A4-0194/97

Resolution om Europeiska monetära institutets (EMI) årsrapport för 1996 (C4- 0175/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 109f i EG-fördraget,

- med beaktande av protokoll nr 4 om EMI:s stadga i bilaga till EG-fördraget,

- med beaktande av EMI:s årsrapport för 1996 som utarbetats och överlämnats till Europaparlamentet och till de övriga institutionerna i enlighet med artikel 11.3 i institutets stadga (C4-0175/97),

- med beaktande av utfrågningen av EMI:s ordförande av Europaparlamentets ansvariga utskott den 7 maj 1997,

- med beaktande av sin resolution av den 28 november 1996 med Europaparlamentets yttrande, i enlighet med artikel 109j.2 i EG-fördraget, om konvergensbeslutet för 1996, som fattats av rådet i dess sammansättning på stats- eller regeringschefsnivå ((EGT nr C 380, 16.12.1996, s. 56.)),

- med beaktande av sin resolution av den 28 november 1996 om EMI:s rapport om övergången till den gemensamma valutan ((EGT nr C 380, 16.12.1996, s. 58.)),

- med beaktande av sin resolution av den 10 juni 1997 om EMI:s offentliggjorda rapport om en gemensam penningpolitik under etapp tre - redogörelse för den operativa ramen ((Protokollet av detta datum, del II.5 b).)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4-0194/97) och med beaktande av följande:

A. Syftet med EMI:s årsrapport är att tillhandahålla en omfattande översikt över alla aspekter förbundna med de uppgifter som EMI tilldelades genom EG- fördraget. Analysen behandlar i tur och ordning den ekonomiska, monetära och finansiella situationen inom Europeiska unionen, inklusive situationen vad beträffar ekonomisk och institutionell konvergens i de enskilda medlemsstaterna, det förberedande arbetet inför den tredje etappen, övrig verksamhet inom EMI, särskilt samarbetet mellan centralbankerna, och slutligen EMI:s årsbokslut i enlighet med artikel 11 i institutets stadga.

B. Samtliga medlemsstater har enligt EG-fördraget samma befogenhet att delta i den tredje etappen av den Europeiska monetära unionen.

C. Den allmänna ekonomiska analysen, liksom kommissionens ekonomiska årsrapport för samma år, bekräftar att det skett en viss ekonomisk återhämtning i Europeiska unionen och att det skett en gradvis konvergens av de olika medlemsstaternas penningpolitik.

D. Denna ekonomiska återhämtning har emellertid inte medfört någon märkbar minskning av arbetslösheten, som i de flesta länderna fortfarande är oroväckande hög, och BNP har under de tre senaste åren stigit med sammanlagt 7 % medan den totala sysselsättningen knappt ökat alls.

E. För övrigt är inflationen inom Europeiska unionen fortfarande relativt låg och man kan konstatera att så gott som hela unionen går mot ännu lägre inflation med inflation på 2,6 % 1996 mot 3,1 % 1995. De långa räntorna sjönk ytterligare under 1996, förutom i Förenade kungariket vars konjunkturscykel förskjutits något.

F. Stabiliteten på valutamarknaderna förstärktes under 1996 av att den finländska marken och den italienska liren anslöt sig till EMS.

G. Saneringen av de offentliga finanserna är emellertid fortfarande ett stort problem eftersom underskottet i den offentliga sektorn totalt ligger kvar på en nivå långt över 4 % av bruttonationalprodukten och statsskulderna i genomsnitt uppgår till mer än motsvarande 70 % av BNP.

H. EMI har gjort tillfredsställande framsteg i sitt arbete med förberedelserna inför den tredje etappen och detta arbete måste gå vidare med fortsatt intensitet för att säkerställa att tidsplanen följs. För att införandet av den gemensamma valutan skall lyckas är det emellertid också mycket viktigt att den accepteras av den stora allmänheten.

I. Den del av EMI:s verksamhet som tas upp under rubriken «EMI:s övriga uppgifter» har stor betydelse för utvecklingen av samarbetet mellan bankerna inom Europeiska unionen.

1. Parlamentet välkomnar med intresse offentliggörandet av EMI:s årsrapport för 1996 eftersom detta mycket omfattande dokument möjliggör dels en uppskattning av konvergensen grundad på siffrorna för 1996 som i stor utsträckning är definitiva, dels en utvärdering av de framsteg som gjorts beträffande förberedelserna inför den tredje etappen av den monetära unionen,

2. gratulerar Lamfalussy, vars mandatperiod som EMI:s förste ordförande är till ända, till att ha upprättat EMI och mycket snabbt gjort det funktionsdugligt, att på bästa sätt ha utfört de uppgifter som tilldelats honom genom fördraget, att under hela sin mandatperiod ha visat prov på oberoende, öppenhet och förmåga till dialog vilket visat sig i att de förbindelser han haft med vår institution hållit hög kvalitet även om de begränsats av fördraget,

3. betonar vikten av att EMI:s, och så småningom naturligtvis Europeiska centralbankens (ECB), roll och verksamhet präglas av öppenhet för att ge de europeiska medborgarna förtroende för denna institution, vilket kommer att få betydelse för en positiv inställning till euron och den europeiska penningpolitikens framtid,

Beträffande den makroekonomiska ramen och konvergensen

4. finner, liksom EMI, det oroande att BNP-ökningen inom Europeiska unionen i så liten omfattning påverkat sysselsättningen och arbetslösheten; beklagar emellertid att EMI i sin systematiska analys huvudsakligen tillskriver denna situation stelheten på arbetsmarknaden (minimilön, social trygghet etc.) medan den svaga investeringsutvecklingen, bristen på köpkraft och efterfrågan, framför allt till följd av den höga arbetslösheten, och många andra strukturella orsaker av avgörande betydelse överhuvudtaget inte nämns, exempelvis att forskningen och den teknologiska förnyelsen är alltför otillräcklig, att det råder brister på utbildnings- och lärlingssystemen i Europa, att de administrativa bestämmelserna och strukturerna är föråldrade samt att den inre marknaden inte fungerar som den drivkraft den borde, i synnerhet inte de små och medelstora företagen,

5. konstaterar att ett stort antal medlemsstater redan uppfyller många av de krav som ställs för att kunna genomföra en ekonomisk och monetär union, och att det huvudsakliga problemet består i att medlemsstaterna har problem med sina offentliga finanser trots de ansträngningar som gjorts på detta område under de två senaste åren; anser följaktligen att beslutet om vilka medlemsstater som skall deltaga i den monetära unionen helt och hållet måste ta hänsyn till de olika staternas kapacitet ur ett historiskt perspektiv och hur konvergensutvecklingen artar sig,

6. medger att en långvarig förbättring av medlemsstaternas budgetsituation måste bygga på reella nedskärningar i de offentliga utgifterna snarare än ökat skattetryck, men anser att detta mål bör och kan uppnås genom målinriktade insatser i form av offentliga investeringar i produktiva investeringar (infrastrukturer för transport, energi och telekommunikation),

7. beklagar att EMI varken direkt eller indirekt behandlar den allmänna problematiken beträffande samordningen av de olika skattesystemen i Europa,

Beträffande det förberedande arbetet inför den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen, och EMI:s övriga uppgifter

8. uppmärksammar redogörelsen för de olika delarna av det förberedande arbetet inför inledandet av den tredje etappen av den Europeiska monetära unionen, vilken innehåller omfattande information om den strategi man anser möjlig att tillämpa under den tredje etappen (och lägger märke till att EMI är försiktig i sitt val av strategi), om definitionen av de huvudsakliga instrumenten för det Europeiska centralbanksystemets (ECBS) penningpolitik samt om de mer konkreta aspekterna beträffande övergången till euron och i synnerhet det förberedande arbetet med sedlarna, vars tryckning fortfarande tycks omges av ett flertal oklarheter,

9. anser att penningpolitiken, som den definieras i artikel 105.1 i EG-fördraget, grundar sig på en målsättning om prisstabilitet som tar hänsyn till fördragets grundläggande principer om varaktig tillväxt, välstånd och sysselsättning och anser därför att unionens penningpolitik måste åtföljas av att unionen för en gemensam ekonomisk politik som grundas på omfattande samordning av de olika medlemsstaternas ekonomiska politik,

10. betonar ånyo att EMI:s samarbete och förbindelser med olika internationella finansinstitut så snart som möjligt måste utvidgas, så att den framtida ECB:s arbete på detta område skall bli effektivt,

11. noterar att vissa juridiska problem kvarstår vad beträffar sekundärlagstiftningen och anmodar EMI och kommissionen att färdigställa dessa texter inom utsatt tid för inledandet av den tredje etappen,

12. konstaterar med förvåning att ett flertal medlemsstater fortfarande inte gjort vad som åläggs dem i artikel 108 i EG-fördraget vad gäller de nationella centralbankernas oberoende, vilket berör de nationella rättssystemens (inklusive de nationella centralbankernas stadgarnas) oförenlighet med det nuvarande fördraget och ECBS:s stadgar, och understryker den extremt positiva inverkan som EMI kan komma att ha i denna fråga hos medlemsstaterna och hos centralbankerna,

13. uppmärksammar de politiska, ekonomiska och sociala konsekvenser som kan bli följden av att vissa medlemsstater går med i den monetära unionen under ett senare skede,

14. uttrycker en viss oro beträffande införandet av informations- och kommunikationssystem som blir oumbärliga för att ECBS skall kunna vidta penningpolitiska åtgärder, och vars beskrivning i den aktuella rapporten tycks visa att man inte kommit tillräckligt långt i det förberedande arbetet med hänsyn till tidsfristen till den 1 januari 1999, omfattningen och svårighetsgraden på de problem som framställs; förvånas samtidigt över att man inte tycks ha kommit särskilt långt beträffande överföringen av data på elektronisk väg mellan de olika nationalbankerna, Eurostat och det framtida ECBS,

15. vill passa på att uttrycka sin uppskattning över det arbete EMI utfört för att säkerställa dels samarbetet mellan centralbankerna, i synnerhet för att främja standardisering, elektroniska pengar, kontroll av banker samt förbindelser med de internationella finansinstituten, dels konsultverksamheten till förmån för den europeiska banksektorn i allmänhet,

16. anser att förstärkandet av denna verksamhet, som för närvarande säkerställs av EMI och som huvudsakligen kommer att upprätthållas av den Europeiska centralbanken, är betydelsefull för att säkerställa den trovärdighet som är så viktig för detta organ som kommer att säkerställa genomförandet av den monetära unionen hos centralbankerna och de första deltagande medlemsstaterna genom det nya europeiska monetära systemets olika förvaltningsbestämmelser och genom gemensamma lånebestämmelser,

Beträffande förbindelserna med Europaparlamentet och förberedelserna inför inledandet av den tredje etappen av Europeiska monetära unionen

17. anser att offentliggörandet av årsrapporten borde ge upphov till en fördjupad dialog om EMI:s, och senare ECB:s, nuvarande och framtida verksamhet,

18. påminner än en gång om vikten av att en demokratisk kontroll verkligen utförs beträffande den Europeiska monetära unionens politik, i synnerhet att regelbundna och täta kontakter upprättas mellan parlamentet och EMI och i framtiden ECB,

19. påminner också om att Europaparlamentet kommer att uttala sig om utnämningen av inte bara ECB:s ordförande utan hela direktionen bestående av ordföranden, vice ordföranden och ytterligare fyra ledamöter,

20. anser det vara lägligt att redan nu planera för förbättrade förbindelser med ECB i framtiden, och föreslår särskilt

- att ECB förbinder sig att var tredje månad informera om den penningpolitik som förs inom den monetära unionen, gentemot de övriga medlemsstaterna och gentemot tredje land, antingen i form av en skriftlig rapport eller genom att en av styrelsemedlemmarna närvarar vid sammanträde,

- att sammanträde hålls två gånger om året mellan det behöriga utskottet och, i den mån det är möjligt, den styrelsemedlem i ECB som är ansvarig för ett visst fackområde,

- att regelbundet informera om bakgrunden till de räntepolitiska besluten,

21. anser det inte vara lämpligt att, som det föreskrivs i EG-fördraget, utarbeta en konvergensrapport på grundval av ekonomiska uppgifter från 1996, eftersom detta kan ge upphov till missförstånd och osäkerhet bland allmänheten; anser det högst önskvärt att under perioden mellan slutet av 1997 och offentliggörandet av EMI:s konvergensrapport hålla täta kontakter mellan EMI och det behöriga utskottet så att det sistnämnda kan få så mycket information som möjligt i form av statistik och ekonomiska beräkningar över konvergensen i de olika medlemsstaterna, allt i syfte att kunna delta i beslutet om de olika medlemsstaternas inträde i den monetära unionen,

22. understryker den vikt Europaparlamentet fäster vid att ECBS och ECB upprättas så snart beslut fattats om vilka medlemsstater som skall ingå i den monetära unionen, och betonar att det är nödvändigt att redan från början avsätta tillräckliga medel till ECB i form av utrustning och personal bestående av handlingskraftiga tjänstemän som kan säkerställa att ECB kan utföra sina uppgifter effektivt och fullständigt oberoende i detta avgörande igångsättningsskede,

23. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, EMI, medlemsstaternas centralbankschefer samt till medlemsstaternas regeringar och parlament.