Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Det sociala handlingsprogrammet 1998-2000"

(98/C 407/30)

Den 5 maj 1998 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Det sociala handlingsprogrammet 1998-2000".

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som fått uppdraget att förbereda ärendet, antog den 16 juli 1998 ett yttrande baserat på föredraganden Carlo Ernesto Merianos och medföredragande Ursula Engelen-Kefers rapport.

Vid sin 357:e plenarsession den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 9 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 102 röster för, 4 emot och 7 nedlagda röster.

I. Huvuddragen i meddelandet

1. Kommissionens meddelande avser det sociala handlingsprogrammet 1998-2000, som utgör en uppföljning av det föregående programmet (1995-1997), vilket i sin tur utgick ifrån grön- och vitböckerna om den sociala politiken (1993 och 1994).

1.1. Inledningsvis sammanfattas de initiativ som hittills tagits (en förteckning återfinns i bilaga I till dokumentet) och analyseras de sociala förändringar som skett på grund av utvecklingen inom olika områden (hög arbetslöshet, snabba förändringar i arbetslivet, fattigdom och social utslagning, samt även införandet av EMU, befolkningsutvecklingen och den kommande utvidgningen). Kommissionen formulerar sedan nya mål för den sociala politiken och tar härvid hänsyn till de relevanta institutionella förändringar som Amsterdamfördraget medfört, bland annat integreringen av avtalet om socialpolitik.

I detta perspektiv kommer det sociala handlingsprogrammet att utvecklas i enlighet med de tre följande huvudrubrikerna:

- Arbetstillfällen, kompetens och rörlighet.

- Förändringar i arbetslivet.

- Ett integrerat samhälle.

1.2. Vad de politiska instrumenten beträffar framhåller man i första hand betydelsen av den politiska, sociala och civila dialogen. I det sammanhanget anser kommissionen att den har en särskild roll när det gäller övervakningen av gemensamma mål, särskilt vad gäller den europeiska sysselsättningsstrategin. Kommissionen avser dessutom att inom kort lägga fram förslag om att förnya den sociala dialogen. Sysselsättningsstrategin kommer att genomföras med hjälp av strukturfonderna och framför allt Europeiska socialfonden. Man avser att härvid betona moderniseringen av systemen för utbildning och sysselsättning. På lagstiftningsområdet avser kommissionen att regelbundet överlägga med Europaparlamentet och rådet på grundval av framlagda förslag (bilaga II i meddelandet).

1.3. Beträffande de tre huvudrubrikerna avser kommissionen att understödja genomförandet av sysselsättningsstrategin som formulerats vid toppmötena i Amsterdam och Luxemburg. De centrala inslagen i detta sammanhang är den årliga presentationen och bedömningen av riktlinjerna för sysselsättningen samt, vid behov, rekommendationer till medlemsstaterna. Ett förstärkt utbyte av bästa praxis och innovation kan härvid utgöra en åtgärd. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas problemet med "odeklarerat" arbete. Kommissionen förbehåller sig rätten att lägga fram förslag till stimulansåtgärder, när Amsterdamfördraget ratificerats. Man kommer i det sammanhanget att särskilt sträva efter att skapa bättre förutsättningar för anställbarhet, entreprenörskap och jämställdhet på grundval av redan lagda förslag och sådana som kommer att läggas fram under året inom ramen för en ny generation av utbildningsprogram. Vad slutligen beträffar åtgärder för att förbättra den fria rörligheten för arbetskraften avser kommissionen att före mitten av detta år lägga fram ett paket med åtgärder för att anpassa och uppdatera den centrala lagstiftningen på området.

1.4. När det gäller det andra huvudområdet för åtgärder inriktar man sig i meddelandet på moderniseringen av arbetets organisation och hänvisar till debatten om grönboken samt till den betydelse som ämnet tillmättes vid det extrainsatta mötet med Europeiska rådet i Luxemburg. Kommissionen har deklarerat sin avsikt att före slutet av 1998 lägga fram ett nytt meddelande om detta och om möjligheterna att främja anpassning. Man avser att rådfråga arbetsmarknadens parter om möjligheten att ingå ett ramavtal på området, vilket även skulle omfatta frågorna om flexibel arbetstid och gemenskapsåtgärder för att skydda dem som arbetar på distans. Vid sidan av dessa initiativ, vilka också omfattar förslag om skydd för arbetstagare som inte omfattas av arbetstidsdirektivet samt ett initiativ om större medbestämmande för arbetstagarna i företagen, hänvisar kommissionen till det mandat som den fått från det extrainsatta toppmötet om sysselsättning för att inrätta en studiegrupp på hög nivå för att studera de ekonomiska och sociala effekterna av industriell förändring. På grundval av gruppens förslag avser kommissionen att lägga fram förslag om minimiregler om information till och samråd med arbetstagarna på nationell nivå och kommer under 1999 att lägga fram en rapport om genomförandet av direktivet om europeiska företagsråd.

Kommissionen avser att på samma sätt lägga fram förslag till specifika åtgärder som syftar till att dra så stor fördel som möjligt av informationssamhället när det gäller att skapa arbetstillfällen, främja jämställdhet och social integration samt, vad beträffar frågor om säkerhet och hälsa på arbetsplatsen, komplettera gällande program (1996-2000) med förslag om att uppdatera gällande lagstiftning så att den kommer att omfatta risker som för närvarande inte täcks.

1.5. Vad beträffar det tredje huvudområdet för åtgärder har kommissionen gjort frågan om förbättring och modernisering av den sociala tryggheten till ett centralt ämne med utgångspunkt från debatten om förra årets meddelande (). Man avser att i början av 1999 lägga fram en utvärdering av de framsteg som gjorts, med särskilt tonvikt lagd vid harmoniseringen av systemen för social trygghet med utgångspunkt från rådets rekommendation från 1992 (). Före utgången av 1998 avser kommissionen att lägga fram ett förslag om ändring av förordning (EØF) nr 1408/71 om samordning av systemen för social trygghet. Under 1999 avser man vidare att lägga fram förslag om att uppdatera och komplettera regelverket om jämställdhet mellan män och kvinnor inom systemen för social trygghet.

När det sedan gäller frågan om social integration är målet att förhindra att det uppstår områden som domineras av social utslagning. Kommissionen avser att presentera en rapport om den sociala integrationen under 1998 och en rapport om hur man genomfört rekommendationen från 1992 om minimilön. Man överväger även att lägga fram ett förlag om att stödja människor som hamnat utanför arbetsmarknaden. Avsikten är att utnyttja de stimulansåtgärder som införs genom Amsterdamfördraget, när detta fördrag väl ratificerats.

När det gäller kampen mot diskriminering anger kommissionen att den avser att formulera särskilda åtgärder på området jämställdhet mellan män och kvinnor samt, när det nya fördraget trätt i kraft, lägga fram ett förslag till lagstiftning för att motverka rasdiskriminering. Man avser vidare att se till att åtgärder som vidtas med stöd av artikel 95 i Amsterdamfördraget tar hänsyn till funktionshindrade personers situation i enlighet med de åtaganden som gjorts i förklaringen som fogats till fördraget. Debatten om mänskliga rättigheter kommer att utvecklas på grundval av rapporten från den särskilda expertgruppen (Comité des Sages).

Kommissionen avser slutligen att bidra till att främja ett samhälle som kan säkerställa ett effektivt folkhälsoskydd på grundval de erfarenheter som vunnits inom ramen för gällande ramprogram. Man kommer att använda programmets strategi för att bekämpa tobaksrökning och för att genomföra existerande hälsoprogram (aids, smittsamma sjukdomar, cancer, drogberoende m.m.).

1.6. I meddelandets sista stycke talas om den sociala politikens externa dimension. Man hänvisar till en ökad medverkan från de central- och östeuropeiska kandidatländernas sida i de sociala programmen och aktiviteterna och i främjandet av den sociala dialogen. Man nämner också de ekonomiska bidrag, särskilt inom ramen för Phare-programmet, som skall lämnas till utvecklingen och anpassningen av den sociala infrastrukturen i dessa länder. Med hänsyn till EU:s ökade ansvar på det internationella planet till följd av EMU avser kommissionen att under 1998 lägga fram ett meddelande om utvecklingen av den europeiska socialpolitikens externa dimension. Man kommer vidare att fortsätta att stödja främjandet av internationellt godkända centrala arbetsstandarder samt sträva efter att stärka samarbetet mellan ILO och WTO på detta område.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommittén är medveten om att Amsterdamfördraget har skapat gynnsamma förutsättningar för en förstärkning av den sociala politiken och delar kommissionens uppfattning att det nya sociala handlingsprogrammet redan nu bör ta hänsyn till de nya möjligheter som kommer att föreligga när fördraget väl ratificerats. Enligt kommitténs uppfattning bör den sociala politiken på EU-nivå vara inriktad på att uppnå samförstånd omkring minimivillkor som är förenliga med konkurrenskraftens krav, med avsikten att bevara den europeiska sociala modellen, trots de anpassningar som med tiden kommer att behöva göras på grund av ändrade förhållanden.

2.2. Även om den europeiska sociala modellen, vilken i första hand skapats för att på ett varaktigt sätt jämka samman de olika sociala gruppernas intressen, med rätta anses utgöra ett element av bestående värde i vårt samhälle, kommer dess värde i praktiken att avgöras av i vilken utsträckning den förmår att snabbt svara på de krav som ställs i en tid med snabba förändringar. När det gäller de politiska och institutionella utmaningarna pekar kommissionen med rätta på skapandet av EMU, där man redan hunnit långt, och på utvidgningen av EU till länderna till Öst- och Centraleuropa. När det gäller båda dessa frågor saknas enligt kommitténs uppfattning en tillfredsställande analys från kommissionens sida om de förutsägbara effekterna av kommande förändringar på den sociala politiken i dess helhet.

2.3. När det gäller EMU delar kommittén kommissionens uppfattning att den nya ekonomiska miljön kommer att medföra att det blir ännu angelägnare att det föreligger ett nära samband mellan den ekonomiska och den sociala politiken. Med hänvisning till det tidigare yttrandet om en omstrukturering av den sociala dialogen och effekterna av EMU på den europeiska arbetsmarknaden, enligt vilket den strukturella anpassningen kommer att få effekt huvudsakligen på löner och priser om det inte finns möjlighet att devalvera (), menar kommittén att alla berörda intressen, bland andra arbetsmarknadens parter, får ett ökat ansvar för att skapa en stabil miljö för ekonomisk tillväxt, konkurrenskraft, sysselsättning och en lämplig nivå av social trygghet.

2.4. Härutöver gäller det att utveckla "dialogen med allmänheten" också inom den sociala politiken [se förklaring nr 23 om samarbetet med välgörenhetsorganisationer samt kommitténs yttrande av den 10 december 1997 om "Samarbete med frivilligorganisationer på det sociala området" ()]. Man har alltmer erkänt betydelsen av att lyssna till det civila samhället. Man måste ytterligare framhålla mervärdet av att engagera allmänheten i den europeiska debatten.

2.5. Kommittén delar kommissionens uppfattning om den betydelsefulla roll som den sociala politiken kommer att spela i de öst- och centraleuropeiska ländernas övergång till marknadsekonomi. Kommittén vill härvid framhålla den roll som Phare-programmet spelar när det gäller utvecklingen och anpassningen av den sociala infrastrukturen i dessa länder. Med hänsyn till de stora problem som föreligger - och som till stor del besannats i erfarenheterna från integreringen av före detta Östtyskland i Förbundsrepliken Tyskland - uppmanar kommittén kommissionen att med större precision ange vilka initiativ man avser att ta. Kommittén anser att kommissionen i första hand måste hjälpa kandidatländerna att utveckla systemen för social trygghet och sociallagstiftningen.

2.6. Såsom framgår av kommissionens meddelande måste EU:s ekonomi bli mer konkurrenskraftig i ljuset av den hårdnande internationella konkurrensen. Det innebär att arbetskraften måste bli mer flexibel, såväl när det gäller mångsidighet i kunnandet som i fråga om arbetets organisation, i syfte att effektivt möta de krav som marknaden ställer och på så sätt skapa ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Medveten om risken att detta på det sociala området kan leda till att den ene söker vinna försteg på den andres bekostnad instämmer kommittén här i kommissionens uppfattning att det är nödvändigt att "skapa jämvikt mellan flexibilitet och trygghet". Kommittén är också, i likhet med kommissionen, övertygad om att den sociala dialogen måste spela en huvudroll när den gäller att finna denna jämvikt, med särskild hänsyn tagen till sysselsättningsstrategin.

2.7. Kommittén delar också kommissionens uppfattning att Europa bara kan respektera den europeiska sociala modellens grundläggande värden om vi lyckas erbjuda våra medborgare arbeten. Vi rekommenderar att genomförandet av de slutsatser som det extrainsatta toppmötet i Luxemburg utmynnade i skall ge möjlighet till nya framsteg mot en dynamisk tillväxt och ett sysselsättningsuppsving.

2.8. I detta sammanhang ser kommittén mycket positivt på den filosofi som genomsyrar kommissionens program; den gör uppläggningen strukturerad genom att sysselsättningen blir ett av de grundläggande målen för hela socialpolitiken. Under en historisk konjunktur som präglas av globalisering och allt snabbare teknisk utveckling måste sysselsättningsstrategin integreras i ett helt batteri av instrument som beskrivs i programmet. Bland dessa bör nämnas de nya utbildningsprogrammen, kompetensutveckling och utbyte av bästa praxis i samband med arbetsorganisation, till exempel med avseende på de perspektiv som informationssamhällets snabba utveckling öppnar på det sociala området, i fråga om främjandet av företagarandan, lika möjligheter och fri rörlighet; på finansieringsområdet handlar det också om reformen av Europeiska socialfonden, som avses bli ett verktyg för att stödja den nationella arbetsmarknadspolitiken.

2.9. Dessa verktyg syftar till att utveckla anställbarheten genom att förbereda individerna och hela samhället på en värld i förvandling. Ökad flexibilitet och yrkesmässig och geografisk rörlighet för arbetstagarna i kombination med ett system för social trygghet för att i första hand berika deras yrkeskvalifikationer är ett effektivt sätt att motverka dagens oroande utveckling mot marginalisering. Samtidigt kan det bli ett slut på otillräckliga tillväxttal om man effektivt kombinerar de huvuddrag i den ekonomiska politiken som formulerades i maj på EU-nivå med de nämnda sysselsättningspolitiska riktlinjerna.

2.10. I anslutning till detta efterlyser kommittén en realistisk tidsplan där de hittills uppskjutna förslagen och åtgärdsprogrammets politiska initiativ tas upp. Vi vill också att dessa initiativ skall följas upp regelbundet i samverkan med EU-institutionerna och arbetslivets intresseorganisationer. Kommittén anmodar kommissionen att lägga fram konkreta förslag för hur de politiska målsättningarna skall kunna uppnås.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Kommittén vill framhålla hur oerhört viktigt det är att främja företagarandan; sedan det extrainsatta Europeiska rådet i Luxemburg är denna en av sysselsättningsstrategins grundpelare. Vi är medvetna om betydelsen av den egna företagsamheten i detta sammanhang och upprepar vårt entydiga stöd för de prioriterade åtgärder som just presenterats i kommissionens meddelande frågan (), särskilt i fråga om spridning av företagarkulturen och förbättring av förutsättningarna för företagens utveckling.

3.2. På området för initiativ med koppling till sysselsättningsstrategin ställer sig kommittén särskilt positiv till kommissionens förslag att utarbeta en modell för att förebygga social utslagning, och att i möjligaste mån - utan att inkräkta på nationella ansvarsområden - vidta sådana stödåtgärder som föreskrivs i Amsterdamfördraget till förmån för dem som trängts ut från arbetsmarknaden. Denna problematik har sedan länge varit en central angelägenhet för kommittén ().

3.3. Kommittén anser att programmets tonvikt vid den sociala dialogen är helt berättigad, särskilt vad gäller sysselsättningen. Vi håller med om att arbetsgivar- och arbetstagarparterna bör gå vidare med den sociala dialogen och fria förhandlingar och definierade välavvägda miniminormer via avtal som successivt kan översättas till lagstiftning, godkänd av rådet på kommissionens förslag, så som gjordes i fråga om föräldraledighet och deltidsarbete där lagstiftningsinitiativet, precis som det skulle, kom från kommissionen. Den katalysatorroll som kommissionen spelar här får emellertid inte inkräkta på de båda arbetsmarknadsparternas roll; dessa bör från första början få delta i det sociala åtgärdsprogrammet och rådfrågas om dess specifika förslag innan de fastställs slutgiltigt.

3.4. ESK delar också uppfattningen att främjande av nya former för arbetsorganisation är ett väsentligt inslag i en integrerad europeisk sysselsättningsstrategi. Kunskapsbaserad produktion vinner terräng inom industri- och tjänstesektorerna, och företagens förnyelseansträngningar och flexibilitet måste gå hand i hand med utveckling av arbetstagarnas kompetens och motivation, i syfte att verka för de gemensamma målen - effektivitet, konkurrenskraft och personlig utveckling, med avseende på ökad kompetens och större utrymme för arbetstagarna att utveckla sin potential. Innovationsarbete inom företagen och dessas förmåga att modifiera verksamheten vid strukturförändringar och nya former för arbetsorganisation kräver att arbetstagarna kan kvalificera sig för nya sysselsättningskrav.

3.5. I fråga om kommissionens planerade initiativ till följd av den debatt som följde på grönboken om arbetsorganisation, och ytterligare indikationer från det extrainsatta Europeiska rådet i Luxemburg, bekräftar kommittén att den stöder successiva pilotförsök med olika former av arbetsorganisation med arbetstagarinflytande på företagsnivå och - där det är nödvändigt - på sektornivå. Vi menar att detta skulle kunna underlättas av att positiva erfarenheter samlas in, parallellt med överförandet av know-how, och vi vill understryka att de nya organisationsformerna måste ta hänsyn till vitt skilda förutsättningar och att det inte kan finnas några generellt tillämpbara modeller (). Kommittén anser emellertid också att proceduren skulle få bättre effekt om mer okvalificerad arbetskraft i högre grad engagerades i utvecklingen av yrkesutbildningsprogram inom offentlig och privat sektor. Det kan vara lämpligt att kommissionen tar ett policyinitiativ med denna målsättning.

3.6. Med utgångspunkt i att de fortlöpande pilotförsöken med nya former av arbetsorganisation oundvikligen kommer att återverka på anställningsavtalen hoppas kommittén att ytterligare överenskommelser ingås i framtiden om flexibla och andra nya anställningsformer. Under inga förhållanden får emellertid den metod som väljs hota företagarnas eller branschernas fria förhandlingsrätt. Den debatt som kommissionen nyligen drog igång i sitt meddelande om svartarbete () bör på ett avgörande sätt bidra till att identifiera möjliga insatsområden.

3.7. Vad beträffar kommissionens avsikt att höra arbetsmarknadsparterna och berörda intresseorganisationer under 1998 om behovet av gemenskapsåtgärder till skydd för distansarbetare, är det kommitténs uppfattning att denna typ av initiativ kräver ett klarläggande på förhand i rådande situation. Det måste beredas tillfälle till en allmän debatt mellan berörda parter för att gemensamt formulera och analysera definitionen, ramen och själva begreppet distansarbete () Tills vidare bör minimikriterier anges för företag över hela EU till skydd för personliga anställningsuppgifter eller information där enskildas identitet kan utläsas.

3.8. Mer generellt välkomnar kommittén den uppmärksamhet som programmet ägnar informationssamhällets möjligheter när det gäller förbättrade levnads- och arbetsvillkor och skapande av nya arbetstillfällen, särskilt med avseende på lika möjligheter och integrering av människor med funktionshinder. Här hänvisar kommittén till sitt färska yttrande i frågan ().

3.9. ESK noterar att kommissionen föresatt sig att uppmuntra arbetsgivarna att i förekommande fall informera och rådfråga de anställda beträffande beslut som berör dem och att verka för miniminormer på nationell nivå. Detta är en funktion av den uppfattning som framförts i ett tidigare yttrande () att företagen måste förbättra sin interna kommunikation och erbjuda fler tillfällen till arbetstagarmedverkan om de skall kunna uppnå sina målsättningar. På nationell nivå måste man också bevaka den erkända rätten för arbetstagarrepresentanter att bli informerade, rådfrågade och - där så föreskrivs - delta i beslutsprocessen.

3.10. När det gäller kommissionens förslag om att lägga fram en rapport under 1999 om tillämpningen av direktivet om europeiska företagsråd - som är ett villkor för Europabolaget - hänvisar kommittén till sitt yttrande om den europeiska bolagsstadgan (). Där betonas det att det är omöjligt att överföra modellen för löntagarinflytande från en eller ett antal medlemsstater till alla de övriga, och vi understryker behovet av att se till att de nationella reglerna om arbetstagarrepresentanternas medbestämmande inte kan kringgås i samband med en fusion, med hjälp av ett av gemenskapens rättsinstrument. I yttrandet föreslås också olika sätt att åstadkomma att beslut som strider mot de berörda parternas ståndpunkter inte skall kunna tvingas igenom, och det konstateras att man måste hitta lämpliga lösningar förhandlingsvägen ().

3.11. ESK efterlyser ny ramlagstiftning om säkerhet i arbetslivet, som har grundläggande betydelse för att bekämpa sociala och arbetsrelaterade hälsorisker på ett effektivt sätt och för att begränsa kostnaderna för arbetsrelaterade sjukdomar. Det är centralt att fortlöpande stödja genomförandet, bland annat via kommissionsprogrammen. Kommittén anser att den del av åtgärdsprogrammet som berör modernisering och förbättring av den sociala tryggheten är särskilt viktig. Vi ställer oss bakom kommissionens konstaterande att Europas sociala trygghetssystem nu måste anpassas så att de på ett bättre sätt kan motsvara existerande krav och fylla nya behov, ändrade förhållanden och de ökande kraven på kostnadskontroll. Den höga kvalitetsnivån inom det europeiska sociala trygghetssystemet skall bibehållas. Vi ser speciellt positivt på kommissionens avsikt att koncentrera resurser på att göra skatte- och bidragssystemen sysselsättningsvänligare samt att lägga fram ännu en analys av befolkningstrenderna. ESK uppmanar kommissionen att inom rimlig tid utarbeta förslag till en europeisk ram för tilläggspensioner - vilket vi efterlyste i vårt yttrande om 1997 års grönbok - och att vidta ytterligare åtgärder för att garantera tilläggspensionsrätt för anställda och egenföretagare som flyttar inom Europeiska unionen, i linje med förslagen i yttrandet om utkastet till direktiv i denna fråga.

3.12. Arbets- och karriärmöjligheterna för kvinnor och män är fortfarande mycket ojämnt fördelade. Denna brist på balans får givetvis effekter på socialpolitiken i dess helhet och kräver ett övergripande nytt grepp på relationen mellan familj och arbetsliv. Alla former av diskriminering måste elimineras, exempelvis med avseende på arbetstiden, som gör det svårt för kvinnor att delta i fortbildning. Målet är att förbättra kvinnornas anställbarhet och utnyttja deras resurser bättre på arbetsplatsen. I detta syfte måste samtliga politikområden ta hänsyn till mångfalden av specifika situationer som beror på könsskillnader. I samtliga dessa avseenden har EU en central roll. Kommittén stöder kommissionens ansträngningar att föra in lika möjligheter på alla större politikområden inom gemenskapen, särskilt som en del av sysselsättningsstrategin. Vi välkomnar också beskedet att specifika program för att förbättra kvinnornas villkor skall utformas och att man skall integrera en könsdimension i alla relevanta aspekter av EU-politiken.

3.13. Mot bakgrund av sina tidigare arbeten anser kommittén att det är värt att notera att kommissionsprogrammet inte bara redovisar en rad initiativ som syftar till att undanröja olika återstående former av diskriminering på gemenskapens arbetsmarknad, utan också ägnar en särskild punkt åt socialpolitikens yttre dimension. De grundläggande sociala rättigheterna är till stora delar oberoende av de enskilda ländernas ekonomiska styrkeposition och produktivitetsnivå. ESK välkomnar kommissionens plan att driva debatten om grundläggande rättigheter vidare på basis av rapporten från "de vises kommitté". Vi ställer oss också positiva till kommissionens markering att man tänker fortsätta att stödja - speciellt inom ILO - internationellt erkända grundnormer för arbetslivet, och försöka uppmuntra samarbete med ILO, Världshandelsorganisationen och OECD i denna fråga.

3.14. ESK stöder likabehandling av minoriteter inom EU och politiska initiativ för att bekämpa intolerans, rasism och främlingsfientlighet.

3.15. Kommittén önskar erinra om vad som föreskrivs om folkhälsopolitiken i det nya Amsterdamfördraget och hänvisar till sitt yttrande om utvecklingen av folkhälsopolitiken i Europeiska gemenskapen där ett mer detaljerat förslag till översyn av detta politikområde presenteras.

Bryssel den 9 september 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() KOM(97) 102 slutlig.

() EGT L 245, 26.8.1992, s. 49 samt ESK:s yttrande av den 28.11.1991, EGT C 40, 17.2.1992.

() Yttrande om "Konsekvenserna av Ekonomiska och monetära unionen: Ekonomiska och sociala aspekter på konvergenskraven och den folkliga förankringen av den gemensamma valutan", EGT C 30, 30.1.1997, s. 73.

() EGT C 73, 9.3.1998.

() Se kommitténs yttrande om kommissionens meddelande "Att uppmuntra företagandet i Europa: prioriteringar för framtiden" (27 maj 1998), EGT C 235, 27.7.1998, s. 69.

() Se särskilt yttrandet om kommissionens meddelande om den sociala trygghetens framtid (28.11.1996; EGT C 66, 3.3.1997) och yttrandet av den 1 juli 1998 om "Fattigdomens och den sociala utslagningens kostnader i Europa", EGT C 284, 14.9.1998, s. 25.

() Se särskilt yttrandet om grönboken "Ett partnerskap för en ny arbetsorganisation" (11.12.1997; EGT C 73, 9.3.1998).

() KOM(98) 219 slutlig.

() Se ovannämnda yttrande om en ny arbetsorganisation, punkt 3.7.7.

() Yttrandet om kommissionens meddelande om informationssamhällets sociala och arbetsmarknadsmässiga dimension (26.2.1998; EGT C 129, 27.4.1998).

() Se särskilt yttrandet om kommissionens meddelande om den sociala trygghetens framtid (28.11.1996; EGT C 66, 3.3.1997) och yttrandet av den 1 juli 1998 om "Fattigdomens och den sociala utslagningens kostnader i Europa", EGT C 284, 14.9.1998, s. 25, punkt 3.5.4.

() Yttrandet om "Stadgar för Europabolag" (11.12.1997, EGT C 129, 27.4.1998).

() Jfr slutrapporten från expertgruppen för "European Systems of Worker Involvement" (Rapport Davignon), maj 1997.