EU:s riktmärke mäter antalet utexaminerade som både har vistats utomlands under sin studietid och har fullföljt sina utbildningar. Något geografiskt område specificeras inte direkt, men i slutsatserna från 2011 understryks det att ”rörlighet i utbildningssyfte definieras som fysisk rörlighet, och hänsyn tas även till världsomspännande rörlighet”. Det instrument som nämns i slutsatserna (studier av hushåll med personer i en viss bred åldersgrupp) sätter i praktiken gränser för mätningen av indikatorn för riktmärket för rörlighet inom grundläggande yrkesutbildning och praktik. Någon källa för indikatorn för riktmärket för högre utbildning anges inte.

– ”Senast 2020 bör ett genomsnitt på minst 6 % av 18–34-åringarna med en grundläggande yrkesutbildning och praktik ha haft en grundläggande VET-studie- eller praktikperiod (inklusive yrkespraktik) utomlands under minst två veckor(3), eller mindre om detta dokumenteras via Europass. (3) = 10 arbetsdagar.”

Kommissionen uppmuntrar ungdomars rörlighet i utbildningssyfte genom sin politik och sina program, bland annat med hjälp av ett särskilt riktmärke och stöd via programmet Erasmus+.

En arbetsgrupp från Eurostat tog under 2011–2012 fram ett förslag till metod och sätt att samla in uppgifter som behövs för denna indikator. Innan rådet antog sina slutsatser fanns uppgifterna inte tillgängliga i rätt format. Arbetsgruppen kom fram till att det viktigaste var möjligheterna att samla in uppgifter som överensstämmer med definitionen av riktmärket.

Definitionen av indikatorn för riktmärket utarbetades och det fortsatta arbetet utfördes i nära samverkan med aktörer som medverkar till Bolognaprocessen, i enlighet med rådets slutsatser. Arbetet har nu en bredare inriktning på att förbättra uppgifterna om rörlighet i utbildningssyfte (vilken också överensstämmer med den strategi för rörlighet för bättre lärande som har antagits för det europeiska området för högre utbildning inom Bolognaprocessen).

Uppgifterna om rörlighet i utbildningssyfte bygger på Unescos, OECD:s och Eurostats UOE-datainsamling från främst administrativa källor. I samarbete med medlemsstaterna (via arbetsgruppen), OECD, Unesco, GD Utbildning, ungdom, idrott och kultur och andra berörda kommissionsorgan har Eurostat utarbetat en metodhandbok om rörlighet i utbildningssyfte samt tabeller för datainsamling. Uppgifter för riktmärket från EU:s medlemsstater samlas in på basis av en förordning som kommissionen antog 2013 och som genomförs stegvis under perioden 2015–2018.

Under 2022 kommer det att finnas uppgifter från fem år under referensperioden 2016–2020, eftersom målet har fastställts för 2020. Under 2019 kommer det att bli nödvändigt att göra en närmare bedömning av situationen med sikte på perioden efter 2020. Faktaunderlaget för denna bedömning kommer att bestå av uppgifter från två år (2016 och 2017).

2.2. Tillgängligt faktaunderlag

Uppgifterna för indikatorn för högre utbildning avser två typer av rörlighet, nämligen när en del av utbildningen genomförs utomlands (s.k. rörlighet för kurspoäng) eller när hela utbildningen genomförs utomlands (s.k. rörlighet för examina). Eftersom det finns betydande skillnader i fråga om metoder och uppgiftskrav behandlas dessa båda typer separat nedan.

– Rörlighet för kurspoäng

Med rörlighet för kurspoäng avses en tillfällig utlandsvistelse för studier och/eller studierelaterad praktik inom ramen för ett utbildningsprogram på högskolenivå vid en ”heminstitution”, (vanligen) i syfte att skaffa sig akademiska meriter (det vill säga studiemeriter som erkänns av heminstitutionen). Med utexaminerade som genomfört en del av utbildningen utomlands avses utexaminerade från ett visst högre utbildningsprogram (definierat enligt Isced) som tillfälligt har vistats utomlands för högskolestudier och/eller praktik och sedan kommer tillbaka till sin heminstitution för att fullfölja sina studier. Heminstitutionerna lämnar uppgifter om rörlighet för kurspoäng till de nationella statistikmyndigheterna (som sedan överför dem till Eurostat i ett överenskommet format).

Det finns ännu inte några tillgängliga uppgifter från Eurostat om utexaminerades rörlighet för kurspoäng. Medlemsstaterna kommer att börja överföra data till Eurostat 2017 för referensperioden 2016 (läsåret 2015–2016). Uppgifterna kommer att publiceras under första halvåret 2018. Vid denna tidpunkt kommer uppgifterna om rörlighet för kurspoäng nästan att vara kompletta, eftersom de bygger på insamlade data från de länder som de studerande återvänder till efter sina utlandsvistelser (det vill säga EU:s 28 medlemsstater) och dataöverföringen till Eurostat är obligatorisk enligt den förordning som antogs i september 2013.

Fram till dess är den bästa källan till information om rörlighet för kurspoäng på EU-nivå data från Erasmus+. Dessa inbegriper emellertid inte rörlighet utanför programmet, och de enda tillgängliga uppgifterna är för närvarande inskrivningsuppgifter som inte kan användas som närmevärden för de uppgifter om utexaminerade som krävs för denna del av indikatorn.

– Rörlighet för examina

Med rörlighet för examina avses studenter som reser till ett annat land i syfte att delta i ett högre utbildningsprogram som leder till examen i destinationslandet. Personer som genomfört hela sin utbildning utomlands syftar på utexaminerade som tagit sin högskoleexamen i ett annat länd än sitt ursprungsland.

Uppgifter om utexaminerade som genomfört hela sin utbildning utomlands samlas in av destinationsländerna. Således inbegriper en beräkning av det totala antalet utresande studerande i EU som avlagt examen, efter ursprung, siffror från alla destinationsländer i och utanför EU. Detta innebär att tillförlitligheten hos indikatorn för utresande studerande beror på kvaliteten och detaljnivån hos den information som andra länder lämnar, samt på antalet destinationsländer för vilka det finns tillgängliga uppgifter.

De första resultaten om rörlighet för examina från den nya UOE-datainsamlingen blev tillgängliga under hösten 2015. JRC:s center för forskning om utbildning och livslångt lärande (Crell) analyserade och publicerade de allra första uppskattningarna om antalet utresande europeiska studerande på högskolenivå (Iscednivåerna 5–8) samt för varje Iscednivå för sig.

På basis av tillgängliga data är värdet på EU:s riktmärke 2,9 % för referensperioden 2013 (läsåret 2012–2013). Detta är klart lägre än målet 20 %, men anledningen är att endast partiella data är tillgängliga för närvarande. Såsom sades ovan finns det ännu inga tillgängliga uppgifter om rörlighet för kurspoäng. Till följd av att vissa EU-länder har beviljats undantag från skyldigheten att lämna uppgifter samt av att det saknas information från många destinationsländer utanför EU finns det för närvarande bara data om rörlighet för examina för en del av destinationsländerna. Därför är det verkliga värdet på riktmärket sannolikt betydligt högre.

När det gäller enskilda länder visar uppgifterna att siffrorna från Cypern och Luxemburg kraftigt överstiger målet för riktmärket (63 % respektive 68 %). De flesta studerande från dessa länder studerar och tar examina vid utbildningsinstitutioner antingen i grannländerna eller i Storbritannien eller Schweiz (dessa båda länder lockar av tradition till sig många studerande). Det kan konstateras att andelen utexaminerade från Bulgarien, Estland, Finland, Grekland, Irland, Lettland, Litauen, Malta, Slovakien och Tyskland som tog examen utomlands var hög (mellan 5 och 13 %), trots att uppgifterna inte är fullständiga. Många av de studerande från de flesta av dessa länder valde att studera i grannländerna, på grund av historiska och ofta språkliga band. Uppgifterna visar också att en högre utbildningsnivå i allmänhet sammanhänger med en högre andel rörlighet i utbildningssyfte. Den största andelen återfinns på doktorandnivå.

De första uppgifter som har lämnats om rörlighet för examina visar att medlemsstaterna generellt sett uppfyller kraven i kommissionens förordning. Några länder har genom undantag fått tillstånd att lämna uppgifter senare (Grekland och Frankrike huvuddelen av uppgifterna, Polen och Spanien vissa delar).

Såsom nämndes ovan omfattar riktmärket inte bara medlemsstaterna. Eftersom många studerande från EU tar examina i länder utanför unionen måste uppgifter samlas in från dessa länder. Därför har även OECD och Unesco (i samarbete med Eurostat) sedan 2014 mekanismer för datainsamling. Till skillnad från EU:s medlemsstater är det emellertid frivilligt att lämna uppgifter och efterlevnaden i länderna utanför EU var mycket ojämn under det första insamlingsåret.