P8_TA(2018)0512

Slutsatser och rekommendationer från särskilda utskottet för terrorismfrågor

Europaparlamentets resolution av den 12 december 2018 om slutsatser och rekommendationer från särskilda utskottet för terrorismfrågor (2018/2044(INI))

(2020/C 388/07)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av sitt beslut av den 6 juli 2017 om tillsättning av ett särskilt utskott för terrorismfrågor och fastställande av dess ansvarsområden, sammansättning och mandatperiod (1), som antogs i enlighet med artikel 197 i arbetsordningen,

— med beaktande av artikel 52 i arbetsordningen,

— med beaktande av betänkandet från särskilda utskottet för terrorismfrågor (A8-0374/2018), och av följande skäl:

Inledning

A. Unionen bygger på värdena mänsklig värdighet, frihet, jämlikhet och solidaritet, respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt på de demokratiska principerna och rättsstatsprincipen. Terroristdåd utgör en av de grövsta kränkningarna av dessa universella värden och principer.

B. EU bör göra sitt allra yttersta för att säkerställa den fysiska och psykiska integriteten för dess medborgare som utsätts för fara av terrorister. Kampen mot terrorismen kräver att man ställer dess offer i centrum. Samhällen måste skydda, erkänna, stödja och kompensera offren för terrorismen. I artikel 6 i stadgan om de grundläggande rättigheterna är både rätten till frihet och rätten till säkerhet inskrivna, och dessa kompletterar varandra.

C. Hanteringen av terroristhotet bör alltid fullständigt överensstämma med de principer som erkänns i artikel 2 i EU-fördraget och bör beakta de grundläggande rättigheterna och friheterna samt de principer som särskilt erkänns i stadgan om de grundläggande rättigheterna, med tanke på eventuella effekter för oskyldiga människor som utgör det stora flertalet av befolkningen.

D. Terrorism i alla dess former och yttringar, oavsett av vem, var och för vilket ändamål den begås, måste fördömas, eftersom den utgör ett av de allvarligaste hoten mot internationell fred och säkerhet.

E. Terroristhotet har vuxit och utvecklats snabbt under de senaste åren. Terrorattentat har drabbat oss alla djupt och har kostat många oskyldiga människor livet och även skadat många. Terrorismens gränsöverskridande karaktär kräver ett kraftfullt och samordnat bemötande och samarbete såväl inom och mellan medlemsstaterna som med och mellan behöriga unionsbyråer och unionsorgan, samt med relevanta tredjeländer.

Institutionell ram

F. Säkerheten i en medlemsstat är säkerheten för alla i unionen. De hot som terrorismen utgör kräver en helhetssyn som kopplar samman inre och yttre säkerhet och säkerställer nationell och europeisk samordning. EU och medlemsstaterna har gjort framsteg för att motverka dessa hot, men dessa framsteg framtvingas tyvärr på grund av olika händelser snarare än genom proaktiva åtgärder, och samma framsteg uppnås inte i alla medlemsstater.

G. Nationell säkerhet är endast medlemsstaternas ansvar enligt artikel 4.2 i EU-fördraget och artikel 73 i EUF-fördraget, medan unionen och medlemsstaterna enligt artikel 4.3 och artikel 42 i EU-fördraget ska bistå varandra genom att utföra uppgifter som följer av fördragen. Den nationella säkerheten blir allt mer beroende av sin vidare europeiska dimension. Nationell säkerhet definieras inte på EU-nivå, vilket ger medlemsstaterna stort handlingsutrymme.

H. Samtidigt anges i artikel 4.2 i EUF-fördraget att unionen och medlemsstaterna ska ha delade befogenheter på området frihet, säkerhet och rättvisa. EU har särskilda befogenheter när det gäller att underlätta och främja samordning och samarbete mellan medlemsstaterna och även när det gäller att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning och praxis. Ett mandat för EU-åtgärder ges i artikel 67 i EUF-fördraget för att ”säkerställa en hög säkerhetsnivå genom förebyggande och bekämpning av brottslighet”.

I. De nationella säkerhets- och underrättelseorganen i EU:s medlemsstater och i vissa tredjeländer samarbetar effektivt genom gruppen för kamp mot terrorism, som är ett informellt organ som står utanför EU, och på bilateral och multilateral basis. Gruppen för kamp mot terrorism har en plattform för utbyte av operativa underrättelser vilken har gett ett snabbare och mer kvalitativt underrättelseutbyte. EU har ett etablerat komplex av strukturer som helt eller delvis arbetar med terrorism, främst genom Europols europeiska centrum mot terrorism som är ett centralt nav för utbyte av brottsbekämpningsinformation och samarbete på terrorismbekämpningsområdet i EU, och EU:s underrättelse- och lägescentral (Intcen), som är en ingång för strategiska underrättelser från underrättelse- och säkerhetstjänster till EU genom vilka information från gruppen för kamp mot terrorism når beslutsfattarna i EU, med bistånd av EU:s samordnare för kampen mot terrorism.

J. Gränslinjen mellan EU:s och medlemsstaternas behörighet är inte alltid tydlig på grund av olika egenskaper och geografiska befogenheter, vilket visar hur viktigt det är med samarbete mellan de båda förvaltningsnivåerna. Alla olika regionala, nationella, europeiska och internationella aktörer inom kampen mot terrorismen med överlappande kompetens och otillräckligt avgränsade mandat, de många formella och informella forumen för samarbete och utbyte av information samt fördelningen av behörighet mellan de olika regionala och nationella organen, mellan brottsbekämpande myndigheter och underrättelsetjänster och mellan EU och medlemsstaterna understryker komplexiteten, och kan ge upphov till svårigheter, när det gäller samordning, effektivitet och samstämmighet i hur terroristhotet ska bemötas.

K. Kommissionären med ansvar för säkerhetsunionen är en uppskattad aktör i fråga om att förena kommissionens utvecklingspolitik, genomförande, uppföljning och utvärdering. Inrättandet av befattningen kommissionär med ansvar för säkerhetsunionen signalerar EU:s engagemang för att främja samarbete mellan medlemsstaterna i frågor som rör den inre säkerheten, såväl som att harmonisera lagstiftningen mot terrorism och säkerställa ett bättre samarbete mellan brottsbekämpande och rättsliga myndigheter, med full respekt för statusen för dessa frågor som nationella befogenheter i enlighet med fördragen.

L. EU:s samordnare för kampen mot terrorism är en viktig aktör i uppföljningen av genomförandet av EU:s strategi för kampen mot terrorism. I enlighet med sitt mandat och enligt vad som fastställts av Europeiska rådet är EU:s samordnare för kampen mot terrorism ansvarig för verkställigheten och utvärderingen av strategin och samordningen av arbetet inom EU, och för underlättandet av kommunikationsåtgärder mellan EU och tredjeländer. EU:s samordnare för kampen mot terrorism ger värdefulla råd till, upprätthåller kontakterna med, och hjälper till med att stärka samordningen mellan EU:s institutioner, byråer och medlemsstater. Hans eller hennes mandat och status är i vilket fall som helst bristfälligt definierade.

M. Den 6 juli 2017 inrättade parlamentet ett tillfälligt särskilt utskott för terrorismfrågor (TERR) i syfte att ge parlamentets syn på de praktiska och lagstiftningsmässiga luckor som finns i den nuvarande ordningen för terrorismbekämpning och som har möjliggjort den senaste tidens terroristattentat i EU samt för att ge rekommendationer som kan bidra till att hantera terrorismhotet på EU-nivå.

N. Europeiska åklagarmyndigheten, som ska inrättas på grundval av rådets förordning (EU) 2017/1939, ska ha den viktiga uppgiften att utreda och lagföra brott som påverkar unionens ekonomiska intressen. Dess inrättande och anslagen av ekonomiska resurser till detta nya organ bör inte negativt påverka möjligheterna för befintliga strukturer, som t.ex. Eurojust, att underlätta medlemsstaternas insatser i kampen mot terrorism.

O. Av 88 rättsligt bindande åtgärder mot terrorism som föreslogs mellan september 2001 och sommaren 2013 omfattades bara en fjärdedel av konsekvensbedömningar och bara tre av offentligt samråd (2). Detta förhållande har förbättrats under senare år och de senaste initiativen som kommissionen lade fram 2017 och 2018 åtföljdes av erforderlig motivering. Genom agendan för bättre lagstiftning, som antogs 2015, har kommissionen också stärkt sin politik för samråd med berörda parter. Åtgärder mot terrorism kan vara mer effektiva och samstämda om relevanta berörda parter hörs och konsekvensbedömningar genomförs.

P. I kommissionens övergripande bedömning av EU:s säkerhetspolitik nämns ofullständigt genomförande som en av utmaningarna för säkerhetsunionen.

Q. Utvärdering av åtgärder mot terrorism är avgörande för att bedöma deras effektivitet, relevans, samstämmighet, effektivitet och respekt för de grundläggande rättigheterna, och avgöra huruvida ytterligare åtgärder är nödvändiga för att ta itu med bristerna. Det finns en skillnad mellan att övervaka omfattningen av genomförandet och den faktiska effektiviteten av genomförda åtgärder. Mellan 2001 och 2016 fanns det 17 rapporter om övervakning av genomförandet och om utvärdering jämfört med tio strategier för terrorismbekämpning och 55 lagstiftande och icke-bindande åtgärder. Det är nödvändigt att medlemsstaterna skyndsamt genomför EU:s lagstiftning på säkerhetsområdet för att undanröja alla svagheter i EU:s samlade åtgärder mot terrorism.

Terroristhot

R. Under de senaste åren har EU-medlemsstater drabbats av omfattande terrorattentat. De dödligaste attentaten har begåtts eller inspirerats av jihadistgrupper såsom Islamiska staten och al-Qaida. Dessa terroristgrupper (3) och deras verksamhet underlättas ibland av vissa länder. Högerextrem, vänsterextrem och etno-nationalistisk separatistisk våldsextremism, som syftar till att störta de demokratiska värderingar och system som styrs av rättsstatsprincipen i EU genom olagligt våld, är fortfarande också oroande.

S. Medlemsstaterna hotas alltmer av våldsbejakande högerextremism och av nyfascistiskt och nynazistiskt våld som riktar sig mot politiska motståndare, flyktingar och invandrare, etniska och religiösa minoriteter, hbtqi-personer, människorättsförsvarare, aktivister och personal inom brottsbekämpande myndigheter.

T. Samtidigt som de flesta terrorattentat som genomfördes i EU år 2017 angavs som separatistattentat (137 av 205), anges tydligt i Europols rapport om den rådande situationen för och tendenserna inom terrorismen i Europa (TESAT) 2018 att inga av de rapporterade aktiviteterna i någon terroristkategori har varit så dödliga och har haft en sådan inverkan på samhället som helhet som de som utförts av jihadistiska terrorister. Den växande risken för vedergällningsterrorism är en allvarlig farhåga som inte bör underskattas.

U. Så länge som ett terroristattentat är ett ”vidsträckt eller systematiskt angrepp riktat mot civilbefolkning”, bör terroristmord omfattas av och hanteras enligt artikel 7 i Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen av den 17 juli 1998.

V. Utvecklingen och instabiliteten i Mellanöstern och Nordafrika (Mena) har gjort det möjligt för Islamiska staten och andra terroristgrupper att få fotfäste i länder som gränsar till EU och rekrytera stridande från EU i en aldrig tidigare skådad omfattning. Som ett resultat av detta har kopplingen mellan inre och yttre säkerhet blivit mer framträdande.

W. Tusentals europeiskfödda medborgare eller medborgare som är bosatta i EU deltog i Islamiska statens terroristaktiviteter i Syrien och Irak, men det har skett en ändring av strategin sedan Islamiska statens militära kollaps, med en nedgång i antalet personer som reser till dessa länder för terroriständamål och terroristjihadister och ”sovande celler” inom EU som uppmuntras att genomföra attentat i sina hemländer.

X. Nya attentat har visat att skjutvapen och sprängämnen fortfarande är traditionella metoder som används av terroristgrupper. Det finns emellertid en växande användning av individer av andra vapen och metoder som är mycket mindre sofistikerade och svårare att upptäcka, som syftar till att orsaka ett maximalt antal slumpmässiga dödsfall bland civila.

Y. Utländska terroriststridandes och deras familjers återvändande utgör särskilda utmaningar när det gäller säkerhet och radikalisering; särskilt barn som återvänder medför specifika problem eftersom de behöver skydd som offer, men samtidigt också kan vara potentiella förövare.

Z. Vissa av dessa återvändande har fått långvarig ideologisk indoktrinering och militär utbildning i användningen av vapen och sprängämnen samt i olika sorters taktik för skydd, angrepp och strid, och har i vissa fall etablerat kontakter med andra terrorister, möjligen tidigare utländska stridande, med vilka de bildar gränsöverskridande nätverk (4).

AA. Bland förövare av terroristattentat i EU finns mycket ofta EU-medborgare, ofta andra eller tredje generationens invandrare, som har vuxit upp i de medlemsstater som de har angripit, samt utlänningar som i vissa fall har bott under en avsevärd tid i den medlemsstat där attentatet äger rum.

AB. Våra öppna samhällen och öppna gränser är sårbara för kränkningar och utnyttjas av terroristgrupper. Vissa terrorister har använt migranters och asylsökandes resvägar för att ta sig till europeiska länder och utnyttjar den fria rörligheten i Europa.

AC. Det finns dokumenterade fall (5) där offer för allvarliga brott som begåtts av Islamiska statens terrorister på syriskt eller irakiskt territorium har – när de trodde sig vara säkra – mött sina plågoandar igen på EU:s territorium, där båda har begärt skydd.

AD. Flödet av migranter och flyktingar utgör utmaningar för deras integration i Europas samhällen och kräver förstärkta och särskilda investeringar inriktade mot social och kulturell integration.

AE. Nya former av terrorism kan användas för ett attentat, bland dem cyberterrorism och användning av massförstörelsevapen, eventuellt i samband med ny teknisk utrustning som t.ex. drönare. Det finns en tidigare likartad händelse med ett misslyckat attentat med det mycket giftiga biologiska medlet ricin. Det finns fall där terroristgrupper har använt eller planerat att använda kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära (CBRN) material, och via sociala medier utbytt information om möjlig taktik och möjliga attentatsmetoder och om tänkbara mål.

AF. Medlemsstaterna har olika strategier för att hantera hybrid- och CBRN-relaterade hot, och har därför olika beredskapsnivåer.

AG. Rådet välkomnade den 28 juni 2018 det gemensamma meddelandet om EU:s motståndskraft mot CBRN-relaterade hot, i syfte att identifiera områden där åtgärder bör intensifieras för att ytterligare fördjupa och stärka EU:s viktiga bidrag till att hantera dessa hot, samt uppmana medlemsstaterna och kommissionen att arbeta tillsammans för att fullt ut genomföra CBRN-handlingsplanen som ett brådskande ärende.

AH. Man bör vara försiktig i politiska debatter om terroristhotet som utnyttjas av agitatorer på såväl vänster- som högersidan för att undvika polarisering inom samhällen som syftar till att undergräva demokrati, social sammanhållning och mänskliga rättigheter, vilket spelar terroristorganisationerna i händerna och gynnar deras mål.

AI. I den europeiska säkerhetsagendan från april 2015 framhölls behovet av att ta itu med sambandet mellan terrorism och organiserad brottslighet, och det underströks att organiserad brottslighet bidrar till terrorism via olika kanaler, däribland tillhandahållande av vapen, finansiering genom narkotikasmuggling och infiltrering av finansiella marknader.

AJ. Storskaliga internationella terroristorganisationer som t.ex. Islamiska staten och al-Qaida är ekonomiskt självständiga och olaglig handel med varor, skjutvapen, olja, narkotika, cigaretter och kulturföremål, bland andra objekt, samt människohandel, slaveri, utnyttjande av barn, beskyddarverksamhet och utpressning, har visat sig vara medel för terroristgrupper att erhålla finansiering. Kopplingen mellan organiserad brottslighet och terroristgrupper utgör ett stort säkerhetshot. Dessa källor skulle kunna möjliggöra fortsatt finansiering av framtida brottslig verksamhet.

AK. Samspelet mellan terroristorganisationer och organiserade kriminella grupper, genom vilka förmågan att orsaka ett stort antal dödsoffer bland civilbefolkningen i EU:s medlemsstater är kopplad till den logistiska kapacitet som gör det möjligt, utgör betydande risker. Det finns en låg nivå av brottsbekämpning och underrättelserapportering och analys av sambandet mellan organiserad brottslighet och terrorism. Det finns ofta en brist på undersökande och rättslig kapacitet inriktad på organiserad brottslighet i många medlemsstater och på EU-nivå.

AL. Terrorism syftar till att försvaga och besegra demokratier. Politiker och regeringar är viktiga aktörer för att uppnå brett samförstånd och samhällsresiliens för att effektivt försvara våra demokratiska system.

Förebygga och motverka radikalisering som leder till våldsam extremism

AM. Kompetenscentrumet för nätverket för kunskapsspridning om radikalisering erbjuder en viktig plattform för utbyte av bästa praxis bland yrkesverksamma och brottsbekämpande myndigheter och har bidragit till att samla in viktig kunskap om förebyggande och motverkande av radikalisering (6).

AN. Situationen i varje medlemsstat skiljer sig åt, och en nyligen reviderad europeisk strategi för kampen mot radikalisering skulle kunna stödja de nationella strategierna, som är viktiga när det gäller att tillhandahålla allmänna ramar för program på lokal nivå. Dessa strategier måste vara samstämmiga och effektiva och behöver tillräcklig finansiering för lokala myndigheter och det civila samhällets aktörer, så att dessa program kan genomföras.

AO. Det är omöjligt att fastställa endast en väg mot radikalisering. Till exempel social sammanhållning, politiskt sammanhang, ekonomiska villkor, religiösa och ideologiska ideal, personliga trauman och psykologisk sårbarhet samt omgivningen och nätverk kan utgöra faktorer och utlösare. Könsdimensionen var fram till nyligen underskattad och det finns en missuppfattning om vilken roll kvinnor kan spela. Kvinnor är inte alltid passiva subjekt och de agerar också som initiativtagare, rekryterare, penninginsamlare och även som förövare av terroristhandlingar.

AP. Vissa stadsdelar med låga inkomster i europeiska städer står inför massarbetslöshet och ett systematiskt sammanbrott när det gäller rättsstatsprincipen, vilket är grogrund för religiös extremism och terrorism. Främjande av social integration och aktivt främjande av demokratiska värderingar som alla medborgare måste respektera kan bidra till att minska känslan av marginalisering och risken för radikalisering. Bekämpning av radikalisering och våldsam extremism kräver nära och samordnat samarbete mellan alla berörda aktörer, på alla myndighetsnivåer (lokal, regional och nationell) samt med civilsamhället och den privata sektorn.

AQ. Experter belyser de positiva erfarenheterna med en strategi som inbegriper flera myndigheter och organ, som fokuserar på att skapa infrastruktur som tar hänsyn till de olika vägarna till radikalisering och demografiska risker, och som säkerställer tillhandahållande av tidigt stöd till personer som är mottagliga för radikalisering och deras familjer från olika myndigheter och organisationer på flera nivåer och som betonar polisens stödjande roll, och därmed stärker förhållandet.

AR. Närpoliser har en positiv roll genom att de lär känna och upprättar förtroendefulla relationer baserade på ömsesidig respekt med sårbara personer bland de berörda grupperna, så att de kan förekomma radikalisering och förebygga misstro mot staten och dess institutioner.

AS. Än så länge finns ingen tydlig metodik för att mäta effektiviteten av projekt för förebyggande och motverkande av radikalisering.

AT. Flera europeiska fonder och program kan användas för projekt för att motverka och förebygga radikalisering på europeisk, nationell, regional och lokal nivå. EU:s budget fram till 2020 fördelar 314 miljoner euro till projekt mot radikalisering (7). Det behövs en kontinuerlig utvärdering av dessa programs effektivitet. Att mäta effekten av förebyggande åtgärder mot radikalisering är i sig svårt och kräver ett nära samarbete mellan kommissionen, medlemsstaterna, enskilda berörda parter och forskare.

AU. Uppgifter från Europol uppskattar att det 2018 finns cirka 30 000 radikaliserade jihadister i EU.

AV. En våldsam, radikaliserad, extremistisk debatt har förekommit allt oftare på många EU-länders territorium, ofta i tryckt form, som undervisning eller som audiovisuellt innehåll, bl.a. i sociala medier och satellit-TV-kanaler. Denna debatt går tvärt emot demokrati, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter, undergräver pluralism, främjar våld och intolerans mot alla andra religioner, är öppet antisemitisk, avvisar jämställdhet mellan män och kvinnor och förespråkar en reaktionär vision för kultur och samhälle.

AW. Hos vissa bokhandlare och på nätet i Europa finns det en utbredd förekomst av särskilt wahhabistisk och salafistisk litteratur, som får sin näring genom hatpropaganda. Denna globaliserade och förenklade version av islam bryter med muslimska samhällens kulturella historiskt rotade vanor i Europa och bidrar till att undergräva deras bredare integration.

AX. Radikal islamisk fundamentalism strävar efter att religion ska dominera inom livets alla områden – individuella, politiska och sociala – vilket kan resultera i en form av kommunitarism som är sårbar för jihadistiska rekryterares agerande.

AY. Ett stort antal fall av radikala hatpredikanter har dokumenterats i hela Europa. Hatpredikanterna kommer ofta från länder utanför EU, medan vissa helgedomar får oklar finansiering från tredjeländer varav många har auktoritära eller religiösa regimer som inte regerar i överensstämmelse med demokrati, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter.

AZ. Det finns självutnämnda religiösa utbildningscentrum som propagerar extremistiska idéer inom EU, där underåriga, däribland små barn, kan utsättas för ett undervisningsinnehåll som är oförenligt med demokrati, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna, och våldsamt innehåll. Extremistiska organisationer som lägger grunden för rekrytering av terrorister utnyttjar ofta unga människors sårbarhet genom att locka dem med sociala och kulturella erbjudanden.

BA. Särskilt Islamiska statens sofistikerade webbkommunikationsstrategi för marknadsföring av terrorism genom att glorifiera den, som också används av andra storskaliga internationella terroristgrupper, erbjuder en design som kopierats från den globala ungdomskulturen, såsom internetspel, och är därmed mycket lockande för barn och ungdomar. Denna modell lockar dem också med sociala och kulturella möjligheter.

BB. Flera nya undersökningar har visat att internet och i synnerhet sociala medier kan fungera som en drivkraft för radikalisering som leder till våldsbejakande extremism samt som ett verktyg för främlingsfientliga grupper för att sprida hatpropaganda och olagligt innehåll, särskilt bland ungdomar.

BC. Efter upprepade krav på ett större deltagande i kampen mot terrorism tvingas nätjättarna att ta sitt ansvar. I EU:s internetforum som lanserades 2015 samarbetar företag för att avlägsna terroristinnehåll från sina webbplatser på frivillig basis om de anser att det bryter mot deras villkor. En uppförandekod för de stora it-företagen, som syftar till att motverka olaglig hatpropaganda på internet, genomfördes i maj 2016. Detta frivilliga samarbete är dock inte tillräckligt.

BD. Vid slutet av det andra kvartalet 2018 hade EU-enheten för anmälan av innehåll på internet (EU IRU) redan bedömt 54 752 innehållsdelar som hade producerats på tio olika språk på 170 internetplattformar, vilket gett upphov till 52 716 beslut om anmälan som resulterade i att 89,5 % av innehållet avlägsnades på grundval av frivillig bedömning av missbrukade leverantörer av onlinetjänster (8).

BE. Trots att vissa framsteg har gjorts när det gäller borttagande av terroristrelaterat innehåll på nätet, finns det ett behov av att öka företagens engagemang. Borttagandet är ofta varken fullständigt, lägligt eller permanent, och man tar bort innehåll från en webbplats men lämnar kvar det på en annan som tillhör samma företag eller låter kontot vara aktivt och/eller dyka upp igen efter att det har lagt ut innehåll i strid med företagets användarvillkor. Effektiv, omfattande och transparent rapportering från företagens och de brottsbekämpande myndigheters sida måste förbättras. Företagen och användarna i fråga borde kunna söka rättslig prövning.

BF. Som svar på att större företag tar bort mer innehåll använder terroristgrupper i allt större utsträckning nya och/eller mindre plattformar som är mindre lämpade för snabbt borttagande av terroristmaterial. Denna diversifiering till mindre plattformar gör att ytterligare teknisk support blir nödvändig för att göra det möjligt att till exempel införa plattformsagnostiska automatiserade verktyg, såsom hashingteknik, som i förväg kan identifiera terrorismrelaterat innehåll på nätet med en hög grad av noggrannhet och som kan förhindra att sådant innehåll publiceras.

BG. Utvecklingen av ny teknik och användningen av artificiell intelligens och algoritmer kan göra att det går snabbare att upptäcka och rapportera om terroristinnehåll på nätet. Användningen av automatiserade verktyg medför också höga risker för felaktiga träffar.

BH. Studier och rapporter visar hur fängelser lätt kan utvecklas till mikrokosmos av knutpunkter mellan brott och terror, där rekrytering och samarbete sker. Fängelser förstorar och påskyndar hotet om radikalisering av brottslingar, och utvecklar och gör terrorismen möjlig. Många av dem som avtjänar fängelsestraff kommer snart att släppas ut till sina samhällen med särskilda återintegreringsbehov och hög risk för återfall. Övervakning av sådana högriskbrottslingar är mycket resurskrävande för medlemsstaternas säkerhetstjänster. Fängelsesystem och riskhantering kan vara avgörande för att minska dessa hot. Även om medlemsstaterna erkänner att de måste få bukt med den ökade radikaliseringen i fängelserna, krävs effektivare åtgärder.

Samarbete och informationsutbyte

Övergripande frågor

BI. Lagring av uppgifter, som tar hänsyn till Europeiska unionens domstols rättspraxis, är en väsentlig del av undersökningsprocessen. Polis, rättsliga myndigheter och underrättelsetjänster förlitar sig vanligtvis i hög grad på kommunikationsuppgifter i sitt arbete. Nödvändigheten av ett lämpligt system för lagring av uppgifter när det gäller kampen mot terrorism togs genomgående upp under arbetet i särskilda utskottet för terrorismfrågor.

BJ. Användning av kryptering kommer å ena sidan att avsevärt bidra till säkerheten inom it, men kommer också å andra sidan att användas av terrorister för att skydda sin kommunikation eller sina lagrade uppgifter, vilket utgör en stor utmaning för myndigheter med ansvar för brottsbekämpning, säkerhet och underrättelsetjänster, eftersom de kan nekas åtkomst till väsentlig information och bevis. Kryptering blir särskilt avgörande när även de ansvariga leverantörerna av onlinetjänster är ovilliga eller oförmögna att dekryptera kommunikationen.

Informationssystem

BK. Det finns en fragmenterad ram av befintliga system, nya system som håller på att utvecklas, förslag till framtida system och förslag till reformer för att ta itu med konstaterade brister och hinder som fortfarande är under förhandling. Denna fragmenterade ram är resultatet av historiska faktorer och ett reaktivt tillvägagångssätt när ny lagstiftning föreslås och antas.

BL. Det finns en betydande ökning av informationsutbyte sedan Parisattentaten 2015, men uppgifter om informationsutbyte visar att ett litet antal medlemsstater är ansvariga för en stor andel av det tillgängliga innehållet och sökningarna i EU-databaser.

BM. Det finns ett antal hinder för ett väl fungerande informationssystem, såsom fullständig brist på eller ofullständigt genomförande, brist på kunskap och/eller tillräcklig utbildning om de befintliga systemen, brist på tillräckliga resurser, inbegripet mänskliga resurser, eller på en lämplig materialbas och dålig datakvalitet i informationssystemen.

BN. Informationssystem kan delas in i centraliserade och decentraliserade system, varvid de förstnämnda drivs av EU och dess organ och de senare av medlemsstaterna. Centraliserade informationssystem omfattar Schengens informationssystem (SIS), informationssystemet för viseringar, Eurodac, in- och utresesystemet, det föreslagna EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) och det föreslagna europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister för tredjelandsmedborgare (Ecris-TCN-systemet).

BO. Decentraliserade system och mekanismer för informationsutbyte sköts av myndigheter i medlemsstaterna och inkluderar: Det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris). EU:s system för passageraruppgifter som kräver att flygbolagen utbyter passageraruppgifter med nationella myndigheter för alla flygningar mellan tredjeländer och EU, systemet med förhandsinformation om passagerare som samlar in information om passagerare före ankommande flygningar till EU, och Prümramen för utbyte av DNA-uppgifter, fingeravtryck och fordonsregistreringsuppgifter.

BP. SIS är Europeiska unionens mest omfattande, mest allmänt använda och effektivaste it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa och det får stöd från nätverket med Sirenekontor, som ger ett betydande mervärde inom internationellt polissamarbete och gränskontroll och särskilt i kampen mot terrorism.

BQ. I utvärderingen av informationssystemet för viseringar från 2016 konstaterades det att tillgången till informationssystemet för viseringar i brottsbekämpningssyfte har varit begränsad och fragmenterad i alla medlemsstater.

BR. Trots upprepade uppmaningar att å det snaraste genomföra det europeiska systemet för registrering av passageraruppgifter har inte alla medlemsstater visat samma engagemang och merparten av dem har inte respekterat tidsfristen för införlivandet av denna lagstiftning. De medlemsstater som har överskridit tidsfristen för införlivande bör utan ytterligare dröjsmål vidta alla åtgärder som krävs för ett fullständigt och omedelbart genomförande av detta direktiv.

BS. Flera pilotprojekt håller på att genomföras i syfte att övervinna nackdelarna med ett decentraliserat EU-system med PNR-uppgifter. Det finns ett behov av ett snabbt svar på förfrågningar från enheter för passagerarinformation i andra medlemsstater, vilket kan visa sig vara krävande eftersom de behandlas manuellt.

BT. Inom ramen för strategin för informationshanteringsstrategin, 6:e åtgärdslistan finns det för närvarande två pågående pilotprojekt som syftar till att säkerställa sammankoppling med decentraliserade system, nämligen Adep (Automation of data exchange processes on police records) och Quest (Querying Europol Systems). Sex medlemsstater är redan engagerade i pilotprojektet Adep, för automatiserad överföring av polisregister mellan olika länder, och detta projekt fungerar bra. Sådana projekt bidrar till att ge verkliga och fungerande lösningar på de problem som härrör från bristande sammankoppling av decentraliserade informationssystem och bidrar till att främja förtroende och samarbete mellan medlemsstaterna.

Driftskompatibilitet

BU. Kommissionen har lagt fram två förslag till en förordning gällande ett ramverk för driftskompatibilitet mellan existerande och föreslagna centraliserade informationssystem inom områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete, asyl och migration, gränser och visum, nämligen Informationssystemet för viseringar (VIS), Schengens informationssystem (SIS), in- och utresesystemet samt Eurodac och även Etias och Ecris-Tcn, när respektive rättsliga grunder har antagits.

BV. Brottslingar kan än i dag registreras i olika databaser som inte är sammankopplade under olika alias. EU:s nuvarande arkitektur för datahantering behöver därför förbättras genom driftskompatibilitet, för att få bort blinda fläckar och flertaliga falska identiteter och ge rätt information vid rätt tillfälle.

BW. Inom området för en medlemsstat kan det existera många olika decentraliserade databaser på federal, regional och lokal nivå, med olika uppgifter i olika system och komplicerade förfaranden, eller inga alls, för att dela eller kontrollera uppgifter vid behörig myndighet på olika nivåer.

BX. Tillämpningen av ett gemensamt kommunikationsformat på EU-nivå, såsom Universal Message Format (UMF), möjliggör enklare utbyte av uppgifter och information mellan parter och mellan datakompatibilitetssystem. Tillämpningen av vissa UMF-områden för vissa utbyten kan bidra till en förbättring av datakvaliteten inom alla system där meddelanden används. Användningen av detta gemensamma kommunikationsformat av Europol och Interpol bör uppmuntras.

BY. Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa bör införa såväl automatiska datakontrollsmekanismer och förfaranden som gemensamma indikatorer för datakvalitet och miniminivåer för datakvalitet i informationssystemen. Målet bör vara att EU-informationssystemen och interoperabilitetskomponenterna automatiskt ska kunna identifiera inmatade uppgifter som verkar vara felaktiga eller inkonsekventa, så att ursprungsmedlemsstaten kan verifiera uppgifterna och vidta de korrigerande åtgärder som krävs.

Samarbete och utbyte av information inom och mellan medlemsstaterna

BZ. Hindren för ett smidigare samarbete uppkommer ofta till följd av organisatoriska och rättsliga problem på grund av de olika nationella, regionala och lokala strukturerna i medlemsstaterna, t.ex. överlappande kompetensområden och otillräckliga befogenheter, dröjsmål vid informationsdelning, eftersom detta kan leda till ansvarslöshet eller förlorade viktiga informationsflöden, rättsliga hinder gällande informationsdelning mellan myndigheter, tjänster som konkurrerar med varandra om resurser, och tekniska hinder för informationsutbyte.

CA. Principen om äganderätt till uppgifter är helt avgörande för att säkerställa att terrorismbekämpningsmyndigheterna känner tilltro till systemet när de delar med sig av information via EU:s databaser mellan medlemsstater och till Europol.

CB. Att blanda underrättelse- och brottsbekämpningsinformation medför stora rättsliga utmaningar och risker på grund av de olika ansvarighetsregler som gäller för båda typerna av information, däribland riskerna när det gäller misstänktas grundläggande rätt till en rättvis rättegång när underrättelseinformation används som bevisning i domstolsförfaranden. En rättslig ram bör inrättas för informationsutbyten mellan underrättelsetjänster och brottsbekämpande myndigheter, särskilt eftersom underrättelser ofta gäller individer som ännu inte är misstänkta i brottsutredningar men som kan höra till terroristnätverk eller är återvändande utländska terroriststridande. Detta får emellertid inte leda till någon försämring av juridiska standarder.

CC. Polis- och underrättelsemyndigheter tar emot, behandlar och överför säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter och andra uppgifter som inte är det, vilket kräver olika system på alla etapper av användningen av dessa uppgifter. Det är också nödvändigt att skilja mellan uppgifter som används som underrättelser, dvs. uppgifter som behandlas av yrkesfolk för ett specifikt användningssyfte, och vanliga uppgifter. Det är nödvändigt att åtminstone skilja mellan kriminalunderrättelser, som är kopplade till ett förfarande hos kriminalpolisen, och säkerhetsunderrättelser, som behandlas inom en administrativ ram.

CD. Underrättelseuppgifter bör ges en särskild skyddsnivå, ännu högre än polisuppgifter på grund av de olika aktuella arbetsmetoderna, såsom insamling av konfidentiella uppgifter från källor och meddelare som måste hållas anonyma, plus annorlunda målsättningar som kräver större känslighet.

CE. En möjlig lösning kan vara centrum eller enheter för terrorismbekämpning inom ett nationellt territorium. Dessa centrum skulle ge företrädare för olika tjänster möjligheter att kommunicera med jämna intervall och diskutera bästa möjliga samarbete och utbyte av uppgifter. Detta bygger förtroende mellan tjänster och ger bättre förståelse för deras respektive arbetsmetoder och utmaningar.

CF. Säkerhetstjänster samarbetar och utbyter information bilateralt eller multilateralt – främst genom gruppen för kamp mot terrorism och med EU-organen via EU Intcen – genom att utbyta strategiska underrättelser. Det är nödvändigt att finna en praktisk lösning för att fylla luckorna mellan brottsbekämpningen och underrättelsetjänsterna, t.ex. genom att fastställa särskilda samarbetsområden för att möjliggöra effektivare samarbete, samtidigt som de hålls åtskilda.

CG. Det är möjligt att göra användningen av strukturerna i gruppen för kamp mot terrorism och EU:s underrättelse- och lägescentral (EU Intcen) mer ändamålsenlig för informationsutbyte.

CH. De civila och militära säkerhets- och underrättelsetjänsterna i medlemsstaterna utbyter systematiskt sina underrättelser, däribland de som gäller terrorism, och EU:s underrättelse- och lägescentral (EU Intcen) inom Europeiska utrikestjänsten tillhandahåller underrättelseanalys, tidiga varningar och lägesbilder till EU:s olika beslutsfattande organ.

CI. Att förmedla uppgifter efter en träff endast till Sirenekontoret i medlemsstaten som utfärdade registreringen enligt artikel 36 och inte till andra medlemsstater är ibland inte tillräckligt för syftet att följa upp hur personer med anknytning till terrorism förflyttar sig eller komplettera den relevanta informationen om sådana personer. En tidig varning till andra medlemsstater som kan komma att beröras skulle exempelvis kunna vara nödvändig när personen inte återvände direkt till ursprungsmedlemsstaten eller när personen åtföljdes av medborgare i en annan medlemsstat/andra medlemsstater, som ingen registrering utfärdats för eftersom de förblivit okända för de sistnämndas behöriga myndigheter.

CJ. Den brittiska regeringen har meddelat EU att den har för avsikt att lämna den 29 mars 2019. Den har dock uttryckt sin önskan att fortsätta sitt samarbete med EU på området säkerhet och terrorismbekämpning. EU och Förenade kungariket är starkt beroende av varandra på området säkerhet och terrorismbekämpning, i och med att Förenade kungariket är part i många viktiga EU-rättsakter inom området straffrättsligt samarbete och har tillgång till många EU-system och EU-databaser för utbyte av information. Man bör komma överens om tillämpliga bestämmelser med EU när det gäller alla pågående förfaranden. Framtida avtal bör innehålla bestämmelser som möjliggör för Förenade kungariket och EU att utbyta, samla in och analysera viktiga uppgifter i kampen mot allvarliga brott. I utträdesavtalet bör man säkerställa en smidig övergångsordning och i mesta möjliga mån undvika operativa luckor eller hinder som minskar EU:s förmåga att ändamålsenligt bekämpa organiserad brottslighet och terrorism.

Samarbete och utbyte av information med EU-byråerna

CK. Effektivt och systematiskt samarbete mellan medlemsstaterna och EU-myndigheterna, i enlighet med deras rättsliga mandat, och även myndigheter inom terrorismbekämpning, är avgörande, framför allt samarbete mellan Europol och Eurojust för att mer effektivt stödja insatserna för att upptäcka, förebygga och utreda samt åtala de skyldiga till ett terrorattentat. Eurojust har utsett en specialiserad åklagare för terrorismbekämpning som en förbindelse med det europeiska centrumet mot terrorism vid Europol, för att öka samarbetet och informationsutbytet mellan de två organen.

CL. Informationsutbytet mellan EU:s byråer är inte optimalt på grund av det används flera olika typer av säkra kommunikationskanaler. En interinstitutionell säker kommunikationskanal skulle kunna underlätta och förbättra informationsutbytena mellan byråer, såsom Intcen, Europol och Frontex.

CM. En särskild sambandsman för terrorismbekämpning kan ge mervärde både till byråernas arbete och till deras egna medlemsstater.

CN. Det finns skillnader i medlemsstaterna vad gäller antalet behöriga myndigheter som kan få information via Europols databaser och kontakta Europol utan att vara i kontakt med sambandsmannen. Några medlemsstater saknar begränsade och säkra nationella polisiära kommunikationsnätverk, vilket gör att behöriga myndigheter inte har decentraliserad tillgång, framför allt till den säkrade plattformen för informationsutbyte Ct-Siena.

CO. Ett flertal EU-instrument som beslut 2005/671/RIF, direktivet för brottsbekämpning och Europols bestämmelser kräver att medlemsstater ska dela uppgifter om terrorism med behöriga byråer. Ökat informationsutbyte med Europol och Eurojust, regelbundet, systematiskt och i tid, däribland kontextinformation, i enlighet med deras rättsliga mandat, gör det lättare att länka samman fall och bidra med en översikt över utmaningar och bästa praxis gällande utredningar, åtal och domar för terroristbrott. Inom ramen för beslut 2005/671/JHA utbyter medlemsstaterna fortfarande inte spontant relevant information med andra medlemsstater när sådan information skulle kunna användas för att förebygga, upptäcka, utreda eller lagföra terroristbrott. Informationen som utbyts med Eurojust har ökat de senaste åren, men det finns fortfarande skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller den mängd information som delas, dess typ och omfattning, vilket kan leda till en uppsplittring av den tillgängliga informationen.

CP. Cepol bidrar avsevärt till utbildning i terrorismbekämpning för tjänstepersoner inom brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna och i prioriterade tredjeländer.

Ömsesidigt erkännande och ömsesidig rättslig hjälp

CQ. Mekanismerna för ömsesidig rättslig hjälp ersätts med ett instrument för ömsesidigt erkännande, då det senare förbättrar samarbetet över gränser mellan behöriga organ inom EU genom att påskynda och strama upp processen. Beslutet om europeiska arresteringsordern och direktivet för en europeisk utredningsorder är exempel på instrument för ömsesidigt erkännande som är användbara för tjänstemän.

CR. Principen om ömsesidigt erkännande är å ena sidan beroende av en hög nivå av ömsesidigt förtroende medlemsstaterna emellan, och å andra sidan ökar det ömsesidiga förtroendet då organ tillhörande olika medlemsstater samarbetar effektivt i kampen mot terrorism.

CS. Gemensamma utredningsgrupper möjliggör samordning av utredningar och åtal i mål som går över landsgränser och utbyte av uppgifter/bevisning i realtid. Den praktiska nyttan av gemensamma utredningsgrupper är förbättrat uppgiftsutbyte, utbyte av bästa praxis, bättre insamling av bevis och ömsesidigt erkännande av parters åtgärder. Gemensamma utredningsgrupper behöver lämplig finansiering för att fungera ändamålsenligt.

CT. Nära samarbete genom internetleverantörer är nödvändigt för att säkra och tillvarata elektronisk bevisning, på begäran av ansvarig brottsbekämpande myndighet och baserat på lämpligt rättsligt förfarande, med tanke på dess betydelse vid utredningar av terrorbrott.

CU. Schengenområdet utan inre gränser är en grundläggande prestation av EU som bara är hållbart om de yttre gränserna är effektivt övervakade och skyddade, de olagliga gränspassagerna upphör och inre säkerhetsåtgärder anpassas till risken för allvarliga brott. Ett flertal förslag har antagits för att stärka säkerhetskontrollerna vid de yttre gränserna. Vissa medlemsstater har uppmanat till mer flexibilitet när det gäller att temporärt återinföra kontroller vid de inre gränserna vid allvarliga hot för den allmänna ordningen eller den allmänna säkerheten, som kommissionen har föreslagit.

CV. Den 7 april 2017 trädde den nya förordningen (EU) 2017/458 (9) om ändring av kodexen om Schengengränserna i kraft, som svar på i synnerhet det förvärrade terroristhotet, för att kunna tillhandahålla systematiska kontroller av alla personer som korsar de yttre gränserna, däribland personer som åtnjuter rätten till fri rörlighet, mot de relevanta databaserna.

CW. Vissa delar av förordningen som reglerar vissa områden inom gränskontrollerna, t.ex. systematiska sökningar i databaser i samband med gränskontroller och noggrann kontroll av att erfordrade inresevillkor är uppfyllda, har inte genomförts.

CX. Det avvärjda attentatet mot ett Thalyståg den 21 augusti 2015, Parisattentaten den 13 november 2015 och Brysselattentaten den 22 mars 2016 har avslöjat att, i ett begränsat antal fall, terrorister utnyttjade brister i EU:s och flera medlemsstaters gränsförvaltningspolitik, som inte var redo för masstillströmning. Det har rapporterats av brottsbekämpande myndigheter att åtminstone åtta av förövarna av dessa attentat passerade in i EU via irreguljära flöden i juli, augusti och oktober 2015. I andra fall hade de framtida förövarna stannat kvar i medlemsstaterna trots att de skulle lämna länderna eller återvända. Detta visar på vissa brister i EU:s gränsförvaltningspolitik och genomförandet av denna på medlemsstatsnivå.

CY. I rådets slutsatser 10152/17 rekommenderas det att medlemsstaterna, när de möter irreguljära migranter och när det är relevant, utför kontroller på nationell nivå mot databaser som uppdateras och används av behöriga myndigheter och det nationella automatiska fingeravtrycksidentifieringssystemet (Afis), på europeisk nivå mot SIS-, Europol-, VIS-, Eurodac- och Interpoldatabaser (I-24/7 nätverk) och mer specifikt Interpols databas över stulna och förkomna resehandlingar (SLTD), utländska terroriststridande och Interpols databas för resehandlingar som är föremål för ett meddelande (TDAWN).

CZ. Baserat på artikel 11 i förordning (EU) nr 1168/2011 och det positiva yttrandet från Europeiska datatillsynsmannen får Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån behandla personuppgifter. Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån stöter på problem vid övervakningen av terrorism på grund av den korta lagringstiden för personuppgifter enligt förordning (EU) 2016/1624, endast 90 dagar. Mellan Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån finns det bara en överenskommelse gällande utbyte av allmänna, strategiska och tekniska uppgifter, men inte utbyte av personuppgifter. Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån behöver ett rättsligt ramverk för behandling av personuppgifter.

DA. Det finns ett behov av att tjänstemän inom Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån även ska ha tillgång till databaser i Schengens informationssystem, in- och utresesystemet och Informationssystemet för viseringar vid kontroller vid gränsövergångar.

DB. Just nu finns inga minimistandarder eller gemensamma bestämmelser för säkerheten för unionsmedborgares ID-kort eller uppehållstillstånd som utfärdas till unionsmedborgare och deras familjemedlemmar som utövar sin rätt till fri rörlighet.

DC. Tre fjärdedelar av de bedrägliga handlingar som upptäcks vid de yttre gränserna och i EU efterliknar ID-handlingar utfärdade av medlemsstaterna och länder som är associerade med Schengenområdet. Nationella ID-kort med lägre säkerhetsgrad är de falska handlingar som oftast upptäcks.

DD. Vissa medlemsstater tvingar inte flygbolag på deras territorium att utföra kontroller av överensstämmelse mellan passagerares personuppgifter på biljetten och deras ID-kort eller pass, vilket försvårar bedömningen av om den presenterade identiteten överensstämmer med den faktiska identiteten. Detta är av väsentlig betydelse för flygningar inom EU. Korrekta identitetskontroller och autentisering av resehandlingar bör dock förbli polismyndighetens uppgifter.

DE. Uppgifter från kriget är viktiga för identifiering av möjliga utländska terroriststridande och offer, och bör inkluderas i relevanta databaser för att nå gränspersonalen i realtid, och bör delas med utredare och åklagare för utredningar och åtal.

Finansiering av terrorism

DF. Flera medlemsstater har ännu inte ratificerat Europarådets konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott och om finansiering av terrorism av den 16 maj 2005, som också kallas Warszawakonventionen och utgör den mest omfattande internationella konventionen om penningtvätt och finansiering av terrorism. Förverkande av de tillgångar som skapats genom brottslig verksamhet är ett mycket effektivt verktyg för att bekämpa brottslighet och terrorism, eftersom det berövar brottslingarna vinningen från deras olagliga verksamhet och terroristerna deras möjlighet att iscensätta ett attentat. Arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF) sätter de globala standarderna för bekämpning av penningtvätt och åtgärder mot finansiering av terrorism och identifierar länder som har infört svaga åtgärder för att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism.

DG. EU har antagit två lagstiftningsinstrument för att genomföra FATF:s rekommendationer, dvs. de fjärde och femte penningtvättsdirektiven, för att bemöta de luckor som fastställs mot bakgrund av terrorattentat. Medlemsstaterna hade fram till den 26 juni 2017 på sig att införliva penningtvättsdirektivet i sin nationella lagstiftning, men alla medlemsstater har inte gjort detta. Flera medlemsstater fortsätter att tillåta anonymitet för de slutliga förmånstagarna till truster, stiftelser, aktiebolag och innehavaraktier som gör det lättare att dölja finansiella flödens ursprung och mål samt ägarförhållandena vid ekonomiska verksamheter som utgör täckmantel för finansiering av terrorism och organiserad brottslighet. Det femte penningtvättsdirektivet kommer att öka insynen när det gäller dessa frågor.

DH. Europaparlamentets undersökningskommitté för att undersöka påstådda överträdelser och missförhållanden vid tillämpningen av unionsrätten i fråga om penningtvätt, skatteundandragande och skatteflykt (undersökningskommittén för Panamadokumenten) har verifierat att skattesmitare räknar med aktiv hjälp från professionella mellanhänder, som verkar uppfylla de relevanta rättsliga skyldigheterna.

DI. I juli 2017 erhöll kommissionen och Europol observatörsstatus i Egmontgruppen, ett internationellt förenat organ som består av 156 finansunderrättelseenheter, i syfte att öka samarbetet inte bara mellan finansunderrättelseenheterna, utan även mellan andra behöriga myndigheter.

DJ. Utnyttjande och missbruk av insamlingar via sociala medier, finansiering genom välgörenhets- och ideella organisationer, små kontotransaktioner och förhandsbetalda kort finns bland metoderna för ekonomiskt stöd för Islamiska staten och andra terroristorganisationer. Plattformar för mikroutlåning används för att underlätta samtliga typer.

DK. Vid sidan av traditionella metoder för terrorfinansiering som privata donationer, utpressning, kidnappning mot lösen, missbruk och felaktig användning av ideella organisationer, formella och informella överföringssystem, användning av vinster från brottslig verksamhet, överföring av kontanter eller andra medel genom banker, har de senaste terroristattentaten visat att framväxande finansieringsmetoder som användningen av elektronisk betalning, internetbetalningsmetoder som virtuella valutor eller anonyma förhandsbetalda kort och informella system för överföring av värden också utgör en risk som kan utnyttjas av terrororganisationer för att finansiera deras verksamhet. Anonymiteten som omger vissa kryptovalutor leder till att deras användning för olagliga verksamheter ökar. Under de senaste åren har organiserade brottsliga grupper i allt högre grad använt kryptovalutor för att finansiera brottslig verksamhet och terrorism och tvätta vinsterna från brott. Europol har samarbetat med nationella myndigheter för att avveckla åtskilliga brottsliga verksamheter där handel med kryptovalutor var inblandat.

DL. I vissa länder med mindre utvecklade banksystem gör ofta användningen av mobila banktjänster det svårt att identifiera mottagaren för överföringar. Sådana överföringar av medel via mobila banktjänster innebär stora risker för terrorfinansiering, och, å andra sidan, de relevanta tjänsterna måste kunna spåra viss terroristfinansiering utan att banksekretessen röjs i de allra flesta fallen. Användning och överföring av medel genom alternativa överföringssystem utgör också en risk för terrorfinansiering.

DM. Samarbete och informationsutbyte mellan ansvariga enheter, finansunderrättelseenheter och behöriga myndigheter är viktigt för en effektiv kamp mot terrorfinansieringen. När finansunderrättelseenheter utför sina uppgifter bör de ha tillgång till information och kunna utbyta den, bland annat genom lämpligt samarbete med brottsbekämpande myndigheter. Det är viktigt att ytterligare stärka finansunderrättelseenheternas ändamålsenlighet och effektivitet genom att medlemsstaterna klargör deras befogenheter och hur samarbetet mellan dem ska se ut.

DN. Programmet för att spåra finansiering av terrorism (TFTP) är ett användbart verktyg mot finansiering av terrorism. Det möjliggör inte spårning av finansiering av terrorism genom SEPA-överföringar, vilket leder till stora brister i uppgifterna. Ett system för att spåra finansiering av terrorism som kompletterar programmet för att spåra finansiering av terrorism skulle förbättra EU:s möjligheter att förebygga och utreda terroristattacker genom ytterligare nyckeluppgifter om finansiering av terrorism och skulle vara mer effektivt och ändamålsenligt än att följa misstänkta överföringar genom bilaterala eller multilaterala uppgifter eller begäran om rättslig hjälp. Europaparlamentet har flera gånger uppmanat till att detta system ska inrättas, bland annat i sin resolution av den 25 november 2015 om att förhindra att EU-medborgare radikaliseras och rekryteras av terroristorganisationer (10).

Skydd av kritisk infrastruktur

DO. Incidenter gällande kritisk infrastruktur, närmare bestämt de med anknytning till terrorattentat eller försök till attentat, kan få allvarliga och gränsöverskridande följder för europeiska medborgares och staters säkerhet.

DP. Tjänster levereras genom ett alltmer komplicerat system, vilket gör den nuvarande sektorsspecifika inriktningen på europeisk kritisk infrastruktur föråldrad.

DQ. Cyberattacker mot elektroniska tjänster eller sammankopplade system är en viktig komponent vid hybridhot. Allt fler cyberattacker får, eller kan få, fysiska effekter på kritisk infrastruktur och dess användare. Det finns ett behov av att öka beredskapen för att motverka cyberterrorhot.

DR. Kommissionens övergripande bedömning av EU:s säkerhetspolitik och utvärderingen av direktiv 2008/114/EG visar att hotet mot kritisk infrastruktur sannolikt kommer att öka, att det finns ett behov av att öka förberedelse- och beredskapsförmågan och revidera direktiv 2008/114/EG och att det finns intresse av att rikta in sig på transportinfrastruktur. Ett bättre ramverk behövs för förbättring av järnvägssäkerheten och att ta itu med frågan om skydd av allmänna platser för transport, som flygplatser, hamnar och sjötransportanläggningar, såväl som järnvägsstationer och även av energiproduktionsanläggningar, med särskild uppmärksamhet på kärnkraftverk.

DS. Attentat mot kritiska infrastrukturer skulle kunna få katastrofala följder. Medlemsstaterna måste se till att inrätta ett lämpligt skydd utan några luckor för dessa installationer.

DT. Rapporter av incidenter är avgörande för att identifiera brister, förbättra effektiviteten av existerande åtgärder, bedöma funktionen av kritisk infrastruktur vid störningar, öka medvetenheten om behovet av att se över existerande säkerhetsplaner, och upptäcka nya hot.

DU. Medlemsstaterna bör organisera fler övningar i krishantering, även i tredjeländer som söker deras samarbete och uppgradering av kapaciteter.

DV. Det krävs ett offentligt-privat samarbete för att skydda och säkra kritisk infrastruktur och mjuka mål, även på det digitala området.

DW. Privata säkerhetsföretag spelar en roll när det gäller att säkerställa motståndskraftiga säkerhetskedjor, och offentlig upphandling av deras tjänster bör därför göras efter särskilda kvalitetskriterier, med hänsyn till sådana aspekter som utbildning, utfrågning och granskning av personal, kvalitetskontroll och försäkran om överensstämmelse och genomförandet av teknisk utveckling och avtalsförvaltning.

DX. Efter 2012 års utvärdering av direktiv 2008/114/EG har kommissionen inlett en pilotfas gällande fyra kritiska infrastrukturer med en europeisk dimension (Eurocontrol, Galileo, elnätet och gasnätet).

DY. Kommissionen har i sitt meddelande om den nya fleråriga budgetramen föreslagit en betydande ökning av EU-finansieringen för säkerhet och försvar, däribland EU:s inre säkerhet.

DZ. Flera av attackerna i EU utfördes av individer som var kända av myndigheterna. Hyrfordonsföretag har inte möjlighet att utbyta sådan information som boknings- eller reservationsuppgifter med brottsbekämpande myndigheter i syfte att dubbelkolla mot officiella bevakningslistor och polisdatabaser.

Sprängämnesprekursorer

EA. Under 2015 och 2016 användes sprängämnen vid 40 % av terroristattentaten i EU (11).

EB. Triacetontriperoxid (TATP) (12) är det sprängämne som använts vid de flesta attentat. Det är ett hemtillverkat sprängämne som ofta föredras av terrorister. Triacetontriperoxid kan enkelt tillverkas av ett par ämnen. Många civila fabriker och anläggningar som använder dessa ämnen är lätt tillgängliga för kriminella, däribland terrorister, eftersom inga verkställande kontrollåtgärder har genomdrivits av medlemsstaterna trots EU:s CBRN-handlingsplan.

EC. Trots förordning (EU) nr 98/2013 får vissa terrorister tillgång till sprängämnesprekursorer, framför allt triacetontriperoxid. Det är fortfarande möjligt att få tillgång till ämnena i bilaga I. Förordning (EU) nr 98/2013 tillhandahåller otillräckliga begränsningar och kontroller, t.ex. på så sätt att det bara krävs en registrering av transaktioner. Det är en huvudprioritering att säkerställa strängare kontroller.

ED. De största problemen vid genomförandet är den bristande medvetenheten om den befintliga lagstiftningen längs hela leveranskedjan på grund av det stora antalet ekonomiska aktörer (återförsäljare av hushållsprodukter), och att införa begränsningar i försäljningen på internet, import och rörelse inom EU.

EE. I kommissionens förslag till förordning om försäljning och användning av sprängämnesprekursorer av den 17 april 2018 (COM(2018)0209) föreskrivs strängare och mer harmoniserade regler för att tillgängliggöra, införa, inneha och använda ämnen eller blandningar som skulle kunna utnyttjas för otillåten tillverkning av sprängämnen, med syftet att begränsa deras tillgänglighet för allmänheten och se till att misstänkta transaktioner genom hela leveranskedjan rapporteras korrekt.

EF. På internetmarknaden kan kemikalier hittas via skriftlig beteckning, sammansättning eller identifieringsnummer enligt Chemical Abstracts Service (CAS), men anges ofta endast med sin generiska beteckning. Då det finns så många namnvariationer skulle det vara lättare att hitta uppräkningen av vissa ämnen om även ett sökbart CAS-nummer krävdes.

EG. Förordningen gäller enbart försäljning till allmänheten, och inte yrkesmässiga användare, som inte definieras i förordningen. Definitionen av en yrkesmässig användare varierar inom den inre marknaden.

EH. Enligt konsekvensbedömningen av den 17 april 2018 (SWD(2018)0104) och det tillhörande förslaget till förordning (COM(2018)0209) bör utbildningen av tullmyndigheterna för att kunna upptäcka sprängämnen och sprängämnesprekursorer vid de yttre gränserna utökas.

Olagliga vapen

EI. Tillgången till vapen och komponenter till spränganordningar spelar en mycket viktig roll för att möjliggöra terrorattentat. I EU måste våldsamma extremistgrupper ofta vända sig till kriminella nätverk för att skaffa vapen. Enligt Europols TE-SAT rapport för 2018 om den rådande situationen och tendenserna inom terrorismen i Europa användes skjutvapen i 41 % av alla terroristattacker, vilket innebär en liten ökning jämfört med 2016 (38 %) (13).

EJ. De senaste åren har man kunnat observera en ökning av omvandlade vapen som använder lösa skott samt skjutvapen som har gjorts obrukbara men återigen har tagits i bruk. Flera attentat nyligen har även utförts med olika slags knivar.

EK. Sambandet mellan brottslighet och terrorism gör det även lättare för terrorister att få tillgång till skjutvapen.

EL. I rådets slutsatser av den 8 oktober 2015 uppmanas medlemsstaterna att systematiskt lämna relevant information till Interpol och Europol.

Yttre dimension

EM. Ett antal regioner i EU:s grannskap, t.ex. Mellanöstern och Nordafrika samt även Balkanområdet, står inför viktiga utmaningar, som t.ex. de som berör hantering av utländska terroriststridande och återvändande utländska terroriststridande samt inhemska radikala celler.

EN. Balkanområdet fortsätter att vara en viktig region för europeisk stabilitet. Utmaningarna med anknytning till terrorism och islamistisk extremism utgör ett regionalt sammanhang som redan försvagats genom etnisk, politisk och social polarisering samt av kriminella nätverk. Länderna i regionen har redan varit mål för terrorism (angreppen förhindrades dock), och används redan som transitländer för människor och vapen.

EO. Alla länder i Mena-regionen har utsatts för allvarliga terrorattentat, och är även fortsättningsvis primära mål. Dessa länder kan, utöver den allvarliga sociala och ekonomiska situationen, även stå inför många utmaningar när det gäller utländska terroriststridande som återvänder från Islamiska staten och al-Qaida, med tanke på det stora antalet jihadister från denna region. Informationsutbyte och starka partnerskap med dessa viktiga tredjeländer genom ett EU-samordnat tillvägagångssätt, genom att erbjuda samarbete och bistånd i form av kapacitetsuppbyggnad, gör det möjligt att sätta stopp för attentat och avveckla terroristnätverk.

EP. Regioner som Mena, Sahel, Afrikas horn, Västafrika, Gulfregionen och Centralasien, har också upplevt hur terrornätverk kopplade till Islamiska staten och al-Qaida har utvecklats. Religiös extremism och sekteristiskt våld som får finansiering är ett allvarligt problem som gör att terrornätverk kan spridas, kopplas till andra kriminella företag och bedriva verksamhet i dessa regioner med sikte på Europa och europeiska intressen.

EQ. Finansieringen av Daish och andra terroristgrupper har möjliggjorts av ett antal staters aktiva eller passiva medhjälp, bland annat så kallade allierade till EU i kampen mot terrorism, men även av privata aktörer.

ER. Det är avgörande att Europeiska unionen upprätthåller ett starkt samarbete med tredjeländer som är partnerländer i kampen mot terrorism. Dialogen om åtgärder som vidtas för att bekämpa terrorismen och finansieringen av den, bland annat ett fullständigt genomförande av rekommendationerna från FATF, och förhindra radikalisering måste upprätthållas, särskilt med Gulfstaterna. Det parlamentariska samarbetet med tredjeländer är ett av de verktyg som bör förstärkas.

ES. EU samarbetar på en mängd olika sätt med tredjeländer på området terrorismbekämpning. Ett antal EU-instrument kan användas för att finansiera program för terrorismbekämpning utomlands. EU har upprättat ett nätverk med experter på terrorismbekämpning inom EU-delegationerna. Sådana EU-byråer som Europol, Eurojust och Cepol samarbetar även med tredjeländer på området terrorismbekämpning, exempelvis genom strategiska och operativa avtal.

ET. EU har ett sanktionssystem på området terrorismbekämpning med tre typer av åtgärder som genomförs av Europeiska utrikestjänsten. Detta system är ofullständigt och underutnyttjat på grund av processuella hinder och medlemsstaternas motvillighet.

EU. I rådets slutsatser om EU:s yttre åtgärder mot terrorism, som antogs den 19 juni 2017, erinras om den roll som uppdragen och åtgärderna inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) har för kampen mot terrorismen genom att höja säkerheten, stabiliteten, gränskontrollerna och reformerna av säkerhetssektorn, och för uppbyggnaden av kapaciteten för terrorismbekämpning och informationsutbyte.

Offer för terrorism

EV. Alltför många människor har blivit direkta offer för terrorism i EU, och de har lämnat tusentals familjer med posttraumatiska tillstånd som påverkar deras långsiktiga välbefinnande. Det saknas samordnade siffror om det exakta antalet offer. Före 2001 kunde de flesta offren för terrorism tillskrivas IRA och ETA, men sedan dess har det stora flertalet dödsfall orsakats av terrorhandlingar organiserade eller inspirerade av al-Qaida och Islamiska staten.

EW. Dödsfall orsakade av terrorattentat förstör familjer och många av de skadade som överlevt terrorattentat lider av funktionsnedsättningar, vanställdhet och livsomvälvande förlust av kroppsdelar och psykiska problem, och deras tillstånd drabbar den närmaste familjen och samhället hårt, och samtidigt försummas offrens långsiktiga behov alltför ofta efter att medieuppmärksamheten avtagit. Posttraumatisk stress är en stor utmaning för folkhälsan i Europa. Det finns inga övergripande europeiska bedömningar om vilken effekt terrorismen har på den psykiska hälsan hos befolkningen efter olika attentat.

EX. Offer för terrorism har en väldigt specifik status, och tillfredsställandet av deras behov är inte enbart en juridisk skyldighet enligt unionsrätten, internationell och nationell rätt, utan även ett ansvar för hela våra samhällen. Vid attentat i EU nyligen har offren kommit från ett stort antal olika medlemsstater.

EY. På EU-nivå finns det ingen fastställd rättslig stadga för att offer för terrorism ska få tillgång till samhällstjänster eller ersättningsrättigheter. Offer för de senaste terrorattentaten i Europa har fortfarande inte fått rättvisa, korrekt behandling, stödtjänster eller ekonomisk hjälp. Offer för terrorism löper risk att bli sekundära offer, vilket drabbar dem inte bara i rättsliga förfaranden utan även i de många kontakter de har med andra statliga och icke-statliga organ.

EZ. Det finns fortfarande skillnader i hur de bestämmelser som är inskrivna i direktiv 2012/29/EU (14) har införlivats i förfaranden på nationell nivå. Kommissionen har fortfarande inte lämnat sin rapport om genomförandet av detta direktiv. Den 30 maj 2018 antog Europaparlamentet en resolution om genomförandet av detta direktiv (15).

FA. Ersättning till offren för terrorism fungerar både som en form av erkännande från samhällets sida av den skada som orsakats genom attentatet och som ett sätt att ge ekonomiskt stöd och upprättelse. Ersättningsnivåerna och förfarandena varierar betydligt från medlemsstat till medlemsstat, vilket förvärrar hur offren uppfattar orättvisan och sitt lidande.

FB. Det behöver inrättas stödsystem på ett sådant sätt att även gränsöverskridande offer helt säkert uppmärksammas och får stöd kontinuerligt och systematiskt i sitt land samtidigt som de behåller kontakten med tjänsteleverantörerna i det land där attentatet ägde rum.

FC. Eurojust har gjort det lättare att utföra framställningar om ömsesidig och rättslig hjälp för att samordna och bevilja bistånd i utövandet av rättigheter för terrorismens offer, med tanke på de olika rättigheterna och rollerna för utländska offer i deras nationella rättssystem.

FD. Även företag, däribland små och medelstora företag, kan drabbas av skada från terrorism i form av egendomsskador och avbruten affärsverksamhet.

FE. Parlamentet har lagt fram ett pilotprojekt för att inrätta ett ”europeiskt samordningscentrum till stöd för offer för terrorism” genom att sammanföra viktiga experter på insatser, advokater som företräder offer och organisationer från hela Europa för att identifiera de viktigaste prioriteringarna och frågorna för terrorismoffer och tillhandahålla dessa samordnat gränsöverskridande stöd.

Grundläggande rättigheter

FF. EU spelar också en nödvändig roll för att främja respekten för demokratiska värderingar, däribland rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna. Det finns emellertid extremistiska religiösa och politiska åsikter och verksamheter runtom i EU som i grunden strider mot EU:s värderingar.

FG. Åtgärder för att bekämpa terrorism och värna om friheter står inte i strid med varandra, utan är mål som kompletterar och förstärker varandra. Grundläggande rättigheter måste säkerställas och skyddas för varje enskild person och alla åtgärder i kampen mot terrorismen bör så lite som möjligt påverka den oskyldiga och ej inblandade vanliga befolkningen.

FH. Alla åtgärder i kampen mot terrorism måste alltid fullständigt garantera alla grundläggande rättigheter och principer, däribland dem som gäller integritet och dataskydd, tanke- och åsiktsfrihet samt rättssäkerhetsgarantier, t.ex. oskuldspresumtionen, rätten till en rättvis rättegång och rätten till information, så att enskilda personer förfogar över ett effektivt rättsmedel för att bestrida varje kränkning av deras grundläggande rättigheter, däribland möjligheten till rättslig prövning, och att unionens bestämmelser om processuella rättigheter respekteras. Dessa åtgärder bör bedömas i enlighet med rättspraxis från Europeiska unionens domstol.

FI. Det är nödvändigt att utredningar i kampen mot terrorismen följer höga professionella normer och att alla åtgärder som sätts in är målinriktade, proportionerliga och nödvändiga. Strategier i kampen mot terrorism ska inte resultera i social utestängning och stigmatisering. Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter kan uppmanas att avge ett yttrande över lagstiftningen mot terrorism inom ramen för dess fleråriga ram.

FJ. Personal vid brottsbekämpande myndigheter och domstolsväsen går i spetsen för insatser för terrorismbekämpning. Det finns åtskilliga dokumenterade fall där polis och domstolspersonal och deras familjer särskilt har valts ut och hotats av våldsamma extremister, vilket ibland har kulminerat i våldsamma fysiska angrepp och rentav mord. Det är av yttersta vikt med politiskt och offentligt stöd till brottsbekämpnings- och domstolspersonal som skyddar grundläggande rättigheter vid insatser för terrorismbekämpning genom att riskera liv och hälsa.

FK. Stadgan om de grundläggande rättigheterna förbjuder diskriminering på grund av funktionsnedsättning och erkänner rätten för personer med funktionsnedsättning att få del av åtgärder som syftar till att säkerställa deras oberoende, sociala och yrkesmässiga integrering och deltagande i samhällslivet. Rättigheter för personer med funktionsnedsättning i EU skyddas även genom FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning.

Rekommendationer

Institutionell ram

1. Europaparlamentet anser att medlemsstaterna visserligen, med tanke på sin suveränitet, även fortsättningsvis ska vara de som först förebygger och bemöter hot, men att det finns ett uppenbart behov av att fullt ut erkänna Europeiska unionens roll och de åtgärder mot terrorism som antagits inom ramen för ”säkerhetsunionen” genom att stödja dem, samordna och dela med sig av bästa metoder, tillhandahålla gemensamma lösningar och skapa mervärde, så att de bättre kan motverka företeelserna radikalisering, extremism och terrorism. Parlamentet anser att det i ett område utan inre gränser är nödvändigt med åtgärder på EU-nivå för att säkerställa en hög säkerhet på EU:s territorium, och att fördjupat samarbete och utbyte av information mellan medlemsstaterna och med EU är nödvändigt för att ändamålsenligt bemöta och förhindra terrorhot och skydda medborgarna. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna och EU-institutionerna att arbeta för en gemensam strategisk kultur.

2. Europaparlamentet anser att EU och medlemsstaterna bör förbättra sitt samarbete genom att stärka befintliga EU-organ, specialiserade EU-byråer och EU-tjänster, såväl som samarbetskanalerna mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter och rättsliga institutioner. Parlamentet anser att tillräckliga medel ska beviljas till dessa EU-organ för att göra det möjligt för dem att hantera sin ökande arbetsbörda.

3. Europaparlamentet understryker betydelsen av utbytet av bra metoder mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen, och även med tredjeländer. Parlamentet välkomnar såväl de initiativ som en del medlemsstater har tagit som de initiativ som har tagits på lokal nivå av en del städer och av privata aktörer för att identifiera effektiva instrument i kampen mot terrorismen.

4. Europaparlamentet uppmanar kommissionens kommande ordförande att bibehålla en egen portfölj för kommissionsledamoten med ansvar för säkerhetsunionen.

5. Europaparlamentet uppmanar rådet att behålla funktionen som EU:s samordnare för kampen mot terrorism. Parlamentet anser att EU:s samordnare för kampen mot terrorism måste fortsätta att spela en proaktiv roll i förstärkningen av EU:s respons i kampen mot terrorism. Parlamentet efterlyser ett klargörande av vilken ställning och roll samordnaren för kampen mot terrorism har, som en förbindelse mellan de behöriga EU-institutionerna och medlemsstaternas organ.

6. Europaparlamentet anser att frihet, säkerhet och rättvisa är tre aspekter som inte kan analyseras separat. Parlamentet anser att respekten för de grundläggande rättigheterna ska vara en väsentlig del i alla lagstiftningsinitiativ som rör terrorism. Parlamentet kräver att Europaparlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor fortsätter att engagera sig i kampen mot terrorism för att garantera en samstämmighet med andra lagstiftningsärenden inom området för frihet, säkerhet och rättvisa.

7. Europaparlamentet uppmanar rådet att utvidga Europeiska åklagarmyndighetens befogenheter till att omfatta bekämpning av organiserad brottslighet och terrorism.

8. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att ytterligare stärka och stödja Atlasnätverket med civila terrorbekämpande specialinsatsenheter i EU-medlemsstaterna.

9. Europaparlamentet uppmanar med kraft kommissionen att systematiskt genomföra konsekvensbedömningar och samråd med medborgare och experter om framtida lagstiftningsförslag mot terrorism.

Terroristhot

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att samarbeta med medlemsstaterna för ökad insyn och en gemensam förståelse av hotnivåerna. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att snabbt skicka information om förändrade hotnivåer och den logiska grunden bakom förändringarna. Parlamentet uppmanar vidare kommissionen och medlemsstaterna att inte begränsa sin syn på terrorism till jihadismen, utan att förbli lika vaksamma när det gäller terroristhot som grundas på andra motiv som exempelvis de som nämns i Europols TE-SAT rapporter om den rådande situationen och tendenserna inom terrorismen i Europa.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i relevanta internationella forum förespråka att terrorism ska kategoriseras som ”brott mot mänskligheten”, som fastställs i artikel 7 i Romstadgan som ledde till inrättandet av Internationella brottmålsdomstolen.

12. Europaparlamentet uppmanar, i linje med slutsatserna från Europarådet ( 16 ) , alla medlemsstater att erkänna att Islamiska staten har begått folkmord, särskilt mot det yazidiska folket, kristna och icke-sunnimuslimska minoriteter, och uppmanar alla medlemsstater att vidta snabba och effektiva åtgärder, i enlighet med sin skyldighet enligt folkmordskonventionen från 1948, för att förebygga och bestraffa folkmord, och med sitt allmänna ansvar att agera mot brott enligt internationell rätt.

13. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och de lämpliga EU-organen att övervaka alla utländska terroriststridande och säkerställa harmoniserad säkerhet och rättslig uppföljning av identifierade återvändande till Europa. Parlamentet uppmanar kommissionen att bistå medlemsstaterna vid inrättandet av anpassade klassificeringssystem i syfte att skilja mellan återvändande utländska stridande som utgör en hög, medelhög eller låg risk.

14. Europaparlamentet rekommenderar medlemsstaterna att tillhandahålla lämpliga strukturer för att hantera återvändande barn, och att i synnerhet utveckla ett specialiserat risk- och behovsbedömningsverktyg grundat på barns utvecklingsfaser och i vilken grad de varit inblandade i brottslig verksamhet utomlands. Parlamentet understryker att rehabiliteringsprogrammen bör grundas på en tvärvetenskaplig metod som sammanför olika sakkunskaper, inbegripet erfarna yrkespersoners expertis, på områdena trauma, extremism, barns utveckling, utbildning och riskbedömning, och som särskilt anpassats till det lokala och nationella sammanhanget, samt tydliga rättsliga och organisatoriska strukturer för hantering av denna oroväckande företeelse. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att samarbeta med Internationella Rödakorskommittén, då den innehar särskild tillgång och expertis på detta område.

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag som utesluter möjligheten för såväl dömda terrorbrottslingar som personer mot vilka det finns klara bevis för att de utgör ett allvarligt hot mot den allmänna säkerheten att beviljas asyl eller andra former av internationellt skydd i hela Europeiska unionen.

16. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att revidera och uppdatera CBRN-handlingsplanen, och medlemsstaterna att vidta eller stärka och upprätthålla lämpliga civilskyddsåtgärder för beredskap mot CBRN-attacker genom att rekrytera kvalificerad och regelbundet utbildad personal som omfattar såväl heltidspersonal som ideell personal, samt lämplig teknisk infrastruktur som inbegriper motåtgärder som t.ex. specialiserade mobila spårningssystem, lager med nödvändiga läkemedel, omhändertagande av offer och utbyte av bästa praxis. Parlamentet betonar att dessa åtgärder måste vara förenliga med en sektorövergripande strategi som omfattar metoder för samordning, anmälningsförfaranden, standardprotokoll, evakueringsplanering, system för varning av allmänheten samt incidentrapportering. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att gradvis harmonisera dessa strategier. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att skapa eller stärka specialiserade laboratorier. Parlamentet uppmanar kommissionen att tillsammans med parlamentet finansiera och stödja relevanta gränsöverskridande forskningsverksamheter. Parlamentet uppmuntrar ett förstärkt samarbete med Natos kompetenscentrum avseende CBRN, för att säkerställa överföring av bästa metoder mellan insatspersonal i EU- och Natomedlemsstater.

17. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att samarbeta med den privata sektorn för att upprätta mekanismer som säkerställer ett tillförlitligt, enhetligt och adekvat utbud av medicinska motåtgärder, inklusive potentiell användning av EU:s mekanism för gemensam upphandling, som upprättats genom beslut nr 1082/2013/EU om allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa av den 22 oktober 2013 ( 17 )

18. Europaparlamentet förordar, i syfte att underlätta för tillgängligheten, att Europols europeiska bombdatasystem uppdateras och utvidgas till det europeiska analysprojektet – som tjänar som ett informations- och samordningsnav rörande alla CBRN-relaterade incidenter i hela EU – som ska kompletteras av en sektorsövergripande analysgrupp med lämplig bemanning.

19. Europaparlamentet välkomnar kommissionens plan att stärka beredskapen och responsen på CBRN-området genom sektorsövergripande övningar för brottsbekämpande myndigheter, civilskyddet, hälso- och sjukvårdsinrättningar och i tillämpliga fall gräns- och tullmyndigheter inom de befintliga finansiella instrumenten och operativa verktygen, i synnerhet unionens civilskyddsmekanism, Cepol och Fonden för inre säkerhet (polis).

20. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att fastställa gemensamma normer för kontrollförfaranden på utsatta anläggningar, t.ex. kärnkraftverk eller specialiserade laboratorier.

21. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att i högre grad utnyttja tekniska system för att upptäcka CBRN-ämnen speciellt vid storskaliga offentliga evenemang och uppmanar kommissionen tillsammans med parlamentet att göra ytterligare EU-medel tillgängliga för omfattande förvärv av sådana system.

22. Europaparlamentet välkomnar inrättandet vid det europeiska centrumet mot terrorism av ett kunskapsnav med inriktning på CBRN och relaterad verksamhet om sprängämnen, som kommer att ligga i anslutning till det europeiska centrumet för utbildning inom kärnsäkerhet. Parlamentet efterlyser ett standardförfarande genom vilket varje medlemsstat effektivt delar information med det kunskapsinsamlande centrumet.

23. Europaparlamentet välkomnar godkännandet av en förordning om gemensamma regler inom området för civil luftfartssäkerhet och mandatet för Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (Easa) och om upphävande av förordning (EG) nr 216/2008 ( 18 ) . Parlamentet uppmanar kommissionen att ta hänsyn till säkerhetsaspekter för kommande delegerade och genomförandebestämmelser om drönare och drönarverksamhet, inklusive regelbundet uppdaterade riskbedömningar, obligatorisk registrering, elektronisk identifiering och geofencing i alla drönarkategorier, och obligatoriska säkerhetslicenser och säkerhetsutbildningar för operatörer vid säkerhets- och inspektionsuppdrag.

24. Europaparlamentet noterar att många personer som utför terrorverksamhet i EU har varit kända för att börja med småbrottslighet och att ha blivit indoktrinerade i våldsam extremism när de befunnit sig i fängelse. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att se till att deras straffrättsliga system straffar brottslingar på lämpligt sätt och möjliggör ett noggrant övervägande av risken för att nya brott begås innan ett tidigt frisläppande har godkänts. Parlamentet betonar att fängelsetiden bör möjliggöra rehabilitering, återintegrering och förebyggande av upprepade brott i stället för att underblåsa våldsam extremism.

25. Europaparlamentet understryker det ständiga hotet om samspel mellan terroristorganisationer och organiserad brottslighet, särskilt när det rör logistisk kapacitet och olaglig handel med vapen, vilket skulle kunna möjliggöra storskaliga attentat.

26. Europaparlamentet noterar det ökade cyberhotet och understryker vikten av att öka ansträngningarna inom cybersäkerhet även på terrorismbekämpningsområdet.

27. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att ge sina offentliga organ som deltar i insatser för terrorbekämpning alla lämpliga tekniska, ekonomiska, utbildningsmässiga och rättsliga resurser som krävs för att skydda dem mot våldsamma extremister när de utför sitt arbete.

Förebygga och motverka radikalisering som leder till våldsam extremism

Strukturer för motverkande av radikalisering

28. Europaparlamentet efterlyser inrättandet av ett kompetenscentrum för motverkande av radikalisering, som en efterföljare till nätverket för kunskapsspridning om radikalisering, för EU som ska vara inbäddat vid kommissionen och ha tillräckliga finansiella och personella resurser. Parlamentet anser att dess arbetsuppgifter bör inbegripa samordning, underlättande av samarbete och utbyte av kunskap och god praxis mellan medlemsstater, beslutsfattare, utövare (genom användning av strukturer inom nätverket för kunskapsspridning om radikalisering och det europeiska nätverket för strategisk kommunikation) samt samverkan med religiösa ledare eller samhällen och akademiker och experter, däribland it-experter, på området för förebyggande och motverkande av radikalisering. Parlamentet påpekar att dess verksamhet bör inbegripa utbildning av olika kategorier av yrkesfolk, däribland domare och åklagare, även genom att bilda partnerskap med viktiga strategiska tredjeländer. Parlamentet anser att detta centrum även bör upprätta vetenskapliga metoder för att utvärdera och mäta effektiviteten hos program och projekt, så att den relevanta politiken kan anpassas om detta är nödvändigt.

29. Europaparlamentet noterar att revisionsrätten i sin rapport från 2018 om avradikalisering fann att kommissionen inte upprätthåller en komplett översikt över EU-finansierade åtgärder, och att inga indikatorer eller mål för EU-medel används till att mäta i vilken utsträckning strategin är lyckad. Parlamentet uppmanar kommissionen att se till att tillräckliga medel i fonden för inre säkerhet är öronmärkta för förebyggande och motverkande av radikalisering, som skulle effektivisera resurser som för närvarande är spridda över olika fonder och program och möjliggöra bättre samordning och synlighet samt större ändamålsenlighet vad gäller deras användning på grundval av kriterier som kan utvecklas av kompetenscentrumet för motverkande av radikalisering.

30. Europaparlamentet rekommenderar medlemsstaterna att anta omfattande nationella och regionala strategier för förebyggande och motverkande av radikalisering, med lämpliga ekonomiska resurser för samhällen och partner på lokal nivå som deltar i skapandet och genomförandet av program som grundas på dessa strategier, och efterlyser en strategi som omfattar flera myndigheter. Parlamentet betonar att de bästa resultaten uppnås i partnerskap med lokalsamhällen. Parlamentet betonar dessutom att objektiva kvalitativa och kvantitativa indikatorer som skulle kunna utvecklas av kompetenscentrumet för motverkande av radikalisering skulle göra det möjligt för lokala och regionala myndigheter att kartlägga de lokala särdragen för radikalisering och bättre anpassa program till det särskilda området.

31. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att ta itu med radikalisering på ett övergripande sätt, även i samarbete med lokala förvaltningar, och komplettera säkerhetsmetoder genom strategier för social integration, ekonomisk och kulturell integration och genom långsiktiga strategier och investeringar i offentliga tjänster och infrastruktur. Parlamentet uppmanar både kommissionen och medlemsstaterna att främja kampanjer mot diskriminering.

32. Europaparlamentet betonar vikten av att bedriva särskild forskning om kvinnors roll inom målregioner, målländer och målsamhällen för att förstå deras roll och om identifierade områden där kvinnoorganisationerna skulle kunna bidra till att bygga större motståndskraft mot radikalisering.

33. Europaparlamentet efterlyser skapandet av ett europeiskt motståndskraftspris som årligen skulle delas ut av Europaparlamentet, och möjligen i nära samråd med kompetenscentrumet för motverkande av radikalisering, till det bästa sociala och kulturella projektet på lokal nivå i EU, vilket sålunda främjar samhällsengagemang, som är fullt förenligt med demokrati, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna och med syftet att skapa samhällen som är immuna mot radikalisering.

34. Europaparlamentet uppmanar Eurojust att fortsätta sitt arbete med att övervaka rättspraxis i medlemsstaterna när det gäller radikalisering som leder till terrorism, inklusive användningen av alternativ till åtal och frihetsberövande samt att regelbundet avge rapporter om fällande domar i terroristmål genom den s.k. Terrorism Conviction Monitor. Parlamentet uppmanar i detta syfte medlemsstaterna att till Eurojust sända all relevant information om åtal och fällande domar för terroristbrott som påverkar eller kan påverka två eller flera medlemsstater.

Religiös extremism

35. Europaparlamentet rekommenderar medlemsstaterna att garantera religionsfrihet och rätten att fritt utöva religion, såsom det fastställs i stadgan om de grundläggande rättigheterna, och att i detta sammanhang särskilt också uppmuntra och tolerera endast religiöst utövande som är fullt förenligt med demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter och den gällande lagstiftningen i medlemsstaterna. Parlamentet välkomnar de initiativ som tagits av religiösa samfund i Europa för att motverka de farliga argumenten från deras egna samfund. Parlamentet betonar behovet av att uppmuntra interreligiös och tvärkulturell dialog och samarbetet med religiösa samfund och lokala myndigheter för att förebygga radikalisering.

36. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att förhandskontrollera kaplaner och att konsekvent svartlista hatpredikanter genom en bedömning från fall till fall. Parlamentet uppmanar kommissionen att införa en bevakningslista för EU för att på ett bättre sätt utbyta information om extremistiska kaplaner inom ramen för vad som tillåts enligt lagstiftningen. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att nå en gemensam överenskommelse och utveckla riktlinjer mot vilka dessa kaplaner skulle kunna kontrolleras.

37. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att utöka erbjudandet om möjligheter till högre utbildning för kaplaner i EU, med transparent granskning och endast ackreditering av teologiska läroplaner som fullt ut respekterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter och de europeiska ländernas neutralitet och demokratiska sekularism, och upphäva undervisningstillstånd vid överträdelser.

Åtgärder mot hatpropaganda och extremistgrupper

38. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att genomföra direktivet om terrorismbekämpning och rambeslutet om rasism och främlingsfientlighet enligt vilket det är ett brott att begå en terroristhandling eller ett hatbrott i syfte att exkludera hatpredikanter från offentlig verksamhet med hjälp av alla rättsliga åtgärder, inbegripet avslag på ansökan om visering eller utvisning från EU:s territorium, och att inleda rättsliga förfaranden mot sådana predikanter och alla företrädare för extremism och terrorism, som gjort sig skyldiga till värvningsförsök.

39. Europaparlamentet rekommenderar medlemsstaterna att stänga ned platser för religionsutövning som inte fullt ut är förenliga med gällande EU- och nationell lagstiftning, demokrati, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna och uppmanar till terroristbrott, hat, diskriminering eller våld.

40. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att undersöka hur man kan säkerställa att platser för religionsutövning, utbildning och religiös undervisning, välgörenhetsorganisationer, kulturföreningar, stiftelser och liknande enheter lämnar uppgifter om deras medels ursprung och fördelning, både inom och utanför EU, och hur uppgifter rörande dessa enheter, där det finns misstankar om eller rimlig anledning att misstänka kopplingar till terroristgrupper, skulle kunna registreras och analyseras av behöriga myndigheter i enlighet med EU:s rättsliga ram och regler om dataskydd. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att förbjuda finansiering från tredjeländer som motsätter sig demokrati, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna.

41. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att snabbt vidta rättsliga åtgärder för att i möjligaste mån förbjuda och avlägsna all tryckt och internetbaserad propaganda på deras territorier som uttryckligen uppmanar till våldsbejakande extremism och terrorhandlingar, inbegripet allt innehåll som produceras eller sprids av grupper och individer som sanktionerats av EU eller FN. Parlamentet efterlyser att sådan propaganda avlägsnas från butiker och onlineplattformar och som en del av anmälningarna som görs av enheten för anmälan av innehåll på internet, som kan förstärkas när det gäller mänskliga resurser och kapacitet, om detta krävs. Parlamentet kräver att ansträngningar ska göras för att spåra och/eller identifiera källorna till sådan propaganda.

42. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att vidta åtgärder mot satellit-tv-kanaler som sprider våld, hatpropaganda och uppmaningar till terrorism i enlighet med direktivet om audiovisuella medietjänster. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att fullt ut och snabbt genomföra direktivet för att säkerställa att artikel 6 om att förebygga uppvigling till våld och hat är i kraft i hela EU. Parlamentet begär att kommissionen utarbetar en analys av möjliga lagstiftningsändringar i direktivet för att öka effektiviteten hos en blockering av sådana kanaler som sänder från tredjeländer.

Utbildning

43. Europaparlamentet betonar att medlemsstaterna måste säkerställa att alla utbildningsinstitut tillhandahåller utbildning i enlighet med den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, genom kontroller av läroplaner, regelbundna inspektioner och sanktioner vid bristande efterlevnad, och att religiösa fanatiker inte ska få tillträde till skolor.

44. Europaparlamentet anser att utbildning som en process för att upptäcka, utforska, uppmärksamma och konfrontera historia, civilisationer, kulturer, ideologier och religioner måste bli ett fullfjädrat verktyg i kampen mot all extremistvåld och våldsamma radikaliseringsprocesser. Parlamentet betonar vikten av att lära ut icke-diskriminering och respekt för andra människors tro, och av att främja social integration av alla barn, i enlighet med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna samt FN:s konvention om barnets rättigheter.

45. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att fastställa politik för att förebygga radikalisering, både specifik (utsatta grupper) och icke-specifik (allmänt). Parlamentet anser att sammankomster i skolor för offer, återvändande och deras familjer och personer som har övervunnit radikalisering kan vara ett effektivt verktyg för att förhindra radikalisering. Parlamentet förespråkar utbildning i ökad medvetenhet för yrkesverksamma som kan komma i kontakt med återvändande barn Parlamentet noterar att de bästa resultaten uppnås ofta i partnerskap med lokala samhällen, som utmanar kärnmeddelanden från terroristgrupper med motargument.

46. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att integrera medie- och informationskompetens i de nationella utbildningssystemen i syfte att ge unga medborgare verktyg för att förstå och bedöma de ofta ofiltrerade uppgifter som finns på nätet, och för att använda internet på ett ansvarsfullt sätt och undvika möjliga risker för radikalisering.

47. Europaparlamentet rekommenderar att medlemsstaterna fastställer riktlinjer för skolor för att ta itu med eventuell radikalisering av eleverna, och för att utveckla enkla och tydliga förfaranden för hur man ska hantera dem. Parlamentet betonar behovet av att barnskyddsmyndigheter och sociala tjänster deltar i detta arbete, med bättre samarbete med de berörda brottsbekämpande och rättsliga organen när det handlar om att ta itu med de allvarligaste fallen av radikalisering.

Internet

48. Europaparlamentet understryker behovet av att åstadkomma automatisk upptäckt och systematiskt, snabbt och fullständigt avlägsnande av terroristinnehåll på grundval av tydliga rättsliga bestämmelser med garantier och enligt de mänskliga rättigheterna. Parlamentet påpekar dessutom behovet av att förhindra att redan avlägsnat innehåll laddas upp igen. Parlamentet välkomnar kommissionens lagstiftningsförslag om att förhindra spridning av terroristinnehåll genom att göra det obligatoriskt för plattformarna att avlägsna terroristinnehåll helt och hållet Parlamentet uppmanar medlagstiftarna att snabbt börja arbeta med detta lagstiftningsförslag. Parlamentet uppmuntrar medlemsstaterna att införa nationella åtgärder om antagandet av lagstiftningen försenas.

49. Europaparlamentet anser att rapporteringen bör omfatta beskrivningar av och statistik över vilket innehåll som har avlägsnats och varför, hur många visningar innehållet har haft före avlägsnandet, hur länge innehållet fanns på nätet innan det avlägsnades och huruvida det konto som är kopplat till det stötande innehållet raderades och i så fall när. Parlamentet betonar att tillbörlig insyn behövs för att bedöma huruvida statliga myndigheter spelar en lämplig roll i att utreda och lagföra brott när olagligt innehåll har rapporterats.

50. Europaparlamentet välkomnar arbetet inom Global Internet Forum to Counter Terrorism (GIFCT) och uppmanar de grundande företagen att intensifiera sina ansträngningar när det gäller industrins gemensamma databas över hasher också genom att dela kunskap med mindre teknikföretag. Parlamentet uppmanar teknikföretag att öka sina ansträngningar och finansiering för att utveckla metoder för att snabbt avlägsna terroristinnehåll, dock utan att äventyra yttrandefriheten.

51. Europaparlamentet välkomnar det arbete som utförts av EU:s enhet för anmälan av innehåll på internet (EU IRU) inom ramen för Europol. Parlamentet uppmanar samtliga medlemsstater att inrätta en särskild enhet med ansvar för att rapportera olagligt innehåll, som skulle kunna samarbeta med EU IRU för att säkerställa komplementaritet och undvika onödigt dubbelarbete när det gäller att varna it-företagen för terroristinnehåll. Parlamentet vill se att EU IRU förstärks för att underlätta och samordna medlemsstaternas insatser för att fånga upp, flagga och radera terroristinnehåll på nätet. Parlamentet anser vidare att det är avgörande att på Europol samla in information om raderat terroristinnehåll på nätet och om raderade terroristkonton i syfte att förhindra att de laddas upp igen och underlätta analys och brottsutredningar.

52. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skapa en europeisk onlineplattform som medborgarna kan använda för att flagga terroristinnehåll på nätet, och uppmanar företagen att se till att de har tillräcklig kapacitet för att ta emot, granska, bearbeta och reagera på flaggat innehåll.

53. Europaparlamentet efterlyser ett effektivt partnerskap mellan brottsbekämpande myndigheter, rättsliga myndigheter, it-industrin, internetleverantörer, hostingföretag, företag inom sociala medier och civilsamhällesorganisationer för att utveckla och sprida effektiva motbudskap, i förekommande fall även med budskap från offer och tidigare våldsamma extremister, och se till att sökmotorerna placerar motbudskap på framträdande platser. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaternas myndigheter att intensifiera sina insatser för att skapa effektiva motbudskap och andra strategiska kommunikationsverktyg.

Κriminalvårdsanstalter

54. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att säkerställa trygga och säkra fängelseförhållanden för både intagna och personal och att skapa särskilda förfaranden och indikatorer för att identifiera och hantera radikaliserade intagna i syfte att förhindra att andra radikaliseras, samt för att säkerställa riktad övervakning och riktade åtgärder för avståndstagande, och att utbilda personalen för detta ändamål.

55. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att garantera personalens fysiska och psykologiska integritet vid kriminalvårdsanstalter och se till att den har tillgång till psykologisk rådgivning. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att tillhandahålla lämpliga resurser, riktad utbildning och tillsyn till kriminalvårdsmyndigheter på alla nivåer och särskilt till den personal som arbetar nära ungdomsbrottslingar och radikaliserade intagna. Parlamentet betonar särskilt att personalen måste få lämplig utbildning i att upptäcka tecken på radikalisering i ett tidigt skede. Parlamentet uppmuntrar medlemsstaterna att utvärdera utbildningskurser som utvecklats med hjälp av EU-medel av sammanslutningen för skyddstillsyn, EuroPris och nätverket för Europeiska akademin för fängelseutbildning. Parlamentet efterlyser mer EU-bidrag för att förbättra utbildningen för kriminalvårdare om frågor som rör radikalism och potentiella terroristhot.

56. Europaparlamentet betonar att fängelsemyndigheterna måste ta fram särskilda verktyg och metoder för att identifiera och övervaka radikaliserade intagna enligt deras grad av radikalisering och att sådana verktyg bör genomgå en obligatorisk bedömning innan de börjar användas. Parlamentet uppmanar kommissionen att främja bästa praxis när det gäller riskbedömningsmetoder av radikaliserade fångar, som utvecklats av olika medlemsstater. Parlamentet anser att de antagna som bedöms vara farligast måste flaggas för de rättsliga myndigheterna och/eller externa myndigheter med ansvar för terrorismbekämpning, med effektiva krav för villkorlig frigivning av personer som kan hota den allmänna säkerheten. Parlament