•ic it 
•ft- * 
*• -k 
A** EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 31.1.1996 
KOM(96) 19 slutlig 
KONCENTRATIONSKONTROLL I GEMENSKAPEN: 
GRÖNBOK 
OM ÖVERSYN AV KONCENTRATIONS FÖRORDNINGEN 
(framlagt av kommissionen) 

Sammanfattning 
Genom koncentrationsförordningen, antagen av rådet 1989, fick gemenskapen för första 
gången ett lämpligt instrument för kontroll av gränsöverskridande koncentrationer. 
Koncentrationskontrollen i Europa har krönts med framgång. Inom EES har alla 
koncentrationer som omfattats av förordningen varit underkastade samma bestämmelser 
och bedömts av en enda myndighet, nämligen kommissionen. Detta har skett snabbt och 
effektivt på grundval av genomblickbara förfaranden. 
Sedan förordningen trädde i kraft 1990 har mer än 350 slutliga beslut antagits av 
kommissionen. I ett stort antal ärenden gav de anmälda transaktionerna inte upphov till 
några konkurrensmässiga problem och godkändes därför inom en månad. I de fall 
koncentrationen skulle ha skapat eller förstärkt en dominerande ställning vidtogs dock 
åtgärder för att förhindra en försämring av den konkurrcnsmässiga strukturen på 
marknaden. Fyra transaktioner förbjöds därför och 24 andra transaktioner förändrades 
väsentligt för att ta hänsyn till kommissionens konkurrensmässiga invändningar. 
Efter närmare fem år av europeisk koncentrationskontroll måste kommissionen, enligt sitt 
åtagande gentemot rådet 1993, undersöka hur koncentrationsförordningen fungerar. Kravet 
omfattar huvudsakligen nivån på de tröskelvärden över vilka koncentrationerna skall 
anmälas till kommissionen, men även det sätt på vilket transaktionerna hänskjuts mellan 
kommissionen och medlemsstaterna. Kommissionen tar dessutom tillfället i akt att åtgärda 
förordningens brister och bemöta kritiken rörande dess fungerande hittills. 
I denna grönbok beskrivs de befintliga bestämmelserna om koncentrationer såväl på 
gemenskapsnivå som på medlemsstatsnivå. Därpå läggs en rad möjligheter fram för 
diskussion. Dessa kan sammanfattas på följande sätt: 
- Tröskelvärden: För närvarande måste omsättningen i hela världen för de 
företag som ingår i en koncentration överskrida 5 miljarder ecu och, för minst 
två av dessa företag, 250 miljoner ecu inom gemenskapen. Ett betydande antal 
koncentrationer som kan väntas påverka marknadsstrukturen i mer än en 
medlemsstat uppnår inte dessa höga nivåer Enligt den information 
kommissionen har tillgänglig, vore det mer lämpligt med tröskelvärden på 2 
miljarder ecu respektive 100 miljoner ecu. 
- Anmälningar i flera medlemsstater: Företag vars omsättning inte når upp till 
de nuvarande höga nivåerna står inför 13 olika nationella system för 
koncentrationskontroll inom EES. Att kontroller sker i flera medlemsstater 
innebär ökad osäkerhet, mer arbete och högre kostnader för företag och kan 
leda till motstridiga beslut. En sänkning av gränsvärdena skulle i stor 
utsträckning lösa detta problem. Som en "näst bästa lösning", kan föreslås att 
ärenden som anmäls i flera medlemsstater och inte uppnår de befintliga 
tröskelvärdena endast skall kontrolleras av kommissionen. 
- Samriskföreta»: Det presenteras två tillvägagångssätt för att förbättra 
behandlingen av samriskföretag inom ramen för gemenskapens konkurrensrätt. 
Dessa två tillvägagångssätt beskrivs därefter närmare med hänvisning till de 
olika sätt på vilka de kan i mpl em enteras. 
- Ett antal andra huvudsakligen förfarandemässiga förbättringar föreslås, vad 
gäller godkännandet av åtaganden under undersökningens första fas och andra 
aspekter på förordningen. 
- Inkomst från bankverksamhet. Förslag som syftar till att förenkla metoden för 
beräkning av omsättning i kredit- och finansinstitut och den geografiska 
fördelningen av denna omsättning läggs fram. 
Syftet med denna grönbok är att stimulera en långtgående debatt. Den grundar sig på 
åsikter som lämnats av andra gemenskapsinstitutioner, medlemsstaterna, företag och 
jurister under den undersökning kommissionen genomförde förra året. De alternativ som 
framförs i denna grönbok skall dock varken ses som fullständiga eller uttömmande. 
Kommissionen anser att förordningens räckvidd bör utökas till att omfatta ett större antal 
koncentrationer med en gemenskapsdimension. Dessutom kan nuvarande praxis förbättras 
på de sätt som anges i grönboken. Alla berörda parter uppmanas att lämna synpunkter så 
att diskussionen av dessa frågor blir utförlig. 
GRÖNBOK 
Innehållsförteckning 
I INLEDNING 
II. DE BEFINTLIGA BESTÄMMELSERNA 
A. KONCENTRATIONSKONTROLL PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 
B. KONCENTRATIONSKONTROLL PÅ MEDLEMSSTATSNIVÅ 
III KRITERIER FÖR KOMMISSIONENS JURISDIKTION 
A. NUVARANDE SITUATION 
B. FÖRESLAGNA ALTERNATIV 
IV. ANDRA ASPEKTER PÅ FÖRORDNINGEN 
A. HÄNSKJUTANDE AV KONCENTRATIONER TILL OCH FRÄN 
MEDLEMSSTATER (ARTIKLARNA 9 OCH 22) 
B. BEHANDLINGEN AV SAMRISKFÖRETAG 
C ÅTAGANDEN I KONCENTRATIONSÄRENDEN 
D. TRANSAKTIONER AV MINDRE BETYDELSE 
E. BERÄKNING AV OMSÄTTNING I KREDIT- OCH FINANSINSTITUT 
F. ANDRA ÄNDRINGAR ELLER FÖRTYDLIGANDEN 
Ytterligare begränsningar under fas ett 
Upphävande av beslut enligt artikel 6 
Artikel 7 
Artikel 10.4 
Beräkning av omsättning i sam riskföretag 
Tredje parts rättigheter 
"Berörda företag" 
V. SLUTSATSER 
INLEDNING 
Rådets förordning (EEG) nr 4064/89 om kontroll av företagskoncentrationer 
("koncentrationsförordningen") antogs den 21 december 1989 och trädde i kraft 
den 21 september 1990. Koncentrationsförordningen är tillämplig på alla 
koncentrationer som har en gemenskapsdimension, vilken fastställs på grundval 
av de berörda företagens årsomsättning. 
Kommissionen undersökte koncentrationsförordningens fungerande första gången 
1993. Den granskningen föranleddes av skyldigheten enligt lag att på nytt pröva 
de tröskelvärden för omsättningen som fastställs i artikel 1 och bestämmelserna 
om hänskjutande av ärenden i artiklarna 9 och 22. Dessutom tog kommissionen 
tillfället i akt att granska hur förordningen fungerade i sin helhet, för att kunna 
fastställa andra områden där förbättringar skulle kunna göras. 
Översynen 1993 resulterade i en rapport från kommissionen till rådet1, i vilken 
slutsatsen var att det fanns starka skäl för att sänka tröskelvärdena. Kommissionen 
ansåg det dock vara klokt att samla ytterligare erfarenheter av hur 
koncentrationsförordningen och den nationella politiken för koncentrationskontroll 
fungerade innan ett formellt förslag till revidering lades fram. Därför uppmanade 
den rådet att skjuta fram prövningen av tröskelvärdena till senast slutet av 1996. 
Rådet godkände dessa slutsatser i september 1993. 
Under de två år som har gått sedan översynen 1993 har det skett väsentliga 
förändringar av de rättsliga, politiska och ekonomiska förutsättningarna. Till följd 
av utvidgningen av unionen, men också av utvecklingen av bestämmelserna i de 
gamla medlemsstaterna, har antalet nationella system för koncentrationskontroll 
i gemenskapen ökat. På gemenskapsnivå har koncentrationskontrollen kommit in 
i en konsolideringsfas, vilket exemplifieras av att en ny genomförandeförordning2 
och en ny uppsättning riktlinjer antogs i slutet av 19943. Dessutom utvecklade 
gemenskapens institutioner och medlemsstaterna den praktiska tillämpningen av 
subsidiaritetsprincipen ytterligare. Slutligen har aktiviteten vad gäller 
gränsöverskridande koncentrationer ökat i samband med den tilltagande 
marknadsintegrationen i gemenskapen och det ekonomiska uppsvinget på senare 
tid4. Mot bakgrund av detta är det nödvändigt att på nytt se över förordningen i 
syfte att fastställa hur fördelarna med den inre marknaden på bästa sätt kan 
säkerställas genom en effektiv europeisk politik för koncentrationskontroll. 
KOM (93) 385 slutl., 28.7.1993. 
Kommissionens förordning (EG) nr 3384/94 av den 21 december 1994, EGT nr L 377,31.12.1994, 
s. 1. 
Kommissionens tillkännagivanden av den 21 december 1994, EGT nr C 385, 31.12.1994, s. 1, 5, 
12 och 21. 
Efter att ha nått en höjdpunkt 1990 avtog den gfänsöverskridande koncentrationsaktiviteten 1991 
för att under följande år stabilisera sig runt 1350 transaktioner per år. 1994 kännetecknades dock 
av en ökning av koncentrationsaktiviteten, både vad gäller antalet transaktioner och värdet, 
European Economy (mars 1995), supplement A. 
5. I samband med den pågående översynen av koncentrationsförordningen 
genomförde kommissionen en undersökning bland medlemsstater, företag, 
företrädare för näringslivet och rådgivare för att få deras synpunkter vad gäller 
översynen av förordningen (se bilaga 1). Europaparlamentet och Ekonomiska och 
sociala kommittén uppmanades också att lämna sina synpunkter. 
6. Grönboken offentliggörs som utgångspunkt för vidare diskussioner om vilka 
särskilda ändringar av förordningen som bör göras Den har följande syften: 
- Att ge en analys av den nuvarande situationen. 
- Att till följd av kommissionens åtagande gentemot rådet 1993 undersöka om 
de nuvarande tröskelvärdena bör ändras. 
- Att identifiera andra områden där förbättringar skulle kunna göras och lägga 
fram möjliga lösningar. 
7. Kommissionen kommer att rådgöra med rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska 
och sociala kommittén och regionkommittén vad gäller innehållet i grönboken. 
Den inbjuder också alla intresserade parter att inkomma med synpunkter. För att 
tidsplanen för denna översyn skall kunna hållas bör sådana synpunkter meddelas 
kommissionen senast den 31 mars 19965. Kommissionen avser sedan att granska 
resultaten av samrådsförfarandet och lägga fram ett förslag för rådet under 1996. 
II DE BEFINTLIGA BESTÄMMELSERNA 
A KONCENTRATIONSKONTROLL PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 
1. Koncentrationsförordningen 
8. Genom koncentrationsförordningen fick kommissionen särskilda befogenheter att 
bedöma alla koncentrationer som har en gemenskapsdimension. Dessa är fusioner, 
förvärv eller koncentrativa sam riskföretag i vilka i) den sammanlagda 
omsättningen i hela världen för samtliga de berörda företagen överstiger 5 000 
miljoner ecu, ii) den sammanlagda omsättningen inom gemenskapen i dess helhet 
för minst två av de berörda företagen överstiger 250 miljoner ecu, (vilket innebär 
ett minimum på 500 miljoner ecu för den sammanlagda omsättningen inom 
gemenskapen) och iii) inget av de berörda företagen uppnår mer än två tredjedelar 
av sin sammanlagda omsättning inom gemenskapen som helhet inom en och 
samma medlemsstat (artikel 1 i förordningen). 
Synpunkter kan sändas per telefax (+32-2-296 43 01) eller per post till följande adress: Europeiska 
gemenskapernas kommission. Gcncraldircktoratct för konkurrens (GD IV). Dircktoral B - Merger 
Task Force. Avenue de Cortcnbcrg 150. B-1049 Bryssel, Belgien. 
9. Förordningen är baserad på principen om en enda kontroll ("one-stop shop"). Det 
innebär att endast kommissionen är behörig att bedöma koncentrationer som har 
en gemenskapsdimension och att företagen följaktligen endast behöver göra en 
enda anmälan inom Europeiska unionen. Koncentrationer som inte överstiger 
tröskelvärdena är underkastade nationell koncentrationskontroll om sådan finns. 
Sedan Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) trädde i kraft 
1994, har kommissionens exklusiva behörighet vad gäller koncentrationer som 
uppnår tröskelvärdena utökats till att omfatta hela EES. 
10. Fördelningen av ärenden mellan kommissionen och medlemsstaterna enligt artikel 
1 kompletteras av bestämmelserna i artiklarna 9, 21.3 och 22. Enligt artikel 9 får 
kommissionen hänskjuta till en medlemsstat sådana ärenden som endast ger 
upphov till konkurrensmässiga problem på en avgränsad marknad inom dess 
territorium. Enligt artikel 22.3-22 5 får medlemsstaterna begära att kommissionen 
tillämpar koncentrationsförordningen på transaktioner som inte uppnår 
tröskelvärdena, men som skapar eller förstärker en dominerande ställning inom 
den medlemsstatens territorium. Enligt artikel 21.3 får medlemsstaterna vidta 
lämpliga åtgärder för att skydda andra legitima intressen än de som omfattas av 
koncentrationsförordningen, inbegripet allmän säkerhet, mediernas mångfald och 
tillsynsregler. Dessutom skall kommissionen under loppet av undersökningen och 
bedömningen av anmälda koncentrationer handla i nära och ständig samverkan 
med medlemsstaternas behöriga myndigheter (artikel 19 i koncentrations­
förordningen) samt med EFTA:s övervakningsmyndighet (artikel 58 i EES-
avtalet). 
11. Genom koncentrationsförordningen fastställs ett system med obligatorisk 
förhandsanmälan av alla koncentrationer med en gemenskapsdimension. Anmälda 
koncentrationer bedöms med hänsyn till deras effekt på konkurrensstrukturen på 
den gemensamma marknaden Det grundläggande kriteriet är om koncentrationen 
"skapar eller förstärker en dominerande ställning". Undersökningen sker i två 
faser, vars varaktighet bestäms av i lag fastställda frister. Efter en inledande fas 
på en månad måste kommissionen besluta huruvida ärendet ger anledning till 
allvarliga tvivel vad gäller dess förenlighet med den gemensamma marknaden och, 
om så är fallet, inleda en fördjupad undersökning. Fyra månader efter det att 
förfaranden under fas två inletts, måste kommissionen fatta det slutliga beslutet 
om koncentrationen. 
12. Fram till den 30 oktober 1995 hade 376 koncentrationer anmälts till kommissionen 
enligt koncentrationsförordningen. Kommissionen har antagit 357 slutliga beslut: 
- 31 beslut enligt artikel 6.1 a i förordningen (om att koncentrationen inte 
omfattas av förordningen), 
- 303 beslut enligt artikel 6.1 b i förordningen (om att koncentrationen är 
förenlig med den gemensamma marknaden i slutet av undersökningen under 
fas ett), 
- 19 beslut enligt artikel 8.2 i förordningen (om att koncentrationen är förenlig 
med den gemensamma marknaden i slutet av den fördjupade undersökningen 
under fas två), och 
- 4 beslut enligt artikel 8.3 i förordningen (om förbud mot en koncentration). 
Tolv av de ärenden som bedömts enligt artikel 6.1 b och tolv av dem som 
bedömts enligt artikel 8.2 godkändes med förbehåll för villkor eller skyldigheter 
som skulle säkerställa att parterna fullföljde de åtaganden de gjort. Tre ärenden 
hänsköts till medlemsstater till följd av en begäran enligt artikel 9 och i två 
ärenden lämnade medlemsstater in en begäran enligt artikel 22.3. I tre ärenden 
tillämpades artikel 21.3. 
2. Artikel 66 i fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och 
stålgemenskapen (ParisfordrageO 
13. Enligt Parisfördraget krävs förhandstillstånd av kommissionen för alla 
koncentrationer som omfattar minst ett företag som bedriver produktions- eller 
distributionsverksamhet inom kol- och stålsektorn och är etablerat i gemenskapen. 
Med rådets samtycke har kommissionen fastställt miniminivåer baserade på 
företagens produktionsvolym under vilka undantag ges från kravet på 
förhandstillstånd. För råstål eller färdiga produkter till exempel är miniminivån 6 
miljoner ton per år, vilket motsvarar ungefär 2,5 miljarder ecu. 
II. KONCENTRATIONSKONTROLL PÅ MEDLKMSSTATSNIVÅ 
14. För närvarande finns det elva nationella system för koncentrationskontroll i 
gemenskapen6, och anmälan är obligatorisk i åtta av dessa. Av de återstående fyra 
medlemsstaterna håller Nederländerna på att anta ett system för obligatorisk 
förhandskontroll av koncentrationer och det är inte uteslutet att de övriga tre också 
inför nationell lagstiftning i framtiden. I bilaga 2 återfinns en tabell som beskriver 
de viktigaste egenskaperna hos de befintliga nationella systemen och det 
föreslagna nederländska systemet. 
15. En jämförande analys av de olika nationella systemen visar att variationen är stor 
vad gäller anmälningskraven och de förfaranden och juridiska standarder som 
tillämpas. Formellt samarbete mellan de nationella myndigheter som är 
involverade i samma ärende är i stort sett begränsat till vissa bilaterala kontakter, 
huvudsakligen i informationssyfte. 
16. Vad gäller den myndighet som är behörig att handlägga koncentrationer i varje 
medlemsstat, är i de flesta medlemsstater mer än en enskild myndighet inblandad 
i beslutsprocessen. Av de elva länderna fattas det slutliga beslutet av ett 
administrativt/ministeriellt organ i fem, av en oberoende konkurrensmyndighet i 
fyra, av en juridisk myndighet i en och av antingen en juridisk myndighet 
Det finns ytterligare tvä system med frivillig anmälan i EES, nämligen i Island och i Norge. 
(förbudsbeslut) eller av en konkurrensmyndighet (godkännande) i en. Slutligen får 
i två länder den oberoende konkurrensmyndighetens beslut överklagas av ett 
administrativt/ministeriellt organ om det är i allmänhetens intresse. 
17. Kriterierna för de tröskelvärden som utlöser en obligatorisk eller frivillig anmälan 
varierar också mycket (dvs. omsättning, antingen i det berörda landet eller i hela 
världen, tillgångar över hela världen eller marknadsandel i det berörda landet) och 
den nivå vid vilken myndigheten ingriper (den omsättning i hela världen som 
krävs för vart och ett av minst två av de berörda företagen är till exempel 0,36 
miljoner ecu i Österrike, 25,2 miljoner ecu i Irland och 520 miljoner ecu i 
Tyskland, den sammanlagda omsättningen i hela världen är till exempel 430 
miljoner ecu i Sverige och 1,04 miljarder ecu i Tyskland och den sammanlagda 
omsättning som krävs i det berörda landet är t.ex. 125 miljoner ecu i Spanien, 180 
miljoner ecu i Portugal och 300 miljoner ecu i Italien eller mer än 1 miljard ecu 
i Frankrike)7. I den utsträckning de olika nivåerna för ingripande inte motsvarar 
de nationella ekonomiernas olika storlek, kan de leda till olika grader av kontroll 
för företag av jämförbar storlek. 
18. Vad gäller förfarandenas varaktighet i de olika medlemsstaterna är den inledande 
undersökningsfasen vanligen kort och överstiger inte i något fall två och en halv 
månader. De mer omfattande undersökningarnas varaktighet varierar mer, särskilt 
som det i vissa fall inte finns några föreskrivna frister, medan i andra fall de 
lagstadgade fristerna kan förlängas om till exempel ytterligare information skall 
lämnas. Dessutom föreskriver flera system kontroll efter genomförandet av en 
koncentration under alltifrån en månad till på obestämd tid. 
19. Vad gäller bedömningen använder alla medlemsstaterna konkurrenskriterier i sin 
analys av anmälda koncentrationer. Möjligheten att beakta allmänintresset eller det 
offentliga intresset finns också i de flesta fall. Det är svårt att fastställa hur stort 
inflytande dessa andra kriterier har på den slutliga bedömningen av ärendet och 
det kan variera från medlemsstat till medlemsstat. 
20. Antalet ärenden som undersökts enligt vart och ett av systemen i de elva 
medlemsstaterna varierar avsevärt. I de länder som har ett system med obligatorisk 
anmälan varierade det genomsnittliga antalet ärenden från 25 per år i Portugal till 
runt 1540 om året i Tyskland8. Av de tre länder som har system med frivillig 
anmälan mottog Frankrike och Spanien i genomsnitt runt 24 ärenden per år, 
medan Förenade kungariket mottog 150-200 ärenden per år. 
21. Det finns skillnader mellan medlemsstaterna vad gäller hur de offentliggör sina 
beslut och mängden information besluten innehåller. 1 vissa fall offentliggörs hela 
Dessa tröskelvärden räknades om till ecu till de genomsnittliga växelkurserna 1994. 
I de återstående länderna var det genomsnittliga antalet anmälningar per år 35 i Belgien, 55 i 
Irland, 132 i Sverige, 238 i Italien och 310 i Österrike (informella och formella). Dessa siffror 
motsvarar ett genomsnitt av antalet anmälningar 1993 och 1994. I Grekland mottogs runt 25 
anmälningar per år under den tidigare ordningen med frivillig anmälan. 
texten till beslutet, inbegripet den konkurrensmässiga bedömningen av ärendet. I 
andra fall offentliggörs bara vissa beslut (t.ex. förbud eller de viktigaste besluten), 
medan övriga kungörs. 
III. KRITERIER FÖR KOMMISSIONENS JURISDIKTION 
A. NUVARANDE SITUATION 
22. I detta avsnitt undersöks hur koncentrationsärenden optimalt kan fördelas mellan 
kommissionen och medlemstaterna i ljuset av två fundamentala målsättningar 
inom gemenskapen; subsidiaritetsprincipen och målet om en fortsatt 
marknadsintegration genom en snabb och enhetlig värdering av koncentrationer 
med betydande gränsöverskridande verkningarer Därefter värderas på grundval 
av den föreliggande informationen, huruvida tröskelvärdena i förordningen bör 
bibehållas på nuvarande nivå eller inte. 
1. Grundläggande principer 
Subsidiaritet och koncentrationskontroll 
23. Koncentrationsförordningen var avsedd att tillämpas på betydande 
strukturförändringar "vars verkningar på marknaden sträcker sig utöver en enskild 
medlemsstats gränser" (nionde stycket i ingressen beaktandemeningen oräknad). 
Koncentrationer med väsentliga gränsöverskridande verkningar ansågs ha en 
gemenskapsdimension. Därför bestämdes att kommissionen ensam skulle ha 
behörighet att handlägga dem, medan medlemsstaternas koncentrationslagstiftning 
skulle tillämpas på koncentrationer som huvudsakligen hade nationella verkningar. 
24. Fördelningen av ärenden mellan gemenskapen och medlemsstaterna inom området 
för koncentrationskontroll var därför grundat pä samma principer som ligger till 
grund för begreppet subsidiaritet. Enligt detta begrepp skall åtgärder vidtas på den 
jurisdiktionsniva som är mest lämpad med tanke på de mål som skall uppnås och 
de medel som står gemenskapen och medlemsstaterna till buds9. 
25. En koncentration har väsentliga gränsöverskridande verkningar om den påverkar 
konkurrensstrukturen på ett geografiskt område som går utanför en enskild 
medlemsstats gränser. Detta är till exempel fallet när de parter som ingår i 
koncentrationen har väsentlig verksamhet i flera medlemsstater eller deras 
verksamhet i en enskild medlemsstat har väsentliga återverkningar på 
konkurrensen i andra delar av gemenskapen - till exempel när koncentrationen 
hindrar konkurrenter från andra medlemsstater att träda in på marknaden och 
därigenom skapar hinder för ytterligare europeisk integration, eller när 
befästningen av en ställning på en nationell marknad påverkar resten av gemenskapen. 
Se kommissionens rapport till Europeiska rådel om anpassning av gemenskapslagstiftningen till 
subsidiaritetsprincipen. KOM (93 )545 slutl., 24.11.1993 
10 
26. Vad gäller koncentrationer med väsentliga gränsöverskridande verkningar, 
rättfärdigas åtgärder på gemenskapsnivå av koncentrationskontrollens syfte och de 
medel som står kommissionen och medlemsstaterna till buds. Inom gemenskapen 
går kommissionens befogenheter såväl vad gäller undersökningar som sanktioner 
och verkställighet utanför nationella gränser och är därför mer omfattande än en 
enskild medlemsstats. Dessutom underlättar kontrollen på gemenskapsnivå en 
enhetlig helhetsbedömning av effekterna av dessa koncentrationer med tanke på 
att ekonomierna blir allt globalare eller åtminstone beroende av varandra. 
Marknadsintegration och principen om en enda kontroll 
27. Gränsöverskridande koncentrationer och förvärv är ett av de viktigaste sätt på 
vilka företag på ett framgångsrikt sätt kan anpassa sig till de nya utmaningar 
Europas inre marknad innebär. De är därför en positiv följd av marknads­
integrationen i den mån de inte på längre sikt skadar konkurrensen (stycke 3-5 i 
ingressen beaktandemeningen oräknad). 
28. Det är viktigt att koncentrationer med väsentliga gränsöverskridande verkningar 
kontrolleras i samma utsträckning och på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen. 
Det är också önskvärt att bedömningen av dem enligt konkurrensbestämmelserna 
inte försenar genomförandet av dem för mycket eller försämrar rättssäkerheten. 
29. I enlighet därmed har koncentrationsförordningen två mål: för det första att 
förhindra konkurrensbegränsande transaktioner och för det andra att utgöra en ram 
inom vilken koncentrationer med en gemenskapsdimension bedöms inom en 
fastställd och förutsägbar tidsplan. Principen om en enda kontroll, enligt vilken 
koncentrationer med en gemenskapsdimension enbart kontrolleras på 
gemenskapsnivå, underlättar uppnåendet av det andra målet. 
30. Tillämpningen av principen om en enda kontroll på koncentrationer med en 
gemenskapsdimension har samband med begreppet subsidiaritet: kontroll enbart 
på gemenskapsnivå rättfärdigas av omfattningen och verkningarna av sådana 
transaktioner Den grundar sig också på effektivitetshänsyn. I stället för att flera 
nationella kontroller görs underlättar förordningen, genom att det bara blir en enda 
kontroll, de administrativa förfarandena och gör det möjligt för företag att 
minimera omstruktureringskostnaderna inom den inre marknaden. Den skapar 
likvärdiga förutsättningar genom att säkerställa att samma anmälningskrav, 
förfaranden och rättsliga standarder tillämpas på alla koncentrationer med 
väsentliga gränsöverskridande verkningar. 
2L De nuvarande tröskelvärdena 
31. I överenstämmelse med ovanstående bör en koncentrations gemenskapsdimension 
i idealfallet fastställas på grundval av dess påverkan på marknaden. Av praktiska 
skäl och av hänsyn till rättssäkerheten används i koncentrationsförordningen 
kvantitativa kriterier för identifiering av transaktioner med gränsöverskridande 
verkningar. Dessa är de berörda företagens sammanlagda omsättning i hela 
världen och i gemenskapen. 
32. När förordningen antogs ansågs det allmänt att nivån på tröskelvärdena för 
omsättning var resultatet av en politisk kompromiss. Av detta skäl ansåg rådet att 
de efter en inledande tillämpningsfas skulle tas upp till förnyad prövning mot 
bakgrund av de vunna erfarenheterna (stycke 10 i ingressen beaktandemeningen 
oräknad). Kommissionen och rådet förklarade också att de skulle vara beredda att 
överväga att beakta andra faktorer än omsättning när tröskelvärdena omprövades. 
33. I sin ovan nämnda rapport från 1993 konstaterade kommissionen att aktiviteten 
vad gäller gränsöverskridande koncentrationer hade ökat väsentligt till följd av den 
tilltagande marknadsintegrationen i gemenskapen, men att endast ett litet antal av 
de ärendena omfattades av förordningen. I rapporten gavs konkreta exempel på 
koncentrationer som inte omfattades av förordningen, även om det var troligt att 
de påverkade konkurrensförhållandena i hela gemenskapen. Mot bakgrund av detta 
drog kommissionen slutsatsen att förordningens tröskelvärden borde sänkas. 
34. Resultaten av föreliggande granskning pekar mot att skälen för en sänkning av 
tröskelvärdena som föreföll lämpliga 1993, gäller även idag. Även om det i takt 
med den ökade marknadsintegrationen, har skett ytterligare ett uppsving av de 
gränsöverskridande koncentrationerna, både vad gäller dess antal och dess 
omfång10, förefaller det som om ett ökande antal koncentrationer med betydande 
gränsöverskridande verkningar, inte når upp till de gällande tröskelvärdena. Detta 
beror på storleken och/eller särdragen hos de sektorer där de gränsöverskridande 
koncentrationerna äger rum samt storleken på de involverade företagen ifråga. 
Dessutom förefaller det som koncentrationer med betydande gränsöverskridande 
verkningar och som hamnar under tröskelvärdena, kan tvingas anmäla till flera 
nationella myndigheter, vilket ökar osäkerheten och kostnaderna samt kan leda till 
motstridiga beslut. 
Förordningens täckning av sektorer 
35. Kommissionens behörighet beror på de berörda företagens sammanlagda 
omsättning i hela världen och i gemenskapen. Därför är det mest sannolika att 
koncentrationsförordningen tillämpas på koncentrationer av företag verksamma på 
marknader med mycket hög sammanlagd omsättning eller på konglomerat. 
Däremot är det mindre troligt att koncentrationer i vilka det förvärvande eller 
förvärvade företaget är ett specialiserat företag verksamt på mindre men ändå 
ekonomiskt betydelsefulla marknader uppnår tröskelvärdena. 
36. Kommissionen har genomfört två separata bedömningar för att fastställa 
förordningens täckning av sektorer. Dessa beskrivs nedan tillsammans med en 
utvärdering av resultaten. 
10 Se fotnot 4. 
12 
37. Den första analysen omfattar en jämförelse av antalet anmälningar enligt 
koncentrationsförordningen ordnade efter ekonomisk sektor och antalet 
koncentrationer som förtecknats av AMDATA" inom motsvarande sektor. 
Därigenom har ett antal sektorer identifierats för vilka förordningens täckning 
endast uppgår till under eller strax över 10 %.1' Exempel på sådana sektorer är 
maskinteknik, elektro- och elektronteknik, datortillverkning, gummi- och 
plastprodukter, textil, tillverkning av livsmedel och drycker, metall produkter, 
trävaruproduktion, tillverkning av medicinsk utrustning, byggande, 
energiförsörjning, tryckerier och förlag, hotell och restaurang, datorer och därmed 
förbundna tjänster samt bank och finans. Täckningen av vissa andra sektorer är 
också begränsad. För till exempel kemikaliesektorn, som är den sektor inom 
vilken de flesta anmälningar enligt förordningen görs, är täckningen endast runt 
16%. 
38. Syftet med den andra analysen är att fastställa särskilda koncentrationer med 
väsentliga gränsöverskridande verkningar som inte uppnår de nuvarande 
tröskelvärdena13. Dessa koncentrationer täcker ett flertal olika områden, varav 
några även identifierades i den ovannämnda analysen. Exempel på dessa sektorer 
är kemiska produkter inbegripet baskemikalier, specialkemikalier och 
tillämpningar av dessa, läkemedel, komponenter till bilindustrin, maskin- och 
elteknik, bioteknik, byggmaterial, programvara, pappersprodukter, förlag, 
flygplansleasing; turism och restaurang. 
39. Att dessa koncentrationer blev undantagna från koncentrationsförordningen, 
berodde antingen på att de invloverade företagen sammantaget inte uppnådde det 
världsomspännande tröskelvärdet eller på grund av att tröskelvärdet inom 
gemenskapen inte uppnåddes av minst två av de berörda företagen. Speciellt med 
anledning av tröskelvärdet inom gemenskapen, bör det noteras att även om ett 
mycket stort företag förvärvar ett mindre företag med en hög marknadsandel inom 
gemenskapen innebär detta, om det senare företaget har en omsättning under 250 
miljoner ecu, att operationen faller utanför koncentrationsförordningen. På samma 
sätt kan även operatörer med två stora företag falla under gemenskapens 
tröskelvärde om de berör ett "swap" eller förvärv av specifika delar eller 
verksamheter 1 dessa fall, vad gäller säljaren, tas endast omsättningen för den 
förvärvade delen upp till bedömning och även om denna motsvarar en hög 
marknadsandel inom gemenskapen, kan den falla utanför förordningens 
tillämpningsområde. 
En databas med information om koncentrationer sammanställd av Acquisitions Monthly. 
Jämförelsevis kan nämnas att täckningen av vissa andra sektorer, som till exempel flygtransport 
och telekommunikation, är mer än 50%. Anledningania till dess olikheter beror på de olika 
sektorenias särdrag som kommer att beskrivas i detta avsnitt. 
Kommissionen har sammanställt tvä förteckningar över särskilda exempel på sådana 
koncentrationer, varav den första läcker en period fram till 1993 och den andra perioden 1993-
1995. Medlemsstaterna har fatt dessa listormen de är inte bifogade denna grönbok av sekretesskäl. 
De flesta av dessa ärenden skulle ha hamnat inom ramen för förordningen vid tröskelvärden om 
2 miljarder ecu (hela världen) och 100 miljoner ecu (inom gemenskapen). 
13 
40. Transaktioner av omstruktureringsskäl är inom de flesta av dessa sektorer ofta 
gränsöverskridande, eftersom företagens verksamhet sträcker sig över flera 
medlemsstater. Deras låga täckning tyder därför pä att ett betydande antal 
gränsöverskridande koncentrationer faller utanför förordningen. I några andra 
sektorer såsom bank- och finanssektorerna eller energiförsörjning tenderar 
marknadsaktörerna att vara starkt nationellt orienterade. Även i dessa sektorer 
verkar dock aktiviteterna i stigande grad bli gränsöverskridande till sin struktur. 
Med de nuvarande tröskelvärdena faller sådana koncentrationer utanför 
gemenskapslagstiftningens räckvidd. 
41. De finns flera skäl till varför koncentrationer med en gemenskapsdimension inom 
ovan nämnda sektorer inte omfattas av förordningen. Skälen har med varje sektors 
särskilda egenskaper att göra. 
42. För det första är den sammanlagda omsättning som till och med de största 
företagen inom sådana sektorer som textil, tryckeri och förlag eller hotell och 
restaurang uppnår lägre än det nuvarande tröskelvärdet för omsättning i hela 
världen14. Det betyder inte att sektorerna som sådana är av mindre betydelse. För 
att ge ett exempel kan nämnas att den europeiska produktionen inom textilsektorn 
1993 uppgick till 106 miljarder ecu och konsumtionen till 110 miljarder ecu. De 
tre största textilföretagen i EU är bland de tio största företagen i världen15. 
43. För det andra finns det inom ett antal diversifierade sektorer företag som är 
specialiserade på segment med förhållandevis liten sammanlagd omsättning. Inom 
dessa sektorer kan det förekomma att förvärv av specialiserade företag med 
väsentlig marknadsnärvaro eller överföringar av större koncerners verksamheter/ 
divisioner inte omfattas av koncentrationsförordningen. Inom sektorn för 
reservdelar och komponenter till bilar till exempel är graden av fragmentering hög 
trots närvaron av några stora internationella företag på grund av att det även finns 
ett stort antal små och medelstora specialiserade tillverkare. 
44. Sektorn för maskinteknik är ett annat intressant exempel. Denna viktiga sektor -
1992 låg den på femte plats i gemenskapens rangordning av industriproduktion -
omfattar ett brett sortiment av diversifierade produkter. Branschen har en 
polariserad struktur med hög koncentration i toppen av branschen, ett begränsat 
antal mycket stora företag och ett stort antal små och medelstora företag. 
45. Inom sektorn för kemikalier och läkemedel anmäls runt 16 % av alla 
koncentrationer till kommissionen. För en sådan gränsöverskridande bransch kan 
den täckningen anses vara förhållandevis liten. Det huvudsakliga skälet till detta 
verkar vara det stora antalet olika kemiska produkter och tendensen till 
specialisering via omstrukturering. Denna strategi leder till att ett antal 
De uppgifter som använts finns i 1995 DABLE Synopsis of European Enterprises. 
Panorama of EC Industry, kap. 14, Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
(1994). 
14 
överföringar eller förvärv hamnar utanför förordningens tillämpningsområde 
eftersom den förvärvade/avyttrade verksamheten har låg omsättning. 
Förordningens täckning av företag 
46. Med de nuvarande tröskelvärdena omfattas endast en liten procentandel av de 
europeiska företagen av förordningen. Av de 2200 största europeiska företag som 
ingick i DABLE Synopsis of European Enterprises16 1995 hade endast 152 av 
företagen i EU- och EFTA-staterna (7 % av alla DABLE-företagen) 1993 en 
omsättning i hela världen på mer än 5 miljarder ecu. Sammanlagt 293 företag 
(13 % av alla DABLE-företagen) hade en omsättning i hela världen på mer än 2,5 
miljarder ecu och skulle därför vara föremål för gemenskapskontroll i samband 
med en koncentration som involverade företag av samma storlek. 
47. Även om dessa siffror inte inbegriper alla företag som omfattas av förordningen, 
främst icke-europeiska företag, visar de att förordningens täckning av företag är 
förhållandevis begränsad. Detta är betydelsefullt inte minst därför att 
marknadsglobaliseringen och den ökande integrationen inom gemenskapen väntas 
leda till att ett större antal företag, även medelstora, kommer att vara inblandade 
i gränsöverskridande koncentrationer i framtiden. Medelstora företag som inte 
omfattas av principen om en enda kontroll skulle troligen omfattas av flera 
medlemsstaters jurisdiktion och därför vara föremål för kontroll i flera 
medlemsstater. 
Tvåtredjedelsregeln 
48. Uppgifter om» i vilken utsträckning tvåtredjedelsregeln tillämpas på europeiska 
företag finns inte allmänt tillgängliga. Kommissionen känner dock till ett antal 
stora europeiska koncerner, såsom Siemens, som uppfyller kraven enligt 
tvåtredjedelsregeln och ändå har en väsentlig verksamhet i gemenskapen utanför 
sina hemmamarknader. Koncentrationer mellan två eller flera sådana koncerner 
av samma nationalitet skulle inte omfattas av förordningen, även om de skulle 
kunna ha väsentliga återverkningar i hela gemenskapen 
Geografiska marknader som berörs av koncentrationer under tröskelvärdena 
49. Kommissionen anmodade medlemsstaterna att ange i hur många av de ärenden 
som anmälts till dem under de senaste två åren den relevanta geografiska 
marknaden definierades som större än nationell eller mer än en geografisk 
marknad berördes. 
50. Med utgångspunkt i dessa svar har kommissionen försökt uppskatta hur många 
ärenden med väsentliga gränsöverskridande verkningar som ligger under 
tröskelvärdena. De begärda upplysningarna var dock i många fall delvis 
Europeiska kommissionens databas om stora företag. 
15 
otillgängliga Även när uppgifterna fanns tillgängliga kunde endast några 
koncentrationer med väsentliga gränsövei skridande verkningar identifieras, 
nämligen de för vilka den geografiska marknaden var angiven som större än 
nationell17. Enligt dessa uppgifter skulle åtminstone runt 10 % av de ärenden som 
anmälts i Italien, runt 20 % i Frankrike, Spanien, Belgien och Portugal, mer än 
30 % i Österrike och mer än 50 % i Tyskland18 troligen ha väsentliga 
gränsöverskridande verkningar. 
Kontroller i flera medlemsstater 
51. Koncentrationer som har väsentliga gränsöverskridande verkningar men inte 
uppnår tröskelvärdena omfattas av nationell koncentrationslagstiftning. Eftersom 
de är transnationella är det troligt att dessa transaktioner uppfyller anmälningskrav 
i mer än ett nationellt system. 
52. Kontroller i liera medlemsstater är en direkt följd av att gemenskapens 
tröskelvärden för närvarande ligger på en hög nivå och att det finns flera 
nationella system för koncentrationskontroll i Europeiska unionen. Att ett särskilt 
ärende handläggs inom flera nationella system tyder generellt sett på att 
transaktionen har gränsöverskridande verkningar. Sådana koncentrationer bör 
därför i första hand handläggas på gemenskapsnivå. 
53. Enligt undersökningen anser en överväldigande majoritet av företag, företrädare 
för näringslivet och rådgivare att den enda kontroll som förordningen innebär är 
en fördel för näringslivet. När en koncentration anmäls i flera medlemsstater kan 
fristerna för beslutsfattandet variera och genomförandet av affären är beroende av 
den sista myndighetens beslut. Skillnader mellan de berörda nationella systemen, 
till exempel vad gäller tillämpningen av det kriterium som gäller allmänintresse, 
kan påverka möjligheten att förutsäga det slutliga beslutet. I detta sammanhang 
verkar de största fördelarna med att endast ha en kontroll att vara rättssäkerheten 
och det snabbare beslutsförfarandet. 
54. Rent praktiskt är det nödvändigt att samordna den information som skall 
tillhandahållas vad gäller tidsplan och argumentation när flera olika myndigheter 
är inblandade. De uppgifter som anges i anmälan och det sätt de framställs på 
måste anpassas till de särskilda egenskaperna hos varje nationell marknad och 
nationellt förfarande. Därutöver krävs kännedom om olika rättsordningar och 
förmåga att arbeta på flera språk. Detta gör att de flesta företag måste anlita lokala 
utomstående experter. 
17 Koncentrationer som berör en eller flera nationella geografiska marknader kan också ha väsentliga 
verkningar som går utanför en enskild medlemsstats gränser, men sådan information är 
svårtillgänglig. 
De tyska uppgifterna gäller transaktioner som omfattade minst ett icke-tyskt företag. Även om inte 
alla ärenden som berör företag från olika länder har verkningar utanför en enskild medlemsstats 
gränser kan dessa uppgifter användas som en indikation på antalet transaktioner med 
gränsövcrskridande verkningar. 
55. Anmälningar i flera länder innebär ytterligare arbete och kostnader, både externa 
och interna. De kostnadsbesparingar som tillämpningen av principen om en enda 
kontroll medför är svåra att fastställa, eftersom de beror på företagets storlek, 
ärendets komplexitet och det antal nationella myndigheter som vore inblandade 
om kommissionen inte hade jurisdiktion. Enligt undersökningen verkar det dock 
som om tillämpningen av förordningen i allmänhet och i jämförbara ärenden 
innebär en väsentlig kostnadsminskning för företagen. 
56. Den enda kontroll som förordningen innebär skapar likvärdiga förutsättningar för 
alla företag som omstrukturerar sin verksamhet i Europa. Enligt undersökningen 
underlättar det faktum att kommissionen är gränsöverskridande en övergripande 
bedömning av gränsöverskridande ärenden och begränsar de tekniska svårigheterna 
med att bedöma marknader som är större än nationella marknader. En enda 
kontroll eliminerar risken för motstridiga beslut. Dessutom är det lättare och mer 
effektivt att förhandla om åtgärder och tredje part kan ingripa på ett mer effektivt 
sätt när endast en myndighet är inblandad. 
57. Den utsträckning i vilken kontroller görs i flera medlemsstater beror endast delvis 
på om anmälan är frivillig eller obligatorisk enligt nationell lagstiftning. Av 
rättssäkerhetsskäl kan företag vilja göra en anmälan även om den är frivillig, 
åtminstone om de har väsentliga marknadsandelar. I varje fall måste risken med 
att inte anmäla bedömas, särskilt som de nationella myndigheterna får vidta 
åtgärder även efter det att affären är genomförd. 
Övergripande bedömning 
58. De föreliggande upplysningarna tyder på att de nuvarande tröskelvärdena bör 
sänkas således att merparten av de koncentrationer med väsentlig 
gränsöverskridande verkningar kan behandlas på gemenskapsnivå. Detta skulle 
inte bara göra det möjligt för kommissionen att behandla fler gränsöverskridande 
ärenden där det kan vara tal om ett skapande eller stärkande av en dominerande 
ställning, handläggningen skulle också snabbas på och vara mer konsekvent på 
grundval av "one-stop shop" principen. 
B. FÖRESLAGNA ALTERNATIV 
59. Utgångspunkten i detta avsnitt är att för att ge koncentrationsförordningen en 
bättre täckning av koncentrationer med betydande gränsöverskridande verkningar, 
skulle det vara mer lämpligt att ha ett tröskelvärde för den sammanlagda 
omsättningen i hela världen på 2 miljarder ecu och ett tröskelvärde i gemenskapen 
på 100 miljoner ecu för minst två av de berörda företagen. En annan mer 
begränsad lösning som kunde lösa problemet med anmälningar i flera stater, skulle 
kunna bestå i att kommissionens kompetens endast utvidgas till att omfatta de 
koncentrationer under tröskelvärdena som faller under fler än en nationell 
koncentrationskontroll. 
1. Sänkning av tröskelvärdena 
17 
Gemenskapsinstitutionernas ståndpunkt 
60. Både Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén stöder en 
sänkning av tröskelvärdena. Närmare bestämt förnyade Europaparlamentet i sin 
resolution om kommissionens 23:e rapport om konkurrenspolitik, antagen den 16 
mars 1995, sitt stöd för ett kommissionsförslag som väsentligen skulle minska den 
omsättningsnivå vid vilken kommissionen är tvungen att agera19.1 sitt yttrande om 
översynen av gemenskapens koncentrationsförordning, antaget den 25 oktober 
1995, uppmanade Ekonomiska och sociala kommittén kommissionen att föreslå 
ett tröskelvärde för omsättning i hela världen på 2 miljarder ecu och i 
gemenskapen på 100 miljoner ecu. Den rekommenderade även att 
tvåtredjedelsregeln skulle slopas20. 
Medlemsstaternas ståndpunkt 
61. Att döma av de preliminära yttranden som gjorts hittills har medlemsstaterna olika 
inställning till en sänkning av tröskelvärdena. Flera medlemsstater är starkt för en 
sänkning av tröskelvärdena, medan andra önskar behålla den nuvarande nivån. Å 
andra sidan verkar alla i stort sett vara överens om att kommissionen bör 
undersöka frågan om kontroller i flera medlemsstater och söka en genomförbar 
lösning på problemet. 
Synpunkter från företag, företrädare för näringslivet och rådgivare 
62. De svar som kommissionen mottog vid sin undersökning visar att majoriteten av 
företagen och rådgivarna skulle vara för en sänkning av tröskelvärdena för 
omsättning i hela världen och i gemenskapen. Åsikterna skiljde sig mera åt i fråga 
om en eventuell ändring av tvåtredjedelsregeln. 
63. Elva av de tjugofyra sammanslutningar som företräder näringslivet och svarade 
på enkäten var positiva till en sänkning av tröskelvärdena. Vissa andra 
organisationer, inklusive Unice (Europeiska sammanslutningen av industri- och 
arbetsgivarorgansiationer) och ICC (Internationella handelskammaren), hade 
blandade åsikter som återspeglade deras medlemmars olika ståndpunkter. Därför 
föreslog de att företagen skulle kunna anmäla koncentrationer under 
tröskelvärdena antingen till kommissionen eller till de berörda nationella 
myndigheterna. Vad gäller tvåtredjedelsregeln föreslog de flesta 
sammanslutningarna att den skulle behållas, med undantag av BDI 
(Bundesverband der Deutschen Industrie) som rekommenderade att den skulle 
upphävas. 
19 
20 Se punkt 32 i Europaparlamentets resolution om kommissionens 23 :c rapport om konkurrenspolitik. 
EGT nr C 89/146, 10.4.1995. 
Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om översynen av koncentrationsförordningen, ESK 
1157/95. 
Kommissionens inställning 
64. När förordningen antogs fastställde kommissionen att tröskelvärdena för 
omsättning i hela världen skulle minskas till 2 miljarder ecu i slutet av en 
inledande period på fyra år. Den ansåg också att tröskelvärdet för omsättningen 
i gemenskapen skulle tas upp till förnyad prövning mot bakgrund av de vunna 
erfarenheterna och den tendens tröskelvärdet för världsomsättning visade, vilket 
skulle peka mot en motsvarande sänkning till 100 miljoner ecu. 
65. Som beskrivits ovan, synes de nuvarande tröskelvärdena för både 
värsldomsättningen och omsättningen inom gemenskapen exkludera ett stort antal 
koncentrationer med betydande gränsöverskridande verkningar från förordningens 
tillämpningsområde. Resultaten av den nuvarande undersökningen tyder på att 
behovet av en sänkning av tröskelvärdena är minst lika stort idag som det var 
1993. Det är svårt att fastställa den hur lågt tröskelvärdena bör sättas. På grundval 
av den föreliggande informationen, verkar det dock som om 2 miljarder ecu och 
100 miljoner ecu skulle bringa merparten av de gränsöverskridande 
koncentrationerna inom koncentrationsförordningens tillämpningsområde. Det 
skulle också i stor utsträckning lösa problemet med de anmälningar som måste 
anmälas till flera nationella koncentrationskontroller, vilket är fallet för flertalet 
av de koncentrationer med betydande gränsöverskridande effekter. Följaktligen är 
det kommissionens uppfattning i det här läget, att dessa nivåer är lämpliga för 
tröskelvärdena. Samtidigt kommer den naturligtvis att överväga om dessa nivåer 
skall omvärderas i ljuset av ytterligare information som kan komma fram under 
konsultationsperioden. 
66. Kommissionen godtar att tvåtredjedelsregeln i vissa fall gör att koncentrationer 
med väsentliga gränsöverskridande verkningar inte ingår i förordningens 
tillämpningsområde. Om en trefjärdedelsregel skulle införas skulle ett större antal 
sådana ärenden omfattas av förordningen. Å andra sidan skulle ett betydande antal 
ärenden som huvudsakligen har nationella verkningar också omfattas. Följaktligen 
anser kommissionen vid en jämförelse på det här stadiet att det förmodligen 
överensstämmer bättre med subsidiaritetsprincipen att behålla tvåtredjedelsregeln. 
67. Det har framhållits för kommissionen att en sänkning av tröskelvärdena skulle 
kunna öka antalet anmälningar av koncentrationer med huvudsakligen nationella 
verkningar och därmed antalet ansökningar om hänskjutande enligt artikel 9. I 
avsnitt IV A nedan diskuteras hur en sänkning av tröskelvärdena påverkar 
tillämpningen av artikel 9. 
Inflation och utvidgning av unionen 
68. Kommissionen har undersökt hur inflationen och utvidgningen av unionen har 
påverkat de befintliga tröskelvärdena. Verkningarna verkar ha varit ganska 
begränsade. Särskilt konstaterades följande: 
19 
i) I genomsnitt inom EU har inflationen och växel kursrörelserna (dvs. 
devalveringar eller revalveringar) under perioden 1989-1994 lett till en 
urholkning av det första tröskelvärdet från 5 miljarder ecu till 4 miljarder ecu 
och av det andra från 250 miljoner ecu till 216 miljoner ecu. Det går inte att 
bortse från denna minskning, men mot bakgrund av de siffror som nämns i 
punkt 61 ovan är den inte tillräcklig för att avlägsna behovet av en sänkning 
av de nuvarande tröskelvärdena. 
ii) Åsikten framfördes till kommissionen att fler företag skulle komma att 
omfattas av förordningen till följd av utvidgningen av unionen eftersom deras 
omsättning i gemenskapen skulle komma att öka eller tvåtredjedelsregeln inte 
längre skulle vara tillämplig. Bland de ärenden som anmälts till kommissionen 
sedan den 1 januari 1995 har dock endast ett fåtal uppnått tröskelvärdena på 
grund av den ytterligare omsättning företagen har i de nya medlemsstaterna. 
Uppskattning av antalet tillkommande ärenden 
69. Det är svårt att exakt förutsäga hur många ärenden som skulle tillkomma vid en 
sänkning av tröskelvärdena. En uppskattning har gjorts på grundval av uppgifter 
som medlemsstaterna tillhandahållit. De lämnade uppgifterna gäller det antal 
nationella anmälningar av koncentrationer 1993 och 1994 som hade omfattats av 
koncentrationsförordningen om tröskelvärdena för omsättning i hela världen och 
i gemenskapen hade varit sänkta till 2 miljarder ecu respektive 100 miljoner ecu 
och tvåtredjedelsregeln hade behållits. 
70. Mot denna bakgrund beräknas kommissionens arbetsbelastning öka med 65-80 
ärenden per år. Detta är jämförbart med en prognos gjord av GD II21, i vilken 
antalet uppskattades till 65 ärenden per år eller 90 om en uppskattning för 
koncentrativa sam riskföretag också ingår i beräkningen 
Inverkan på kommissionens resurser 
71. Det uttrycktes oro för att kommissionens ökade arbetsbelastning till följd av en 
sänkning av tröskelvärdena skulle äventyra de nuvarande förfarandenas effektivitet 
och kvaliteten på konkurrensanalysen. Ett förslag om sänkning av tröskelvärdena 
bör vara rättfärdigat av allmänna politiska överväganden, men skulle naturligtvis 
behöva ta hänsyn till behovet av eventuella ytterligare resurser så att inte 
kvaliteten eller effektiviteten försämras. 
2. Ärenden som anmäls i flera medlemsstater 
72. Koncentrationer som anmäls i flera medlemsstater kan i allmänhet anses ha 
väsentliga gränsöverskridande verkningar. Enligt subsidiaritetsprincipen bör de 
Konkurrens och integration: Gemenskapens politik för konccntrationskontroll ("Competition and 
Integration: Community Merger Control Policy"), 57 European Economy (1994), 2.2.3.4., s. 38. 
20 
därför handläggas på gemenskapsnivå. Dessutom orsakar kontroller i flera 
medlemsstater ökad osäkerhet, mer arbete och högre kostnader för företagen och 
kan leda till motstridiga beslut som inte motsvarar föreställningen om "likvärdiga 
förutsättningar". 
73. Inom näringslivet råder utbredd oro i fråga om de koncentrationer under 
tröskelvärdena som uppfyller kraven för anmälning i flera nationella system. 
Följaktligen uppmanade företag och sammanslutningar, inbegripet sådana som inte 
förespråkar en generell sänkning av tröskelvärdena, kommissionen att lägga fram 
ett förslag som säkerställer att sådana ärenden handläggs på gemenskapsnivå. 
Val av politik 
74. Systemen för koncentratiohskontroll i Europeiska unionen skiljer sig mycket åt. 
En harmonisering av dessa system genom ett gemenskapsdirektiv, skulle kunna 
minska den administrativa belastning som kontroller i flera medlemsstater medför. 
Kommissionen skulle uppmuntra alla strävanden mot en harmoni sering, särskilt 
vad gäller formen för anmälningar och andra procedurregler. Samtidigt skulle en 
harmonisering inte vara den mest lämpliga lösningen på problemet med 
anmälningar i flera stater av följande skäl. Bortsett från de svårigheter och den 
tidsåtgång det innebär att ändra de nationella lagarna skulle företagen fortfarande 
behöva anmäla till flera nationella myndigheter och tillhandahålla information om 
varje nationell marknads särskilda egenskaper. Viktigare är dessutom att 
transaktioner med väsentliga gränsöverskridande verkningar fortfarande skulle 
behöva undersökas på medlemsstatsnivå i strid med subsidiaritetsprincipen. 
75. Ett antal företrädare för näringslivet, däribland Unice, Internationella 
handelskammaren, CNPF (Conseil National du Patronat Français) och AGREF 
(Associations des Grandes Entreprises Françaises), har föreslagit att de berörda 
företagen skulle kunna ha möjlighet att välja mellan att anmäla till kommissionen 
och att anmäla till de relevanta nationella myndigheterna när det gäller ärenden 
som behöver anmälas i flera medlemsstater och ligger mellan de nuvarande 
tröskelvärdena och lägre tröskelvärden som skall fastställas - t.ex. 2 miljarder ecu 
och 100 miljoner ecu. Kommissionen, eller i förekommande fall de berörda 
nationella myndigheterna, skulle ha ensam behörighet när anmälan gjorts. Det är 
uppenbart att denna lösning är önskvärd ur företagens synvinkel, eftersom den ger 
störst flexibilitet. Å andra sidan innebär det också att valet av jurisdiktion 
överlämnas till de berörda företagens eget skön. Det bästa sättet att lösa problemet 
i det nuvarande läget, förefaller därför vara att det uppställs klara och objektiva 
kriterier för kompetensfördelningen mellan kommissionen och medlemsstaterna. 
Föreslagna alterna t i v 
21 
76. Som beskrivits ovan, förefaller det att en sänkning av tröskelvärdena till 2 
miljarder ecu och 100 miljoner ecu22, skulle göra att de flesta ärenden med 
väsentliga gränsöverskridande verkningar omfattades att förordningen. Samtidigt 
skulle detta i stor utsträckning lösa problemet med anmälningar i flera 
medlemsstater i den mån ett antal av dem annars skulle ha kunnat anmälas till 
flera nationella myndigheter. 
77. En annan mer begränsad lösning vore att utöka kommissionens behörighet endast 
till de koncentrationer som inte uppnår tröskelvärdena och som omfattas av 
jurisdiktionen i mer än ett nationellt system. Jämfört med en sänkning av 
tröskelvärdena skulle denna lösning leda till att några, men inte de flesta, 
koncentrationer med väsentliga gränsöverskridande verkningar omfattades av 
förordningen På grund av att olika tröskelvärden för anmälning används i olika 
nationella lagar eller att vissa medlemsstater saknar lagstiftning om 
koncentrationskontroll, beror förekomsten av anmälningar i flera medlemsstater 
pä vilka nationella marknader de berörda företagen huvudsakligen är verksamma 
på. Kommissionen anser därför att denna mer begränsade lösning är det minsta 
som krävs för att uppnå en behörighetsfördelning som är i överensstämmelse med 
subsidiaritetsprincipen. 
78. I enlighet med ovanstående skulle kommissionens behörighet kunna utökas till 
att omfatta koncentrationer som får anmälas i flera medlemsstater men ligger 
mellan de nuvarande tröskelvärdena och de lägre, på till exempel 2 miljarder ecu 
(hela världen) och 100 miljoner (i gemenskapen). Artikel 1 i 
koncentrationsförordningen skulle kunna ändras så att en koncentration enligt 
förordningen som inte uppnår de tröskelvärden som anges i punkt 2 ändå har en 
gemenskapsdimension om den omfattas av jurisdiktionen av ett antal 
medlemsstater. 
79 En koncentration skulle anses omfattas av jurisdiktionen i ett antal medlemsstater 
om den uppnådde de nationella tröskelvärden som medför anmälningsskyldighet 
i system med obligatorisk kontroll eller gör att en koncentration underkastas ett 
system med frivillig anmälan. Kommissionen anser att system med frivillig 
anmälan är relevanta i det här sammanhanget. En koncentration som uppnår 
tröskelvärdena i mer än ett system har troligen väsentliga gränsöverskridande 
verkningar oavsett om anmälan är obligatorisk eller frivillig i de berörda 
nationella systemen. Om system med frivillig anmälan uteslöts vid fastställandet 
av antalet berörda myndigheter, skulle det innebära att företag som deltar i 
gränsöverskridande transaktioner skulle behandlas olika beroende på vilka 
nationella marknader som berördes i varje enskilt ärende. Slutligen görs 
anmälningar av rättssäkerhetsskäl även under system med frivillig anmälan, 
särskilt när parternas marknadsandelar är väsentliga. 
22 Se stycke 65 ovan. 
22 
80. Vad gäller antalet nationella lagar som måste vara tillämpliga bör följande 
beaktas. Enligt kommissionen är det troligt att en koncentration som omfattas av 
jurisdiktionen i två nationella system har väsentliga gränsöverskridande verkningar 
och borde därför i princip kunna dra nytta av förordningens "one-stop shop". 
Sådana koncentrationer borde behandlas på gemenskapsnivå. Det påpekades till 
kommissionen att gemenskapsdimensionen av en koncentration är mer uppenbar 
när minst tre nationella jurisdiktioner är inblandande. Medlemsstaterna menade 
också att om endast två nationella myndigheter är inblandade kan problemen lösas 
på ett mer eller mindre tillfredsställande sätt genom bilateral samordning. Däremot 
skulle samordningen definitivt bli för komplicerad och därför ineffektiv om tre 
eller fler system vore inblandade. Giltigheten hos dessa argument, enligt vilka det 
högsta antalet berörda nationella myndigheter bör vara tre, behöver undersökas 
under samrådsperioden. 
Förfarande 
81. Ovan nämnda ärenden kommer att underkastas samma materiella regler och 
procedurregler som gäller varje annan koncentration enligt koncentrations­
förordningen, med följande undantag: förutom de kriterier enligt vilka 
kommissionens behörighet normalt fastställs kommer det att behöva fastställas om 
koncentrationen uppnår tröskelvärdena för anmälning i ett antal medlemsstater. 
82. För detta finns i princip två tillvägagångssätt. Antingen bekräftar de berörda 
medlemsstaterna att deras nationella tröskelvärden är tillämpliga och 
kommissionen blir bunden av denna bedömning, eller sä beslutar kommissionen 
själv. Det andra tillvägagångssättet skulle innebära att kommissionen skulle 
behöva tolka nationella koncentrationslagar. Det skulle vara opraktiskt och skulle 
kunna leda till att kommissionen och medlemsstaterna tolkade de nationella 
lagarna på olika sätt. Därför föredrar kommissionen det första tillvägagångssättet. 
83. Nedan anges två sätt på vilka tillämpligheten av de nationella lagarna skulle kunna 
fastställas: 
i) Parterna anger, som en del av den formella anmälan, i formulär CO (på ett av 
de officiella språken i gemenskapen) alla uppgifter som visar att transaktionen 
uppnår tröskelvärdena för anmälning i ett antal medlemsstater. En kopia av 
formulär CO skickas till medlemsstaterna som vanligt. De berörda 
medlemsstaterna måste underrätta kommissionen inom en viss tid (t.ex en eller 
två veckor) om koncentrationen inte uppnår deras tröskelvärden. Om de 
berörda medlemsstaterna inte invänder mot parternas analys inom den 
fastställda perioden anses kommissionens behörighet vara fastställd. 
ii) Innan den formella anmälan görs anmäler parterna till kommissionen att de 
avser att genomföra en koncentration. Vid detta tillfälle krävs inget formulär 
CO, utan endast uppgifter som visar att transaktionen är en koncentration på 
det sätt som avses i koncentrationsförordningen och att den uppnår 
23 
medlemsstaternas tröskelvärden. Därefter tillämpas samma förfarande som 
under i ovan. Följande två varianter finns av detta scenario: 
Parterna är skyldiga att anmäla att de avser att genomföra en 
koncentration inom de frister som anges i artikel 4, men fristen för 
fas ett börjar först löpa när jurisdiktionsfrågan är löst och 
formuläret CO har lämnats in fullständigt ifyllt. 
Parterna anmäler att de avser att genomföra en koncentration innan 
det slutliga avtalet är träffat eller kontrollen förvärvas. 
84. Kommissionen erfor vid preliminära kontakter med berörda parter att dessa 
förfaranden skulle kunna innebära vissa praktiska svårigheter. Framför allt 
framfördes att det inte alltid kommer att vara enkelt att snabbt fastställa om en 
koncentration uppnår de nationella tröskelvärdena för anmälan, särskilt inte när 
tröskelvärden för marknadsandelar används. 
85. Även om den praktiska tillämpningen av vissa nationella tröskelvärden är svår, så 
beror inte det på kommissionens förslag. Företagen är redan underkastade 
nationella lagar och måste kontrollera om de olika tröskelvärdena för anmälan är 
tillämpliga på deras affär. Under den samrådsperiod som följer efter antagandet 
av grönboken kommer kommissionen att ha tillfälle att undersöka såväl denna 
fråga som ytterligare praktiska problem som kan komma att uppstå. 
86. Det står i varje fall klart att ju färre medlemsstatslagar som krävs för att fastställa 
kommissionens behörighet, desto enklare blir förfarandena och desto högre graden 
av rättssäkerhet för de berörda företagen. Kommissionen anser att förfarandet är 
enklast när två medlemsstater berörs, medan det med fler än tre medlemsstater blir 
ytterligt svårhanterligt både för företagen och för de berörda 
tillsynsmyndigheterna. 
Antal anmälningar i flera medlemsstater 
87. Kommissionen känner för närvarande till runt 100 ärenden som anmälts i flera 
medlemsstater under de senaste två och ett halvt åren. Ungefär 35 % av dessa 
ärenden anmäldes till fler än två och till upp till tio nationella myndigheter. 
88. Dessa siffror representerar på intet sätt det sammanlagda antalet anmälningar 
under den perioden. Kommissionen har för närvarande inte tillgång till 
medlemsstaternas uppgifter för 1995, vilket var ett år med intensiv 
koncentrationsverksamhet. De befintliga uppgifterna för 1993-1994 är mycket 
svåra att analysera, eftersom de registreras på olika sätt i de olika 
medlemsstaterna. Dessutom kan antalet ärenden som kontrolleras i flera 
medlemsstater komma att öka i framtiden allt eftersom företagen får större 
kännedom om nyligen införda system för koncentrationskontroll, nya system 
träder i kraft i gemenskapen och det blir vanligare med anmälningar även under 
system med frivillig anmälan. Marknadsintegrationen och den ökning av antalet 
gränsöverskridande koncentrationer som följer med den bör också leda till en 
24 
ökning av antalet koncentrationer som anmäls i flera medlemsstater. Av dessa skäl 
bör det ytterligare antal ärenden som kommissionen kommer att behöva handlägga 
vara högre än den siffra som nämns ovan. 
IV ANDRA ASPEKTER PÂ FÖRORDNINGEN 
89. Förutom tröskelvärdena fann kommissionen genom sin undersökning flera 
särskilda områden inom vilka förordningen skulle kunna förbättras. För att bemöta 
dessa föreslås genom grönboken förändringar som ändrar eller förtydligar de 
befintliga bestämmelserna. 
90. Förutom dessa förändringar överväger kommissionen att även undersöka 
Parisfördragets bestämmelser om koncentrationer, inklusive tröskelvärden. Dessa 
frågor går utanför det område som denna översyn täcker och kommer inte att 
diskuteras ytterligare i den här grönboken. 
91 De föreslagna ändringarna gäller främst procedurreglerna Vad gäller de materiella 
reglerna visade undersökningen på områden där förtydliganden skulle vara 
lämpliga, till exempel av begreppet oligopolistisk dominans, "failing firm"-
försvaret och "efficiencies"-försvaret. Dessa frågor åtgärdas bäst genom 
tolkningsriktlinjer. 
A. Hänskjutande av koncentrationsärenden till och från medlemsstater 
(artiklarna 9 och 22) 
Artikel 9 
92. Koncentrationer som huvudsakligen har nationella verkningar kontrolleras bäst på 
nationell nivå. Det är möjligt att sådana transaktioner nkr upp till de nuvarande 
tröskelvärdena. För dessa ärenden, och i överensstämmelse med 
subsidiaritetsprincipen, innehåller artikel 9 i förordningen en korrigerande 
mekanism genom vilken ärendena kan hänskjutas till de nationella myndigheterna. 
Hittills har tre ärenden hänskjutits till nationella myndigheter: Steetley/Tarmac 
hänsköts till de brittiska myndigheterna, Holdercim Cedest till de franska 
myndigheterna och McCormick/CPC/Rabobank/()stmann till de tyska 
myndigheterna. 
93. Företagen och majoriteten av medlemsstaterna anser att denna artikel fungerar väl. 
Samtidigt inkom flera förslag till kommissionen om hur förfarandet för 
hänskjutande skulle kunna förtydligas eller förbättras. Det påpekades även att det, 
om tröskelvärdena sänks, kan komma att ske en ökning av antalet ärenden som 
huvudsakligen har nationella verkningar och därför en ökning av antalet 
ansökningar om hänskjutande enligt artikel 9. 
94. Kommissionen anser att eventuella ändringar av artikel 9, särskilt om 
tröskelvärdena inte sänks, bör vara begränsade så att inte den ömtåliga balansen 
mellan de befintliga bestämmelserna om hänskjutande störs eller fördelarna med 
25 
principen om en enda kontroll upphävs. En för frekvent användning av artikel 9 
skulle kunna minska företagens rättssäkerhet och borde förmodligen kopplas till 
en harmoni sering av huvuddragen hos de nationella systemen för 
koncentrati on skontrol 1. 
95. Kommissionen föreslår därför att artikel 9 bibehålls i sin nuvarande form, med 
följande undantag vad gäller koncentrationer som endast påverkar en oväsentlig 
del av den gemensamma marknaden. Det skulle kunna föreskrivas för sådana 
ärenden att den medlemsstat som begär hänskjutande skall underrätta 
kommissionen om att koncentrationen berör en avgränsad marknad inom dess 
territorium som inte utgör en väsentlig del av den gemensamma marknaden. 
Däremot kommer medlemsstaten inte att behöva visa att koncentrationen hotar att 
skapa eller förstärka en dominerande ställning på den marknaden. 
96. Kommissionen föreslår också en undersökning av om dess praxis vad gäller 
tillämpningen av artikel 9 behöver förtydligas, till exempel genom ett 
tolkningstillkännagivande. 
Artikel 22 
97. Artikel 22.3 har redan tillämpats vid två tillfällen23 och den anses allmänt vara ett 
användbart redskap, särskilt för de medlemsstater som för närvarande inte har 
något system för koncentrationskontroll. Kommissionen föreslår därför att den 
behålls. Mot bakgrund av vunna erfarenheter skulle dock följande ändringar kunna 
göras: 
- Det skulle uttryckligen kunna sägas alt en begäran enligt artikel 22 även får 
göras av flera medlemsstater i samförstånd En sådan begäran skulle till 
exempel vara lämplig om en koncentration skulle skapa eller förstärka en 
dominerande ställning på ett område som är större än en enda medlemsstat och 
skulle göra det möjligt för kommissionen att undersöka koncentrationens 
verkningar i större utsträckning. 
- Det skulle kunna fastställas att koncentrationen inte får genomföras från och 
med den dag då begäran enligt artikel 22 mottas, under förutsättning att den 
inte har genomförts före den dagen. 
- För att uppnå en harmonisering av tidsfristerna enligt artiklarna 10 och 22 bör 
artikel 22.4 ändras på följande sätt: 
"Den frist inom vilken ett förfarande enligt artikel 10.1 får inledas skall löpa 
från dagen efter den dag då begäran från medlemsstaten inkommer." 
- Texten till artikel 23 bör också ändras så att kommissionen får möjlighet att 
anta genomförandebestämmelser för tidsfrister enligt artikel 22. 
B. Behandlingen av samriskföretag 
23 I ärendena British Airways/Dan Air och RTL/Veronica/Endemol. 
26 
Nuvarande situation 
98. I EG:s konkurrenslagstiftning skiljer man på koncentrativa och kooperativa 
samriskföretag. Koncentrativa sam riskföretag omfattas av koncentrations­
förordningen, medan kooperativa samriskföretag omfattas av förordning 17/62 och 
andra förordningar om genomförande av artikel 85 i Romfördraget. 
99. Enligt artikel 3.2 i koncentrationsförordningen, så som den tolkades i 
kommissionens tillkännagivande från 199424, fyller koncentrativa samriskföretag 
en autonom ekonomisk enhets samtliga funktioner^ utan att medföra en 
samordning av konkurrensbeteendet hos företag som förblir oberoende. För att 
vara relevant måste det vara sannolikt att samordningen medför en 
konkurrensbegränsning på det sätt som avses i artikel 85.1 i Romfördraget. 
Samriskföretag som inte omfattas av artikel 3.2 anses vara kooperativa. 
Kooperativa samriskföretag omfattar en mängd olika typer av avtal, allt i från 
transaktioner av strukturell karaktär till kartell i knande samarbete. 
100. I kommissionens undersökning uttryckte många företag och några medlemsstater 
stor oro över skillnaderna i behandling av koncentrativa samriskföretag och 
kooperativa samriskföretag av strukturell karaktär. De båda typerna av 
transaktioner ansågs likna varandra vad gäller deras effekter på 
marknadsstrukturen. För närvarande är de dock underkastade olika ordningar. 
Denna situation anses av många vara otillfredsställande, särskilt i fråga om 
skillnaderna i bedömningsfrister och den grad av rättssäkerhet företagen har. 
101. Kommissionen har erkänt att det är önskvärt med en harmonisering av de 
ordningar som är tillämpliga på samriskföretag genom att införa ett särskilt 
snabbförfarande för vissa kooperativa samriskföretag av strukturell karaktär26. 
Kommissionen fastställde en tidsfrist på två månader, tillämplig sedan den 1 
januari 1993, inom vilken den skulle ta ställning en första gång till den här typen 
av transaktioner. Enligt kommissionens undersökning är detta förfarande en positiv 
utveckling, men garanterar fortfarande inte fullständig likabehandling. 
Behövs en förändring? 
102. Kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner innebär en väsentlig 
förändring av de berörda företagens struktur. I detta avseende kan deras effekt på 
marknadsstrukturen vara liknande den effekt koncentrativa samriskföretag har. 
24 
25 
26 Kommissionens tillkännagivande av den 21 december 1994 om skillnaden mellan kooperativa och 
koncentrativa samriskföretag, EGT nr C 385, 31.12.1994. s. 1. 
Det vill säga att de kan prestera alla de funktioner som normalt presteras av andra företag som 
opererar pä samma marknad och att de har tillräckliga finansiella och andra resurser för att utöva 
dessa aktiviteter på en varaktig basis. 
Dessa är kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner och vissa samriskföretag med 
delfunktioner ulan tillgäng till marknaden, särskilt samriskförclag som sysslar med forskning och 
utveckling eller produktion. 
27 
Den största skillnaden mellan de två typerna av transaktioner är att när det gäller 
kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner anses det faktum att 
deras moderbolag har oberoende närvaro på samma marknad som sam riskföretaget 
eller på närliggande marknader göra det sannolikt att det uppstår samordning av 
moderbolagens konkurrensbeteende. Av detta skäl har en annan materiell 
bedömningsmetod tillämpats på kooperativa samriskföretag som fyller samtliga 
funktioner. De procedurregler som tillämpats har också medfört annorlunda 
behandling i fråga om tidsplan och rättssäkerhet. Eftersom kooperativa 
samriskföretag som fyller samtliga funktioner kan medföra en överföring av 
betydande tillgångar från moderbolagen, bör det övervägas i vilken utsträckning 
skillnaderna i behandling bör minskas. 
103 Enligt de nuvarande bestämmelserna bedöms de flesta koncentrativa 
samriskföretag inom en månad (fas ett), och resten inom fem månader (fördjupad 
undersökning under fas två). I alla ärenden avslutas förfarandet med ett formellt 
beslut om godkännande eller förbud, vilket endast kan återkallas i undantagsfall 
(se artikel 8.5 i koncentrationsförordningen). Om inget beslut fattas inom dessa 
frister anses sam riskföretaget ha godkänts. 
104. För kooperativa samriskföretag av strukturell karaktär finns inga sådana frister. 
Den frist på två månader som är tillämplig på vissa transaktioner av denna sort 
är enbart intern. Dessutom är det inte med de nuvarande förfarandemässiga 
begränsningarna enligt förordning 17/62 möjligt att anta ett formellt beslut inom 
två månader, utan endast att utfärda en administrativ skrivelse som inte är 
bindande för medlemsstaternas myndigheter och domstolar. Det finns ingen 
lagstadgad eller intern frist inom vilken den fördjupade undersökningen skall vara 
avslutad. Slutligen måste, enligt förordning 17/62, undantag som beviljas i ärenden 
beviljas för en viss tidsrymd och beslutet kan återkallas eller ändras under de 
omständigheter som nämns i artikel 8.3 i den förordningen. 
105. De ovan nämnda skillnaderna har orsakats av de olika genomförandeförordningar 
som är tillämpliga på kooperativa och koncentrativa samriskföretag och av åsikten 
att det finns en grundläggande skillnad mellan konkurrensbegränsningar som skall 
bedömas enligt artikel 85 och koncentrationer som inte är föremål för det 
grundläggande förbud som gäller avtal och konkurrensbegränsande åtgärder som 
snedvrider konkurrensen. En reform av de nuvarande ordningarna skulle behöva 
hålla sig inom gränserna för gemenskapens rättsordning. En ändring av innehållet 
i artikel 85.1 skulle överskrida gemenskapsinstitutionernas befogenheter. 
106. Det återstår att se i vilken utsträckning systemet har givit upphov till praktiska 
problem. Inte desto mindre kan ändringar rättfärdigas av allmänna 
konkurrenspolitiska överväganden, särskilt strävan att göra systemet lättare, mer 
genomblickbart och effektivare. 
Alternativ som bör övervägas 
28 
107. Bortsett från den möjligheten som består i pragmatiska förbättringar av de interna 
förfarandesätten för att påskynda beslutsprocessen (till exempel genom att förkorta 
gällande interna tidsfristerna), finns det fem andra möjligheter att överväga och 
som alla kräver ny lagstiftning. Dessa fem möjligheter kan delas upp i två grupper 
som baserar sig på två olika metoder; i den första gruppen är det tal om att ändra 
förfarandesättet utan att ändra något i de materiella kriterierna, emedan metoden 
i den andra gruppen skulle innebära att strukturella kooperativa samriskföretag 
skulle underordnas både de processuella och de materiella reglerna i 
koncentrationsförordningen. 
108. I Alternativ till ändring av procedurreglerna 
a. Att införa nya procedurregler för behandlingen av autonoma 
samriskföretag som upprättats i samarbetssyfte genom antagande 
av en ny förordning, med syfte att förenkla förfarandesättet, 
påskynda beslutstagandet och öka rättssäkerheten. 
b. Att kooperativa autonoma samriskföretag, skall behandlas enligt 
koncentrationsförordningen. 
c Utöka räckvidden för de av kommissionens förordningar om 
gruppundantag som gäller horisontellt samarbete (och anta en ny 
för områden som inte omfattas av befintliga förordningar) så att de 
omfattar kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner, 
med invändningsförfaranden och tröskelvärden för 
marknadsandelar. 
109. II Alternativ till ändringar av de materiella kriterierna och procedurreglerna 
a. Utöka artikel 3.2 i koncentrationsförordningen så att den omfattar 
alla kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner. 
b. Utöka artikel 3.2 i koncentrationsförordningen så att den omfattar 
alla samriskföretag, oavsett om de fyller samtliga funktioner eller 
inte, utom sken sam riskföretag (samriskföretag som är förtäckta 
karteller). 
110. Alla dessa alternativ skulle väsentligen påverka prioriteringen och 
resursfördelningen inom kommissionen. 
Kommentarer till alternativen 
111. Alternativet att göra pragmatiska ändringar i de interna förfarandesättet skulle 
förbättra den nuvarande situationen utan några ändringar i lagen. Eftersom endast 
interna förfaranden skulle behöva anpassas skulle detta kunna ske snabbt. 
29 
Förändringarna skulle dock förbli interna och rättssäkerhet skulle inte kunna 
erbjudas på kort sikt. 
Alternativ till ändring av procedurreglerna 
112. Rättssäkerhet skulle kunna åstadkommas på ett snabbare sätt genom alternativ a 
med en ny förfarandeförordning från rådet, vilken skulle införa ett förfarande för 
kooperativa samriskföretag av strukturell karaktär liknande det i 
koncentrationsförordningen. Tyngdpunkten skulle ligga på att förenkla 
förfarandena, medan den nuvarande materiella bedömningen skulle kvarstå. 
113. Alternativ b skulle innebära att kooperativa samriskföretag som fyller samtliga 
funktioner även i fortsättningen skulle omfattas av den materiella bedömningen 
i artikel 85.1 och 85.3. Samtidigt skulle det fastställas att de skulle omfattas av 
procedurreglerna i koncentrationsförordningen i stället för de i förordning nr 17/62 
och i de övriga genomförandeförordningar som för närvarande är tillämpliga. 
114. Kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner skulle dra fördel av 
tidsplanen och andra förfarandemässiga fördelar i koncentrationsförordningen. De 
skulle även vara föremål för samma krav i fråga om anmälning och andra 
förfaranden. Skillnaden mellan kooperativa och koncentrativa samriskföretag 
skulle dock fortfarande avgöra vilken materiell bedömning som skulle tillämpas. 
Koncentrativa samriskföretag skulle omfattas av bedömningen i artikel 2, medan 
kooperativa samriskföretag som fyller samtliga funktioner skulle vara underkastade 
bedömningen i artikel 85.1 och 85.3. Undantag enligt artikel 85.3 skulle vara 
tidsbegränsade och kunna återkallas enligt nuvarande lagstiftning och praxis, enligt 
vilken särskild hänsyn tas till det konkurrensmässiga förhållandet mellan 
samriskföretagets moderbolag. 
115. Med alternativ c skulle artikel 3.2 i koncentrationsförordningen förbli oförändrad. 
Kommissionen skulle i stället använda sina lagstiftande befogenheter enligt rådets 
förordning (EEG) nr 2821/71 för att täcka de flesta kooperativa sam riskföretagen 
genom ett gruppundantag. I detta syfte skulle förordningarna (EEG) nr 417/85 och 
nr 418/85, vilka båda upphör att gälla i slutet av 1997, kunna utvidgas och slås 
samman. Fördelarna med gruppundantaget skulle vara tillgängliga upp till en viss 
marknadsandel. Tröskelvärdet borde lämpligen fastställas på en nivå tydligt över 
de nuvarande siffrorna (vilka är 10 % för samriskföretag som fyller samtliga 
funktioner och 20 % för samriskföretag som endast fyller vissa funktioner). De 
som inte omfattas av det automatiska undantaget skulle kunna bli föremål för ett 
invändningsförfarande med två frister: en första frist på en eller två månader inom 
vilken kommissionen skulle ta ställning en första gång (motsvarande den befintliga 
interna fristen, men juridiskt bindande), och en andra frist på fem månader inom 
vilken det slutliga beslutet, positivt eller negativt, skulle behöva fattas. 
116. Med detta alternativ skulle skillnaderna mellan den relevanta materiella 
bedömningen kvarstå. Reglerna om individuella förfaranden skulle, även om de 
30 
inte harmoniserades, föras närmare varandra och därigenom påskynda processen. 
Det är sant att tillämpningen av ett marknadsandelskriterium kan ge upphov till 
praktiska svårigheter. Med invändningsförfarandet skulle kommissionen dock bli 
ansvarig för att på ett riktigt sätt definiera den relevanta marknaden och de 
berörda parternas marknadsandelar i den slutliga analysen. Ärenden som uppfyller 
kraven för automatiskt undantag skulle inte behöva anmälas. Ett undantag som 
beviljats enligt förordningen skulle gälla lika länge som gruppundantaget. 
Ändring av de materiella kriterierna och procedurreglerna 
117. Enligt alternativ a skulle artikel 3.2 i koncentrationsförordningen ändras så att det 
fastställs att "bildandet av ett samriskföretag som fyller en autonom ekonomisk 
enhets samtliga funktioner utgör en koncentration enligt punkt 1 b". Det skulle 
betyda att dominansprövningen i artikel 2 i förordningen rent faktiskt även skulle 
tillämpas på bildandet av kooperativa samriskföretag som fyller samtliga 
funktioner. Vad gäller de väsentliga kooperativa aspekterna av ett ärende, skulle 
det fastställas att artikel 85.1 och 85.3 skulle tillämpas på dem, antingen inom 
samma förfarande eller för sig. 
118. Detta alternativ skulle säkerställa rättssäkerhet och snabba förfaranden. Dessutom 
skulle det bli enklare att skilja mellan kooperativa och koncentrativa 
samriskföretag, eftersom samma processregler och materiella bedömningar skulle 
tillämpas på alla samriskföretag som fyller samtliga funktioner, bortsett från 
sådana klausuler som inte är av underordnad betydelse. Detta alternativ skulle 
innebära en omvärdering av omfattningen av artikel 85.1 vad gäller 
kommissionens nuvarande och långvariga praxis, men skulle hur som helst vara 
bundet av domstolens tolkning av artikel 85. 
119. Vad gäller behörighetsfördelningen mellan kommissionen och medlemsstaterna, 
skulle genom detta alternativ jurisdiktionsfördelningen enligt artikel 1 i 
koncentrationsförordningen utvidgas till att omfatta alla samriskföretag som fyller 
samtliga funktioner. Följaktligen skulle nationell lag vara tillämplig på 
samriskföretag som fyller samtliga funktioner men inte uppnår tröskelvärdena. 
120. Genom alternativ b. slutligen, skulle alla samriskföretag, utom dolda karteller, 
omfattas av koncentrationsförordningen genom en utvidgning av artikel 3.2. 
Följaktligen skulle både den materiella bedömningen och förfarandet ändras för 
alla kooperativa samriskföretag. Samma rättssäkerhet och snabba förfaranden 
skulle tillhandahållas som för koncentrativa samriskföretag. Även detta alternativ 
skulle innebära en omvärdering av omfattningen av artikel 85.1 vad gäller 
nuvarande och långvarig praxis, men skulle hur som helst vara bundet av 
domstolens tolkning av artikel 85. Alternativet skulle skapa ett problem, nämligen 
identifieringen av de samriskföretag på vilka artikel 85 fortfarande skulle vara 
tillämplig (dolda karteller). 
Konklusion 
31 
121. Som redan har framgått är kommissionen intresserad av att veta hur allvarligt man 
ser på den olika behandlingen av kooperativa och koncentrative samriskföretag, 
vad gäller tidsfrister, förfarandesätt, materiella kriterier och rättssäkerhet. Detta 
kommer helt klart att påverka valet mellan de olika lösningsmetoderna. De ovan 
nämnda ändringarna av förfarandesättet skulle förbättra förfarandet och därigenom 
tidsfristerna och öka rättssäkerheten. Utifrån de ovan nämna kriterierna, förefaller 
de materiella och de förfarandemässiga alternativen ha den mest omfattande och 
harmoniserande effekten på behandlingen av koncentrativa och kooperativa 
samriskföretag. Kommissionen intager i det nuvarande läget en öppen hållning 
med hänsyn till vilken av de nämnda möjligheterna som bäst kan lösa problemen 
med den olika behandlingen samriskföretag och som samtidigt tillgodoser önskan 
om en enklare, öppnare och mer effektiv konkurrenspolitik. 
C. Åtaganden i koncentrationsärenden 
122. Enligt artikel 8 2 i koncentrationsförordningen får ett beslut om godkännande 
under fas två vara underkastat villkor och skyldigheter i syfte att säkerställa att 
parterna fullgör sina åtaganden gentemot kommissionen Åtagandena måste lämnas 
in inom tre månader från och med inledandet av fas två (artikel 18 i 
kommissionens förordning nr 3384/94). Inga ändringar av kommissionens praxis 
på detta område föreslås. 
123. Kommissionen brukar godta åtaganden även under den första fasen i ärenden i 
vilka det konkurrensmässiga problemet är tydligt och begränsat jämfört med 
transaktionen som helhet, lätt kan åtgärdas och i vilka uppfyllandet lätt kan 
övervakas. Godkännandet av koncentrationen grundar sig på fullgörandet av dessa 
åtaganden. Kommissionen anser att ett sådant tillvägagångssätt står i proportion 
till konkurrensproblemets storlek och de tillgängliga möjligheterna att lösa det. 
Företag och rådgivare förespråkar också åtaganden under fas ett, eftersom de 
kostnader och den tid det kostar att inleda förfaranden under fas två därigenom 
sparas. Kommissionens praxis är att låta medlemsstaterna och berörda parter 
lämna synpunkter på de föreslagna åtagandena innan ett beslut enligt artikel 6.1 b 
antas 
124. Kommissionen anser att den under den nuvarande ordningen får godta och 
verkställa åtaganden under fas ett. Rättssäkerheten skulle dock öka om det fanns 
en uttrycklig bestämmelse om detta i förordningen. Samtidigt måste sådana 
åtaganden godtas på ett sätt som medger öppenhet och samråd med 
medlemsstaterna och berörda parter i god tid. 
Föreslagna ändringar 
125. I enlighet med ovanstående skulle artikel 6.1 bi koncentrationsförordningen kunna 
ändras i linje med artikel 8.2 och 8.5 b så att den uttryckligen ger kommissionen 
befogenheter att godta och verkställa åtaganden under fas ett. 
32 
126 För alt säkerställa öppenhet och ge medlemsstaterna och berörda parter tillräcklig 
tid att lämna synpunkter, uppskattas det att en period pä minst två veckor från och 
med dagen för inlämnandet av åtagandena kommer att behövas. Följaktligen finns 
det tre möjliga lösningar vad gäller förfaranden: 
- En tvåveckors samrådsperiod från och med den tidpunkt då åtagandena lämnas 
in kommer att krävas. Det kan leda till en förlängning av fas ett med högst två 
veckor. 
- Den nuvarande inledande fasen skulle inte förlängas. Företagen skulle behöva 
lämna sina synpunkter i tillräckligt god tid för att en tvåveckors samrådsperiod 
skulle kunna ingå i perioden på en månad. Med tanke på tidsbegränsningarna 
under fas ett skulle denna lösning i praktiken endast vara möjlig om 
konkurrensproblemet och åtgärden identifierades mycket tidigt i förfarandet. I 
annat fall skulle parterna kunna återkalla sin ursprungliga anmälan och göra en 
ny anmälan som innehåller de föreslagna åtagandena. Vid återkallande och 
nyanmälan skulle kommissionen om så är lämpligt kunna fatta beslut 
omedelbart efter den treveckorsperiod som gäller för en begäran enligt 
artikel 9. 
- En mekanism jämförbar med den i artikel 9 skulle införas. Åtagandena skulle 
behöva lämnas in inom tre veckor från och med anmälan och fas ett skulle 
förlängas till sex veckor. 
D. Transaktioner av mindre betydelse 
127. I denna grönbok definieras en transaktion som varande av mindre betydelse om 
den inte har några eller endast oväsentliga verkningar på konkurrensstrukturen i 
gemenskapen. 
128. Det är möjligt att några transaktioner av mindre betydelse hamnar inom 
koncentrationsförordningens räckvidd. Koncentrationer som inte leder till en 
överlappning av de koncentrerade verksamheterna i gemenskapen kan till exempel 
vara anmälningsbara på grund av parternas omsättning i gemenskapen på andra 
marknader än de som berörs av transaktionen (se ärendena Seagram/MCA och 
JCSAT/SAJAC). Under de senaste två åren anmäldes tio koncentrationer till 
kommissionen, i vilka det inte förekom någon eller endast mycket liten 
överlappning. 
129. Ett annat exempel på transaktioner av mindre betydelse är samriskföretag med 
mycket liten omsättning, vilka kan vara anmälningsbara på grund av 
moderbolagens omsättning. Under de senaste två åren fanns det minst 20 
samriskföretag med en omsättning på mindre än 100 miljoner ecu. Alla dessa 
samriskföretag var dock inte transaktioner av mindre betydelse, eftersom 
marknadsandelarna i flera ärenden var större än 25 %. 
33 
130. Ett antal företag och sammanslutningar som undersökts framförde till 
kommissionen att anmälningarna av transaktioner av mindre betydelse utgör en 
onödig belastning för företagen. Sådana transaktioner bör därför inte omfattas av 
förordningen eller undersökas enligt förenklade förfaranden. 
131. Kommissionen anser på det här stadiet att koncentrationer som är av mindre 
betydelse bör omfattas av koncentrationsförordningen av följande skäl. Om de 
koncentrationer som är av mindre betydelse definierades på grundval av 
tröskelvärden för omsättning, skulle det finnas risk för att transaktioner som 
medför konkurrensmässiga problem också utesluts. Tröskelvärden för 
marknadsandelar vore lämpligare men skulle minska rättssäkerheten. Dessutom 
skulle koncentrationer av mindre betydelse om de inte omfattades av 
koncentrationsförordningen inte heller omfattas av principen om en enda kontroll 
och skulle därmed kunna bli föremål för kontroller i flera medlemsstater. 
132. På grund av de ovan nämnda definieringsproblemen anser kommissionen också 
att det skulle vara svårt att upphäva uppskjutandena av alla sådana koncentrationer 
enligt artikel 7 i koncentrationsförordningen. Följaktligen bör förfarandet vid 
transaktioner av mindre betydelse förenklas så mycket som möjligt, med tanke på 
att anmälningen av dem utgör en onödig belastning. 
133. Enligt de befintliga bestämmelserna krävs endast begränsad information vid 
anmälan av transaktioner av mindre betydelse till kommissionen. Med det nya 
formuläret CO27 kan en förenklad anmälan göras av ärenden där sam riskföretagets 
omsättning eller omsättningen för de verksamheter som ingår är mindre än 100 
miljoner ecu inom EES och det sammanlagda värdet av de överförda tillgångarna 
är mindre än 100 miljoner ecu inom EES. Vad gäller andra transaktioner än 
samriskföretag krävs ingen marknadsinformation om parternas sammanlagda 
marknadsandelar inte överstiger 15 % på samma produktmarknad och inga 
enskilda eller sammanlagda marknadsandelar överstiger 25 % på en marknad i 
tidigare eller senare led i förhållande till en produktmarknad som en eller flera av 
parterna är verksam på. Redan dessa bestämmelser minskar i avsevärd 
utsträckning den belastning anmälan utgör. I praktiken skulle kraven på 
information vid behov kunna minskas ytterligare genom befrielser från formuläret 
CO 
134. Dessutom skulle kommissionen kunna tillämpa ett kortare beslutsförfarande i 
ärenden av mindre betydelse utan att behöva vänta på att den lagstadgade fristen 
löper ut. Dessa förbättringar av förfarandena skulle inte kräva någon ändring av 
koncentrati onsförordni ngen. 
E. Beräkning av omsättning i kredit- och finansinstitut 
Avsnitt 1 i bilagan till kommissionens förordning (EG) nr 31X4/94 av den 21 december 1994. EGT 
nr L 377, 31.12.1994. 
34 
135. I fråga om kredit- och finansinstitut används i koncentrationsförordningen, i 
överensstämmelse med de nationella lagarna om koncentrationskontroll, i flera 
medlemsstater tillgångar i stället för omsättning vid tillämpning av artikel 1.2. 1 
syfte att fastställa omsättningen i gemenskapen som helhet och tillämpa 
tvåtredjedelsregeln fördelas tillgångarna mellan gemenskapen och medlemsstaterna 
i proportion till förhållandet mellan utlåningen till invånare i gemenskapen och i 
medlemsstaterna och den totala utlåningen. 
136. Följande två problem med kommissionens nuvarande tillvägagångssätt har 
identifierats: 
i) I en teoretisk omsättning beräknad på grundval av tillgångar ingår inte vissa 
transaktioner (t.ex. inkomster från valuta- och värdepappersaffärer). 
ii) Det är i praktiken svårt att fastställa en låntagares etableringsort och den kan 
ändras under lånets löptid. Följaktligen är den geografiska fördelningen av 
omsättningen svår att genomföra för banker. 
137. För att mildra dessa problem överväger kommissionen att förändra sitt 
tillvägagångssätt: 
i) Omsättning 
138. Kommissionen har undersökt om användningen av tillgångar eller bruttointäkt från 
bankverksamhet väsentligen påverkar antalet eller typen av banker som skulle 
omfattas av koncentrationsförordningen. Med utgångspunkt i den bedömningen har 
slutsatsen dragits att båda bedömningsgrunderna ger i stort sett samma resultat. 
Det medges dock att användande av intäkt från bankverksamhet på ett riktigare 
sätt skulle återge den ekonomiska verkligheten för bankernas verksamhet. 
139. Bruttointäkt från bankverksamhet omfattar åtminstone det som fastställs i artikel 
28 B 1-4 i direktiv 86/635/EG om årsbokslut och sammanställd redovisning för 
banker och andra finansiella institut. Därför skulle ränteintäkter, intäkter från 
värdepapper, provisionsintäkter och nettovinst av finansiella transaktioner ingå i 
en sådan definition. 
140. Det kan vara mer lämpligt att använda bruttobankinkomsten i motsats till 
nettobankinkomsten som bas för beräkning av omsättningen. Det beror på att 
nettointäkten av bankverksamhet i praktiken är lika med bruttovinst i till exempel 
tillverknings- eller tjänsteföretag och inte försäljning. Följaktligen skulle 
användningen av en sådan beräkningsgrund för banker inte vara i 
överensstämmelse med det sätt på vilket kommissionen i allmänhet beräknar 
omsättning. Det kvarstår dock att undersöka vilken av de två typerna av 
bankinkomst som bäst reflekterar den ekonomiska realiteten i hela banksektorn. 
ii) Geografisk fördelning av omsättning 
35 
141. Kommissionen förstår att det kan vara betungande för banker att behöva fördela 
intäkten med hänsyn till låntagarens etableringsort. Även om det i kommissionens 
tillkännagivande om beräkning av omsättning fastställs att omsättning som 
uppkommer av tjänster som regel skall fördelas på kundens etableringsort, 
innehåller tillkännagivandet också ett undantag från den regeln för interbanklån28. 
I enlighet därmed och för att förenkla kommissionens tillvägagångssätt kan 
övervägas om fördelningen av intäkt av bankverksamhet bör grundas på 
etableringsorten för det bankkontor som beviljar lånet eller tillhandahåller tjänsten. 
F. Andra ändringar eller förtydliganden 
Ytterligare begränsningar under fas ett 
142. För att det skall finnas en uttrycklig rättslig grund för godkännandet av ytterligare 
begränsningar i beslut under fas ett, bör följande bestämmelse läggas till i artikel 
6.1 b: 
"Beslutet om att koncentrationen är förenlig med den gemensamma marknaden 
skall även omfatta sådana begränsningar som har direkt samband med och är 
nödvändiga för genomförandet av koncentrationen." 
Upphävande av beslut enligt artikel 6 
143 I linje med beslut enligt artikel 8 bör det uttryckligen fastställas i förordningen att 
kommissionen tar upphäva ett beslut enligt artikel 6.1 a eller 6.1 b om: 
"förklaringen om förenlighet med den gemensamma marknaden grundar sig på 
oriktiga uppgifter för vilka ett av de berörda företagen är ansvarigt eller om den 
har utverkats på ett bedrägligt sätt". 
Artikel 7 
144. I syfte att harmonisera varaktigheten av den period under vilken koncentrationer 
inte får genomföras med varaktigheten av fas ett, bör den period under vilken 
koncentrationer inte får genomföras enligt artikel 7.1 förlängas från att ha varit tre 
veckor till att löpa fram till antagandet av ett slutligt beslut. 
145. Det framhölls för kommissionen att villkoren för beviljande av undantag från 
perioden under vilken koncentrationer inte får genomföras är för stränga. Framför 
allt sades att om en koncentration inte orsakar problem ur konkurrenshänseende -
till exempel i fråga om transaktioner av mindre betydelse - bör kommissionen 
kunna bevilja undantag om så är lämpligt, även om inte de berörda företagen 
riskerar allvarlig skada. För att möjliggöra detta skulle artikel 7 kunna ändras i 
enlighet därmed. 
Jmf. punkterna 45 och 66 i kommissionens tillkännagivande om beräkning av omsättning, vilket 
nämns ovan. 
36 
Artikel 10.4 
146. Artikel 10.4 innehåller en bestämmelse om att den period på fyra månader under 
vilken ett beslut enligt artikel 8 skall fattas i undantagsfall tillfälligt får avbrytas 
om kommissionen på grund av omständigheter för vilka ett av de företag som 
deltar i koncentrationen är ansvarigt har varit tvungen att begära upplysningar 
genom beslut enligt artikel 11 eller beordra en undersökning genom beslut enligt 
artikel 13. Denna bestämmelse bör uttryckligen utökas till att omfatta förfaranden 
under fas ett. 
Beräkning av omsättning i samriskföretag 
147. När koncentrationsförordningen antogs ansåg kommissionen och rådet att 
prövningen av tröskelvärdena borde kombineras med omprövningen av den metod 
för beräkning av omsättningen för samriskföretag som avses i artikel 5.5. Detta 
har sedan dess förtydligats i kommissionens tillkännagivande om beräkning av 
omsättning som nämns ovan. Det anses inte vara nödvändigt att göra några 
ändringar vad det beträffar. 
Tredje parts rättigheter 
148. Det gavs uttryck åt oro vad gäller den korta period inom vilken tredje part kan 
kommentera åtaganden under fas ett. Denna fråga diskuteras under avsnitt IV C 
ovan. 
149. Det föreslogs också att tredje parts rätt att skriftligen ansöka om att få yttra sig 
enligt artikel 18.4 i koncentrationsförordningen borde utökas till att gälla alla 
tredje parter som direkt berörs av kommissionens invändningar. Kommissionen 
kommer att undersöka om den nuvarande situationen bör ändras vad detta 
beträffar. 
"Berörda företag " 
150. Kommissionen kommer att gå igenom texten till förordningen och ta bort 
eventuella oklarheter eller inkonsekvenser vad gäller användandet av termen 
"berörda företag". 
Y^ SLUTSATSER 
151. Mot bakgrund av ovanstående dras i denna grönbok följande slutsatser: 
- I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör de nuvarande tröskelvärdena för 
tillämpningen av koncentrationsförordningen sänkas så att ett större antal 
transaktioner med väsentliga gränsöverskridande verkningar omfattas. 
Tröskelvärden på 2 miljarder ecu för omsättning i hela världen och 100 
miljoner ecu för omsättning i gemenskapen som helhet vore lämpliga. 
37 
- En annan mer begränsad lösning vore att utöka kommissionens exklusiva 
behörighet endast till de koncentrationer som är anmälningsbara i flera 
medlemsstater men inte uppnår tröskelvärdena. 
- Ett antal andra förbättringar av förordningen som huvudsakligen gäller 
förfarandena bör övervägas, inbegripet bland annat behandlingen av 
samriskföretag och godkännandet av åtaganden under undersökningens första 
fas. 
152. Kommissionen välkomnar en allmän debatt om grönboken och uppmanar alla 
berörda parter att lämna in sina synpunkter senast den 31 mars 1996. 
38 
Bilaga 1 
Sammanfattning av den undersökning som skickades till medlemsstaterna, 
företag och rådgivare 
Medlemsstaterna 
Alla medlemsstater blev ombedda att lämna uppgifter om sin nationella lagstiftning för 
koncentrationskontroll, antalet ärenden som behandlades 1993 och 1994 och vad de gällde 
samt om deras sätt att samarbeta med andra nationella myndigheter. Dessutom 
efterfrågades deras åsikter om definitionen av subsidiaritet i samband med 
koncentrationskontroll och om ändringar av förordningen förutom tröskelvärdena. Alla 
medlemsstaterna svarade. 
Företag 
Sammanlagt kontaktades 289 företag från EES, Schweiz, Japan, USA och Norge, vars 
affärsverksamheter omfattade både tillverkning och tjänster. Frågorna gällde företagens 
erfarenheter av lagstiftning om koncentrationskontroll på nationell nivå och 
gemenskapsnivå, fördelarna med principen om en enda kontroll och huruvida de önskade 
några förändringar av de nuvarande tröskelvärdena. Exempel på ärenden som kontrollerats 
i flera medlemsstater efterfrågades också. Företagen fick också svara på om de ansåg att 
några ändringar av förordningen behövde göras. Totalt svarade 118 företag. 
Sammanslutningar som företräder näringslivet 
Europeiska representativa organ samt nationella sammanslutningar som företräder 
näringslivet kontaktades och sammanlagt 40 frågeformulär skickades ut. Samma frågor 
ställdes som i det frågeformulär företagen fick. Svar inkom från 25 sammanslutningar. 
Rådgivare 
Sammanlagt skickades frågeformulär till 54 rådgivare som antingen var juridiska byråer 
eller konsultföretag med erfarenhet av lagstiftning för koncentrationskontroll på nationell 
nivå och gemenskapsnivå. Formulären innehöll frågor om deras inställning till 
anmälningsförfarandena, systemet för koncentrationskontroll i EG, ändringar av 
tröskelvärdena och andra ändringar av förordningen. Exempel på ärenden som anmälts 
i flera medlemsstater begärdes också. Sammanlagt svarade 24 rådgivare. 
Medlemsstater 
Företag 
Sammanslutningar 
Rådgivare Skickade formulär 
15 
289 
40 
54 Inkomna svar 
15 
118 
25 
24 Svarsfrekvens 
100% 
41 % 
63 % 
44% 
39 
SV/04/95/123 ÎOOOO.POO (EN) 
in/ 
BILAGA 2 
Nationella system for koncentrationskontroll 
i EES 
O IRLAND Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
A -> slutl. beslut 
CA -> yttrande Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b) ja 
c)-Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) bruttotillgångar 
eller omsättning i 
hela världen för 
vart och ett av 
minst 2 företag1 
b) 10 miljoner/20 
miljoner IEP (12,6 
miljoner/25,2 
miljoner ecu) Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 30 dgr from. 
dagen för anmälan 
eller mottagande av 
information 
b) 3 mån. fr.o.m. 
dagen för anmälan 
eller mottagande av 
information Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) sysselsättning + 
andra kriterier för 
allmänintresse Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) tidningar och 
tidskrifter: 
inga tröskelvärden 
Tillgångarna och tröskelvärdena för omsättning är inte uttryckligen begränsade till Irland och får tolkas som att de hänvisar till tillgångar eller omsättning i 
hela världen, under förutsättning att minst ett av de berörda företagen driver affärsverksamhet i Irland. I praktiken använder ministeriet (The Department of 
Enterprise and Employment) ett snabbförfarande för anmälning, vilket leder till ett brev om att koncentrationen inte är anmälningsbar, för att hantera 
osäkerheterna i samband med rättsaktens uppenbarligen omfattande räckvidd. 
Dessa tröskelvärden räknades om till ecu till de genomsnittliga växelkurserna 1994. 
1 
SV/04/95/123lOOOO.POO (EN) 
in/ 
«S SVERIGE 
SPANIEN 
PORTUGAL Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
CA-> 
godkännande 
JA -> föibud 
A -> slutl. beslut 
CA -> yttrande 
(+undersökning 
under fas 2 ) 
A -> slutl. beslut 
CA ->yttrande (för 
fas 2) Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b) ja 
c)-
a) nej 
b) ja 
' c) inom 5 år från 
koncentrationens 
genomförande 
a) ja 
b) ja 
c)-Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) total omsättning i 
hela världen 
b) 4 miljarder SEK 
(430 miljoner ecu) 
a) marknadsandel i 
E, eller 
total oms. i E 
b) 25%/20 miljarder 
ESP (125 miljoner 
ecu) 
a) marknadsandel i 
P. eller 
total omsättning i P 
b) 30 %/30 
miljarder PTE (180 
miljoner ecu) Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 1 månad 
b) 4 mån. fr.o.m. 
anmälan för 
hänskjutande till 
JA, ingen frist för 
JA 
a) 1 mån. fr.o.m. 
anmälan 
b) 6 mån. fr.o.m. 
anmälan 
a) 50 aibetsdagar 
fr.o.m. anmälan 
b) 95 aibetsdagar 
fr.o.m. anmälan Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) allmänintresse 
a) ja 
b) internationell 
konkurrenskraft, 
ekon. + tekn. 
framåtskridande, 
förbättrad distr. 
a) ja 
b) ekonomisk 
balans eller 
internationell 
konkurrenskraft Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations-
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) kredit- och 
finansinstitut, 
försäkring: 
särskilda tröskel­
värden 
a) kredit- och 
finansinstitut, 
försäkring 
SV/04/95/123 lOOOO.POO (EN) 
in/ 
(^ FÖRENADE 
KUNGARIKET 
GREKLAND Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
A -> slutl. beslut 
CA -> yttrande 
CA 
(A får upphäva 
beslutet med 
hänvisning till 
allmänintresse) Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) nej 
b) ja 
c) hänskjutande till 
MMC (Mergers and 
Monopolies 
Commission) inom 
6 mån. fr.o.m. 
genomförandet av 
konc. eller 
mottagandet av 
information 
a) ja 
b) ja 
c) anmälan inom en 
män. fr.o.m. konc. 
genomförande Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
(före konc.) 
a) bruttovärdet på 
övertagna tillgångar 
i hela världen, eller 
marknadsandel i 
UK 
b) 70 miljoner GBP 
(90,9 miljoner 
ecu)/25 % 
(före konc.) 
a) marknadsandel i 
GR, eller 
total omsättning i 
hela världen + oms. 
för vart och ett av 
minst två ftg i GR 
b) 25 %/ 
50 miljoner ecu/ 
5 miljoner ecu Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
(för förhandsanm.) 
a) 35 arbetsdagar 
fr.o.m. anmälan (för 
hänskj. MMC) 
b) 6 (+3 mån.) 
fr.o.m. 
referensdagen, 
ingen frist för 
departementschefen 
(före konc.) 
a) 1 mån. fr.o.m. 
fullständig anmälan 
b) 3 månader 
fr.o.m. fullständig 
anmälan (+ 
möjlighet till 
förlängning) Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) allmänintresse 
a) ja 
b) allmänna 
ekonomiska fördelar 
eller allmänintresse Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) överföringar av 
tidningsföretag, 
koncentrationer av 
vattenverk, media 
a)-
bl) media 
b2) kreditinstitut, 
försäkring: 
särskilda 
tröskelvärden 
SV/04/95/123 lOOOO.POO (EN) 
in/ 
.s: BELGIEN 
FRANKRIKE Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
A -> undersökning 
CA -> beslut 
A -> slutl. beslut + 
undersökning 
CA -> yttrande + 
undersökning (för 
fas 2) Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b) ja 
a) nej 
b) ja 
c) när som helst 
efter genomförandet Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) marknadsandel i 
Belgien och total 
omsättning 
b) 25 %/3 miljarder 
BEF (70 miljoner 
ecu) 
a) total omsättning i 
F + oms. för minst 
2 företag eller 
marknadsandel i F 
b) 7 miljarder + 2 
miljarder FRF 
(1060 miljoner + 
300 miljoner 
ecu)/25 % Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 1 mån. fr.o.m. 
anmälan 
b) 1 mån. + 75 dgr 
fr.o.m. anmälan 
(tillf, uppskjutande 
möjligt för 
mottagande av 
ytterligare info, 
m.m.) 
a) 2 mån. efter 
anmälan 
b) 6 mån. efter 
anmälan Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) tekn. och ekon. 
framåtskridande, 
allmän ekonomisk 
betydelse, 
internationell 
konkurrenskraft 
under förutsättning 
att begränsningarna 
är oumbärliga + 
ingen konkurrens 
sätts ur spel 
a) ja 
b) ekonomisk och 
social balans Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) banker, kredit-
och finansinstitut, 
försäkring: 
särskilda 
tröskelvärden 
a-b) pressen och 
den audiovisuella 
sektorn 
SV/04/95/123 lOOOO.POO (EN) 
in/ 
TYSKLAND Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
CA 
(A: ansökan om 
ministeriellt 
godkännande i 
undantagsfall) Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b) ja 
c) 1 år fr.o.m. 
fullständig anmälan 
(koncentrationskon­
troll i efterhand) Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
Förhandskontroll av 
koncentrationer 
a) ett företags 
omsättning i hela 
världen, eller oms. 
för vart och ett av 
minst två företag i 
hela världen 
b) 2 miljarder/1 
miljard DEM (1.04 
miljarder/520 
miljoner ecu) 
Kontroll av konc. i 
efterhand 
Alla parternas 
sammantagna 
omsättning i hela 
världen: 500 
miljoner DEM (260 
miljoner ecu) Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 1 mån. fr.o.m. 
fullständig anmälan 
b) +3 mån. (kan 
förlängas genom 
överenskommelse) Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja (CA) 
b) allmänintresse (i 
undantagsfall: A) Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) kreditinstitut, 
försäkring: 
särskilda 
tröskelvärden 
b2) särskilda best. 
för beräkning av 
omsättning 
- i detaljhandels­
sektorn 
- i tidnings- och 
tidskriftssektorn 
SV/04/95/123 lOOOO.POO (EN) 
in/ 
-S ITALIEN 
ÖSTERRIKE Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
CA 
(kriterier för 
allmänintresse kan 
fastställas av A för 
tillämpning av CA: 
för närvarande 
fastställs inga 
sådana kriterier) 
JA Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b) ja 
c)-
a)ja 
b) ja 
c) ja (för mindre 
konc, skyldighet att 
informera JA) Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) total omsättning i 
I eller oms. i I för 
den verksamhet 
som skall övertas 
b) 606 miljarder/ 
60,6 miljarder ITL 
(300 miljoner/ 
30 miljoner ecu) 
(före konc.) 
a) total omsättning 
och oms. i hela 
världen för vart och 
ett av minst 2 ftg 
b) 3.5 miljarder/ 
5 miljoner ATS 
(250 miljoner/ 
0,36 miljoner ecu) Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 30 dgr fr.o.m. 
mottagandet av en 
fullständig anmälan 
b) +45 dgr (+30 dgr 
undantagsvis för 
ytterligare info.) 
a) 4 veckor fr.o.m. 
fullständig anmälan 
b) 5 månader 
fr.o.m. fullständig 
anmälan Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) den nationella 
ekonomins intressen 
(se första 
kolumnen) 
a) ja 
b) konkurrens­
situationen Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a)-
b) filmproduktion 
och -distribution: 
särskilda 
tröskelvärden 
a)-
bl) media 
b2) banker, 
försäkring: 
särskilda 
tröskelvärden 
SV/04/95/12310000.POO (EN) 
in/ 
NEDER­
LÄNDERNA 
(ännu inte i kraft) 
ISLAND Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA" oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
A 
CA -> slutl. beslut Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) ja 
b)ja 
c)-
a) nej 
b) ja 
c)ja Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) total omsättning 
och oms. för vart 
och ett av minst 2 
ftg i NL 
b) 250 miljoner/ 
30 miljoner NLG 
(116 miljoner/ 
14 miljoner ecu) 
a) antagande om 
dominerande 
ställning eller 
begränsning av 
konkurrensen på 
Island 
b) ingen Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a) 4 veckor fr.o.m. 
mottagandet av 
anmälan 
b) 13 veckor fr.o.m. 
mottagandet av 
anmälan 
a)-
b) 2 mån. efter det 
att koncentrationen 
eller förvärvet blev 
känt Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) allmänt 
ekonomiskt intresse 
a) ja 
b) nej Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna från 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a) banker, 
försäkring 
a) inga 
b) inga 
SV/04/95/12310000.POO (EN) 
in/ 
^> NORGE Behörigt organ 
A: 
administrativt/ 
ministeriellt organ 
CA: oberoende eller 
autonom 
konkurrens­
myndighet 
JA: juridiskt organ 
CA -> slutl. beslut 
A -> överklagande 
av CA:s beslut Förfaranden: 
a) obligatorisk anm. 
b) förhandskontroll 
av koncentrationer 
c) kontroll av 
koncentrationer i 
efterhand 
a) nej 
b) ja 
b) ja Tröskelvärden 
a) kriterier 
b) nivå 
a) skapandet eller 
stärkandet av en 
väsentlig 
konkurrens­
begränsning som 
står i strid med ett 
effektivt utnyttjande 
av resurserna i det 
norska samhället 
b) ingen Föreskrivna frister 
a) fas 1 
b) fas 2 
a)-
b) inom 6 mån. 
fr.o.m. 
överenskommelsen 
om förvärvet Bedömningskriterier 
a) dominerande 
ställning eller 
konkurrens­
begränsningar 
b) andra 
a) ja 
b) nej Sektorsvisa 
föreskrifter 
a) sektorer 
uteslutna frän 
koncentrations­
kontroll 
b) särskilda 
föreskrifter 
a) inga 
b) inga 

•WWWMMMMBMV -furmmiiwuu>u 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 19 slutlig 
DOKUMENT 
SV 08 
Katalognummer : CB-CO-96-050-SV-C 
ISBN 92-78-00187-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg