Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram för 2012och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012-2016 /* COM/2012/0305 final */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram för 2012 och rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram för 2012-2016 EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[2], med beaktande av Europaparlamentets yttrande[3], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet Europeiska kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt – Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och god konkurrenskraft i Europa. (2) Rådet antog den 13 juli 2010 en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[4], vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 12 juli 2011 antog rådet en rekommendation om Tysklands nationella reformprogram för 2011 och avgav sitt yttrande om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2011-2014. (4) Kommissionen antog den 23 november 2011 den andra årliga tillväxtöversikten, vilket inledde den andra europeiska planeringsterminen med integrerad politisk förhandssamordning förankrad i Europa 2020-strategin. Den 14 februari 2012 antog kommissionen, på grundval av förordningen (EU) nr 1176/2011, rapporten om varningsmekanismen[5], i vilken den inte identifierade Tyskland som en av de medlemsstater för vilka en fördjupad översyn skulle utföras. (5) Den 2 mars 2012 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att åstadkomma finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande insatser. Rådet betonade också behovet att genomföra en differentierad, tillväxtfrämjande finanspolitisk konsolidering för att återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följder, och modernisera den offentliga förvaltningen. (6) Den 2 mars 2012 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i Euro pluspakten att lägga fram sina åtaganden i tid för att de ska kunna tas med i deras stabilitets- och konvergensprogram och nationella reformprogram. (7) Den 18 april 2012 lämnade Tyskland in sitt stabilitetsprogram för perioden 2012 – 2016, och den 12 april 2012 lämnades det nationella reformprogrammet för 2012 in. Av hänsyn till deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (8) Enligt Tysklands första anmälan, 2012, med uppgifter om underskott och skulder för 2008-2011 för inledandet av förfarandet vi alltför stora underskott var det offentliga underskottet 2011 under det referensvärde på 3 % av BNP som fastställs i fördraget. Dessutom förutses det i kommissionens vårprognos 2012 att det offentliga underskottet kommer att ligga kvar under fördragets referensvärde och minska ytterligare under prognosperioden. Till följd härav och i linje med bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten antog kommissionen en rekommendation till ett rådsbeslut om att upphäva beslutet om föreliggandet av ett alltför stort underskott enligt artikel 126.12 i fördraget. (9) Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna framstår som rimligt. Programmets prognoser för 2012-2013 är i stora drag i linje med kommissionens vårprognos 2012 när det gäller den ekonomiska tillväxtens hastighet och mönster och utvecklingarna på arbetsmarknaden. Programmets prognoser för ekonomisk tillväxt under de senare åren är i stort sett i linje med kommissionens beräkningar av Tysklands potentiella tillväxt på medellång sikt. Målet med den budgetstrategi som anges i programmet är att uppnå det medelfristiga budgetmålet redan 2012 och att uppnå i stort sett balanserade nominella budgetar från och med 2014, utgående från ett nominellt underskott på 1,0 % av BNP 2011, dvs. under referensvärdet på 3 % av BNP enligt fördraget mycket tidigare än tidsfristen 2013. I programmet definieras det föregående medelfristiga budgetmålet med ett strukturellt underskott på ½ % av BNP (tolkat som en smal marginal kring 0,5 % av BNP), som korrekt återger kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, så att det innebär att underskottet inte överstiger 0,5 % av BNP. Underskotts- och skuldmålen kan hotas bland annat om det visar sig att det krävs ytterligare insatser för att stabilisera finanssektorn. Utgående från det (omberäknade) strukturella underskottet[6] planerar Tyskland att respektera sitt medelfristiga budgetmål under hela programperioden, vilket också bör vara fallet om man tar hänsyn till riskbedömningen. Enligt de uppgifter som ingår i programmet och med beaktande av riskbedömningen skulle tillväxttakten för de offentliga utgifterna, med hänsyn tagen till diskretionära åtgärder på inkomstsidan, överstiga riktmärket för utgifter i stabilitets- och tillväxttakten 2012, men respektera dessa riktmärken 2013. Bruttoskulden beräknas öka med 0,8 procentandelar till 82,0 % av BNP under 2012, och sedan galla till 80 % av BNP 2013 och därefter fortsätta minska. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet befinner sig Tyskland i en övergångsperiod och gör planenligt tillräckliga framsteg på vägen mot överensstämmelse med riktmärket för skuldminskning i stabilitets- och tillväxtpakten. (10) Den federala regeringen har vidtagit åtgärder för mer kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och har föreslagit en reform av långvården. Ytterligare insatser för att göra hälsovården effektivare behövs för att begränsa de väntade ytterligare kostnadsökningarna. Den föreslagna reformen av lång vården är dessutom otillräcklig för att uppväga de förväntade framtida kostnadsökningarna. Det finns utrymme för att göra skattesystemet effektivare. Den tyska förbundsregeringen är på god väg att uppfylla sina åtaganden att öka de tillväxtfrämjande utgifterna för utbildning och forskning. Det är emellertid fortsatt viktigt att även delstaterna och kommunerna, som står för större delen av utgifterna för utbildning och forskning, garanterar tillräckliga och effektiva utgifter på dessa områden. Införandet av den nya skuldbromsen i författningen har ytterligare förstärkt det tyska finanspolitiska ramverket. Inga avsevärda framsteg har emellertid gjorts med genomförandet av budgetregeln på delstats nivå. (11) Sektorn som helhet har stabiliserats genom omfattande offentligt stöd till finanssektorn, tillsammans med sektorns egna anpassningsinsatser och de positiva effekterna av den tyska ekonomins återhämtning. Trots den på det hela taget relativt stabila finanssektorn och frånvaron av kreditåtstramningar återstår svagheter, och i synnerhet strukturella problem i vissa regionala banker (Landesbanken), som bland annat avsaknaden av bärkraftiga företagsmodeller, svaga styrelseformer och sårbarhet till följd av stort beroende av marknadsupplåning. (12) Alla parter har inte kunnat dra lika stor nytta av den tyska arbetsmarknadens goda resultat, med ökande sysselsättning och moderat arbetslöshet, och lönerna har inte alltid ökat i takt med produktiviteten. Avskräckande skatteeffekter till följd av den höga skattekilen, som särskilt beror på de höga socialförsäkringsbidragen, fortsätter att hindra integrationen av låginkomsttagare, inte minst på arbetsmarknaden. En omfattande användning av minijobb leder till låg uppbyggnad av pensionsrättigheter. Det finns därför behov av att förbättra övergången från minijobb till stabilare kontraktformer. Den nyligen genomförda reformen av arbetsmarknadsinstrumenten bör främja sysselsättningsmöjligheter för alla. En viktig utmaning för Tyskland är att öka effektiviteten i utbildningssystemet och förbättra missgynnade gruppers utbildningsresultat. På medellång och lång sikt kommer det att vara avgörande att se till att det finns kvalificerad arbetskraft för att lindra de negativa effekterna av den demografiska utvecklingen på den potentiella tillväxten. En anledning till oro är den låga andelen kvinnor som heltidsarbetar. De avskräckande skattemässiga faktorerna för den person som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och bristen på barnomsorg på heltid och heldagsskolor utgör ett hinder för kvinnors delaktighet på arbetsmarknaden. (13) Tyskland håller på med en omfattande reform av sitt energisystem. De allmänna ekonomiska kostnaderna för omvandlingen av energisystemet bör minimeras genom snabbare utvidgning av de nationella och gränsöverskridande näten, och inte minst genom att man löpande gör klimatpolitiken och politiken för förnybar energi kostnadseffektivare, vidtar kraftfulla åtgärder för att ytterligare främja energieffektiviteten och ökar konkurrensen på energimarknaderna. Med tanke på Tysklands centrala geografiska läge har det tyska järnvägssystemet stor inverkan på Europas järnvägssystem som helhet. Konkurrensen på järnvägens passagerar- och godstransportmarknad är fortfarande mycket svag, främst till följd av att det inte finns någon effektiv åtskillnad mellan infrastrukturförvaltaren och det holdingbolag som bedriver järnvägstransport. Trots de framsteg som gjorts på senare år, bland annat i samband med genomförandet av tjänstedirektivet, finns det utrymme för att ytterligare främja konkurrens och produktivitetstillväxt inom vissa tjänstesektorer (t.ex. byggbranschen). (14) Inom Euro plus-pakten svarar Tyskland för flera åtaganden. Dessa åtaganden, och genomförandet av de åtaganden som gjordes 2011, avser främjandet av sysselsättning, ökad konkurrenskraft, ökad hållbarhet för de offentliga finanserna och förstärkt finansiell stabilitet. Kommissionen har granskat genomförandet av Euro plus-paktsåtagandena. Resultaten av denna granskning har beaktats i rekommendationerna. (15) Inom ramen för den europeiska planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Den har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Tyskland utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i EU genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den Europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationer 1 till 4 nedan. (16) I ljuset av denna bedömning har rådet granskat Tysklands stabilitetsprogram för 2012, och dess ståndpunkt[7] avspeglas bland annat i punkt 1 i dess rekommendation 1 nedan HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att Tyskland under perioden 2012-2013 vidtar följande åtgärder: 1. Fortsätta med en sund finanspolitik för att uppnå det medelfristiga budgetmålet under 2012. I detta syfte bör budgetstrategin genomföras som planerat, och efterlevnad av riktmärket för utgifter och tillräckliga framsteg på vägen mot överensstämmelse med riktmärket för skuldminskningen bör garanteras. Fortsätta den tillväxtvänliga konsolideringskursen med ytterligare insatser för mer kostnadseffektiva utgifter inom hälso-/sjukvård och långvård och genom att använda outnyttjad potential för att göra skattesystemet effektivare. Använda allt tillgängligt utrymme för ökade och effektivare tillväxtfrämjande utgifter för utbildning och forskning på alla nivåer i den offentliga förvaltningen. Slutföra genomförandet av skuldbromsen på ett samstämmigt sätt i alla delstater och införa vältimade och relevanta övervakningsförfaranden och korrigeringsmekanismer. 2. Åtgärdar de återstående strukturella bristerna inom finanssektorn, bland annat genom att ytterligare omstrukturera de delstatsbanker som behöver en helfinansierad och bärkraftig affärsmodell, samtidigt som man undviker alltför omfattande låneminskningar. 3. Minska den höga skattekilen på ett budgetmässigt neutralt sätt, särskilt för låginkomsttagare, och bibehålla lämpliga aktiverings- och integrationsåtgärder, inte minst för de långtidsarbetslösa. Skapa förutsättningar för att lönerna ska kunna öka i takt med produktiviteten. Vidta åtgärder för att förbättra missgynnade gruppers utbildningsresultat, bland annat genom att garantera lika möjligheter i utbildningssystemet. Fasa ut de skattemässiga hindren för de personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet och öka tillgången på heltids-barnomsorg och heldagsskolor. 4. Fortsätta insatserna för att begränsa de sammanlagda ekonomiska kostnaderna för omvandlingen av energisystemet till ett minimum, bland annat genom att skynda på utvidgningen av de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten. Se till att de institutionella strukturerna möjliggör effektiv konkurrens på järnvägsmarknaderna. Vidta åtgärder för att stimulera konkurrens på tjänstesektorn, inbegripet fria yrken och vissa hantverk, särskilt inom byggbranschen. Utfärdad i Bryssel den Ordförande Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] KOM(2012) 305 slutlig. [3] P7_TA(2012)0048 och P7_TA(2012)0047. [4] Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012. [5] KOM(2012) 68 slutlig. [6] Det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, omräknat av kommissionen enligt den allmänt vedertagna metoden och baserat på uppgifterna i programmet. [7] Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.