Yttrande från Regionkommittén om "Kultur och kulturella skillnader och deras betydelse för Europas framtid"

(98/C 180/11)

BAKGRUND

- Regionkommitténs beslut av den 11 juni 1997 att enligt artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande om "Kultur och kulturella skillnader och deras betydelse för Europas framtid" och att ge utskott 7 "Medborgarnas Europa, forskning, kultur, ungdom och konsumenter" i uppgift att bereda ärendet.

- Utkastet till yttrande (CdR 447/97 rév.), som antogs av utskott 7 den 23 januari 1998 (föredragande: Irma Peiponen och Dimitrios Efstathiadis).

Regionkommittén antog vid sin 22:a plenarsession den 12-13 mars 1998 (sammanträdet den 13 mars) följande yttrande enhälligt.

1. Inledning

1.1. Detta yttrande utgör Regionkommitténs bidrag till den kulturdebatt som för närvarande pågår inom EU.

1.2. ReK vill framföra sina synpunkter beträffande gemenskapens åtgärder på det kulturella området och vilka de viktigaste målen för sådana åtgärder bör vara (artikel 128.1-128.3). Vidare önskar ReK fortsätta debatten om följderna av att kulturella aspekter beaktas inom olika politikområden (artikel 128.4).

1.3. Yttrandet vill också utvidga begreppet kultur till att omfatta mer än vad som vanligtvis anses vara kultur. Genom att se längre än enbart till yttre kulturmanifestationer kan vi kanske lättare förstå andras tankesätt och beteendemönster. Detta kan vara till hjälp för oss alla i det dagliga livet och för företag vars verksamhet präglas av den pågående globaliseringen. Det är också till praktisk nytta för lokala och regionala myndigheter. Viktigast av allt är att förståelse för andra kulturer befäster social sammanhållning och ömsesidig förståelse mellan folk. Kulturell förståelse är även i ekonomiskt hänseende en viktig förutsättning för EU:s utvidgning. ReK stöder en definition av kultur som låter regionala och lokala myndigheter utforma nya strategier som syftar till att integrera alla kulturgrupper i lokalsamhället ().

1.4. Den tid vi lever i gör det nödvändigt för medborgarna att överskrida kulturella gränser och att kunna leva i ett pluralistiskt samhälle. Den förutsätter att vi gradvis inser att ett liv som präglas av gemenskap, samarbete och kulturell samverkan förbättrar alla folks möjligheter och kreativitet, samt att man inte förorsakar förändringar för någon kultur, än mindre hotar att utplåna något språk, någon nationalitet eller någon kultur. Bredden på och rikedomen i den europeiska kulturen, vilken är äldre än uppdelningen av vår kontinent i nationalstater, kan i lika hög grad härledas till likheter som till skillnader i de många olika kulturer som existerar sida vid sida.

1.5. Det är Europas kulturarv som gör oss till européer. Under århundraden har vi påverkats genom handel och annan fredlig samverkan. Drag av bestående kulturella utvecklingstendenser kan spåras i olika delar av Europa. Detta gäller både materiella och andliga former av kultur. Frihet, demokrati, humanism och mänskliga rättigheter är särdrag som inte ens de mörkaste perioderna i vår historia helt har kunnat utplåna. Det är tvärt om så att efter perioder av diktatur och våldsamheter har våra bästa värderingar alltid återtagit sin dominerande roll.

1.6. Kulturen i alla mänskliga samhällen uppstår ur samverkan med den naturliga miljön och med andra samhällen. De enskilda individerna lär sig de sedvanor, trosuppfattningar, värderingar och kommunikationsformer - till exempel och icke-språkliga symboler - som förekommer i deras omgivande miljö. Det är just på så sätt de blir samhällsmedlemmar. De formas till en återspegling av den egna kulturen.

1.7. Interkulturell samverkan har tagit sig många former. I det förgångna har kulturella skillnader använts mot andra grupper och folk. Vi kan inte förneka de mörka perioderna i vår historia. De faktorer som ledde fram till dem måste belysas, och samtidigt måste vi finna sätt att förhindra uppkomsten av våldsamheter och fientliga attityder. Vi får inte glömma de många negativa händelser som har inträffat i det förgångna. Medvetenheten om kulturella skillnader är inte i sig någon garanti för fred och harmonisk samexistens. Vi måste göra ett val. Låt oss inte glömma bort att många av de negativa fenomen vi upplever i dag har förekommit tidigare. Den europeiska traditionen är inte i sig tillräcklig för att garantera att samhällsfreden bevaras.

1.8. Det är viktigt att notera att kulturen även har spelat en viktig roll vid sökandet efter lösningar på globala problem. FN:s kulturårtionde (1988-1997) och Unesco-rapporten "Vår skapande mångfald" utarbetad av världskommissionen för kultur och utveckling utgör ett försök att lyfta fram kulturfrågor i den internationella debatten. Europarådet har svarat genom att lägga fram en egen rapport, "In from the Margins".

1.9. I detta sammanhang uppmanar ReK till erkännande av Europas kulturella mångfald i ordets vidaste mening när EU skall lämna sitt eget bidrag i den pågående kulturdebatten.

1.10. Europeiska unionen kan inte existera, än mindre uppfattas som ett begrepp, utan folkens kultur. Den utgör unionens grundval och sammanhållande länk.

2. Kulturbegreppet

2.1. Kultur i ReK:s tidigare yttranden

2.1.1. I sina ansträngningar att främja den sociala sammanhållningen i Europa har ReK försökt utveckla ett bättre utformat kulturbegrepp och att inbegripa kulturen på ett medvetet och integrerat sätt. Nedan ges en kort beskrivning av ReK:s tidigare yttranden om kultur i kronologisk ordning för att på så sätt dokumentera utvecklingen av denna process.

2.1.2. I sitt yttrande om programmet Kalejdoskop 2000 () markerade ReK sin besvikelse över avsaknaden av en enhetlig definition av kulturbegreppet och över bristen på erkännande av den roll samhällen och regioner spelar för att skapa, utforma och stödja olika typer av kulturrikedomar. Kommittén kritiserade också programmet för att det gynnade storskaliga projekt på bekostnad av småskaliga projekt för utveckling och främjande av kunskaper på det lokala planet.

2.1.3. Vad gäller Rafael-programmet () ansåg ReK att det gynnade "finkultur" och enbart materiella former av kultur genom koncentration på bevarande av monument. Kommittén påpekade att även materiella konstformer alltid har en symbolisk eller "andlig" dimension som ger dem mening. Det är särskilt viktigt att ha ett dubbelriktat förhållande till kultur: man måste lära sig förstå andra kulturer, samtidigt som man är medveten om och förstår de egna kulturella rötterna.

2.1.4. I yttrandet om interkulturell utbildning () betonade kommittén att utbildningen spelar en nyckelroll för att undanröja kulturella fördomar och diskriminering. Interkulturell utbildning måste börja på förskolenivå. Projekt för att ta fram undervisningsmaterial som behandlar Europas språkliga och kulturella mångfald bör stödjas. Fortbildningen av lärare och andra pedagoger måste ges en multikulturell inriktning, både vad gäller valet av elever och innehållet i kursplanen. Samarbetet inom EU och med internationella organisationer bör intensifieras. De lokala och regionala myndigheterna måste ges ett särskilt ansvar för att se till att rätten till utbildning för medlemmar av nationella och etniska minoriteter respekteras och att dessa grupper ges möjlighet att lära känna den egna kulturens värderingar. ReK betonade i synnerhet behovet att beakta de migrerande arbetstagarnas och invandrarnas kulturella och språkliga rättigheter i utbildningen.

2.1.5. I sitt yttrande om beaktandet av kulturella aspekter inom gemenskapens åtgärder () välkomnade ReK att kulturen inkluderades i EU:s kompetensområde som motvikt till överbetoningen av ekonomiska frågor. Kommittén beklagade emellertid starkt att kommissionen inte gjorde några försök att definiera vad kulturella aktiviteter innebär. Även om framställningen av den potential som olika konstformer, inklusive industriell och audiovisuell konst, kan erbjuda vid utvecklingen av projekt på lokal och regional nivå var positiv i sig, ansåg ReK ändå att detta skulle leda till en smal definition av kultur som endast koncentreras till språk, kulturarv i form av byggnader och konsthantverk samt till audiovisuell kultur.

2.1.6. Yttrandet om sammanhållningspolitik och kultur () visar tydligt ReK:s målsättning att förstärka de utmärkande dragen i samhällen och regioner med hjälp av den kulturella dimensionen snarare än med hjälp av strategier som styrs av rent ekonomiska överväganden. ReK medger å andra sidan att det utrymme för potentiellt lönsamma ekonomiska aktiviteter som uppkommer genom en kombination av lokala tillgångar och industriell och audiovisuell konst är en välkommen sysselsättningsskapande utveckling. Detta yttrande belyser därigenom uppfattningen att socioekonomisk utveckling både är en ekonomisk och en kulturell process.

2.2. Kulturens roll i samhället

2.2.1. Kultur kan betraktas som en inlärd process för mental programmering som särskiljer en grupp människor eller en samhällsklass från andra grupper eller klasser. För att vi skall kunna kommunicera måste vi förstå varandra och våra kulturella skillnader.

2.2.2. Kulturer grundar sig på symboler som människor uppfattar som gemensamma för dem, tillsammans med en förståelse för vad dessa symboler står för i samhället. Dessa symboler kan vara materiella (till exempel byggnader, flaggor, kläder, mat), energibundna (till exempel sånger, färger och kombinationer av dessa), sociala (till exempel offentliga ceremonier och sammankomster, seder och institutioner) eller icke-materiella (till exempel en känsla av samhörighet, samma typ av humor, ett gemensamt språk och gemensamma etiska värderingar). En nödvändig förutsättning för att en kultur och dess symboler skall utvecklas är uppkomsten av och allmän förståelse för gemensamma kommunikationsmönster och regler, som på sikt leder till att samhällsfreden och välståndet bevaras i hela regionen. Demokrati är en sådan kulturform.

2.2.3. För att vi skall kunna uppfatta den verkliga innebörden i dessa kulturella symboler och bättre förstå skillnader i våra sedvanor och beteendemönster behöver vi ta några begreppsmässiga verktyg till vår hjälp. Ett av de mest användbara verktygen är kulturdimensionsmodellen (). Man kan skilja mellan följande fyra kulturdimensioner:

- makthierarki: markant-obetydlig,

- individualism-kollektivism,

- manlighet-kvinnlighet,

- toleransnivå: låg-hög.

2.2.4. Makthierarkin beskriver medborgarnas inställning till dem som utövar makt. I länder med en markant makthierarki är samhället tydligare uppdelat i politiskt och ekonomiskt hänseende än i länder med obetydlig makthierarki.

2.2.5. Individualism hänför sig till samhällen där banden mellan de enskilda individerna inte är så starka. Motsatsen är kollektivism, som hänför sig till samhällen där människorna redan från födseln är integrerade i starka, sammanhållna innegrupper.

2.2.6. När man behandlar den tredje dimensionen, manlighet - kvinnlighet, bör man hålla i minnet att detta endast är ett metodiskt verktyg, och att termerna inte har den betydelse som de vanligtvis har.

2.2.7. I manliga kulturer tävlar människorna med varandra och misslyckanden är katastrofala. Koncentrationen ligger på individuella färdigheter och konflikter löses genom en "kamp". I kvinnliga kulturer däremot försöker man finna kompromisser och undviker att "lova för mycket". Manliga kulturer strävar efter ett samhälle där betoningen ligger på prestationer, medan kvinnliga kulturer försöker skapa ett välmående samhälle.

2.2.8. För det fjärde finns det slående skillnader mellan kulturer när det gäller människors tolerans inför skillnader. Osäkerhet är alltid en subjektiv erfarenhet, även om det kan vara en erfarenhet som man delar med andra samhällsmedlemmar. Extrem osäkerhet ger upphov till ångest, och våra samhällen har med tiden utvecklat metoder för att lindra ångesten - teknologier, lagar, normer och religioner är exempel på detta. Det är av avgörande betydelse att människors förmåga att tolerera skillnader förbättras i ett multikulturellt Europa, och interkulturella kontakter och nätverk spelar en viktig roll för detta.

2.3. Kultur och miljö

2.3.1. De allvarligaste problem som Europa med angränsande områden står inför gäller miljön. Lösningen på problemen kräver bland annat förståelse för kulturella processer, och därför bör detta ämne ges särskild uppmärksamhet i detta yttrande.

2.3.2. Kultur hänger tätt samman med de sätt på vilka den naturliga miljön formas och omvandlas i städerna och på landsbygden. Bortsett från dess materiella och intellektuella former, formas kulturen också av det ekonomiska förhållandet mellan människan och hennes omgivning (). Användning av vissa material och förkastande av andra, koncentration av vissa material och förstörelse av andra beror inte enbart på nyttoinriktade, ekonomiska faktorer, utan även på djupare värderingar, regler och symboliska sedvanor i det samtida samhället.

2.3.3. Miljökrisen har påvisat behovet av att erkänna att vi av kulturbetingade skäl upprepar handlingar som är skadliga för miljön och som på lång sikt leder till irreparabla skador, till exempel hålet i ozonskiktet, öknarnas utbredning över stora områden på jorden, skogsskövlingen och så vidare. Det är välkänt att sådana kulturekonomiska faktorer får störst följder för de fattigaste folken på jorden. I det industrialiserade samhället blir på motsvarande sätt låginkomsttagare och socialt utstötta som bor i förorter och innerstadsområden mest lidande. I de flesta fall saknar dessa grupper nya kulturella perspektiv som skulle kunna få dem att övergå till alternativa sätt att behandla sin miljö.

2.3.4. Det bör vara ett prioriterat mål för EU att bevara och utveckla kulturella modeller och regler för en miljövänlig användning av naturresurserna och att undvika och begränsa kulturella modeller som har onödigt skadliga ekologiska effekter som förorsakar irreparabla skador.

2.4. Stora regionala områden i Europa

2.4.1. Geografiska förhållanden, en gemensam historia, sociala villkor, religion och språk tillhör de faktorer som har varit avgörande vid utformningen av områden i Europa som kan sägas ha någonting mittemellan en europeisk och en nationell identitet.

2.4.2. Det finns tre maritima samverkansområden i Europa, vilka alla har olika särprägel. Det äldsta av dessa tre består av kulturerna i kustområdena vid Medelhavet. Medelhavsområdets historia visar att invånarna vid Medelhavet kunde ha kulturellt utbyte och samarbeta med hjälp av tvärkulturell kommunikation och kulturella nätverk samtidigt som de skapade sin egen nationella, religiösa och regionala kulturella identitet.

2.4.3. Kulturerna vid Atlantkusten och Östersjön har skapat egna speciella områden för utbyte och samverkan. Atlanten har möjliggjort samverkan långt utanför Europas gränser, medan det i Östersjöområdet har ägt rum ett intensivt utbyte och samspel som varit begränsat till detta havsområde i Europa.

2.4.4. På senare tid har kulturen, och då särskilt strävan efter en konkurrensinriktad civilisation, utgjort en betydande faktor vid de politiska och militära konflikter som har uppstått på grund av utstakningen av fysiska gränser mellan nya stater som har tillkommit under de senaste decennierna i olika delar av Europa och i andra världsdelar. På samma sätt utgör talet om olika kulturers äkthet och renhet en "defensiv" aggressionsstrategi som ofta leder till våldsamma sammandrabbningar. Detta slags retorik är ofta en politisk handling som syftar till att införa en ordning som ensidigt gynnar de starkaste kulturella och religiösa gruppernas eller staternas intressen.

2.4.5. Uppmärksamheten fokuseras ofta till religiösa gränser och till den betydelse de har. När allt kommer omkring är religion och kultur i vid mening intimt förknippade med varandra. Det är ofta svårt att veta om en viss religiös rörelse har format kulturen eller om vissa kulturella särdrag har utgjort grogrund för utbredningen av en viss religion.

2.4.6. Under vår gemensamma historia har romarna, bysantinerna och karolingerna på liknande sätt präglat de områden som kom under deras herravälde. Om man till detta lägger två historiska milstolpar, nämligen feodalsamhällets sönderfall och industrialismens inträde, är det möjligt att förklara kulturens sociala dimensioner. Kulturella likheter förklarar i hög grad varför olika länder har en liknande social och ekonomisk struktur. Detta är en följd av en interaktiv och interstrukturell process mellan kulturer. Det är ett faktum att kulturen även i de stater som betraktas som homogena i kulturellt hänseende enbart är en syntes av kulturella element som är gemensamma även för andra europeiska regioner.

3. Multikulturella samhällen och en multikulturell union

3.1. Källor till kulturell identitet

3.1.1. Alla bär vi med oss tankemönster, känslor och beteenden som vi lärt oss under livet alltsedan barndomen. Källan till dessa mönster är den sociala miljö där vi har vuxit upp och gjort våra livserfarenheter. Denna kulturella kunskapsbank har insamlats i familjen, i den miljö vi lever i, i skolan, under fritidsaktiviteter, på arbetsplatsen etc. När man talar om lokal kultur bör den inte ses som någonting enhetligt, även om man kan finna vissa utmärkande drag i alla samhällen. I sina tidigare yttranden om kultur har ReK betonat att vi inte kan fälla värdeomdömen om olika gruppers kultur, utan att vi snarare måste respektera allas kulturella identitet. Detta är ingen enkel uppgift, för vi har alla en benägenhet att döma andra med utgångspunkt i våra egna värderingar.

3.1.2. Man bör observera att kulturrelativism inte innebär en total avsaknad av måttstockar, varken beträffande enskilda individer eller det samhälle de tillhör. Innan man fäller ett omdöme är det nödvändigt att man skaffar information om de kulturella skillnadernas art, ursprung och konsekvenser. Kulturrelativism innebär inte heller att man kan acceptera vad som helst i sin egen eller i andras kultur.

3.1.3. Mänskliga rättigheter är en måttstock som kan användas för att bedöma vår egen och andras kultur. Att vara människa och att upptäcka människan i en annan person är att höja sig över kulturrelativism. I ett mångkulturellt samhälle är det nödvändigt att aktivt skaffa information om andra samhällsgrupper för att lära sig förstå hur de tänker och beter sig. Information och kunskap om andra är utgångspunkten för förståelse. Förståelse i sin tur är nyckeln till tolerans och ömsesidig respekt. Äkta interkulturell kommunikation uppkommer ur ömsesidig respekt. Pluralism och kulturrelativism har en tydligt koppling till demokrati.

3.1.4. Kulturell identitet har många lager och utgör den grund på vilken en enskild individ definierar sig själv i förhållande till andra. Det dominerande inslaget i en individs identitet kan variera vid olika tidpunkter och i olika situationer. De enskilda individernas kulturella identitet beror också på de många sociala och kulturella nätverk som de kan vara integrerade i.

3.1.5. Till grund för kulturen ligger språket. Det är det viktigaste kommunikationsmedlet för medlemmar i ett samhälle och därför en förutsättning för sammanhållning. Om människor skall kunna kommunicera med varandra och ta till sig kulturinformation måste det finnas ett system med gemensamma språkliga symboler. Språket är ett förråd av kultursymboler och därigenom av information. All den information som krävs för att ett samhälle skall bestå lagras i det talade eller tecknade språket. Skriftspråk gör det möjligt att överföra kulturinformation och kulturmeddelanden i tid och rum.

3.1.6. EU har haft som princip att ge det förhärskande språket i varje medlemsstat status som officiellt språk. Även minoritetsspråk i de olika länderna har givits en stark ställning. Alla måste garanteras rätten att få en utbildning på sitt modersmål. God behärskning av modersmålet ger självförtroende och gör det lättare att förkovra sig i andra språk. Mångspråkighet anses vara berikande och en kulturell tillgång som man bör uppmuntra människor att eftersträva, till exempel genom att tillhandahålla lämplig språkutbildning, såsom man föreslår i vitboken om utbildning och praktik. När allt kommer omkring är språk en kommunikationsform och människor med olika modersmål måste kunna kommunicera med varandra i ett mångkulturellt samhälle och i ett mångkulturellt Europa.

3.1.7. Genom de stora framsteg när det gäller teknik och kommunikation som gjorts under de senaste decennierna har den grundval på vilken lokala kulturer vilar genomgått dramatiska förändringar. De kunskaper och färdigheter och den världsbild som barn och ungdomar tidigare förvärvade av sina föräldrar inom den egna kulturen, och som i hög grad kontrollerades och utövades på lokal nivå, har ersatts av information som förmedlas av massmedia utanför deras lokala kultur. Detta har försvagat de kulturella band som gjorde det möjligt för ungdomar att själva skapa sig en bild av sin samhörighet med lokalsamhället.

3.1.8. På ett parallellt plan skapar informationsteknologi nya möjligheter för bredare kulturellt samarbete och utbyte mellan lokala kulturer. Dessutom får Europas medborgare större möjligheter att utveckla innovativa kulturplaner och nätverk.

3.1.9. Kulturella skillnader innebär ofta även sociala skillnader. Utbildning och arbete är viktiga källor till kulturkännedom, vilket ger människor kunskaper och färdigheter som ger dem möjlighet att försörja sig och få kontroll över sitt liv. Ur social jämlikhetssynpunkt är det viktigt att se till att medlemmar av alla etniska, religiösa och sociala grupper i samhället har samma möjlighet att lära sig behärska de symboler som förekommer i den nationella kulturen. Man måste därför ta hänsyn till kulturella värden och symboler i kampen mot diskriminering.

3.2. De lokala och regionala myndigheternas roll i en multikulturell union

3.2.1. Lokala och regionala myndigheter spelar en central roll för att främja förståelse, tolerans och respekt mellan olika subkulturer. De måste hela tiden söka kontakt med sociala och kulturella grupper inom sina respektive områden. Detta ligger även i de lokala och regionala myndigheternas intresse, för olika kulturer kan ha en berikande inverkan på varandra och hjälpa till att skapa en innovativ atmosfär där även företagarandan kan blomstra. Kulturutbyte kan betraktas som ekonomiska transaktioner, som om det handlade om varor. Med hjälp av informationsteknologi, multimedia och audiovisuella hjälpmedel kan denna process påskyndas. Kultur kan leda till ekonomisk verksamhet och bör därför stödjas.

3.2.2. Rådet har uppmanat medlemsstaterna att främja sådana förändringar i undervisningen och i läroplanerna som bidrar till att utveckla begrepp som fred, demokrati, respekt och jämlikhet mellan kulturer, tolerans och samarbete. Som framgår av yttrandet om interkulturell utbildning anser ReK att utbildningen spelar en nyckelroll för att främja förståelse, respekt och tolerans mellan kulturer. ReK betonade dessutom att människor bör ges interkulturell utbildning under hela livet, i enlighet med principen om ett livslångt lärande. Barn och ungdomar bör lära sig respekt för mänskliga rättigheter, och i vuxenutbildningen bör det även förekomma moment med interkulturell utbildning. Den inlärning som sker på fritiden spelar också en viktig roll för en samlad kulturkunskap. Samarbete med andra aktörer, särskilt med Europarådet, är betydelsefullt.

3.2.3. Medborgarna måste vara medvetna om den egna kulturella identiteten. Likgiltighet inför kulturfrågor kan lätt inverka menligt på självkänslan, vilket kan leda till anti-sociala attityder. Interkulturell utbildning i linje med EU:s program Sokrates, Erasmus och Ungdom för Europa bör även införlivas inom ramen för programmen Tacis och Phare i avsikt att öka förståelsen mellan människor i kulturhänseende. ReK vill peka på problemet med de små budgetmedel som ägnas åt kultur på nationell och europeisk nivå. Detta är ett hinder för den kulturella utvecklingen och för den interkulturella utbildningen.

3.2.4. Människor rotar sig i ett samhälle där de känner att de kan påverka sin omgivning och där förändringar äger rum. Samhällsorganisationer, projekt för ungdomsutbyte, utbildning, praktik och partnerskap etc. spelar en viktig roll i en multikulturell union, om man önskar stärka demokratin och toleransen i Europa. Lokala och regionala myndigheter har ett stort ansvar för att organisera sådana aktiviteter. Det är därför viktigt att det skapas goda ramvillkor för initiativ som ökar det tvärkulturella samarbetet mellan lokala och regionala myndigheter.

3.3. Massmedias roll i ett pluralistiskt samhälle

3.3.1. Media spelar en nyckelroll i ett pluralistiskt samhälle. Deras sätt att välja rubriker och att presentera nyheter har stor inverkan på olika gruppers förhållningssätt gentemot varandra och på den information de får om varandra. Kommunikationsteknologins framsteg har ytterligare stärkt den "tredje statsmaktens" ställning. Det kommer vidare att bli lättare för regionala och lokala kulturer att hävda sig och delta i EU:s kulturprocesser, om de lär sig hantera informationsteknologin på ett framgångsrikt sätt. Av alla dessa skäl bör de regionala myndigheterna kunna skapa dessa nödvändiga tekniska och intellektuella förutsättningar för att främja utvecklingen av dessa informations- och medianätverk.

3.3.2. Modern teknik - informationsnätverk, lokalradio, kabel-TV, video etc. - måste tillvaratas för att ge samhällets olika sociala och kulturella grupper ett medel för att göra sin röst hörd, både bland de egna anhängarna och i vidare kretsar. Det ligger i linje med de demokratiska principerna att alla sociala och etniska grupper själva kan påverka vilken typ av information som sprids om dem till omvärlden. Detta kräver naturligtvis ett de berörda grupperna själva följer demokratiska spelregler.

3.3.3. Lokala och regionala myndigheter kan främja utvecklingen av nätverk som förbättrar kulturkunskaperna. Det krävs nätverk som opererar både inom och mellan olika regioner och utanför EU:s yttre gränser. Kunskap om andra regioner och människor ökar medborgarnas intresse för europeiska frågor och bidrar till att skapa ett slags "kulturmedborgarskap" som kan tjäna som utgångspunkt för byggandet av det nya Europa.

4. Framtida utmaningar

4.1. Det föreligger ett behov av initiativ som strävar efter att betona de positiva och berikande aspekterna av skillnaderna mellan olika kulturer, eftersom man även har antagit att framtida konflikter mellan olika civilisationer kommer att förorsakas av kulturella skillnader snarare än av ekonomiska eller ideologiska faktorer.

4.2. Utan att ta ställning till någon särskild teori anser ReK att risken för konflikter mellan olika kulturer bör tas på allvar ().

4.3. Det mångkulturella samhället inom EU och EU:s externa relationer är två sidor av samma sak. I ett verkligt mångkulturellt samhälle kan olika minoritetsgruppers expertkunskaper tas tillvara vid gränsöverskridande samarbete. Man inser sällan vilken positiv effekt för ekonomin som kännedom om andra kulturer kan ha. Sådana kunskaper är också värdefulla när man vill samarbeta för att stärka de mänskliga rättigheterna och demokratin.

4.4. Vi måste hela tiden bestämma oss för om vi vill låta kulturella skillnader förhindra samarbete mellan människor, eller om vi vill inse att mångfald är ett berikande och inspirerande element i vårt samhälle. Det finns exempel på bådadera i vår historia. I tider av stora förändringar kan osäkerhet inför framtiden leda till att gamla fientligheter blossar upp igen.

4.5. Man måste kunna kräva att myndigheter och folkvalda representanter visar prov på klokhet genom att förena fakta och värderingar. Nationella myndigheter bör stödja lokala och regionala myndigheter i deras ansträngningar för ökad kulturkännedom. Likaså bör EU ge sitt bidrag till förbättrade kulturkunskaper och nätverk, samtidigt som subsidiaritetsprincipen beaktas.

4.6. En berikad kultur, med utgångspunkt i bättre kunskap om andra kulturer, bör ha som syfte att ge större tyngd åt europeiska kulturer som helhet och bidra till framväxten av en europeisk identitet.

5. Avslutande kommentarer: Kulturprogrammens framtid

5.1. Enligt ReK:s uppfattning bör EU genomföra en vidare studie av begreppet kultur än tidigare. Vi måste känna till de värderingar som ligger till grund för yttre kulturmanifestationer för att kunna förstå varandra. En sådan undersökning skulle även vara av vikt för handeln och industrin. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt kultur i andra program och dess inflytande över den lokala utvecklingen och handeln. Det är också oerhört viktigt att utforska förhållandet mellan kultur och teknologi och den roll det spelar för lokalsamhällens utveckling och välstånd. Det vore värdefullt om alla teknologiska program som får EU-stöd även kunde innefatta en kulturell dimension i syfte att utveckla kulturkommunikationen mellan Europas regioner och att på samma gång befästa den mångkulturella karaktären i dessa program (till exempel Esprit).

5.2. EU bör uppmana medlemsstaterna att ge kulturen en starkare ställning i de lokala, regionala och nationella budgetarna, att använda ordet kultur i dess vidaste mening samt att finansiera kulturaktiviteter för att på så sätt ge ett konkret bidrag till lokala och regionala kulturer.

5.3. Europa är utsatt för stark konkurrens från andra regionala ekonomiska grupperingar. Vi måste sträva efter att bli framgångsrika i denna konkurrens med hjälp av europeiska värderingar, till exempel genom att visa respekt för människovärdet på våra arbetsplatser. Interkulturell samverkan i ett mångkulturellt samhälle kräver en djupare kulturell förståelse. Om man vill förhindra att fientliga attityder uppkommer krävs det samarbete inom många olika kulturområden, till exempel med konstnärliga, vetenskapliga och religiösa grupperingar. Europaomfattande nätverk kan ge ett värdefullt bidrag i detta sammanhang.

5.4. Det är också viktigt att belysa det faktum att Europas kulturer under många århundraden har haft en fredlig samverkan med berikande effekter för alla berörda parter. Mänskligheten har redan tillräckligt med problem. Varken problemet med fattigdom och utslagning eller miljöproblemen kommer att kunna lösas genom provocerande konfrontationer mellan olika kulturer, utan endast genom ett allt tätare samarbete dem emellan.

5.5. EU bör också se över sina egna kulturvärderingar och ge ordet kultur en vidare innebörd i gemenskapens åtgärder. Endast genom att stärka det "kulturella medborgarskapet" blir det möjligt att skapa en starkare union och att bygga upp bestående externa relationer.

5.6. ReK uppmanar kommissionen, enligt rådets begäran, att lägga fram förslaget om ett integrerat kulturprogram och en kulturfond. ReK anser det i detta sammanhang vara viktigast att kulturbegreppet ges ett brett perspektiv och att kulturfonden ges tillräckliga ekonomiska medel.

5.7. ReK anser följaktligen att reformen av EU:s kulturprogram medvetet bör inriktas på att stärka den kulturella dimensionen som grundval för integration. När allt kommer omkring kan detta endast åstadkommas genom att man samtidigt stöder kulturell mångfald och främjar kunskap och förståelse för olika kulturer.

Bryssel den 13 mars 1998.

Regionkommitténs ordförande

Manfred DAMMEYER

() Ett exempel på en definition av kultur ingår i publikationen "In from the Margins", som gavs ut av Europarådet år 1997.

() EGT C 100, 2.4.1996, s. 30.

() EGT C 100, 2.4.1996, s. 119.

() EGT C 215, 16.7.1997, s. 21.

() EGT C 116, 14.4.1997, s. 65.

() EGT C 379, 15.12.1997, s. 21.

() Denna har utvecklats av Geert Hofstede.

() Sociologen Elisabeth Heidenreich har riktat uppmärksamheten på detta faktum.

() En teori om kulturkrockar presenterades av professor Samuel P. Huntington år 1993.