A4-0378/97

Resolution om samordningen av den ekonomiska politiken under tredje etappen av EMU, gemensamma grunder och perspektiv (II/523/97/97 - C4-0574/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens dokument av den 22 september 1997 om samordningen av den ekonomiska politiken under tredje etappen av EMU (meddelande till monetära kommittén) (II/523/97/97 - C4-0574/97),

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (( EGT nr L 209, 2.8.1997, s.1.)),

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott (( EGT nr L 209, 2.8.1997, s.6.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om stabilitets- och tillväxtpakten, Amsterdam den 17 juni 1997 (( EGT nr C 236, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om tillväxt och sysselsättning, Amsterdam den 16 juni 1997 (( EGT nr C 236, 2.8.1997,s. 3.)),

- med beaktande av sin resolution av den 29 maj 1997 om kommissionens rekommendation om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik för 1997 (( EGT nr C 182, 16.6.1997, s. 27.)),

- med beaktande av sin resolution av den 10 juni 1997 om samordningen av finans- och skattepolitiken i den monetära unionen (( EGT nr C 200, 30.6.1997, s. 38.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0378/97), och med beaktande av följande:

A. Våren 1998 skall enligt artikel 109j, EG-fördraget beslut fattas om förteckningen över de medlemsstater som uppfyller de nödvändiga kraven för att införa den gemensamma valutan och den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen, som skall träda i kraft den 1 januari 1999.

B. I artikel 3a i EG-fördraget står det att man skall införa en ekonomisk politik som baseras på en nära samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik och enligt artikel 103.1 skall medlemsstaterna betrakta den ekonomiska politiken som en fråga av gemensamt intresse och samordna denna politik inom rådet.

C. I sin ovannämnda resolution om tillväxt och sysselsättning uttryckte rådet sig positivt till en förstärkning av de band som finns mellan en verkningsfull och varaktig ekonomisk och monetär union, en inre marknad som fungerar tillfredsställande och sysselsättningen.

D. En samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik, budgetpolitik och finanspolitik, i syfte att stärka EU:s egen tillväxtpotential, skulle kunna få positiva effekter för sysselsättningens tillväxttakt.

E. Ekonomiska och monetära unionen kommer att vara avgörande för att påskynda den ekonomiska integrationsprocessen mellan de europeiska ekonomierna och för att skapa en verklig europeisk inre marknad som därmed blir en verklig ekonomisk enhet på alla sätt och med alla dess beståndsdelar.

F. Det ömsesidiga beroende som medlemsstaternas ekonomier uppnått kommer att öka ännu mer genom Ekonomiska och monetära unionen och därmed förstärka de ekonomiska konsekvenser som medlemsstaternas nationella åtgärder har för deras partner.

G. När euron införs den 1 januari 1999 kan man inte längre upprätthålla den artificiella uppdelningen mellan den gemenskapspolitik som härrör från den inre marknaden och den som hänger samman med genomförandet av Ekonomiska och monetära unionen.

H. Trots de framsteg som skett beträffande ekonomisk och social konvergens under de senaste åren och medlemsstaternas ansträngningar för att uppnå konvergenskriterierna med avseende på inflation, budgetunderskott och statsskuld, finns det fortfarande skillnader i utveckling inom gemenskapen.

I. Samordningen av den ekonomiska politiken och den multilaterala övervakningen har visserligen förstärkts genom de förordningar som rådet antog den 7 juli 1997 och rådets ovannämnda resolution om den stabilitets- och tillväxtpakt som antogs i Amsterdam den 17 juni 1997, men den är ändå i nuläget otillräcklig för att säkerställa utvecklingen av en ekonomisk politik som är samstämmig, dynamisk och gynnsam för tillväxt och sysselsättning.

J. Regelbundet samråd mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå är särskilt nödvändigt för att det skall vara möjligt att analysera och ta hänsyn till samspelet mellan löneutvecklingen, valutapolitiken och produktivitetsutvecklingen.

Allmänna principer

1. Parlamentet anser att sammanhållning och stabilitet i Europeiska unionen kräver en ökande konvergens i reella termer av ekonomierna i medlemsstaterna, vilken bland annat främjas av samordning av deras ekonomiska politik,

2. föreslår att denna ökade samordning av den ekonomiska politiken sker enligt tre huvudlinjer så att man,

- möjliggör införandet av en samstämmig och effektiv ekonomisk politik på unionsnivå,

- garanterar en demokratisk offentlig diskussion om europeiska ekonomiska valmöjligheter,

- förbättrar beslutsprocessen, liksom effektiviteten och insynen i densamma,

3. understryker att alla Europeiska unionens medlemsstater bör delta i denna ökade samordning av den ekonomiska politiken och den multilaterala övervakningen i enlighet med bestämmelserna i fördraget och ovannämnda förordning (EG) 1466/97,

Instrument för den ekonomiska politiken

4. konstaterar att den årliga ekonomiska rapporten och de breda ekonomiska riktlinjerna under etapp 2 av EMU har bidragit till att stärka konvergensprocessen och i stora drag upprepat det som redan fanns i de enskilda medlemsstaternas konvergensprogram; kräver starkt att deras befogenheter breddas under etapp 3 av EMU så att de kan ge verkligt mervärde utöver stabilitets- och konvergensprogrammen, som kommer att förberedas av de enskilda medlemsstaterna,

5. föreslår att rekommendationen om de allmänna riktlinjerna för den övergripande ekonomiska politiken

- skall säkerställa att den valutapolitiska pelaren inom EMU balanseras med en ekonomiskpolitisk pelare,

- skall fastställa vägledande mål («orientive targets») för avgörande ekonomiska variabler (utgifter för offentliga investeringar, bruttonationalinkomstens tillväxt i reala termer, sysselsättning, inflation och löneutveckling) på så sätt att de utgör en «policy mix» som gynnar tillväxt och sysselsättning,

- gradvis inkorporera den ekonomiska gemenskapspolitik som hänger samman med den inre marknaden (konkurrenspolitik, inre marknad, industripolitik, FoTu, handelspolitik),

- helt och hållet ta hänsyn till de riktlinjer som utarbetats för sysselsättningen,

6. yrkar på en synkronisering av de förfaranden som slagits fast i Amsterdamfördraget för utarbetande av ekonomiska riktlinjer och riktlinjer rörande sysselsättning, i syfte att uppnå en bättre samordning mellan makroekonomiska och strukturella åtgärder; yrkar även på att de riktlinjer som läggs fast för sysselsättningen (artikel 128 i Amsterdamfördraget) uttryckligen skall inkluderas bland samordningsinstrumenten för att säkerställa att policymixen gynnar prisstabilitet, en hållbar tillväxt och skapande av arbetstillfällen; uppmanar därför ministrarna för ekonomiska och finansiella frågor och för sysselsättning och sociala frågor att hålla gemensamma möten inom rådet, minst en gång i halvåret, för att övervaka genomförandet av de riktlinjer som läggs fast för ekonomi och sysselsättning,

7. uppmärksammar det möjliga inrättandet av ett Euroråd, men yrkar på att kommissionen, även om strukturen är informell, skall delta i full utsträckning inom ramen för sin behörighet,men uttrycker sin oro över förslagets mellanstatliga karaktär,

8. uppmanar kommissionen att inom ramen för den multilaterala övervakningen särskilt kontrollera effekterna av att medlemsstaterna för en olämplig ekonomisk eller budgetmässig politik som kan få skadliga konsekvenser för andra medlemsstater och/eller för unionens valutastabilitet och om nödvändigt använda den rätt att föreslå rekommendationer som kommissionen har enligt artikel 103.4 i EG-fördraget,

9. uppmanar kommissionen att omedelbart för parlamentet och rådet lägga fram en undersökning som behandlar olika sätt att angripa assymetriska chocker som är av exceptionell omfattning och som kan visa sig vara farliga för den monetära unionens funktion,

Förstärkning av den demokratiska kontrollen och den sociala dialogen

10. är övertygat om att en offentlig debatt om den ekonomiska politiken och dess demokratiska dimension särskilt kräver

- att Europaparlamentet deltar aktivt och formellt i processen för kontroll av hur Ekonomiska och monetära unionen förvaltas särskilt vad gäller samordning av ekonomisk politik och multilateral övervakning,

- att en verklig dialog inleds mellan arbetsmarknadens parter på europeisk nivå och uppmanar i detta sammanhang kommissionen att, inom ramen för förfarandet enligt artikel 118b, och om arbetsmarknadens parter så önskar, överväga att införa en årlig konferens för arbetsmarknadens parter med syfte att dels bidra med reflektioner om hur arbetsmarknaden fungerar och om löneutvecklingen till kommissionens årliga ekonomiska rapport, dels uttala sig om förslaget till rekommendation om ekonomiska riktlinjer,

11. anser även att Europaparlamentets institutionella roll och demokratiska ansvar såsom medborgarnas representant i Europeiska unionen ger det befogenhet att föra en ständig dialog med Europeiska centralbanken i strävan efter bästa möjliga komplementarietet mellan den monetära politiken och dess främsta syfte att bibehålla prisstabiliteten och en aktiv ekonomisk politik för konkurrenskraft och sysselsättning, med full respekt för centralbankens oberoende; åtar sig, för att vara fullt utrustad att ta på sig dessa nya ansvarsområden, att inom sina egna tjänster upprätta en enhet för ekonomiska analyser och prognoser liknande STOA:s enhet,

12. anser, i enlighet med ovannämnda resolution av den 10 juni 1997, att Europaparlamentet bör kunna anlita «en kommitté med Europaparlamentets ekonomiska rådgivare», vilken skall bestå av erkända sakkunniga och ha till uppgift att en eller två gånger om året lämna en rapport om den ekonomiska situationen och deras rekommendationer med utgångspunkt från politiska mål som Europaparlamentet skall ha ställt upp,

13. rekommenderar även medlemsstaterna att på nationell nivå skapa bästa möjliga förutsättningar för att de nationella parlamenten skall kunna delta i överläggningarna om fastställandet av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i medlemsstaterna och gemenskapen,

Förbättring av och öppenhet i förfarandena

14. uppmanar kommissionen att i enlighet med EG-fördraget helt och hållet ta på sig sin roll och sitt ansvar i processen för multilateral övervakning och samordning av den ekonomiska politiken och önskar att kommissionen i detta syfte aktivt använder sin initiativrätt och sin förslagsrätt,

15. anser att den nuvarande strukturen på kommissionens årliga ekonomiska rapport som ett första steg i förfarandet för de allmänna riktlinjerna bör revideras så att den ger de olika aktörerna på den europeiska ekonomiska scenen en tillräckligt djupgående ekonomisk analys av kommande ekonomiska villkor och redogör för resultatet av de åtgärder som vidtagits året innan,

16. anser att Europaparlamentets roll i de förfaranden som föreskrivs i artiklarna 103 och 104c i EG-fördraget bör stärkas; kräver särskilt att parlamentets ståndpunkt om de breda ekonomiska riktlinjerna skall offentliggöras samtidigt och på samma sätt som den rekommendation som rådet antar,

17. anser att medlemsstaterna, för att den monetära kommittén som avses i artikel 109c helt skall kunna fullfölja de uppgifter som den ålagts bör utse företrädare till denna kommitté vilkas behörighet täcker såväl finanspolitik som ekonomisk politik,

18. anser att den ekonomiska och finansiella kommitté som nämns i artikel 109c skall kunna höras regelbundet och/eller på begäran av parlamentets ansvariga utskott, för att nödvändig öppenhet skall kunna säkerställas i beslutsprocessen för samordningen av den ekonomiska politiken,

Genomförandet av föreslagna bestämmelser

19. kräver att de förslag som formuleras skall omfattas av sekundärlagstiftning som skall antas i enlighet med artikel 103.5 i EG- fördraget, eventuellt åtföljd av en resolution från Europeiska rådet där man särskilt understryker åtagandet till förmån för verklig öppenhet i den europeiska ekonomiska debatten,

20. anser att de aspekter som inte kan omfattas av lagstiftningen skall regleras genom ett interinstituionellt avtal och upprepar därmed ett krav som det framfört otaliga gånger sedan Fördraget om Europeiska unionen antogs,

o o o

21. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet.