv 89/107/EEG och får således inte inverka på harmoniseringen inom gemenskapen.

För att öka öppenheten är det lämpligt att ange de förbud mot användning av vissa kategorier av tillsatser i vissa kategorier av livsmedel som får behållas av medlemsstaterna genom undantag från bestämmelserna i direktiv 89/107/EEG samt i särdirektiven 94/35/EG (7), 94/36/EG (8) och 95/2/EG (9).

Etableringsrätten och den fria rörligheten för varor får inte hotas, varken genom de beviljade tillstånden att behålla nationell lagstiftning eller genom eventuella föreskrifter om märkning som gör det möjligt att skilja dessa produkter från andra liknande livsmedel. Den fria rörligheten, utsläppandet på marknaden och tillverkningen i alla medlemsstater av liknande livsmedel som betraktas som traditionella eller icke traditionella måste även i fortsättningen överensstämma med bestämmelserna i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I enlighet med artikel 3a i direktiv 89/107/EEG och på de villkor som preciseras där, tillåts de medlemsstater som räknas upp i bilagan att i sin lagstiftning behålla förbud mot användning av de kategorier av tillsatser som anges i bilagan vid tillverkning av livsmedel.

Detta beslut skall inte påverka tillämpningen av bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 2081/92 och (EEG) nr 2082/92.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT nr L 40, 11.2.1989, s. 27. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/34/EG (EGT nr L 237, 10.9.1994, s. 1).

(2) EGT nr C 134, 1.6.1995, s. 20.

(3) EGT nr C 301, 13.11.1995, s. 43.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 16 januari 1996 (EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 22), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 juni 1996 (ännu inte offentliggjord i EGT) och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu inte offentliggjort i EGT).

(5) EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 1. Förordningen ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(6) EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 9. Förordningen ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(7) EGT nr L 237, 10.9.1994, s. 3.

(8) EGT nr L 237, 10.9.1994, s. 13.

(9) EGT nr L 61, 18.3.1995, s. 1.

BILAGA

>Plats för tabell>

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 19 april 1995 lade kommissionen fram ett förslag till beslut (1) grundat på artikel 100a i EG-fördraget om bibehållande av nationell lagstiftning om förbud mot användning av vissa tillsatser vid tillverkning av vissa livsmedel.

2. Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sina yttranden den 16 januari 1996 (2) respektive den 13 september 1995 (3). Efter Europaparlamentets yttrande lade kommissionen fram ett ändrat förslag den 6 maj 1996 (4).

3. Den 18 juni 1996 antog rådet en gemensam ståndpunkt enligt fördragets artikel 189b.

II. SYFTE

Syftet med detta förslag är att upprätta en lista över de livsmedel som är att betrakta som traditionella för att därigenom skydda livsmedlens mångfald inom gemenskapen. För att uppnå detta mål kan de berörda medlemsländerna bevara sin nationella lagstiftning om förbud mot vissa tillsatsämnen i produktionen av vissa livsmedel.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Europaparlamentet har föreslagit följande tre ändringar:

- Närmare specificeringar av vilka livsmedel som är att betrakta som traditionella (ändringsförslag 2).

- Tillägg av två danska livsmedel och ett svenskt (ändringsförslag 3).

- Bestämmelser om att det traditionella tillverkningssättet skall anges på etiketterna (ändringsförslag 1).

2. Efter att ha granskat förslaget har rådet utvidgat, breddat och preciserat förslaget, å ena sidan för att ta hänsyn till de nationella lagstiftningarna, å andra sidan för att beakta ändringsförslagen från Europaparlamentet, och i synnerhet då ändringsförslag 2 och 3.

Alla ändringarna i det ändrade förslaget som antagits av rådet har godtagits av kommissionen.

3. Enligt ändringsförslag 2 (som kommissionen godtagit i sitt ändrade förslag) godtar rådet de förändringar i definitionerna av livsmedel som omfattas av medlemsländernas nationella lagstiftning. Rådet godtar emellertid inte termen "av grekiskt ursprung" på "fetaost", eftersom det vill understryka att denna ost i princip enbart tillverkas i Grekland och därför inte behöver någon sådan bestämning.

4. Rådet har vidare beslutat att inte placera benämningen "traditionellt franskt bröd" inom citattecken eftersom benämningen kan översättas till alla språk.

5. Vad beträffar produkterna "traditionell fransk konserverad gås och anka" har rådet med hänsyn till produktionssättet beslutat att medlemsstaten i fråga får behålla sitt förbud mot samtliga tillsatsämnen.

6. Rådet har tagit med alla de livsmedel som förekommer i ändringsförslag 3 (kommissionen förkastade detta ändrinsförslag). Emellertid har rådet beträffande de danska produkterna "leverpostej" och "kødboller" särskilt angett för vilka typer av tillsatsämnen ett förbud kan bevaras. Dessutom har rådet inkluderat Finland i kategorin "traditionell svensk fruktsaft" eftersom denna medlemsstat också tillverkar dessa livsmedelsprodukter.

7. Slutligen har rådet till listan fogat en spansk produkt, "lomo embuchado", och tre italienska produkter, "salame cacciatore", "mortadella" och "cotechine e zampone".

De fyra produkterna är att betrakta som traditionella och den lagstiftning som förbjuder användningen av vissa tillsatser i tillverkningen har varit i kraft i många år.

8. Rådet antog inte ändringsförslag 1, enligt vilket man på etiketten måste ange att produkten framställts enligt medlemsstatens traditionella metoder. Rådet anser att tillverkarna själva bör bestämma om en sådan upplysning är nödvändig (ändringsförslaget förkastades också av kommissionen).

9. Sammantaget antogs två ändringsförslag av tre från Europaparlamentet och hänsyn togs till de kriterier som gällde vid upprättandet av listan över traditionella produkter, vilket rådet anser lett fram till en balanserad kompromiss.

(1) EGT nr C 134, 1.6.1995, s. 20.

(2) EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 21.

(3) EGT nr C 301, 13.11.1995, s. 43.

(4) EGT nr C 186, 26.6.1996, s. 7.