ÅRLIG RAPPORT ENLIGT TILLÄMPNINGSBESTÄMMELSE nr 8 I EUROPEISKA UNIONENS UPPFÖRANDEKOD FÖR VAPENEXPORT

(1999/C 315/01)

1. Sammanfattning

Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport antogs den 8 juni 1998. I koden föreskrivs ett årligt rapporteringsförfarande, och den första rapporten föreligger här. Det har gjorts avsevärda framsteg under den korta tid som koden har tillämpats. Medlemsstaterna har haft goda erfarenheter av underrättelser och samråd om vapenexport. Koden har medfört en större öppenhet regeringarna emellan om vapentransaktioner och har gjort det möjligt för medlemsstaterna att agera mer samfällt när det gäller att ta ställning till beslut om nationella vapenlicenser. Koden har vidare gett medlemsstaterna ett forum för att diskutera gemensamma intressen när det gäller frågor som rör regional stabilitet och mänskliga rättigheter. Koden har även antagits av länder utanför unionen, och de associerade länderna i Central- och Östeuropa och det associerade landet Cypern, de Efta-länder som är medlemmar av EES samt Kanada har samtliga gått med på att ansluta sig till kodens principer.

Att efter ett år reflektera över koden ger möjlighet inte bara till att belysa gjorda erfarenheter utan även till att ta ställning till hur framtiden skall gestalta sig. Rapporten består därför av fyra delar. Till att börja med görs en översyn av de frågor som rör den praktiska tillämpningen av koden. Därefter följer riktlinjer som arbetsgruppen för export av konventionella vapen (Coarm) har antagit för att förbättra tillämpningen av koden. Sedan fastställs prioriteringar för framtida, samordnade åtgärder. Rapporten avslutas med statistik över medlemsstaternas export av konventionella vapen. Med tanke på medlemsstaternas önskan att öka öppenheten har rådet beslutat att offentliggöra rapporten.

2. Inledning

Rådet antog Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport den 8 juni 1998. Det ursprungliga förslaget till kod lades fram i slutet av januari 1998 och diskuterades sedan vid flera möten i arbetsgruppen för export av konventionella vapen (Coarm) och i Politiska kommittén.

Koden bygger på de gemensamma kriterier för vapenexport från Luxemburg och Lissabon som antogs 1991 och 1992 och innebär att det inrättas en mekanism för informationsutbyte och samråd. Denna är den första mekanism av detta slag som används av en grupp stater för deras export av konventionella vapen. Antagandet av koden inledde ett nytt skede i EU:s utveckling av ett gemensamt synsätt på vapenexporten som ett led i EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik i enlighet med artiklarna 11 och 17 i Fördraget om Europeiska unionen. I koden fastställs stränga miniminormer för hantering av och återhållsamhet beträffande överföringar av konventionella vapen av alla medlemsstaterna. Koden är avsedd att förstärka utbytet av relevant information och uppnå ökad insyn i vapentransaktionerna. Konvergensen av nationell exportpolitik på grundval av uppförandekoden överensstämmer med medlemsstaternas önskan att behålla försvarsindustrin som en del av sin industriella bas och sin försvarsinsats. Konvergensprocessen är även i linje med omstruktureringen av och samarbetet inom Europas försvarsindustri.

I enlighet med tillämpningsbestämmelse nr 8 sker nu den första årliga översynen av koden. Denna översyn omfattar samtliga aspekter av koden, dvs. såväl tolkningen och tillämpningen av kriteriet för export av konventionella vapen som genomförandet av tillämpningsbestämmelserna. Vidare fastställs eventuella förbättringar som kan komma att behövas. Som en del av översynen har varje medlemsstat cirkulerat runt en årlig rapport om sin export av konventionella vapen och sin tillämpning av koden.

3. Kodens funktion - erfarenheter av tillämpningen av uppförandekoden

Medlemsstaterna har positiva erfarenheter av tillämpningen av uppförandekoden under det första året. Koden har lett till en ökad ömsesidig förståelse för de olika medlemsstaternas politik angående konventionella vapen, såväl direkt genom utskick av underrättelser om avslag och samråd som indirekt genom att bidra till större insyn och öppenhet.

Den unika samrådsmekanism som anges i koden har ansetts vara effektiv. Ett stort antal underrättelser om avslag har cirkulerats, och medlemsstaterna har idkat aktivt samråd om specifika exportlicensfrågor.

Den intensifierade dialogen om tillämpning och nationell tolkning av uppförandekoden har varit värdefull. Detta praktiska samarbete, som grundas på kodens principer och tillämpningsbestämmelser, bidrar till att medlemsstaternas vapenexportpolitik och -förfaranden närmar sig varandra.

Medlemsstaterna har uppmanat icke-medlemsstater att anta kodens principer och har välkomnat att de associerade länderna i Central- och Östeuropa och det associerade landet Cypern, de Efta-länder som är medlemmar av EES samt Kanada samtliga har anslutit sig till kodens principer. Dessa länder har förklarat att de delar principerna i EU:s uppförandekod och kommer att använda dessa som vägledning vid egna beslut angående nationella exportlicenser. Vissa av dessa länder har nu i kodens anda börjat cirkulera information om sina kontrollförfaranden för export av konventionella vapen.

Även om erfarenheterna av tillämpningen av uppförandekoden allmänt sett varit goda, kvarstår det frågor som kräver ytterligare förtydligande och utveckling. Att förbättra kodens effektivitet för att ytterligare stärka de stränga gemensamma europeiska normerna för vapenexport kommer att ske kontinuerligt, och den årliga översynen är en viktig del av denna pågående process.

Under uppförandekodens första år har arbetsgruppen för export av konventionella vapen (Coarm) diskuterat ett antal frågor som rör den praktiska tillämpningen av koden. Medlemsstaterna har i synnerhet utbytt åsikter om följande frågor:

- De praktiska detaljerna för samrådsprocessen.

- Förtydligande av definitionerna i koden.

- Kodens rättsliga ställning.

- Möjligheter att främja deltagande av de länder som anslutit sig till kodens principer.

- Vissa länders farhågor att systemet för underrättelse om avslag kan bli överbelastat om lämpliga trösklar inte fastställs, särskilt då slutanvändaren är en privatperson.

- Möjligheten att beakta mottagarländernas deltagande i FN:s vapenregister då man tar ställning till vapenexportlicenser.

- Tolkning av vapenexportembargon, särskilt när det gäller utrustning som används i verksamhet som rör humanitärt bistånd.

En separat arbetsgrupp under arbetsgruppen för export av konventionella vapen (Coarm) har vidare diskuterat den slutliga utformningen av en gemensam europeisk förteckning över militär utrustning. Det pågår överläggningar om ytterligare punkter som skall läggas till förteckningen. Man är i färd med att diskutera diverse nationella förslag i syfte att upprätta en övergripande, gemensam europeisk förteckning över militär utrustning som återspeglar aktuella intressen när det gäller internationell säkerhet och mänskliga rättigheter.

4. Riktlinjer antagna av arbetsgruppen för export av konventionella vapen (Coarm) för att förbättra den praktiska tillämpningen av uppförandekoden

Under det första året för genomförandet har Coarm-arbetsgruppen antagit följande riktlinjer:

- Seirenummer som anger ursprungsland och avslagets nummer skall införas för underrättelser om avslag (åtföljt av gemenskapens akronym för den berörda medlemsstaten och angivande av år).

- De avslag som skall överklagas enligt nationella förfaranden skall delges enligt uppförandekoden med en uppgift om detta.

- Beslut att upphäva gällande licenser skall behandlas på samma sätt som avslag på licensansökningar.

- Enighet har uppnåtts när det gäller att tillämpa det så kallade österrikiska ordförandeskapsförslaget som grundval för de fortsatta diskussionerna om den gemensamma förteckningen över utrustning. Avslag på varor som är underkastade medlemsstaternas nationella kontroller, men som inte ingår i den ovan nämnda förteckningen, skall försättningsvis meddelas alla medlemsstater. De medlemsstater som inte kontrollerar dessa varor skall informera andra.

- Icke-EU-länder som har uppgett att de ansluter sig till kodens principer och kriterier, och som har deltagit i omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin, skall tillåtas att få tillgång till den tolkning av kodens principer och kriterier som är under utarbetning. Detta skall inte innebära tillgång till den information som har gjorts tillgänglig under loppet av de förfaranden som det hänvisas till i kodens tillämpningsbestämmelser.

- Alla enskilda fall av vapenexport kan tas upp till diskussion av delegationerna i Coarm-arbetsgruppen, om detta anses lämpligt för nationella licensöverläggningar.

- Underrättelser om avslag som har spritts inom de internationella exportkontrollsystemen skall spridas som underrättelser om avslag för uppförandekoden om det är lämpligt för kodens omfattning.

- En period på två till fyra veckor från den dag då begäran om samråd har mottagits skall inrättas för det samrådsförfarande som avses i tillämpningsbestämmelse nr 3 i koden, om inte någon annan tidsperiod har beslutats mellan de berörda parterna.

- När ett vapenembargo upphävs skall de avslag som endast bygger på embargot upphöra om de inte förnyas av det land som har lämnat avslag inom en period på en månad på grundval av andra kriterier i koden.

5. Prioriteringar för samordnade åtgärder i framtiden

Uppförandekoden är ett unikt dokument som visar Europeiska unionens engagemang att behålla höga gemensamma normer för vapenexport. Det är dock ett nytt dokument och denna översyn kan därför endast avspegla de första erfarenheterna när det gäller dess tillämpning. I syfte att stärka koden, uppnå större öppenhet, öka harmoniseringen och främja respekten för de mänskliga rättigheterna, har vissa nyckelområden fastställts för överväganden och åtgärder på kort sikt:

I. Den slutliga utformningen av den gemensamma europeiska förteckningen över militär utrustning är av högsta prioritet. Det är nödvändigt att denna förteckning återspeglar de nuvarande hoten mot internationell fred och säkerhet och mot respekten för de mänskliga rättigheterna. Förteckningen skall vara en hörnsten för uppförandekoden och bör inte begränsas till den minsta gemensamma nämnaren i gällande nationella kontrollförteckningar.

II. För att ytterligare förbättra tillämpningen av uppförandekoden skall medlemsstaterna sträva efter att utveckla gemensam förståelse av vad som utgör en "i huvudsak identisk transaktion". Medlemsstaterna skall fortsätta att delta i en dialog före samrådet för att fastställa om särskilda transaktioner är i huvudsak identiska eller inte.

III. För att bistå medlemsstaterna i deras nationella licensöverläggningar skall en utförligare beskrivning av skälen till avslag införas i underrättelserna om avslag. Detta skulle underlätta förståelsen av det allmänna tänkesättet bakom varje avslag och hjälpa medlemsstaterna att avgöra om samråd är lämpligt i fall då den föreslagna exporten inte är i huvudsak identisk.

IV. Medlemsstaterna skall fortsätta att utbyta information om den nationella tolkningen av FN:s, EU:s och OSSE:s embargon i syfte att utveckla en gemensam förståelse och gemensam praxis.

Dessutom välkomnar medlemsstaterna Ecowas (Economic Community of West African States) moratorium om import, export och tillverkning av lätta vapen och kommer att fortsätta att ytterligare diskutera hur man skall ta hänsyn till moratoriets principer i de nationella licensöverläggningarna.

6. Information om medlemsstaternas export av konventionella vapen och tillämpning av uppförandekoden

>Plats för tabell>