Resolution från EKSG:s rådgivande kommitté

vid dess sista möte

om arvet efter Europeiska kol- och stålgemenskapen

(enhälligt antagen vid det 361:a mötet den 26 juni 2002)

(2002/C 176/04)

1. EUROPEISKA KOL- OCH STÅLUNIONENS RÅDGIVANDE KOMMITTÉ

1.1 hänvisar till inledningen till fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, särskilt till viljan att bidra till höjd levnadsstandard och till framsteg i arbetet för fred samt att genom inrättandet av en ekonomisk gemenskap lägga grunden för en djupare gemenskap mellan folken,

1.2 påminner om Jean Monnets tal vid Rådgivande kommitténs första möte den 26 januari 1953, då han framhöll att EKSG:s främsta mål var att förbättra produktionen, att ge alla användare fri tillgång till alla inköpskällor, till reducerat pris och utan förbehåll samt att förbättra levnads- och arbetsvillkoren,

1.3 betonar att Rådgivande kommittén är den enda av de institutioner som upprättades genom EKSG-fördraget som finns kvar i sin ursprungliga form, och att den under 50 år har gjort det möjligt att på ett samordnat sätt behandla alla frågor om utvecklingen av kol- och stålindustrin,

1.4 hänvisar till kommissionens meddelande(1) av den 27 september 2000 om framtiden för den strukturerade dialogen efter EKSG-fördragets upphörande,

1.5 hänvisar till sin resolution(2) av den 25 januari 2001 om den framtida strukturerade dialogen inom kol- och stålindustrin,

1.6 hänvisar till sin resolution(3) av den 6 april 2000 om stålindustrins konkurrenskraft inom EU,

1.7 hänvisar till sina uttalanden av den 25 juni 1999 om kolets roll i Europa under 2000-talet och av den 5 april 2001 om stålets roll i Europa i början av 2000-talet,

1.8 hänvisar till sitt yttrande(4) av den 25 januari 2002 om Europeiska kommissionens meddelande "En strategi för hållbar utveckling i Europeiska unionen".

2. KOMMITTÉN UTTRYCKER SIN TILLFREDSSTÄLLELSE ÖVER DE INSATSER SOM GJORTS FÖR ATT BEVARA EKSG:s REGELVERK EFTER FÖRDRAGETS UPPHÖRANDE.

2.1 För det första över det beslut som företrädarna för medlemsstaternas regeringar vid ett möte i rådet den 27 februari 2002 om de ekonomiska följderna av EKSG-fördragets upphörande och om Kol- och stålforskningsfonden(5) fattade om att inrätta en forskningsfond för "kol och stål" för att bedriva forskningssamarbetet inom sektorn enligt de riktlinjer som återfinns som bilaga till beslutet. Det är mycket viktigt att industrin även i framtiden kan få del av de forskningsmedel som EKSG-avgiften genererat och att det nät av experter som skapats inom EKSG kvarstår. Rådgivande kommittén uttrycker också tillfredsställelse över att dess tillgång till EU:s allmänna ramprogram inte kommer att inskränkas till följd av den forskning som sker efter EKSG-fördragets utgång och som ligger utanför EU:s budget.

2.2 För det andra över att det inom Ekonomiska och sociala kommittén upprättas en rådgivande underkommitté för kol, stål och industriell omställning, inom vilken ESK-företrädare för de två sektorerna och 30 ledamöter från Rådgivande kommitténs tre kategorier, med erfarenhet från EKSG och direkt kännedom om bransch- och samhällsfrågor, får i uppdrag att säkerställa att den strukturerade dialogen mellan sektorerna upprätthålls.

2.3 För det tredje över att kommissionen den 19 mars 2002 antog ett meddelande om sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt och om undsättnings-, omstrukturerings- och nedläggningsstöd till stålindustrin: varken utgången av EKSG-fördraget eller den förväntade utvidgningen 2004 kommer att leda till lättnader i de stränga regler för stöd som gäller för stålindustrin inom EU. Sådant stöd som bevisligen skadar en sund konkurrens - investeringsstöd, regionalstöd samt undsättnings- och omstruktureringsstöd - kommer även fortsättningsvis att vara förbjudet inom stålindustrin.

2.4 För det fjärde över den politiska överenskommelse som slöts i rådet den 7 juni 2002 om det förslag till rådets förordning om statligt stöd till kolindustrin, som innebär att EKSG:s principer upprätthålls i fråga om omstruktureringsstöd, samtidigt som frågan kopplas till säker försörjning och hållbar utveckling under 2000-talet.

3. KOMMITTÉN UPPMANAR EU:s INSTITUTIONER ATT BEAKTA FÖLJANDE.

3.1 EKSG-sektorerna har märkbart ökat ansträngningarna att skydda miljön för att få till stånd en hållbar utveckling. Det är av största vikt att myndigheterna - främst på europeisk nivå - tar hänsyn till de framsteg som gjorts.

3.2 Företagen i kol- och stålbranschen utsätts för allt större krav till följd av det växande antalet lagar och administrativa bestämmelser från myndigheter på europeisk, nationell, regional och lokal nivå. Överdriven byråkratisk reglering begränsar den investeringskapacitet som är nödvändig för att bevara och förbättra den globala konkurrenskraften och förbättra miljöskyddet. Myndigheterna bör sträva efter en balanserad syn på de ekonomiska, miljömässiga och sociala kraven.

3.3 Utvecklingen i EKSG-sektorn medför att det behövs unga och högt kvalificerade ingenjörer och entreprenörer. Skolor och högskolor bör bidra till att öka intresset för industri och teknik. Utan en effektiv industriell bas har moderna företag ingen framtid.

3.4 De internationella förhandlingarna om hållbara och kontrollerbara globala minskningar av överkapaciteten inom stålindustrin måste påskyndas och genomföras inom ramen för WTO och OECD. Med tanke på Rådgivande kommitténs erfarenhet av omstrukturering av EKSG-sektorerna bör arbetsmarknadens parter involveras i förhandlingarna.

3.5 För att främja sina stålindustriers konkurrenskraft måste de öst- och centraleuropeiska regeringarna släppa kontrollen och påskynda privatiseringen i enlighet med EKSG:s regler för stöd. Dessutom bör de lokala företagen minska sin kapacitet utifrån en realistisk bedömning av den förväntade efterfrågan. Rådgivande kommittén anser att kommissionen bör beakta detta då förhandlingarna om dessa viktiga frågor avslutas och se till att de åtaganden som gjorts uppfylls fullt ut.

4. KOMMITTÉN UTTRYCKER DOCK SIN ORO ÖVER MEDLEN FÖR ATT SÄKERSTÄLLA ATT ARVET EFTER EKSG TAS TILL VARA, OCH DEN KONSTATERAR I SYNNERHET FÖLJANDE.

4.1 EKSG:s olika sociala åtgärder, framför allt omställningsstödet, har successivt upphört utan att ha ersatts av likvärdiga åtgärder inom ramen för EG-fördraget. Detta kan orsaka allvarliga problem vid framtida omställningar, i första hand i kandidatländerna.

4.2 Den sektorbaserade modell som tillämpades för strukturfonderna, och som kom till konkret uttryck i gemenskapsinitiativen RESIDER och RECHAR, har lämnats i stället för att fungera som förbindelselänk till EKSG-åtgärderna.

4.3 Paul Finet-stiftelsens framtid är oviss. Den har i uppdrag att dela ut utbildningsstipendier till barn till de gruv- och stålarbetare som avlidit till följd av arbetsolyckor eller arbetssjukdomar, och symboliserar därmed EKSG:s sociala medvetande.

4.4 Sammanslagningen av Ständiga kommittén för driftssäkerhet och hälsoskydd i stenkolsgruvor och övrig utvinningsindustri med Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor är ett allvarligt problem. Kommittén rekommenderar därför kommissionen att även fortsättningsvis ta hänsyn till de särskilda förutsättningar som gäller för förebyggande åtgärder inom gruvindustrin, eftersom det är en högriskbransch.

5. SOM AVSLUTNING PÅ SITT ARBETE VILL KOMMITTÉN UTTRYCKA SIN TACKSAMHET OCH STOLTHET.

5.1 Kommittén vill bringa en hyllning till de två branschernas arbetstagare som med sina insatser och sin hängivenhet möjliggjort EKSG:s uppbyggnad och verksamhet, och i synnerhet till offren för svåra arbetsolyckor och arbetssjukdomar.

5.2 Kommittén vill hylla samtliga parter inom de två branscherna som med sitt engagemang och sin vilja till social dialog och fred på arbetsmarknaden har bidragit till att utveckla ett effektivt och konkurrenskraftigt industriellt verktyg.

5.3 Kommittén påminner om att grunden till Europeiska unionen lades i kol- och järngruvorna och i stålverken och att den process som inleddes 1952 med EKSG avslutades 2002 med införandet av den gemensamma valutan.

5.4 Avslutningsvis vill kommittén hylla medborgarna i Storhertigdömet Luxemburg, som var den första värdnationen för de europeiska institutionerna. Deras gästfrihet har gjort det möjligt för Höga myndigheten, Rådgivande kommittén och därefter alla gemenskapens institutioner att arbeta under mycket lugna förhållanden.

(1) KOM(2000) 588 slutlig.

(2) EGT C 87, 17.3.2001.

(3) EGT C 136, 16.5.2000, s. 7.

(4) EGT C 54, 1.3.2002, s. 5.

(5) EGT L 79, 22.3.2002.