Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok - Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden"

(1999/C 116/09)

Den 16 oktober 1998 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok - Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden".

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 11 februari 1999. Föredragande var Henri Malosse.

Vid sin 361:a plenarsession den 24-25 februari 1999 (sammanträdet den 24 februari) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén hälsar med tillfredsställelse Europeiska kommissionens initiativ att inleda en bred debatt på temat varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden. Detta tema har berörts av kommittén vid många tillfällen, som till exempel i yttrandet om textilindustrin(1) liksom i yttrandet om "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor"(2).

1.2. Förordning (EG) nr 3295/94 berör de facto bara kampen mot varumärkesförfalskning och pirattillverkade varor som har sitt ursprung i tredje land. Som kommittén påpekade i sitt yttrande avser denna förordning bara ingripanden som utförs vid gemenskapens yttre gränser inom ramen för utbyte med tredje land. Kommittén hade likaså gärna sett att grönboken tog upp samordning av de nationella bestämmelserna inom den inre marknadens gränser, både för varor som kommer från tredje land och för varor som pirattillverkats i unionen.

1.3. Kommittén gläder sig åt att kommissionen initierat en bred debatt i detta ämne, med tanke på de allvarliga problem som denna piratverksamhet innebär för europeisk industris och europeiska tjänsters konkurrenskraft. I många sektorer utgör i själva verket huvuddelen av produkternas och tjänsternas mervärde det som skapats genom de europeiska entreprenörernas, konstnärernas och arbetstagarnas skaparkraft, fantasi och begåvning. Dessutom bör det påpekas att denna olagliga verksamhet i allt högre grad berör verksamheten inom den nya informationstekniken och därför utgör ett handikapp för den europeiska industrins utveckling inom denna sektor som har en mycket snabb tillväxt.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Det är inte önskvärt att göra skillnad på verktyg för den interna och den externa politiken vad gäller varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Kommittén har redan ställt förslag angående externa kontroller(3). Dessa bör upprepas och förstärkas eftersom de lika gärna också kan gälla åtgärder inom unionen och då särskilt följande:

2.1.1. Förbättra informationsutbyte och samarbete mellan kontrollinstanserna (tull, bedrägeribekämpningen och så vidare) och dem som innehar varumärkesrättigheterna.

2.1.2. Underhålla och främja en kvalificerad och välutbildad kontrollstyrka.

2.1.3. Medvetandegöra den allmänna opinionen.

2.1.4. Harmonisera de nationella kontroll- och bekämpningsbestämmelserna.

2.1.5. Säkerställa enkla förfaranden för att beivra överträdelserna.

2.1.6. Säkerställa ett förfarande för att ta varor i beslag i minst ett år som gäller i hela Europeiska unionen.

2.1.7. Belasta bara den som begått överträdelsen, och inte rättighetsinnehavaren, med kostnaderna för att förstöra varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor.

2.1.8. Minska tidsutdräkten och kostnaderna för förfarandena för att dessa inte skall verka avskräckande för små företag som drabbats, och införa nya specialiserade förfaranden inför specialiserade domstolar som är välinformerade om varumärkesförfalskning och pirattillverkning och dess effekter.

3. Särskilda kommentarer (grönbokens frågeställningar)

3.1. Fenomenets natur och egenskaper

Kommittén stöder kommissionens försök till bred definition av begreppen varumärkesförfalskning och pirattillverkning som "en kränkning av en immateriell rättighet, det vill säga en industriell rättighet (varumärke, mönster, patent, bruksmodeller, ursprungsbenämning) eller en upphovsrätt eller närstående rättighet (uppträdande konstnärers rättigheter, fonogramtillverkares rättigheter, filmproducenters rättigheter, rätt till radiosändningar) eller särskilt rättsligt skydd för producenter av databaser".

3.2. Även om kommittén förstår kommissionens vilja att strikt avgränsa debattens omfång till allt som innebär ett intrång i upphovsrätten, utgör även andra former av överträdelser som utnyttjar andras verk (uppenbara imitationer, "look alike") bedrägeri gentemot konsumenten. Om man inte kan bekämpa detta med samma påföljdsarsenal som varumärkesförfalskning och pirattillverkning måste kampen mot denna verksamhet främjas, eftersom förfalskare för att undkomma alla påföljder tillgriper sådana metoder alltmer systematiskt, särskilt inom unionen. När denna typ av verksamhet tar sig formen av illojal handel och bedrägeri gentemot konsumenterna måste den bekämpas. Kommittén anser således att den debatt som kommissionen inlett även bör omfatta alla sådana parasiterande verksamheter särskilt vad gäller nödvändig information till konsumenterna och skydd av deras rättigheter.

3.3. Tyvärr måste man konstatera att konsumenterna inte alltid enbart kan betraktas som offer. Ofta är det konsumenterna som orsakar problemet genom att köpa varor som de, på grund av det låga priset, förmodar inte är äkta märkesvaror utan imitationer. Konsumenterna och konsumentrörelserna spelar alltså en viktig roll vid bekämpning av olaglig varumärkesförfalskning.

4. Fenomenets omfattning och konsekvenser

4.1. Kommittén har tagit del av de uppskattningar som kommissionen redovisar. De har uppkommit genom studier gjorda av konsultbyråer. Kommittén är förvånad över att medlemsstaternas tullmyndigheter och yrkesorganisationerna för de berörda sektorerna inte har uppgifter som är lättare att verifiera eller inte ställer dessa till kommissionens förfogande.

4.2. Kommittén frågar sig om storleksordningen förlorade arbetstillfällen per år (100000 enligt kommissionen) är korrekt uppskattad. I själva verket uppskattar kommissionen själv i sitt meddelande om branschens konkurrenskraft(4) att det bara i unionens textil- och beklädnadsindustri rör sig om 100000 förlorade arbetstillfällen varje år på grund av varumärkesförfalskning och pirattillverkning.

4.3. Med anledning av fenomenets omfattning och det stora värdet av att ha tillförlitligast möjliga uppgifter föreslår kommittén en bevakningsmekanism på gemenskapsnivå i form av ett nätverk mellan de nationella och branschvisa bevakningspunkterna. Denna europeiska bevakningsmekanism skulle kunna fungera med stöd av kommersiella organisationer på det lokala planet.

4.4. Varor som tillkommer genom varumärkesförfalskning och pirattillverkning tillverkas ofta i hemliga företag utan hänsyn till gällande sociallagstiftning, arbetsmiljö eller säkerhet. Det är också uppenbart att denna verksamhet kringgår skattelagstiftningen och att den allt oftare är knuten till nätverk av organiserad brottslighet. Kommittén betonar därför att det är nödvändigt att ha ett övergripande tillvägagångssätt, särskilt vad gäller övervaknings- och kontrollåtgärder, för att infånga alla aspekter av denna olagliga verksamhet: sociala undersökningar, skattekontroll, kamp mot varumärkesförfalskning, kamp mot organiserad brottslighet och mot penningtvätt. Rättsliga instanser och kontrollerande enheter som är specialiserade på kampen mot dessa fenomen bör samarbeta närmare.

5. Den privata sektorns bevakning

5.1. Kommittén bedömer att yrkesorganisationernas, fackföreningarnas och konsumentorganisationernas roll är avgörande för att uppskatta fenomenets omfattning och organisera kampen mot denna olagliga verksamhet. Kommittén stöder principen att, om organisationerna erhållit en godkänd fullmakt, ge dem den rättsliga kapacitet som krävs för att de skall kunna föra talan inför rätta för de kollektiva intressen som de representerar.

5.2. Enligt kommitténs uppfattning bör denna övervakningsverksamhet även omfatta distributionssektorn som bör uppmuntras att i samarbete med tillverkarna utveckla en kvalitetsmärkning och en uppförandekod för att spåra upp tvivelaktiga produkter och tjänster. Kommittén föreslår därför att Europeiska kommissionen tar initiativ i denna sektor i samarbete med handelns medlemsorganisationer för att medvetandegöra dem och utbilda deras medlemmar. När man talar om denna sektor bör man precisera att det rör sig om såväl grossister som detaljdistributörer, att det handlar både om de stora distributörerna och om de små traditionella detaljhandlarna liksom om tjänster som riktar sig både till yrkesverksamma och till enskilda.

5.3. Att med stöd av yrkesorganisationerna utveckla databaser med designer och modeller kan vara ett lämpligt sätt att bekämpa pirattillverkade produkter. Generellt sett är yrkesorganisationernas och övriga berörda sammanslutningars roll grundläggande för att bevaka marknaden, göra myndigheterna uppmärksamma på oegentligheter och samarbeta med dem, för att informera och utbilda den rättsliga apparaten och för att informera allmänheten. Det exempel som nätverket React ger i textil- och beklädnadsindustrin bör i detta sammanhang hälsas med tillfredsställelse. Kommittén vill uttrycka sin önskan att Europeiska kommissionen skall införa pilotprojekt som skall stödja denna typ av verksamhet, i nätverk på europeisk nivå.

6. Användning av tekniska anordningar

6.1. Kommittén anser att sökandet efter tekniska förfaranden som gör det möjligt att identifiera och "följa upp" olagliga varor är fruktbart. Härvidlag anser kommittén att pilotåtgärder vad gäller överföring av teknik skulle vara välkomna, med förtur för projekt som är forskningsintensiva, för att överföra teknik som redan används inom andra områden. I första hand bör yrkesorganisationer och grupper av små och medelstora företag och hantverkare kunna dra nytta av dessa projekt.

6.2. Kommittén anser att sådana åtgärder, om de effektivt syftar till att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning, inte kan ha snedvridande effekter på den fria rörligheten för varor på den inre marknaden.

6.3. Att utbilda dem som skall utföra kontroller i att känna igen dessa förfaranden är grundläggande. I det sammanhanget är samarbete mellan producenterna och förvaltningar avgörande för att bygga upp larm- och kontrollnätverk.

7. Sanktioner och sätt att se till att immateriella rättigheter respekteras

7.1. Enligt de nästan helt samstämmiga yrkesorganisationerna och fackföreningarna är straff tillsammans med förebyggande åtgärder det förnämsta sättet att effektivt bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Här ifrågasätter dessa organisationer inte så mycket gällande lagstiftning som det sätt på vilket den tillämpas, vilket anses vara alltför ojämnt för att utgöra ett verkligt hot mot fusket. Vidare gynnas naturligtvis de som utför varumärkesförfalskning och pirattillverkning av existensen av en inre marknad utan gränser å ena sidan och frånvaron av ett fungerande europeiskt rättsligt område å andra sidan.

7.2. De stora skillnaderna vad gäller sätten att tillämpa bestämmelser om begränsning och straff är ett uppenbart hinder mot en effektiv kamp mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Inom detta område bör Europeiska unionen i kraft av den nya behörighet som den fått inom tredje pelaren genomföra grundliga åtgärder för att fastställa enkla och kostnadseffektiva förfaranden som erkänns av alla medlemsstater, med kommissionens förslag vad gäller kamp mot betalningsförseningar som modell. På medellång sikt och inför utsikten av en kraftig förstärkning av Brysselkonventionen bör ett företag som drabbats kunna vända sig direkt till myndigheterna i den medlemsstat där det är etablerat för att kunna få ett exekutionsbeslut i ett annat medlemsland, inklusive i de medlemsstater som de olagliga varorna kommer att transporteras genom.

7.3. ESK anser att arbetet med att förbereda den konvention som kallas Rom II (konvention angående lag som gäller förpliktelser som faller utanför kontrakt) är av avgörande betydelse. Att denna konvention antas kommer att ha en avgörande betydelse för kampen mot vissa former av varumärkesförfalskning och pirattillverkning som kan utföras tack vare Internet. Att samtliga medlemsstater ratificerar Haag-konventionen av den 18 mars 1970 om samarbete mellan polismyndigheter för att säkerställa civilrättsliga och handelsrättsliga bevis kommer på samma sätt att bidra till att göra kampen mot alla former av parasitism och illojal handel mer effektiv.

7.4. Grönboken talar om försvar av rättigheter men tycks glömma bort att i huvuddelen av alla länder bygger detta försvar på att man i förväg får ett skydd för rättigheterna. En stor informationskampanj bör därför genomföras gentemot företagen, särskilt de små och medelstora. Denna kampanj bör innehålla detaljerad information om de rättsliga förfarandena (behörighet, adresser och så vidare)

7.5. Det är av stor betydelse att bevaka att de befintliga bestämmelserna tillämpas även om dessa är disparata. Låt oss försöka få till stånd en strävan efter snabbhet och förenkling av de rättsliga förfarandena. Bättre utbildning av domare och specialdomstolar som är tillgängliga inom hela unionen skulle göra det möjligt att undvika släpphänthet och alltför stora skillnader i bedömningarna, särskilt i de fall där det fortfarande finns en viss form av eftergivenhet gentemot vissa former av varumärkesförfalskning och pirattillverkning. Man bör i detta sammanhang anföra, som ett exempel, förordningen om gemenskapsvarumärken (40/94 av den 20 december 1993) som inför domstolar för gemenskapsvarumärken som utses av medlemsstaterna i sin egenskap av nationella domstolar i första och andra instans och som är behöriga vad gäller varumärkesförfalskning och giltighet för gemenskapsvarumärket. På samma sätt kan man tänka sig att det utvecklas kompetenta och behöriga domstolar som organiseras i nätverk på gemenskapsnivå för att behandla alla ärenden rörande varumärkesförfalskning och pirattillverkning (varumärken, patent, design och modeller, upphovsrätt och därmed sammanhängande rättigheter).

7.6. ESK är mycket positiv till ett system där domar systematiskt offentliggörs i pressen på de dömdas bekostnad. Samma sak gäller informationstvånget gentemot lagöverträdarna. Straffrättsliga åtgärder bör också drabba de distributörer som medvetet gör sig skyldiga till handlingar som uppmuntrar varumärkesförfalskning och pirattillverkning som till exempel att varumärkesprodukter på stormarknader ersätts med pirattillverkade produkter utan märkning. I fall av återfallsförbrytelser bör man inte tveka att stänga affärer eller anläggningar som sprider förfalskade produkter, för ofta är böterna mycket symboliska i jämförelse med de vinster som kan göras på detta sätt. Att beteckna varumärkesförfalskning som ett tullbrott såsom i Frankrike är också ett sätt att förstärka möjligheterna att bekämpa detta fenomen genom att tullmyndigheterna knyts till bekämpningen.

8. Administrativt samarbete mellan behöriga myndigheter

8.1. ESK anser att denna aspekt är av avgörande betydelse. Kommittén förvånar sig över att grönboken inte tar hänsyn till de stora skillnader i tillvägagångssätt och förfaranden i attityden hos de olika nationella förvaltningarna. Det rör sig särskilt om de länder som visar tolerans mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning i stor skala och inte ser det som brottslighet som med prioritet bör bekämpas. I yttrandet om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor(5) betonade kommittén att det finns stora skillnader och nämnde ett land som inte tillämpar tillräckliga hindrande åtgärder vilket utgör en möjlig "ingång". Det är kommitténs bedömning att detta samarbete absolut måste förstärkas genom harmonisering av regler och praxis, omfattande utbildningsinsatser och stöd till "de svaga länkarna i kedjan" vad gäller gemenskapsåtgärderna. Att publicera autentisk statistik över hur många förfaranden som inletts i varje land, exempel på grava brott mot reglerna och information på politisk nivå om "svagheter" förefaller dessutom vara lämpligt för att få situationen att utvecklas.

8.2. Kommittén oroar sig för risken att tullstyrkorna och undersökningspersonal minskas när det tvärtom är nödvändigt att öka antalet, förbättra kvaliteten och beredskapen inom en gemensam samarbetsram. Här gläder sig kommittén åt de olika gemenskapsinitiativ som säkerställer samarbete och utbildning av nationella tjänstemän som har i uppdrag att upprätthålla lagstiftningen, särskilt programmet Karolus. Andra program avser tullen (Mathaeus) eller kampen mot den organiserade brottsligheten (Falcone). Kommittén föreslår att ett övergripande program som förenar alla de berörda förvaltningarna (tull, polis, skattemyndigheter, sociala myndigheter) liksom domarna skall införas för att främja ett nätverk på europeisk nivå för kamp mot de underjordiska nätverken som organiserat sig på den inre marknaden.

8.2.1. Kommittén anser att det är dags att förbereda gemensamma åtgärder inom kampen mot internationella brottslingar: gemensamma databaser och register, gemensamma spaningsgrupper, utbyte av bästa praxis och så vidare. Samtidigt som de bekämpande enheterna utvecklas med begränsade medel, inom fastställda territoriella gränser med tunga, långsamma och teknokratiska förfaranden, utnyttjar brottslingarna Internet för att sälja sina otillåtna produkter.

8.3. En effektiv kamp mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning bedrivs framför allt genom ett verkligt politiskt medvetandegörande. Kommittén föreslår att stora konferenser organiseras i varje medlemsstat där de negativa effekterna för sysselsättning, hälsa och konsumentsäkerhet betonas och de bästa straff- och preventionsåtgärderna framhålls. Massmedia, konsumentrörelserna, bransch- och arbetstagarorganisationer för produktion och distribution, särskilt de små och medelstora företagen, och skolvärlden bör knytas till dessa konferenser.

9. Övriga frågor att ta upp

9.1. Förutom vad som tas upp i grönboken bör man påpeka de förseningar som har skett inom Europeiska unionen vad gäller införandet av ett fungerande juridiskt ramverk för skyddet av immateriella rättigheter, bland annat i form av enhetliga rättigheter på gemenskapsnivå (avsaknad av ett verkligt europeiskt patent, försening vad gäller införandet av harmoniserade användningsmodeller för gemenskapsdesign eller -modeller, ett alltför sent införande av direktivet om design och modeller för att man skall kunna uppskatta dess effekter, avsaknad av gemenskapslagstiftning angående upphovsrätt och därmed sammanhängande rättigheter).

9.2. Att den inre marknaden inte fullbordats vad gäller indirekta skatter (momssatserna har inte harmoniserats, momsavdrag för produkter som skickas mellan olika medlemsstater, avdrag för accis och avgifter och så vidare) är en känd källa till fusk och undandraganden. Det utgör också ett hinder mot effektiva kontroller av fusk eftersom varumärkesförfalskning och pirattillverkning ofta systematiskt är styrda mot angränsande marknader.

9.3. Informationskampanjer som medvetandegör konsumenterna ("den breda allmänheten") om de risker som varumärkesförfalskningen utgör för deras hälsa och/eller säkerhet är oundgängliga fall med allvarliga faror för konsumenterna blir allt fler: pirattillverkade mediciner med risker, ofta dödliga, för hälsan, bristfällig medicinsk utrustning som kan leda till dödliga olyckor, reservdelar till bilar som inte ger det nödvändiga skyddet vid till exempel en krock, textilier som är brandfarliga eller allergiframkallande för barn, användning av azofärgämnen, farliga leksaker, och så vidare. Det är nödvändigt att mer i detalj ta upp den här diskussionen i samband med debatten om grönboken och införa en varningsmekanism på europeisk nivå för de här ämnena med stöd av konsumentorganisationerna.

10. Rekommendationer

10.1.1. Alla former av varumärkesförfalskning, pirattillverkning och andra former av parasitism innebär allvarligt förfång för företag och europeiska upphovsmän.

10.1.2. Detta innebär bedrägeri gentemot kunder och konsumenter som kan medföra en allvarlig risk för deras hälsa och säkerhet.

10.1.3. Varumärkesförfalskning och pirattillverkning har en negativ effekt på sysselsättning och skaparkraft i Europa.

10.1.4. Olaglig varumärkesförfalskning och pirattillverkning sammanhänger ofta med svartarbete, skatteflykt, åsidosättande av social- och arbetsmarknadslagstiftning samt organiserad brottslighet.

10.2.1. Med anledning av ovanstående föreslår kommittén att Europeiska unionen antar ett övergripande angreppsätt gentemot detta fenomen som tar i beaktande alla aspekter av unionens utrikes- och inrikespolitik och som inför lämpliga förebyggande och straffrättsliga åtgärder mot alla former av varumärkesförfalskning, pirattillverkning och annan parasitism.

10.2.2. Med beaktande av hur viktigt det är att förebygga noterar kommittén att det behövs en enhetlig rättsordning som omfattar ett enhetligt skydd, till resonabel kostnad, för alla former av intellektuell egendom, tillfredsställande information till upphovsmän och entreprenörer om deras rättigheter liksom informationskampanjer som avser att varna konsumenterna och vädja till deras samhällsansvar.

10.2.3. Kommittén betonar att det är nödvändigt att organisera informationskampanjer riktade till allmänheten som samordnas på europeisk nivå och till vilka konsumentorganisationer och berörda fackföreningar och yrkesförbund knyts, inklusive de som är verksamma i distributionssektorn.

10.2.4. Kommittén rekommenderar att man instiftar ett "Europeiskt observationsorgan för kamp mot varumärkesförfalskning, pirattillverkning och andra former av parasitism", som verkar i nätverk med alla berörda organisationer och föreningar. Kommittén föreslår pilotprojekt för att uppmuntra projekt, på europeisk nivå, som särskilt har en varningsfunktion, ger information till allmänheten och utbildar de berörda myndigheterna.

10.2.5. Kommittén vill särskilt betona vikten av förstärkt juridiskt och polisiärt samarbete i samråd med de berörda organisationerna och föreningarna. Kommittén anser att en strikt tillämpning av lagstiftningen parad med ett effektivt europeiskt samarbete är en framkomlig väg, tillsammans med förebyggande åtgärder, för att uppnå effektiv bekämpning av organiserad varumärkesförfalskning och pirattillverkning i stor skala.

10.2.6. Kommittén bedömer att det är lämpligt att ge de berörda organisationerna och föreningarna rätten att föra talan i rätten på de drabbade företagens, upphovsmännens eller konsumenternas vägnar.

10.2.7. Kommittén anser att rättsväsendet bör uppmuntras att tillämpa lagstiftningen strikt särskilt i fall av upprepade brott och organiserad kriminalitet och att inte tvinga den förfördelade parten att bära kostnaden för förstöring av de pirattillverkade varorna. Specialiserad utbildning av domare och inrättande av specialdomstolar, samtidigt som de bestämmelser som redan gäller för gemenskapsvarumärken utsträcks till att gälla även andra områden av intellektuella rättigheter, är lämpliga åtgärder för att uppnå detta mål.

10.2.8. Kommittén rekommenderar att kampen mot varumärkesförfalskning, pirattillverkning och andra former av parasitism knyts samman med kampen mot svartjobb, skatteflykt och organiserad brottslighet. Samarbetet mellan förvaltningar bör utökas och stärkas genom europeiska utbildningsprogram som för samman och engagerar alla olika former av berörda myndigheter.

Bryssel den 24 februari 1999.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice RANGONI MACHIAVELLI

(1) EGT C 214, 10.7.1998.

(2) EGT C 284, 14.9.1998.

(3) EGT C 284, 14.9.1998.

(4) KOM(97) 454 slutlig.

(5) EGT C 284, 14.9.1998.