[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.8.2005

KOM(2005) 378 slutlig

2003/0282 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt om antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer

2003/0282 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt om antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om batterier och ackumulatorer och förbrukade batterier och ackumulatorer

1. BAKGRUND

Datum för överlämnande av kommissionens förslag till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2003) 723 slutlig 2003/0282(COD) | 24 november 2003 |

Datum för Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 28 april 2004 |

Datum för Regionkommitténs yttrande: | 22 maj 2004 |

Datum för Europaparlamentets första behandling av yttrandet: | 20 april 2004 |

Datum för antagande av den gemensamma ståndpunkten: | 18 juli 2005 |

2. SYFTE MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Kommissionens förslag till ett nytt direktiv om batterier och ackumulatorer hade två syften:

- Att skapa ett slutet kretslopp för alla batterier och ackumulatorer och förhindra att de bränns eller deponeras när de blir avfall. I det slutna kretsloppet skulle alla batterier samlas in och återvinnas och deras metaller återinföras i det ekonomiska kretsloppet.

- Att fastställa minimiregler för nationella insamlings- och återvinningssystem, för att förbättra den inre marknadens funktion och säkerställa lika villkor för alla aktörer som har del i livscykeln för batterier och ackumulatorer.

3. KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

3.1. Allmänna kommentarer

Kommissionen kunde godta de flesta av de ändringar som Europaparlamentet föreslog vid första behandlingen. Ändringsförslagen innehåller värdefulla tekniska förtydliganden och tillägg till de föreslagna definitionerna i kommissionens förslag. Kommissionen avslog merparten av ändringsförslagen om förbud mot vissa ämnen, eftersom den utvidgade konsekvensbedömningen visade att det föreslagna slutna kretsloppet skulle ge en likvärdig miljöskyddsnivå till lägre kostnad. För att vara konkret:

- Kommissionen godtog helt ändringsförslagen 4, 5, 11, 12, 14, 21, 24, 46, 47, 50, 51, 52, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 64, 78, 79, 80, 81, 103 och 112, sammanlagt 26 ändringsförslag.

- Kommissionen godtog 16 ändringsförslag delvis eller i princip. Ändringsförslagen 10, 29 och 35 kunde godtas i princip, efter omformulering eller förtydligande. Ändringsförslagen 16, 20, 22, 23, 27, 28, 40, 43, 44, 48, 53, 99 och 109 godtogs delvis.

- Kommissionen godtog inte ändringsförslagen 1, 2, 6, 7, 8, 9, 18, 19, 25, 26, 30, 32, 33, 34, 36, 37, 38, 39, 41, 45, 49, 54, 55, 63, 65, 66, 67, 68, 69, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 85, 92, 95, 82, 100, 101, 108 och 120, sammanlagt 44 ändringsförslag.

Rådet tog i stor utsträckning hänsyn till parlamentets ändringsförslag och gjorde ytterligare ändringar. Rådet ansåg att det föreslagna slutna kretsloppet skulle vara svårt att omsätta i praktiken och innebära höga kostnader och stor administrativ belastning för medlemsstaterna. Rådet föredrog därför ett partiellt förbud för kadmium i bärbara batterier, i stället för ytterligare ett insamlingsmål för bärbara kadmiumbatterier, vilket skulle ha krävt övervakning av avfallsströmmen.

Kommissionen står fast vid sin utvidgade konsekvensbedömning (se även kommissionens förklaring under punkt 4) men medger också att det har framkommit nya uppgifter som visar att det föreslagna slutna kretsloppet kan innebära en större administrativ belastning och högre kostnader än vad man ursprungligen hade uppskattat, dvs. högre kostnader för medlemsstaterna. Kommissionen kan därför godta andra politiska åtgärder än de som förordades i det ursprungliga förslaget, förutsatt att miljöambitionen är minst lika hög som i kommissionens förslag, i synnerhet när det gäller målen för insamling och återvinning.

Kommissionen välkomnar att insamlingsgraden höjts för det långsiktiga insamlingsmålet. Tidsfristen på åtta år efter införlivandedatum för att nå en insamlingsgrad på 45 procent kunde dock vara mer ambitiös.

På grundval av ovanstående kan kommissionen stödja den gemensamma ståndpunkten som helhet.

3.2. Detaljerade kommentarer

3.2.1. Parlamentets ändringsförslag som godtagits av kommissionen och som helt, delvis eller i princip förts in i den gemensamma ståndpunkten

Ändringsförslagen 4, 10, 11, 12, 14, 16, 20, 21, 23, 24, 28, 35, 40, 43, 44, 46, 51, 52, 53, 56, 57, 59–62, 64, 78, 79–81, 99, 109 och 112 som antogs av parlamentet i första behandlingen godtogs helt, delvis eller i princip av kommissionen. De har också helt, delvis eller i princip förts in i rådets gemensamma ståndpunkt.

Enligt ändringsförslagen 4 och 52 ändras ordet ”konsument” till ”slutanvändare”. Dessa godkändes helt av kommissionen. De har förts in i skäl 18 och i rubriken till artikel 17 i den gemensamma ståndpunkten. Den del av ändringsförslag 53 som gäller slutanvändare godtogs av kommissionen och har också delvis förts in i artikel 17.1 i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslag 10 förtydligar direktivets tillämpningsområde och godtogs i princip av kommissionen. Det har förts in i artikel 2 i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslagen 11, 12 och 14 förtydligar definitionerna av ”batteri”, ”ackumulator” och ”batterisats” och godtogs helt av kommissionen. De har förts in i artikel 3.1–3.3 i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslag 16 godtogs delvis eftersom kommissionen välkomnade förtydligandet att knappceller också kan användas som reservkraft. Det har förts in i artikel 3.4 i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslag 20 godtogs delvis av kommissionen när det gällde den föreslagna definitionen av ”tillverkare”. Kommissionen föreslog följande lydelse för artikel 3.13 b ”säljer vidare batterier eller ackumulatorer under eget märkesnamn under förutsättning att tillverkarens märkesnamn inte längre förekommer på batterierna och ackumulatorerna” . För det ändringsförslag som gällde artikel 3.13 c föreslog kommissionen följande lydelse: ”(…) till gemenskapens marknad från tredjeland” . Rådets definition av tillverkare stämmer delvis överens med ändringsförslag 20, genom att den omfattar alla batterier och ackumulatorer som ingår i apparater. Rådet har förenklat definitionen ytterligare, för att göra det möjligt för medlemsstaterna att identifiera en ansvarig tillverkare på sitt nationella territorium samtidigt som man undviker frågor som rör den inre marknaden.

Ändringsförslag 21 lägger till en definition av ”distributör” som helt godtogs av kommissionen. Det har förts in i artikel 3.13 i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog de två första delarna av ändringsförslag 23, nämligen att artikel 4 inte påverkar tillämpningen av direktiv 2000/53/EG och viktgränsen på 5 ppm kvicksilver i batterier och ackumulatorer, eftersom dessa båda ändringar ligger i linje med kommissionens förslag. Rådet godtog delvis detta ändringsförslag genom att det i artikel 4 i den gemensamma ståndpunkten föreskrivs ett kadmiumförbud, med möjlighet till undantag, och en översyn.

Ändringsförslag 24 stärker tillverkarnas skyldighet att höja batteriers och ackumulatorers miljöprestanda och medlemsstaternas skyldighet att främja forskning på detta område. Det godkändes helt av kommissionen. Det har delvis förts in i artikel 19.3 a och d i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog delvis ändringsförslag 28 som omformulerar kraven för insamlingssystem för bärbara batterier och ackumulatorer. Kommissionen ansåg det lämpligt att förtydliga att de system som inrättas för att genomföra detta direktiv också kan användas för att samla in batterier tillsammans med elektriskt och elektroniskt avfall. I den gemensamma ståndpunkten ingår detta i artikel 7.1 c.

Kommissionen kunde i princip godta ändringsförslag 35 som innebar att direktivet borde ha en bilaga med en förteckning över medlemsstater som får göra undantag från de föreslagna återvinningsmålen. Rådet föredrog att övergångsbestämmelser fastställs genom kommittéförfarande (se artikel 9.4 a i den gemensamma ståndpunkten).

Kommissionen godtog ändringsförslag 40 om rättelse av ett skrivfel i förordning (EEG) nr 259/93. Rådet förde in detta med tillägg av ordet ”återvinning” i artikel 12 i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog den nya formuleringen om återvinning av bly och kadmium i ändringsförslag 43. Kommissionen välkomnade också den nya punkten om att de lägsta återvinningsgraderna skall kunna ändras genom kommittéförfarande mot bakgrund av vetenskapliga och tekniska framsteg. Detta har förts in i artikel 10 i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog delvis ändringsförslag 44, nämligen att byta ut ordet ”arrange” mot ”provide” (ingen ändring i svenska versionen; ”står för”) och lägga till orden ”collection” (insamling) och ”environmentally” (ingen ändring i svenska versionen; ”miljövänligt”). Detta ändringsförslag har delvis förts in i artikel 13 i den gemensamma ståndpunkten genom att ordet ”insamling” har lagts till.

Kommissionen godtog ändringsförslag 46, som anger att för batterier som fortfarande ingår i andra produkter – som bilar eller elektrisk och elektronisk utrustning – när dessa produkter förvandlas till avfall, skall batteritillverkaren vara ansvarig för den fortsatta behandlingen först efter det att batterierna avlägsnats från dessa produkter. Rådets gemensamma ståndpunkt syftar till att undvika överlappning mellan de olika finansieringssystemen och stämmer därför överens med innebörden i ändringsförslaget (se artikel 13.2 i den gemensamma ståndpunkten).

Ändringsförslag 51 förtydligar att deltagandet i sådana system bör vara öppet för alla ekonomiska aktörer på icke-diskriminerande grunder och detta godtogs av kommissionen. Innebörden i detta ändringsförslag har förts in i artikel 7.2 i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog ändringsförslag 56 som innebär att medlemsstaterna skall ha skyldighet att vidta lämpliga åtgärder för att uppmuntra slutanvändare att delta i insamlingssystemen. Detta har förts in i artikel 17.1 b i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslagen 57, 59, 60, 61, 62, 78, 79, 80 och 81 innebär att de detaljerade märkningskraven flyttas från direktivets bilaga II till en artikel. Ändringsförslag 59 tar bort kommissionens möjlighet att genom kommittéförfarande ändra märkningskraven i överensstämmelse med tekniska framsteg. Ändringsförslag 64 ger kommissionen möjlighet att genom kommittéförfarande bevilja undantag från märkningskraven. Kommissionen har godtagit alla dessa ändringsförslag, och de har förts in i artikel 18 i den gemensamma ståndpunkten och i dess bilaga II.

Kommissionen godtog delvis ändringsförslag 99 som tar bort möjligheten att undanta 10 procent av insamlade batterier och ackumulatorer från kravet på återvinning och möjligheten att göra tekniska anpassningar. Detta har förts in i artikel 10.1 b i den gemensamma ståndpunkten.

Kommissionen godtog den del av ändringsförslag 109 som förtydligar att bilbatterier bör samlas in ”hos slutanvändaren eller på en lättillgänglig plats i dennes närhet”. Detta har förts in i artikel 7.4 i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslag 112 förtydligar att synliga avgifter inte får tas ut vid försäljning av nya produkter. Detta ändringsförslag godtogs av kommissionen och har förts in i artikel 13.3 i den gemensamma ståndpunkten.

3.2.2. Parlamentets ändringsförslag som helt, delvis eller princip godtagits av kommissionen, men som inte förts in i den gemensamma ståndpunkten

Ändringsförslagen 5, 22, 27, 29, 47, 48, 50, 58 och 103 godtogs helt, delvis eller i princip av kommissionen, men har inte förts in i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringsförslagen 5 och 58 innebär att slutanvändare bör informeras om batteriers kapacitet och att kapaciteten bör anges på batteriförpackningen. Dessa godkändes helt av kommissionen. Rådet förde inte in dessa ändringsförslag i den gemensamma ståndpunkten, eftersom det av tekniska skäl ansågs olämpligt att ange kapaciteten.

I ändringsförslag 22, som gällde definitionen av ”slutet kretslopp”, välkomnade kommissionen det språkliga förtydligandet (”party” i stället för ”parties”, ingen ändring i svenska versionen; ”part”). I ändringsförslag 27 välkomnade kommissionen den första delen, som förtydligar att medlemsstaterna skall upprätta ett slutet kretslopp (ingen ändring i svenska versionen). Hänvisningarna till ett slutet kretslopp har inte förts in i den gemensamma ståndpunkten, eftersom rådet ansåg att det slutna kretsloppet är ett teoretiskt begrepp som skulle vara svårt att uppnå i praktiken.

Kommissionen godtog i princip ändringsförslag 29, som innebär att slutanvändare är skyldiga att lämna in sina förbrukade batterier och ackumulatorer på insamlingsställen. Kommissionen välkomnade också ändringsförslag 47, som innebär att medlemsstaterna skall se till att slutanvändare återlämnar sina batterier till insamlingsanläggningar. Rådet förde inte in dessa ändringsförslag, eftersom det ansågs svårt att se till att sådana krav på slutanvändare efterlevs.

Kommissionen godtog också de delar av ändringsförslag 48 som innehåller nya bestämmelser som förtydligar producentansvarets omfattning och anger att garantins storlek bör bero på batteriernas farlighet. För att undvika luckor i finansieringen beslutade rådet att principen om producentansvar skall gälla både för tillverkare av enskilda batterier och apparater och för biltillverkare som släpper ut batterier på marknaden, men att påförande av dubbla avgifter skall undvikas (se artikel 3.12 och artikel 13 i den gemensamma ståndpunkten).

I ändringsförslag 50 och första delen av ändringsförslag 103 förtydligas att kostnaden för hantering av historiska bärbara batterier och ackumulatorer skall belasta tillverkarna av dessa batterier och ackumulatorer i förhållande till deras marknadsandel. Kommissionen ansåg att detta var ett värdefullt förtydligande av tillämpningen av principen om producentansvar och att det låg i linje med artikel 8.3 i direktiv 2002/96/EG om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter (WEEE). Rådet ansåg emellertid att det inte var nödvändigt att införa bestämmelser om finansiering av historiskt avfall. Detta för att möjliggöra en viss flexibilitet i de nationella systemen.

3.2.3. Parlamentets ändringsförslag som tillbakavisats av kommissionen och rådet och inte förts in i den gemensamma ståndpunkten

Ändringsförslagen 2, 6, 9, 18, 19, 25, 32, 39, 41, 45, 49, 54, 55, 63, 65, 67, 68, 77, 92 och 101 tillbakavisades av kommissionen och har inte förts in i rådets gemensamma ståndpunkt.

3.2.4. Parlamentets ändringsförslag som tillbakavisats av kommissionen men ändå förts in i den gemensamma ståndpunkten

Ändringsförslagen 1, 7, 8, 26, 30, 33, 34, 36, 37, 38, 66, 69, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 82, 85, 95, 100, 108 och 120 tillbakavisades av kommissionen men har ändå förts in i den gemensamma ståndpunkten.

3.2.5. Ytterligare ändringar av förslaget gjorda av rådet

Skäl

Rådets ändringar av skälen syftar till att anpassa texten så att den återspeglar de olika ändringar som gjorts av artiklarna, däribland följande:

- För att förtydliga definitionerna i artikel 3.3, 3.6 och 3.13 ges i skälen 8 och 9 en icke uttömmande förteckning över olika typer av industribatterier, bärbara batterier och sladdlösa motordrivna verktyg.

- Skäl 11 tar upp kraven i artikel 5 och artikel 17.2 i kommissionens ursprungliga förslag. I skäl 16 förklaras vad som avses med ”bästa tillgängliga teknik” i artikel 10.1 a i den gemensamma ståndpunkten.

- I fråga om ekonomiskt producentansvar förtydligas i skäl 17 vad som avses med ”nettokostnader” i artikel 13.

Artiklar

Den viktigaste ändring som rådet gjort i artiklarna är att införa ett begränsat förbud mot användning av kadmium i bärbara batterier (se artikel 4 i den gemensamma ståndpunkten) i stället för det föreslagna insamlingsmålet på 80 procent för bärbara kadmiumbatterier, vilket kräver övervakning av avfallsströmmen (se artikel 13 i kommissionens ursprungliga förslag). Detta skulle bidra till upprättandet av ett slutet kretslopp (se artikel 3.14 i kommissionens ursprungliga förslag). På grundval av nya uppgifter om tillgängliga substitut för kadmiumbatterier och kostnaden för att övervaka avfallsströmmen, såg rådet ett begränsat förbud som en mer hållbar politisk lösning än det föreslagna slutna kretsloppet. I överensstämmelse med dessa ändringar strök rådet också artikel 3.14 och artikel 5 i kommissionens ursprungliga förslag och formulerade om artikel 8 i kommissionens ursprungliga förslag (nu artikel 6). Rådet tog också med kravet i artikel 25.2 i kommissionens ursprungliga förslag. Hänvisningen till transporters miljöpåverkan ersätter de liknande kraven i artikel 9.2 och artikel 15.1 andra stycket i kommissionens ursprungliga förslag.

Liksom parlamentet föredrog rådet att uttrycka insamlingsmålen som en procentsats i stället för i gram per invånare som kommissionen hade förslagit (se artikel 13 i kommissionens ursprungliga förslag). Rådet föredrog mål på 25 och 45 procent som skall uppnås fyra respektive åtta år efter införlivandedatum (se artikel 9 i den gemensamma ståndpunkten). Eftersom målen inte är kopplade till den nationella konsumtionen var det inte längre nödvändigt att behålla möjligheten till undantag från målen på grund av en särskilt låg batterikonsumtion (se artikel 14.2 i kommissionens ursprungliga förslag). Rådet föreslog i stället att övergångsbestämmelser skulle kunna fastställas genom kommittéförfarande (se artikel 9.4 a i den gemensamma ståndpunkten).

Rådet antog en ny definition av tillverkare som skall göra det möjligt för medlemsstaterna att identifiera en tillverkare på sitt nationella territorium för att genomföra det ekonomiska producentansvaret (se artikel 3.12 i den gemensamma ståndpunkten). För att undvika luckor i finansieringen av avfallshanteringen av batterier som avlägsnas från apparater och bilar, omfattas även tillverkare av apparater och bilar i definitionen av tillverkare i detta direktiv, om apparaten eller bilen innehåller ett batteri när den släpps ut på marknaden. Artikel 13 i den gemensamma ståndpunkten anger att medlemsstaterna skall undvika att påföra dubbla avgifter och förtydligar att tillverkare skall finansiera nettokostnaden för avfallshantering av batterier. Artikel 14 i den gemensamma ståndpunkten (som ersätter artikel 22 i kommissionens ursprungliga förslag) innehåller inte längre något krav på garanti när ett batteri släpps ut på marknaden. Artikel 23 i kommissionens ursprungliga förslag, med bestämmelser om finansiering av historiskt avfall, har utgått. Rådet har dessutom lagt till möjligheten att genom kommittéförfarande fastställa ”de minimis-regler” för finansiering och registrering (se artikel 15 i den gemensamma ståndpunkten).

Bilagor

Bilaga I till den gemensamma ståndpunkten innehåller en tabell för övervakning av hur insamlingsmålen uppfylls och återspeglar de ändringar som gjorts i artikel 9 i den gemensamma ståndpunkten. De märkningskrav som anges i bilaga II har flyttats till artikel 18 i den gemensamma ståndpunkten och därför innehåller bilaga II, liksom i parlamentets ändringsförslag i första behandlingen, endast märkningssymbolen (överkorsad soptunna). De detaljerade kraven på behandling och återvinning i artiklarna 15.2 och 19.1 i kommissionens ursprungliga förslag har flyttats till bilaga III till den gemensamma ståndpunkten.

4. SLUTSATS

Kommissionens batteriförslag har som miljömål att motverka förbränning och deponering av alla typer av batterier när de blir avfall. För att nå detta miljömål föreslog kommissionen höga insamlings- och återvinningsmål för alla typer av batterier, med ett särskilt högt insamlingsmål för bärbara kadmiumbatterier, i syfte att upprätta ett så kallat slutet kretslopp.

I den gemensamma ståndpunkten föredrog rådet andra politiska åtgärder för att uppnå målen i kommissionens förslag. Då miljöambitionen i den gemensamma ståndpunkten är minst lika hög som i kommissionens förslag, kan kommissionen stödja den gemensamma ståndpunkten som helhet.

Kommissionens förklaring angående rådets konsekvensbedömning

Kommissionen understryker vikten av att konsekvensbedömningar utförs i enlighet med de fastställda interinstitutionella målen om bättre lagstiftning i framtiden. De tre institutionerna bör studera dessa frågor närmare i det arbete som pågår inom ramen för det interinstitutionella avtalet, i syfte att komma överens om en metod för sådana konsekvensbedömningar.