Kommissionens tillkännagivande

om begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av en koncentration

(2001/C 188/03)

(Text av betydelse för EES)

I. INLEDNING

1. I rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1) (nedan kallad koncentrationsförordningen) anges i artikel 6.1 b andra stycket och artikel 8.2 andra stycket, andra meningen, att ett beslut om att koncentrationen är förenlig med den gemensamma marknaden också skall omfatta "begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av en koncentration". Det hänvisas också till denna princip i det tjugofemte skälet i ingressen till koncentrationsförordningen. Beslutet att förklara en koncentration förenlig med den gemensamma marknaden skall också omfatta denna typ av begränsningar. Enligt artikel 22.1 i koncentrationsförordningen är endast den förordningen tillämplig på koncentrationer, med uteslutande av rådets förordning nr 17(2) samt rådets förordningar (EEG) nr 1017/68 av den 19 juli 1968 om tillämpning av konkurrensregler på transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar(3), (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om fastställande av närmare regler för tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget på sjötransporter(4) och (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om föreskrifter för tillämpningen av konkurrensreglerna på företag inom lufttransportsektorn(5).

2. Denna rättsliga ram ålägger inte kommissionen någon skyldighet att bedöma och formellt behandla sådana begränsningar. Varje sådan bedömning är endast av förklarande natur eftersom alla begränsningar som uppfyller de kriterier som anges i koncentrationsförordningen redan täcks in av artikel 6.1 b andra stycket och artikel 8.2 andra stycket, andra meningen, och därför är godkända i rättslig mening, oberoende av om de uttryckligen behandlats i kommissionens beslut. Kommissionens avser att i fortsättningen inte längre göra en sådan bedömning i sina beslut i koncentrationsärenden. Detta synsätt är förenligt med förvaltningspraxis som kommissionen infört sedan den 1 september 2000 för ärenden som uppfyller villkoren för en förenklad behandling(6).

3. Tvister mellan parterna i en koncentration om huruvida begränsningarna har direkt samband med koncentrationen eller är nödvändiga för dess genomförande och således automatiskt omfattas av kommissionens icke-ingripandebesked faller under de nationella domstolarnas domsrätt.

4. I tillkännagivandet anges i huvuddrag kommissionens tolkning av satsen "begränsningarna har direkt samband med eller är nödvändiga för koncentrationens genomförande". Den vägledning som ges i de följande styckena avspeglar kommissionens tidigare erfarenhet och praxis på området.

Detta tillkännagivande ersätter kommissionens tillkännagivande om accessoriska begränsningar vid koncentrationer(7).

5. Kommissionens tolkning av artikel 6.1 b andra stycket och artikel 8.2 andra stycket, andra meningen i koncentrationsförordningen påverkar inte den tolkning Europeiska gemenskapernas domstol eller förstainstansrätt kan komma att göra.

II. ALLMÄNNA PRINCIPER

6. En koncentration kan bestå av avtalsbestämmelser eller överenskommelser och avtal som ger upphov till kontroll i den mening som avses i artikel 3.3 i koncentrationsförordningen. Alla överenskommelser som gäller de tillgångar som krävs för genomförandet av huvudsyftet med koncentrationen utgör integrerade delar av koncentrationen. Utöver dessa avtal kan koncentrationens parter ingå andra avtal som inte utgör någon del av koncentrationen och som begränsar parternas handlingsutrymme på marknaden. Om dessa överenskommelser eller avtal innehåller begränsningar som har direkt samband med eller är nödvändiga för genomförandet av själva koncentrationen, omfattas dessa av beslutet om att förklara koncentrationen förenlig med den gemensamma marknaden; i annat fall kan det bli nödvändigt att bedöma deras konkurrensbegränsande effekter enligt artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget.

7. För att begränsningar skall anses "ha direkt samband med genomförandet av en koncentration", är det inte tillräckligt att en överenskommelse eller avtal har ingåtts samtidigt eller i samma sammanhang som koncentrationen.

8. Avtalen skall vara "nödvändiga för genomförandet av koncentrationen", vilket innebär att koncentrationen inte skulle kunna genomföras utan dem eller att den endast kunde genomföras på mer otydliga villkor, till betydligt högre kostnad, under en mycket längre period eller med avsevärt större svårigheter(8) Avtal som syftar till att skydda det överförda värdet(9), bibehålla kontinuiteten i leveranser efter det att en tidigare ekonomisk enhet upphört(10) eller som gör det möjligt att starta en ny enhet(11), uppfyller ofta dessa villkor.

9. Vid bedömningen av nödvändigheten av en begränsning är det lämpligt att inte blott beakta dess karaktär utan också säkerställa att dess varaktighet samt materiella och geografiska tillämpningsområde inte överskrider vad genomförandet av koncentrationen rimligen kräver. Om det finns lika effektiva alternativa metoder för att uppnå det eftersträvade syftet, måste företagen välja den som objektivt sett är minst konkurrensbegränsande.

10. I fråga om koncentrationer som genomförs stegvis, kan inte de avtalsbestämmelser som gäller stegen före upprättandet av kontroll enligt artikel 3.1 och 3.2 i koncentrationsförordningen anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. För sådana avtal är artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget fortsatt tillämpliga. Avtal som är till för att underlätta förvärvet av kontroll kan anses ha direkt samband och vara nödvändiga.

11. Kriterierna om direkt samband och nödvändighet är till sin natur objektiva. Begränsningar har inte ett direkt samband med och är inte nödvändiga för genomförandet av en koncentration enbart på grund av att parterna anser dem vara det.

III. PRINCIPER TILLÄMPLIGA PÅ GEMENSAMMA KLAUSULER I SAMBAND MED FÖRVÄRV AV FÖRETAG

12. Begränsningar som parterna enats om i samband med överföringen av ett företag kan vara till fördel för köparen eller säljaren. Generellt är köparens behov av skydd mer tvingande än motsvarande behov hos säljaren. Det är köparen som behöver försäkras om att han kommer att kunna tillgodogöra sig hela värdet av det förvärvade företaget. Generellt sett betyder detta att begränsningar som gynnar säljaren antingen inte har direkt samband med eller inte är nödvändiga för genomförandet av koncentrationen över huvud taget, eller att deras omfattning eller varaktighet behöver begränsas mer än vad som är fallet för klausuler som gynnar köparen.

A. Konkurrensklausuler

13. Skyldigheter att inte konkurrera som åläggs säljaren i samband med överlåtelsen av ett företag eller delar av det kan ha ett direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. För att kunna realisera hela värdet av de överförda tillgångarna, måste köparen åtnjuta någon form av skydd mot konkurrens från säljaren för att kunna behålla den övertagna kundkretsen och införliva och utnyttja företagets know-how i verksamheten. Sådana konkurrensklausuler utgör en garanti för att tillgångarnas hela värde, vilket vanligen omfattar både materiella och immateriella tillgångar, exempelvis den goodwill som säljaren byggt upp eller den know-how(12) som han utvecklat(13), överförs till köparen. Dessa klausuler har inte blott ett direkt samband med koncentrationen, utan de är också nödvändiga för genomförandet av den, ty utan dem kunde man rimligen förvänta sig att försäljningen av företaget eller en del av ett företag inte skulle kunna fullföljas.

14. Sådana konkurrensklausuler motiveras emellertid av den legitima målsättningen att genomföra koncentrationen endast när dess varaktighet, geografiska och materiella tillämpningsområde och de personer som berörs av den inte överskrider vad som rimligen är nödvändigt för att uppnå detta syfte. Vanligen kan emellertid inte ett sådant skydd de facto anses nödvändigt, när överföringen är begränsad till materiella tillgångar (såsom mark, byggnader eller maskiner) eller exklusiva industriella eller kommersiella äganderätter (innehavarna av sådana rättigheter skulle nämligen omedelbart kunna vidta rättsliga åtgärder mot intrång i dem av den som överför rättigheterna).

15. Kommissionens tidigare erfarenhet och praxis har visat att när överlåtelsen av företaget omfattar både inslag av goodwill och know-how kan konkurrensklausuler i allmänhet motiveras för perioder på högst tre år(14). När den endast omfattar goodwill kan de i allmänhet motiveras under perioder på högst två år(15). Längre förbud kan endast motiveras under ett begränsat antal omständigheter, exempelvis när parterna kan bevisa att kundkretsen kommer att bestå i mer än två år eller när det rör sig om en överföring av know-how som motiverar ytterligare en skyddsperiod(16).

16. Det geografiska tillämpningsområdet för en konkurrensklausul skall normalt vara begränsat till det område där säljaren erbjudit berörda varor eller tjänster före överföringen(17). Det antas att köparen inte behöver skyddas från konkurrens från säljaren i geografiska områden där säljaren tidigare inte bedrev någon verksamhet, såvida det inte kan visas att särskilda omständigheter i ärendet motiverar ett sådant skydd, exempelvis för geografiska områden i vilka säljaren planerade att etablera verksamhet vid tiden för transaktionen, under förutsättning att denne redan gjort investeringar för att förbereda detta steg.

17. På motsvarande sätt måste konkurrensklausuler förbli begränsade till varor (inklusive förbättrade versioner eller uppdateringar av produkter samt efterföljande modeller) och tjänster som utgör det överförda företagets ekonomiska verksamhet. Detta kan inbegripa produkter och tjänster i ett långt framskridet utvecklingsstadium vid tiden för transaktionen, eller produkter som är fullt utvecklade men ännu inte saluförts. Köparen behöver inte skyddas från konkurrens från säljaren på de produkt- och tjänstemarknader där det överförda företaget inte var verksamt före överföringen(18).

18. Säljaren kan göra åtaganden som binder både honom, dotterbolagen och handelsagenterna. En skyldighet att ålägga andra liknande begränsningar skulle inte anses ha direkt samband med och vara nödvändigt för genomförandet av koncentrationen. Detta gäller särskilt klausuler som skulle begränsa återförsäljares eller användares möjligheter till import eller export.

19. Klausuler som begränsar säljarens rätt att förvärva eller att inneha aktier i ett företag som konkurrerar med det överförda företaget skall anses ha ett direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen på samma villkor som beskrivs ovan för konkurrensklausuler, såvida de inte hindrar köparen från att förvärva eller inneha aktier i investeringssyfte utan att detta direkt eller indirekt ger köparen ledningsfunktioner eller ett betydande inflytande i det konkurrerande företaget(19).

20. Förbud mot värvnings- och sekretessklausuler bedöms på samma sätt som konkurrensklausuler så länge deras restriktiva effekt inte sträcker sig längre än konkurrensklausulens. Eftersom dessa klausuler kan vara mindre omfattande än konkurrensklausulen, kommer de sannolikt att anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationer i ett stort antal fall. Sekretessklausuler kan, om de motiveras av särskilda omständigheter i ärendet godkännas för längre perioder än tre år, med beaktande av företagens intresse att skydda värdefulla affärshemligheter(20).

B. Licensavtal

21. När överföringen av ett företag eller en del därav genomförs, innebär det vanligen att immateriella rättigheter eller know-how överförs till köparen för att denne skall kunna utnyttja de överförda tillgångarna fullt ut. Säljaren kan emellertid kvarstå som ägare av rättigheterna för att kunna utnyttja dem till annan verksamhet än den överförda. I dessa fall är de vanliga medlen för att försäkra köparen full tillgång till de överförda tillgångarna att sluta licensavtal till dennes fördel. Samma sak gäller när säljaren har överfört immateriell äganderätt tillsammans med företaget, då denne kan vilja fortsätta att använda vissa eller alla dessa rättigheter för andra typer av verksamhet än de överförda. I sådana fall skall köparen förse säljaren med en licens.

22. Patentlicenser(21), liknande rättigheter eller know-how(22) kan anses nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. De kan också betraktas som en integrerad del av koncentrationen och behöver i alla händelser inte vara tidsbegränsade. Licenserna kan begränsas till vissa användningsområden, i den mån som de gäller verksamhet i det överförda företaget. Territoriella begränsningar av tillverkningen som motsvarar det område där den överförda verksamheten bedrivs är emellertid normalt sett inte nödvändiga för genomförandet av transaktionen. Begränsningar av licensavtal som går utöver bestämmelserna ovan, exempelvis de som snarare skyddar utställaren av licensen än den som får licensen, är vanligen inte nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. De kommer i stället att bedömas enligt artikel 81 i EG-fördraget. Avtal som innehåller konkurrensbegränsningar kan trots det komma att omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 240/96. Om säljaren av ett företag beviljar köparen en licens, kan säljaren underställas en geografisk begränsning i licensavtalet på samma villkor som i konkurrensklausulerna i samband med försäljningen av ett företag.

23. I fråga om varumärkeslicenser, företagsnamn, mönsterrättigheter, upphovsrätt eller liknande rättigheter kan det på liknande sätt finnas situationer där säljaren önskar kvarstå som ägare av rättigheterna för den verksamhet som säljaren behåller, medan köparen behöver tillstånd att använda rättigheterna för att marknadsföra varor eller tjänster som produceras av det företag eller de delar därav som överförs. I sådana fall är samma villkor som ovan tillämpliga(23).

24. Avtal om utnyttjandet av företagsnamn/varumärken kommer normalt att granskas inom ramen för den berörda immateriella äganderätten.

C. Köp- och leveransskyldigheter

25. Överföringen av ett företag eller en del därav kan i många fall leda till att kanaler för inköp och leveranser som funnits som en integrerad del av säljarens samlade ekonomiska verksamhet bryts. För att på rimliga villkor kunna dela upp säljarens samlade ekonomiska verksamhet och den partiella överföringen av tillgångarna till köparen, är det ofta nödvändigt att, åtminstone under en övergångsperiod, upprätthålla liknande band mellan säljaren och köparen. Detta uppnås ofta med hjälp av köp- och leveransskyldigheter för säljaren och/eller köparen av företaget eller delar av ett företag. Med hänsyn till den särskilda situation som följer av en uppdelning av säljarens samlade ekonomiska verksamhet, kan skyldigheter som kan leda till begränsningar av konkurrensen anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för koncentrationen. De kan gynna säljaren eller köparen, beroende på de speciella omständigheter som råder.

26. Syftet med sådana skyldigheter kan vara att säkerställa kontinuitet i leveranserna till den ena eller andra parten av produkter som är nödvändiga för att driva den verksamhet som sålts (för säljaren) eller tagits över (för köparen)(24). Det är alltså berättigat att under en övergångsperiod(25) godta att leveransavtal sluts för att säkerställa de volymer som tidigare levererats inom säljarens samlade verksamhet och för att anpassa volymerna till efterfrågeprognosen.

27. På motsvarande sätt kan syftet också vara att erbjuda kontinuitet i försäljningen, vilket de tidigare garanterades inom den gemensamma ekonomiska enheten. Inköpsskyldigheter som gynnar leverantören av en produkt kräver en särskilt noggrann motivering, beroende på omständigheterna i ärendet.

28. Både leverans- och köpskyldigheter till fasta volymer, med en klausul som möjliggör variationer, kan anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för koncentrationen. Skyldigheter som tillåter obegränsade kvantiteter, eller som ger en gynnad leverans- eller inköpsställning, antas emellertid inte vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. Varje sådan skyldighet skall motiveras av parterna.

29. På samma sätt finns heller ingen allmän motivering för exklusiva köp- eller leveransskyldigheter(26). Om det inte föreligger exceptionella omständigheter, exempelvis till följd av att produkterna inte kan fås på annat håll eller om de är väldigt specifika, är sådana exklusiva skyldigheter inte nödvändiga för genomförandet av en koncentration.

30. Kommissionens tidigare erfarenheter och praxis har visat att leverans- och köpeavtalens varaktighet skall begränsas till en period som är tillräckligt lång för att beroendeställningen skall kunna bytas mot en självständig ställning på marknaden(27). Varaktigheten för köp- och leveransavtal för avancerade industriprodukter kan normalt motiveras för en övergångsperiod på tre år och måste under alla förhållanden motiveras av särskilda omständigheter i ärendet, med hänsyn till de specifika varorna och tjänsterna i fråga(28).

31. Effekten av tjänsteavtal kan ibland jämställas med leveransavtal. I sådana fall är samma villkor som ovan tillämpliga. När det gäller distributionsavtal, kan dessa också anses utgöra begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av koncentrationen(29). Om så inte är fallet kan avtal som innehåller konkurrensbegränsningar omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 av den 22 december 1999 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden(30).

IV. TILLÄMPLIGA PRINCIPER PÅ GEMENSAMMA KLAUSULER I SAMBAND MED GEMENSAMMA FÖRVÄRV

32. Koncentrationsförordningen är tillämplig när två eller flera företag kommer överens om att gemensamt överta kontrollen av ett eller flera andra företag, särskilt när det gäller offentliga anbud, där syftet eller följden är att verksamheterna eller deras tillgångar delas upp mellan företagen. I det fallet rör det sig om en koncentration som genomförs i två steg. Den gemensamma strategin gäller endast övertagandet av kontrollen. I samband med ett gemensamt bud kan det i detta syfte godtas att de företag som gemensamt förvärvar ett annat företag ingår ett avtal om att inte lägga ett konkurrerande bud på samma företag eller på annat sätt försöka överta kontrollen. Ett sådant avtal anses ha direkt samband med och vara nödvändigt för genomförandet av koncentrationen.

33. Vidare skall begränsningar som endast syftar till att genomföra en uppdelning av tillgångarna anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. Detta gäller avtal mellan de parter som gemensamt övertar kontrollen i syfte att mellan varandra dela upp produktionsenheterna eller distributionsnätverken samt det gemensamt övertagna företagets varumärken.

34. Om en sådan delning innebär en uppdelning av en tidigare ekonomisk enhet, kan åtgärder som på rimliga villkor möjliggör uppdelningen anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationen. I detta fall bör de ovan förklarade principerna för temporära köp- och leveransavtal för överföring av företag i motsvarande mån tillämpas.

V. PRINCIPER TILLÄMPLIGA PÅ GEMENSAMMA KLAUSULER I FRÅGA OM GEMENSAMMA FÖRETAG ENLIGT ARTIKEL 3.2 ANDRA STYCKET I RÅDETS FÖRORDNING

A. Skyldighet att inte konkurrera

35. En skyldighet att inte konkurrera mellan moderbolaget och ett gemensamt företag kan anses ha direkt samband med och vara nödvändigt för genomförandet av koncentrationen. Konkurrensklausuler kan exempelvis motiveras av behovet att säkerställa god tro under förhandlingarna. De kan även avspegla behovet att fullt ut använda det gemensamma företagets tillgångar eller att ge detta möjlighet att sammanlänka den know-how och goodwill som moderbolagen erbjuder. Det kan också gälla behovet att skydda moderbolagets intressen i det gemensamma företaget från konkurrenshandlingar, som bl.a. underlättas av direkt tillgång till den know-how och goodwill som övertagits eller utvecklats av det gemensamma företaget.

36. Som regel kan sådana klausuler när det gäller gemensamma företag motiveras för perioder på högst fem år. Kommissionen anser emellertid att konkurrensklausuler med en varaktighet som överstiger tre år vederbörligen skall motiveras av särskilda omständigheter i ärendet(31). Skyldighet att inte konkurrera mellan moderbolag och ett gemensamt företag som gäller längre än det gemensamma företagets livstid kan aldrig anses ha direkt samband med eller vara nödvändigt för genomförandet av koncentrationen(32).

37. Konkurrensklausulens geografiska tillämpningsområde skall begränsas till det område där moderbolagen erbjöd de berörda varorna eller tjänsterna före bildandet av det gemensamma företaget(33). Det geografiska tillämpningsområdet kan utvidgas till områden där moderbolaget vid tidpunkten för transaktionen planerade att inleda verksamhet.

38. På samma sätt skall konkurrensklausuler vara begränsade till produkter och tjänster som utgör en del av det gemensamma företagets ekonomiska verksamhet. Detta kan omfatta produkter och tjänster som vid tidpunkten för transaktionen befinner sig i ett långt framskridet utvecklingsstadium, såväl som fullt utvecklade men ännu ej saluförda produkter och tjänster.

39. Om det gemensamma företaget bildas i syfte att inträda på en ny marknad, skall det anges vilka varor eller tjänster som erbjuds och på vilka områden det enligt avtalet om det gemensamma företaget eller stadgarna avser att bedriva verksamhet. Det antas att det ena moderbolagets intresse i det gemensamma företaget inte behöver skyddas från konkurrens från det andra moderbolaget på andra marknader än dem där det gemensamma företaget från början kommer att verka.

40. Det antas dessutom att skyldighet att inte konkurrera mellan moderbolag utan kontroll och ett gemensamma företag vanligen inte har direkt samband med eller är direkt nödvändigt för genomförandet av en koncentration.

41. Samma principer gäller för värvnings- och sekretessklausuler så länge deras restriktiva verkan inte är mer långtgående än konkurrensklausulens. Eftersom räckvidden för dessa klausuler kan vara snävare än för konkurrensklausuler, kan de anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av koncentrationer i ett större antal situationer. Varaktigheten för sekretessklausuler kan vidare, beroende på de särskilda omständigheterna i ärendet, överstiga fem år, med hänsyn till företagens intresse att skydda värdefulla affärshemligheter.

B. Licensavtal

42. En licens som moderbolagen ställer ut på det gemensamma företaget kan anses ha direkt samband med och vara nödvändig för genomförandet av koncentrationen. Detta gäller oavsett om licensen är exklusiv eller om den är tidsbegränsad. Licensen kan begränsas till ett särskilt tillämpningsområde som motsvarar det gemensamma företagets verksamhet.

43. Licenser som det gemensamma företaget beviljat ett av moderbolagen, eller korsvisa licensavtal, kan anses ha direkt samband med och vara nödvändiga för genomförandet av en koncentration på samma villkor som vid försäljningen av ett företag. Licensavtal mellan moderbolagen anses emellertid inte ha direkt samband med och anses heller inte vara nödvändiga för bildandet av ett gemensamt företag.

44. Licensavtal som innehåller en konkurrensbegränsning men som inte anses ha direkt samband med eller vara nödvändiga för genomförandet av en koncentration kan trots det omfattas av kommissionens förordning (EG) nr 240/96.

C. Köp- och leveransskyldigheter

45. Om moderbolagen finns kvar på marknaden i ledet före eller efter det gemensamma företaget, skall varje köp- och leveransavtal, inklusive distributionsavtal, omfattas av de principer som är tillämpliga vid överföringen av ett företag.

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 1. Rättad version i EGT L 257, 21.9.1990, s. 13. Förordning ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1310/97 (EGT L 180, 9.7.1997, s. 1, rättelser i EGT L 40, 13.2.1998, s. 17 och EGT L 199, 26.7.1997, s. 69).

(2) Första förordningen om tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT 13, 21.2.1962, s. 204); senast ändrad genom förordning (EG) nr 1216/1999 (EGT L 148, 15.6.1999, s. 5).

(3) EGT L 175, 23.7.1968, s. 1. Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(4) EGT L 378, 31.12.1986, s. 4. Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(5) EGT L 374, 30.12.1987, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2410/92 (EGT L 240, 24.8.1992, s. 18).

(6) Se punkt 14 i kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt rådets förordning (EEG) nr 4064/89 (EGT C 217, 29.7.2000, s. 32).

(7) EGT C 203, 14.8.1990, s. 5.

(8) Kommissionens beslut av den 18 december 2000 (COMP/M.1863 - Vodafone/BT/Airtel JV, punkt 20).

(9) Kommissionens beslut av den 30 juli 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, punkt 59), kommissionens beslut av den 3 mars 1999 (IV/M.1442 - MMP/AFP, punkt 17), kommissionens beslut av den 9 mars 2001 (COMP/M.2330 - Cargill/Banks, punkt 30), kommissionens beslut av den 20 mars 2001 (COMP/M. 2227 - Goldman Sachs/Messer Griesheim, punkt 11).

(10) Kommissionens beslut av den 25 februari 2000 (COMP/M.1841 - Celestica/IBM).

(11) Kommissionens beslut av den 30 mars 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, punkt 207-214), kommissionens beslut av den 22 december 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/AssiDomän/JV, punkterna 49, 56 och 57).

(12) Enligt definitionen i artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr 240/96 av den 31 januari 1996 om tillämpningen av artikel 8.3 i Fördraget på vissa grupper av avtal om tekniköverföring (EGT L 31, 9.2.1996, s. 2).

(13) Kommissionens beslut av den 2 mars 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, punkt 22).

(14) Kommissionens beslut av den 2 april 1998 (IV/M.1127 - Nestlé/Dalgety, punkt 33), kommissionens beslut av den 1 september 2000 (COMP/M.2077 - Clayton Dubilier & Rice/Iteltel, punkt 15), kommissionens beslut av den 2 mars 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, punkterna 21 och 22).

(15) Kommissionens beslut av den 12 april 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, punkt 26, kommissionens beslut av den 14 december 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, punkt 17).

(16) Kommissionens beslut av den 1 september 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, punkt 56).

(17) Kommissionens beslut av den 14 december 1997 (IV.M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, punkt 17), kommissionens beslut av den 12 april 1999 (IV/M.1482 - KingFisher/Großlabor, punkt 27), kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 28), kommissionens beslut av den 4 augusti 2000 (COMP/M.1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, punkt 18).

(18) Kommissionens beslut av den 14 december 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, punkt 17), kommissionens beslut av den 2 mars 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, punkt 22), kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 28), kommissionens beslut av den 4 augusti 2000 (COMP/M.1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, punkt 18).

(19) Kommissionens beslut av den 4 februari 1993 (IV/M.304 - Tesco/Catteau, punkt 14), kommissionens beslut av den 14 december 1997 (IV/M.884 - BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, punkt 19), kommissionens beslut av den 12 april 1999 (IV/M.1482 - KingFisher/Großlabor, punkt 27), kommissionens beslut av den 6 april 2000 (COMP/M.1832 - Ahold/ICA Förbundet/Canica, punkt 26), kommissionens beslut av den 22 juni 2000 (COMP/JV.40 - Canal+/Lagardère/Canalsatellite, punkt 61).

(20) Kommissionens beslut av den 12 april 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, punkt 28), kommissionens beslut av den 1 september 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, punkt 56), kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 28).

(21) Inklusive patentansökningar, mönster, kretskortsmönster, certificats d'utilité och certificats d'addition enligt fransk lag och deras tillämpningar, tillkommande skyddscertifikat för medicinska produkter eller andra produkter för vilka ytterligare skyddscertifikat kan erhållas, samt växtförädlingscertifikat (enligt hänvisningen i artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 240/96).

(22) Enligt definitionen i artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr 240/96.

(23) Kommissionens beslut av den 1 september 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, punkt 54).

(24) Kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 31).

(25) Kommissionens beslut av den 30 juli 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, punkterna 63 och 64), kommissionens beslut av den 30 mars 1999 (IV/JV,15 - BT/AT & T, punkterna 209, 210 och 212), kommissionens beslut av den 1 september 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, punkt 55), kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 28).

(26) Kommissionens beslut av den 30 juli 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, punkt 64).

(27) Kommissionens beslut av den 30 mars 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, punkt 209).

(28) Kommissionens beslut av den 2 februari 1997 (IV/M.984 - Dupont/ICI, punkt 55), kommissionens beslut av den 30 juli 1998 (IV/M1245 - Valeo/ITT Industries, punkt 64), kommissionens beslut av den 6 april 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, punkt 31).

(29) Kommissionens beslut av den 30 mars 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, punkterna 207 och 211).

(30) EGT L 336, 29.12.1999, s. 21.

(31) Kommissionens beslut av den 16 oktober 2000 (COMP/M.2137 - SLDE/NTL/MSCP/Noos, punkt 41), kommissionens beslut av den 4 augusti 2000 (COMP/M. 1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, punkterna 18-19), kommissionens beslut av den 22 december 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/AssiDomän/JV, punkt 49).

(32) Kommissionens beslut av den 10 juli 2000 (COMP/M.1964 - Planet Internet/Fortis Bank/Mine JV, punkt 16), kommissionens beslut av den 29 augusti 2000 (COMP/M.1913 - Lufthansa Menzies/LGS/JV, punkt 18).

(33) Kommissionens beslut av den 29 augusti 2000 (COMP/M.1913 - Lufthansa Menzies/LGS/JV, punkt 18), kommissionens beslut av den 22 december 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/AssiDomän/JV, punkt 49).