KAPITEL 3

EU-budgeten: att uppnå resultat

INNEHÅLL

Inledning 3.1

Del 1 – Använder kommissionen resultatinformation på ett adekvat sätt när den fattar beslut? 3.2–3.36

Avsnitt A – Det finns vissa gränser för i hur stor utsträckning kommissionen kan använda resultatinformation 3.6–3.13

Avsnitt B – Kommissionens system för resultatmätning tillhandahåller ofantliga uppgiftsmängder men inte alltid i rätt tid 3.14–3.18

Avsnitt C – Kommissionen använder resultatinformation till att förvalta program och politik men vidtar inte alltid lämpliga åtgärder när målen inte uppfylls 3.19–3.26

Avsnitt D – Kommissionen förklarar i regel inte hur den använder resultatinformation i sina resultatrapporter 3.27–3.31

Avsnitt E – Man räknar med att en fortsatt utveckling av resultatkulturen ska leda till ytterligare framsteg 3.32–3.36

Del 2 – Resultat av revisionsrättens effektivitetsrevisioner: slutsatser och rekommendationer med störst effekt 3.37–3.67

Inledning 3.37

Rubrikerna 1a ”Konkurrenskraft för tillväxt och sysselsättning” och 1b ”Ekonomisk, social och territoriell sammanhållning” 3.38–3.44

Rubrik 2 ”Hållbar tillväxt – naturresurser” 3.45–3.48

Rubrikerna 3 ”Säkerhet och medborgarskap” och 4 ”Europa i världen” 3.49–3.58

Rubrik 5 ”Administration” och våra rapporter om det prioriterade området ”en fungerande inre marknad och en hållbar monetär union” 3.59–3.67

Del 3 – Uppföljning av rekommendationer 3.68–3.78

Slutsatser och rekommendationer 3.79–3.85

Slutsatser 3.79–3.83

Rekommendationer 3.84–3.85

Bilaga 3.1 – Närmare uppgifter om rekommendationernas status per rapport

Bilaga 3.2 – Viktiga förbättringar och olösta problem per rapport

Bilaga 3.3 – Rekommendationer till medlemsstater

Bilaga 3.4 – Uppföljning av tidigare rekommendationer avseende resultatfrågor

REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR INLEDNING 3.1. Varje år analyserar vi i det här kapitlet ett antal resultataspekter: de resultat som har uppnåtts med EU:s budget, som genomförs av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna (1). I år tittade vi särskilt på i) hur kommissionen använder resultatinformation när den fattar beslut, ii) utvalda resultat från våra särskilda rapporter 2017 om effektivitetsrevisioner, iii) hur kommissionen har genomfört de rekommendationer som vi lämnade i våra särskilda rapporter som offentliggjordes 2014. 3.1. Kommissionen noterar att de viktigaste besluten om EU-budgeten fattas av budget- och lagstiftningsmyndigheten, dvs. Europaparlamentet och rådet, på grundval av förslag från kommissionen. Detta gäller både beslut om det årliga budgetförfarandet och i samband med utformningen och översynen av de fleråriga budgetramarna och de sektoriella finansieringsprogrammen. DEL 1 – ANVÄNDER KOMMISSIONEN RESULTATINFORMATION PÅ ETT ADEKVAT SÄTT NÄR DEN FATTAR BESLUT? 3.2. Förra året granskade vi hur kommissionens metod för resultatrapportering var jämfört med god praxis. Eftersom det är viktigt för en organisation att ha bra förfaranden för resultatrapportering och att kontinuerligt förbättra dem, är det angeläget att informationen från resultatrapportering används till att förvalta aktiviteter, optimera resultat och göra anpassningar av förvaltningssystem och processer för strategisk planering etc. Det sätt som informationen används på påverkar organisationens framgång på lång sikt med att genomföra resultatstyrd förvaltning. 3.3. Enligt kommissionen är resultatstyrd förvaltning en fortlöpande systematisk metod för att förbättra ändamålsenligheten och effektiviteten i och resultaten av insatser genom bättre planering, regelbunden övervakning och evidensbaserat beslutsfattande (2). Kommissionens initiativ ”En resultatinriktad budget” från 2015 omfattar olika arbetsflöden och mål, varav ett är att stödja beslutsfattande med användbar resultatinformation (3). I riktlinjerna för bättre lagstiftning (4), som kom 2015 och uppdaterades i juli 2017, anges att alla tillgängliga bevis ska användas som grund för utformningen av EU:s politik och lagar som uppnår sina mål på ett öppet, transparent och kostnadseffektivt sätt. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER 3.4. För att bedöma om kommissionen på ett adekvat sätt använder resultatinformation i sitt beslutfattande vidtog vi följande åtgärder: i) Vi utförde en dokumentgranskning av hur kommissionen använder resultatinformation i sitt beslutsfattande, inbegripet rapporter från nationella revisionsorgan (5), OECD, regeringar och akademiker från EU och tredjeländer. ii) Vi granskade de senaste resultatrapporter som sex generaldirektorat (GD) (6) offentliggjort, inbegripet tio av deras nyligen offentliggjorda konsekvensbedömningar och utvärderingar. Vi valde ut dessa generaldirektorat eftersom de var relativt representativa för kommissionen som helhet. Det berodde på deras varierade särdrag (med avseende på förvaltningsmetod, samarbete med byråer, typ av verksamhet etc.). iii) Vi intervjuade 30 enhetschefer och direktörer vid de sex generaldirektoraten för att få ytterligare information om användningen av resultatinformation i beslutsfattandet vid respektive generaldirektorat. iv) Vi genomförde en enkät om användningen av resultatinformation i beslutsfattandet vid de sex generaldirektoraten. Enkäten riktades till chefer vid generaldirektoraten som förvaltade politik, program eller projekt: enhetschefer, direktörer, vice generaldirektörer och generaldirektörer. Den slutliga svarsfrekvensen blev 57 % i en målpopulation på 240 personer. Inriktning och omfattning 3.5. Vår revision omfattade användningen av resultatinformation vid kommissionen med avseende på utgiftsprogram och utformning, genomförande och utvärdering av politik. Följande aspekter ingick inte i revisionens inriktning och omfattning: i) Användningen av resultatinformation i kommissionens administrativa förvaltning av personalen och andra resurser, så att vi kunde fokusera på tillhandahållandet av resultat när det gällde politik och program. ii) Budgetmyndighetens (7) användning av resultatinformation; OECD (8) med flera (9) hade redan utfört arbete på detta område. Avsnitt A – Det finns vissa gränser för i hur stor utsträckning kommissionen kan använda resultatinformation I EU:s fleråriga budgetram finns inte den flexibilitet som krävs för att resultatinformation ska kunna användas 3.6. I nationell budgetering är det vanligt att resurser omfördelas varje år eller ännu oftare. På EU-nivå är situationen dock annorlunda. I sin halvtidsöversyn av den fleråriga budgetramen 2014–2020 (10) konstaterade kommissionen att det är avgörande att finna den rätta balansen mellan förutsebarhet på medellång sikt och flexibilitet för att kunna hantera oförutsedda händelser. I den fleråriga budgetramen 2014–2020 är cirka 80 % av EU:s budget allokerad på förhand, vilket enligt kommissionen ”begränsar möjligheterna att anpassa budgeten till föränderliga behov”. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.7. EU-budgeten är huvudsakligen en investeringsbudget. Årliga tak fastställs för de olika budgetrubrikerna i den sjuåriga budgetramen, och belopp fördelas på förhand till medlemsstaterna. Det finns visserligen några resultatrelaterade flexibilitetsmekanismer i den relevanta sektorslagstiftningen, till exempel resultatreserven och förhandsvillkor, men de har begränsningar (11). Även om aktiviteter som inte ger resultat kan ersättas av bättre aktiviteter inom samma område och medlemsstat, är utrymmet för att justera utgiftsprioriteringar mellan budgetrubriker begränsat. Det viktigaste tillfället att fördela medel med hänsyn till resultatinformation är när en ny förordning om den fleråriga budgetramen och de åtföljande sektorsspecifika programmen utarbetas och förhandlas fram. 3.8. Halvtidsöversyner av den fleråriga budgetramen är ett annat tillfälle då hänsyn kan tas till resultatinformation. Den senaste översynen av det slaget (12) resulterade i en omfördelning av 12 798 miljoner euro, eller 1,18 % av de totala åtagandebemyndigandena i den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020, det vill säga en relativt begränsad andel. De viktigaste orsakerna till dessa omfördelningar av medel var hantering av flyktingkrisen och andra säkerhetshot samt investeringsgap till följd av den finansiella och ekonomiska krisen och inte resultat. 3.8. Ett antal faktorer beaktas vid beslut om budgetanslag. Till exempel var omfördelningen av medel till följd av flyktingkrisen och säkerhetshoten en följd av stora oförutsedda geopolitiska och samhällsmässiga utvecklingar. Resultat kan endast beaktas i den mån det finns tillförlitlig och aktuell information tillgänglig, vilket inte alltid är fallet; särskilt inte i en krissituation. Det finns parallella strategiska ramar 3.9. Att mäta EU-budgetens och kommissionens bidrag till högnivåmål är komplext, eftersom flera politiska strategiska ramar gäller parallellt (13) (se ruta 3.1 ): 3.9. Kommissionen anser att Junckerkommissionens politiska prioriteringar är fullständigt förenliga med Europeiska rådets strategiska agenda och Europa 2020-strategin. Den fleråriga budgetramen är ett av verktygen för att genomföra unionens prioriteringar. Den nuvarande fleråriga budgetramen utformades för att bidra till Europa 2020-strategin och ger starkt stöd för andra nya prioriteringar (14). Ruta 3.1 – Fyra strategiska ramar för Europeiska unionen (gäller parallellt) Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER 3.10. Därutöver fastställs andra mål i olika sektorsspecifika policydokument i överensstämmelse med EU:s befogenheter enligt fördraget om EU:s funktionssätt. EU har också åtagit sig att uppnå de mål för hållbar utveckling som FN har fastställt. EU strävar efter att varje år rapportera om vilka framsteg det har gjort i arbetet med att uppnå målen. 3.11. Vi granskade hur generaldirektoraten hanterade samförekomsten av olika strategier. Två tillvägagångssätt var vanliga. i) Vissa generaldirektorat hade fullgjort sina olika förpliktelser i fråga om strategisk rapportering genom att utveckla it-verktyg som kunde lagra, övervaka, konsolidera och rapportera uppgifter i olika konfigurationer (se även punkt 3.16). ii) En del hade anpassat sina resultatramar till de olika strategiska behoven. GD Utbildning och kultur, till exempel, fastställer sin resultatram på tre nivåer. a) På EU-nivå övervakar GD Utbildning och kultur de relevanta målen och indikatorerna för Europa 2020-strategin och den strategiska ramen för europeiskt utbildningssamarbete (Utbildning 2020) baserat på uppgifter från Eurostat, OECD och andra källor, i samarbete med medlemsstaterna. Det gör en årlig översyn för att säkerställa att framsteg görs i rätt riktning (15). b) På kommissionsnivå bidrar GD Utbildning och kultur mer direkt genom sitt program- och politikarbete till två av de tio målen för investeringsplanen för Europa. Framstegen övervakas i den årliga verksamhetsrapporten och programförklaringarna. c) Vid GD Utbildning och kultur är rapporteringen och beslutsfattandet centrerade kring sju politikområden som vart och ett har egna specifika mål. Lagstiftningsarbete på de olika områdena övervakas i kommissionens arbetsprogram. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.12. Mångfalden av strategier gör att intressenter uppfattar dem som separata strategier, vilket till exempel framkom av kommissionens utvärdering av EU:s ungdomsstrategi (16). 3.12. I utvärderingen av EU:s ungdomsstrategi drogs slutsatsen att (avsnitt 3.2.1) ”EU:s ungdomsstrategi lade till en integreringsdimension för att koppla EU:s ungdomspolitik till de europeiska strategierna för utbildning, sysselsättning och social integration” och att (avsnitt 3.2.2) ”flera av de prioriterade områdena i EU:s ungdomsstrategi passar väl in i Europa 2020-strategins mål”. 3.13. Vår enkät innehöll frågor om ”måltydlighet”. Genom dem ville vi ta reda på hur väl kommissionens chefer förstod uppdraget och målen för generaldirektoraten och för kommissionen som helhet (se ruta 3.2 ). Enkätsvaren var generellt sett positiva och tydde på en hög grad av förståelse. Men cheferna från två av de sex generaldirektorat som vi intervjuade tog upp det komplexa samspelet mellan EU:s olika strategiska ramar och mellan målen för dem och de mål som fastställts på generaldirektoratsnivå. Ruta 3.2 – Enkätresultat – Måltydlighet Källa: Revisionsrättens enkät. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER Avsnitt B – Kommissionens system för resultatmätning tillhandahåller ofantliga uppgiftsmängder men inte alltid i rätt tid Ofantliga mängder resultatinformation finns tillgängliga för cheferna 3.14. Kommissionens generaldirektorat samlar in resultatinformation i olika format och från olika källor och inhämtar på så vis en stor mängd information om resultat. Förutom till rapportering använder kommissionen resultatinformation till att hålla reda på sina pågående aktiviteter, särskilt för att bedöma om utgiftsprogrammens mål har uppnåtts och som input i processen för ”bättre lagstiftning” till stöd för utarbetandet av lagstiftningsförslag. 3.15. Valet av vilken information som ska användas beror på vilken typ av beslut som ska fattas. Ruta 3.3 nedan ger en översikt över de beslutsprocesser där resultatinformation framför allt används. Ruta 3.3 – Kommissionens viktigaste beslutsprocesser Typ av beslut Resultatinformation som används i kommissionens beslutsprocess Utgiftsprogram Förslag till flerårig budgetram för en sjuårsperiod — Programövervakningsinformation (inbegripet indikatorer för output, resultat och effekt) — Utvärderingar och konsekvensbedömningar — Utgiftsöversyner Förslag till rättslig grund för utgiftsprogram under budgetramperioden — Programövervakningsinformation (inbegripet output-, resultat- och effektindikatorer) — Utvärderingar och konsekvensbedömningar — Offentliga samråd Förslag till årlig budget — Programövervakningsinformation (inbegripet output-, resultat- och effektindikatorer) — Utvärderingar och konsekvensbedömningar Genomförande av programbudget — Projektuppgifter om enskilda projekt som konsoliderats till output-, resultat- och effektindikatorer — Årliga övervakningsrapporter — Studier och utvärderingar — Medlemsstatens rapportering (delad) — Rapportering från partner (indirekt) Politiskt arbete som inte medför utgifter Förslag till EU-lagstiftning (det ordinarie lagstiftningsförfarandet) — Kontextuell information (Eurostat och annan statistik, expertnätverk, dialog med berörda parter, landsöversyner etc.) — Studier, utvärderingar, konsekvensbedömningar — Offentligt samråd Genomförande och övervakning av politiken — Feedback från politiska experter, den akademiska världen och andra berörda parter — Studier, utvärderingar och Eurobarometerundersökningar Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.16. Flera av kommissionens generaldirektorat har nyligen infört nya instrument och processer för resultatuppgifter. Ofta har de infört nya it-applikationer som levererar skräddarsydda och aktuella rapporter och underlättar beslutsfattandet. Utvecklingen av dessa nya verktyg vittnar om kommissionens ambition att förvalta resultatuppgifter bättre (17). Följande exempel illustrerar den nya utvecklingen: 3.16. i) GD Jordbruk och landsbygdsutvecklings nya informationssystem, Rural Development Information System 2, är ett it-system som hjälper till att hantera arbetsflödet för program, inklusive programutvärdering. Rapporter kan tas fram för att jämföra genomförandet av EU-program i medlemsstaterna med genomsnittet i EU. ii) GD Internationellt samarbete och utveckling håller på att utveckla ett nytt it-verktyg som kommer att innehålla moduler för övervakning och rapportering av resultat och för stöd till processer för åtgärdsutvärdering och finansieringsbeslut. Systemet ska koppla projekt till strategisk planering. iii) GD Utbildning, ungdom, idrott och kulturs resultattavla för Erasmus+ är ett it-system som används av alla nationella programkontor för Erasmus+ i Europa. Det ger resultatinformation i realtid från alla 57 programkontoren, inbegripet feedback om resultaten av Erasmus+ via ett enkätverktyg som mäter deltagarnas nöjdhet. Dessa funktioner gör att GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur snabbt kan få feedback om och reagera på hur program utvecklas. iii) Resultattavlan innehåller också resultatinformation i realtid om indirekt förvaltade bidragsförfaranden, i linje med en ram för resultatstyrd förvaltning av bidrag som fastställdes 2017 för alla utbildnings-, ungdoms-, idrotts- och kulturprogram. Resultatmätningssystemen kan utvecklas ytterligare 3.17. I förra årets årsrapport (18) identifierade vi områden där regeringar och internationella organisationer runt om i världen tillämpade god praxis när det gäller offentlig resultatrapportering. Vi föreslog att kommissionen skulle överväga att tillämpa denna goda praxis. Vi rekommenderade att kommissionen skulle förbättra sin resultatrapportering genom att göra den mer rationaliserad, balanserad, användarvänlig och åtkomlig. Vi rekommenderade också att kommissionen skulle bedöma kvaliteten på den presenterade informationen. Kommissionen reagerade på dessa rekommendationer genom att låta dem avspeglas i anvisningarna till den årliga verksamhetsrapporten 2017. 3.18. Vår enkät i år fokuserade på den resultatinformation som finns tillgänglig för chefer (se ruta 3.4 ). Enkätresultaten tyder på att resultatmätningssystemen behöver utvecklas ytterligare. Framför allt bekräftar de att man har problem med att få aktuell resultatinformation (19). Kommissionens centrala avdelningar har tagit fram omfattande anvisningar, mallar, utbildning och informationsutbyte för utarbetandet av resultatrapporter (t.ex. utfärdades anvisningar i november 2017 för de årliga verksamhetsrapporterna 2017). Ändå visade enkätresultaten också att generaldirektoraten vill ha ytterligare vägledning om hur rapporter ska utarbetas. Vi konstaterade också att de som svarade mer negativt på dessa frågor i regel använde resultatinformation mindre ofta. 3.18. Kommissionen erkänner att tillförlitlig och heltäckande information om resultaten och effekterna av finansieringsprogram och annan politisk verksamhet endast blir tillgänglig med betydande tidsfördröjningar. I så stor utsträckning som möjligt tar kommissionen hänsyn till detta vid planeringen. Till exempel planerar alla generaldirektorat i kommissionen sin utvärderingsverksamhet med ett (minst) femårigt löpande program för att tillhandahålla aktuell resultatinformation för rapporteringen. Planen behöver uppdateras årligen. När det gäller vägledning för att utarbeta rapporter tillhandahåller kommissionens centrala tjänster omfattande vägledning om allt utarbetande av alla större resultatrapporter som generaldirektoraten lägger fram, med beaktande av de framsteg som gjorts under åren. Detta inkluderar de årliga verksamhetsrapporterna för kommissionens tjänster och de programförklaringar som åtföljer förslaget till budget. Vägledning ges också för utvärderingar i kommissionens vägledning för bättre lagstiftning och verktygslåda. Andra typer av översyner beskrivs också. Vägledning ges också centralt för att utforma lämpliga resultatrapporteringssystem i syfte att effektivt samla in data för att övervaka programgenomförande och resultat, effektivt och i tid. Formell vägledning kompletteras med utbildningspass och utbyte av bästa praxis mellan tjänster. Ruta 3.4 – Enkätresultat – Ramen för resultatinformation Källa: Revisionsrättens enkät. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER Avsnitt C – Kommissionen använder resultatinformation till att förvalta program och politik men vidtar inte alltid lämpliga åtgärder när målen inte uppfylls Kommissionen använder resultatinformation som den förfogar över till att förvalta sina aktiviteter 3.19. 56 % av dem som besvarade vår enkät sade att de använde resultatinformation till beslutsfattande ofta eller mycket ofta. De fyra vanligaste användningarna av resultatinformation var för att utarbeta strategier, förbättra beslut, bedöma om mål uppfyllts och vid behov vidta korrigerande åtgärder (20). REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.20. Det är svårt för chefer att med hjälp av resultatinformation bedöma hur program och politik bidrar till högnivåmål. Chefer är inte heller de enda som har resultatansvar. Det beror på att medlagstiftarna och andra berörda parter, särskilt medlemsstaterna, spelar en stor roll när det gäller att uppnå resultat och effekter. Tidigare år har vi konstaterat (21) att många program- och politikmål hämtas direkt från policy- eller lagstiftningsdokument och att de därför ligger på en alltför hög nivå för att kunna användas som förvaltningsinstrument. Vi har också utfärdat rekommendationer (22) om att kommissionen bör åtgärda detta. Kommissionen har medgett att det är svårt att skapa kopplingar mellan det överflöd av information som finns tillgängligt om projekt på operativ nivå och politiken på hög nivå och beslutsfattande på politisk nivå. 3.20. Kommissionen anser att det är viktigt att göra en tydlig åtskillnad mellan den interna resultatramen för kommissionens tjänster och resultatramarna i finansieringsprogrammen. Mål och indikatorer i finansieringsprogrammen är resultatet av lagstiftningsprocessen. De står i relation till programmets resultat, inte till kommissionens tjänsters resultat. Kommissionen har lagt fram förslag för att stärka resultatramarna i finansieringsprogrammen som en del av förslagen till den framtida fleråriga budgetramen. Beträffande Horisont 2020, se kommissionens svar på rekommendation 1 i revisionsrättens årsrapport för 2015. När det gäller kommissionens förmåga att övervaka och rapportera mot Europa 2020, se kommissionens svar på punkt 3.97 i revisionsrättens årsrapport för 2014. Kopplingen mellan mål och relaterade indikatorer i ett bredare policyperspektiv presenteras i programförklaringarna. 3.21. Varje år använder kommissionen framför allt tre rapporteringsverktyg – de årliga verksamhetsrapporterna, programförklaringar och den årliga förvaltnings- och resultatrapporten – för att redogöra för sina operativa resultat och resultaten för EU:s program och politik. Såsom framgår av ruta 3.5 nedan ligger ett antal planeringsdokument till grund för rapporteringen i dessa tre huvudrapporter (23). 3.21. Kommissionen noterar att de tre rapporter som nämns här, som utarbetas i enlighet med de relevanta rättsliga skyldigheterna, endast utgör en del av kommissionens omfattande rapportering om resultatet av EU:s politik och genomförandet av de politiska prioriteringarna. Den årliga förvaltnings- och resultatrapporten och programförklaringarna relaterar främst till resultatet och förvaltningen avseende EU-budgeten. Ruta 3.5 – Huvudsakliga resultatrapporter som utarbetats av kommissionen och dess generaldirektorat (24) Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.22. De tre rapporterna täcker EU:s hela budget och all politisk verksamhet. Ruta 3.6 innehåller en sammanfattning av rapporternas tilltänkta mottagare och användning. 3.22. Se kommissionens svar på punkt 3.23. Box 3.6 – De huvudsakliga resultatrapporternas tilltänkta mottagare och användning Vilka är de tilltänkta mottagarna? Hur ska rapporten användas? Programförklaring Dokumentet läggs fram för budgetmyndigheten (Europaparlamentet och rådet) som ett tillägg/en bilaga till förslaget till allmän budget Syftet med programförklaringarna är att ge ett underlag för begäran om budgetanslag för utgiftsprogram, genom redovisning av programmens resultat, europeiska mervärde och genomförandegrad (nuvarande och framtida). Årlig verksam-hetsrapport Kommissionskollegiet Den årliga verksamhetsrapporten är en förvaltningsrapport från generaldirektörerna vid kommissionens generaldirektorat till kommissionskollegiet. Den är huvudinstrumentet för ledningens redovisningsskyldighet inom kommissionen, enligt anvisningarna för de årliga verksamhetsrapporterna 2017. Årlig förvaltnings- och resultatrapport Rapporten läggs fram för Europaparlamentet och rådet, i enlighet med artikel 318 i EUF-fördraget och artikel 66.9 i budgetförordningen Den årliga förvaltnings- och resultatrapporten (1) (61) är ett verktyg för ansvarsutkrävande i förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet med myndigheten som beviljar ansvarsfrihet: genom att anta den tar kommissionskollegiet det övergripande politiska ansvaret för förvaltningen av EU:s budget. Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.23. De huvudsakliga resultatrapporterna är mer avsedda som rapporteringsverktyg än som instrument för kommissionens generaldirektorat att förvalta sina egna resultat eller resultaten för kommissionen som helhet. Det beror på att rapporterna inte är tillräckligt detaljerade eller omfattande, endast utarbetas en gång om året och främst är avsedda för mottagare utanför generaldirektoraten. 3.23. Den årliga förvaltnings- och resultatrapporten för EU-budgeten är en del av kommissionens bidrag till det årliga ansvarsfrihetsförfarandet. Den tar hänsyn till all relevant information och inte bara årliga resultat, t.ex. halvtidsutvärderingar. Den årliga verksamhetsrapporten är en förvaltningsrapport från generaldirektörerna vid kommissionens generaldirektorat till kommissionskollegiet. Den är huvudinstrumentet för ledningens redovisningsskyldighet inom kommissionen och är detaljerad och heltäckande. Den omfattar rapportering om alla indikatorer som kommissionens avdelningar har valt i sina strategiska planer för perioden 2016–2020, som en nyckel för att mäta resultatet inom kommissionens tjänster och deras bidrag till Junckerkommissionens politiska prioriteringar. Den årliga verksamhetsrapporten är därför avsedd för både externa mottagare och som en källa till förvaltningsinformation för kommissionens chefer. Kommissionen noterar också att många nyckelindikatorer uppdateras och rapporteras mer regelbundet, t.ex. de som rör de överordnade målen för Europa 2020-strategin. Kommissionens tjänster uppmanas att regelbundet övervaka framstegen mot sina mål, bl.a. i samband med halvårsöversynen av deras förvaltningsplaner. 3.24. Det finns dock några fall då de huvudsakliga resultatrapporterna (och särskilt årliga verksamhetsrapporter) kan användas till resultatförvaltning: i) GD Internationellt samarbete och utveckling utnyttjar den årliga verksamhetsrapportens offentliga karaktär till att få till stånd organisatoriska förändringar. Det rapporterar jämförande information om resultatet för delegationer i partnerländer (25) för att sporra dem att prestera bättre. ii) Trots att det uttalade syftet med den årliga verksamhetsrapporten är att bidra till redovisningsskyldighet, har GD Kommunikationsnät, innehåll och teknik och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering också använt den som ett verktyg som gör det möjligt för den högsta ledningen att övervaka genomförandet av arbetsprogram (26). GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering betraktar utarbetandet av den årliga verksamhetsrapporten som ett tillfälle att kontrollera om allt har gått planenligt och om så inte är fallet identifiera skälen till det och diskutera korrigerande åtgärder. 3.24. Se kommissionens svar på punkt 3.23. 3.25. De årliga verksamhetsrapporterna är offentliga dokument, men kommissionen har inte bedömt hur väl de riktar sig till medborgarna. Antalet individer som besöker webbplatsen Europa (27) tyder dock på att medborgarnas intresse är lågt. 3.25. Se kommissionens svar på punkt 3.23. När mål inte uppnås vidtas inte alltid korrigerande åtgärder 3.26. Ett av huvudsyftena med att använda resultatinformation är att mäta framsteg mot måluppfyllelse, så att korrigerande åtgärder kan vidtas och, i slutändan, resultat uppnås. Vetskapen om att dåliga resultat får konsekvenser bör motivera chefer att använda resultatinformation. I vår enkät bland chefer fanns en fråga om vad som händer, enligt de svarandes erfarenhet, om resultatmål för utgiftsprogram eller politik uppnås (se ruta 3.7 ) respektive inte uppnås (se ruta 3.8 ). Enkätresultaten visar att dåliga resultat inte leder till korrigerande åtgärder i samtliga fall; en femtedel av respondenterna angav att inga förändringar gjordes när målen inte uppnåddes. Den vanligaste typen av beslut är att handlingsplaner ska utarbetas. Näst vanligast är att ytterligare analys ska göras, antingen i form av förstärkt övervakning eller av en ytterligare utvärdering. Sådana åtgärder korrigerar emellertid inte i sig de identifierade problemen. Vi konstaterade att om ett mål inte uppnåddes var det mer sannolikt att detta fick konsekvenser vid ett generaldirektorat där resultatinformation användes ofta. 3.26. Syftet med att använda resultatinformation är att övervaka resultat och att mäta skillnaden mellan det avsedda målet och verkligheten och göra de nödvändiga justeringarna. Detta skulle typiskt grundas på en bredare bedömning av de underliggande orsakerna till varför resultatet har avvikit från målet. Som revisionsrätten påpekar uppgav mer än 70 % av de svarande att om målen inte uppfylls utarbetas handlingsplaner och mer intensiv övervakning genomförs, och mer än 60 % av de svarande uppgav att utvärderingen genomförs om målen inte uppfylls. Kommissionen noterar också att den i samband med förvaltningen av EU-budgeten står inför ett antal hinder som följer av den fleråriga budgetramen och de beslut som budgetmyndigheten fattar om den årliga budgeten. Ruta 3.7 – Vad händer om mål uppnås eller överträffas? Källa: Revisionsrättens enkät. Ruta 3.8 – Vad händer om mål inte uppnås? Källa: Revisionsrättens enkät. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR Avsnitt D – Kommissionen förklarar i regel inte hur den använder resultatinformation i sina resultatrapporter 3.27. För att de huvudsakliga resultatrapporterna ska bidra till öppenhet och redovisningsskyldighet måste intressenterna kunna se i rapporterna hur kommissionen använder den resultatinformation som den har tillgång till (28). I sina resultatrapporter avser kommissionen att presentera en sammanhängande ”resultatbeskrivning” (29) av de framsteg som har gjorts när det gäller att uppnå resultat. Beskrivningarna är mer trovärdiga om de bygger på faktiska bevis. De måste inte bara förklara vilka beslut som fattats utan också hur besluten speglade den tillgängliga resultatinformationen. 3.27. Kommissionen håller med om att resultatrapportering måste grundas på faktiska bevis och inkluderar dessa bevis i sina resultatrapporter. 3.28. Kommissionens centrala avdelningar ger generaldirektoraten anvisningar om hur de ska upprätta strategiska planer, förvaltningsplaner och årliga verksamhetsrapporter. Enligt anvisningarna ska generaldirektoraten presentera resultatinformation när de rapporterar om sin verksamhet, men de är inte skyldiga att förklara hur informationen har använts för att förbättra verksamheten. 3.28. Genom att bidra till fleråriga mål med fleråriga målvärden som fastställts i de strategiska planerna utgör informationen i de årliga verksamhetsrapporterna ett övervakningsstadium som sedan används som underlag för att presentera resultat för det kommande året i förvaltningsplanerna, vilket från detta stadium och framöver bidrar till uppnåendet av de specifika målen. 3.29. Generaldirektoraten uppger att de använder resultatinformation i sina rapporter men lämnar inga ytterligare förklaringar. 3.29. i) GD Jordbruk och landsbygdsutvecklings resultatrapporter (30) beskriver med allmänna principer hur resultatinformation används till stöd för beslutsfattande (31). Men i rapporterna ges få specifika exempel för att illustrera hur detta fungerar i praktiken. i) GD Jordbruk och landsbygdsutvecklings årliga verksamhetsrapport för 2016 innehåller flera konkreta fall som illustrerar hur resultatinformation används för att stödja beslutsfattandet. I sin årliga verksamhetsrapport för 2016 anger GD Jordbruk och landsbygdsutveckling att den främsta nyckelutförandeindikatorn för den gemensamma jordbrukspolitiken är jordbrukets faktorinkomst (se sidan 15). Det redogör vidare detaljerat för prispressen inom mejerisektorn och de två stödpaket som antagits som en reaktion på denna (se sidorna 21–22). I samma årliga verksamhetsrapport visas på s. 25–26 bredbandsklyftan i landsbygdsområdena och gensvaret genom att inrätta EU-nätverk för bredbandskompetens. När det gäller genomförandet av miljöanpassning genomförde GD Jordbruk och landsbygdsutveckling en översyn av hur systemet hade tillämpats under dess första år. Denna översyn fastställde svagheter som hindrade systemet att uppnå sin fulla potential. GD Jordbruk och landsbygdsutveckling föreslog förbättringar av den relevanta förordningen (se s. 32–33 i den årliga verksamhetsrapporten för 2016). ii) I sin årliga verksamhetsrapport för 2016 uppgav GD Kommunikationsnät, innehåll och teknik att man vid utarbetandet av handlingsplanen för e-förvaltning 2016–2020 hade dragit stor nytta av utvärderingsresultaten från den förra handlingsplanen 2011–2015 (32). Det förklaras inte tydligt hur dessa resultat påverkade den nya handlingsplanen. ii) Den årliga verksamhetsrapporten ger en sammanfattning av årets verksamhet. Det vore inte lämpligt att beskriva i detalj hur enskilda policybeslut har utvecklats i denna rapport. Tjänster uppmanas att tillhandahålla länkar till mer detaljerad information – i det här fallet till den relevanta utvärderingen. 3.30. I kommissionens årliga rapport om utgiftsprogram (33) finns ett avsnitt om programuppdateringar som innehåller ett underavsnitt om kommande genomförande (34). Planerna i detta avsnitt innehåller ibland allmänna uttalanden om resultat som motivering. Men det förklaras inte hur specifik feedback om den befintliga situationen användes när planerna upprättades. Till exempel kallas planeringen av det framtida genomförandet av Horisont 2020 för en evidensbaserad process (35) eftersom den inbegrep ett omfattande samråd med intressenter. Det lämnas dock inga närmare uppgifter om eventuella förändringar som gjorts till följd av samrådet. 3.30. Avsnittet om kommande genomförande är avsett att ge en bild av framtida verksamhet som ska genomföras och dess förväntade output/resultat. Det är tänkt att ge en bild om förväntad relevant utveckling och är inte ett planeringsinstrument i sig självt. 3.31. Vi konstaterade dock viss god praxis när vi granskade resultatrapporter. Till exempel har GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur gjort det till en uttrycklig del av sin strategi att använda resultatinformation för att utforma politiken och formulera investeringsstrategier (36). I sin strategiska plan för 2016–2020 framhåller GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur kopplingen mellan indikatorer och utvärderingsresultat till stöd för sin politiska strategi och storleken på den EU-finansiering som det planerar att använda fram till 2020 (37). När GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur beskriver de utvärderingar som det planerar att göra anger det också hur fyra av de åtta planerade utvärderingarna i den strategiska planen för 2016–2020 ska användas. Avsnitt E – Man räknar med att en fortsatt utveckling av resultatkulturen ska leda till ytterligare framsteg 3.32. Kommissionen utforskar möjligheter att bli mer resultatdriven: 3.32. i) Den har föreslagit ändringar av budgetförordningen, lagt grunden för ytterligare förenkling och gjort utbetalningar mer direkt beroende av resultat (38). ii) Den har genomfört en omfattande utgiftsöversyn för första gången, med beaktande av europeiskt mervärde (39). iii) Kommissionen har medgett att det finns för många resultatindikatorer (40) och att vissa av dem inte är meningsfulla. Den har därför börjat se över sina resultatindikatorer. Resultatindikatorerna ses framför allt över för att säkerställa att de mäter resultat som ligger inom generaldirektoratens kontroll. iii) Se kommissionens svar på punkt 3.20. Kommissionen genomförde en omfattande översyn av de mål och indikatorer som kommissionens tjänster använder som en del av reformen av de strategiska planerna och förvaltningsplanerna. iv) Vissa generaldirektorat, såsom GD Internationellt samarbete och utveckling, försöker gå över från resultatrapportering om avslutade projekt till resultatrapportering om pågående projekt. v) Kommissionen och budgetmyndigheten kommer potentiellt att dra nytta av initiativet om ”en resultatinriktad budget”. 3.33. Vid våra möten med generaldirektoraten framhöll intervjuobjekten olika utmaningar ( ruta 3.9 ). Ett antal av dessa utmaningar har också nämnts i rapporter från OECD och kommissionen (41) (42). Ruta 3.9 – Utmaningar när det gäller användningen av resultatinformation enligt de sex intervjuade generaldirektoraten Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER 3.34. Vår enkät innehöll frågor om inställningen till resultat (se ruta 3.10 ). Även om de samlade resultaten var positiva hade de svarande mycket olika synpunkter. De svarande som gav negativa svar använde i regel resultatinformation mindre ofta. Vi konstaterade också att högre chefer inte använde resultatinformation oftare än enhetschefer. 3.35. Resultatet av vår enkät visade också på ett stort behov av mer utbildning i hur resultatinformation används och av bättre spridning av kunskap om god praxis. De generaldirektorat som vi intervjuade gav ett antal exempel på god praxis. Vi anser att de exemplen kan spridas till andra generaldirektorat. Vi konstaterade också vissa åsiktsskillnader. Vi frågade intervjuobjekten om de ansåg att chefer, och personalen, har en viktig roll att spela när det gäller att ta fram resultatåtgärder. Bland de högre chefer som vi intervjuade ansåg 80 % att chefer har en sådan roll och 84 % att personalen har det. När vi ställde samma fråga till enhetschefer ansåg endast 52 % att chefer har en viktig roll och 53 % att personalen har det. Detta tyder på att kommissionens högre chefer har en mer positiv syn på inställningen till resultat vid kommissionen än vad chefer i mellanställning har. Ruta 3.10 – Enkätresultat – Resultatkultur Källa: Revisionsrättens enkät. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.36. I svaren på enkäten nämndes ett antal möjligheter till framsteg i användningen av resultatinformation (se ruta 3.11 ) De svarande betonade oftast kommissionens behov av att ändra sin kultur och göra den mer resultatdriven. De uppgav att kommissionen borde fokusera mindre på att övervaka utnyttjandet av medel och bedöma utgifternas korrekthet (eftersom den övergripande felprocenten i EU-budgeten minskar varje år). I stället borde den i högre utsträckning använda tekniker för resultatstyrd förvaltning, med fokus på att uppnå planerade resultat och effekter (43). 3.36. När det gäller frågan om kulturella förändringar anser kommissionen att den redan har en mycket väl inbyggd resultatkultur i sina tjänster: OECD konstaterade 2017 att ”EU:s resultatbudgetsystem är avancerat och mycket specificerat och presterar bättre än något OECD-land i standardindex för resultatbudgetramar. […] EU:s budgetpraxis omfattar många effektiva och innovativa aspekter som kan innebära lärdomar för nationella regeringar när det gäller att reflektera över sina egna agendor för resultatinriktade budgetreformer”. OECD konstaterade också att ”Mer generellt har kommissionen genomfört en omfattande effektivisering av rapporteringen under de senaste åren, vilket gett tydligare insikter om resultatet, bl.a. genom den nya årliga förvaltnings- och resultatrapporten ….” ( 44 ) Kommissionen vill också peka på de exempel som framgår av punkt 3.32 ovan av de åtgärder som kommissionen har vidtagit för att stärka resultatkulturen. Ruta 3.11 – Sista enkätfrågan: ”Vad skulle behöva ändras för att göra användningen av resultatinformation bättre vid ditt generaldirektorat?” Källa: Revisionsrättens enkät. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER DEL 2 – RESULTAT AV REVISIONSRÄTTENS EFFEKTIVITETSREVISIONER: SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER MED STÖRST EFFEKT Inledning 3.37. Varje år offentliggör vi ett antal särskilda rapporter i vilka vi undersöker hur väl principerna för en sund ekonomisk förvaltning har tillämpats när EU:s budget har genomförts. År 2017 antog vi 27 särskilda rapporter (45) (se ruta 3.12 ). De behandlade samtliga rubriker i den fleråriga budgetramen (46) och innehöll sammanlagt 238 rekommendationer på en mängd olika områden ( ruta 3.13 ). Vi offentliggjorde också fyra särskilda rapporter på området ”en fungerande inre marknad och en hållbar monetär union”. De offentliggjorda svaren på våra rapporter visar att granskningsobjektet, oftast kommissionen, godtog mer än två tredjedelar av våra rekommendationer fullt ut ( ruta 3.14 ). Bilaga 3.3 innehåller en sammanfattning av de rekommendationer som vi lämnade till medlemsstaterna i våra särskilda rapporter 2017. Ruta 3.12 – Ett stort antal särskilda rapporter med en bedömning av hur principerna för en sund ekonomisk förvaltning har genomförts Källa: Europeiska revisionsrätten. Ruta 3.13 – Rekommendationerna handlar om många olika ämnen Källa: Europeiska revisionsrätten. Ruta 3.14 – Revisionsobjekten godtar den stora merparten av våra rekommendationer Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR Rubrikerna 1a ”Konkurrenskraft för tillväxt och sysselsättning” och 1b ”Ekonomisk, social och territoriell sammanhållning” 3.38. År 2017 antog vi sju särskilda rapporter under dessa rubriker i den fleråriga budgetramen (47). Vi skulle vilja uppmärksamma några centrala slutsatser och rekommendationer i tre av dem. i) Särskild rapport nr 2/2017 Kommissionens förhandlingar om partnerskapsöverenskommelser och program inom sammanhållningspolitiken 2014–2020 3.39. Vi konstaterade att partnerskapsöverenskommelserna hade varit ändamålsenliga när det gällde att inrikta medlen på Europa 2020-strategin och att de operativa programmen hade en stabil ”interventionslogik”. Programspecifika och gemensamma indikatorer hade dock fastställts för både output och resultat. Detta hade skapat ett överdrivet antal indikatorer, vilket riskerade att orsaka en extra administrativ börda och problem med aggregeringen på nationell nivå och EU-nivå. 3.39. Kommissionen påpekar att de programspecifika resultatindikatorerna inte är avsedda att aggregeras på EU-nivå. Dessa indikatorer är lämpliga för att fastställa mål och rapportera om resultat i förhållande till målen, medan gemensamma indikatorer möjliggör rapportering om resultat baserat på förhandsdefinierade kategorier som avspeglar vanligt använda investeringar i EU. Programspecifika outputindikatorer avser fysiska produkter som gör det möjligt att få en inblick i de förändringar som har åstadkommits med hjälp av EU-finansierade insatser i programmen. Dessa insatser är skräddarsydda för att åtgärda platsbaserade flaskhalsar som hindrar utvecklingen. De måste därför vara specifika för den berörda regionen och den planerade åtgärden. 3.40. Vi rekommenderade följande: 3.40. — Medlemsstaterna bör sluta använda onödiga programspecifika indikatorer. — Kommissionen bör fastställa en gemensam terminologi för ”output” och ”resultat” och föreslå att den inkluderas i budgetförordningen, identifiera de output- och resultatindikatorer som är mest relevanta för mätning av effektivitet och tillämpa resultatbudgetering. — En sammanhängande resultatterminologi ingår i den reviderade budgetförordningen. Definitionen av output- och resultatindikatorer återspeglas nu i kommissionens förslag till förordning om gemensamma bestämmelser för programperioden efter 2020 (COM(2018) 375 final). Kommissionens förslag till förordning om Europeiska regionala utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden för programperioden efter 2020 (COM(2018) 372 final) innehåller en förteckning över gemensamma output- och resultatindikatorer. Denna förteckning över gemensamma indikatorer är mer omfattande än den för perioden 2014–2020, vilket förväntas bidra till att minska antalet programspecifika indikatorer. När det gäller begreppet resultatbudget noterar kommissionen att EU-budgeten redan är en resultatbudget som gör det möjligt för budgetmyndigheten att ta hänsyn till resultatinformation under budgetprocessen genom att tillhandahålla information om programmets mål och framstegen när det gäller att uppnå dem i programförklaringarna som ingår i budgetförslaget. ii) Särskild rapport nr 5/2017 Ungdomsarbetslösheten – har EU:s politik gjort någon skillnad? En bedömning av ungdomsgarantin och sysselsättningsinitiativet för unga 3.41. Vi konstaterade att vissa framsteg hade gjorts i genomförandet av ungdomsgarantin och att några resultat hade uppnåtts men att situationen inte motsvarade de ursprungliga förväntningarna vid lanseringen av ungdomsgarantin, vars mål var att ge alla unga som varken arbetar eller studerar ett högkvalitativt erbjudande om anställning, vidareutbildning eller praktik inom fyra månader från det att de slutade skolan eller blev arbetslösa. Vi konstaterade att ungdomssysselsättningsinitiativet vid tidpunkten för vår granskning endast i mycket begränsad utsträckning hade bidragit till uppnåendet av ungdomsgarantins mål. 3.41. Sedan 2014, när genomförandet inleddes på plats, har det varje år varit mer än 5 miljoner registreringar i ungdomsgarantin, och varje år sedan 2014 har det varit mer än 3,5 miljoner personer som påbörjat anställning, utbildning, praktik eller blivit lärlingar (källa: GD Sysselsättning, socialpolitik och inkluderings databas för ungdomsgarantin). Det finns nu 2,2 miljoner färre arbetslösa ungdomar och 1,4 miljoner färre unga som varken arbetar eller studerar (källa: Eurostat). Finansierade åtgärder inom ungdomssysselsättningsinitiativet fortsätter att löpa åtminstone fram till 2023 och stödja fler unga som varken arbetar eller studerar. För att se till att ungdomar i medlemsstaterna som kämpar med ungdomsarbetslöshet kan fortsätta att få stöd förutsätter kommissionens förslag för Europeiska socialfonden (ESF +) för 2021–2027 att medlemsstater som har många unga som varken arbetar eller studerar ska tilldela minst 10 % av sina ESF +-resurser till ungdomssysselsättningsåtgärder. Förslaget har tagit lärdom från 2014–2020 och förenklar också några av kraven i syfte att underlätta påbörjandet av åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av ungdomsgarantin. 3.42. Vi rekommenderade framför allt medlemsstaterna att 3.42. — ta fram en fullständig översikt över kostnaden för att genomföra ungdomsgarantin för hela populationen av unga som varken arbetar eller studerar och prioritera mellan åtgärder efter den tillgängliga finansieringen, — Kommissionen noterar att denna rekommendation först och främst vänder sig till medlemsstaterna. Kommissionen skulle förvisso välkomna en bättre överblick över den beräknade kostnaden för alla planerade åtgärder för att genomföra ungdomsgarantin och ska, när så är möjligt och på medlemsstaternas begäran, stödja medlemsstaterna i denna process. — se till att erbjudanden bara anses vara högkvalitativa när de överensstämmer med deltagarens profil och efterfrågan på arbetsmarknaden och leder till varaktig integration på arbetsmarknaden. — Kommissionen noterar att denna rekommendation vänder sig till medlemsstaterna. Kommissionen kommer att undersöka möjligheten att diskutera standarder för kvalitetskriterier i samband med arbetet med övervakning av ungdomsgarantin i sysselsättningskommittén. iii) Särskild rapport nr 15/2017 Förhandsvillkor och resultatreserv inom sammanhållningspolitiken: innovativa men ännu inte ändamålsenliga instrument 3.43. I denna särskilda rapport konstaterade vi att förhandsvillkor bildade en enhetlig ram för bedömningen av om medlemsstaterna var redo att använda EU-anslagen när programperioden 2014–2020 inleddes. Det var dock oklart i vilken utsträckning detta hade lett till förändringar på fältet. Vi drog slutsatsen att det var osannolikt att resultatramen och resultatreserven under perioden 2014–2020 skulle leda till någon större omfördelning av sammanhållningsstödet till program som presterar bättre. 3.43. Vad gäller de förändringar på fältet som har orsakats av förhandsvillkoren anser kommissionen att enbart det faktum att minimikrav har införts, vilket inte har förekommit tidigare inom ramen för sammanhållningspolitiken, bör förbättra utgifternas effektivitet och ändamålsenlighet. Kommissionen kommer att kunna bedöma det slutliga resultatet av förhandsvillkoren när projekten/programmen har genomförts. Resultatramen är dessutom bara en av flera resultatinriktade komponenter. Resultatramen och resultatreserven inrättades för att stödja fokusen på resultat och uppnåendet av målen för unionens strategi för smart och hållbar tillväxt för alla. De utformades inte för att leda till någon större omfördelning av sammanhållningsstöd. Om programmen misslyckas med att nå de delmål som fastställs i resultatramen kan dock resultatreserven omfördelas till andra program som presterar bättre. 3.44. Vi rekommenderade kommissionen att 3.44. — förfina förhandsvillkoren som ett instrument för att bedöma om medlemsstater är redo att använda EU-anslagen, — Kommissionen godtog rekommendationen under förutsättning att förhandsvillkoren behålls efter 2020. — omvandla resultatreserven för perioden efter 2020 till ett mer resultatinriktat instrument som fördelar medel till program som har uppnått goda resultat. — Kommissionen godtog rekommendationen under förutsättning att resultatramen och resultatreserven behålls efter 2020. Kommissionens förslag till förordning om gemensamma bestämmelser för programperioden efter 2020 (COM(2018) 375 final) anger bestämmelserna för de resultatramar som består av både output- och resultatindikatorer för vilka milstolpar och målvärden måste fastställas. Effektivitetsrevisionen ersätts av halvtidsöversynen, som bl.a. ska grundas på framstegen när det gäller att uppnå – före slutet av 2024 – milstolparna i resultatramen. Rubrik 2 ”Hållbar tillväxt: naturresurser” 3.45. År 2017 antog vi sex särskilda rapporter med koppling till rubrik 2 i den fleråriga budgetramen (48). I tre av dem granskade vi aspekter av hur den gemensamma jordbrukspolitiken fungerar. Slutsatserna i dem är särskilt relevanta mot bakgrund av den pågående reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och den nya resultatbaserade genomförandemodell som aviserades i kommissionens meddelande Framtiden för livsmedel och jordbruk. i) Särskild rapport nr 16/2017 Programplanering inom landsbygdsutveckling: mindre komplexitet och mer fokus på resultat behövs 3.46. I denna särskilda rapport konstaterade vi att utgifterna för landsbygdsutveckling under den aktuella perioden skulle fokusera mer på resultat men att den ambitionen inte hade uppnåtts på grund av brist på relevant resultatinformation. Vi rekommenderade att ett gemensamt antal resultatinriktade indikatorer skulle tas fram och att de skulle vara lämpade för att bedöma resultaten och konsekvenserna av insatser för landsbygdsutveckling. 3.46. I sitt svar på rekommendation 4 i särskild rapport 16/2017 åtog sig kommissionen att analysera möjliga sätt att förbättra resultatmätningen av den gemensamma jordbrukspolitiken som helhet. Den 1 juni 2018 antog kommissionen ett förslag till förordning – COM(2018) 392 final (strategiska planer för den gemensamma jordbrukspolitiken): Inom ramen för den nya genomförandemodellen har gemensamma resultatorienterade indikatorer utvecklats: I förordningens avdelning VII införs den ram för övervakning och utvärdering av resultat som fastställer regler för medlemsstaternas rapportering av framstegen med de strategiska planerna inom jordbrukspolitiken och regler för hur dessa framsteg ska övervakas och utvärderas. ii) Särskild rapport nr 10/2017 EU:s stöd till unga jordbrukare bör riktas så att det främjar generationsskifte på ett ändamålsenligare sätt 3.47. Vi drog slutsatsen att målen för och de förväntade resultaten av EU-stödet till unga jordbrukare var dåligt definierade. Vi rekommenderade att interventionslogiken skulle förbättras. För det ändamålet rekommenderade vi att kommissionen skulle förbättra förfarandet för behovsbedömning, välja ut de stödformer som bäst passar de identifierade behoven och fastställa specifika och kvantifierade resultatmål. 3.47. I sitt svar på rekommendation 1 i särskild rapport 10/2017 åtog sig kommissionen att analysera och överväga eventuella relevanta politiska instrument för stöd till unga jordbrukare och deras interventionslogik i samband med utarbetandet av framtida lagstiftningsförslag. Den 1 juni 2018 antog kommissionen ett förslag till förordning – COM(2018) 392 final (strategiska planer för den gemensamma jordbrukspolitiken): I förslagets nya genomförandemodell kommer medlemsstaterna att utforma den gemensamma jordbrukspolitikens strategiska planer, däribland en förhandsbedömning av behov. På grundval av detta kommer skräddarsydda insatser som tar itu med de fastställda behoven och som syftar till att genomföra de politiska målen att beskrivas i planerna. Bland annat anges följande specifika mål i artikel 6 g i förordningen: Locka unga jordbrukare och underlätta affärsutveckling i landsbygdsområden I förhållande till detta mål kommer en specifik resultatindikator att användas för att kvantifiera både förhandsmålvärdet och det faktiskt realiserade värdet. I enlighet med förfarandet kommer kommissionen att utvärdera och godkänna dessa strategiska planer för den gemensamma jordbrukspolitiken. iii) Särskild rapport nr 21/2017 Miljöanpassningsstödet: ett mer komplext inkomststödsystem som ännu inte är ändamålsenligt i miljöhänseende 3.48. Vi drog slutsatsen att kommissionen inte hade preciserat vad miljöanpassningsstödet förväntades uppnå. Vi drog också slutsatsen att det förekom stora dödviktseffekter och att kraven var låga. Av dessa skäl drog vi slutsatsen att miljöanpassningen sannolikt inte skulle leda till väsentliga vinster för miljön och klimatet. Vi rekommenderade att kommissionen skulle utarbeta en komplett interventionslogik för EU:s miljö- och klimatåtgärder inom jordbruksområdet. Vi rekommenderade att interventionslogiken skulle bygga på uppdaterade vetenskapliga rön och inbegripa specifika mål. Vi rekommenderade vidare att alla befintliga miljökrav skulle kombineras och bilda nya miljöbaskrav för alla stödmottagare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och att programplanerade åtgärder skulle gå utöver dessa miljöbaskrav och fokusera på att uppnå resultatmål. 3.48. Kommissionen godkände i allt väsentligt rekommendationerna från särskild rapport 21/2017. Den 1 juni 2018 antog kommissionen ett förslag till förordning COM(2018) 392 final (strategiska planer för den gemensamma jordbrukspolitiken) som utvecklar interventionslogiken för en ny uppsättning miljö- och klimatrelaterade instrument inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Denna nya miljöanpassningsstruktur innehåller förbättrade villkor som kopplar fullständigt mottagande av GJP-stöd till mottagarnas efterlevnad av grundläggande standarder avseende miljö, klimatförändringar, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd och djurskydd, inbegripet frågor som tidigare behandlats inom ramen för miljöanpassning. Villkoren gäller för alla stödmottagare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och utgör kärnan i miljö- och klimatbaskraven, utöver vilka frivilliga system som ett nytt pelare I-miljöprogram och åtaganden för ett miljö- och klimatvänligt jordbruk inom pelare II som en del av en bredare typ av intervention som erbjuder stöd för olika typer av förvaltningsåtaganden kommer att fastställas av medlemsstaterna. Alla dessa åtgärder kommer att ingå i en programbaserad strategi som fokuserar på uppnåendet av resultatmål. Rubrikerna 3 ”Säkerhet och medborgarskap” och 4 ”Europa i världen” 3.49. Vi antog fem särskilda rapporter (49) under dessa rubriker i den fleråriga budgetramen. Vi skulle vilja ta upp några centrala slutsatser och rekommendationer i fyra av dem. i) Särskild rapport nr 3/2017 EU:s bistånd till Tunisien 3.50. Vi konstaterade att EU:s bistånd till Tunisien överlag hade använts väl. Det hade i stor utsträckning bidragit till landets övergång till demokrati och ekonomiska stabilitet efter revolutionen 2010–2011. Vi konstaterade dock att kommissionen hade varit överambitiös. Den hade försökt ta itu med alltför många prioriteringar under en relativt kort period. Det hade lett till flera brister i kommissionens förvaltning av biståndet. 3.50. I rapporten konstaterades att EU:s bistånd till Tunisien överlag hade använts väl. I själva verket bidrog EU:s bistånd avsevärt till landets ekonomiska och politiska stabilitet efter revolutionen, särskilt genom att åtfölja stora socioekonomiska och politiska reformer. På kommissionens ambitionsnivå påpekar kommissionen att man var tvungen att ta itu med flera områden på grund av de socioekonomiska utmaningar som Tunisien konfronterades med till följd av revolutionen. De resultat som uppnåtts hittills är goda eftersom EU:s bistånd i hög grad bidrog till att förbättra den socioekonomiska och politiska stabiliteten i landet efter revolutionen. Kommissionen understryker att den har följt sin egen strategi att koncentrera sitt stöd. Även om en mängd olika insatser har genomförts under den granskade perioden, så ligger de i själva verket i linje med de tre huvudsektorer som anges i den gemensamma stödramen för 2014–2016. Effektivitet och hållbarhet avseende kommissionens bistånd har alltid varit några av de viktigaste faktorerna som beaktas, tillsammans med relevans, ändamålsenlighet och effekter. Kommissionen har också stött upprättandet av interna och externa övervakningsmekanismer och förstärkning av de offentliga organens ansvar. 3.51. Vi rekommenderade att kommissionen, och i förekommande fall Europeiska utrikestjänsten, skulle 3.51. — förbättra programplaneringen av EU:s bistånd och rikta det bättre, — Kommissionen godkände rekommendationen och håller redan på att genomföra den (antagande i augusti 2017 av den nya gemensamma stödramen för 2017–2020 som fokuserar på tre insatsområden; kontinuerlig politik och politisk dialog, samordning med regionala program; pågående gemensam programprocess). — förbättra genomförandet av EU:s budgetstödprogram, — Kommissionen godtog rekommendationen. Mot bakgrund av dagens mer stabila politiska situation i Tunisien och med tanke på det nära samarbetet med andra givare håller kommissionen med om att resultatindikatorerna nu kan inriktas bättre inför framtida insatser. En dynamisk strategi kommer emellertid även i fortsättningen att gälla för kriterierna för stödberättigande i linje med bestämmelserna i riktlinjerna för budgetstöd. — lägga fram förslag som påskyndar processen för att godkänna makroekonomiskt stöd, — Kommissionen godtog rekommendationen. Kommissionen konstaterar att även om det har gjorts betydande framsteg när det gäller hur snabbt parlamentet och rådet kan fatta beslut om makroekonomiskt stöd, finns det fortfarande utrymme för förbättringar. Ett snabbare antagande vore möjligt till exempel om antalet möten med Europaparlamentets utskott för internationell handel inför en omröstning kunde reduceras, om parlamentets godkännande systematiskt ägde rum under plenarsammanträdena (inklusive mini-plenarsammanträden) omedelbart efter omröstningen i utskottet, om mini-plenarsammanträden kunde användas för undertecknande av Europaparlamentets talman och rådets ordförande och om rådet även vid behov kunde utnyttja det skriftliga förfarandet för antagande. Kommissionen framhåller också, att den efter tidigare rekommendationer från Europeiska revisionsrätten och en resolution om makroekonomiskt stöd från parlamentet 2003, föreslog en ramförordning om makroekonomiskt stöd 2011 som bland annat skulle syfta till att påskynda beslutsfattandet genom att ersätta lagstiftningsbeslut med genomförandeakter. Eftersom medlagstiftarna beslutade att behålla lagstiftningsakter och det ordinarie lagstiftningsförfarandet drog kommissionen emellertid tillbaka sitt förslag 2013. — förbättra planeringen av projekt. — Kommissionen godtog rekommendationen. ii) Särskild rapport nr 6/2017 EU:s svar på flyktingkrisen: systemet med mottagningscentrum (hotspots) 3.52. Generellt konstaterade vi att systemet med mottagningscentrum hade underlättat migrationshanteringen i de två medlemsstater som ligger i frontlinjen, Grekland och Italien, genom att öka deras mottagningskapacitet, förbättra registreringsförfarandena och stärka samordningen av stödinsatser. 3.53. Vi rekommenderade att kommissionen och berörda organ skulle 3.53. — hjälpa medlemsstaterna att förbättra systemet med mottagningscentrum, särskilt i fråga om mottagningscentrumens kapacitet, behandlingen av ensamkommande barn, utplaceringen av experter samt roller och ansvarsområden inom systemet, — Kommissionen instämmer. — utvärdera och utveckla systemet med mottagningscentrum ytterligare för att optimera EU-stödet till migrationshantering. — Kommissionen instämmer. iii) Särskild rapport nr 11/2017 EU:s förvaltningsfond Bêkou för Centralafrikanska republiken: en lovande början trots vissa brister 3.54. I denna särskilda rapport drog vi slutsatsen att både valet att inrätta förvaltningsfonden Bêkou och dess utformning trots några brister var lämpliga under de rådande förhållandena. Vi konstaterade att administrationen av fonden ännu inte hade nått sin fulla potential i tre avseenden: samordningen mellan aktörer, förfarandenas öppenhet, snabbhet och kostnadseffektivitet samt övervaknings- och utvärderingsmekanismerna. 3.54. Förvaltningsfonden Bêkou har öppnat ett nytt sätt att samordna åtgärder som genomförs av EU och dess medlemsstater, som inte har utnyttjats fullt ut på detta stadium. Enligt kommissionens uppfattning är den totala snabbheten för Bêkou, när man tar hänsyn till projektcykelns fulla längd, högre än för andra EU-instrument under en krissituation. Kommissionen håller dock med om att den kommer att undersöka hur man kan öka snabbheten hos urvalsförfarandena mer än vad de interna reglerna för närvarande tillåter, samtidigt som man uppnår den rätta balansen mellan snabbhet och öppenhet. Övervaknings- och utvärderingsmekanismerna utvecklas på projektnivå och kommer gradvis att uppgraderas på fondnivå. 3.55. Generellt hade Bêkou-fonden åstadkommit positiva resultat vid tidpunkten för revisionen. Den hade attraherat bistånd, men få ytterligare givare, och merparten av dess projekt har levererat den förväntade outputen. Fonden hade gett EU ökad synlighet. 3.56. Vi rekommenderade kommissionen att 3.56. — ta fram mer vägledning om valet av biståndsform och om behovsanalyser för att definiera förvaltningsfonders insatsområden, — Kommissionen godtog rekommendationen som kommer att genomföras på följande sätt: Kommissionen har utvecklat riktlinjerna för förvaltningsfonden som innehåller ett avsnitt om villkoren för att inrätta en förvaltningsfond. Kommissionen är redo att se över räckvidden för dessa riktlinjer för att inkludera en mer detaljerad beskrivning av kriterierna i budgetförordningen för att utvärdera villkoren för att skapa EU-förvaltningsfonder. I detta avseende anser kommissionen att genom att bedöma villkoren för inrättandet av en EU-förvaltningsfond kommer frågan om komparativa fördelar med andra biståndsmedel att behandlas. Kommissionen anser att riktlinjerna inte får vara för normativa, särskilt när det gäller nödförvaltningsfonder. — förbättra givarsamordningen, urvalsförfarandena och resultatmätningen och optimera de administrativa kostnaderna. — Kommissionen godtog denna rekommendation men betonade att andra aktörer har en roll att spela i dess uppföljning. Förvaltningsfonden Bêkou samordnar redan sin verksamhet med andra relevanta givare och aktörer. Kommissionen håller dock med om att samordningen skulle kunna formaliseras bättre och att alla deltagare i förvaltningsfonden borde kunna utnyttja samordningsmöjligheterna. Kommissionen tillämpar sina standardbestämmelser och standardförfaranden samt de interna bestämmelser som gör det möjligt för chefer för EU-förvaltningsfonder att avvika från dessa standardbestämmelser under vissa förhållanden (de interna krisriktlinjerna och riktlinjerna för EU-förvaltningsfonder). Till exempel medger krisriktlinjerna begränsningar för kontraktering och genomförande av projekt i en krissituation, vilket möjliggör användning av ”flexibla förfaranden” när en krissituation har förklarats i landet. iv) Särskild rapport nr 22/2017 Valobservatörsuppdrag – ansträngningar har gjorts för att följa upp rekommendationer men övervakningen behöver bli bättre 3.57. I denna särskilda rapport konstaterade vi att Europeiska utrikestjänsten och kommissionen hade gjort skäliga ansträngningar för att stödja genomförandet av rekommendationerna från EU:s valobservatörsuppdrag och att de hade använt de verktyg som stod till buds för detta syfte. Vi drog slutsatsen att presentationen av rekommendationerna från EU:s valobservatörsuppdrag hade förbättrats på senare år men att det behövdes mer samråd ute på fältet. Europeiska utrikestjänsten och kommissionen hade fört en politisk dialog och tillhandahållit valstöd för att underlätta genomförandet av rekommendationerna, men man hade inte sänt ut valuppföljningsuppdrag så ofta som man hade kunnat. Slutligen fanns det ingen central översikt över rekommendationerna och heller ingen systematisk bedömning av deras genomförandestatus. 3.58. Vi rekommenderade Europeiska utrikestjänsten att 3.58. — systematiskt samråda med berörda parter om rekommendationerna från EU:s valobservatörsuppdrag innan de antas, — Berörda parter kommer systematiskt att rådfrågas om huvuddragen i rekommendationerna (inte om den konkreta utformningen av rekommendationer så att arbetet inte inkräktar på rapportens oberoende). — genomföra valuppföljningsuppdrag oftare, — Utrikestjänsten och kommissionen har åtagit sig att stärka uppföljningen av EU:s valobservatörsuppdrags rekommendationer genom en kombination av verktyg som omfattar allt från det europeiska forumet för medlemsstaterna (EFMS), till stöd för bland annat valprocessen och politisk dialog. — få en central översikt över rekommendationerna från EU:s valobservatörsuppdrag och systematiskt bedöma deras genomförandestatus. — Kommissionen kommer att sträva efter att tillhandahålla de ekonomiska medel som behövs för att inrätta en central förvaring för förvaring av rekommendationerna från EU:s valobservatörsuppdrag. Rubrik 5 ”Administration” och våra rapporter om det prioriterade området ”en fungerande inre marknad och en hållbar monetär union” 3.59. På det prioriterade området ”en fungerande inre marknad och en hållbar monetär union” producerade vi fyra särskilda rapporter 2017 (50). 3.60. Vi skulle vilja ta upp några centrala slutsatser och rekommendationer i två av dem. i) Särskild rapport nr 17/2017 Kommissionens arbete med den grekiska finanskrisen 3.61. I denna särskilda rapport drog vi slutsatsen att de ekonomiska anpassningsprogram som man hade kommit överens om för Grekland i kölvattnet av finanskrisen hade gett kortsiktig finansiell stabilitet och möjliggjort vissa framsteg i reformarbetet. Men programmen hade endast hjälpt Grekland i begränsad utsträckning att återhämta sig. I mitten av 2017 hade de inte lyckats hjälpa landet att återfå sin förmåga att finansiera sina behov på marknaderna. 3.62. Vi kunde inte rapportera om Europeiska centralbankens roll eftersom ECB ifrågasatte vårt mandat inte gav oss tillräckligt med revisionsbevis. 3.63. Vi rekommenderade kommissionen att 3.63. — på ett bättre sätt specificera hur villkoren ska prioriteras och ange vilka åtgärder som är särskilt brådskande för att råda bot på obalanser, — Kommissionen godtog rekommendationen. Politiska åtgärder prioriterades vederbörligen, särskilt genom det gemensamma programmet med IMF. Kommissionen använde bland annat IMF:s välkända system med ”förhandsvillkorsåtgärder” och ”strukturella riktmärken”, vilka är avgörande och nödvändiga reformer för att avsluta en översyn och genomföra en utbetalning. Systemet finslipades gradvis, med ytterligare några förhandsåtgärder på området för strukturreformer och genom tillämpning av milstolpar. I det aktuella ESM-programmet för stabilitetsstöd infördes också konceptet ”viktiga resultat”. — se till att programmen ingår i en övergripande tillväxtstrategi för landet, — Kommissionen godtog rekommendationen. Kommissionen noterar att det nuvarande ESM-fördraget föreskriver mer riktade program, som exempelvis är inriktade på obalanser inom vissa sektorer, där det kanske inte är försvarbart att ha en allmän strategi för tillväxt. — försöka få till stånd en överenskommelse med programpartner, — Kommissionen godtog denna rekommendation och påminde om att man inte kan binda andra institutioner till att godkänna arbetsmetoder som per definition måste vara gemensamt överenskomna både principiellt och i sak. — se till att mer systematiskt bedöma den aktuella medlemsstatens administrativa kapacitet att genomföra reformerna, — Kommissionen godtog rekommendationen. Enligt ESM:s program för stabilitetsstöd ägnas särskild uppmärksamhet åt genomförandet av reformer för att öka den offentliga sektorns kvalitet och effektivitet vid tillhandahållande av grundläggande kollektiva nyttigheter och offentliga tjänster (fjärde pelaren). Tekniskt stöd har varit nära anpassat till bestämmelserna i ESM:s program för stabilitetsstöd, där stöd till ett antal reformer inom ramen för programmet uttryckligen ingår i samförståndsavtalet från augusti 2015 och de efterföljande kompletterande samförståndsavtalen. Inom tre månader efter ESM-programmets inrättade enades kommissionen med de grekiska myndigheterna om en plan för tekniskt samarbete till stöd för strukturreformer, som även offentliggjordes på kommissionens webbplats. Genom stödtjänsten för strukturreformer lämnas och samordnas bistånd till de grekiska myndigheterna på nästan alla reformområden inom ramen för ESM-programmet. — göra halvtidsutvärderingar av program som följer på varandra och använda resultaten för att bedöma rutinerna för hur de utformas och kontrolleras. — Kommissionen godtog rekommendationen. Den har redan utfört efterhandsutvärderingar för andra länder i euroområdet som har haft program för stabilitetsstöd. ii) Särskild rapport nr 23/2017 Den gemensamma resolutionsnämnden: det krävande arbetet med att skapa en bankunion har inletts, men mycket återstår 3.64. Vår generella bedömning i denna särskilda rapport var att det vid den relativt tidiga tidpunkt då vi utförde revisionen fanns brister i nämndens förberedelser inför sina uppgifter. Vi insåg att dessa brister måste ses i sitt sammanhang: den gemensamma resolutionsnämnden hade byggts upp från grunden inom en väldigt snäv tidsram. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER 3.65. Bland bristerna fanns bland annat följande: — Förseningar i bemanningen. — Ofullständig resolutionsplanering för de banker som nämnden har ansvar för och ett ofullständigt system med regler för resolutionsplaneringen. — Avsaknad av bedömningar av de valda resolutionsstrategiernas genomförbarhet och trovärdighet i resolutionsplanerna. — Otydlig fördelning av operativa uppgifter mellan de nationella resolutionsmyndigheterna och nämnden. — Obalans mellan nämndens och Europeiska centralbankens uppdrag. 3.66. Vi drog slutsatsen att ett antal åtgärder behövdes för att förbättra systemet. Vi rekommenderade den gemensamma resolutionsnämnden att — färdigställa resolutionsplaneringen för bankerna och regelsystemet för resolutionsplanerna, — öka takten i sitt rekryteringsarbete och se till att personalavdelningen har tillräckligt med personalresurser, — klargöra arbets- och ansvarsfördelningen med de nationella resolutionsmyndigheterna, — inleda en dialog med Europeiska centralbanken för att säkerställa att nämnden får all den information som den behöver och uppmana lagstiftaren att vidta de åtgärder som krävs för att den nuvarande ramen ska genomföras. 3.67. Vi offentliggjorde även särskild rapport nr 14/2017 Effektivitetsrevision av handläggningen av mål vid Europeiska unionens domstol. Denna särskilda rapport innehöll överväganden om hur handläggningen av mål vid EU-domstolen kan förbättras ytterligare. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR DEL 3 – UPPFÖLJNING AV REKOMMENDATIONER 3.68. Denna del innehåller resultaten av vår årliga genomgång av i vilken utsträckning kommissionen har vidtagit korrigerande åtgärder med anledning av våra rekommendationer. Den uppföljning av rekommendationer som vi gör i våra särskilda rapporter är ett viktigt steg i effektivitetsrevisionscykeln. Förutom att ge oss och våra intressenter återkoppling om effekterna av vårt arbete hjälper den till att förmå kommissionen och medlemsstaterna att genomföra våra rekommendationer. A. Inriktning och omfattning samt tillvägagångssätt – en ny metod 3.69. Tidigare år analyserade vi endast ett urval av särskilda rapporter. I linje med vår strategi för 2018–2020 utvidgar vi nu uppföljningen. Vi kommer att följa upp alla de rekommendationer efter effektivitetsrevisioner som vi lämnade till kommissionen för tre år sedan. 3.70. Vi analyserade 17 av de 24 särskilda rapporter som vi offentliggjorde 2014 och som inte analyseras i något annat sammanhang (51). De innehöll sammanlagt 135 rekommendationer. 3.71. Vår uppföljning byggde på dokumentgranskningar och intervjuer med personal vid kommissionen. För att säkerställa att granskningen blev rättvis och balanserad skickade vi därefter våra iakttagelser till kommissionen och beaktade dess svar vid vår slutliga analys. Vi drog slutsatser om genomförandet av 100 rekommendationer. Vi kunde inte dra några slutsatser om de återstående 35 (vilket motsvarar 26 % av det totala antalet och är mer än dubbelt så mycket som de senaste sex årens genomsnitt [12 %]), eftersom de var riktade till medlemsstaterna eller andra EU-institutioner (52). B. Hur har kommissionen behandlat våra rekommendationer? 3.72. Vi drog slutsatsen att kommissionen hade genomfört 58 (58 %) av de 100 rekommendationerna fullt ut. Den hade genomfört 17 av de återstående rekommendationerna (17 %) i de flesta avseenden och 19 (19 %) i vissa avseenden, medan sex (6 %) inte hade genomförts (se ruta 3.15 ). Genomförandestatusen för rekommendationerna visas i detalj i bilaga 3.1 . 3.72. Kommissionen noterar att tre fjärdedelar av de utvärderade rekommendationerna bedömdes av revisionsrätten som helt genomförda eller genomförda i de flesta avseenden. De sex rekommendationer som inte genomförts alls godtogs inte av kommissionen. Ruta 3.15 – Genomförande av våra rekommendationer efter effektivitetsrevisioner 2014 Källa: Europeiska revisionsrätten. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER 3.73. Resultatet när det gäller rekommendationer som hade genomförts fullt ut är på det hela taget samma som tidigare år. Procentsatsen för rekommendationer som hade genomförts i de flesta avseenden låg dock 7 % under de senaste sex årens genomsnitt på 25 %. Andelen rekommendationer som endast hade genomförts i vissa avseenden var 7 % högre än de senaste sex årens genomsnitt på 12 %. Detta beror sannolikt på att vi ändrat vår analysmetod (se punkt 3.69). 3.74. Vi konstaterade att våra rekommendationer ofta hade lett till specifika korrigerande åtgärder. En betydande majoritet av de 58 rekommendationer som hade genomförts fullt ut hade genomförts inom två år (45 % år 2014 och 43 % år 2015). 3.75. Vi kunde inte kontrollera genomförandet av merparten av de rekommendationer som riktades enbart till medlemsstaterna (se punkt 3.71). Vi kunde dock analysera genomförandet av sex rekommendationer till medlemsstaterna eller till både kommissionen och andra granskade organ inom ramen för delad förvaltning. Alla de rekommendationerna hade genomförts i vissa avseenden eller fullt ut (53). 3.76. Vi noterade områden där kommissionen hade varit särskilt effektiv när det gällde att genomföra våra rekommendationer. Vad beträffar en särskild rapport på området yttre åtgärder inom GD Internationellt samarbete och utvecklings och GD Grannskapspolitik och utvidgningsförhandlingars behörighetsområde (särskild rapport nr 16/2014) hade alla nio rekommendationer genomförts fullt ut. Alla korrigerande åtgärder (utom en) hade vidtagits inom ett år. Temat för denna revision var kombinationen av bidrag från regionala investeringsinstrument med lån från finansinstitut för att stödja EU:s externa politik. GD Havsfrågor och fiske hade också genomfört alla rekommendationer som vi lämnade till det efter revisionen om vattenbruk (särskild rapport nr 10/2014). 3.77. Kommissionen hade inledningsvis förkastat nio rekommendationer. De gällde GD Jordbruk och landsbygdsutveckling, GD Regional- och stadspolitik och GD Internationellt samarbete och utveckling. Tre av rekommendationerna hade senare genomförts i vissa avseenden (54). De sex rekommendationer som inte hade genomförts vid tidpunkten för vår uppföljningsgranskning fanns med i de särskilda rapporterna om vinsektorn och om företagsinkubatorer. Alla hade förkastats vid tidpunkten för våra revisioner 2014. I de flesta fall berodde det på att kommissionen ansåg att våra rekommendationer borde ha riktats till medlemsstaterna. I vissa fall höll kommissionen i princip med om våra iakttagelser men kunde inte godta vår rekommendation i praktiken (55). Antalet rekommendationer som förkastades eller godtogs delvis var ungefär samma som tidigare år. REVISIONSRÄTTENS IAKTTAGELSER KOMMISSIONENS SVAR 3.78. Sammanfattningsvis konstaterade vi att våra effektivitetsrevisioner hade lett till flera väsentliga förbättringar, även om vissa av de identifierade bristerna kvarstod. De beskrivs i bilaga 3.2 . SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER Slutsatser 3.79. Syftet med resultatinformation är att ge en indikation på om politik och program, och mer generellt generaldirektoraten, kommissionen som organisation och budgeten, uppnår sina mål på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Om förbättringar behövs ska resultatinformationen bilda underlag för processen att utforma nödvändiga korrigerande åtgärder och att övervaka genomförandet av dem. 3.80. Det sätt på vilket en organisation använder den resultatinformation som den producerar och samlar in för beslutssyften påverkar dess framgång på lång sikt med att genomföra resultatstyrd förvaltning och uppnå förbättrade resultat. 3.81. Vi drar följande slutsatser: 3.81. 1. Det finns vissa gränser för i hur stor utsträckning kommissionen kan använda resultatinformation (punkterna 3.6–3.13) — Flexibiliteten när det gäller omfördelning av medel är begränsad i EU:s fleråriga budgetram. — Kommissionen har lagt fram förslag för att öka budgetflexibiliteten i den framtida fleråriga budgetramen. — Omfördelningar, främst på grund av det akuta behovet att reagera på flyktingkrisen och säkerhetshot, gjordes visserligen efter den senaste halvtidsöversynen av den fleråriga budgetramen, men det berodde inte på resultathänsyn. — Beslut om omfördelningar är resultatet av ett antal faktorer. Kommissionen noterar att det ofta sker betydande tidsfördröjningar innan detaljerad resultatinformation blir tillgänglig. — Att mäta EU-budgetens bidrag till högnivåmål är komplext, eftersom flera strategiska ramar gäller parallellt. — Mätningen av bidraget till högnivåmål är också svårt eftersom det är svårt att fastställa tydliga orsaksmässiga, direkta länkar mellan en verksamhet inom kommissionens tjänster eller ett program som finansieras genom EU-budgeten och framsteg mot politiska högnivåmål. Många andra yttre faktorer påverkar uppnåendet av dessa mål och många aktörer är inblandade på subnationell, nationell, europeisk och internationell nivå. Denna komplexitet är en inneboende egenskap hos den miljö där kommissionen och EU-budgeten verkar. Det är inte en svaghet i resultatramen i och för sig. 2. Kommissionens system för resultatmätning tillhandahåller ofantliga uppgiftsmängder men inte alltid i rätt tid (punkterna 3.14–3.18) — Kommissionens generaldirektorat samlar in resultatinformation i olika format och från olika källor och inhämtar på så vis en stor mängd information om resultat. Flera generaldirektorat har nyligen infört nya instrument och processer för utnyttjande av resultatuppgifter för att förbättra sin ram för resultatinformation. — Vi har tidigare identifierat god resultatrapporteringspraxis som kommissionen bör tillämpa. De som besvarade enkäten bekräftade att ytterligare framsteg behövs, till exempel när det gäller resultatinformationens aktualitet eller vägledning för upprättande av resultatrapporter. 3. Kommissionen använder resultatinformation till att förvalta program och politik men vidtar inte alltid korrigerande åtgärder när målen inte uppfylls (punkterna 3.19–3.26) — Resultatinformation används huvudsakligen på generaldirektoratsnivå för att förvalta program och politik. Eftersom den resultatinformation som tillgodoser löpande förvaltningsbehov inte har samordnats med generaldirektoratens och kommissionens externa rapporteringsansvar, använder generaldirektoraten i regel inte kommissionens huvudsakliga resultatrapporter i sin förvaltning av EU-budgetens resultat. — Kommissionen rapporterar om EU-budgetens resultat t.ex. genom de årliga huvudsakliga resultatrapporterna (inklusive den årliga förvaltnings- och resultatrapporten om EU-budgeten och programförklaringar) i enlighet med de relevanta rättsliga skyldigheterna. — Enkätresultaten visar också att dåliga resultat inte alltid leder till att korrigerande åtgärder vidtas. Resultaten visade att om ett mål inte uppnåddes var det mer sannolikt att detta fick konsekvenser vid ett generaldirektorat där resultatinformation användes ofta. — Som revisionsrätten påpekar uppgav mer än 70 % av de svarande att om målen inte uppfylls utarbetas handlingsplaner och mer intensiv övervakning genomförs, och mer än 60 % av de svarande uppgav att utvärderingen genomförs om målen inte uppfylls. De presenterade resultaten speglar synpunkterna hos de svarande. En bedömning från fall till fall skulle krävas för att kontrollera om lämpliga uppföljningsåtgärder har vidtagits, med vederbörlig hänsyn till budgetramens begränsningar. 4. Kommissionen förklarar i regel inte hur den använder resultatinformation i sina resultatrapporter (punkterna 3.27–3.31) Det finns inget krav på att generaldirektoraten eller kommissionen i sina resultatrapporter ska förklara hur resultatinformation har använts i beslutsfattandet. Generaldirektoratens resultatrapporter, liksom programförklaringarna, innehåller trots det ofta viss begränsad information av detta slag. 5. Man räknar med att en fortsatt utveckling av resultatkulturen ska leda till ytterligare framsteg (punkterna 3.32–3.36) Cheferna vid de generaldirektorat som vi intervjuade identifierade ett antal upplevda utmaningar som hindrar dem från att använda resultatinformation mer för att uppnå bättre resultat. Resultatet av vår enkät bekräftade att det finns ett stort behov av mer utbildning i hur resultatinformation används och av mer ändamålsenlig spridning av kunskap och god praxis. Flera av de åtgärder som kommissionen vidtar för att bli mer resultatorienterad kan ses som de första stegen i en större ansträngning för att åstadkomma en betydande kulturell förändring. Med tiden bör denna kulturella förändring göra kommissionen och EU-budgeten ännu mer fokuserade på att uppnå resultat och få effekter. Kommissionen anser att den redan har en välutvecklad resultatkultur och har vidtagit en rad åtgärder de senaste åren för att stärka denna kultur ytterligare (56). Se även revisionsrättens exempel i punkt 3.32 av de åtgärder som kommissionen har vidtagit för att stärka resultatkulturen och kommissionens svar på punkt 3.36. 3.82. I punkterna 3.37–3.67 presenterar vi centrala slutsatser och rekommendationer från ett urval av särskilda rapporter som vi offentliggjorde 2017. 3.83. Årets uppföljning av tidigare rekommendationer (se punkterna 3.68–3.78) visar att tre fjärdedelar av de rekommendationer som vi bedömde hade genomförts fullt ut eller i de flesta avseenden. Det betyder att korrigerande åtgärder har vidtagits i de flesta fall. I 19 % av fallen hade rekommendationerna endast genomförts i vissa avseenden, vilket innebar att det fanns betydande kvarstående brister vilka beskrivs närmare i bilaga 3.2 . Det var 7 % högre än genomsnittet de senaste sex åren vilket troligtvis beror på vår ändrade analysmetod. Rekommendationer 3.84. Bilaga 3.4 visar resultatet av vår uppföljningsgranskning av de tre rekommendationer som vi lämnade i årsrapporten för 2014. En hade inte genomförts och när det gällde de två andra fanns det inte tillräckligt med bevis för att vi skulle kunna analysera framstegen. 3.85. Utifrån våra slutsatser för 2017 rekommenderar vi att kommissionen vidtar följande åtgärder: — Rekommendation 1: Inför den kommande budgetramperioden bör kommissionen föreslå åtgärder för att rationalisera och förenkla de strategiska ramar som reglerar genomförandet av EU:s budget och därigenom förstärka redovisningsskyldigheten för resultat och öka tydligheten och insynen för alla intressenter. Kommissionen godtar rekommendationen. Kommissionen håller med om att metoden för genomförandet av EU-budgeten bör vara så sammanhängande och effektiv som möjligt och att tydlighet och öppenhet när det gäller uppnåendet av resultat är mycket viktigt. Kommissionen anser att dess förslag till den framtida fleråriga budgetramen och de närstående sektorsprogrammen utgör en sammanhängande ram för den framtida budgeten. Dessa förslag är utformade för att bidra till de politiska prioriteringar som överenskommits av europeiska ledare i Bratislava och Rom. De bygger på input från ett brett spektrum av berörda parter från hela Europa. Det slutgiltiga beslutet om denna ram kommer att fattas av rådet genom enhällighet med Europaparlamentets samtycke. Revisionsrätten hänvisar till andra ”strategiska ramar” som kan påverka genomförandet av budgeten under perioden efter 2020. Dessa inkluderar de politiska prioriteringarna för nästa kommission och den strategiska agendan för Europeiska rådet. Dessa ramar utarbetas i enlighet med institutionernas institutionella befogenheter enligt fördraget. Kommissionen kommer, tillsammans med de övriga institutionerna, att spela sin roll för att säkerställa en sammanhängande strategi för genomförandet av den framtida fleråriga budgetramen. Kommissionen anser dessutom att ramen för den framtida budgeten bör vara tillräckligt flexibel för att kunna reagera effektivt på oförutsedda behov när de uppstår. Detta är en naturlig och oundviklig följd av den komplexa miljön i vilken EU-budgeten genomförs Kommissionen bör för detta ändamål arbeta tillsammans med intressenterna för att nå fram till ett antal samstämmiga, mätbara mål på hög nivå som kan vägleda de steg som bör tas (57) för att uppnå de resultat som fastställts för hela den fleråriga budgetramen under dess genomförandeperiod (58). Datum för genomförande: antagandet av den fleråriga budgetramen för 2021–2027. Förslagen till de framtida finansieringsprogrammen inom ramen för den fleråriga budgetramen innehåller detaljerade och mätbara mål och indikatorer som kommer att användas för att övervaka och hantera resultatet av dessa program under perioden. Det slutliga beslutet om utformningen av dessa program kommer att fattas av Europaparlamentet och rådet genom det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Kommissionen kommer att rapportera om framstegen i de relevanta resultatrapporterna. Dessutom kommer kommissionen att undersöka med de övriga institutionerna och berörda parterna möjligheten att komplettera dessa mål och indikatorer på programnivå med mätbara högnivåmål i samband med de politiska prioriteringarna. — Rekommendation 2: Kommissionen bör i resultatrapporteringen, och även i den årliga förvaltnings- och resultatrapporten, ta med uppdaterad resultatinformation om framstegen mot måluppfyllelse och alltid vidta, eller föreslå, åtgärder om målen inte uppnås. Datum för genomförande: slutet av 2019. Kommissionen godtar rekommendationen. Kommissionen kommer att fortsätta att rapportera om framsteg som gjorts och kommer att lägga fram förslag när så är lämpligt. De årliga verksamhetsrapporterna och programförklaringarna ger varje år den senaste tillgängliga resultatinformationen för alla resultatindikatorer för EU-budgeten. Den årliga förvaltnings- och resultatrapporten för EU-budgeten är en sammanfattande rapport med hänvisningar till andra mer detaljerade resultatrapporter. Avsikten är inte att tillhandahålla detaljerad rapportering om alla resultatindikatorer. Kommissionen påpekar att de resultatrapporter som kommissionen har lagt fram delvis är beroende av kvaliteten, tillgängligheten och aktualiteten hos de uppgifter som lämnas av medlemsstaterna och andra aktörer. Som revisionsrätten har erkänt i punkt 3.81.1 finns det begränsningar för de uppföljningsåtgärder som kan vidtas om målen inte uppfylls. Ansvaret för budgetresultat och uppföljningsåtgärder delas mellan alla aktörer som deltar i genomförandet av EU-budgeten och är därför inte direkt eller exklusivt kontrollerade av kommissionen. — Rekommendation 3: Kommissionen bör rationalisera indikatorerna för resultaten av EU:s budget och förbättra samordningen av allmänna högnivåmål, specifika programmål och politiska mål. För det ändamålet bör kommissionen vidta följande åtgärder: Kommissionen godtar rekommendationen. a) Den bör skapa en direkt koppling mellan de specifika målen i den rättsliga grunden för varje utgiftsprogram och de allmänna målen. a) Kommissionen godtar rekommendationen. Den håller på att genomföras genom kommissionens förslag till finansieringsprogram inom ramen för den framtida fleråriga budgetramen. Dessa förslag skapar en tydlig resultatram grundad på mål och indikatorer. Resultatramarnas slutliga form kommer att styras av resultatet av lagstiftningsprocessen. b) Den bör se över de resultatindikatorer för EU-budgeten som används på alla nivåer och registrera information om avsedd användare av varje indikator och det avsedda syftet med den. Om denna information inte kan fastställas bör kommissionen överväga att avskaffa indikatorn. b) Kommissionen godtar rekommendationen. Den håller på att genomföras genom förslagen till den framtida fleråriga budgetramen. Alla indikatorer som fastställts för finansieringsprogram har kritiskt granskats som en del av utgiftsöversynen som leder fram till kommissionens förslag till den framtida fleråriga budgetramen. Detta har resulterat i förslag till ett mindre antal indikatorer med högre kvalitet för programresultat. Olika indikatornivåer används för att tjäna olika syften, däribland resultatstyrd förvaltning, men även kommunikation om de resultat som uppnåtts med EU-budgeten. c) Kommissionen bör se till at den information som används för den löpande förvaltningen av program och politik vid generaldirektoraten samordnas med den aggregerade resultatinformationen i de huvudsakliga resultatrapporterna. Datum för genomförande: antagandet av den fleråriga budgetramen för 2021–2027. c) Kommissionen godtar rekommendationen och konstaterar att olika typer och nivåer av information är relevanta för rapportering om budgetens resultat på en aggregerad nivå och för den dagliga förvaltningen av EU-budgeten av kommissionen, nationella myndigheter, finansinstitut och andra berörda parter. Denna rekommendation kommer att genomföras genom anvisningar till tjänsterna vid utarbetandet av de relevanta resultatrapporterna. — Rekommendation 4: Kommissionen bör i de huvudsakliga resultatrapporterna informera om hur den använder resultatinformation. Kommissionen bör visa, så systematiskt som möjligt, och med hänsyn tagen till den tid som krävs för att erhålla sådan information, hur resultatinformation om EU-budgeten har använts i beslutsfattandet. Datum för genomförande: slutet av 2019. Kommissionen godtar denna rekommendation. Kommissionen noterar att på grund av de tidsfördröjningar som är förknippade med insamlingen av detaljerad resultatinformationen, finns den stora möjligheten att dra lärdomar från resultatinformationen i utformningen av lagstiftningsramen för framtida finansieringsprogram. Den utgiftsöversyn som åtföljer kommissionens förslag till den framtida fleråriga budgetramen och de konsekvensbedömningar som offentliggörs tillsammans med förslagen till de framtida finansieringsprogrammen innehåller en omfattande hänvisning till utvärderingsresultat, revisionsslutsatser och andra källor till resultatinformation, och förklarar hur dessa lärdomar har speglats i utformningen av framtida program. — Rekommendation 5: Kommissionen bör införa eller förbättra åtgärder och incitament för att främja ett ökat fokus på resultat i kommissionens interna kultur, genom att bygga vidare på de framsteg som redan gjorts. Därför bör den Kommissionen godtar rekommendationen. Kommissionen har en välutvecklad resultatkultur inom sina tjänster. Som bekräftats i detta kapitel har det gjorts betydande insatser de senaste åren (t.ex. reformen av den strategiska planeringen och programcykeln, halvtidsutvärderingarna av utgiftsprogrammen för 2014–2020 och utarbetandet av utgiftsprogrammen för 2021–2027) för att stärka inriktningen på resultat både på politisk nivå och tjänstenivå. Kommissionen har åtagit sig att fortsätta främja en resultatkultur med vederbörlig hänsyn till kommissionens parallella ansvar för en sund ekonomisk förvaltning av EU-budgeten. a) ge sina chefer mer kunskap och vägledning om resultatstyrd förvaltning och om användning av resultatinformation i beslutsfattande, a) Kommissionen godtar denna rekommendation. Kommissionen kommer att bedöma hur man bäst ser till att den omfattande vägledning som redan finns inom kommissionen om resultatstyrd förvaltning är tillgänglig för alla chefer, bl.a. genom kunskapshöjande verksamhet och fortbildning, om det behövs. Kommissionen kommer också att överväga om det finns brister i det aktuella erbjudandet. b) utbyta god praxis när det gäller användning av resultatinformation både inom kommissionen och med viktiga intressenter, såsom medlemsstater, b) Kommissionen godtar denna rekommendation. Kommissionen kommer fortsätta att ha regelbundna diskussioner om resultatrelaterade frågor, både inom relevanta interna nätverk och i samarbete med andra institutioner och berörda parter. Den avdelningsövergripande arbetsgruppen för en resultatinriktad EU-budget har t.ex. spelat en nyckelroll för att regelbundet samla chefer, öka medvetenheten och skapa en gemensam förståelse för resultat. Vidare har man tillsammans med utarbetandet av resultatramen för nästa generations program organiserat en undergrupp på teknisk nivå om resultatåtgärder för att samla kunskaper om lärdomar och bästa praxis och att främja en samordnad strategi. Under 2017 anordnade kommissionen två expertmöten med deltagare från Europaparlamentet, medlemsstaterna och andra berörda parter för att diskutera användningen av resultatinformation. c) ytterligare förbättra sin interna kultur i syfte att uppnå ökat fokus på resultat, med beaktande av de utmaningar som generaldirektoraten har identifierat (59), de möjligheter till framsteg som de svarande i enkäten har identifierat (60) och de tillfällen som erbjuds av den ändrade budgetförordningen, initiativet om en resultatinriktad budget, resultatrapportering för pågående projekt och andra källor. Datum för genomförande: slutet av 2020. c) Kommissionen godtar rekommendationen. Kommissionen anser att den redan har en mycket välutvecklad resultatkultur i sina tjänster och kommer fortsättningsvis att undersöka hur denna kan stärkas ytterligare.

(1) Artikel 317 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

(2) Instructions for the Strategic Plan 2016–2020 and Management Plan 2016 (anvisningar för den strategiska planen 2016–2020 och förvaltningsplanen 2016), 20 november 2015, Ares (2015)5332669, se punkt 1.1 i avsnitt 1.

(3) http://ec.europa.eu/budget/budget4results/index_en.cfm

(4) https://ec.europa.eu/info/files/better-regulation-guidelines_en

(5) Till exempel de nationella revisionsorganen i Kanada, Nya Zeeland, USA och Förenade kungariket.

(6) GD Jordbruk och landsbygdsutveckling, GD Kommunikationsnät, innehåll och teknik, GD Internationellt samarbete och utveckling, GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur, GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering samt generalsekretariatet.

(7) Europaparlamentet och rådet.

(8) Se Budgeting and performance in the European Union: A review in the context of EU budget focused on results (budgetering och resultat i Europeiska unionen: en genomgång av EU-budgetens inriktning på resultat) av OECD:s direktorat för offentlig förvaltning, punkt 3.2.4: http://www.oecd-ilibrary.org/governance/budgeting-and-performance-in-the-european-union_budget-17-5jfnx7fj38r2?crawler=true

(9) Se t.ex. arbetsdokument nr 2015-04 från september 2014 i serien med juridiska och ekonomiska forskningsrapporter från juridiska fakulteten vid St. Gallens universitet, What can performance information do to legislators? A budget decision experiment with legislators (hur resultatinformation kan hjälpa lagstiftare – ett budgetbeslutexperiment med lagstiftare): https://papers.ssrn.com/sol3/papers.cfm?abstract_id=2494772

(10) Se COM(2016) 603 final, s 14, Halvtidsöversyn och revidering av den fleråriga budgetramen 2014–2020. En resultatinriktad EU-budget http://ec.europa.eu/transparency/regdoc/?fuseaction=list&n=10&adv=0&coteId=1&year=2016&number=603&language=en

(11) Se t.ex. särskild rapport nr 15/2017 Förhandsvillkor och resultatreserv inom sammanhållningspolitiken: innovativa men ännu inte ändamålsenliga instrument och särskild rapport nr 16/2017 Programplanering inom landsbygdsutveckling: mindre komplexitet och mer fokus på resultat behövs (https://www.eca.europa.eu).

(12) Se COM(2016) 603 final.

(13) Frågan diskuterades i punkterna 3.18–3.19 i årsrapporten för 2016, punkterna 3.18–3.21 i årsrapporten för 2015 och punkterna 3.7–3.12 i årsrapporten för 2014.

(14) Se även kommissionens svar på punkterna 3.18–3.19 i revisionsrättens årsrapport för 2016, punkterna 3.18–3.21 i revisionsrättens årsrapport för 2015 och punkterna 3.7–3.12 i revisionsrättens årsrapport för 2014.

(15) Som ett led i den europeiska planeringsterminen arbetar GD Utbildning och kultur även med GD Ekonomi och finans och GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering inom utbildningsområdet och utarbetar årliga landsrapporter för att identifiera utmaningar, slutsatser och rekommendationer för varje medlemsstat.

(16) Se Evaluation of the EU Youth Strategy and the Council Recommendation on the mobility of young volunteers across the EU, Final report (utvärdering av EU:s ungdomsstrategi och rådets rekommendation om unga volontärers rörlighet i EU, slutrapport), sammanfattning, s. 4, där det sägs att målen för och prioriteringarna i EU:s ungdomsstrategi på det hela taget överensstämde med målen för Europa 2020-strategin. Enligt utvärderingen berodde detta dock framför allt på att samarbetsramen på ungdomsområdet hade en så bred inriktning och inte på ansträngningar för att samordna de båda strategierna. De båda uppfattades nämligen ofta av de intervjuade berörda parterna som separata strategier med individuella mål och inte som en del av en integrerad långsiktig plan för EU.

(17) Vi har dock inte analyserat i vilken omfattning de används eller deras nytta.

(18) Punkterna 3.13–3.51 i kapitel 3 EU-budgeten: att uppnå resultat i årsrapporten för 2016.

(19) Vad beträffar informationens aktualitet identifierade vi problem som påverkar Horisont 2020 i punkterna 3.31 och 3.51–3.53 i årsrapporten för 2015.

(20) På liknande sätt har USA:s nationella revisionsorgan konstaterat i olika rapporter att federala organ kan tillämpa ett antal metoder som kan förbättra eller underlätta användningen av resultatinformation (för att identifiera problem och vidta korrigerande åtgärder, utveckla en strategi och fördela resurser, erkänna och belöna resultat samt identifiera och dela ändamålsenliga tillvägagångssätt) i syfte att uppnå bättre resultat. Se följande rapporter från USA:s nationella revisionsorgan: https://www.gao.gov/assets/250/247701.pdf; https:/