RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - Erfarenheter som gjorts och samstämmighet som uppnåtts vid tillämpning av bestämmelserna i direktivet rörande kreditförsäkring för medellånga och långa exportaffärer

1. Inledning och bakgrund

1. Rådets direktiv 98/29/EG om harmonisering av huvudbestämmelserna för kreditförsäkringar för medellånga och långa exportaffärer trädde i kraft den tjugonde dagen efter det att det offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 7 maj 1998.

2. Medlemsstaterna var skyldiga att sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 april 1999.

3. De viktigaste målen med direktivet är att uppnå en harmonisering av programmen för exportkreditförsäkring, minska den befintliga snedvridningen av konkurrensen mellan medlemsstaterna (enligt artikel 132 i EG-fördraget och utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om statligt stöd i artiklarna 87-89), öka öppenheten och främja samarbetet mellan företagen i gemenskapen.

4. I artikel 5 (Rapport och översyn) i direktivet fastställs att kommissionen senast den 31 december 2001 skall förelägga rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts och den samstämmighet som uppnåtts vid tillämpningen av bestämmelserna i direktivet.

5. Innan kommissionen sammanställde denna rapport bad den fyra europeiska organisationer [1] att lämna sina synpunkter på direktivet. EBF (Europeiska bankfederationen) och Unice (Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar) svarade på denna anmodan. Synpunkterna från FBE har beaktats, medan synpunkterna från Unice hänförde sig till olika frågor rörande exportkrediter.

[1] Europeiska bankfrederationen (EBF), Europeiska samarbetsorganisationen för nationella arbetsgivarföreningar och industriförbund (Unice), Liason Group of the European Mechanical, Electrical, Electronic and Metalworking Industries (ORGALIME) och EuroCommerce.

2. Övergripande bedömning och uppnådda resultat

6. Samtliga medlemsstater följer direktivet. Även om direktivet har lett till begränsade förändringar i medlemsstaternas system för exportkreditförsäkring fungerar det väl.

7. De positiva verkningarna av direktivet är följande:

* Direktivet är den första uppsättning av regler med gemensamma principer för exportkreditförsäkring, premier, täckningspolitik och öppenhet som medlemsstaterna har enats om.

* Ökningen av återförsäkringsavtalen mellan medlemsstaterna under de senaste åren är en bekräftelse på den väsentliga förbättringen av samarbetet rörande gemensamma projekt i tredjeland. All standardisering av regleringar, såsom direktivet, bidrar till den utvecklingen.

* Öppenhet är en viktig faktor när det gäller harmonisering och dess disciplinerande roll utvecklas på lång sikt.

* Direktivet tjänar sitt syfte inte enbart i medlemsstaterna utan påverkar även exportkreditsystem utanför gemenskapen, i synnerhet den nuvarande anpassningen av exportkreditsystemen i kandidatländerna.

8. Medlemsstaterna kan avvika från direktivet, antingen genom att bevilja mer fördelaktiga försäkringsvillkor (punkt 47 i bilagan till direktivet: Förhandsanmälan i informationssyfte) eller sämre försäkringsvillkor (punkt 48: Efterhandsanmälan i informationssyfte). Under den period som översynen avser är det endast en medlemsstat som inte har anmält något undantag, medan alla övriga medlemsstater har anmält undantag som hänför sig till en eller fler av följande punkter:

* Karenstid för skadereglering (punkt 24 med hänvisning till punkt 6 b och 6 c): Två medlemsstater tillämpar samtidigt mer fördelaktiga och sämre villkor vad gäller karenstid för skadereglering vid tillverkningsförlust och kreditrisk. Två medlemsstater erbjuder mer fördelaktiga villkor, medan två medlemsstater är mer restriktiva.

* Självrisk (punkt 9): Två medlemsstater föreskriver uttryckligen att försäkringstagaren inte får överlåta självrisken.

* Andra inte särskilt vanliga avvikelser rör den tidpunkt då försäkringsskyddet blir gällande (punkt 12), beslut av försäkringsgivarens eller försäkringstagarens land (punkt 21), beräkning av skadeersättning och skadeutbetalning (punkterna 27 och 28) och tilläggskostnader (punkt 31) som orsakas av åtgärder för att minimera eller undvika förlust.

Dessutom har följande punkter anmälts, vilka emellertid uppvägs av extradebitering av premier eller rabatter i enlighet med OECD:s avtal rörande premier för statskreditrisk och landkreditrisk (se även punkt 22 i den här rapporten):

* Ovillkorligt försäkringsskydd (punkt 6 d): Ovillkorligt försäkringsskydd för köparkrediter erbjuds av en medlemsstat.

* Försäkringsskydd för dröjsmålsränta (punkt 7 b): Några medlemsstater avstår från att utvidga försäkringsskyddet till dröjsmålsränta.

* Täckningsgrad (punkt 8 b): Flera medlemsstater anger att de erbjuder en täckningsgrad som är högre än 95 %, men endast i fyra fall uppgår den till 100 % (för köparkrediter, statsrisk eller politisk risk för särskilda länder eller på begränsade villkor). Dock är täckningsgraden särskilt för kommersiell risk ofta lägre än 95 %, eller så tillämpas en skillnad i täckningsgrad mellan leverantörs- och köparkrediter för kommersiell risk.

9. Även om det allmänt sett verkar som om dessa mer eller mindre fördelaktiga avvikelser uppvägs inom och mellan medlemsstaternas system för exportkreditförsäkring, kan vissa av dem ha en avgörande inverkan på gemenskapens exportörer i en konkurrenssituation.

10. I artikel 132 i fördraget fastställs att

"...medlemsstaterna skall gradvis harmonisera sina regler för exportstöd till tredje land, i den mån det behövs för att undvika att konkurrensen mellan företagen inom gemenskapen snedvrids..."

Mot denna bakgrund krävs ytterligare insatser för att uppfylla det målet.

3. Brister och möjliga förbättringar

3.1. Frågor som tagits upp av Europeiska bankfederationen (EBF)

3.1.1. Premienivåer för kommersiell risk

11. EBF hävdar att direktivet har haft begränsad inverkan på premienivåerna. Direktivets faktiska ikraftträdande (den 1 april 1999) sammanföll med ikraftträdandet av OECD:s riktlinjer för fastställande av premier och därmed sammanhängande villkor, i vilka lägsta premienivåer för statskreditrisk och landkreditrisk fastställs, oberoende av om gäldenären är ett privat eller offentligt organ. Följaktligen finns det en hög grad av samstämmighet när det gäller suveräna gäldenärer. När det gäller offentliga och privata gäldenärer förekommer det emellertid fortfarande stora skillnader i premienivåerna.

12. EBF anser att det skulle vara till nytta att utarbeta grova riktlinjer för fastställande av premier för kommersiell risk, med beaktande av de olika nivåerna av täckningsgrad, för att minimera snedvridningen av konkurrensen.

3.1.2. Täckningsgrad

13. När det gäller täckningsgraden hävdar EBF att situationen inte har förbättrats mycket sedan direktivet genomfördes. Eftersom full täckning (100 % av risken) inte erbjuds i flertalet medlemsstater måste affärsbanker bära den återstående delen av risken.

14. Bankernas kapitaltäckningskvoter tenderar att i ökande omfattning vara beroende av internationella kreditvärdighetsbedömningar. Bankerna måste täcka en andel (beroende på kreditvärdighetsbedömningen) av det oförsäkrade beloppet med eget kapital. En täckningsgrad som är lägre än 100 % har en inverkan på bankernas vilja att finansiera en transaktion.

3.1.3. Underrättelse om anmälan

15. När det gäller anmälningsförfarandena anser EBF att den så kallade disciplinbefordrande öppenheten (punkterna 46 (Beslutsanmälan) och 47 (Förhandsanmälan i informationssyfte) bör göras allmänt tillgänglig för att förstärka marknadens disciplinerande roll.

3.2. Frågor som kommissionen tagit upp

3.2.1. Exportkreditdatabas

16. Som tidigare nämnts kan öppenheten betraktas som en drivkraft för harmonisering. Kommissionen har utvecklat en exportkreditdatabas för att förverkliga principerna om öppenhet i direktivet. Det övergripande målet med denna databas är att förse medlemsstaterna och kommissionen med ett användbart verktyg som vid varje tidpunkt ger en uppdaterad bild av de möjligheter som står till buds när det gäller exportkreditförsäkring i gemenskapen. Samtidigt minskar databasen arbetsbördan när det gäller anmälningar och ger medlemsstaterna möjlighet till direkta uppdateringar. Varje uppdatering av databasen anmäls automatiskt till alla som använder den.

17. Databasen är redan i drift. I direktivet föreskrivs inte uttryckligen att databasen skall användas för anmälningar. Det formella godkännandet av användningen av databasen som ersättning för elektronisk post för huvuddelen av anmälningarna saknas därför.

3.2.2. Tvist om gäldenärens status

18. Under den period som översynen avser konstaterades endast ett fall av oenighet mellan medlemsstaterna beträffande en gäldenärs status (klassificering som offentligt eller privat organ), vilket slutligen löstes utan att förfarandet i artikel 4 (Kommitté) i direktivet utnyttjades. Gäldenärens status har en viktig inverkan på både den premienivå som debiteras och den täckningsgrad som erbjuds. Anbudet kan därför komma att beslutas på grundval av mer fördelaktiga försäkringsvillkor.

19. Mot bakgrund av att oenighet om en gäldenärs status är ytterst ovanlig, skulle man kunna överväga att avskaffa kommittén under förutsättning att i syfte att förbättra rättssäkerheten en överenskommelse kan nås om ett klarläggande och en förbättrad definition av gäldenärens status (punkt 5).

3.2.3. Ny tidsfrist för rapport och översyn

20. Denna rapport har sammanställts ungefär tre och ett halvt år efter det att direktivet trädde i kraft och mindre än tre år efter det att medlemsstaterna förpliktades att följa direktivet. Det förefaller därför rimligt att fastställa en ny tidsfrist för den andra rapporten tre år efter det att denna översyn av direktivet har avslutats.

4. Synpunkter och förslag

4.1. Premienivåer för kommersiell risk

21. När det gäller prissättningen för kommersiella risker anser kommissionen att en ökad samstämmighet inom företagsrisksektorn måste uppnås. Ur en exportörs eller banks synvinkel är enhetliga totalkostnader för en försäkring eller garanti en förutsättning för lika konkurrensvillkor. Å andra sidan planeras arbete avseende premier för kommersiell risk att starta inom ramen för OECD. På det här stadiet skulle det därför vara för tidigt att inleda ett arbete rörande grova riktlinjer för fastställande av premienivåer för kommersiell risk i gemenskapen.

4.2. Täckningsgrad

22. När det gäller de varierande nivåerna för täckningsgrad åligger det medlemsstaterna att fastställa täckningsgraden och att öka den upp till 100 %. Enligt OECD:s premieavtal är medlemsstaterna bundna till ett prissättningssystem för statsrisk och landrisk, vilket medför premietillägg för täckning som överstiger 95 %. Kommissionen medger emellertid att några medlemsstater avstår från att ta hela risken på grund av en avgörande försäkringsprincip, nämligen den försäkrades inblandning i händelse av förlust.

4.3. Underrättelse om anmälningar

23. Kommissionen anser att öppenheten bör ökas så att dess inverkan på samstämmigheten utnyttjas. I punkt 44 (Olika former av anmälningsförfaranden) föreskrivs följande:

"De uppgifter som lämnas skall inte avslöjas för tredje part".

24. Emellertid har frågan om öppenhet blivit mycket viktig under de senaste åren. Medlemsstaternas exportkreditnämnder offentliggör i regel olika uppgifter, exempelvis ländertäckningspolitik, premienivå, försäkringsvillkor, omsättning, riskexponering, operativa resultat, osv., fastän de omfattas av sekretesskydd enligt direktivet. Detta är en paradoxal situation som är svår att motivera.

25. Mot den bakgrunden föreslår kommissionen att sekretesskyddet upphävs i följande hänseenden beträffande anmälningar:

* Punkt 45 a): Det sammanlagda beloppet av utfästelserna, den totala riskexponeringen, intjänad premie, erhållna återvinningar, sammantagna utbetalda skadeersättningar.

* Punkt 45 b): ländertäckningspolitik och de villkor försäkringsgivaren har för avsikt att rutinmässigt tillämpa på täckning (exklusive typ och nivå för tak).

* Punkt 46: anmälan beträffande gäldenärens status; den frågan sammanhänger med förslaget nedan och med tvisten om gäldenärens status.

* Punkt 47 a): anmälan av mer fördelaktiga försäkringsvillkor

* Punkt 48 a): anmälan av sämre försäkringsvillkor

* Punkt 48 b): justeringar av ländertäckningspolitiken.

4.4. Tvist angående gäldenärens status

26. Kommissionen vill understryka att en allmän intern reform håller på att genomföras i syfte att effektivisera förfaranden, åstadkomma förenkling och minska administrationen. Avskaffandet av kommittéer som bedöms som överflödiga ligger i linje med dessa mål.

27. Den kommitté som inrättats för att lösa tvister om gäldenärers status har ännu inte sammanträtt. Bortsett från det anser kommissionen att framtida oenighet om gäldenärers status bör och kan undvikas genom klargörande av den befintliga definition av gäldenärens status som nämns i punkt 5. Målet bör vara att skapa rättssäkerhet för exportören i stället för en politiserad diskussion om en rent teknisk fråga i en kommitté. Ovannämnda förslag om införande av öppenhet mot omvärlden vad gäller punkt 46 syftar till att främja en ömsesidig överenskommelse om gäldenärens status.

28. Som utgångspunkt för diskussionen om klarläggandet av den befintliga definitionen av gäldenärens status kan hänsyn tas till andra viktiga kriterier, exempelvis ägarskap, utförandet av väsentliga offentliga funktioner (vars avbrytande de offentliga myndigheterna inte skulle tillåta under någon längre period (vatten, elektricitet, etc.), monopolställning, priser som förvaltas av offentliga myndigheter när det gäller gäldenärens produktion, osv.

29. Kommissionen föreslår att överläggningar skall inledas enligt artikel 132 i EG-fördraget och artikel 2 a i rådets beslut rörande inrättandet av en arbetsgrupp för samordning av politiken rörande kreditförsäkring, kreditgarantier och finansiella krediter för att nå enighet om ett klarläggande av den befintliga definitionen av gäldenärens status enligt punkt 5 i direktivet. I gengäld föreslås att artikel 3 (Genomförandebeslut), artikel 4 (Kommitté) och punkt 46 c i direktivet skall upphöra att gälla.

4.5. Exportkreditdatabas

30. Användningen av exportkreditdatabasen för anmälningar återspeglar förbättrade tekniska möjligheter. Avsikten är att den direkta uppdateringen utvidgas till att omfatta alla anmälningar av allmän natur (exempelvis försäkringsgivarens verksamhet, ländertäckning, övergripande system), medan elektronisk post bibehålls för anmälningar av individuell karaktär (exempelvis villkor för särskilda transaktioner, anmälningar avseende gäldenärens status). Kommissionen föreslår att punkt 49 ändras (Användning av elektronisk post) i enlighet därmed.

4.6. Ny tidsfrist för rapport och översyn

31. Kommissionen föreslår slutligen följande ändring av artikel 5:

"Rapport och översyn

Kommissionen skall senast tre år efter det att ändringarna i direktivet trätt i kraft förelägga rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts och den samstämmighet som uppnåtts vid tillämpning av bestämmelserna i detta direktiv".

5. Slutsats

32. Medlemsstaterna anmodas därför att lämna sina synpunkter på

* underrättelse till tredje part om vissa av de uppgifter som redan lämnas till andra medlemsstater och av några medlemsstater även till allmänheten,

* en mer exakt definition av en offentlig gäldenär i syfte att göra det möjligt att avskaffa kommittén,

* ändringen vad gäller det sätt som anmälningar görs på (Exportkreditdatabas), och

* ändringen beträffande den nya tidsfristen för en andra rapport och översyn.