1.Inledning

Stöd till investeringar, strukturella reformer och en ansvarsfull budgetpolitik är nyckeln till en hållbar återhämtning och till modernisering av ekonomierna i Europa.

I den årliga tillväxtöversikten för 2016 bekräftades att det i första hand är på dessa tre områden – den s.k. goda triangeln – som åtgärder ska vidtas och det är även de som ligger till grund för de landsspecifika rekommendationer och beslut som kommissionen i dag lägger fram i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Paketet bygger på en bedömning av de nationella program som medlemsstaterna lade fram i mars och april 2016 som ett led i den europeiska planeringsterminen för samordning av den ekonomiska politiken och på uppgifterna i kommissionens senaste ekonomiska prognos. Parallellt med detta uppmanar kommissionen de parter som anslutit sig till fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom den ekonomiska och monetära unionen att delta i ett formellt samråd om införlivandet av reglerna i den så kallade finanspakten.

På europeisk nivå arbetar kommissionen målmedvetet tillsammans med de andra EU-institutionerna för att skapa de rätta förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. Genomförandet av kommissionens arbetsprogram för 2016 går framåt. Under de närmaste veckorna kommer kommissionen att lägga fram en lägesrapport om de framsteg som gjorts när det gäller investeringsplanen för Europa, kapitalmarknadsunionen, den digitala inre marknaden och strategin för den inre marknaden, som alla är avgörande för att stimulera tillväxt och sysselsättning. Insatserna på EU-nivå bygger på agendan för bättre lagstiftning. På det nationella planet har det skett framsteg, men de är ojämna. Det är medlemsstaternas ansvar att vidta de åtgärder som rådet rekommenderar för att förbättra både den egna ekonomiska situationen och den ekonomiska situationen i hela Europeiska unionen.

Den europeiska ekonomins måttliga återhämtning fortsätter och inhemska källor till tillväxt måste så småningom ta över. Den privata konsumtionen är den främsta drivkraften i ekonomin, som har fått stöd av låga oljepriser, gynnsamma finansieringsvillkor och eurons låga växelkurs under senare tid. Eftersom effekterna av dessa stödjande faktorer förmodligen snart kommer att ta slut, är det viktigt att stimulera andra inhemska tillväxtkällor, särskilt produktiva investeringar i linje med investeringsplanen för Europa, eftersom de kan öka den aktuella efterfrågan och det framtida utbudet. Både de privata och de offentliga investeringarna är fortfarande lägre än före krisen, men de ökar så småningom och trenden håller tydligt på att vända. För att det ska ske ytterligare framsteg måste kombinationen av svag efterfrågan, hög privat skuldsättning, ett ogynnsamt företagsklimat i vissa länder och det allmänt sköra förtroendet i den privata sektorn övervinnas.

Den globala tillväxtens struktur förändras i och med den internationella miljön, vilket innebär både möjligheter och utmaningar för Europeiska unionen. Tillväxten i de framväxande ekonomierna väntas vara dämpad på grund av finansmarknadernas instabilitet. På senare tid har även tillväxten i de stora utvecklade ekonomierna mattats av. Dessa faktorer skapar osäkerhet och understryker behovet för EU att stärka sin förmåga att växa och stimulera efterfrågan inom sin stora integrerade ekonomi.

Strukturreformerna måste genomföras snabbare och i rätt ordningsföljd för att återhämtningen ska främjas och den långsiktiga tillväxtpotentialen i EU:s ekonomier öka. Detta är särskilt viktigt med tanke på följderna av den ekonomiska krisen, den svaga befolkningsutvecklingen och en relativt låg produktivitetstillväxt. Kommissionen har upprepade gånger påpekat att alla politiska verktyg – penningpolitik, budgetpolitik och strukturpolitik – måste utnyttjas för att öka förtroendet och stärka återhämtningen. Kommissionen har satsat på åtgärder för att öka konvergensen mellan medlemsstaterna, främja skapandet av arbetstillfällen och minska fattigdom och social utestängning. Eftersom en ackommoderande penningpolitik inte ensam kan leda till en hållbar och balanserad tillväxt och det finanspolitiska utrymmet i många medlemsstater fortfarande är begränsat är strukturreformer oundvikliga om man vill modernisera ekonomin och uppnå de mål som fastställs i EU:s fördrag – en balanserad, hållbar tillväxt, full sysselsättning och sociala framsteg. Välplanerade reformer i rätt ordningsföljd kan höja produktiviteten och därigenom få betydande positiva effekter på medellång sikt på den potentiella ekonomiska tillväxten och på anpassningsförmågan. Reformernas inverkan på kort sikt på tillväxten kan maximeras genom ett snabbt genomförande som ökar förtroendet och genom kompletterande åtgärder som stöder den inhemska efterfrågan, i synnerhet investeringar.

Välfärdsmodellerna har satts på hårt prov under krisen och måste moderniseras och stärkas med hjälp av en lämplig kombination av flexibilitet och trygghet, och inte minst långsiktiga strategier för att få människor tillbaka in på arbetsmarknaden. Antalet sysselsatta har ökat med mer än 5,5 miljoner personer sedan 2013 och arbetslösheten har minskat avsevärt till den lägsta nivån på många år, men de flesta medlemsstater brottas fortfarande med svåra sociala problem efter krisen. Långtidsarbetslösheten är fortfarande hög, med 10,5 miljoner drabbade i EU, och 122 miljoner personer anses vara i riskzonen för fattigdom och social utestängning. I euroländerna är hushållens reala inkomst per capita fortfarande lägre än den var 2008. Om man ser framåt kommer befolkningens åldrande dessutom att kräva ytterligare modernisering av långvarig vård och omsorg, pensioner samt hälso- och sjukvård, inte bara när det gäller tillhandahållandet av dessa tjänster utan även deras finansiering. För att hitta lösningar på några av dessa problem och främja en utveckling i riktning mot de medlemsstater som har bäst resultat har kommissionen inlett arbetet med att inrätta en europeisk pelare för sociala rättigheter, som utgör en del av de mer långsiktiga insatserna för att skapa en fördjupad och rättvisare ekonomisk och monetär union.

De stora flykting- och migrantströmmarna under det senaste året får flera sociala och ekonomiska konsekvenser för EU. På kort sikt kommer flyktingströmmen sannolikt att leda till ytterligare offentliga utgifter och en ökad inhemsk efterfrågan, vilket har en positiv inverkan på BNP. På medellång sikt är effekterna på sysselsättningen och tillväxten beroende av om flyktingarna kan integreras på arbetsmarknaden och i samhället, t.ex. med hjälp av utbildning.

En kompetent arbetskraft är en förutsättning för att EU ska kunna konkurrera globalt, främja social inkludering och bevara sin höga levnadsstandard. En mer kompetent arbetskraft skulle öka produktiviteten. Högre produktivitetstillväxt skulle i sin tur möjliggöra högre löner och större köpkraft för invånarna i Europa. Brådskande åtgärder måste vidtas för att se till att den europeiska arbetskraften har de färdigheter som krävs för att hålla jämna steg med den snabba utvecklingen på arbetsmarknaden. Trots att en del arbetsgivare har problem att rekrytera personer med rätt kompetens är fyra miljoner unga fortfarande arbetslösa, och matchningen mellan den kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden i dag och de framtida behoven är en utmaning i samtliga länder. Detta är viktigt inte minst med tanke på befolkningsutvecklingen.

Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) har börjat ge konkreta resultat. Europeiska investeringsbanken har hittills godkänt 57 projekt som ska finansieras genom Efsi med sammanlagt 7,8 miljarder euro. Fler projekt väljs ut varje månad. Av de hittills godkända projekten stöder ungefär hälften förnybar energi, energi- och resurseffektivitet och andra investeringar som bidrar till koldioxidsnål tillväxt. De övriga projekten gäller FoU och industriell innovation, digital och social infrastruktur, transporter samt småföretagens tillgång till finansiering. Europeiska investeringsfonden (EIF) har godkänt fler än 165 avtal om finansiering för små och medelstora företag, med ett stöd på sammanlagt 3,4 miljarder euro från Efsi. Uppskattningsvis 136 000 små och medelstora företag samt medelstora börsnoterade företag kommer att få finansiering. Tillsammans förväntas dessa åtgärder leda till en total investering på 82,1 miljarder euro.

En annan viktig källa för EU:s stöd för investering är de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna). Fram till 2020 planerar EU att investera 454 miljarder euro på områden av stor betydelse för sysselsättning och tillväxt. I slutet av 2015 avslutades den tidigare omgången program och under 2016 kommer genomförandet av ESI-fondernas program för perioden 2014–2020 att påskyndas. Kommissionen och medlemsstaterna kommer tillsammans att noga följa hur dessa program genomförs.

2.Genomförandet av de nya inslagen i den europeiska planeringsterminen 2016

Bättre samverkan mellan euroområdet och medlemsstaterna

Den europeiska planeringsterminen 2016 är den första omgången där kommissionen har föreslagit rekommendationer för euroområdet tillsammans med den årliga tillväxtöversikten. Rekommendationerna antogs därefter av rådet före de landsspecifika rekommendationerna. I de fem rekommendationerna framhålls åtgärderna för euroområdet i fråga om strukturreformer, finanspolitik och finansmarknader. De har fungerat som en genomgående referens vid utarbetandet av de landsspecifika rekommendationerna, och på så sätt bidragit till att euroområdesdimensionen i högre grad kunnat beaktas i medlemsstaternas politik och reformer. Kommissionens landsspecifika rekommendationer är alltså inriktade på att stödja genomförandet av rekommendationerna för euroområdet . Detta gäller särskilt de rekommendationer som rör den övergripande finanspolitiska inriktningen, överskotten i bytesbalansen, nödlidande lån samt regelverk för insolvens.

Mer riktade landsspecifika rekommendationer

De landsspecifika rekommendationerna anger de politiska målen för de närmaste tolv till arton månaderna. För att stärka ansvaret för reformerna och för att bidra till genomförandet av dem började kommissionen 2015 att göra rekommendationerna mer riktade, genom att drastiskt minska antalet rekommendationer och genom att endast ta upp viktiga makroekonomiska och sociala frågor som kräver omedelbara insatser av medlemsstaterna. Rekommendationerna fokuserades också på vad som ska uppnås i stället för att beskriva hur man ska uppnå det, för att ge medlemsstaterna bättre vägledning och samtidigt nödvändigt manöverutrymme. 2016 års rekommendationer är utformade på samma sätt. De beaktar också den intensiva dialog som förts med övriga EU-institutioner samt med myndigheter och berörda parter i medlemsstaterna sedan landsrapporterna offentliggjordes i februari 2016.

Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka utvecklingen på en rad olika områden inom den ekonomiska och sociala politiken. Landsrapporterna täcker ett bredare urval av ekonomiska och sociala frågor av intresse för medlemsstaterna, medan de landsspecifika rekommendationerna har ett smalare fokus för att bättre kunna vägleda och styra reformarbetet. Samtidigt kan man göra skillnad mellan medlemsstaterna och behandla dem på lämpligt sätt beroende på typ och omfattning av de utmaningar de står inför. Detta återspeglas både i antalet landsspecifika rekommendationer och i hur specifika de är.

Ett förstärkt förfarande vid makroekonomiska obalanser