(5)Den allmänna undantagsklausulen är aktiverad sedan mars 2020. I sitt meddelande av den 3 mars 2021 förde kommissionen även fram sin ståndpunkt att beslutet om huruvida den allmänna undantagsklausulen ska inaktiveras eller fortsätta att gälla bör fattas efter en samlad bedömning av läget i ekonomin och att det viktigaste kvantitativa kriteriet bör vara nivån på den ekonomiska aktiviteten i EU eller euroområdet jämfört med förkrisnivåerna (slutet av 2019). Ökad osäkerhet och stora nedåtrisker i de ekonomiska utsikterna på grund av kriget i Europa, liksom exceptionella höjningar av energipriserna och fortsatta störningar i leveranskedjorna, motiverar en förlängning av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten under hela 2023.

(6)I enlighet med riktlinjen i rådets yttrande av den 18 juni 2021 om stabilitetsprogrammet 2021 mäts den finanspolitiska inriktningen för närvarande bäst som en förändring i de primära utgifterna (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan), exklusive covid-19-relaterade tillfälliga åtgärder, men inbegripet utgifter som finansieras med icke återbetalningspliktigt stöd (bidrag) från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-medel, i förhållande till den potentiella tillväxten på medellång sikt. För att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen granskas, förutom den övergripande finanspolitiska inriktningen, även utvecklingen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan och exklusive covid-19-relaterade tillfälliga åtgärder) och investeringar.

(7)Den 2 mars 2022 antog kommissionen ett meddelande med en allmän vägledning för finanspolitiken 2023 som syftade till att stödja förberedelserna av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram och på så sätt stärka den politiska samordningen. På grundval av de makroekonomiska utsikterna i vinterprognosen 2022 anser kommissionen att det bör ske en övergång från en stödjande aggregerad finanspolitisk inriktning 2020–2022 till en i stort sett neutral aggregerad finanspolitisk inriktning 2023, även om det måste finnas en beredskap att agera om den ekonomiska situationen förändras. Kommissionen meddelade att de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 även i fortsättningen bör se olika ut för olika medlemsstater och ta hänsyn till eventuella spridningseffekter över gränserna. Kommissionen uppmanade medlemsstaterna att återspegla denna vägledning i sina stabilitets- och konvergensprogram. Kommissionen åtog sig att noga följa den ekonomiska utvecklingen och anpassa sin vägledning efter behov, senast i planeringsterminens vårpaket i slutet av maj 2022.

(8)När det gäller den finanspolitiska vägledningen av den 2 mars 2022 beaktas i de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 de försämrade ekonomiska utsikterna, den ökade osäkerheten och ytterligare nedåtrisker samt den högre inflationen jämfört med vinterprognosen. Mot bakgrund av dessa överväganden bör de finanspolitiska insatserna vara inriktade på att öka de offentliga investeringarna i den gröna och den digitala omställningen och energitryggheten och hålla uppe köpkraften i de mest sårbara hushållen för att mildra effekterna av de ökande energipriserna och bidra till att begränsa inflationstrycket till följd av andrahandseffekter genom riktade och tillfälliga åtgärder. Finanspolitiken måste förbli flexibel, kunna anpassas till snabbt förändrade förhållanden och se olika ut i olika länder, beroende på ländernas finanspolitiska och ekonomiska situation, inbegripet när det gäller hur utsatt ett land är för krisen och tillströmningen av fördrivna personer från Ukraina.

(9)Den 30 april 2021 lämnade Italien in sin nationella återhämtnings- och resiliensplan till kommissionen i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) 2021/241. Kommissionen har med stöd av artikel 19 i förordning (EU) 2021/241 bedömt återhämtnings- och resiliensplanens relevans, ändamålsenlighet, effektivitet och enhetlighet i enlighet med bedömningsriktlinjerna i bilaga V till den förordningen. Den 13 juli 2021 antog rådet sitt beslut om godkännande av bedömningen av Italiens återhämtnings- och resiliensplan. Delutbetalningarna bör verkställas på villkor att kommissionen fattar ett beslut i enlighet med artikel 24.5 i förordning (EU) 2021/241 om att Italien på ett tillfredsställande sätt har uppnått de relevanta delmål och mål som angetts i rådets genomförandebeslut. För att delmålen och målen ska anses ha uppnåtts på ett tillfredsställande sätt får delmål och mål som tidigare uppnåtts inte ha upphävts.

(10)Den 27 april 2022 lämnade Italien in sitt nationella reformprogram för 2022 och den 27 april 2022 sitt stabilitetsprogram för 2022, i enlighet med den tidsfrist som fastställs i artikel 4 i förordning (EG) No 1466/97. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes kopplingar ska kunna beaktas. I enlighet med artikel 27 i förordning (EU) 2021/241 ska Italiens halvårsvisa rapporter om framstegen avseende målen i återhämtnings- och resiliensplanen också återspeglas i 2022 års nationella reformprogram.

(11)Den 23 maj 2022 offentliggjorde kommissionen 2022 års landsrapport för Italien. Den innehöll en bedömning av hur väl Italiens hade lyckats med de landsspecifika rekommendationer som rådet antog 2019, 2020 och 2021 och en utvärdering av Italiens genomförande av återhämtnings- och resiliensplanen, med utgångspunkt i resultattavlan för återhämtning och resiliens. Utifrån denna analys konstaterades i landsrapporten brister i fråga om de utmaningar som inte eller endast delvis hade åtgärdats genom återhämtnings- och resiliensplanen, och även nya och framväxande utmaningar, inbegripet dem som uppstått till följd av Rysslands invasion av Ukraina. I landsrapporten behandlades också Italiens framsteg avseende genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter och med att nå EU:s överordnade mål för sysselsättning, kompetens och fattigdomsbekämpning, och även framstegen med att nå FN:s mål för hållbar utveckling.

(12)Kommissionen har gjort en fördjupad granskning av Italien i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 och offentliggjorde sina resultat den 23 maj 2022. Kommissionen drog slutsatsen att Italien har alltför stora makroekonomiska obalanser. I synnerhet har Italien kvar sårbarheter som gäller hög offentlig skuldsättning och svag produktivitetstillväxt mot bakgrund av en bräcklig arbetsmarknad och några svagheter inom den finansiella sektorn.

(13)Den 23 maj 2022 lade kommissionen fram en rapport enligt artikel 126.3 i EUF-fördraget. I rapporten diskuteras Italiens budgetläge utifrån det faktum att landets offentliga underskott 2021 överskred fördragets referensvärde på 3 % av BNP, medan den offentliga skuldkvoten överskred fördragets referensvärde på 60 % och inte respekterade riktmärket för skuldminskning. Rapporten slog fast att underskotts- och skuldkriterierna inte var uppfyllda. I linje med meddelandet av den 2 mars 2022 konstaterade kommissionen, vid sin bedömning av alla relevanta faktorer, att efterlevnaden av riktmärket för skuldminskning skulle medföra en alltför krävande tidigarelagd finanspolitisk insats som riskerar att äventyra tillväxten. Kommissionen anser därför att det med hänsyn till de rådande exceptionella ekonomiska omständigheterna inte är berättigat att kräva efterlevnad av riktmärket för skuldminskning. Såsom redan tidigare meddelats föreslog kommissionen att inga nya förfaranden vid alltför stora underskott skulle inledas under våren 2022, och kommissionen kommer att på nytt utvärdera om det är ändamålsenligt att föreslå att förfaranden vid alltför stora underskott inleds under hösten 2022.

(14)Den 20 juli 2020 rekommenderade rådet Italien att under 2020 och 2021 vidta alla nödvändiga åtgärder, i enlighet med den allmänna undantagsklausulen, för att effektivt hantera pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. Rådet rekommenderade också Italien att när de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Enligt uppgifter som har validerats av Eurostat sjönk Italiens underskott i de offentliga finanserna från 9,6 % av BNP 2020 till 7,2 % under 2021. Italiens finanspolitiska åtgärder stödde den ekonomiska återhämtningen under 2021, med tillfälliga krisåtgärder som uppgick till från 3,5 % av BNP (en minskning från 4,4 % 2020). De åtgärder som Italien vidtog 2021 har legat i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antog 2020 och 2021 var till största del tillfälliga eller kompenserades av uppvägande åtgärder. Samtidigt var vissa av de diskretionära åtgärder som regeringen antog under perioden från 2020 till 2021 inte tillfälliga eller kompenserades av uppvägande åtgärder och bestod i framför allt av en minskning av lagstadgade sociala avgifter i fattigare regioner, en förlängning av skatteavdraget för inkomst av tjänst och införandet av ett familjebidrag. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat var den offentliga skulden 150,8 % av BNP 2021.

(15)Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet 2022 är optimistiskt för 2022 och realistiskt därefter. Enligt regeringen kommer BNP i fasta priser att öka med 3,1 % 2022 och 2,4 % 2023. I jämförelse spår kommissionens vårprognos 2022 en lägre real BNP-tillväxt på 2,4 % 2022 och 1,9 % 2023, främst på grund av mer försiktiga prognoser för den inhemska efterfrågan. Enligt sitt stabilitetsprogram 2022 väntar sig regeringen att det samlade underskottet ska sjunka till 5,6 % av BNP 2022 och till 3,9 % av BNP 2023. Minskningen under 2022 speglar främst tillväxten i den ekonomiska aktiviteten och avvecklingen av flertalet nödåtgärder. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten att sjunka till 147,0 % 2022 och ytterligare till 145,2 % av BNP 2023. Utifrån de politiska åtgärder som var kända vid prognosens brytdatum räknar kommissionens vårprognos 2022 med ett offentligt underskott 2022 och 2023 på 5,5 % respektive 4,3 % av BNP. Jämfört med stabilitetsprogrammet 2022 är underskottet i kommissionens prognos nästan det samma för 2022 men högre för 2023, främst till följd av lägre ekonomisk tillväxt. Samtidigt omfattar kommissionens vårprognos 2022 inte de ytterligare stödåtgärder för 2022 som aviserades i programmet, eftersom de uppgifterna inte var tillgängliga före brytdatumet. Enligt kommissionens vårprognos 2022 väntas en högre offentlig skuldkvot på 147,9 % 2022 och 146,8 % 2023. Skillnaden beror på det högre underskottet och den lägre ekonomiska tillväxten.

Utifrån kommissionens vårprognos 2022 beräknas den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt (10-årigt genomsnitt) att uppgå till 0,4 %. Denna beräkning omfattar dock inte effekterna av de reformer som ingår i återhämtnings- och resiliensplanen och som kan stärka Italiens potentiella tillväxt.

(16)Under 2022 har regeringen fasat ut de flesta av de åtgärder som vidtogs som svar på covid-19-krisen, och de tillfälliga krisstödåtgärderna väntas minska från 3,5 % av BNP 2021 till 1,1 % 2022. Underskottet i de offentliga finanserna påverkas av de åtgärder som antagits för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de stigande energipriserna, som i kommissionens vårprognos 2022 uppskattas till 0,5 % av BNP 2022 och som avvecklade 2023. De åtgärderna består huvudsakligen av sociala transfereringar till fattigare hushåll, sänkningar av indirekta skatter på energiförbrukning och subventioner till energibolag. De har angetts vara tillfälliga. Om energipriserna ännu är höga 2023 kan vissa av åtgärderna fortsätta. Vissa av dessa åtgärder är inte riktade, främst de övergripande sänkningarna av de indirekta skatterna på energiförbrukning (moms och fasta avgifter). Det offentliga underskottet påverkas också av kostnaderna för att ge tillfälligt skydd till fördrivna personer från Ukraina, som enligt kommissionens vårprognos 2022 väntas uppgå till 0,1 % av BNP under 2022 och 2023.

(17)Den 18 juni 2021 rekommenderade rådet att Italien under 2022 skulle utnyttja faciliteten för återhämtning och resiliens för att finansiera ytterligare investeringar som kan stötta återhämtningen, men samtidigt bedriva en försiktig finanspolitik. Landets skulle dessutom upprätthålla de nationellt finansierade investeringarna. Rådet rekommenderade också Italien att begränsa ökningstakten i nationellt finansierade löpande utgifter. Italiens rekommenderades även att så snart de ekonomiska förhållandena medger det bedriva en finanspolitik som på medellång sikt syftar till att nå en återhållsam offentligfinansiell ställning och säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet och samtidigt öka investeringarna för att främja tillväxtpotentialen.

(18)På basis av kommissionens vårprognos 2022 och inbegripet informationen i Italiens stabilitetsprogram 2022 väntas den finanspolitiska inriktningen under 2022 vara stödjande och uppgå till 2,7 % av BNP. Italien planerar att fortsatt stödja återhämtningen genom att använda faciliteten för återhämtning och resiliens till att finansiera ytterligare investeringar, i enlighet med rådets rekommendation. Det positiva bidraget till den ekonomiska aktiviteten från utgifter som finanserias med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-medel väntas öka med 0,9 % av BNP jämfört med 2021. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett expansivt bidrag till den finanspolitiska inriktningen på 0,3 procentenheter 2022. Därmed planerar Italien att upprätthålla sina nationellt finansierade investeringar i enlighet med rådets rekommendation. Ökningen av nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2022 väntas ge ett expansivt bidrag på 1,3 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. I detta betydande expansiva bidrag ingår de extra effekterna av åtgärderna för att hantera de ekonomiska och sociala konsekvenserna av de stigande energipriserna (0,2 % av BNP) och kostnaderna för att ge tillfälligt skydd för fördrivna personer från Ukraina (0,1 % av BNP). Ökningen i löpande utgifter speglar också högre utgifter för ersättningar till anställda i den offentliga sektorn, på grund av förnyelsen av offentliga avtal för perioden 2019–2021, där en stor del (som uppgår till ¼ % av BNP) kommer att redovisas under 2022, medan ytterligare resurser också har budgeterats för hälso- och sjukvårdssektorn (0,1 % av BNP). På intäktssidan prognosticeras också sänkningen av inkomstskatten för privatpersoner och den regionala produktionsskatten (0,4 % av BNP) att bidra till den expansiva finanspolitiska inriktningen. På basis av kommissionens nuvarande beräkningar gör Italien därför inte tillräckligt för att begränsa ökningen av de nationellt finansierade nettoutgifterna under 2022.

(19)Under 2023 väntas den finanspolitiska inriktningen enligt kommissionens vårprognos 2022 nå -1,2 % av BNP vid ett antagande om oförändrad politik. Italien väntas fortsätta att använda bidrag från faciliteten för hämtning och resiliens under 2023 för att finansiera ytterligare investeringar till stöd för återhämtningen. Det positiva bidraget till den ekonomiska aktiviteten från utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-medel beräknas öka med 0,7 procentenheter av BNP jämfört med 2022. Nationellt finansierade investeringar beräknas ge ett expansivt bidrag till den finanspolitiska inriktningen på 0,2 procentenheter 2023. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2023 ge ett på det hela taget neutralt bidrag på -0,2 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Det omfattar effekterna av att fasa ut åtgärderna för att hantera de stigande energipriserna (0,5 % av BNP). Samtidigt väntas också ökade sociala transfereringar (0,4 % av BNP), på grund av indexeringen till följd av fjolårets inflationstakt, och ytterligare resurser som budgeterats för hälso- och sjukvårdssektorn (0,1 % av BNP), och som inte kompletteras av uppvägande åtgärder, att bidra till ökningen av de löpande nettoutgifterna. Därför är det överlag neutrala bidraget till nationellt finansierade löpande utgifter beroende av att åtgärderna för att hantera konsekvenserna av de stigande energipriserna fasas ut såsom för närvarande planeras.

(20)Enligt stabilitetsprogrammet 2022 väntas underskottet i de offentliga finanserna gradvis sjunka till 3,3 % av BNP 2024 och till 2,8 % av BNP 2025. Därför planeras det offentliga underskottet att hamna under 3 % av BNP 2025. Dessa prognoser förutsätter en minskning av de totala utgifterna med cirka 3 procentenheter av BNP och en minskning av de totala intäkterna med cirka 2 procentenheter av BNP mellan 2023 och 2025. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten att sjunka fram till 2025, mer specifikt till 143,4 % 2024 och till 141,4 % 2025. Utifrån kommissionen analys förefaller riskerna för skuldhållbarheten vara höga på medellång sikt.

(21)I enlighet med artikel 19.3 b och kriterium 2.2 i bilaga V till förordning (EU) 2021/241 ska återhämtnings- och resiliensplanen omfatta ett stort antal ömsesidigt förstärkande reformer och investeringar som ska vara genomförda senast 2026. De åtgärdar alla eller en betydande del av de ekonomiska och sociala utmaningar som beskrivs i de landsspecifika rekommendationerna till Italien från rådet i den europeiska planeringsterminen 2019 och 2020, förutom alla landsspecifika rekommendationer som hade utfärdats fram till den dag då planen antogs. Ett effektivt och snabbt genomförande av planen har i synnerhet potential att skapa varaktiga strukturförändringar och därför en bestående effekt på ekonomin och samhället i Italien. En lång rad reformer på viktiga politiska områden väntas undanröja långvariga hinder för den ekonomiska tillväxten. Planen innehåller framför allt reformer som syftar till att främja strukturomvandlingar av hur den offentliga förvaltningen och rättsväsendet fungerar och till att förbättra det övergripande näringslivsklimatet. Planerade reformer och investeringar i utbildning, kompetensutveckling och forskningssektorn har potential att långsiktigt stärka humankapitalet och forskningskapaciteten. De planerade reformerna och investeringarna på arbetsmarknaden ska förbättra sysselsättningsmöjligheterna, särskilt för unga och kvinnor, och har potential att öka arbetskraftsutbudet, ge lika tillgång till färdigheter och i förlängningen stödja den ekonomiska tillväxten. Reformer inom sektorer som transporter och vattenförvaltning väntas att strukturellt effektivisera ekonomin, bland annat genom en mer systematisk användning av konkurrensutsatta förfaranden för att tilldela tjänstekontrakt.

(22)Genomförandet av Italiens återhämtnings- och resiliensplanen väntas bidra till ytterligare framsteg avseende den gröna och den digitala omställningen. Åtgärder som stöder klimatmålen i Italien står för 37,5 % av planens totala tilldelning, medan åtgärder som stöder de digitala målen står för 25 % av planens totala tilldelning. Det fullständiga genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen, i enlighet med relevanta delmål och mål kommer att bidra till att Italien snabbt kan återhämta sig från konsekvenserna av covid-19-krisen och kommer att fortsätta att stärka landets resiliens. Det systematiska deltagandet av arbetsmarknadens parter och andra relevanta berörda parter är fortfarande viktigt för att genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanen ska lyckas, liksom annan ekonomisk politik och sysselsättningspolitik utanför planen, och för att säkerställa att fler känner ett egenansvar för den övergripande politiska agendan.

(23)Italien lämnade in sina sammanhållningspolitiska programdokument den 17 januari 2021 för partnerskapsöverenskommelsen och har lämnat in sina första program till Europeiska kommissionen. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 ska Italien beakta de relevanta landsspecifika rekommendationerna i programplaneringen av de sammanhållningspolitiska fonderna 2021–2027. Detta är en förutsättning för att förbättra ändamålsenligheten och maximera mervärdet av det ekonomiska stöd som ska erhållas från de sammanhållningspolitiska fonderna, samtidigt som samordning, komplementaritet och enhetlighet mellan dessa fonder och andra unionsinstrument och fonder främjas. För att faciliteten för återhämtning och resiliens och de sammanhållningspolitiska programmen ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs också att investeringshinder avlägsnas till stöd för den gröna och den digitala omställningen och en balanserad territoriell utveckling.