P6_TA(2006)0390

Förbättring av fiskerinäringens ekonomiska läge

Europaparlamentets resolution om förbättring av fiskerinäringens ekonomiska läge (2006/2110(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken i december 2002, och särskilt av sin resolution av den 17 januari 2002 om kommissionens grönbok om den gemensamma fiskeripolitikens framtid [1],

- med beaktande av sin ståndpunkt av den 6 juli 2005 om förslaget till rådets förordning om Europeiska fiskerifonden [2],

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1198/2006 av den 27 juli 2006 om Europeiska fiskerifonden [3]

- med beaktande av kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 9 mars 2006 om förbättring av fiskerinäringens ekonomiska läge (KOM(2006)0103),

- med beaktande av den offentliga utfrågning som fiskeriutskottet anordnade den 3 maj 2006 om hur de höjda bränslepriserna påverkar den europeiska fiskeindustrin,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från fiskeriutskottet (A6-0266/2006), och av följande skäl:

A. Fiskerinäringen har strategisk betydelse för den socioekonomiska situationen, allmänhetens försörjning med fiskeriprodukter och en balanserad kost i de olika medlemsstaterna och i Europeiska unionen. Näringen ger också ett viktigt bidrag till kustsamhällenas socioekonomiska välstånd, den lokala utvecklingen, sysselsättningen, upprätthållandet och/eller skapandet av ekonomiska verksamheter och arbetstillfällen i tidigare och senare led i produktionskedjorna, försörjningen med färsk fisk samt bevarandet av lokala kulturella traditioner.

B. Det finns en gemensam fiskeripolitik, som skall finansiera sina egna kostnader, framför allt när det gäller beslut och åtgärder som vidtas inom fiskeområdet.

C. Det är nödvändigt att respektera de finansiella tak som fastställts i budgetramen för 2007-2013 även om en större anslagstilldelning till fiskesektorn skulle ha varit önskvärd.

D. EU-ländernas olika flottor stod under 2004 tillsammans för 90000 landningar och sysselsatte direkt ca 190000 fiskare.

E. Inom den gemensamma fiskeripolitiken bör hänsyn tas till de påtagliga skillnaderna mellan flottor, flottsegment, målarter, fiskeredskap, produktivitet, konsumenternas preferenser och mängden fisk som konsumeras per invånare i de olika medlemsstaterna, utöver de egenskaper som är utmärkande för fisket och som beror på näringens sociala struktur och de strukturella och naturliga ojämlikheterna mellan olika fiskeregioner.

F. Det krävs hållbara fiskeresurser om fisket och fiskerinäringens bärkraft skall kunna tryggas på lång sikt.

G. Verksamheten inom fisket är framför allt koncentrerad till regioner med svag ekonomi - varav majoriteten omfattas av mål 1 - och krisen inom sektorn påverkar i hög grad nivån på den ekonomiska och sociala sammanhållningen i dessa regioner.

H. Den gemensamma fiskeripolitiken bör stödja en hållbar utveckling av fiskeindustrin.

I. Inom vissa fiskesektorer är inkomstnivån för den befolkning som lever av fisket betydligt lägre än för andra befolkningsgrupper. Denna ojämlikhet fördjupas av fiskets osäkerhet, fiskens växlande värde och kostnaden för vissa produktionsfaktorer. Gemenskapspolitiken bör därför garantera en skälig levnadsnivå för den befolkning som lever av fiske, framför allt genom att bidra till en bättre balans mellan företagens inkomster och utgifter.

J. De osäkra inkomsterna och lönerna för de yrkesverksamma inom fisket beror på hur saluföringen är organiserad inom näringen, prisbildningen vid första försäljningen och verksamhetens oregelbundna karaktär, vilket gör det nödvändigt att bibehålla vissa typer av offentligt stöd från medlemsstaterna och EU.

K. Höjningen av bränslepriserna har en direkt negativ inverkan på besättningarnas inkomster eftersom lönerna är relaterade till inkomsterna från första försäljningen av fångsterna, och detta kan orsaka en inkomstminskning på upp till 25 procent.

L. Under de senaste åren har det ekonomiska läget för ett stort antal fiskeföretag försämrats, vilket har lett till att många av dem har försvunnit på grund av lägre ekonomiska intäkter, med alla de negativa sociala och ekonomiska konsekvenser som detta för med sig.

M. Att intäkterna har blivit lägre kan förklaras dels med de begränsningar som införts för fisket (minskad fiskekapacitet, totala tillåtna fångstmängder, kvoter, zoner med fiskeförbud, återhämtningsplaner och minskning av antalet fiskedagar), dels med att priserna vid första försäljningen fortfarande är låga, vilket hänger samman med näringens struktur (svag koncentration av utbudet, högre koncentration av efterfrågan, dålig fördelning av mervärdet, gradvis ökad import av fiskeprodukter och utökad vattenbruksproduktion).

N. Den ekonomiska och sociala kris som fiskerinäringen för närvarande brottas med påverkar alla fiskeflottor.

O. Under det senaste årtiondet har antalet arbetstillfällen inom fiskerinäringen minskat med 35 procent, antalet landningar med 20 procent och fångstmängderna med 28 procent, trots de insatser som gjordes under reformen av den gemensamma fiskeripolitiken år 2002 i syfte att vända denna utveckling.

P. För att garantera fiskesektorns ekonomiska lönsamhet bör anpassningsåtgärderna åtföljas av socioekonomiska åtgärder som särskilt syftar till att uppnå så höga säkerhetsnivåer som möjligt genom en modernisering av flottan och en högre utbildningsnivå hos de yrkesverksamma inom branschen samt till att förbättra sjöfolkets arbets- och levnadsvillkor.

Q. Underskottet i handelsbalansen för fiskeprodukter med tredjeländer har bara ökat under senare år. EU importerar redan nu mer än 40 procent av de fiskeprodukter som konsumeras inom unionen.

R. Dynamiken inom försäljningen gör att växlingarna i kostnadsfaktorer inte kan tas igen på fiskpriset och att snittpriserna vid första försäljningen har stagnerat och till och med sjunkit sedan 2000, utan att detta har lett till sänkta priser på färsk fisk för slutkonsumenten.

S. I vissa fall har den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden för fiskeriprodukter inte i tillräcklig utsträckning bidragit till att förbättra priserna vid första försäljningen eller till att förbättra fördelningen av mervärdet inom den kedja i sektorn som skapar detta värde.

T. Anpassningen av flottans storlek till de befintliga fiskeresurserna har skett genom att främja en odifferentierad skrotning av båtar utan hänsyn till de respektive flottornas särdrag, fiskeresurserna och fiskkonsumenternas behov i varje land, vilket har fått stora ekonomiska och sociala konsekvenser.

U. Minskningen av fiskeansträngningen har drabbat vissa medlemsstater mer än andra. Inom flottorna i vissa medlemsstater har den totala minskningen överstigit genomsnittet i gemenskapen, medan andra flottor tvärtom ökat fiskeansträngningen.

V. Till följd av att vissa fisketekniker avskaffas kommer det småskaliga fisket automatiskt att försvinna på många håll, vilket får omfattande socioekonomiska konsekvenser.

W. De senaste tre årens höjningar av bränslepriserna har fått särskilt negativa följder för fiskerinäringen och har påtagligt förvärrat den nuvarande krisen, näringens driftsmarginaler och dess ekonomiska bärkraft, vilket har lett till mycket påtagliga inkomstsänkningar för yrkesfiskarna.

X. Mellan 2004 och 2006 har bränslepriserna ökat med nästan 100 procent och inom vissa delar av näringen utgör bränslepriset nästan hälften av fiskeföretagens totala driftskostnader.

Y. Enligt vissa studier skulle de höjda bränslepriserna kunna leda till att tusentals fiskeföretag läggs ned och eventuellt att tusentals arbetstillfällen försvinner.

Z. Vissa medlemsstater har vidtagit särskilda åtgärder för att gottgöra sina flottor för de höjda bränslepriserna, bland annat genom att inrätta garantifonder och förbättra kreditmöjligheterna.

AA. Utvecklingen mot höjda bränslepriser har strukturell karaktär.

AB. När det gäller undantag från skyldigheten att anmäla statligt stöd föreslår kommissionen att beloppen enligt "de minimis"-regeln inom fiskerinäringen höjs med upp till ungefär 30000 euro per stödmottagare under en period på tre år, vilket är ett lägre belopp än det som tillämpas på övriga industrier.

AC. Mot bakgrund av kommissionens förslag beslutade Europeiska rådet vid sitt möte den 15 och 16 december 2005 att minska Europeiska fiskerifondens medel för perioden 2007-2013 från omkring 4900000000 euro till omkring 3800000000 euro, vilket ytterligare förvärrade bristen på finansiella gemenskapsbidrag för fiskesektorn.

AD. I den politiska överenskommelse om Europeiska fiskerifonden som ingicks av rådet (jordbruk och fiske) den 19 juni 2006 i Luxemburg tas ingen hänsyn till de viktiga frågor som behandlas i parlamentets ovannämnda ståndpunkt av den 6 juli 2005. I överenskommelsen kompletteras förslag från kommissionens ovannämnda meddelande.

Kommissionens meddelande

1. Europaparlamentet beklagar att kommissionens meddelande försenats samt att det uppenbart saknar ambitioner. Parlamentet anser att de formulerade förslagen i själva verket är otillräckliga och i vissa fall till och med olämpliga, med hänsyn till vidden av och allvaret i den kris som näringen nu går igenom, en kris som kommissionen för övrigt bekräftar och beskriver.

2. Europaparlamentet beklagar att man i den politik som förordas hänvisar till den försämring av näringens socioekonomiska läge som beror på de svindlande bränsleprishöjningarna i syfte att främja skrotning och definitivt upphörande med fiskebåtarnas verksamhet.

3. Europaparlamentet beklagar att de åtgärder som läggs fram inte har någon verklig socioekonomisk dimension, och att sålunda ingen hänsyn tas till vilka konsekvenser införandet av dessa åtgärder får för fartygsbesättningarna.

4. Europaparlamentet uppmärksammar att kommissionens meddelande saknar en konsekvent analys av det aktuella tillståndet i fiskenäringen, i synnerhet med avseende på fiskeansträngning.

5. Europaparlamentet understryker att många av de framlagda förslagen i bästa fall kommer att få obetydliga följder för fiskerinäringens ekonomiska läge på medellång och lång sikt.

Omedelbara åtgärder

6. Europaparlamentet beklagar att kommissionen inom ramen för räddnings- och omstruktureringsstödet envisas med att motsätta sig möjligheten att bevilja kompensationsersättning och stöd till själva verksamheten. Parlamentet hävdar därför än en gång att det krävs konkreta och omedelbara åtgärder för att komma till rätta med den stora instabiliteten i fråga om bränslepriser för sektorn i fråga, framför allt genom att införa kostnadsstödjande åtgärder. Parlamentet kräver i det här sammanhanget att det inrättas en garantifond som medfinansieras på gemenskapsnivå, vilken kan garantera stabila bränslepriser, samt att de berörda fiskeföretagen beviljas en tillfällig kompensationsersättning.

7. Europaparlamentet anser att det är nödvändigt att utnyttja alla möjligheter och finansiella marginaler som erbjuds i EU:s budget för budgetåret 2006 för att finansiera exceptionella stödåtgärder för näringen, så att den kan klara svårigheterna med de höjda bränslepriserna, så länge som andra former av åtgärder inte vidtas.

8. För att garantera konkurrenskraften hos den EU-flotta som fiskar utanför gemenskapens fiskevatten, där den är tvungen att konkurrera på samma marknad som tredje länders flottor, trots att kostnaderna för ett gemenskapsfartyg kan vara mer än 300 procent högre än andra flottor, uppmanar Europaparlamentet kommissionen att undersöka förslagen från sektorn om att inrätta en ram för beviljande av skattelättnader.

9. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att betrakta den aktuella krisen kring bränslepriserna som en oförutsedd händelse, i enlighet med bestämmelserna i artikel 16 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn [4], i vilken Fonden för fiskets utveckling (FFU) regleras, så att samma kortsiktiga stöd som vid tillfälliga verksamhetsstopp kan beviljas, utan kriterier för minskad kapacitet eller biologiska kriterier. Parlamentet erinrar om de åtaganden som sedan lång tid tillbaka har gjorts på det här området.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att förlänga räddningsstödens giltighetstid till tolv månader.

11. Europaparlamentet understryker att syftet med de offentliga stöden även måste vara att skydda fartygsbesättningarnas intressen, uppfylla deras behov och lösa de problem som de brottas med.

12. Europaparlamentet uttrycker sin besvikelse över de bestämmelser som kommissionen nyligen aviserat enligt vilka taket för "de minimis"-stöden inom fiskerinäringen höjs till endast 30000 euro under tre år. Parlamentet påminner om att fiskesektorn och förvaltningarna i många medlemsstater insisterat på att dessa stöd skall höjas till ett belopp på 100000 euro, och jämför detta belopp med det tak på upp till 200000 euro som man nyligen kommit överens om för andra produktionssektorer. Parlamentet understryker åtagandena om att höja det belopp som åsyftas med "de minimis"-regeln och uppmanar kommissionen att brådskande se över den tidigare överenskommelsen och göra en justering uppåt.

13. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att tillåta att stödet från FFU och från Europeiska fiskerifonden betalas ut i förtid, för att skapa finansieringsalternativ som kan minska de ökade driftskostnaderna.

Åtgärder med effekter på medellång och lång sikt

Förnyelse och modernisering av flottan

14. Europaparlamentet tar del av kommissionens förslag att i de framtida omstruktureringsprogrammen inkludera investeringar för modifiering av fiskeredskap, införskaffande av utrustning och utbyte av motorer för att bidra till omställning samt till energieffektivitet och energibesparingar.

15. Europaparlamentet anser att de omstruktureringsplanerna som fastställts för vissa medlemsstater bör utgöra en viktig del av omstruktureringen av fiskenäringen.

16. Europaparlamentet anser att kommissionen och medlemsstaterna måste anta en omfattande plan för att minska energikonsumtionen inom flottorna, inbegripet utveckling av mer energisnåla fiskeredskap, miljövänligare motorer och på lång sikt en övergång från fossila bränslen.

17. Europaparlamentet beklagar att stöden för utbyte av motorer behandlas med en så bristande insikt och förståelse i Europeiska fiskerifonden. Parlamentet anser att åtgärder som att binda stödet för utbyte av motorer för över tolv meter långa fartyg till en skyldighet att minska maskinstyrkan med 20 procent gör det i praktiken omöjligt att tillämpa vissa fiskemetoder och kan påverka säkerheten. Samtidigt kan detta även främja ökade bedrägerier i form av för lågt deklarerad maskinstyrka.

18. Europaparlamentet insisterar på att Europeiska fiskerifonden även i fortsättningen skall bevilja stöd till förnyelse och modernisering av fiskeflottan - framför allt när det gäller utbyte av motorer av hänsyn till säkerhet, miljöskydd och bränslebesparing - och att detta stöd i första hand bör beviljas det småskaliga och hantverksbetonade kustfisket och för att ersätta båtar som är äldre än 20 år och för vilka säkra driftsförhållanden inte längre kan garanteras.

Kustfiske

19. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken erkänna det småskaliga kustfiskets och det hantverksbetonade fiskets särdrag, och att analysera i vilken utsträckning de aktuella instrumenten kan uppfylla näringens behov och vid behov anpassa dem.

20. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag som syftar till att skapa ett EU-program för stöd till det småskaliga kustfisket och det hantverksbetonade fisket, vilket skall medverka till att samordna åtgärderna och kanalisera finansiering från andra befintliga instrument, för att komma till rätta med de specifika problemen i det här segmentet av näringen.

Saluföring

21. Europaparlamentet välkomnar att kommissionen planerar en fördjupad utvärdering av den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden för fiskeriprodukter. Parlamentet framhåller att det krävs en omfattande översyn av denna marknadsorganisation, om man vill förbättra saluföringen av fisk och fiskeriprodukter samt höja mervärdet.

22. Europaparlamentet anser att yrkesfiskarna bör bli mer direkt inblandade i beredning och saluföring, så att deras inkomstbas vidgas och deras respektive levnadsnivåer förbättras. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att lägga fram förslag till ändring av den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeriprodukter, och framför allt införa mekanismer som kan förbättra priset vid första försäljningen och främja en skälig och lämplig fördelning av mervärdet inom värdekedjan.

23. Europaparlamentet uttrycker sin besvikelse över att man i många fall inom sektorn inte i tillräckligt hög grad utnyttjat de möjligheter till förbättring av konkurrenskraften som den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden erbjuder. Parlamentet uppmanar kommissionen att i samarbete med de nationella förvaltningarna i största möjliga utsträckning informera om dessa möjligheter och andra möjligheter som kan komma att ingå i en framtida översyn av den gemensamma organisationen av marknaden.

24. Europaparlamentet menar att det är viktigt att överväga andra interventionsformer, liknande garantipriser eller maximala vinstnivåer, för att garantera en bättre fördelning av mervärdet genom att minska mellanhändernas marginaler.

25. Europaparlamentet understryker att strukturfonderna bör bidra till modernisering och skapande av infrastruktur för saluföring inom fiskerinäringen.

26. Parlamentet stöder initiativet att utarbeta en uppförandekod för handel med fiskeprodukter från EU.

27. Europaparlamentet håller med om att en ekologisk märkning skulle kunna underlätta en särskiljning mellan produkter och stimulera en hållbar handel med fiskeprodukter.

28. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att studera mekanismer - till exempel konsumentstöd - som kan främja saluföringen av beredda fiskeprodukter och produkter med ett högre mervärde (bland annat konserver), i likhet med vad som gäller för vissa jordbruksprodukter.

29. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se till att fiskeriprodukter från EU, till exempel konserver, marknadsförs utanför unionen, genom att finansiera spridningen av dessa produkter i samband med internationella utställningar och mässor.

30. Europaparlamentet anser att det är viktigt att kommissionen lägger fram en undersökning av hur fiskpriserna påverkas av vattenbruksproduktionen inom EU och importerade vattenbruksprodukter, framför allt priserna vid första försäljningen.

31. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anta bestämmelser som innebär att importerade fiskeriprodukter som saluförs på den inre marknaden omfattas av samma regler som fiskeriprodukter från EU.

32. Europaparlamentet anser att investeringar som syftar till att förbättra beredningen av fisk ombord, i synnerhet stöd till investeringar i kylsystem, skulle kunna bidra till högre priser vid första försäljningen.

Finansiella frågor

33. Europaparlamentet är bekymrat över de otillräckliga finansiella resurser som tilldelats fiskerinäringen i budgetplanen för 2007-2013, framför allt till Europeiska fiskerifonden. Parlamentet anser det vara nödvändigt att utöka dessa resurser om man vill kunna lösa den nuvarande krisen i näringen.

Resursernas hållbarhet

34. Europaparlamentet uppmanar sin begäran till kommissionen att anta en mer övergripande strategi för de åtgärder som skall skydda havsmiljön och återställa fiskbestånd, bland annat genom att uppmärksamma och undersöka andra faktorer som har stor påverkan på havsmiljön och tillståndet för de marina resurserna (föroreningar av kuster och hav, avloppsvatten från industrier och jordbruk, muddring av havsbottnar eller sjötransporter), som komplement till nuvarande förvaltningsmetoder. Parlamentet uppmanar kommissionen att ta fram ett EU-initiativ på detta område.

35. Europaparlamentet noterar att det är mycket viktigt att nå balans mellan det socioekonomiska läget och en hållbar miljö, och att det också är nödvändigt att aktivera en mekanism för stöd eller ersättning till fiskare som drabbas negativt av de ekonomiska och sociala konsekvenserna av återhämtningsplanerna för fiskbestånden eller andra åtgärder för bättre skydd av ekosystemen, framför allt i mindre utvecklade regioner.

36. Europaparlamentet anser att det krävs en rättslig ram för åtgärder för att anpassa fiskeansträngningen till befintliga tillgångar, i synnerhet när det gäller problemet med stora fartyg utrustade med överdimensionerade fiskeredskap som fiskar i mindre vattenområden.

37. Europaparlamentet understryker att minskningen av fiskeansträngningen och kapaciteten måste genomföras med siktet inställt på ett långsiktigt bevarande av industrin.

38. Europaparlamentet är övertygat om att de sociala och ekonomiska problem som den europeiska fiskeindustrin brottas med inte kan lösas utan en bättre förvaltning av fiskeverksamheten som leder till återhämtning av bestånden. Utan fisk är naturligtvis inget fiske möjligt.

39. Europaparlamentet betonar att de nationella flottornas anpassning till befintliga resurser bör ske så att hänsyn tas till den minskning av fiskeansträngningen som redan har genomförts.

40. Europaparlamentet påminner om att alla återhämtningsåtgärder för fiskeresurser bör antas i samråd med yrkesfiskarna och grundas på vetenskaplig fiskeforskning.

41. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att göra en åtskillnad mellan fisketeknik och utnyttjandet av denna teknik. Parlamentet understryker att vissa fisketekniker som kan anses vara skadliga om de utövas i industriell skala kan uppfylla kraven på ett hållbart fiske om de utövas inom det småskaliga fisket. Dessa tekniker kan sålunda bidra till att bevara de fiskesamhällen som för närvarande håller på att försvinna.

42. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inse att de olika fiskeverksamheterna inte är separata verksamheter utan att de ingår i ett övergripande system (i en bestämd geografisk region) för resursutnyttjande. Parlamentet understryker att de restriktiva åtgärder (förbud eller begränsning) som vidtas för en av dessa verksamheter skapar obalans och bidrar till att fiskeansträngningen överförs till andra arter, vilket får omfattande socioekonomiska konsekvenser för fiskesamhällena och ger upphov till överfiske av vissa arter som redan nu exploateras full ut.

Olagligt fiske

43. Europaparlamentet anser att det är centralt att anta åtgärder för att stärka kampen mot det olagliga, orapporterade och oreglerade fisket. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att stärka sina kontrollmekanismer på detta område. Parlamentet anser att bättre kontroller vid unionens gränser behövs för att hindra att fisk som fångats olagligt förs in i unionen.

44. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se över befintliga bestämmelser i den gemensamma fiskeripolitiken avseende olagligt, orapporterat och oreglerat fiske. Särskilt brådskande är det att införa bestämmelser för att undvika att en stor del av fångsten kastas överbord.

Forskning

45. Europaparlamentet understryker att det är viktigt att, genom Europeiska fiskerifonden och gemenskapens sjunde ramprogram för forskning, främja investeringar som kan bidra till minskad energiintensitet inom fiskerinäringen och ökad energieffektivitet.

46. Europaparlamentet anser att det är viktigt att utvärdera möjligheterna att ändra bränsleslag liksom de synergieffekter som kan skapas med jordbrukssektorn när det gäller energi.

47. Europaparlamentet understryker vikten av att man i Gemenskapens sjunde ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration genom en tillräcklig anslagstilldelning klart och tydligt prioriterar de marina resurserna och fisket.

Förvaltning av den gemensamma fiskeripolitiken

48. Europaparlamentet tar del av kommissionens förslag om ekonomisk förvaltning av fisket, men erinrar om att fördelningen av kvoter och fiskerätter är medlemsstaternas exklusiva befogenhet.

Deltagande i förvaltningen av den gemensamma fiskeripolitiken

49. Europaparlamentet erinrar om att de regionala rådgivande nämnderna kan spela en viktig roll för yrkesfiskarnas deltagande i beslutsprocessen inom den gemensamma fiskeripolitiken. Parlamentet understryker att det är viktigt att EU ger dessa nämnder ett verksamhetsstöd, vilket bör ses över inom fem år.

50. Europaparlamentet insisterar på att det krävs stöd till fiskargrupper och branschorganisationer som är beredda att dela på ansvaret för genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken (gemensam förvaltning).

51. Europaparlamentet kräver att den gemensamma fiskeripolitiken blir mer decentraliserad, så att yrkesfiskarna, de organisationer som företräder dem och fiskarsamhällena blir mer delaktiga i den gemensamma fiskeripolitiken och så att fiskeförvaltningen förbättras.

52. Europaparlamentet påpekar att fiskemarknaderna måste organiseras genom effektiva kontrollsystem, ekomärkningsprogram och utformningen av rättsliga regler som är specifika för fiskenäringen.

*

* *

53. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen samt till medlemsstaternas regeringar och parlament.

[1] EGT C 271 E, 7.11.2002, s. 401.

[2] EUT C 157 E, 6.7.2006, s. 324.

[3] EUT L 223, 15.8.2006, s. 1.

[4] EGT L 337, 30.12.1999, s. 10.

--------------------------------------------------