SV

Bryssel den 2.6.2010

KOM(2010) 291 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

ÅRSRAPPORT 2009

OM FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA KOMMISSIONEN OCH DE NATIONELLA PARLAMENTEN

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

ÅRSRAPPORT 2009

OM FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA KOMMISSIONEN OCH DE NATIONELLA PARLAMENTEN

1. Inledning

Året 2009 präglades av viktiga händelser i institutionellt avseende: ett nytt Europaparlament valdes i juni, mandatperioden löpte ut för Barroso I-kommissionen och Lissabonfördraget trädde i kraft den 1 december. I förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten konsoliderades den politiska dialogen ytterligare under 2009: antalet yttranden och deltagande kammare ökade stadigt, många och givande kontakter och utbyten mellan kommissionen och de nationella parlamentet förekom på alla nivåer (kapitel 3), och på bägge sidor gjordes särskilt intensiva förberedelser inför Lissabonfördragets ikraftträdande och genomförandet av de nya bestämmelserna om den nationella parlamenten (kapitel 4).

I den förra årsrapporten [1] inventerades den avgående kommissionens förbindelser med de nationella parlamenten på ett mer allmänt plan, men denna rapport handlar också om den nya kommissionens viktigaste prioriteringar och ambitioner när det gäller att utveckla förbindelserna med de nationella parlamenten under den kommande mandatperioden.

2. Politisk dialog

2.1. De nationella parlamentens deltagande och tonvikten i yttrandena

Ett varierande deltagande

År 2009 skickade de nationella parlamenten 250 yttranden till kommissionen i samband med den politiska dialogen (jämfört med 200 år 2008), en klar bekräftelse på den uppåtgående trenden. Mellan september 2006 och december 2009 mottogs totalt 618 yttranden från 35 (av 40) nationalförsamlingar i 25 medlemsstater.

Liksom tidigare år finns det en grupp av kammare som varit särskilt aktiv: det gäller särskilt den portugisiska Assembleia da Republica (47 yttranden), den tjeckiska senaten (27), de båda nederländska kamrarna (19 yttranden tillsammans), Sveriges riksdag (18), den italienska senaten (17), tyska Bundesrat (16), brittiska överhuset (House of Lords) (14), den franska senaten (12), danska Folketinget (12), österrikiska Bundesrat (10) och det grekiska representanthuset (10). Dessa 12 nationalförsamlingar avgav omkring tre fjärdedelar av de yttranden som kom från de nationella parlamenten under 2009. Framför allt kom det betydligt fler yttranden från den tjeckiska senaten, den italienska senaten, österrikiska Bundesrat och det grekiska representanthuset än 2008, och det är värt att notera att österrikiska Nationalrat och det maltesiska representanthuset deltog i den politiska dialogen för första gången år 2009.

Samtidigt var det hela tio kammare som inte skickade in några yttranden alls år 2009, och 13 kammare begränsade sitt deltagande till yttranden som antogs inom ramen för de subsidiaritetskontroller som samordnades av konferensen mellan parlamentariska organ för EU-frågor (Cosac). Sedan 2006 har fem församlingar inte alls deltagit i dialogen – första och andra kammaren i Spanien och Rumänien samt första kammaren (Državni svet) i Slovenien. Det bör dock framhållas att de kammare som deltar mindre aktivt i den politiska dialogen i de flesta fall gör det med avsikt, eftersom de definierar sin roll i EU:s angelägenheter mer genom sin kontroll av landets regering än genom sin kontroll av kommissionen.

Ramen för de nationella parlamentens yttranden

De 250 yttrandena från de nationella parlamenten gällde inte mindre än 139 kommissionsdokument. Av dessa 139 dokument var det endast tio som fyra eller fler församlingar yttrade sig om (bortsett från de tre förslag som omfattades av de subsidiaritetskontroller som Cosac samordnade).

De meddelanden och förslag som mest tilldrog sig de nationella parlamentens intresse gällde Stockholmsprogrammet [2] (8 yttranden), direktivet om gränsöverskridande vård [3] (7 [4]), direktivet om konsumenträttigheter [5](6), rambesluten om människohandel [6] (6) och om sexuella övergrepp mot barn [7] (5), grönboken om kollektiva prövningsmöjligheter [8] (5), grönboken om att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte [9] (5), meddelandet om europeisk finansiell tillsyn [10] (4), direktivet om miniminormer för mottagandet av asylsökande [11] (4) och den årliga politiska strategin för 2010 [12] (4).

Omkring hälften av de 250 yttranden som inkom under 2009 avsåg förslag till lagstiftning, medan den andra hälften avsåg meddelanden eller samrådsdokument från kommissionen. Grönböcker var föremålet för 36 yttranden. Det bör noteras att de mycket aktiva svenska och danska parlamenten fortsätter att delta i den politiska dialogen med kommissionen endast när det gäller handlingar som inte har lagstiftningskaraktär, i enlighet med sina interna rutiner.

Allmänt sett var de flesta yttranden inriktade på policyfrågor, och endast 13 yttranden gällde dokument om programplanering eller institutionella frågor. De nationella parlamenten riktade främst sin uppmärksamhet på politikområdena rättvisa, frihet och säkerhet (83 yttranden, inklusive dem som avgetts inom ramen för de båda subsidiaritetskontroller som samordnades av Cosac), hälsa och konsumentskydd (38, inklusive dem som avgetts inom ramen för en av subsidiaritetskontrollerna), transport och energi (22), utbildning och kultur (14), miljö (12) och näringsliv (10).

Offentliggörande av yttrandena

I maj 2009 lanserade kommissionen en särskild webbplats på webbportalen Europa [13] där den offentliggör alla yttranden som den mottagit från de nationella parlamenten i samband med den politiska dialogen samt sina egna svar på dessa yttranden. För närvarande innehåller webbplatsen endast yttranden som mottagits 2008 och 2009, men kommissionen arbetar med att så småningom ta med yttranden som inkommit sedan den politiska dialogen med de nationella parlamenten inleddes i september 2006.

2.2. Utvärdering av yttrandena och kommissionens svar

I de allra flesta yttranden var tonen på det hela taget positiv – kommissionens initiativ och förslag välkomnades men samtidigt framfördes konkreta synpunkter, ändringsförslag och konstruktiv kritik. De flesta nationella parlament behandlade konkreta politiska frågor i sina yttranden och kommenterade endast allmänt innehållet i ett förslag från kommissionen. Relativt få yttranden innehöll synpunkter på den rättsliga grunden eller subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen.

Av de 250 yttranden som togs emot 2009 uttrycktes betänkligheter gällande subsidiariteten i färre än 25 fall. Dessa avsåg omkring 15 lagstiftningshandlingar och andra handlingar från kommissionen. De kammare som visade ett särskilt intresse för subsidiaritetsfrågor var den franska senaten, österrikiska Bundesrat, tyska Bundesrat samt det nederländska, portugisiska och grekiska parlamentet. Även om respekten för subsidiaritetsprincipen inte ifrågasattes i sig påpekades det i vissa yttranden att man inte tillräckligt hade motiverat varför ett visst förslag följde subsidiaritetsprincipen.

För tvåkammarsystemens vidkommande är det värt att notera att de båda kamrarna i vissa fall inte alltid var ense när det gäller bedömningen av subsidiaritetsprincipens efterlevnad. Exempelvis var de båda nederländska kamrarna oeniga när det gällde förslaget om ett nätverk för varningar om hot mot kritisk infrastruktur (Ciwin) [14] och direktivet om byggnaders energiprestanda [15], och de båda kamrarna i det franska parlamentet hade olika åsikt om huruvida subsidiaritetsprincipen följs i förslaget om djurförsök [16].

Det bör också nämnas att kommissionen under 2009 tog emot flera yttranden som de nationella parlamenten antagit i samband med tre subsidiaritetskontroller samordnade av Cosac: Den första kontrollen, gällande direktivet om kvalitets- och säkerhetsnormer för organ av mänskligt ursprung avsedda för transplantation, [17] inleddes i december 2008, och den andra, som gällde rambeslutet om rätt till tolkning och översättning i brottmål [18], inleddes i juli 2009, och den tredje, som gällde förordningen om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar och officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg [19], inleddes i oktober 2009. I alla tre kontroller bekräftade en överväldigande majoritet av de deltagande kamrarna att förslagen följer subsidiaritetsprincipen. I samband med den första kontrollen yttrade sig endast österrikiska Bundesrat negativt, I samband med den andra kontrollen ifrågasatte förutom österrikiska Bundesrat också det irländska och det maltesiska parlamentet huruvida subsidiaritetsprincipen följs, medan elva andra kammare ansåg att de argument som kommissionen lade fram i motiveringen inte var helt tillfredsställande. För det sista förslagets vidkommande var det endast belgiska senaten som hävdade att subsidiaritetsprincipen inte följdes.

Den politiska dialogen om viktiga dokument

Eftersom de allra flesta kommissionsdokument inte kommenterades av fler än tre kammare är följande analys inriktad på de mest representativa ärendena och det ges några konkreta exempel för att illustrera vissa iakttagelser.

· Stockholmsprogrammet

Kommissionens meddelande om ett ”område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst” [20] (Stockholmsprogrammet) var särskilt föremål för de nationella parlamentens uppmärksamhet under 2009. Åtta yttranden lämnades in till kommissionen, medan andra skickades direkt till Europaparlamentet, som höll ett interparlamentariskt möte i denna fråga i november 2009. Kommissionens meddelande vann stöd i samtliga yttranden. I de flesta fall noterades det med tillfredsställelse att individuella rättigheter ges en central plats i nästa fleråriga program och att medborgarna är en viktig angelägenhet för projektet. Av de individuella rättigheter som flera kammare nämnde var det skyddet av rätten till privatliv som nämndes oftast. Farhågor uttrycktes om effektiviteten i instrument för intern omflyttning, den gemensamma europeiska Schengenviseringen, införandet av ett gemensamt system för lagliga invandrares inresa, det faktum att lagliga invandrare bör få samma rättigheter som EU-medborgare samt det föreslagna avskaffandet av exekvaturförfarandet. Dessutom framhölls behovet av att garantera respekt för subsidiaritetsprincipen inom området civilskydd.

· Direktivet om konsumenträttigheter

De nationella parlamenten visade ett liknande intresse för kommissionens förslag till direktiv om konsumenträttigheter [21], vilket föranledde dem att avge sex yttranden där flera av dem uttryckte allvarliga farhågor. Fem kammare ansåg att förslaget stred mot subsidiaritetsprincipen, eftersom full harmonisering inom vissa delområden inom konsument- och avtalsrätten skulle omöjliggöra tillämpningen av nationell lagstiftning, som enligt dem ger ett bättre skydd för konsumenterna. Vidare ansåg flera kammare att förslaget föreföll vara mer inriktat på att underlätta gränsöverskridande aktiviteter än på att skydda konsumenternas rättigheter. Slutligen ifrågasatte de nationella parlamenten valet av rättslig grund och ansåg att konsekvensanalysen var otillräcklig, särskilt vad gäller bristen på konkret statistik som underlag för förslaget och det faktum att digitala varor och rena tjänster inte omfattades av förslaget.

· Direktivet om gränsöverskridande vård

I tre av sju yttranden [22] om direktivet om tillämpning av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård [23] uttrycktes farhågor rörande subsidiariteten eller kommenterades subsidiaritetsaspekter mer allmänt. Flera kammare uppfattade kommissionens förslag som en text som kan ifrågasätta medlemsstaternas kapacitet att förvalta och tillhandahålla hälso- och sjukvårdstjänster samt att upprätthålla finansiell balans i sina socialförsäkringssystem. De nationella parlamenten påpekade t.ex. att konsekvensanalysen inte gick in på den risk det skulle medföra för medlemsstaterna om de förlorade kontrollen över patientflödena. De framhöll också att endast medlemsstaterna kan bedöma hur förslaget påverkar de nationella hälso- och sjukvårdssystemens finansiering och struktur, och krävde att man stryker bestämmelsen om att kommissionen ska kunna ange riktlinjer som gör det lättare för medlemsstaterna att fastställa kvalitets- och säkerhetsnormer för hälso- och sjukvårdstjänster.

· Den finansiella tillsynen i Europa

Finanskrisen var en annan fråga som stod i fokus för de nationella parlamentens uppmärksamhet under 2009; fyra kammare kommenterade kommissionens meddelande om europeisk finansiell tillsyn [24]. En del av de nationella parlament som uttalade sig om detta dokument betonade att den finansiella tillsynen på längre sikt måste skötas av en europeisk myndighet med befogenheter att fatta bindande beslut och att det system som kommissionen föreslår bör ses över inom ett par tre år. Ett av de nationella parlamenten delade inte denna åsikt och kunde inte tänka sig att inskränka de nationella tillsynsmyndigheternas befogenheter. Det föredrog i stället en rättslig ram för stora finansiella aktörers gränsöverskridande aktiviteter.

· Grönböckerna om kollektiva prövningsmöjligheter och om att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte

Fem kammare skickade in yttranden som gällde grönboken om kollektiva prövningsmöjligheter [25]. Fyra av dem gick på samma linje och framhöll att det inte behövs några bindande regler på EU-nivå och föreslog i stället en mycket snävt inriktad lagstiftning eller rentav åtgärder som inte är av bindande karaktär. Ett enda nationellt parlament krävde införandet av bindande regler för kollektiva prövningsmöjligheter (ett enhetligt EU-system). Det är värt att notera att ett av de nationella parlamenten, sedan det fått ett första svar från kommissionen, inkom med ett andra yttrande om gruppanspråk och visserligen fortfarande hade reservationer när det gäller EU-lagstiftningen inom detta område men ändå värdesatte kommissionens försäkran om att framtida initiativ inte ska skapa en rättegångskultur av det lag som fanns i vissa länder utanför Europa.

Fem kammare lämnade synpunkter på grönboken om att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte [26] och stödde i stort sett kommissionens initiativ och målsättningarna i grönboken. De nationella parlamenten ansåg att rörligheten över gränserna inte enbart bör vara förbehållen ungdomar, eftersom ett av kommissionens viktigaste mål är att främja livslångt lärande. De framhöll också att EU-program bör vara flexibla när det gäller längd, tidpunkt och vilka länder som deltar och poängterade att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att förbättra ungdomars kunskaper i främmande språk och att erkänna att studier är en förutsättning för rörlighet. Några kammare uppmanade kommissionen att införliva främjandet av rörlighet i samband med lärlingsutbildning i den förnyade Lissabonstrategin.

Kommissionens svar på de nationella parlamentens yttranden

Kommissionens svar på de nationella parlamentens yttranden undertecknas av vice ordföranden med ansvar för förbindelserna med de nationella parlamenten när svaren antagits formellt av kommissionen. Ett preliminärt samråd med samtliga berörda kanslier och avdelningar äger rum innan de antas. I sina svar till de nationella parlamenten bemödar sig kommissionen ofta om att bättre förklara sina ursprungliga förslag, om möjligt med hjälp av detaljerade exempel för att motivera en viss ståndpunkt. Svaren kan också innehålla reaktioner på konkreta synpunkter och förslag från de nationella parlamenten för att ge en fingervisning om huruvida kommissionen kan ta någon vidare hänsyn till dem. Det behöver inte sägas att kommissionens svar alltid måste avspegla och respektera den institutionella jämvikt som föreskrivs i fördragen. Svaren beror också i stor utsträckning på när ett visst yttrande avgetts och, när det gäller rättsakter, vilket skede det interinstitutionella förfarandet befinner sig i.

Svar på grönböcker och andra samrådsdokument har i regel begränsad omfattning så länge som samrådet pågår eller resultatet av samrådet ännu inte har utvärderats.

3. Kontakter och besök

Liksom tidigare år var kommissionsledamöterna och deras avdelningar särskilt aktiva och engagerade i sina kontakter och sitt utbyte med företrädare för nationella parlament. Kommissionen var företrädd vid flera bilaterala möten mellan kommissionsledamöter och ledamöter från nationella parlament, men också på politisk nivå vid samtliga interparlamentariska möten som hölls under 2009, nämligen konferensen för EU:s talmän i Paris i februari, Cosac-ordförandenas möte i Prag i februari och i Stockholm i juli, Cosac-plenarsammanträdena i Prag i maj och i Stockholm i oktober samt de interparlamentariska mötena i Bryssel i februari och november.

Dessutom mötte företrädare för kommissionens avdelningar regelbundet sina kolleger från de nationella parlamenten, antingen inom ramen för de regelbundna mötena med de ständiga representanterna för de nationella parlamenten i Bryssel (12 regelbundna möten år 2009 plus ett halvdagsseminarium som kommissionen anordnade i juni), i samband med konferenser och utfrågningar som olika församlingar anordnade i sina respektive huvudstäder eller inom ramen för olika tematiska seminarier som Europaparlamentet anordnade för tjänstemän från den nationella parlamenten. Det bör framför allt framhållas att företrädare för kommissionens generalsekretariat för första gången deltog i IPEX-styrelsemötet i Köpenhamn i oktober och att kommissionens generalsekreterare gjorde ett inlägg vid det möte som EU-parlamentens generalsekreterare höll i Bryssel i december, några dagar efter det att Lissabonfördraget trätt i kraft.

Kontakterna och utbytet mellan kommissionen och de nationella parlamenten under 2009 gällde främst Lissabonfördragets ikraftträdande och genomförande, frågor kring området med frihet, säkerhet och rättvisa samt frågor gällande den ekonomiska och finansiella krisen.

4. Lissabonfördraget

Lissabonfördraget, som trädde i kraft den 1 december 2009, är ett stort framsteg när det gäller de nationella parlamentens roll på EU-nivå. För första gången nämns de nationella parlamenten i själva artikeldelen i fördraget. Det sägs tydligt i artikel 12 i EU-fördraget: ”De nationella parlamenten bidrar aktivt till en väl fungerande union”. Samma artikel innehåller en uppräkning av nya rättigheter som understryker de nationella parlamentens centrala betydelse för unionens demokratiska struktur.

Främst bland de nationella parlamentens nya rättigheter är förvisso deras skyldighet att ”se till att subsidiaritetsprincipen följs i enlighet med de förfaranden som anges i protokoll [nr 2]” (kontrollmekanismen för tillämpningen av subsidiaritetsprincipen eller förfarandet med ”gult kort” eller ”orange kort”). Denna mekanism ger lagstiftaren en sista möjlighet att avbryta det ordinarie lagstiftningsförfarandet om tillräckligt många nationella parlament ifrågasätter huruvida subsidiaritetsprincipen följs i samband med ett visst lagstiftningsförslag.

Med tanke på genomförandet av fördragets nya bestämmelser om de nationella parlamenten, särskilt de som gäller kontrollmekanismen för tillämpningen av subsidiaritetsprincipen, införde kommissionen i slutet av 2009 interna bestämmelser för att kunna tillämpa detta nya instrument effektivt så snart fördraget träder i kraft. Kommissionens ordförande och vice ordförande informerade lagstiftaren och de nationella parlamenten om dessa förfaranden i en gemensam skrivelse som den 1 december skickades ut till ordförandena för de 40 kamrarna och till Europaparlamentet och rådet [27]. Kommissionen utarbetade bestämmelserna med beaktande av de många diskussioner den fört under tidigare år på politisk nivå och tjänstemannanivå med de nationella parlamenten och såg till att de utformades med hänsyn tagen till de största problem som de nationella parlamenten påtalat. Erfarenheterna under de kommande månaderna kommer att visa om vissa aspekter av bestämmelserna behöver ändras.

Huvudbudskapet i en skrivelse av den 1 december var att kommissionen ser kontrollmekanismen som ett politiskt instrument och inte enbart som en redovisningsrutin, att den är förvissad om att de nationella parlamenten kommer att använda detta instrument på ett ansvarsfullt och konstruktivt sätt och att den avser att sörja för de rätta åtgärderna så att de nationella parlamenten lätt kan använda det nya instrumentet som ett ändamålsenligt verktyg. Skrivelsen och kommissionens ansats överhuvudtaget mottogs mycket väl av de nationella parlamenten.

Eftersom den avgående kommissionen hade rollen som ”expeditionskommission” från den 1 november 2009 till den 10 februari 2010, antogs inga viktiga lagstiftningsförslag under de två månaderna efter den nya fördragets ikraftträdande. De första förslagen som omfattades av kontrollmekanismen antogs och översändes till de nationella parlamenten först i början av februari 2010.

5. framtidsutsikter

Kommissionen kommer att engagera sig för att Lissabonfördragets bestämmelser om nationella parlament genomförs smidigt och effektivt, särskilt när det gäller kontrollmekanismen för tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Det kommer att vara en av den nuvarande kommissionens viktigaste prioriteringar när den definierar sina förbindelser med de nationella parlamenten.

Samtidigt och på ett mer allmänt plan är det av central betydelse att konsolidera partnerskapet med de nationella parlamenten genom att främja och förstärka den politiska dialogen med full respekt för den institutionella jämvikten på EU-nivå. Om denna dialog kan fortsätta får båda sidor möjlighet att bedriva ett mer omfattande och mer politiskt präglat meningsutbyte som inte är begränsat till lagstiftningsförslag och som går långt utöver subsidiaritetsaspekten. Kommissionen kommer således att närmare granska alla yttranden från de nationella parlamenten, och den är övertygad om att denna konstruktiva och effektiva kommunikation ytterligare kommer att stärka förbindelserna mellan EU-institutionerna och EU:s invånare.

Kommissionen ser subsidiaritetskontrollmekanismen och den politiska dialogen som två sidor av samma mynt där den förra ingår i de allmänna politiska förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten. De nationella parlamenten har verkligen välkomnat detta synsätt, eftersom de hittills haft en tendens att fokusera sina yttranden på substansen i kommissionens dokument snarare än på subsidiaritetsaspekter.

Genom att stärka sitt politiska partnerskap med de nationella parlamenten syftar kommissionen till att förbättra politikens utformning, både när det gäller lagstiftningsåtgärder och andra åtgärder, till att involvera de nationella parlamenten mer i EU:s angelägenheter, som i de flesta blivit interna angelägenheter under de senaste åren vilket fört EU närmare invånarna, och slutligen till att öka kommissionens förståelse för den nationella dynamiken och de nationella processerna.

I fråga om förbättringen av politikens utformning stämmer det att det kanske inte alltid är så lätt att mäta hur de nationella parlamentens yttranden konkret påverkar en viss slutlig rättsakt. Det bör dock understrykas att varje gång kommissionen förhandlar om rättsakter med lagstiftarna kan den numera gör det med full vetskap om de åsikter som de nationella parlamenten framfört. På samma sätt kan kommissionen, när den fastställer sin ståndpunkt som sedan ska försvaras inför Europaparlamentet och rådet, göra detta med kännedom om de nationella parlamentens synpunkter i frågan. I många fall beaktas de nationella parlamentens synpunkter i Europaparlamentets och rådets lagstiftningsprocess, vilket illustrerar synpunkternas mervärde: om de läggs fram i tid kan de fungera som ett förvarningssystem som ger en fingervisning om de viktigaste ståndpunkterna till kommissionens förslag, och dessa ståndpunkter återspeglas ofta senare under lagstiftningsprocessen. Det är uppenbart att om yttranden kommer in väldigt sent och endast från ett fåtal nationella parlament påverkar de föga de diskussioner som förs mellan institutionerna.

Under de senaste fem åren har kommissionens förbindelser med de nationella parlamenten utvecklats på ett genomgripande sätt och de håller på att bli närmare och mer sakinriktade. Lissabonfördraget garanterar att denna utveckling kommer att fortsätta. De nationella parlamenten har nu en centralare roll på EU-nivå och kan därför bli viktiga aktörer vars ståndpunkter EU-institutionerna måste väga in i sina beslut. På det här sättet blir de nationella parlamenten snabbt integrerade i beslutsprocessen på EU-nivå.

Detta hindrar dock inte att båda parter kan göra ytterligare framsteg. Det är även i fortsättningen ett viktigt mål att förlösa potentialen i detta politiska partnerskap och att skapa allt konstruktivare förbindelser. Kommissionen kommer noggrant att övervaka att fördragets nya bestämmelser om de nationella parlamenten genomförs korrekt och vara särskilt uppmärksam på att de subsidiaritetsrelaterade kraven i protokoll 2 uppfylls. Dessutom skulle kommissionen vilja uppmana de nationella parlament som ännu inte deltar i den politiska dialogen att bedriva ett aktivt meningsutbyte med kommissionen. Kommissionen har också som mål att de nationella parlamenten ska delta aktivt i genomförandet av Europe 2020-strategin och den är öppen för att undersöka olika samarbetsmöjligheter när det gäller genomförandet av EU-budgeten, särskilt inom området bedrägeribekämpning. Inom bägge områdena räknar kommissionen med aktivt stöd från de nationella parlamenten för att nå sina mål. Dessutom kommer kommissionen särskilt att sätta värde på regelbunden och saklig information från de nationella parlamenten i programplaneringsfrågor. I det sammanhanget kommer kommissionen att bemöda sig om att lägga fram sitt arbetsprogram för de nationella parlamentens ständiga representanter så snart som möjligt efter att det antagits. Kommissionen förbinder sig också att ta full hänsyn till bidrag och slutsatser från Cosac.

Vad gäller fördragets nya bestämmelser om de nationella parlamentens deltagande i den politiska övervakningen av Europol och utvärderingen av Eurojusts verksamhet, är kommissionen medveten om att den måste ta vederbörlig hänsyn till de nationella parlamentens krav och önskemål innan den lägger fram förslag till de förordningar som finns med i kommissionens arbetsprogram för 2010. Innan kommissionen lägger fram dessa nya förslag kommer den att göra en omsorgsfull utvärdering av hur de befintliga besluten om Eurojust och Europol har genomförts och att rådgöra med alla berörda parter. De nationella parlamenten kommer att knytas nära till detta förberedande arbete.

Kommissionen är fast besluten att fortsätta stärka de nationella parlamentens roll genom att hålla dem högst på den institutionella och politiska agendan.

Antal yttranden per land/kammare

| | Totalt |

PORTUGAL | Assembleia da Republica | 47 |

TJECKIEN | Senát | 27 |

SVERIGE | Riksdagen | 18 |

ITALIEN | Senato della Repubblica | 17 |

TYSKLAND | Bundesrat | 16 |

FÖRENADE KUNGARIKET | House of Lords | 14 |

DANMARK | Folketinget | 12 |

FRANKRIKE | Sénat | 12 |

GREKLAND | Vouli ton Ellnion | 10 |

ÖSTERRIKE | Bundesrat | 10 |

ITALIEN | Camera dei Deputati | 9 |

NEDERLÄNDERNA | Båda kamrarna | 8 |

NEDERLÄNDERNA | Tweede Kamer der Staten-Generaal | 7 |

IRLAND | Oireachtas | 6 |

NEDERLÄNDERNA | Eerste Kamer Staten Generaal | 4 |

ÖSTERRIKE | Nationalrat | 4 |

TYSKLAND | Bundestag | 3 |

LETTLAND | Saeima | 3 |

LITAUEN | Seimas | 3 |

LUXEMBURG | Chambre des Députés | 3 |

UNGERN | Országgyűlés | 3 |

BELGIEN | Chambre des Répresentants | 2 |

BELGIEN | Sénat | 2 |

BULGARIEN | Narodno Sabranie | 2 |

FRANKRIKE | Assemblée Nationale | 2 |

SLOVENIEN | Državni zbor | 2 |

TJECKIEN | Poslanecká sněmovna | 1 |

ESTLAND | Riigikogu | 1 |

CYPERN | Representanthuset | 1 |

MALTA | Representanthuset | 1 |

SPANIEN | Congreso de los Diputados | 0 |

SPANIEN | Senado | 0 |

POLEN | Senat | 0 |

POLEN | Sejm | 0 |

RUMÄNIEN | Camera Deputaților | 0 |

RUMÄNIEN | Senatul | 0 |

FINLAND | Eduskunta/Riksdagen | 0 |

SLOVENIEN | Državni svet | 0 |

SLOVAKIEN | Národná rada | 0 |

FÖRENADE KUNGARIKET | House of Commons | 0 |

| | Totalt |

| TOTALT | 250 |

Yttrandenas fördelning per generaldirektorat år 2009

Ansvarigt GD | TOTALT |

Rättvisa, frihet och säkerhet | 83 |

Hälso- och konsumentfrågor | 38 |

Energi och transport | 22 |

Utbildning och kultur | 14 |

Generalsekretariatet | 14 |

Miljö | 12 |

Näringsliv | 10 |

Inre marknaden och tjänster | 9 |

Sysselsättning, socialpolitik och lika möjligheter | 7 |

Forskning | 7 |

Rättstjänsten | 6 |

Regionalpolitik | 5 |

Jordbruk och landsbygdsutveckling | 4 |

Skatter och tullar | 4 |

Informationssamhället och medier | 4 |

Havsfrågor och fiske | 4 |

Yttre förbindelser | 3 |

Ekonomi och finans | 2 |

Eurostat | 1 |

Utvidgning | 1 |

Budget | 0 |

Konkurrens | 0 |

Handel | 0 |

Bistånd | 0 |

Totalt | 250 |

Kommissionsdokument som föranledde flest yttranden år 2009 [28]

Kommissionens dokument | Rubrik | Antal yttranden |

KOM(2009) 262 | Meddelande om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst | 8 |

KOM(2008) 414 | Förslag till direktiv om tillämpning av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård | 7 |

KOM(2008) 614 | Förslag till direktiv om konsumenträttigheter | 6 |

KOM(2009) 136 | Förslag till rambeslut om förebyggande och bekämpande av människohandel samt skydd av offer för sådan verksamhet | 6 |

KOM(2009) 135 | Förslag till rambeslut om bekämpning av sexuella övergrepp mot barn, sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi | 5 |

KOM(2008) 794 | Grönbok om kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter | 5 |

KOM(2009) 329 | Grönbok om att främja ungdomars rörlighet i utbildningssyfte | 5 |

KOM(2009) 252 | Meddelande om europeisk finansiell tillsyn | 4 |

KOM(2008) 815 | Förslag till direktiv om miniminormer för mottagande av asylsökande | 4 |

KOM(2009) 73 | Meddelande om den årliga politiska strategin för 2010 | 4 |

[1] KOM(2009) 343.

[2] KOM(2009) 262.

[3] KOM(2008) 414.

[4] Det bör noteras att tre av de sju yttrandena mottogs i slutet av 2008.

[5] KOM(2008) 614.

[6] KOM(2009) 136.

[7] KOM(2009) 135.

[8] KOM(2008) 794.

[9] KOM(2009) 329.

[10] KOM(2009) 252.

[11] KOM(2008) 815.

[12] KOM(2009) 73.

[13] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[14] KOM(2008) 676.

[15] KOM(2008) 780.

[16] KOM(2008) 543.

[17] KOM(2008) 818.

[18] KOM(2009) 338.

[19] KOM(2009) 154.

[20] KOM(2009) 262.

[21] KOM(2008) 614.

[22] Tre av sju yttranden inkom i slutet av 2008.

[23] KOM(2008) 414.

[24] KOM(2009) 252.

[25] KOM(2008) 794.

[26] KOM(2009) 329.

[27] http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_en.htm

[28] Exklusive de tre förslag som var föremål för subsidiaritetskontroller samordnade av Cosac.

--------------------------------------------------