EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 04.03.1998 
KOM0998) 147 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN 
OM UTVECKLINGEN AV FÖRBINDELSERNA MED TURKIET 
SEDAN TULLUNIONENS IKRAFTTRÄDANDE 

RAPPORT OM UTVECKLINGEN AV FÖRBINDELSERNA MED TURKIET 
SEDAN TULLUNIONENS IKRAFTTRÄDANDE 
Inledning 
Denna rapport läggs fram i enlighet med det åtagande som kommissionen gjorde hösten 
1995 i samband med debatten i Europaparlamentet om samtycket till tullunionen mellan 
HG och Turkiet. Det rör sig om en årlig rapport om genomförandet av tullunionen och 
om de ekonomiska och politiska aspekterna, inbegripet den demokratiska processen och 
situationen i fråga om de mänskliga rättigheterna i Turkiet. 
I. Genomförande av tullunionen 
Diagnosen i kommissionens förra rapport gäller fortfarande, två år efter tullunionens 
ikraftträdande. Tullunionen fungerar fortfarande på ett tillfredsställande sätt och i 
överensstämmelse med associeringsrådets beslut 1/95 och 2/95, som utgör grunden för 
tullunionens sista etapp. 
Turkiet har sedan oktober 1996 fortsatt ansträngningarna för att harmonisera sin 
lagstiftning med gemenskapslagstiftningen. Vad beträffar konkurrens inrättade Turkiet 
den 6 mars 1997 en konkurrensmyndighet som i fortsättningen kommer att kunna 
kontrollera den faktiska tillämpningen av bestämmelserna i beslut 1/95 på detta område. 
Vad gäller handelspolitiken är Turkiet förpliktat att före utgången av år 2000 anpassa sig 
till l'Xi:s förmänsordning, och stora framsteg har redan gjorts. Frihandelsavtal med 
Ungern, Rumänien, Litauen, listland och Tjeckiska republiken har undertecknats under 
1997. Avtal med Lettland och Slovakien har paraferats, och förhandlingar pågår med 
Polen, Slovenien och Bulgarien. 
Kommissionen angav i sin förra rapport att merparten av de problem som uppstått i 
samband med tullunionen hade sin grund i olikheterna mellan tullordningarna inom 
ramen lor Turkiets respektive gemenskapens politik beträffande förmånsbehandling i 
tull hänseende. När harmoniseringen slutförts (och förmånsavtal slutits med samtliga 
associerade länder i Central- och Östeuropa samt med Maghreb- och Mashrekländerna 
och de länder som omfattas av Allmänna preferenssystemet) borde dessa problem i stor 
utsträckning kunna lösas. 
I enlighet med de åtaganden som gjordes den 6 mars 1995 paraferades dessutom i april 
1997 ett avtal om ömsesidigt förbättrat tillträde till parternas respektive marknader för 
jordbruksprodukter. När förfarandena för antagande väl har avslutats bör detta avtal 
kunna träda i kraft under de första månaderna 1998. 
Vad beträffar genomförandet av tullunionen bekräftade associeringsrådet vid sitt möte 
den 29 april 1997 associeringskommitténs rekommendationer i ett antal handelsfrågor 
som diskuterades (jordbruk, konkurrens, bilar, ursprungsregler, tullkonventioner). På vart 
och ett av dessa områden har parterna nått enighet om vilka åtgärder som bör vidtas för 
att förstärka tullunionen. 
A 
Gemensamma kommittén lor tullunionen har sammanträtt liera gånger och 
rekommenderat ömsesidigt tillfredsställande lösningar pä de särskilda problem som 
uppstått. 
Turkiet måste fortsätta sina ansträngningar lor att slutföra anpassningen av sin 
lagstiftning till gemenskapens. Ilarmoniseringen måste slutföras i fråga om tull 
(införlivande av gemenskapens tullkodex), konkurrens (anpassning till gemenskapens 
ordning för statligt stöd samt avskaffande av monopol), skydd för immaterialrätt (särskilt 
antagande av lagstiftning om läkemedelspatent före utgången av 1998) samt tekniska 
standarder och föreskrifter (fullständigt införlivande av gemenskapens regelverk före 
utgången av 2000). 
I sitt meddelande av den 15 juli 1997 till rådet och parlamentet beträffande den framtida 
utvecklingen av förbindelserna med Turkiet lade kommissionen fram ett antal förslag 
vars syfte framför allt var att bidra till ett slutförande av harmoniseringen av lagstiftning 
inom ramen för tullunionen och att utsträcka denna harmonisering till tjänste- och 
jordbrukssektorerna. I sitt meddelande i mars 1998 till rådet och parlamentet lade 
kommissionen fram ett arbetsprogram för genomförandet av en europeisk strategi för 
Turkiet. 
Vad beträffar tullunionens ekonomiska konsekvenser visar siffrorna för 1996 att 
handelsutbytet mellan gemenskapen och Turkiet har ökat kraftigt sedan tullunionen 
trädde i kraft. Kxporten frän gemenskapen till Turkiel har ökat frän 13 till 18 miljarder 
ecu (dvs. med 36%) och importen till gemenskapen från Turkiet från 9 till 10 miljarder 
ecu (dvs. med 10%). Överskottet i gemenskapens handelsbalans ökade från 4 till 8 
miljarder ecu. Den kraftiga ökningen av importen till Turkiet från gemenskapen under 
1996 motsvarade ett ökat behov av producentkapitalvaror till stöd för den turkiska 
ekonomins tillväxt pä lång sikt. Vad beträffar importen av konsumtionsvaror från 
gemenskapen visar de tillgängliga uppgifterna ingen större ökning. Det bör för övrigt 
noteras att tullunionen trädde i kraft vid en tidpunkt då den turkiska ekonomin (som 
befann sig under kraftig tillväxt) och den europeiska ekonomin (vars tillväxt minskade) 
befann sig i olika lägen i konjunkturcykeln, vilket i viss män förklarar varför exporten 
frän Turkiet till gemenskapen var av mindre omfattning. De statistiska uppgifterna för de 
första åtta månaderna 1997 tycks emellertid tyda pä en svag återhämtning (or exporten 
frän Turkiet till gemenskapen, men Turkiets underskott i handelsbalansen 1997 kommer 
sannolikt att ligga kvar pä 1996 års nivå. Vad beträffar tullunionens konsekvenser för de 
turkiska företagen, slutligen, tycks dessa ha anpassat sig relativt väl till konkurrensen från 
gemenskapen på den turkiska marknaden. 
II. Andra aspekter av genomförandet av avtalet av den 6 mars 1995 
Ekonomiskt samarbete: 
Rådets åtaganden (den 6 mars 1995) i fråga om det ekonomiska samarbetet innefattar fem 
finansiella instrument som skall ställas till Turkiets förfogande. Det är kommissionens 
önskan att samtliga dessa instrument skall fås att fungera. 
Det särskilda budgelstöd avseende tullunionen som är avsett att hjälpa Turkiet att göra de 
nödvändiga industriella anpassningarna har ännu inte kunnat antas av rådet, eftersom 
enhällighet inte har kunnat uppnås. EIB har inte kunnat hörsamma rådeta uppmaning att 
bevilja Turkiet lån på upp till 750 miljoner ecu. 
Gemenskapen har också åtagit sig att på vissa villkor bevilja Turkiet makroekonomiskt 
bistånd. Dessa villkor (svårigheter med betalningsbalansen och ett program med 
Internationella valutafonden) har hittills inte uppfyllts. 
MEDA-förordningen antogs av rådet i juli 1996. Ett belopp på 33 miljoner ecu anslogs 
under 1996 till förmån för Turkiet för finansiering av fem samarbetsprogram avseende 
små och medelstora företag, yrkesutbildning, utbildning och hälsovård. Inom ramen för 
1997 års M Kl)A-program anslog kommissionen 70,2 miljoner ecu. De 35 projekt som 
valls ut syftar (ill att förstärka det civila samhället och de mänskliga rättigheterna i 
Turkiet, främja små och medelstora företag och förbättra levnadsvillkoren för de 
befolkningsgrupper som har det sämst ställt. 
Till följd av Kuropaparlamentets resolution i september 1996 kunde det budgetmässiga 
mål som för budgetåret 1997 ursprungligen fastställts för genomförandet av MEDA-
programmet för Turkiet inte uppnås. Det var tyvärr också omöjligt att finansiera ett 
projekt för yrkesutbildning på jordbruksområdet till förmån för de fattigaste 
befolkningsgrupperna i sydöstra Turkiet. 
Rådets åtaganden omfattade slutligen en möjlighet för Turkiet att inom ramen för den 
nya Medelhavspolitiken (1992-1996) få tillgång till lån från EIB för finansiering av vissa 
infrastrukturprojekt. Turkiet har i detta sammanhang beviljats 340 miljoner ecu. 
Utveckling av samarbetet: 
Pä grund av den ovan beskrivna situationen i fråga om det ekonomiska samarbetet har det 
inte varit möjligt att genomföra associeringsrädels resolution av den 6 mars 1995 om 
utveckling av samarbetet. 
Den 13 maj 1996 förelade kommissionen rådet och parlamentet tre förslag till beslut om 
ändring av de grundläggande besluten om programmen Socrates, Ungdom för Europa III 
och Leonardo, i syfte att lägga Turkiet till de deltagande länderna. Parlamentet har ännu 
inte avgivit sitt yttrande om dessa förslag. 
I sitt meddelande om den vidare utvecklingen av förbindelserna med Turkiet, antaget den 
15 juli 1997, och i sitt meddelande i februari 1998 om upprättande av en europeisk 
strategi för Turkiet påpekade kommissionen att merparten av de förslag som läggs fram i 
dessa meddelanden i syfte att förstärka tullunionen och utveckla förbindelserna mellan 
Europa och Turkiet utöver tullunionen inte kommer att kunna genomföras utan bidrag 
frän gemenskapens budget, åtminstone inte under den inledande fasen. 
I delta sammanhang anser kommissionen att den särskilda finansieringslbrordningen for 
tullunionen snarast bör antas, sä att Turkiet kan anpassa sin industrisektor till de nya 
konkurrensförhällanden som tullunionen ger upphov till, förbättra ibrbindelserna mellan 
sin egen och unionens infrastruktur och minska klyftan mellan den inhemska ekonomin 
och gemenskapens ekonomi. 
I meddelandena noteras även att det är möjligt att utnyttja MEDA för det ekonomiska 
samarbetet med Turkiel, och det uttrycks önskemål om all de förutsättningar som är 
nödvändiga för ell fullständigt utnyttjande av detta instrument skall åstadkommas. 
Politisk dialog: 
Under den tid som gått sedan den förra rapporten har kontakterna mellan KU och Turkiet 
på olika nivåer utvecklats. Den dåvarande premiärministern Ciller bjöds in till 
Europeiska rådets möte i Dublin i december 1996 och i Amsterdam i juni 1997, vid det 
senare tillfallet i sin egenskap av utrikesminister. Den gemensamma parlamentariska 
kommittén sammanträdde i Ankara i april 1997. Två möten med den politiska 
ledartrojkan har också ägt rum. Turkiet har fortsatt att spela en viktig roll i 
Barcelonaprocessen för Europa-Medelhavet, som har givit upphov till ett antal 
multilaterala möten pä både minister- och tjänstemannanivå. 
Associeringsrädet KG-Turkict sammanträdde den 29 april 1997, varvid läget beträffande 
ett antal frågor sammanfattades. 
De möten mellan de europeiska och turkiska ministrar som ansvarar för olika sektorer 
med anknytning till tullunionen (handel, inre marknad, transport os-v.), som nämns i 
associeringsrädels resolutioner 1995, har emellertid ännu inte ägt rum. 
Till följd av Kuropeiska rådets möte i Luxemburg i december 1997 beslutade de turkiska 
myndigheterna att tillfälligt avbryta den politiska dialogen med Europeiska unionen. 
III. Turkiets ekonomiska situation 
Som framgår av kommissionens förra rapport kännetecknas den turkiska ekonomin 
onekligen av en kraftig uppgång. BNP:s tillväxt under 1997 kommmer sannolikt att ligga 
kvar pä en hög nivå (en tillväxt pä 6 % förväntas, jämfört med 7 % 1996) tack vare stor 
inhemsk efterfrågan, privata investeringar och ett i stor utsträckning exportinriktat 
näringsliv. Den turkiska privata sektorn har särskilt kunnat dra fördel av de nya 
möjligheter som erbjudit sig i länderna kring Svarta havet. Den har också visat god 
förmåga att anpassa sig till den allt intensivare konkurrensen inom ramen för tullunionen. 
Vad beträffar utrikeshandeln har Turkiet fortfarande underskott i handelsbalansen, men 
underskottet i betalningsbalansen 1997 kommer sannolikt att ligga kvar på ungefär 
samma nivå som 1996, framför allt tack vare stora intäkter från turismen och omfattande 
överföringar från turkiska arbetstagare utomlands. Valutareserven ligger dessutom kvar 
på en mycket tillfredsställande nivå (omkring 19 miljarder USD i december 1997). 
Det största problemet är fortfarande Turkiets svårigheter med att ta sig ur den onda cirkel 
som utgörs av inflation, budgetunderskott och depreciering av valutan. Inflationen 
uppgick 1997 till 99% (konsumentpriser). Budgetunderskottet kommer troligen att 
uppgå till omkring 10% av BNP, framför allt till följd av statsskuldens stora andel av 
den nationella budgeten. Allt detta ledde till alt deprecieringen av den turkiska valutan 
fortsatte under 1997 (deprecieringen gentemot ecun uppgick till 60 % mellan januari och 
december 1997). 
Hittills har Turkiet alltså inte lyckats fastställa en trovärdig ekonomisk strategi för att fä 
kontroll över de offentliga finanserna, bromsa inflationen, stabilisera valutan och 
samtidigt säkerställa en hållbar ekonomisk tillväxt. Kn stabilisering på medellång sikt 
skulle dessutom kräva en rad strukturella reformer (reformering av det sociala 
trygghetssystemet och av skattesystemet, omstrukturering av de offentliga företagen samt 
privatisering) som flera turkiska regeringar efter varandra inte har lyckats genomföra. 
Den nuvarande regeringskoalitionen fastställde inom ramen för 1998 års budget ett antal 
mål för den ekonomiska politiken under detta är, särskilt i fråga om inflationskontroll och 
kontroll över de offentliga finanserna, och dessa mål måste uppmuntras. Dessutom 
fortsätter överläggningarna med Internationella valutafonden. 
Målsättningen med makroekonomisk stabilisering är av grundläggande betydelse även 
för tullunionen. Om den turkiska ekonomin lyckas anpassa sig till konkurrensen från den 
europeiska industrin till följd av tullunionen skulle den i större utsträckning kunna dra 
fördel av tullunionen om den makroekonomiska situationen hade stabiliserats på ett 
varaktigt sätt och de nödvändiga strukturella reformerna var genomförda. Turkiet har 
lack vare tullunionen möjlighet alt modernisera sin ekonomi och anpassa det sätt varpå 
dess marknad fungerar till gemenskapens regler. För att nä detta mål krävs stora 
utländska investeringar. Sedan tullunionen trädde i kraft har dessa investeringar 
emellertid legat pä en nivå långt under den förväntade. 
IV. Politisk situation 
1. Inrikespolitik 
Koalitionsregeringen mellan RKTAII, premiärminister Krbakans parti, och DYP, vice 
premiärminister och utrikesminister Cillers parti, kom till maklen i juni 1996 och satt 
kvar i ett är. lifter liera veckors regeringskris efterträddes den den 13 juni 1997 av en 
minoritelskoalitionsregering, bestående av ANAP och DSP under premiärminister 
Yilmaz (ANAP) ledning. Den nya premiärministerns regering har inte egen majoritet i 
parlamentet utan är beroende av stöd från CHP som leds av Baykal. 
Regeringens lagstiftande verksamhet har huvudsakligen inriktats på en förlängning av 
den obligatoriska skolgången från fem till åtta år. Islamiska grupper motsatte sig kraftigt 
detta lagforslag, som blev föremål för intensiva debatter i det turkiska parlamentet. Lagen 
antogs slutligen den 15 augusti 1997 och fick till följd att ett stort antal islamiska 
gymnasieskolor stängdes på grund av elevbrist. 
Den 16 januari 1998 beslutade den turkiska författningsdomstolen att upplösa partiet 
RKTAI I, beslagta samtliga dess tillgångar och förbjuda dess viktigaste ledare alt under de 
närmaste fem åren tillhöra en politisk gruppering. Det brittiska ordförandeskapet avgav 
den 21 januari 1998 en förklaring om denna händelse pä Kuropeiska unionens vägnar, 
vilken till fullo stöds av kommissionen. Kommissionen erkänner att detta beslut fattades i 
-5 
enlighet med bestämmelserna i den turkiska författningen, men beklagar ändå beslutet 
och är bekymrad över dess konsekvenser för den demokratiska pluralismen och 
yttrandefriheten. Kommissionen hoppas att Turkiet kommer att visa att landet fortfarande 
stödjer dessa grundläggande demokratiska principer. 
2. Situationen i ttgeiska havet 
Läget i området är fortfarande spänt. Det irländska ordförandeskapets ansträngningar för 
att åstadkomma ett närmande mellan de två sidorna fortsattes av det nederländska 
ordförandeskapet under första halvåret 1997. Vid mötet i rådet (allmänna frågor) den 15 
juli 1996 (vid vilket M Kl) A-förordningen godkändes) antogs en förklaring där det 
framhölls att vissa principer (goda grannförbindelser, respekt för folkrätten osv.) borde 
ligga till grund lor förbindelserna mellan KU och Turkiet. Turkiet har i ett brev från vice 
premiärminister Ciller till Nederländernas utrikesminister van Mierlo av den 21 februari 
1997 givit sin syn pä de principer som nämns i denna förklaring. Detta svar ledde 
emellertid inte till någon lösning pä problemen. Tvisten fortsätter att negativt påverka 
Turkiets förbindelser inte bara med Grekland utan också med KU. 
Vid associeringsrädets möte den 29 april 1997 kom Turkiet och Grekland överens om att 
tillsälta en kommitté av politiska rådgivare med uppgift att undersöka problemen i 
Kgeiska havet. Denna kommilté har emellertid ännu inte kunnat sammanträda, pä grund 
av oenighet mellan de båda parterna i fråga om de förfaranden som skall gälla for dess 
arbete. 
I samband med NATO:s toppmöte i Madrid i juli 1997 enades Grekland och Turkiet om 
en gemensam förklaring i vilken de båda länderna förklarade sig villiga att upprätthålla 
goda grannförbindelser. De båda parterna bekräftade också sin avsikt att i positiv anda 
och pä ett fredligt sätt lösa meningsskiljaktigheterna dem emellan (t.ex. i fråga om 
Kgeiska havet). 
Såsom anges i Agenda 2000 delar kommissionen detta synsätt liksom del som framkom 
vid mötet i Associeringsrädel KG-Turkiet den 29 april 1997, nämligen att spänningarna i 
Kgeiska havet endast kan lösas om folkrättsliga principer respekteras, särskilt genom att 
ärendet hänförs till Internationella domstolen. I slutsatserna frän Kuropeiska rådets möte i 
Luxemburg den 12-13 december 1997 erinras om denna princip. 
3. Cypern 
Kommissionen bekräftade i Agenda 2000 att förhandlingarna om Cyperns anslutning 
skulle inledas sex månader efter det att regeringskonferensen avslutats, i enlighet med 
den tidsplan som rådet fastställde i mars 1995. Kommissionen anser att 
anslutningsförhandlingarna skulle underlättas om vissa framsteg hade gjorts genom de 
kontakter som knutits mellan parterna inom ramen för FN. I en förklaring av den 22 
augusti 1997 beklagade kommissionen att de förhandlingar som under samma månad ägt 
rum i Glion i FN:s regi inte hade varit framgångsrika. Kommissionen läster mycket stor 
vikt vid att förhandlingarna inom ramen för FN återupptas. 
Kommissionen hoppas att det skall vara möjligt att finna ett sätt att låta det 
turkcypriotiska samfundet delta i anslutningsprocessen. Vid sitt möte i Luxemburg 
-6-
uppmanade Kuropeiska rådet C'y perns regering att handla i enlighet med sin vilja all låta 
företrädare för det lurkcypriotiska samfundet ingå i den delegation som skall förhandla 
om anslutningen. Europeiska rådet gav ordförandeskapet och kommissionen i uppgift att 
inleda diskussioner i detta syfte. I detta sammanhang har ett antal kontakter knutits. 
V. Situationen i fråga om de mänskliga rättigheterna 
Analysen av den tid som gäll sedan den förra rapporten visar att situationen i fråga om de 
mänskliga rättigheterna och demokratiseringsprocessen i Turkiet inte har utvecklats i 
någon större omfattning. I Yilmaz regeringsprogram betonas vikten av att förbättra den 
människorättsliga situationen i Turkiet. Denna målsättning har ännu inte lett till någon 
påtaglig förbättring av situationen. Den förfaltningsreform som inleddes 1995 återspeglas 
bara till viss del i den turkiska lagstifningen, trots att ett särskilt parlamentsutskott tätt i 
uppgift att förbereda detla arbete. Antagandet av lagen om frihetsberövande under 
polisutredning i mars 1997 utgör det enda viktiga framsteg som det turkiska parlamentet 
gjort pä detta område. 
Det officiella erkännandet pä högsta nivå i Turkiet av den turkiska demokratins brister 
och bekräftelsen av att det är nödvändigt att ändra eller avskaffa praxis som är oförenlig 
med dessa principer utgör framsteg. I sitt tal vid parlamentets öppnande hänvisade 
president Demirel till vikten av att Turkiet anpassar sig till Köpenhamnskriterierna. 
Ministern med ansvar för mänskliga rättigheter, Tlikmet Sami Turk, erkände nyligen att 
brott mot de mänskliga rättigheterna förekommer i Turkiet. Utrikesminister Cem har i en 
tidningsartikel påtalat de brott mot de mänskliga rättigheterna och de fängslanden för 
åsiktsbrott som förekommer i Turkiet. 
Den höga samordningskommittén för de mänskliga rättigheterna (ledd av Hikmet Sami 
Turk och bestående av företrädare för premiärministern samt för utrikes-, inrikes-, 
justitie, utbildnings- och hälsoministrarna), som inrättades av den förra regeringen i april 
1997, fortsätter sill arbete. Kommittén har till uppgift att samordna och övervaka 
genomförandet av åtgärder för att förbättra situationen i fråga om de mänskliga 
rättigheterna. Den kan även lägga fram förslag om detla för regeringen. Företrädare för 
de lurkiska icke-statliga organisationerna inbjuds regelbundet till den höga kommitténs 
sammanträden. Det är ännu för tidigt att bedöma inverkan av denna kommittés 
verksamhet pä demokratiseringsprocessen. 
Kort efter det att den nya regeringen hade tillträtt, den 13 augusti 1997, röstade 
parlamentet igenom en amnestilag. Tack vare denna kunde sju tidningschefredaktörer 
som dömts för "separatistisk propaganda och understödjande av terrorism" friges. Genom 
denna lag upphävdes den fällande domen mot dessa personer, under förutsättning att de 
inte återfaller i brott under de närmaste tre åren. 
Artikel 8 i antiterroristlagen, som reviderades och gjordes mera liberal under 1995, har 
fortsatt att utgöra grunden för rättsliga åtgärder mot journalister, förläggare eller personer 
som yttrat sig offentligt och givit uttryck för förbjudna åsikter. Liksom i den förra 
rapporten kan det konstateras att vissa artiklar i strafflagen (artiklarna 312 och 315) 
7-
fortfarande används som grund för rättsliga åtgärder av samma typ som de som tidigare 
grundades på artikel 8. 
I november 1996 inrättade de turkiska myndigheterna inom inrikesministeriet en enhet 
för efterspaning av försvunna personer. Denna enhet har ännu inte visat sig effektiv. 
Det turkiska parlamentet antog den 6 mars 1997 under den förra regeringen en lag om 
förkortal frihelsberövande under polisutredning. Denna lag utgör del viktigaste 
lagstiflningsmässiga framsteget pä området för de mänskliga rättigheterna sedan den 
förra rapporten offentliggjordes. Lagens viktigaste bestämmelse gäller rättigheterna för 
personer som berövats sin frihet för kollektiva brott (dvs. brott begångna av minst tre 
personer). Sådana mål prövas av domstolarna för mål gällande rikets säkerhet (samtliga 
brott riktade mot staten, t.ex. terrorbrott). Frihetsberövandet av dessa personer måste 
prövas av en domstol inom fyra dagar efter gripandet (jämfört med femton dagar enligt 
den gamla lagen), med möjlighet till förlängning upp till sju dagar. I de provinser där 
undantagstillstånd införts (sex av de åttio provinserna) har perioden förkortats från trettio 
till högst tio dagar. 
Även om det förkortade frihelsberövande som införs genom denna lag ändå är längre än 
del som i allmänhet gäller i Europeiska unionen har Turkiet närmat sig de europeiska 
normerna pä detta område. Europarådets kommitté för förhindrande av tortyr anser att 
innehållet i denna lag är "ett viktigt steg i rätt riktning". 
Den praktiska tillämpningen av lagens nya bestämmelser bör övervakas. I detta 
sammanhang är det viktigt att notera att tillgäng till advokat nu garanteras även personer 
som berövats sin frihet inom ramen för förfaranden vid domstolarna för mål gällande 
rikets säkerhet. En person som är föremål för frihetsberövande under polisutredning i ett 
sådant fall har emellertid inte tillgång till advokat från den tidpunkt då han berövas sin 
frihet utan först från den tidpunkt då ett beslut om förlängning av frihetsberövandet fattas 
av en domstol, dvs. efter fyra dagar. 
Såsom kommissionen anger i Agenda 2000 bör Turkiet i sin kamp mot terrorismen i 
landets sydöstliga delar visa större måttlighet, i högre grad anstränga sig för att respektera 
rättsstatens principer och de mänskliga rättigheterna och eftersträva en civil hellre än en 
militär lösning. Regeringen Yilmaz har ett flertal gånger tillkännagivit sin avsikt att 
upphäva undantagstillståndet i de sydöstliga provinserna. Den 6 oktober 1997 upphävdes 
det i tre provinser (Batman, Bingöl och Bitlis) av nio. I de sex återstående provinserna 
har undantagstillståndet förlängts med fyra månader. 
Yilmaz koalition har för övrigt tillkännagivit sin avsikt att stödja den socio-ekonomiska 
utvecklingen i detta område. Åtgärder har aviserats som bl.a. bör kunna bidra till att 
främja privata investeringar och förbättra utbildningen och därmed främja en ökad 
jordbruks- och industriproduktion. Regeringen sägs också förbereda en lag om 
decentralisering, enligt vilken endast rättsväsendet, rikets säkerhet, det nationella 
försvaret och utrikespolitiken skulle förbli' centralt styrda. En analys av dessa 
bestämmelsers verkliga effekt kommer att kunna göras först när lagtexterna föreligger. 
Under den tid som gått sedan den förra rapporten har kommissionen avsevärt ökat sitt 
finansiella stöd till de turkiska icke-statliga organisationer som arbetar med att främja och 
försvara de mänskliga rättigheterna i Turkiet. Mer än 3 miljoner ecu har anslagits för 
finansiering av ett trettiotal åtgärder. Dessa har valts ut bland följande prioriterade 
områden: kvinnornas ställning, barns rättigheter och skydd, information, utbildning och 
yrkesutbildning, förstärkt administrativ kapacitet hos de icke-slatliga organisationerna 
och återanpassning av tortyroffer. I detta sammanhang har kommissionen bl.a. givit 
bidrag till Unuil Foundation, Society for Prevention of Child Abuse and Neglect, Turkish 
Democracy Foundation, World Academy for local government and democracy, Antalya 
Bar Association och Helsinki Citizens1 Assembly (Turkey branch). 
SLUTSATS 
I Agenda 2000, som antogs den 15 juli 1997, beskriver kommissionen den ekonomiska 
och politiska situationen i Turkiet. Den slutsats som dras av analysen i Agenda 2000 är 
att Europeiska unionen måste fortsätta att stödja Turkiet i dess ansträngningar för att lösa 
sina problem och för att upprätta närmare förbindelser med unionen. Genom 
associeringsavtalet och tullunionen har grunden lagts för en fördjupning av de politiska 
och ekonomiska förbindelserna mellan parterna, som bör ske parallellt med en ökad 
demokratisering i Turkiet, ett gradvist upprättande av hållbara goda grannförbindelser 
mellan Turkiet och Grekland samt ansträngningar för all åstadkomma en rättvis och 
hållbar lösning pä Cypern frågan. 
Europeiska rådet erkänner all de politiska och ekonomiska förutsättningarna för att inleda 
anslutningsförhandlingar med Turkiet inte är uppfyllda och anser att en strategi för att 
förbereda Turkiet för anslutning måste utarbetas, genom vilken Turkiet kan närma sig 
Europeiska unionen på samtliga områden. Europeiska rådet har uppmanat kommissionen 
alt lägga fram förslag i detta syfte. I mars 1998 antog kommissionen sålunda ett 
meddelande rörande genomförandet av en europeisk strategi för Turkiet 
9-
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 147 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 02 06 
Katalognummer : CB-CO-98-150-SV-C 
ISBN 92-78-31948-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg