Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att vid Förenta nationernas konferens om vapenhandelsavtalet i New York den 2–27 juli 2012 förhandla om de frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet /* COM/2012/0241 final - 2012/0124 (NLE) */





MOTIVERING Den 2–27 juli 2012 kommer en FN-konferens om ett vapenhandelsavtal att hållas i New York. Syftet är att få till stånd ett rättsligt bindande vapenhandelsavtal för en mer ansvarsfull laglig handel med konventionella vapen genom att man fastställer stränga gemensamma internationella regler för den internationella överföringen av vapen. Det planerade avtalet kommer sannolikt att innehålla åtgärder (t.ex. om export- och importlicenser) som i princip omfattas av unionens gemensamma handelspolitik. I enlighet med väl etablerad rättspraxis ingår sådana åtgärder i tillämpningsområdet för den gemensamma handelspolitiken och omfattas därmed även av unionens exklusiva behörighet enbart på grund av att en medlemsstat vidtar sådana åtgärder till skydd för sin nationella säkerhet. Enligt rådets förordning (EG) nr 260/2009 av den 26 februari 2009 om gemensamma importregler och rådets förordning (EG) nr 1061/2009 av den 19 oktober 2009 om upprättandet av gemensamma exportregler tillåts medlemsstaterna införa såväl import- som exportrestriktioner som bland annat motiveras på grundval av allmän moral och allmän säkerhet. Det måste därför säkerställas att de åtgärder som föreskrivs i avtalet är förenliga med villkoren för sådana tillstånd. Under de senaste 20 åren har det antagits flera EU-rättsakter som syftar till att undanröja hinder för överföring av konventionella vapen på den inre marknaden och underlätta sådan överföring eller till att reglera export av konventionella vapen och produkter med dubbla användningsområden till tredjeländer, t.ex. (a) rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, med ändringar, (b) rådets direktiv 93/15/EEG av den 5 april 1993 om harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk, med ändringar, (c) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG av den 6 maj 2009 om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, med ändringar, (d) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 258/2012 av den 14 mars 2012 om genomförande av artikel 10 i FN:s protokoll om olaglig tillverkning av och handel med eldvapen, delar till eldvapen och ammunition, bifogat till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (FN:s protokoll om skjutvapen), och om införande av exporttillstånd, import- och transiteringsåtgärder för skjutvapen, delar till skjutvapen och ammunition, (e) rådets förordning (EG) nr 428/2009 av den 5 maj 2009 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden, och (f) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG av den 13 juli 2009 om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet. För att det framtida vapenhandelsavtalet ska vara förenligt med direktiven 91/477/EEG, 93/15/EG och 2009/43/EG bör det i avtalet inte föreskrivas att överföring av vapen och ammunition mellan medlemsstaterna ska bedömas enligt de fastställda reglerna och tillåtas genom en licens i varje enskilt fall. Om ett sådant krav tas med i ett framtida vapenhandelsavtal skulle de medlemsstater som blir parter i avtalet inte kunna tillämpa det på vapenhandel inom EU utan att bryta mot EU-lagstiftningen. För att det framtida vapenhandelsavtalet ska vara förenligt med förordning (EU) nr 258/2012 bör avtalet följa principen i artikel 10 i FN:s protokoll om skjutvapen. Enligt den artikeln får skjutvapen och tillhörande varor inte överföras mellan stater utan att alla berörda stater är medvetna om och har gett sitt samtycke till det. Skjutvapen får inte exporteras till eller genom länder som inte har gett tillstånd till överföringen. Förhandlingarna om vapenhandelsavtalet inbegriper frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet, eftersom frågorna faller inom tillämpningsområdet för den gemensamma handelspolitiken och eftersom ingåendet av avtalet kan påverka de gemensamma reglerna eller förändra deras räckvidd. Medlemsstaterna bör därför bemyndigas att i enlighet med lämpliga förhandlingsdirektiv förhandla om vapenhandelsavtalet i de frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet. Detta bemyndigande omfattar därför inte de delar av vapenhandelsavtalet som kan omfattas av unionens behörighet inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och som rör det regelverket. 2012/0124 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om bemyndigande för medlemsstaterna att vid Förenta nationernas konferens om vapenhandelsavtalet i New York den 2–27 juli 2012 förhandla om de frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 2.1, 114.1, 207.4 första stycket, 218.3 och 218.4, med beaktande av kommissionens förslag[1], och av följande skäl: (1) Förenta nationernas generalförsamling antog vid sin 64:e session resolution 64/48, i vilken generalförsamlingen beslutade att sammankalla en FN-konferens om ett vapenhandelsavtal under fyra sammanhängande veckor 2012 för att utarbeta ett rättsligt bindande instrument om högsta möjliga gemensamma internationella standarder för överföring av konventionella vapen. FN-konferensen om vapenhandelsavtalet kommer att hållas i New York den 2–27 juli 2012. Konferensen syftar till att få till stånd ett rättsligt bindande vapenhandelsavtal för att göra den lagliga handeln med konventionella vapen mer ansvarsfull genom att man fastställer stränga gemensamma internationella regler för den internationella överföringen av vapen och åtgärdar oönskad och oansvarig spridning av konventionella vapen. (2) I det planerade avtalet kommer det sannolikt att föreskrivas åtgärder (t.ex. om export- och importlicenser) som omfattas av unionens gemensamma handelspolitik. Eftersom medlemsstaterna enligt rådets förordning (EG) nr 260/2009 av den 26 februari 2009 om gemensamma importregler och rådets förordning (EG) nr 1061/2009 av den 19 oktober 2009 om upprättandet av gemensamma exportregler tillåts införa såväl import- som exportrestriktioner som bland annat motiveras på grundval av allmän moral och allmän säkerhet måste det säkerställas att de åtgärder som föreskrivs i avtalet är förenliga med villkoren för sådana tillstånd. (3) Under de senaste 20 åren har det antagits flera EU-rättsakter som syftar till att undanröja hinder för överföring av konventionella vapen på den inre marknaden och att underlätta sådan överföring eller till att reglera export av konventionella vapen och produkter med dubbla användningsområden till tredjeländer, särskilt följande: a) rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, b) rådets direktiv 93/15/EEG av den 5 april 1993 om harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk, med ändringar, c) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG av den 6 maj 2009 om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, d) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 258/2012 av den 14 mars 2012 om genomförande av artikel 10 i FN:s protokoll om olaglig tillverkning av och handel med eldvapen, delar till eldvapen och ammunition, bifogat till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (FN:s protokoll om skjutvapen), och om införande av exporttillstånd, import- och transiteringsåtgärder för skjutvapen, delar till skjutvapen och ammunition, e) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG av den 13 juli 2009 om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet samt f) rådets förordning (EG) nr 428/2009 av den 5 maj 2009 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden. (4) Ett rättsligt bindande instrument om högsta möjliga gemensamma internationella standarder för överföring av konventionella vapen berör frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet, eftersom frågorna omfattas av tillämpningsområdet för den gemensamma handelspolitiken och eftersom ingåendet av vapenhandelsavtalet kan påverka ovannämnda gemensamma regler eller förändra deras räckvidd. (5) Det är nödvändigt att undantagsvis bemyndiga medlemsstaterna att förhandla om vapenhandelsavtalet i de frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet. (6) Detta beslut gäller inte de delar av vapenhandelsavtalet som kan omfattas av unionens behörighet inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och som rör det regelverket. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 Medlemsstaterna bemyndigas härmed att vid Förenta nationernas konferens om vapenhandelsavtalet förhandla om de frågor som omfattas av unionens exklusiva behörighet. Medlemsstaterna ska samordna sitt arbete med stöd av företrädare för kommissionen och Europeiska utrikestjänsten, som också ska delta i förhandlingarna när det är lämpligt. Artikel 2 Förhandlingarna ska föras i enlighet med förhandlingsdirektiven i bilagan. Artikel 3 Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA (1) Vapenhandelsavtalet får inte innehålla någon bestämmelse som hindrar medlemsstaterna från att tillämpa (a) rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen, med ändringar, (b) rådets direktiv 93/15/EEG av den 5 april 1993 om harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk, med ändringar, (c) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG av den 6 maj 2009 om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, med ändringar, och (d) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/81/EG av den 13 juli 2009 om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet, (2) Vapenhandelsavtalet får inte innehålla någon bestämmelse som begränsar den fria rörligheten för varor, personer, tjänster eller kapital på unionens inre marknad, såvida begränsningen inte är särskilt motiverad på grundval av artikel 346 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (3) Varje åtgärd som föreskrivs i vapenhandelsavtalet och som begränsar export eller import från/till unionen eller transitering genom unionens territorium ska vara förenlig med alla tillämpliga bestämmelser i unionslagstiftningen, särskilt med (a) rådets förordning (EG) nr 260/2009 av den 26 februari 2009 om gemensamma importregler, (b) rådets förordning (EG) nr 1061/2009 av den 19 oktober 2009 om upprättandet av gemensamma exportregler, (c) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 258/2012 av den 14 mars 2012 om genomförande av artikel 10 i FN:s protokoll om olaglig tillverkning av och handel med eldvapen, delar till eldvapen och ammunition, bifogat till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (FN:s protokoll om skjutvapen), och om införande av exporttillstånd, import- och transiteringsåtgärder för skjutvapen, delar till skjutvapen och ammunition, (d) rådets förordning (EG) nr 428/2009 av den 5 maj 2009 om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden, och (e) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/43/EG av den 6 maj 2009 om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, med ändringar. (4) Vapenhandelsavtalet ska innehålla bestämmelser som gör det möjligt för Europeiska unionen att bli part i avtalet. [1] EUT C , , s. .