[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 9.2.2007

SEK(2007) 161

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR Detta dokument kompletterar

förslaget till direktiv om straffrättsliga påföljder till skydd för miljönKonsekvensanalys i sammanfattning {KOM(2007) 51 slutlig} {SEK(2007) 160}

1. DEFINITION AV PROBLEMET

Miljöbrott är ett av de största hoten mot miljön och människors och djurs hälsa i EU, även om det är svårt att fastställa exakt i vilken omfattning, eftersom statistiken är särskilt otillförlitlig.

Den absolut största delen av brotten har verkningar över nationsgränserna, och många brott har kopplingar till organiserad brottslighet.

De underliggande orsakerna till miljöbrott är de höga vinster som kan uppnås på detta område, den låga risken för upptäckt, den växande internationella handeln och de otillräckliga påföljderna i många medlemsstater.

Det finns väsentliga skillnader mellan de slag av påföljder och påföljdsnivåer som tillämpas i medlemsstaterna: några medlemsstater tillämpar inte straffrättsliga utan administrativa påföljder, och detta också för allvarliga brott, och påföljdsnivåerna är ibland så låga att de inte ger någon avskräckande effekt. Dessa skillnader kan iakttas när det gäller handel med utrotningshotade djurarter och olagliga avfallstransporter, och de gör det möjligt för förövarna att lätt kringgå de medlemsstater som har striktare lagstiftning, när de genomför sina operationer, och sedan utnyttja den fria rörligheten för varor och personer inom EU.

Nödvändigheten av aktioner på gemenskapsnivå följer av de gränsöverskridande verkningarna av miljöbrott och behovet av att säkerställa en fullständig tillämpning av gemenskapens miljöskyddslagstiftning inom hela gemenskapen. Medlemsstaterna har också erkänt behovet av samfällda åtgärder genom antagandet av rambeslut 2003/80/RIF om skydd för miljön genom straffrättsliga bestämmelser, som ogiltigförklarades av EG-domstolen i september 2005 eftersom en felaktig rättslig grund hade angivits.

Enligt artikel 174 i EG-fördraget är gemenskapen skyldig att säkerställa en hög skyddsnivå genom sin miljöpolitik. Om detta mål skall uppnås, måste miljöbrottsproblemen angripas. Detta är viktigt för Europeiska unionen, eftersom de varje år leder till väsentliga skador på människors och djurs hälsa och på luft-, mark- och vattenkvaliteten.

Självfallet krävs olika redskap för att bemöta miljöbrottsligheten. Av dessa analyseras i det följande olika möjligheter att angripa den genom straffrättsliga åtgärder, dvs. i första hand genom gemensamma brottsbeskrivningar och tillämpning av gemensamma påföljder på de beskrivna brotten.

2. FÖRFARANDE OCH SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER

Under senare år har miljöbrottsproblemet analyserats i ett flertal studier och vid flera expertsammankomster.

Information om dessa studier och konferenser finns på miljöbrottssidan på GD Miljös webbplats: http://ec.europa.eu/environment/crime/index.htm

3. MÅLSÄTTNINGAR

Att säkerställa en hög nivå på miljöskyddet inom hela gemenskapen är ett av Europeiska gemenskapens mål.

Flera rättsakter har antagits i syfte att nå detta mål. Gemenskapen måste säkerställa att dessa genomförs, tillämpas och genomdrivs fullt ut.

Det är dessutom nödvändigt att skapa jämlika konkurrensvillkor för företag som följer miljölagstiftningen och undvika att skapa fristäder för brottslingar inom gemenskapen.

4. POLITISKA HANDLINGSALTERNATIV

Flera alternativ för arbetet med att nå dessa mål har bedömts.

Alternativ 1: Inga åtgärder på gemenskapsnivå.

Alternativ 2: Förbättrat samarbete mellan medlemsstaterna genom frivilliga initiativ.

Alternativ 3: Begränsad tillnärmning av de medlemsstaternas nationella bestämmelser om miljöbrott.

Alternativet att fullständigt harmonisera miljöbrottslagstiftningen uteslöts utan vidare analys, eftersom det skulle gå utöver vad som är nödvändigt och inte ta hänsyn till att straffrätten fortfarande är starkt påverkad av de respektive kulturella värderingarna i varje enskild medlemsstat, och att det därför krävs viss flexibilitet i genomförandet.

5. KONSEKVENSER AV DE OLIKA ALTERNATIVEN

Alternativen och olika valmöjligheter inom dem analyserades med avseende på deras effekter på miljön, det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna, företagen och de offentliga myndigheterna.

Alternativen 1 och 2 skulle inte ge positiva effekter på miljöskyddets nivå och de skulle inte angripa de nu förekommande svårigheterna i miljöbrottsbekämpningen som i betydande utsträckning orsakas av skillnaderna mellan medlemsstaternas nationella rättsliga bestämmelser. De skulle inte leda till några kostnader – eller möjligen endast till obetydliga kostnader – för de offentliga myndigheterna, men de skulle inte ge några väsentliga vinster för skyddet av företag som följer lagstiftningen.

Alternativ 3 skulle leda till ett bättre iakttagande av miljölagstiftningen inom hela gemenskapen, och därmed till ett bättre miljöskydd och ett bättre skydd för företagen mot konkurrenter som inte följer miljölagstiftningen. Det skulle också leda till en kraftig förbättring av det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna. För de offentliga myndigheternas del skulle vinsterna bland annat bestå i en möjlig minskning av antalet rättsliga förfaranden och av kostnaderna för sanering av miljöföroreningar på grund av att de straffrättsliga påföljderna skulle bli mer avskräckande.

6. VALT ALTERNATIV

Med hänsyn till dess positiva effekter är det alternativ som valts en begränsad tillnärmning av de straffrättsliga bestämmelserna avseende följande:

- En minimiförteckning över brott.

- Tillnärmning av omfattningen av ansvaret för såväl fysiska som juridiska personer.

- Tillnärmning av påföljderna för fysiska och juridiska personer för brott som begåtts under försvårande omständigheter.