Yttrande från Regionkommittén om "EU:s ståndpunkt i WTO:s förhandlingsrunda om jordbruket"

(2003/C 244/06)

REGIONKOMMITTÉN HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av presidiets beslut av den 12 mars 2002 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget avge ett yttrande om "EU:s ståndpunkt i WTO:s förhandlingsrunda om jordbruket" och att ge utskottet för hållbar utveckling i uppdrag att utarbeta detta yttrande,

med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om EU:s strategi inför WTO:s millennierunda (KOM(1999) 331 slutlig),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande om "Jordbruksmarknadsavsnittet i Agenda 2000" (CdR 273/98 fin)(1),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande om "EU:s ståndpunkt i WTO:s förhandlingsrunda om jordbruket" (CdR 527/99 fin)(2),

med beaktande av den så kallade utvecklingsagendan om en ny global förhandlingsrunda om handelsavtal som antogs i Doha den 14 november 2001,

med beaktande av den "Farm-Bill" som nyligen antagits i USA,

med beaktande av rådets slutsatser av den 26 oktober 1999 om EU:s strategi vid WTO-konferensen i Seattle den 30 november till 3 december 1999,

med beaktande av resultaten av ministerkonferensen i Seattle den 30 november till 3 december 1999,

med beaktande av kommissionens förslag inom ramen för halvtidsöversynen av den 22 januari 2003,

med beaktande av kommissionens förslag av den 16 december 2002 om ytterligare liberalisering av jordbrukshandeln samt ministerrådets beslut av den 27 januari 2003,

med beaktande av det kompromissförslag som lades fram den 13 februari 2003 av ordföranden i WTO:s jordbrukskommitté Stuart Harbinson, och som kommissionen ställde sig direkt avvisande till,

De regler som fastställdes i Marrakechförhandlingarnas slutakt för att slutföra den åttonde handelsrundan inom GATT samt den därav följande fortsättningen av reformprocessen från 1999 (millennierundan).

Europeiska rådets enhälliga beslut om Agenda 2000 vid mötet i Berlin den 25 mars 1999.

det utkast till yttrande som antogs av utskottet för hållbar utveckling den 20 februari 2003 (CdR 181/2002 rév.) (föredragande: Reinhold Bocklet, minister för federala frågor och Europafrågor i Bayern, D-PPE).

Yttrandet antogs enhälligt vid Regionkommitténs 49:e plenarsession den 9-10 april 2003 (sammanträdet den 9 april).

1. Inledning

1.1. WTO-förhandlingarna och globaliseringen har kommit alltmer i fokus för den politiska debatten i alla Europas regioner, i och med att förhandlingarna vid Seattlekonferensen strandade. När WTO:s förhandlingar går in i en ny fas är det viktigt att ReK, mot bakgrund av den pågående globaliseringen, utreder viken betydelse WTO:s förhandlingar har ur ett europeiskt regionalt perspektiv.

1.2. År 1994 undertecknade 117 stater ett fördrag i Marrakech som var resultatet av nästan åtta års multilaterala handelsförhandlingar inom ramen för GATT:s Uruguay-runda. Deltagarna i Uruguay-rundan kom bland annat överens om att inrätta en ny och starkare internationell organisation för att övervaka världshandeln. Den 1 januari 1995 ersattes GATT av världshandelsorganisationen, WTO, som forum för multilaterala handelsförbindelser.

1.3. Organisationen har för närvarande 146 stater som medlemmar. Tillsammans står dessa för betydligt mer än 90 % av de internationella varuflödena. Det finns fler länder som vill vara med i WTO. Världshandelsorganisationen har som målsättning att skapa en gemensam ram för handelsrelationer.

1.4. Uruguay-rundan var den första förhandlingsrundan inom GATT där man eftersträvade ett övergripande avtal om handeln med jordbruksprodukter. Resultatet blev ett avtal om jordbruket och ett om sanitära och fytosanitära åtgärder. Jordbruksavtalet var ett viktigt resultat. Det består av tre huvudområden: marknadstillträde, internt stöd och exportkonkurrens.

1.5. Beträffande marknadstillträde kom medlemsstaterna överens om att omvandla samtliga icke-tariffära importhinder (t.ex. variabla importavgifter) till maximitullar som successivt skulle tas bort under en sexårsperiod (1995-2000). Dessutom kom man överens om en lägsta nivå för marknadstillträde (antingen garanterat minsta tillträde eller nuvarande tillträde) som på grundval av tullkvoter åsätts lägre tullar. Exportstödet begränsas, både höjden på stödet och omfattningen av den export som ges stöd.

1.6. Det nationella stödet delas in i tre kategorier:

- "The yellow box" (stöd som direkt påverkar produktionsvolymen, exempelvis prisstöd över marknadsordningspriset och tullar)

- Detta stöd skall minskas med 20 % under 6 år

- "The blue box" (stöd med svagare påverkan på mängden produkter, exempelvis priskompensation enligt EU:s jordbruksreform Agenda 2000)

- Sådana stöd behöver inte avvecklas

- "The green box" (stöd som inte direkt eller i mycket liten utsträckning påverkar produktion och handel, exempelvis åtgärder för att anpassa jordbruksstrukturen, kompensationsutbetalningar för miljökrav eller för missgynnade områden)

- Sådana stöd behöver inte avvecklas

1.7. Efter de misslyckade WTO-förhandlingarna 1999 beslutade i november 2001 de 142 medlemsländerna i världshandelsorganisationen, enligt utvecklingsagendan som antogs i Doha, om en ny global förhandlingsrunda om handelsavtal. Målet med jordbruksförhandlingarna är att utveckla strategier för att få ett rättvist och marknadsorienterat system för handel. Samtidigt måste man inse hur mycket arbete som redan lagts ned på jordbruksfrågor i det nu gällande WTO-avtalet. Enligt den tidpslan som antogs i Doha skall det finnas enighet om villkoren för förhandlingarna senast den 31 mars 2003 och hela förhandlingsrundan skall vara avslutad år 2005.

1.8. Vid sidan av handelsproblemen har på senare år ytterligare frågor kommit i fokus.

- Säkerhets- och kvalitetsproblem i fråga om livsmedel har blivit allt viktigare, inte minst mot bakgrund av de senaste livsmedelsskandalerna.

- Medborgarna i Europa är mer medvetna om att jordbruket på många sätt belastar miljön.

- Det har också tillkommit ytterligare aspekter, exempelvis djurens välbefinnande och användande av genetiskt förändrade organismer.

2. Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om EU:s strategi inför WTO:s millennierunda

2.1. Inför WTO:s millennierunda lade kommissionen fram ett dokument i Doha.

2.2. Beträffande jordbruket innehåller EU:s förhandlingsposition följande krav:

- EU:s andel av världsmarknaden skall säkerställas och tillträdet till den yttre marknaden förbättras.

- Man skall behålla ett antal befintliga bestämmelser från Uruguay-rundans jordbruksavtal, som utgör hörnstenar i EU:s jordbrukspolitik, exempelvis "the blue box" och "the green box".

- Förenligheten mellan vissa landsbygdspolitiska åtgärder och vissa miljöpolitiska åtgärder inom jordbruket skall säkerställas genom att man erkänner att jordbruket har många olika funktioner.

- Den geografiska ursprungsmärkningen skall skyddas och otillåten användning av varunamn för livsmedel och drycker förhindras.

- Konsumentskyddet skall förbättras.

2.3. Den 16 december 2002 lade Europeiska kommissionen fram ett förslag avseende jordbruksförhandlingarna i WTO, som antogs av ministerrådet den 27 januari 2003 med marginella ändringar.

2.4. Förslaget är framför allt inriktat på följande mål och huvudpunkter:

- Omfattande, stegvis liberalisering som bygger på rättvisa och balans. Detta skall uppnås genom att minska jordbrukssubventionerna, som snedvrider handeln, med 55 % och genom att minska budgetkostnaderna för exportstöd med i genomsnitt 45 %. Jordbruksmarknaderna skall också öppnas genom att man sänker tullsatsen på jordbruksvaror med i genomsnitt 36 %. Varje enskild tullsats måste sänkas med minst 15 %.

- Rättvisare och effektivare reformprocess när det gäller fördelningen av bördorna: Exportkrediter skall kontrolleras hårdare. Det är viktigt att man särskilt tar upp (i) användningen av livsmedelsprogram som ett sätt att lösa överskottsproblematiken samt (ii) statliga handelsföretag. Klausulen "de minimis", om avtal av mindre betydelse, ska inte bibehållas.

- Hänsyn till utvecklingsländernas särskilda position: Tillgången till marknaden skall underlättas och livsmedelssäkerheten förbättras. Samtliga industrialiserade länder skall följa EU:s initiativ "Allt utom vapen" (EBA) och tullfritt importera samtliga varor från de fattigaste länderna. Industriländerna skall också säkerställa att minst 50 % av de jordbruksprodukter utvecklingsländerna exporterar till industriländerna befrias från importtullar. Slutligen bör utvecklingsländernas egna åtgärder för att höja livsmedelssäkerheten inte omfattas av minskningarna. Utvecklingsländerna skall, vid genomförandet av agendan från Doha, kunna ha mindre omfattande sänkningar och en lägre genomförandeperiod.

- Erkänna EU:s jordbruksmodell. Man bör inte kräva någon minskning när det gäller interna stödåtgärder för att exempelvis bevara den biologiska mångfalden, främja landsbygdsutveckling, förbättra djurskyddet och skydda konsumenterna, eftersom sådana åtgärder återspeglar krav från samhället och konsumenterna i EU.

2.5. Ordföranden i WTO:s jordbrukskommitté Stuart Harbinson har lagt fram två kompromissförslag för WTO-förhandlingarna på jordbruksområdet, det första den 12 februari 2002 och det andra den 18 mars 2003. Harbinsons förslag förkastades både av kommissionsledamöterna Fischler och Lamy och av EU:s jordbruksministrar i rådet (jordbruk) i mars 2003.

Även en majoritet av WTO-medlemmarna avvisade Harbinsons kompromissförslag. I huvudsak innebär förslaget följande:

- Att underlätta tillträdet till marknaden i alla medlemsstater genom reducerade tullsatser i alla tre tariffkategorierna med 40-60 %.

- Att minska åtgärderna inom "Blue Box" med 50 %.

- Att minska åtgärderna inom "Yellow Box" med 60 %.

- Att sänka exportstödet med 50 %.

- Att, när det gäller "de minimis"-klausulen, införa en minskning med 5,0 till 2,5 % i industrialiserade stater.

Med utgångspunkt i dessa förslag och WTO:s utkast till jordbruksavtal drar ReK följande slutsatser.

3. Regionkommitténs slutsatser

3.1. Europeiska unionen måste även i fortsättningen ha en ledande roll i de kommande WTO-förhandlingarna. Europeiska unionens linje måste vara att ha en konsekvent, offensiv strategi för att säkerställa främjandet av även andra aspekter än de handelsmässiga och åtagandet beträffande utveckling, samtidigt som man bevarar de viktigaste gemenskapspolitiska målen i fråga om ett mångfunktionellt jordbruk.

3.2. Kommissionens mandat bör stödjas av alla medlemsstater och respekteras som riktlinje. Unionen måste uppträda enigt för att på bästa sätt kunna värna gemensamma europeiska intressen.

3.3. Förhandlingarna måste hela tiden inriktas på bevarandet av den genetiska och biologiska mångfalden, särskilt genom att man genomför åtgärderna i Cartagenaprotokollet om biosäkerhet som bifogats konventionen om biologisk mångfald. Man bör dock inte förhindra att godkända biotekniska metoder används inom jordbruket, eftersom man inte får utestänga de europeiska jordbrukarna från de långsiktiga ekonomiska fördelar biotekniken medför. WTO:s medlemsländer bestämmer självständigt om utnyttjandet av bioteknik.

3.4. Resultatet av WTO-förhandlingarna måste ge utrymme för en tillräcklig regional differentiering i fråga om insats av medel, val av instrument och jordbruksteknik. Det måste skapas en ram som är giltig i hela världen och som kan ta hänsyn till specifika regionala krav utan att diskriminera andra.

3.5. EU:s jord- och skogsbruk måste även fortsättningsvis kunna

- garantera en säker och stabil försörjning med sunda produkter av hög kvalitet, både vad gäller sådana som är avsedda som livsmedel och sådana som inte är avsedda som livsmedel,

- bedriva en exportpolitik som ger EU:s lantbrukare en konkurrenskraftig ställning på världsmarknaderna,

- bibehålla arbetsplatser på landsbygden och upprätthålla sysselsättningen inom jordbruket samt göra det möjligt för de sektorer som ligger före och efter i produktionskedjan att få tillräcklig inkomst.

3.6. Europeiska unionens mandat inför WTO-förhandlingarna måste vara bundet till besluten i Agenda 2000 och möjliggöra att reglerna om mjölkkvoterna och marknadsordningen för socker kan fortsätta att gälla efter år 2008. Detsamma bör gälla för andra viktiga sektorer såsom olje-, ris- och bomullssektorn. Dessutom måste mandatet även vara överensstämmande med de riktlinjer som kommissionen har lagt fram beträffande den gemensamma jordbrukspolitiken och landsbygdsutvecklingspolitiken.

3.7. Kommittén stöder Europaparlamentets uppmaning att man i Doharundan skall koncentrera sig på utveckling i kampen mot fattigdom. ReK stöder därför också planerna på särskilda och ambitiösa bestämmelser för utvecklingsländerna, samtidigt som man bevarar de viktigaste gemenskapspolitiska målen i fråga om ett mångfunktionellt jordbruk och en hållbar utveckling. Någon ytterligare öppning av EU:s jordbruksmarknad - förutom de nya förmånstullarna inom ramen för initiativet för de 48 fattigaste utvecklingsländerna (LDC-länderna; "allt utom vapen") - finns det inte plats för, eftersom det skulle utgöra ett allvarligt hot mot viktiga marknadsordningsområden, exempelvis marknadsordningarna för socker och ris.

3.8. Stödåtgärderna måste vara jämförbara vilket även gäller instrument som exportkrediter, inkomstbortfallsförsäkringar, transportstöd och marknadsorganisationer, koppling av hjälpinsatser i form av livsmedelsprogram och lån till tredje land till köp av vissa varor (i huvudsak jordbruksprodukter) från långivande land. Vissa handelspartner, exempelvis USA och Australien, använder allt mer sådana instrument som stödåtgärder och de omfattas ännu inte av WTO:s regler.

3.9. Målsättningarna i EU:s strategi för hållbar utveckling, så som de beslutades på Europeiska rådets möte i Göteborg år 2001, måste också utgöra utgångspunkt för regleringen av den globala handeln med jordbruksprodukter. Det finns ett globalt intresse av att följa ekologiska normer och införa sociala miniminormer.

3.10. Därför bör Europeiska unionen sträva efter att snabbt inkludera bindande normer för skydd av miljö, växter och djur liksom standarder för konsumentskydd och hälsa samt sociala miniminivåer i internationella avtal och därmed kunna infria de europeiska konsumenternas krav. Dessa avtal måste ha en tillräckligt stark koppling till WTO-avtalet för att efterlevnaden skall säkerställas. En bindande överenskommelse som stärker djurskyddet vore mycket positivt.

3.11. EU:s normer och kontroller beträffande livsmedelssäkerhet, samt ovannämnda normer, måste bli internationellt erkända och garanterade. Importvaror skall kontrolleras och måste uppfylla europeiska normer eller jämförbara normer. Om de vetenskapliga åsikterna i olika länder skiljer sig åt bör länderna låta försiktighetsprincipen vara avgörande vid import av produkter.

3.12. WTO:s regler måste tillåta full kompensation för kostnader till följd av strängare europeiska produktionsnormer som inte tillämpas inom ramen för WTO. Sådana kostnader får inte räknas med i bedömningen av "producentsubventionsekvivalenten" (PSE).

3.13. Under Uruguay-rundan kom man överens om att andra WTO-partner inte kan ifrågasätta de överenskommelser som gäller till och med år 2003 ("fredsklausulen"). Tidsfristen för denna "fredsklausul" löper snart ut och den måste därför förlängas för att undvika att de förhandlingar som skall påbörjas undermineras av ensidiga aktioner från WTO-partnerländer. En ny fredsklausul bör förhandlas fram under millennierundan.

3.14. Ett ensidigt avstående från de marknads- och prispolitiska åtgärder som ännu är möjliga inom ramen för de nuvarande WTO-reglerna och därmed en automatisk avveckling av det yttre skyddet är eftergifter till övriga WTO-partner, som inte är bundna till krav på lämpliga och konkreta motprestationer, som t.ex. att dessa länder erkänner och respekterar principen om gemenskapspreferens och den särart som präglar den största delen av det europeiska jordbruket på grund av dess många funktioner.

ReK menar att ytterligare avveckling av de nuvarande marknadsordningarna för jordbruksprodukter inom EU kan leda till fluktuationer både när det gäller pris och kvantiteter och att detta går stick i stäv med målsättningen att stabilisera och stödja jordbruksinkomsterna. Därför uppmanar Regionkommittén kommissionen att inte utan mycket starka skäl föreslå att marknadsordningarna avvecklas ytterligare.

3.15. Regionkommittén stöder kommissionens strävanden att åstadkomma en balanserad förhandlingsrunda och att ta nödvändig hänsyn till det europeiska jordbrukets regionala särdrag vid WTO-förhandlingarna. Vi uppmanar kommissionen att lyfta fram följande teman under förhandlingarna:

- Att ministerrådets beslut av den 26 januari 2003 skall stå fast. I detta nådde man fram till en gemensam ståndpunkt om gemenskapens förhandlingsförslag

- Att hänsyn tas även till icke-kommersiella frågor.

- Att man ska stå emot trycket från Cairns-gruppen om ökad liberalisering.

3.16. ReK uppmanar kommissionen att kritiskt granska den nya amerikanska jordbrukslagstiftning (Farm-Bill), som antagits av båda kamrarna i det amerikanska parlamentet och skrivits under av president Bush i maj 2002, och att föra upp den på dagordningen för WTO-mötet. Lagen innebär att de amerikanska jordbruksutgifterna ökar ytterligare - med mer än 80 miljarder dollar - under de kommande 10 åren. Den senaste utvecklingen inom den amerikanska jordbrukspolitiken är beklaglig eftersom den innebär ett avståndstagande från de mål som fastställdes i Doha.

3.17. ReK stöder kommissionen i dess ambition att hålla fast vid sin linje att integrera den europeiska jordbruksmodellen i WTO:s överenskommelser, eftersom det är enda sättet att på lång sikt bevara en fungerande landsbygd i Europas regioner.

3.18. ReK är positiv till att de fattigaste länderna befrias från tullsatser inom EU genom initiativet "Allt utom vapen", vilket är en angelägen insats för att de fattigaste länderna (LDC-länderna) ska kunna utvecklas ekonomiskt. Samtidigt uppmanar ReK kommissionen att utesluta sockermarknaden från de kommande förhandlingarna, eftersom sjunkande sockerpriser skulle pressa både EU:s och AVS-ländernas sockerproducenter hårt.

3.19. Ministerrådet gav i juli 2002 kommissionen i uppgift att förhandla fram ett nytt importsystem för spannmål med WTO:s partner. Målsättningen är att förhindra att EU översköljs av lågprisimport från andra länder. Därför skall världsmarknadspriset inte bara avgöras av priserna på spannmålsbörsen i Chicago utan också av priser inom andra regioner i världen som räknas om till reala världsmarknadspriser. Med tanke på de låga spannmålspriserna inom EU uppmanas kommissionen att arbeta för de europeiska spannmålsproducenternas intressen vid förhandlingarna.

3.20. Regionkommittén föreslår ett nära samarbete med kommissionen så att nödvändig hänsyn tas till det europeiska jordbrukets regionala särdrag vid WTO-förhandlingarna.

3.21. ReK anser att de eftergifter för liberaliseringssträvanden som nämns ovan går utöver ramarna i den slutliga överenskommelsen under den senaste Uruguay-rundan. Resultatet av WTO:s förhandlingar får dock inte gå utanför de beslut som fattades i Berlin. EU:s förhandlingsposition får inte försvagas av alltför stora eftergifter i inledningsskedet.

3.22. ReK uppmanar kommissionen att säkerställa tillräcklig säkerhet i den konventionella och ekologiska jordbruksproduktionen när sektorn öppnas för genmodifierade organismer (GMO).

3.23. EU skall inte sluta bilaterala handelsavtal med länder utanför EU innan man vet resultatet av förhandlingarna i WTO. Förhandlingsresultatet får inte innebära ytterligare eftergifter som påverkar det europeiska jordbruket negativt.

Bryssel den 9 april 2003.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EGT C 93, 6.4.1999, s. 1.

(2) EGT C 317, 6.11.2000, s. 12.