RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

om uppnådda resultat och om de kvalitativa och kvantitativa aspekterna på genomförandet av Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare under perioden 2007–2009 (rapport överlämnad enligt artikel 48.3 b i rådets beslut 2007/435/EG av den 25 juni 2007)

1. INLEDNING

Europeiska unionen har för perioden 2007–2013 inrättat det allmänna programmet ”Solidaritet och hantering av migrationsströmmar” med ett sammanlagt anslag på 4 032 miljoner euro enligt den gällande programplaneringen[1]. Programmet består av fyra fonder, och syftet är att få till stånd en rättvis ansvarsfördelning mellan medlemsstaterna i fråga om de ekonomiska effekterna av införandet av integrerad förvaltning av unionens yttre gränser och genomförandet av en gemensam asyl- och invandringspolitik.[2]

En av de fyra fonderna är Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare[3], (nedan kallad fonden), som inrättats för perioden 2007–2013 med en preliminär total budget på 825 miljoner euro.

Enligt den grundläggande rättsakten om inrättande av fonden (dvs. det ovannämnda rådsbeslutet) ska kommissionen överlämna en delrapport om uppnådda resultat och om de kvalitativa och kvantitativa aspekterna på genomförandet av fonden.[4]

I rapporten redovisas de resultat som har uppnåtts genom de årliga programmen 2007, 2008 och 2009 med utgångspunkt i rapporterna från medlemsstaterna under första halvåret 2010[5], tillsammans med uppgifter som kommissionen hade tillgång till under första kvartalet 2011.

2. FONDENS MÅL, TILLÄMPNINGSOMRÅDE, SYFTE OCH PRIORITERINGAR

Fondens allmänna mål är att stödja medlemsstaternas insatser för att göra det möjligt för tredjelandsmedborgare med olika ekonomisk, social, kulturell, religiös, språklig och etnisk bakgrund att uppfylla villkoren för bosättning samt att underlätta deras integration i de europeiska samhällena. Fonden ska huvudsakligen inriktas på åtgärder för integration av nyanlända tredjelandsmedborgare.

För att främja det målet bidrar fonden till utvecklingen och genomförandet av nationella integrationsstrategier för tredjelandsmedborgare när det gäller alla samhällsaspekter, särskilt med beaktande av principen om att integration är en dynamisk dubbelriktad process med ömsesidigt tillmötesgående mellan alla invandrare och invånare i medlemsstaterna.

Fondens tillämpningsområde innefattar lagligen bosatta tredjelandsmedborgare, dvs. personer som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 17.1 i fördraget, men inte målgruppen för Europeiska flyktingfonden.

Fonden ska bidra till att följande särskilda mål uppnås:

a) Förenkla utvecklingen och genomförandet av inreseförfaranden som avser och som stöder integrationsprocessen för tredjelandsmedborgare.

b) Utveckla och genomföra integrationsprocessen för nyligen anlända tredjelandsmedborgare i medlemsstaterna.

c) Öka medlemsstaternas förmåga att utveckla, genomföra, övervaka och utvärdera politiken och åtgärderna för att integrera tredjelandsmedborgare.

d) Utbyta information och bästa praxis samt samarbeta inom och mellan medlemsstaterna för att utveckla, genomföra, övervaka och utvärdera politiken och åtgärderna för att integrera tredjelandsmedborgare.

Fonden genomförs huvudsakligen av medlemsstaterna, enligt metoden med delad förvaltning. Tanken är att via EU-budgeten och genom årliga program som läggs fram av medlemsstaterna stödja medlemsstaternas insatser för integration av tredjelandsmedborgare med hänsyn till de nationella eller lokala förhållandena, samt kapacitetsuppbyggnad i offentliga och privata tjänster som rör tredjelandsmedborgare.

Åtgärderna medfinansieras i enlighet med kommissionens strategiska riktlinjer[6], som innehåller fyra prioriteringar: 1) genomförande av åtgärder som syftar till att praktiskt tillämpa degemensamma grundprinciperna för integrationspolitiken för invandrare i Europeiska unionen; 2) utveckling av indikatorer och utvärderingsmetoder för att bedöma framsteg, anpassa politik och åtgärder samt främja samordning av komparativt lärande; 3) kapacitetsuppbyggnad, samordning och uppbyggnad av interkulturell kompetens i medlemsstaterna på alla nivåer inom offentlig förvaltning; 4) utbyte av erfarenheter, god praxis och information om integration mellan medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska genomföra minst tre av dessa prioriteringar, varav prioriteringarna 1 och 2 är obligatoriska. Många medlemsstater har dock valt att genomföra alla fyra.

I de strategiska riktlinjerna anges dessutom fem särskilda prioriteringar för var och en av de prioriteringar som nämns ovan. Alla projekt som avser en eller flera av de särskilda prioriteringarna kan få ökad finansiering från EU. De särskilda prioriteringarna är följande:

- Särskild prioritering 1: Deltagande som ett sätt att främja integrationen av tredjelandsmedborgare i samhället (åtgärder som innefattar deltagande av tredjelandsmedborgare i utformning och genomförande av integrationspolitik och integrationsåtgärder).

- Särskild prioritering 2: Särskilda målgrupper (åtgärder, däribland introduktionsprogram och introduktionsåtgärder, vars huvudsyfte är att tillgodose särskilda gruppers specifika behov. Exempel på sådana grupper är kvinnor, ungdomar och barn, gamla, människor som inte kan läsa och skriva och människor med funktionshinder).

- Särskild prioritering 3: Nyskapande introduktionsprogram och introduktionsåtgärder (åtgärder som syftar till att utforma nyskapande introduktionsprogram ochintroduktionsåtgärder, t.ex. sådana som gör det möjligt för tredjelandsmedborgare att arbeta och studera samtidigt, t.ex. kurser på deltid, under kortare tid men med högre tempo, på distans och över Internet).

- Särskild prioritering 4: Interkulturell dialog (åtgärder som syftar till att uppmuntra interaktion och utbyte, t.ex. utveckling av interkulturell dialog, särskilt för att kunna lösa potentiella konflikter som orsakas av skillnader i kulturella eller religiösa sedvanor, och för att på så sätt för förbättra tredjelandsmedborgares integrering i medlemsstaternas samhälle, värderingar och levnadssätt).

- Särskild prioritering 5: Värdlandets deltagande i integrationsprocessen (åtgärder som syftar till att finna effektiva former för att öka medvetenheten och se till att värdlandet aktivt deltar i integrationsprocessen).

Vid sidan av de nationella programmen får upp till 7 % av de årligen tillgängliga EU-medlen användas direkt av kommissionen för gränsöverskridande projekt, studier eller andra slags åtgärder av EU-intresse genom ”gemenskapsåtgärderna”.

För budgetåren 2003–2006 omfattade EU-budgeten förberedande åtgärder för att främja integration av tredjelandsmedborgare, ”INTI”. Detta instrument gav direkt praktisk erfarenhet av gränsöverskridande projekt och hjälpte därmed organisationer av olika slag i medlemsstaterna att förbereda sig inför fondens inrättande 2007.[7]

3. BUDGETMEDEL

I tabellen nedan anges budgetanslagen för Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare under perioden 2007–2013.

Tabell 1 – EU:s budget för Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare, 2007–2013

(belopp i euro)

Euro || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012* || 2013* || Totalt

Medlemsstaterna totalt || 60 357 000 || 72 075 000 || 90 675 000 || 102 765 000 || 122 295 000 || 152 750 000 || 171 550 000 || 772 467 000

Gemenskaps­åtgärder || 4 543 000 || 5 425 000 || 6 825 000 || 7 735 000 || 9 205 000 || 9 750 000 || 10 950 000 || 54 433 000

TOTALT || 64 900 000 || 77 500 000 || 97 500 000 || 110 500 000 || 131 500 000 || 162 500 000 || 182 500 000 || 826 900 000

* Faktiska anslag från 2007 till och med 2011. Belopp för 2012 enligt budgetförslaget. Beloppen för 2013 är preliminära.

Alla medlemsstater deltar i genomförandet av fonden, med undantag av Danmark i enlighet med det protokoll om Danmarks ställning som är fogat till fördraget om Europeiska unionen. De tillgängliga medlen för nationella program fördelas årligen mellan de övriga 26 medlemsstaterna på grundval av två kriterier: i) det genomsnittliga antalet lagligen bosatta tredjelandsmedborgare i varje medlemsstat under de tre föregående åren och ii) det antal tredjelandsmedborgare (med undantag för vissa kategorier) som under de tre föregående åren fått tillstånd av varje medlemsstat att uppehålla sig på dess territorium, med tillämpliga vägningskoefficienter.

Fondens maximala bidrag till projekt i medlemsstater är fastställt till 50 % av totalkostnaden för en åtgärd och 75 % för medlemsstater som omfattas av Sammanhållningsfonden och för åtgärder som avser särskilda prioriteringar enligt de strategiska riktlinjerna.

4. FÖRBEREDELSER FÖR GENOMFÖRANDET I MEDLEMSSTATERNA

Kommissionen antog tillämpningsföreskrifter för fonden[8], som med ett fåtal undantag är gemensamma för alla fyra fonderna, för att säkra en harmoniserad tillämpning och införa gemensamma mallar för programplanering och rapportering. Reglerna gäller bl.a. urvalsförfaranden och kriterier för vilka utgifter som berättigar till stöd från fonden. En annan viktig del av vägledningen bestod i att i nära samarbete med medlemsstaterna utarbeta en handledning för stödberättigande, med praktiska exempel och bästa praxis i fråga om projektledning. Handledningen har uppdaterats regelbundet. Informationsmöten om bestämmelserna om vilka utgifter som berättigar till stöd anordnades. Ytterligare allmän vägledning gavs vid mötena i ”Solid-kommittén” och vid tre konferenser om fonderna (2008 om fonderna i allmänhet och 2009 för revisionsmyndigheter och om programplanering och utvärdering).

Medlemsstaterna ansvarar för förvaltningen av medlen inom de program som omfattas av delad förvaltning, men kommissionen har det yttersta ansvaret för genomförandet av EU:s budget. Medlemsstaterna ansvarar därför för att inrätta ett nationellt förvaltnings- och kontrollsystem för fonden. Systemet innefattar en ansvarig myndighet som ansvarar för förvaltningen av programmet, i tillämpliga fall med stöd av en delegerad myndighet, en revisionsmyndighet som ansvarar för kontrollen av att förvaltnings- och kontrollsystemet fungerar effektivt och en attesterande myndighet som ansvarar för att attestera utgiftsredogörelser innan de skickas till kommissionen. Tillsammans ansvarar dessa myndigheter för att säkra en sund ekonomisk förvaltning av de medel som medlemsstaten tilldelats.

Varje medlemsstat lämnade en beskrivning av sitt förvaltnings- och kontrollsystem till kommissionen så att kommissionen kunde kontrollera överensstämmelsen med tillämpliga bestämmelser. I slutet av 2010 hade kommissionen avgett ett ”uttalande utan reservation” om nästan alla medlemsstaters beskrivningar av förvaltnings- och kontrollsystemen för fonden. Dessutom slutfördes i slutet av 2010 kontroller på plats av förvaltnings- och kontrollsystemen för fonden (som kan vara gemensamma med andra fonder inom det allmänna programmet) i 17 medlemsstater, och under 2011 ska revision göras i ytterligare sju medlemsstater. De flesta systemen verkade fungera tillfredsställande, men i några fall behövdes förbättringar. I detta skede av revisionerna, som kommer att fortsätta under hela programperioden 2007–2013, gällde det särskilt urvalsförfarandena, myndigheternas personalresurser och dokumentation av förfaranden och uppgifter. Generellt sett verkar de flesta medlemsstater ha stabila system.

5. DE FLERÅRIGA PROGRAMMEN 2007–2013

Godkännandet av fondens fleråriga program slutfördes i slutet av 2008 för de flesta medlemsstater, och i resten precis i början av 2009. För att inte försena genomförandet, som sker genom årliga program, såg kommissionen till att det fleråriga programmet och de två första årliga programmen – det för 2007 och det för 2008 – kunde godkännas samtidigt.

De fleråriga programmen, som inte kräver något finansieringsbeslut, utgör den strategiska ram som kommissionen och var och en av medlemsstaterna enats om för det gemensamma utnyttjandet av de nationella anslagen och fondens medel under hela programperioden 2007–2013. På EU-nivå kommer de att stödja ett stort antal åtgärder till stöd för integration av tredjelandsmedborgare, till ett totalt belopp på nästan 1 400 miljoner euro under perioden 2007–2013[9].

Tabell 2: Totalkostnad för alla fleråriga program och finansieringskällor 2007–2013

(Konsolidering av alla medlemsstaters finansieringsplaner för de fleråriga programmen under sjuårsperioden)

Alla belopp är i miljoner euro och preliminära

Finansieringskälla || || Preliminära belopp || %

Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare || A || 769 miljoner EUR* || 55,6 %

Nationella offentliga medel || B || 456 miljoner EUR* || 32,9 %

Total offentlig finansiering || C = A +B || 1 225 miljoner EUR || 88,5 %

Privata anslag || D || 159 miljoner EUR || 11,5 %

Totalkostnad för alla fleråriga program 2007–2013 || E = C+ D || 1 384 miljoner EUR || 100 %

* Fondens anslag inom medlemsstaternas fleråriga program, som utarbetades 2008, baserades på de budgetanslag som budgetmyndigheten fastställt för 2007 och 2008 och på budgetberäkningar för den återstående delen av programperioden. Det är skälet till att det totala beloppet 769 miljoner euro skiljer sig något från det totala beloppet 772,467 miljoner euro i tabell 1, som baseras på fondens faktiska budgetanslag från 2007 fram till 2011 och uppskattningar för 2012 och 2013.

Uppgifterna om införande av nationell lagstiftning på integrationsområdet, genomförande av nationella integrationsprogram och medlemsstaternas egna redogörelser i de fleråriga programmen visar att vissa medlemsstater inte hade någon större erfarenhet av åtgärder som särskilt syftar till integrering av tredjelandsmedborgare när programmen inleddes. Det gällde t.ex. Grekland, Ungern, Irland, Litauen och Rumänien. Å andra sidan kunde flera medlemsstater, t.ex. Frankrike, Österrike, Nederländerna och Spanien, utnyttja sin egen nationella erfarenhet, bl.a. viktiga finansieringsprogram.

De prioriterade behoven för en effektiv integration av tredjelandsmedborgare skilde sig åt mellan medlemsstaterna, beroende på varje lands invandringshistoria, andelen tredjelandsmedborgare av den totala befolkningen, de aktuella migrationsströmmarna, de ekonomiska och sociala förutsättningarna, tillgången till strukturer och tjänster till stöd för integration och institutionsstrukturen. Trots dessa olikheter var flera insatsprioriteringar gemensamma för de flesta medlemsstater. Den första är den ”dubbelriktade” metod som speglar principen att både de nyanlända och det mottagande samhället bör vara delaktiga i integrationsprocessen (21 medlemsstater berörs). Här ingår att öka toleransen, höja medvetenheten om och bekämpa diskriminering av invandrare och främja interkulturell dialog. Den andra centrala utmaningen (15 medlemsstater) gällde behovet av medborgarfostran och information till tredjelandsmedborgare om det mottagande landets historia, institutioner, grundläggande normer och värderingar. Den tredje stora utmaningen (13 medlemsstater) var anpassningen av offentliga och privata tjänster till ett mångkulturellt samhälle och kapacitetsuppbyggnad i organisationer som interagerar med tredjelandsmedborgare. Slutligen var också förbättrade språkkunskaper ett uppenbart prioriterat behov (12 medlemsstater).

Prioritering 1 (se kapitel 2) kommer att få den absolut största delen av fondens medel under perioden 2007–2013 (preliminärt 75 % på EU-nivå, från 94 % i Tjeckien till 41 % i Finland), långt före prioriteringarna 2 (12 % på EU-nivå), 3 (9 %) och 4 (4 %). Finland, som jämförelsevis har lagt större tonvikt på prioritering 2, är den enda medlemsstat där prioritering 1 förväntas få mindre än 50 % av fondens medel.

Figur 1: Fördelning av EU-medel mellan de fyra prioriteringarna i de fleråriga programmen

Enligt den grundläggande rättsakten om fonden ska varje medlemsstat, i enlighet med gällande nationella regler och praxis, upprätta ett partnerskap med de myndigheter och organ som deltar i genomförandet av det fleråriga programmet eller som kan ge värdefulla bidrag till dess utveckling. Partnerskapet måste omfatta de myndigheter som ansvarar för förvaltningen av Europeiska socialfonden och Europeiska flyktingfonden.

De fleråriga programmen innehåller en beskrivning av partnerskapets organisationsstruktur i varje medlemsstat. I partnerskapskommittéerna ingår ofta flera ministerier, de ovannämnda förvaltningsmyndigheterna för Europeiska socialfonden och Europeiska flyktingfonden och, i mindre utsträckning, lokala myndigheter och icke-statliga organisationer. I en del medlemsstater arbetar partnerskapskommittéerna på två nivåer; det finns då en allmän kommitté och särskilda arbetsgrupper eller expertgrupper. Vid sidan av formella kommittéer har de flesta medlemsstater anordnat regelbundna möten (t.ex. en eller två gånger årligen) med alla organisationer som genomför projekt, för att få en uppfattning om resultat och brister och diskutera finansieringsprioriteringar för de kommande årliga programmen.

Fondens komplementaritet med EU:s övriga finansieringsinstrument säkras i första hand i medlemsstaterna, genom nära samarbete mellan de förvaltningsmyndigheter som ansvarar för de olika fonderna inom ramen för partnerskapet. Här handlar det vanligen om samråd med berörda myndigheter i samband med planering och programplanering och i fråga om förteckningen över konkreta projekt som valts ut för finansiering. Detta är enkelt när samma myndighet ansvarar för flera fonder inom det allmänna programmet (i Tjeckien, Finland, Tyskland, Grekland, Ungern, Irland, Italien, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Spanien och Storbritannien är t.ex. fondens ansvariga myndighet densamma som för Europeiska flyktingfonden). I många medlemsstater krävs det dessutom att den som ansöker om finansiering redogör för andra eventuella källor till EU-finansiering eller nationell finansiering, eller motiverar fondens relevans i förhållande till andra tillgängliga EU-fonder, eller förbinder sig att inte utnyttja annan EU-finansiering för projekt som stöds av fonden.

För att undvika överlappning mellan fonden och andra av EU:s finansieringsinstrument har flera medlemsstater sett till att fonden kompletterar Europeiska socialfondens åtgärder, t.ex. genom att fonden utnyttjas för att höja tredjelandsmedborgares kompetens till den nivå som krävs för att delta i åtgärder finansierade av Europeiska socialfonden som syftar till integration på arbetsmarknaden. Verkliga synergieffekter mellan fonden och Europeiska socialfonden har vuxit fram i flera medlemsstater, framför allt när fondens ansvariga myndighet är densamma som för Europeiska socialfonden, t.ex. i Belgien, Spanien och Sverige.

Därutöver ingår fondens ansvariga myndighet också i partnerskapet för Europeiska socialfonden i flera medlemsstater. Så ser det ut i t.ex. Österrike och Ungern och på Irland.

6. BUDGETGENOMFÖRANDE FÖR EUROPEISKA FONDEN FÖR INTEGRATION AV TREDJELANDSMEDBORGARE UNDER PERIODEN 2007–2009

Rapportperioden 2007–2009 omfattar 29 % av det totala referensbeloppet för fonden, med sammanlagt 239,9 miljoner euro i tillgängliga EU-anslag för åtgärder som omfattas av både delad och direkt förvaltning.

6.1. Nationella program som genomförs genom delad förvaltning

Under de första tre genomförandeåren godkändes 78 årliga program, med totala anslag på omkring 223,1 miljoner euro. Fördelningen av fondens medel mellan medlemsstaterna, med tillämpning av den fördelningsnyckel som anges i den rättsliga grunden, framgår av figur 2.

Figur 2: Fördelning av EU-anslag till nationella program 2007-2009

Belopp i miljoner euro (avrundade siffror)

Under perioden 2007–2009 var de fem största stödmottagarna Spanien (34,7 miljoner euro), Storbritannien (34,3 miljoner euro), Tyskland (33,6 miljoner euro) och Italien (30 miljoner euro) (13–15 % vardera av de totala EU-anslagen till nationella program) samt Frankrike (18,2 miljoner euro, eller 8 % av det sammanlagda beloppet). Tillsammans fick de omkring 68 % av de totala anslagen till nationella program under rapportperioden.

Därefter följde, en bit efter, åtta medlemsstater med 2–3 % vardera av anslagen från fonden under perioden 2007–2009, dvs. anslag på 4,5–5,5 miljoner euro (Österrike, Belgien, Tjeckien, Grekland, Nederländerna, Polen, Portugal och Sverige).

Alla övriga medlemsstater fick mellan 0,7 % och 1,7 % av fondens tillgängliga medel. Under perioden 2007–2009 varierade anslagen till dessa 13 medlemsstater mellan 1,59 miljoner euro (Malta) och 3,75 miljoner euro (Ungern).

Under perioden 2007–2011 var de fem främsta stödmottagande medlemsstaterna desamma, men den inbördes ordningen förändrades något: 2011 kom Italien först, följt av Storbritannien, Spanien, Tyskland och Frankrike i den ordningen. Detta speglar migrationsströmmarna och antalet lagligen bosatta tredjelandsmedborgare under den referensperiod som tillämpas för fördelningen av fondens medel mellan medlemsstaterna.[10]

Om de medel som de nationella budgetarna och stödmottagarna stod för inom ramen för de årliga programmen läggs till bidraget från fonden, uppgick totalkostnaden för all verksamhet som skulle finansieras till 371 miljoner euro under treårsperioden 2007–2009. Fondens bidrag utgjorde 60 % av det beloppet, medlemsstaternas nationella offentliga finansiering stod för strax under 35 % (128,7 miljoner euro) och slutligen bidrog stödmottagarna själva med omkring 5 % av de planerade totala kostnaderna (19,5 miljoner euro). Dessa procentsatser ligger i stort sett i linje med dem som fastställts i de fleråriga programmen (se tabell 2 i kapitel 5), med hänsyn till att de förväntade stödmottagarnas bidrag per definition kunde ”planeras” först i början av programperioden 2007–2013.

För varje årligt program kunde medlemsstaterna använda upp till 7 % av sitt årliga anslag + 30 000 euro för att finansiera tekniskt stöd för förvaltningen av fonden. De anslag som öronmärkts för tekniskt stöd i medlemsstaterna uppgick till totalt 5 miljoner euro, 5,8 miljoner euro och 7,1 miljoner euro för 2007, 2008 respektive 2009.

Att döma av den utnyttjandegrad som rapporterades i slutet av 2010 var åtagandena i medlemsstaterna relativt höga 2007 (82 % av anslagen) och 2008 (83 %) och nådde nästan upp till 100 % 2009. För 2007 rapporterade sex medlemsstater åtaganden på nästan 100 %, och i fyra andra medlemsstater uppgick utnyttjandegraden till minst 90 %. För 2008 uppnådde fyra medlemsstater en åtagandenivå på nästan 100 %, och ytterligare sju medlemsstater gjorde åtaganden för minst 90 % av sitt anslag.

Åtagandena under perioden 2007–2009 speglar det generella genomförandemönstret för nationella program. I de flesta medlemsstater drabbades programmen för 2007 och 2008 i stor utsträckning av förseningar under inledningsfasen (se kapitel 7.4), men många medlemsstater har lyckats åtgärda dessa problem sedan dess och de årliga programmen 2009 kunde genomföras på ett relativt smidigt sätt i de flesta medlemsstater.

6.2. Gemenskapsåtgärder

För vart och ett av åren 2007–2011 antog kommissionen ett årligt arbetsprogram med prioriteringar och mål för fondens gemenskapsåtgärder samt de insatser som planeras få stöd. Gemenskapsåtgärder är alltid inriktade på gränsöverskridande projekt och åtgärder av intresse för unionen när det gäller integration av tredjelandsmedborgare.

Under den ovannämnda perioden beviljades bidrag efter förslagsinfordringar som var öppna för alla slags organisationer, med kravet att varje projekt skulle ha deltagare från minst tre till fem medlemsstater. I förslagsinfordringarna angavs bl.a. följande kriterier: främja integrationsstrategier och åtgärder inriktade på särskilda grupper, t.ex. invandrarkvinnor och invandrarbarn; integrationsåtgärder på lokal nivå, t.ex. mångfaldshantering i stadsdelar; inhämta allmänhetens och invandrarnas syn på integrationsprocessen; undersöka kopplingarna mellan inresepolitik och integrationsprocesser osv. Sammanlagt mellan 2007 och 2010 finansierade kommissionen genom bidrag 37 gränsöverskridande projekt, som beviljades anslag på 17,85 miljoner euro.

Merparten av de tillgängliga EU-medlen gick till bidrag, men därutöver finansierades även flera offentliga upphandlingar genom gemenskapsåtgärderna. Följande är av särskilt intresse i det sammanhanget:

• Stödet till Europeiskt integrationsforum[11], ett diskussionsforum för integrationsfrågor som inrättats av kommissionen tillsammans med det civila samhället och som haft två möten per år sedan 2008.

• Europeiska webbplatsen om integration[12], en interaktiv webbplats som är tillgänglig för alla aktörer på integrationsområdet och innehåller omfattande dokumentation, nyheter, god praxis från alla EU:s medlemsstater och möjligheter till informationsutbyte.

• Handboken om integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på området[13], som har getts ut i tre utgåvor. Handboken syftar till att sammanställa och sprida god praxis i olika integrationsfrågor, t.ex. ”massmedier och integration”, ”åtgärder för att öka medvetenheten och invandrarnas egenmakt”, ”förvärvande av medborgarskap och utövande av aktivt medborgarskap”, ”invandrarungdomar, utbildning och arbetsmarknad”.

7. GENOMFÖRANDE AV 2007, 2008 OCH 2009 ÅRS PROGRAM I MEDLEMSSTATERNA

I enlighet med den grundläggande rättsakten[14] måste medlemsstaterna senast den 30 juni 2010 överlämna en utvärderingsrapport om genomförandet av de insatser som medfinansierats av fonden till kommissionen. Alla medlemsstater använde en gemensam mall från kommissionen. I detta tidiga skede av genomförandet av de fleråriga programmen (i juni 2010 hade medlemsstaterna endast tillgång till slutgiltiga uppgifter om slutförda projekt inom det årliga programmet 2007, medan genomförandet av det årliga programmet 2008 just avslutats och genomförandet av det årliga programmet 2009 pågick) är medlemsstaternas rapporter oundvikligen inriktade på genomförandeaspekter snarare än på resultat och effekter. Den rapporteringen kommer att göras i de nationella utvärderingarna av resultaten och effekterna av de insatser som medfinansierats av fonden under perioden 2007–2010, som medlemsstaterna ska lämna till kommissionen senast den 30 juni 2012.

I detta kapitel presenteras och jämförs uppgifter och siffror om genomförandet av de årliga programmen 2007, 2008 och 2009 enligt medlemsstaternas rapporter. Det bör betonas att de sammanställda siffrorna är medelvärden som inte alltid avspeglar trendavvikelser. Där det är möjligt har variationer eller avvikelser från genomsnittliga resultat uppmärksammats.

7.1. Översikt

Per den 30 juni 2010 hade totalt 1 949 projekt finansierats av fonden i medlemsstaterna inom ramen för de tre första årliga programmen, 2007, 2008 och 2009. Det motsvarar ett genomsnitt på EU-nivå på 75 finansierade projekt i varje medlemsstat för de tre årliga programmen, dock med stora skillnader mellan medlemsstaterna (se tabell 4 nedan).

Tabell 4: Finansierade projekt inom de tre årliga programmen 2007, 2008 och 2009

Medlemsstater || Programmet 2007 || Programmet 2008 || Programmet 2009* || Totalt 2007–2009

Österrike || 34 || 31 || 39 || 104

Belgien || 13 || 14 || 21 || 48

Bulgarien || 13 || 14 || 0 || 27

Cypern || 3 || 10 || 8 || 21

Tjeckien || 2 || 27 || 17 || 46

Estland || 17 || 76 || 72 || 165

Finland || 10 || 18 || 12 || 40

Frankrike || 2 || 3 || 29 || 34

Tyskland || 162 || 148 || 59 || 369

Grekland || 7 || 11 || 0 || 18

Ungern || 19 || 22 || 20 || 61

Irland || 8 || 0 || 0 || 8

Italien || 54 || 48 || 59 || 161

Lettland || 13 || 17 || 0 || 30

Litauen || 16 || 12 || 12 || 40

Luxemburg || 3 || 12 || 14 || 29

Malta || 0 || 1 || 3 || 4

Nederländerna || 3 || 9 || 6 || 18

Polen || 35 || 36 || 0 || 71

Portugal || 12 || 10 || 3 || 25

Rumänien || 1 || 7 || 4 || 12

Slovakien || 11 || 5 || 10 || 26

Slovenien || 3 || 2 || 0 || 5

Spanien || 169 || 241 || 120 || 530

Sverige || 9 || 19 || 0 || 28

Storbritannien || 8 || 11 || 10 || 29

EU totalt || 627 || 804 || 518 || 1 949

* Projekturval och finansiering inom det årliga programmet 2009 pågick fortfarande den 30 juni 2010.

Medlemsstaterna med de största anslagen har i allmänhet också flest finansierade projekt (Spanien: 530 projekt; Tyskland: 369 projekt; Italien: 161 projekt) och medlemsstaterna med de minsta anslagen det minsta antalet finansierade projekt (Malta: 4 projekt; Slovenien: 5 projekt; Irland: 8 projekt), men det är inte alltid som antalet projekt står i proportion till anslagets storlek. Exempelvis Estland finansierade, med ett jämförelsevis litet anslag, nästan lika många projekt som Italien. Storbritannien, som är en av fondens största stödmottagare, koncentrerade däremot sina resurser på ett begränsat antal större projekt (omkring 30). Antalet projekt i medlemsstaterna speglar därför en finansieringsstrategi (stöd till många projekt kontra koncentration), som också visar sig i den genomsnittliga EU-finansieringen per projekt.

Finansierade projekt inom de nationella programmen var i allmänhet små till medelstora, med en genomsnittlig EU-finansiering på omkring 76 000 euro per projekt. I 16 medlemsstater (Österrike, Belgien, Bulgarien, Tjeckien, Estland, Finland, Tyskland, Ungern, Lettland, Litauen, Luxemburg, Polen, Portugal, Slovakien, Spanien och Sverige) var den genomsnittliga EU-finansieringen mindre, mellan 18 338 euro och 68 952 euro. Medlemsstaterna med den lägsta genomsnittliga EU-finansieringen per projekt är Estland, Bulgarien, Luxemburg och Polen (se tabell 5 nedan).

I 10 medlemsstater var den genomsnittliga EU-finansieringen per projekt däremot högre än EU-genomsnittet (Cypern, Frankrike, Grekland, Irland, Italien, Malta, Nederländerna, Rumänien, Slovenien och Storbritannien). Medlemsstaten med den absolut högsta EU-finansieringen per projekt var Frankrike, följd av Storbritannien, Slovenien och Nederländerna.

Tabell 5: Genomsnittlig finansiering från Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare för programåren 2007 och 2008*

* Eftersom projekturval och finansiering för 2009 ännu inte slutförts den 30 juni 2010, grundas beräkningen av den genomsnittliga EU-finansieringen per projekt endast på de två första årliga programmen.

7.2. Genomförandemetoder, projekturval och finansiering

Inom det allmänna programmet kan medlemsstaterna välja mellan två genomförandemetoder:

• Den ansvariga myndigheten fungerar som ”tilldelande myndighet” i fall där den genomför projekten, i regel på grundval av årliga öppna förslagsinfordringar (i vederbörligen motiverade fall kan bidrag beviljas utan förslagsinfordran).

• Den ansvariga myndigheten fungerar som ”verkställande organ” i fall där den beslutar att genomföra projekten direkt eller tillsammans meden nationell myndighet som är behörig i kraft av sin tekniskasakkunskap, sin höga specialiseringsgrad eller sina administrativabefogenheter, därför att projekten är av den arten att det inte finns något annat sätt att genomföra dem, t.ex. i fall där det rättsligt sett råder en monopolsituation, eller av säkerhetsskäl.

Som förväntat med tanke på fondens syfte och de många olika aktörerna på det här området var metoden med ”tilldelande myndighet” den absolut vanligaste genomförandemetoden och tillämpades för 95 % av alla finansierade projekt (totalt 1 852 projekt). Alla medlemsstater genomförde sina program, helt eller delvis, enligt metoden med ”tilldelande myndighet”.

Bara nio medlemsstater (Cypern, Estland, Frankrike, Italien, Lettland, Slovakien, Slovenien, Spanien och Storbritannien) använde sig av metoden med ”verkställande organ”, för sammanlagt 97 projekt. De flesta projekt som genomfördes enligt metoden med ”verkställande organ” finansierades dessutom i början av den fleråriga programperioden, och antalet sjönk sedan.

Bara åtta medlemsstater (Österrike, Frankrike, Irland, Lettland, Litauen, Luxemburg, Nederländerna och Slovenien) anordnade en enda förslagsinfordran för varje årligt program enligt metoden med ”tilldelande myndighet”. I alla övriga medlemsstater räckte det inte med en förslagsinfordran för att utnyttja anslaget till fullo, utan det behövdes flera förslagsinfordringar för åtminstone ett av de årliga programmen, för att täcka olika insatsområden inom programmet.

Under treårsperioden inkom så många som 5 234 förslag i samband med förslagsinfordringar. Förslag inkom från alla slags organisationer: nationella, regionala eller lokala myndigheter, icke-statliga organisationer av alla typer, utbildnings- och forskningsinstitutioner etc. Bara inom det årliga programmet 2009 inkom sammanlagt nästan 2 000 förslag (se tabell 6).

Till följd av det mycket stora gensvaret kunde bara 47 % av alla inkomna förslag väljas ut, varav 73 % finansierades. Vissa medlemsstater nämnde tillgänglig finansiering som en begränsande faktor (t.ex. Bulgarien, Estland, Italien och Litauen), men det var inte det enda skälet till att förslag avslogs eller till att alla utvalda projekt inte finansierades. De ansvariga myndigheternas närmare analys av utvalda projekt kunde exempelvis i slutändan leda till att finansiering inte beviljades därför att den genomförande organisationens situation hade försämrats, eller för att den inte längre kunde få fram den förväntade motfinansieringen, eller så kunde viktiga tekniska uppgifter inte lämnas för bidragsöverenskommelsen etc. De ansvariga myndigheterna tog alltså sin uppgift att finansiera projekt med medel från fonden på allvar.

Tabell 6: Inkomna, utvalda och finansierade projekt 2007–2009 enligt metoden med ”tilldelande myndighet” efter förslagsinfordringar

Medlemsstater || Programmet 2007 || Programmet 2008 || Programmet 2009 || Totalt 2007–2009

Inkomna förslag || Utvalda projekt || Finansierade projekt || Inkomna förslag || Utvalda projekt || Finansierade projekt || Inkomna förslag || Utvalda projekt || Finansierade projekt || Inkomna förslag || Utvalda projekt || Finansierade projekt

Österrike || 48 || 34 || 34 || 70 || 31 || 31 || 119 || 40 || 39 || 237 || 105 || 104

Belgien || 14 || 14 || 13 || 14 || 14 || 14 || 25 || 23 || 21 || 53 || 51 || 48

Bulgarien || 40 || 22 || 13 || 56 || 31 || 14 || 0 || 0 || 0 || 96 || 53 || 27

Cypern || 2 || 0 || 0 || 18 || 7 || 7 || 17 || 5 || 5 || 37 || 12 || 12

Tjeckien || 2 || 2 || 2 || 48 || 28 || 27 || 27 || 19 || 17 || 77 || 49 || 46

Estland || 31 || 5 || 5 || 134 || 72 || 71 || 110 || 81 || 69 || 275 || 158 || 145

Finland || 47 || 10 || 10 || 23 || 18 || 18 || 48 || 12 || 12 || 118 || 40 || 40

Frankrike || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0 || 135 || 30 || 27 || 135 || 30 || 27

Tyskland || 336 || 162 || 162 || 236 || 148 || 148 || 305 || 59 || 59 || 877 || 369 || 369

Grekland || 56 || 8 || 7 || 46 || 11 || 11 || 0 || 0 || 0 || 102 || 19 || 18

Ungern || 34 || 19 || 19 || 45 || 22 || 22 || 45 || 20 || 20 || 124 || 61 || 61

Irland || 41 || 10 || 8 || 0 || 0 || 0 || 29 || 0 || 0 || 70 || 10 || 8

Italien || 405 || 171 || 41 || 373 || 145 || 28 || 523 || 350 || 38 || 1301 || 666 || 107

Lettland || 14 || 11 || 11 || 21 || 15 || 15 || 0 || 0 || 0 || 35 || 26 || 26

Litauen || 17 || 16 || 16 || 14 || 13 || 12 || 27 || 16 || 12 || 58 || 45 || 40

Luxemburg || 7 || 3 || 3 || 19 || 12 || 12 || 20 || 15 || 14 || 46 || 30 || 29

Malta || 9 || 0 || 0 || 1 || 1 || 1 || 4 || 3 || 3 || 14 || 4 || 4

Nederländerna || 5 || 3 || 3 || 12 || 9 || 9 || 16 || 6 || 6 || 33 || 18 || 18

Polen || 45 || 37 || 35 || 57 || 36 || 36 || 53 || 0 || 0 || 155 || 73 || 71

Portugal || 13 || 12 || 12 || 12 || 12 || 10 || 3 || 3 || 3 || 28 || 27 || 25

Rumänien || 5 || 3 || 1 || 15 || 8 || 7 || 16 || 4 || 4 || 36 || 15 || 12

Slovakien || 14 || 10 || 10 || 7 || 5 || 5 || 18 || 10 || 10 || 39 || 25 || 25

Slovenien || 2 || 2 || 2 || 1 || 1 || 1 || 0 || 0 || 0 || 3 || 3 || 3

Spanien || 437 || 126 || 126 || 331 || 233 || 233 || 258 || 115 || 115 || 1026 || 474 || 474

Sverige || 74 || 9 || 9 || 0 || 19 || 19 || 38 || 0 || 0 || 112 || 28 || 28

Storbritannien || 34 || 12 || 7 || 29 || 11 || 11 || 84 || 36 || 10 || 147 || 59 || 28

EU totalt || 1 732 || 701 || 549 || 1 582 || 902 || 762 || 1 920 || 847 || 484 || 5 234 || 2 450 || 1 795

Obs.: Endast inkomna, utvalda och finansierade förslag/projekt där metoden med ”tilldelande myndighet” tillämpats efter förslagsinfordran har tagits med (inte projekt som undantagsvis finansierats utan förslagsinfordran eller projekt där metoden med metoden med ”verkställande organ” tillämpats). Om mer än en förslagsinfordran anordnats för ett årligt program visar siffrorna det totala antal förslag som inkommit och projekt som valts ut och finansierats för alla förslagsinfordringar inom det aktuella årliga programmet.

7.3. Projektområden – genomförande av prioriteringar och särskilda prioriteringar

Eftersom ett mycket stort antal projekt finansierades och många olika slags organisationer genomförde projekt kunde en lång rad olika frågor behandlas under den granskade perioden. Finansierade projekt kan i princip klassificeras i tre kategorier beroende på den huvudsakliga ”målgruppen”: tredjelandsmedborgare i första hand, offentliga och privata tjänster som rör tredjelandsmedborgare och det mottagande samhället (se tabell 7). På de följande sidorna beskrivs de typer av åtgärder som finansierats närmare.

Det vanligaste är att fonden i medlemsstaterna stöder åtgärder inriktade i första hand på tredjelandsmedborgare, i synnerhet informations- och utbildningsprojekt, inklusive projekt som avser språkkunskaper, praktisk information och medborgarfostran. Den ”dubbelriktade” metoden var nästan lika viktig.

Först på andra plats kom kapacitetsuppbyggnadsåtgärder i vid bemärkelse (anpassning och samordning av offentliga och privata tjänster), samarbete mellan medlemsstater och åtgärder inriktade på det mottagande samhället för att främja interkulturell dialog. Sådana åtgärder finansierades i de flesta medlemsstater och är av lika stor betydelse. En intressant sak är att samarbete mellan medlemsstater, liksom forskning, studier, övervakning och utvärdering, har utvecklats mer än vad som förväntades i början av programperioden.

Omkring 80 % av alla projekt avsåg genomförande av prioritering 1, vilket är en mycket större siffra än för projekt avseende prioritering 3 (10 %), prioritering 2 (6 %) och prioritering 4 (4 %). Andelen för de olika prioriteringarna överensstämmer med de totala belopp som planerades i början av programperioden. Av fondens fyra ”särskilda mål” (se kapitel 2) är målet att ”utveckla och genomföra integrationsprocessen för nyligen anlända tredjelandsmedborgare i medlemsstaterna” klart dominerande, med nästan 70 % av alla finansierade projekt. Det överensstämmer med bestämmelsen i den grundläggande rättsakten om att fonden huvudsakligen ska inriktas på åtgärder för integration av nyanlända tredjelandsmedborgare.

Medlemsstaterna utnyttjade i stor utsträckning möjligheten till högre medfinansiering från EU för projekt avseende en eller flera särskilda prioriteringar – det gällde 62 % av alla projekt. Projekt för genomförande av mer än en särskild prioritering står för den största andelen, följt av projekt för genomförande av de särskilda prioriteringarna 2 och 5. Skillnaderna är dock stora mellan medlemsstaterna. Italien, Lettland och Spanien genomförde exempelvis projekt som avsåg var och en av de fem särskilda prioriteringarna. Bara en av de särskilda prioriteringarna genomfördes däremot i Österrike, Cypern och Slovenien (särskild prioritering 4), och i Frankrike och Storbritannien (särskild prioritering 2). I Malta, Spanien och Sverige avsåg alla projekt som finansierades enligt metoden med ”tilldelande myndighet” en eller flera särskilda prioriteringar.

Generellt sett har prioriterade behov som identifierats på planeringsstadiet i de fleråriga programmen i stort sett bekräftats, och de huvudsakliga förändringarna är en följd av de faktiska förslag som lämnats av de genomförande organisationerna i samband med förslagsinfordringar.

Tabell 7: Översikt över insatser som finansierats av medlemsstaterna inom de årliga programmen 2007–2009

”Målgrupp”: || Typ av insats || Prioritering 1 || Prioritering 2 || Prioritering 3 || Prioritering 4 || Medlemsstaterna totalt

Tredjelandsmedborgare || Förbättring av språkkunskaper (och kapacitetsuppbyggnad i det avseendet) || 20: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, RO, SK, SI, ES, UK || || 2: BE, CY || 1: MT || 21: AT, BE, CY, CZ, DE, EE, FR, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, RO, SK, SI, ES, UK

Spridning av allmän och praktisk information (rättigheter och skyldigheter, tillgängliga tjänster etc.) samt medborgarfostran (värdmedlemsstatens kultur, historia, institutioner) || 22: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK || 1: IT || 6: BE, EE, FI, HU, IT, LV || 2: BE, MT || 23: AT, BE, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LV, LT, LU, MT, PL, PT, RO, SK, SI, ES, SE, UK

Tillgång till andra former av utbildning || 6: BE, EE, EL, LV, SE, UK || 1: CZ || || || 7: BE, CZ, EE, EL, LV, SE, UK

Provisoriska åtgärder för att i ett senare skede underlätta tillträde till arbetsmarknaden, deltagande i sysselsättning och ekonomiskt liv samt självständighet || 12: AT, BG, DE, EL, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE || 1: CZ || 3: FI, LV, LT || || 15: AT, BG, CZ, DE, FI, EL, LV, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES, SE

Social och rättslig vägledning och rådgivning || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES || || 3: CZ, FI, LV || || 11: BE, CZ, FI, FR, HU, LV, PL, PT, RO, SK, ES

”Dubbelriktad” metod: underlättande eller främjande av tredjelandsmedborgares deltagande i samhällsliv, tjänster och utbyte med värdsamhället || 14: AT, CY, DE, EE, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE || || 3: FI, LV, SK || 1: MT || 15: AT, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IE, IT, LU, MT, NL, SK, ES, SE

Hälsa || 3: CZ, ES, SE || || 2: CZ, PL || || 4: CZ, PL, ES, SE

Särskilda insatser för utsatta grupper || 10: AT, BE, DE, CZ, FI, FR, IT, ES, SE, UK || || || 1: IT || 10: AT, BE, CZ, DE, FI, FR, IT, ES, SE, UK

Förbättring av mottagningstjänster, inklusive anläggningar och lagstiftning || 5: BE, CZ, IE, LV, UK || 1: BE || || || 5: BE, CZ, IE, LV, UK

Bostäder || 2: PL, ES || || || || 2: PL, ES

Åtgärder före avresan (åtgärder inriktade på tredjelandsmedborgare innan de kommer till värdmedlemsstaten) || 3: BE, FI, EL || || || || 3: BE, FI, EL

Tabell 7: Översikt över insatser som finansierats av medlemsstaterna inom de årliga programmen 2007–2009 (fortsättning)

”Målgrupp”: || Typ av insats || Prioritering 1 || Prioritering 2 || Prioritering 3 || Prioritering 4 || Medlemsstaterna totalt

Beslutsfattare, personal vid offentliga och privata organ som arbetar med integration och andra människor som kommer i kontakt med tredjelandsmedborgare eller integrationsfrågor || Anpassning av offentliga och privata tjänster till ett mångkulturellt samhälle genom utbildning, kapacitetsuppbyggnad och medvetandehöjande åtgärder || 10: AT, CZ, EE, FR, HU, IT, LV, LT, PT, RO || 1: EE || 16: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, EL, HU, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES || 1: HU || 18: AT, BG, CY, CZ, EE, FI, FR, EL, HU, IT, LV, LT, LU, MT, PT, RO, SK, ES

Forskning om tredjelandsmedborgares situation i medlemsstaten i fråga, även om samhällets attityd gentemot tredjelandsmedborgare, för att bättre kunna skräddarsy integrationsåtgärder och integrationsprocesser efter deras behov || 6: BG, HU, IT, LV, RO, SE || 15: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LT, LU, PL, RO, SK, UK || 4: AT, IT, PT, RO || 1: IT || 18: AT, BE, BG, CY, CZ, FI, EL, HU, IT, LV, LT, LU, PL, PT, RO, SK, SE, UK

Analys och utvärdering av tidigare och aktuella integrationsåtgärder och integrationsprocesser generellt sett och i medlemsstaten i fråga, för att förbättra effektiviteten || 4: MT, NL, SK, SE || 12: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, PL, PT, ES || 2: IT, RO || 1: IT || 17: BG, CY, CZ, EE, FI, EL, IT, LV, LU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, ES, SE

Utveckling av metoder och verktyg för övervakning och utvärdering, inklusive indikatorer || || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK || 1: IT || 1: SK || 13: AT, BG, CY, DE, EE, FI, EL, HU, IT, LU, PL, SK, UK

Samordning av tjänster och politik samt utbyten mellan de olika aktörerna i medlemsstaten || 3: EL, IT, PT || 6: LV, LT, PT, RO, SK, ES || 11: AT, BG, CY, DE, EL, HU, LT, LU, PL, PT, ES || 6: HU, LV, LU, NL, SK, ES || 16: AT, BG, CY, DE, EL, HU, IT, LV, LT, LU, NL, PL, PT, RO, SK, ES

Samordning och samarbete mellan medlemsstater || || 1: LT || 2: LT, SK || 11: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LU, MT, NL, SE || 13: AT, CY, CZ, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, NL, SK, SE

Medieengagemang || 5: CZ, EL, HU, LT, SK || || 1: CY || || 6: CY, CZ, EL, HU, LT, SK

Mottagande samhälle || Öka toleransen, höja medvetenheten och främja interkulturell dialog || 12: AT, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK || 2: BG, PT || 6: AT, BG, CY, DE, LU, MT || 1: MT || 14: AT, BG, CY, CZ, DE, EE, EL, HU, IT, LT, LU, MT, PT, SK

Projekt som finansierades inom ramen för prioritering 1 (”åtgärder som syftar till att praktiskt tillämpa degemensamma grundprinciperna för integrationspolitiken för invandrare i Europeiska unionen”), avsåg främst tillhandahållande av allmän och praktisk information samt medborgarfostran till tredjelandsmedborgare. Sådana projekt genomfördes i de flesta medlemsstater. Projekten gällde exempelvis

- spridning av informationsmaterial i pappersform, i elektronisk form (webbportaler etc.) eller genom e-lärande,

- information genom introduktionskurser, seminarier etc.,

- utveckling av nätverk av informationscenter eller mottagningstjänster,

- anordnande av studiebesök för tredjelandsmedborgare till statliga institutioner, historiska platser, museer,

- mentorskap eller handledarskap från lokalbefolkningens sida, för att vägleda tredjelandsmedborgare genom sin integration i det mottagande samhället,

Därnäst kom språkutbildning, antingen genom kurser och annat undervisningsmaterial för tredjelandsmedborgare, även e-lärande, eller genom utveckling av särskild språkundervisningsteknik som är anpassad för tredjelandsmedborgare.

Främjandet av den ”dubbelriktade integrationsmetoden” finansierades genom en lång rad olika insatser, ofta av innovativ karaktär, t.ex. anordnande av festivaler, konsttävlingar och utställningar, skolintroduktion för föräldrar till tredjelandsmedborgare eller sommarläger för barn som är tredjelandsmedborgare och barn från lokalsamhället. Projekt för att öka toleransen, höja medvetenheten och främja interkulturell dialog avsåg aktiviteter som t.ex. idrotts- och kulturevenemang, tv-serier avsedda för det mottagande samhället etc.

Provisoriska åtgärder för att underlätta tillträde till arbetsmarknaden och deltagande i det ekonomiska livet innefattade t.ex. tillgång till annan utbildning än språk- eller yrkesutbildning, eller tillhandahållande av kompetensbedömning och omskolningskurser.

Anpassning av offentliga och privata tjänster till ett mångkulturellt samhälle genom medvetandehöjande insatser och kapacitetsuppbyggnad handlade om att anordna särskilda utbildningstillfällen och seminarier och sprida informationsmaterial.

Särskilda insatser för utsatta grupper gällde främst kvinnor och barn. Projekten gick ut på att ge särskilt stöd vid avfärden från mottagningscenter, ordna boende, ge direktstöd i samband med arbetssökande, underlätta tillgång till hälsovård och sociala tjänster osv.

Exempel på projekt avseende prioritering 1

Grekland inrättade, tillsammans med IOM, ett program för utbildning och information före avresan i Moldavien, som riktade sig till potentiella migranter. Under fyra månader erbjöds inom programmet formell och informell information om språket, institutionerna och det grekiska samhällets värderingar, praktisk information om invandrares rättigheter och skyldigheter och de nödvändiga förfarandena för att lagligen resa in till och uppehålla sig på grekiskt territorium samt yrkesvägledning för att åstadkomma bättre överensstämmelse mellan tredjelandsmedborgarnas kompetens och de faktiska behoven på den grekiska arbetsmarknaden. Projektet riktade sig till en grupp som vanligen är svår att nå. Det förväntas också inverka positivt på migrationen genom att underlätta laglig – och därmed motverka olaglig – invandring till Grekland. I Italien avsåg ett projekt som genomfördes av Venedigs kommun språkutbildning och medborgarfostran med inriktning på utsatta grupper, t.ex. tredjelandsmedborgare som inte är läs- och skrivkunniga, kvinnor och nyanlända ungdomar. Projektet gav deltagarna tillgång till flexibla och skräddarsydda aktiviteter, innovativa utbildningsmetoder och stöd (interkulturell medling och barnpassning, användning av ny teknik etc.). Tack vare ett nätverk av offentliga och privata partner kunde verksamheten kontinuerligt övervakas med utgångspunkt i planeringen. Projektets avslutningsevenemang var ett konvent där deltagarna fick intyg över deltagande i projektets olika aktiviteter. I Portugal handlade ett projekt om att utveckla interkulturell medling i samband med offentliga tjänster genom ett partnerskap mellan offentliga myndigheter, medlare och universitetet. De första resultaten kan nu skönjas: utbildningsinitiativ, integrering av medlare vid institutioner och utövande av interkulturell medling. Offentliga myndigheter kommer att fortsätta att erbjuda medling och stärka den. En nivå III-profil i den nationella katalogen över kvalifikationer och ett referenssystem för utbildning är under utarbetande och kan antas på högre nivå av universiteten. I ett projekt som genomförs av Tjeckien sammanförs tredjelandsmedborgares familjer med lokala familjer som bor i samma region. Projektet omfattar hela territoriet. Detta kan ses som en åtgärd som kompletterar inrättandet av integrationscenter i varje region i landet. Genom att familjer sammanförs parvis, så att lokalbefolkningen kan hjälpa tredjelandsmedborgare, blir det möjligt att fylla luckan mellan tredjelandsmedborgarnas behov och de tjänster som integrationssystemet i Tjeckien successivt kan erbjuda. Projektet stöds med en omfattande mediekampanj. Ungern stödde ett projekt för att öka medvetenheten hos invånarna i Budapest om de invandrargrupper som lever i staden och deras bidrag till Budapests mångkulturella karaktär. Fyra festivaler anordnades vid en populär kulturinstitution i centrala Budapest. Vid varje festival visades en rad olika kulturella inslag (t.ex. hantverk, musik, dans, film, fotoutställningar etc.) från olika grupper av tredjelandsmedborgare. Evenemangen stöddes med ett antal kommunikationsinsatser. Projektet bidrog till att höja medvetenheten hos invånarna i Budapest om tredjelandsmedborgarna i staden och till att främja interkulturell dialog.

Inom projekt som avsåg prioritering 2, ”utveckling av indikatorer och utvärderingsmetoder för att bedöma framsteg, anpassa politik och åtgärder samt främja samordning av komparativt lärande”, finansierades forskningverksamhet rörande tredjelandsmedborgares situation i medlemsstaterna och om samhällets attityd gentemot tredjelandsmedborgare, för att kunna anpassa integrationsåtgärder och integrationsprocesser till behoven. Forskningen gällde t.ex. insamling av uppgifter om tredjelandsmedborgare i medlemsstaten, kvalitativ forskning såsom diskussionsgrupper med företrädare för icke-statliga organisationer och utbildningssystemet, intervjuer med tredjelandsmedborgare och experter. Mer specifika studier finansierades också, t.ex. om integration av tredjelandsmedborgare som är barn i utbildningssystemet.

Därutöver stöddes analyser och utvärderingar av integrationspolitik och integrationsåtgärder. Här ingick analys av den rättsliga ramen och administrativa förfaranden, utveckling av indikatorer eller utvärderingsmetoder, samordning av tjänster och aktörer för att utbyta information, statistiska uppgifter och nyheter om integration.

Exempel på projekt avseende prioritering 2

I Polen handlade ett forskningsprojekt om diskriminering av tredjelandsmedborgare, främst genom påverkansarbete och informationskampanjer riktade till beslutsfattare. I projektet beaktades en färsk och viktig undersökning av situationen för tredjelandsmedborgare i Polen – särskilt med avseende på sysselsättning. Bland aktiviteterna ingick en sociologisk undersökning med 360 tredjelandsmedborgare och 30 tjänstemän och experter på frågor gällande integration och diskriminering av utlänningar i Polen, en analys av de sociala och rättsliga aspekterna av diskriminering som omfattade 30 rättsakter, en undersökning av arbetsgivares vilja att anställa olika kategorier av tredjelandsmedborgare, offentliggörande och distribution av två uppsatser om frågor på detta område med rekommendationer till beslutsfattare och tredjelandsmedborgare i Polen samt anordnande av seminarier för att föra fram resultaten.

I Litauen gjordes en genomförbarhetsstudie om tredjelandsmedborgares tillträde till arbetsmarknaden för att förbättra kunskapen om deras behov. Nu när de viktigaste problem och svårigheter som tredjelandsmedborgare möter har kartlagts används projektresultaten i stor utsträckning av många samhällsgrupper och av institutioner i Litauen.

I Slovakien gällde ett studieprojekt integration av invandrarbarn i utbildningssystemet på grundskolan. Vid sidan av en bedömning av behov, utmaningar och hinder resulterade det i undervisningsmoduler och material avsett för invandrarbarn, vilket inte hade funnits tidigare.

I Frankrike undersöktes för första gången i stor skala i en statistisk undersökning integrationsprocessen för flera tusen tredjelandsmedborgare under flera år – månaderna efter ankomsten, ett år senare och tre år senare. Man tittade på situationen före och den administrativa processen efter ankomsten och, senare, på förvärvandet av språkkunskaper, tillgång till sysselsättning och bostad och, längre fram, tillträde till utbildning, hälso- och sjukvård, socialt liv osv. Undersökningen bör ge beslutsfattare och myndigheter med ansvar för integration ingående kunskap om integrationsprocessen och förslag till förbättringar av integrationspolitiken.

Inom ramen för prioritering 3 (”kapacitetsuppbyggnad, samordning och uppbyggnad av interkulturell kompetens i medlemsstaterna på alla nivåer inom offentlig förvaltning”) finansierade medlemsstaterna åtgärder gällande anpassning av offentliga och privata tjänster till ett mångkulturellt samhälle genom utbildning, kapacitetsuppbyggnad och medvetandehöjande åtgärder, särskilt för personal vid statliga och icke-statliga organ och andra människor som kommer i kontakt med tredjelandsmedborgare. Här ingick bl.a. kurser och seminarier för offentliga och privata institutioner för att höja medvetenheten om och toleransen av mångfald, samordning av tjänster och politik inom medlemsstaterna, spridning av handböcker, upprättande av partnerskap med lokala myndigheter osv.

Exempel på projekt avseende prioritering 3

I Österrike samlas uppgifter om invandring och integration in i ett projekt som utgår från ett integrations- och övervakningscenter. Centret har startat en webbplats och ett specialiserat bibliotek och producerar ett nyhetsbrev en gång per kvartal. Det förser aktörer på integrationsområdet med uppgifter och verktyg med integrationsanknytning, informerar om integrationsprojekt och stöder nätverksbyggande. Övervakningen kommer att göra det möjligt att utvärdera effekterna av integrationsåtgärder och kommer på lång sikt att bidra till den sociala och politiska debatten om integrationsfrågor.

På Cypern anordnades särskilda seminarier för lärare, även särskilda utbildningsseminarier om interkulturell utbildning och undervisning i grekiska som andra eller främmande språk. Syftet var att lärarna skulle bli bättre på att hantera integrationsproblem. Framför allt fick lärarna vid seminarierna nödvändig kunskap och information om nya undervisningsmetoder och bästa praxis vid undervisning av tredjelandsmedborgare. Lärarna var entusiastiska över seminarierna eftersom de upplevde dem som mycket värdefulla för förståelsen av tredjelandsmedborgares barns perspektiv och ansåg att seminarierna gav väsentlig information och metoder för att hantera denna grupp på rätt sätt.

Ett projekt som genomfördes i Finland syftade till att öka medvetenheten bland myndigheter i ett regionalt område om den thailändska befolkningsgruppen, som är särskilt utsatt eftersom den i många fall inte nås av offentliga åtgärder. I projektet belystes problemen ur tredjelandsmedborgarnas perspektiv, och det ledde till att samarbetsnätverk skapades. Projektet gav också ömsesidig medvetenhet och kunskap. En mängd information har samlats in om målgruppen, som kan användas både vid planering av offentliga tjänster och vid upprättande av samarbete med den tredje sektorn. Projektresultaten används för utbildning av polisen och vid utformning och genomförande av integrationspolitik och integrationsåtgärder på kommunal nivå. De kan också användas för andra målgrupper.

Inom prioritering 4 (”utbyte av erfarenheter, god praxis och information om integration mellan medlemsstaterna”), slutligen, avsåg projekten inte bara samordning och samarbete mellan medlemsstaternas offentliga myndigheter, utan de stödde även utbyte av information och praxis mellan medlemsstaternas icke-statliga organisationer.

Exempel på projekt avseende prioritering 4

Estlands förvaltning anordnade studiebesök till och seminarier med andra medlemsstater, för att utbyta information, erfarenhet och god praxis i fråga om integration av tredjelandsmedborgare. I Italien inledde inrikesministeriet ett samarbetsprojekt med andra medlemsstaters förvaltningar om olika integrationsfrågor. Några ämnen som togs upp var integrationsstatistik, god praxis i hanteringen av utsatta grupper, en konvention om integration, jämförande analys av Italiens och andra medlemsstaters lagstiftning om medborgarskap.

Flera medlemsstater (Österrike, Tjeckien, Grekland, Ungern, Malta, Nederländerna, Slovakien, Spanien och Sverige) finansierade seminarier, konferenser, nätverk och studiebesök på förslag av statliga och icke-statliga organisationer, för att utbyta erfarenheter och god praxis med organisationer i andra medlemsstater.

Luxemburg finansierade flera projekt som gällde samarbete med organisationer i de angränsande medlemsstaterna Belgien, Frankrike och Tyskland. Ett av projekten inleddes med insamling av uttömmande uppgifter om tredjelandsmedborgares organisationer i dessa medlemsstater. Det ledde till samarbete dem emellan i olika integrationsfrågor. I ett annat projekt utnyttjade en Luxemburgbaserad organisation expertkunskaperna hos en fransk organisation för att inrätta och förbättra interkulturella tolktjänster (tolkar fick utbildning om kulturella värden hos tredjelandsmedborgare av olika ursprung).

7.4. Utvärdering av genomförandet och preliminära resultat

De flesta medlemsstater upplevde problem med genomförandet av de två första årliga programmen, 2007 and 2008. Det rörde sig om antingen förseningar eller svårigheter att genomföra programmen till fullo. Det vanligaste problemet var att godkännandet av programmen försenades (vilket inte är ovanligt i samband med nya EU-finansieringsinstrument), eftersom godkännandet ofta var en förutsättning för att inleda förslagsinfordringar eller finansiera utvalda projekt. Andra vanliga problem var att organisatoriska och administrativa överenskommelser inom medlemsstaten måste slutföras innan programmet kunde genomföras, att ansvariga myndigheter och stödmottagare saknade erfarenhet, att mer än en förslagsinfordran måste anordnas när de stödberättigade projekten inte räckte till för ett fullt utnyttjande av anslaget från fonden och, vilket hade stor betydelse, att det var svårt för genomförande organisationer att säkra motfinansiering i ett mycket besvärligt ekonomiskt läge. För att komma i fatt inledde ett antal medlemsstater de årliga programmen för 2007 och 2008 samtidigt, t.ex. genom förslagsinfordringar som omfattade båda programmen. Genomförandet forcerades emellertid, vilket ledde till snäva tidsramar för genomförande organisationer och administrativa bördor för de ansvariga myndigheterna. Det innebar också att en del medlemsstater inte hann omarbeta sina årliga program om deras förslagsinfordringar inte gav resultat.

Situationen förbättrades dock märkbart i och med det årliga programmet 2009, där bara nio medlemsstater rapporterade om förseningar i genomförandet.

Trots dessa problem förväntas de planerade insatser och mål som anges i de årliga programmen kunna förverkligas i de flesta medlemsstater. I det här skedet baseras utvärderingen i medlemsstaterna på vilka slags och hur många projekt som finansierats, jämfört med de vägledande mål som angetts i programmen för vare åtgärd, och på de faktiska resultat som förelåg när uppgifter lämnades till kommissionen. Närmare information om resultaten och effekterna kommer att finnas i utvärderingen i efterhand 2012.

I 15 medlemsstater (Österrike, Bulgarien, Cypern, Estland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Italien, Lettland, Litauen, Polen, Portugal, Slovakien, Spanien och Storbritannien) har de årliga programmen för både 2007 och 2008 genomförts i stort sett till fullo (i några fall efter en översyn från kommissionens sida). I Belgien, Tjeckien, Ungern, Luxemburg och Slovenien har bara 2008 års program genomförts till fullo, och i Bulgarien har bara 2007 års program genomförts till fullo. I 19 medlemsstater (Österrike, Belgien, Bulgarien, Cypern, Estland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Ungern, Irland, Italien, Lettland, Litauen, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Spanien och Storbritannien) har projektens avsedda resultat nåtts eller kommer sannolikt att nås vid slutförandet. Två medlemsstater (Tjeckien och Luxemburg) uppgav att bara 2008 års program förväntades nå avsett resultat.

Generellt sett gjorde fonden det möjligt för flera medlemsstater (t.ex. Ungern och Slovakien) att för första gången utforma en övergripande politisk ram för integrationen av tredjelandsmedborgare som omfattade alla de gemensamma grundprinciperna. I andra medlemsstater, t.ex. Bulgarien, Cypern, Estland och Grekland, där det redan fanns en nationell ram för integration, tillhandahöll fonden finansiella medel för genomförandet. I mer erfarna medlemsstater, slutligen, har fonden, som ofta kompletterar befintlig finansiering, inriktats på särskilda åtgärder eller särskilda grupper som normalt inte omfattas av traditionella finansieringsinstrument. I det sammanhanget har den haft stor effekt när det gäller t.ex. språkkunskaper, främjande av meningsfull kontakt och konstruktiv dialog mellan tredjelandsmedborgare och det mottagande samhället och hantering av tredjelandsmedborgares hälsoproblem.

7.5. Medlemsstaternas övergripande bedömningar och förslag till förbättringar

I alla medlemsstater (utom Nederländerna och Polen) betraktades prioriteringarna och de åtgärder som anges i programmen som relevanta med hänsyn till nationella behov och målsättningar på integrationsområdet. I några av de nya medlemsstaterna (t.ex. Bulgarien, Cypern och Tjeckien) har programmen varit särskilt relevanta i och med att antalet invandrare från tredjeländer ökat på senare tid. I några få medlemsstater måste vissa åtgärder ändras till följd av den ekonomiska krisen (Rumänien, Spanien) eller till följd av förändrade migrationsströmmar (Storbritannien). Prioriteringarna och åtgärderna behöll dock generellt sett sin relevans.

I Nederländerna stod anslaget från fonden för en relativt liten del av den nationella integrationsbudgeten och ansågs inte ge nationella strategier något verkligt mervärde. I Polen noterades under genomförandet att en större bredd på åtgärderna skulle ha inneburit ett effektivare stöd för nationella strategier. De ursprungliga åtgärderna måste omformas och slås samman för att bättre tillgodose inhemska behov.

Sju medlemsstater (Belgien, Bulgarien, Cypern, Estland, Malta, Nederländerna och Sverige) kunde ännu inte bedöma om deras respektive program nått målen, men de 19 övriga medlemsstater bedömde att programmet var effektivt – projekten genomfördes framgångsrikt och resultaten överensstämde i hög grad med målen.

Det rådde delade meningar om effektiviteten. De flesta medlemsstater var övertygade om att målen för projekten nåtts till rimlig kostnad, vilket var ett urvalskrav, men de administrativa kostnaderna betraktades som höga och projektledningen krävde mer personal och finansiella resurser än väntat.

Komplementaritet mellan fonden och andra av EU:s finansieringsinstrument uppnåddes genom de förfaranden som angavs när programmen inleddes, dock med vissa svårigheter, varav den största var behovet av att undvika överlappning med målgruppen för Europeiska flyktingfonden.

Slutligen ansågs fonden i nästan alla medlemsstater ha ett verkligt mervärde. Den gav resultat på integrationsområdet som inte skulle ha gått att få genom befintliga nationella program, politik, budgetar och andra EU-finansieringsinstrument. Bland dessa resultat kan nämnas genomförande av projekt inom ramen för en sammanhängande, specifik strategi och politik; komplettering av och samordning med andra fonder, nationella instrument och EU-instrument samt införande av nya, viktiga integrationsaspekter i befintliga program; förstärkning av verksamhet som bedrivs av icke-statliga organisationer och lokala myndigheter; främjande av dialog och utbyte av idéer mellan integrationsprocessens aktörer.

Det ansågs finnas en tillräcklig uppsättning stödberättigade åtgärder. Medlemsstaternas rekommendationer gällde i stället främst förenkling av det befintliga systemet, som i flera avseendet ansågs vara alltför komplext:

- Den administrativa bördan i anslutning till årliga program bör minskas genom att dagens system med ett flerårigt program följt av årliga program ersätts av bara ett flerårigt program. Större flexibilitet bör också tillåtas under programgenomförandet, utan att någon översyn från kommissionens sida behövs. Den period under vilken utgifter berättigar till stöd inom ramen för årliga program skulle, om programmen fortsätter, kunna förlängas. Rapporteringskraven bör minskas.

- Bestämmelserna om stödberättigande bör förtydligas, förenklas och göras mer flexibla för att öka effektiviteten och minska den administrativa bördan, med möjligheten att låta medlemsstaterna fastställa och tillämpa sina egna bestämmelser om stödberättigande.

- Fondens tillämpningsområde bör utvidgas till att även omfatta människor som tillhör målgruppen för Europeiska flyktingfonden.

- EU:s medfinansieringsgrad bör höjas till 75 % för alla projekt och andelen för det EU-bidrag som betalas ut som förhandsfinansiering bör höjas för att ge mer stöd till projekt i inledningsfasen och underlätta programgenomförandet. Den andra förhandsfinansieringen skulle då kunna avskaffas. Budgeten för tekniskt stöd bör också höjas för att motsvara de faktiska administrativa kostnaderna.

- Kommissionen skulle kunna göra mer för att stödja genomförandet i medlemsstaterna, särskilt genom att öka kunskapsutbytet och främja samarbete mellan medlemsstaterna och snabbt göra användbar information tillgänglig för alla medlemsstater etc. Vid sidan av information som tillhandahålls i Solid-kommittén skulle det vara värdefullt med databaser på Internet eller en särskild webbsida med all dokumentation. Slutligen bör i framtiden den rättsliga ramen färdigställas innan programperioden inleds, och programmen bör godkännas så tidigt som möjligt.

8. AVSLUTANDE ANMÄRKNINGAR OCH REKOMMENDATIONER

Följande bedömning kan göras mot bakgrund av genomförandet av fonden under de första tre åren av de fleråriga programmen för 2007–2013:

- Sedan en del problem med genomförandet av de årliga programmen 2007 och 2008 lösts har de flesta medlemsstater lyckats komma i fatt och har från och med 2009 genomfört årliga program utan några större förseningar. Trots det finns en del svårigheter kvar, som kommissionen undersöker tillsammans med berörda medlemsstater. Projekt som slutförts hittills når i allmänhet de planerade målen, och de flesta medlemsstater räknar med att uppnå programmens mål senast från och med 2009 års årliga program.

- Fonden har blivit etablerad i de flesta medlemsstater, särskilt bland de organisationer som genomför projekt. Det framgår i synnerhet av det mycket stora gensvaret på förslagsinfordringar från och med 2009 års årliga program och den mångfald organisationer som deltar i medlemsstaterna.

- Fonden har fyllt en lucka och anses i de flesta medlemsstater ge verkligt mervärde, oavsett om medlemsstaterna hade tidigare erfarenhet av integration av tredjelandsmedborgare eller inte.

- Fondens ramar för programplanering och genomförande tycks emellertid vara alltför komplexa med tanke på de slags åtgärder som finansieras, de organisationer som får stöd och det stora antalet projekt.

För att tillgodose medlemsstaternas önskemål genomförde kommissionen 2011 en ingående översyn av tillämpningsföreskrifterna för alla fyra fonderna i det allmänna programmet. Det handlar till största delen om en väsentlig förenkling av bestämmelserna om stödberättigande, och de nya reglerna gäller från genomförandet av de årliga programmen 2011 (senast) och, under förutsättning att principerna om likabehandling, insyn och icke-diskriminering tillämpas till fullo, även de projekt som finansieras inom de årliga programmen 2009 och 2010.[15] Medlemsstaterna har välkomnat översynen. Ytterligare förslag till förbättringar från medlemsstaterna kommer att behandlas i anslutning till de förslag som kommissionen ska lägga fram i år om de framtida finansieringsinstrumenten för inrikes frågor, som en del av nästa fleråriga budgetram som ska gälla från 2014.

Under de två år som återstår av den innevarande programperioden väntas fondens budgetanslag öka stort och uppgå till 162,5 miljoner euro 2012 och 182,5 miljoner euro 2013 (sammanlagt för de två åren motsvarar det 42 % av fondens anslag för hela perioden 2007–2013), jämfört med 131,5 miljoner euro 2011 och 110,5 miljoner euro 2010.[16] Mot den bakgrunden har kommissionen för avsikt att diskutera bästa möjliga utnyttjande av de tillgängliga medlen med medlemsstaterna, med tanke på kommande års behov i fråga om politik och genomförande. Enligt kommissionens mening finns det fyra huvudområden som förtjänar ytterligare insatser och fokus:

- Främja ett aktivt deltagande av tredjelandsmedborgare och det mottagande samhället i integrationsprocessen, inom ramen för den ”dubbelriktade processen”: främja övergripande integrationsprogram och tredjelandsmedborgares medverkan i relevanta rådgivande organ och nätverk; främja tredjelandsmedborgares deltagande i samhällslivet; öka allmänhetens medvetenhet om invandring, däribland kunskapen om invandringens bidrag till det mottagande samhället osv.

- Öka integrationsåtgärdernas effektivitet genom att inrikta dem på de särskilda behoven hos utsatta grupper (kvinnor, ungdomar och barn, ensamkommande underåriga med rättslig status, äldre, offer för människohandel osv.): förbättra utbildningsmöjligheterna för barn; betona kvinnors roll i samband med integration, främja deras oberoende i samhället och förbättra deras kännedom om rättigheter och deras deltagande i det offentliga livet; främja integration av ensamkommande underåriga som getts rättslig status osv.

- Främja integration på lokal nivå och gräsrotsnivå, samt flernivåsamarbete mellan de olika styrelsenivåer som medverkar i utarbetandet av strategier och åtgärder på integrationsområdet: stödja integrationsprocesser på lokal nivå, inklusive partnerskap mellan alla berörda aktörer; förbättra lokal integration av tredjelandsmedborgare i fråga om bostäder, skolor, socialt bistånd, hälsa och utbildning; stödja inkluderande stadsdelar och initiativ på gräsrotsnivå för lokal integration osv.

- Utveckla integrationsfrämjande åtgärder före avresan från ursprungsländerna, utan att göra tredjelandsmedborgares deltagande till ett villkor för inresa: information om t.ex. viseringar och arbetstillstånd och om mottagarlandets språk, institutioner och värderingar; yrkesutbildning för att åstadkomma överenskommelse mellan kompetens och de faktiska behoven på mottagarlandets arbetsmarknad osv.

Kommissionen kommer tillsammans med medlemsstaterna att undersöka hur de ovannämnda prioriterade områdena skulle kunna ges ytterligare stöd i de återstående årliga programmen, med början i det årliga programmet 2012, som medlemsstaterna ska lägga fram senast den 1 november 2011.

---------------

[1] Om inte annat anges baseras alla budgetsiffror i rapporten på de faktiska anslag som budgetmyndigheten hittills fattat beslut om.

[2] KOM(2005)123 slutlig.

[3] Beslut 2007/435/EG, EUT L 168, 28.6.2007, s. 18.

[4] Artikel 48.3 b i den grundläggande rättsakten.

[5] En sammanställning och landsrapporterna finns på http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm.

[6] Kommissionens beslut K(2007) 3926 slutlig, 21.8.2007.

[7] En utvärdering av de förberedande åtgärderna ”INTI” finns på http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm.

[8] Beslut 2008/457/EG, EUT L 167, 27.6.2008, s. 69.

[9] En sammanställning av alla fleråriga program kommer att finnas på http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm

[10] För ytterligare uppgifter, se KOM(2011) 448 och SEK(2011) 940 om tillämpningen av kriterierna för fördelningen av resurser mellan medlemsstaterna genom fonden för yttre gränser, Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare och Europeiska återvändandefonden.

[11] Mer information om Europeiskt integrationsforum finns på http://ec.europa.eu/ewsi/en/policy/legal.cfm

[12] http://ec.europa.eu/ewsi/en/index.cfm

[13] http://ec.europa.eu/ewsi/en/resources/detail.cfm?ID_ITEMS=12892

[14] Artikel 48.2 a i direktiv 2007/435/EG.

[15] Översynen av tillämpningsföreskrifterna för Europeiska fonden för integration av tredjelandsmedborgare godkändes genom kommissionens beslut K(2011) 1289, 3.3.2011.

[16] Siffrorna avser årliga program och gemenskapsåtgärder.