EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.02.1997 
KOM(96) 724 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
EUROPEISKA UNIONENS UPPFÖLJNING AV VARLDSTOPPMOTET OM 
SOCIAL UTVECKLING 

Sammanfattning 
I mars 1995 vid toppmötet om social utveckling i Köpenhamn antog stats- och 
regeringscheferna en deklaration och ett handlingsprogram runt tre huvudpunkter dvs. 
utrotning av fattigdomen, ökning av den produktiva sysselsättningen samt minskning av 
arbetslöshet och social integration. 
Den politik som på olika områden genomförts av Europeiska unionen både på nationell 
nivå och på gemenskapsnivå, motsvarar redan i stort sett de åtaganden som gjordes i 
Köpenhamn. Följaktligen är målsättningen med detta meddelande att fastställa ett 
begränsat antal punkter som kan utgöra målet för en omsorgsfull uppföljning inom 
unionen i linje med de prioriteringar som framfördes av Europeiska unionen under 
förberedelserna av och under själva toppmötet. Detta minskar på intet vis behovet av att 
fullfölja ansträngningarna att framföra EU:s gemensamma ståndpunkter i de olika frågor 
som kommer att tas upp i Förenta Nationerna inom ramen för uppföljningen av 
toppmötet. 
Det föreslås också att expertmöten skall ordnas för att följa upp och utvärdera Europeiska 
unionens genomförande av de åtaganden som gjordes i Köpenhamn. 
EUROPEISKA UNIONENS UPPFÖLJNING AV VARLDSTOPPMOTET OM 
SOCIAL UTVECKLING 
Inledning 
1. FEM ÅTGÄRDSOMRÅDEN 
1.1 Införande av den sociala dimensionen inom ramen för de internationella 
organisationerna. 
1.2 Införande av bestämmelser om respekt för grundläggande sociala rättigheter samt om 
främjande av den sociala och mänskliga utvecklingen i bilaterala avtal. 
1.3 Införlivande av kampen mot fattigdom i utvecklingsåtgärderna och fullföljande av 
initiativen mot social utslagning inom gemenskapen. 
1.4 Upprätthållande av sysselsättningen som en prioritering för den ekonomiska och 
sociala politiken. 
1.5 Säkerställa respekten och skyddet för invandrarna, kampen mot rasism och 
främlingsfientlighet. 
2. BREDDNING OCH STIMULERING AV DEBATTEN I TOPPMÖTETS ANDA 
2.1 Främja det civila samhällets deltagande. 
2.2 Planera expertmöten för att följa upp genomförandet av handlingsprogrammet från 
Köpenhamn. 
i 
EUROPEISKA UNIONENS UPPFÖLJNING AV VARLDSTOPPMOTET OM 
SOCIAL UTVECKLING 
Inledning 
Toppmötet i Köpenhamn om social utveckling, som var den första av sitt slag, möjliggjorde 
för världssamfundet att dra upp riktlinjerna för en integrerad utvecklingspolitik med 
tyngdpunkt på enskilda individer Denna politik grundar sig på gemensamma värderingar 
och understryker de nära samband som finns mellan utvecklingsmål bland vilka de 
viktigaste är respekt för mänskliga rättigheter, jämställdhet mellan män och kvinnor, 
minskning av fattigdom och orättvisor, ökad sysselsättning, respekt för arbetstagarnas 
grundläggande rättigheter, integration av missgynnade grupper, för att nämna de viktigaste. 
Köpenhamnsmötet ingår därför i den senare tidens konferenser med tyngdpunkten på 
mänsklig utveckling. (Rio, Wien, Kairo, Peking). 
Inom ramen för förberedelserna presenterade kommissionen ett meddelande 
(KOM(94)669) i vilket anges EU:s prioriteringar inför Köpenhamnsmötet. Dessa 
prioriteringar av multilaterala åtaganden för att uppmuntra samtliga stater att sätta upp 
konkreta mål för den sociala utvecklingen, för att föra de sociala rättigheterna enligt DLO-
konventionen framåt och för att minska orättvisorna, dels i termer av prioriteringar som 
skall införlivas i gemenskapens bilaterala relationer med länder som är mottagare av 
finansiellt stöd eller föremål för handelsförmåner. 
Målet med detta meddelande är att undersöka de konkreta slutsatser som Europeiska 
unionen kan dra av de åtaganden som gjordes i Köpenhamn. Även om kommissionen anser 
att det är lämpligt att genomföra samtliga de åtaganden och åtgärder som anges i 
deklarationen och handlingsprogrammet (och den politik inom olika områden som förs på 
nationell nivå och på gemenskapsnivå svarar redan i stort sett upp mot dessa), tycks fem 
åtgärdsområden bland de huvudpunkter som återfinns i de dokument som antogs i 
Köpenhamn och de prioriteringar som framfördes av Europeiska unionen under 
förberedelserna av och under själva toppmötet, särskilt vara föremål för specifika 
kommande uppföljningsförslag från unionen. Dessa huvudpunkter är följande: 
- Den internationella institutionella miljön. 
- Införande av de grundläggande sociala rättigheterna i bilaterala avtal. 
- Kampen mot fattigdom 
- Prioritering av sysselsättningen i den ekonomiska och sociala politiken. 
-Respekten och skyddet för invandrare åtgärder för att bekämpa rasism och 
främlingsfientlighet 
Valet av dessa fem huvudpunkter minskar på intet sätt nödvändigheten av att fullfölja 
ansträngningarna i syfte att framföra EU: s gemensamma ståndpunkter avseende de olika 
frågor som uppkommit i samband med toppmötet och som kommer att följas upp i Förenta 
Nationerna. 
Gemenskapen är särskilt angelägen om principen om det civila samhällets deltagande. 
Gemenskapen avser att främja detta deltagande genom konkreta åtgärder 
I syfte att främja de principer om en integrerad social utveckling som initierades i 
Köpenhamn och säkerställa gemenskapens fortsatta åtaganden genom en konsekvent 
uppföljning, föreslår kommissionen också att expertmöten ordnas i syfte att utvärdera 
genomförandet av de åtaganden som gjordes i Köpenhamn. 
1. FEM ÅTGÄRDSOMRÅDEN 
1.1. INFÖRANDE AV DEN SOCIALA DIMENSIONEN INOM RAMEN 
FÖR DE INTERNATIONELLA ORGANISATIONERNA 
Samtidigt som de bekräftade att det främsta ansvaret för den sociala utvecklingen åvilar den 
nationella politiken, underströks under toppmötet även de internationella institutionernas 
tilltagande betydelse. Mot bakgrund av globaliseringen av ekonomin, ökningen av 
världshandeln och globaliseringsprocesserna, påkallar den nationella politikens minskade 
oberoende i själva verket ett utökat internationellt samarbete. 
Omdaningen av de internationella institutionerna har för övrigt dragit G7:s uppmärksamhet 
till sig. I Halifax och Lyon diskuterade de största industriländerna konsekvenserna av 
globaliseringen och det ökade ömsesidiga beroendet såväl avseende ländernas nationella 
politik som politiken på olika områden som påverkar den hållbara utvecklingen. I Lyon 
uttryckte de också önskemål om ett nytt partnerskap för utveckling som bland annat skulle 
omfatta de sociala utvecklingsaspekterna och innebära deltagande av både 
utvecklingsländerna själva och bilaterala och multilaterala biståndsgivare. 
De beslut som togs av Europeiska rådets vid dess senare möten visar att EU går i riktning 
mot en integrerad politik vilket innebär att kampen mot arbetslösheten och minskningen av 
budgetunderskotten måste gå hand i hand, en större samverkan mellan rådet (sociala 
frågor) och rådet (ekonomiska och finansiella frågorna) borde möjliggöra att dessa frågor 
hanteras på ett mer enhetligt sätt 
På internationell nivå finns ett behov av att skapa möjligheter för tillväxt, stabilitet och 
sysselsättning med respekt för multilaterala arbetsnormer. 
Sysselsättningen har förvisso fått större uppmärksamhet på den internationella 
dagordningen under de senaste åren, särskilt inom ramen för G7-mötena inbegripet 
konferenserna i Detroit och Lille och inom de internationella organisationernas 
arbetsprogram såsom EG och OECD. Likafullt har samarbetet mellan internationella 
institutioner på sysselsättningsområdet hittills bara lett till små resultat. Några lovande 
tecken är de kontakter som har inletts mellan IMF och ILO samt att en arbetsgrupp för 
k 
"hållbara arbetstillfällen och livsvillkor" har inrättats inom ramen för FN:s administrativa 
samordningskommitté. 
Föreslagna riktlinjer 
Med hänsyn till den speciella roll som ILO får i handlingsprogrammet vad gäller 
möjligheten att påverka omfattningen och kvaliteten av sysselsättningen, anser 
kommissionen att det finns ett behov av närmare samarbete mellan denna organisation och 
de institutioner som verkar inom tre andra huvudområden, nämligen IMF för 
makroekonomisk politik, Världsbanken för utvecklingsfrågor, särskilt struktur- och 
sektorpolitik, och WTO för handelspolitik. Detta skulle komplettera de riktlinjer som 
fastställdes i Halifax och som följdes upp i Lyon, vilket skulle göra det möjligt för 
världssamfundet att bättre samordna den internationella politiken inom olika områden. 
I kapitel 5 i det handlingsprogram som antogs i Köpenhamn berörs uppföljningsfrågorna. I 
programmets underliggande analys understryks nödvändigheten av att ge mer utrymme till 
de ekonomiska och sociala aspekterna i utformningen och genomförandet av politiken inom 
dessa områden. På det praktiska planet föreslås särskilt att, eventuellt i samband med 
Världsbankens utvecklingskommittés och IMF:s sessioner, gemensamma möten på hög 
nivå organiseras med Förenta Nationernas generalsekreterare, IMF, Världsbanken, ILO, 
Förenta Nationemas fonder och program samt andra lämpliga organ, för att studera 
genomförandet av deklarationen och handlingsprogrammet. 
Kommissionen anser att Europeiska unionen borde stödja principen om sådana möten 
(nämns i stycke 95g) och rekommendera generalförsamlingen att anmoda 
generalsekreteraren att regelbundet sammankalla dem från och med 1996 inom ramen för 
administrativa samordningskommittén. 
Kommissionen borde likaledes stödja denna princip inom ramen för G7:s diskussioner 
rörande de internationella organisationerna, särskilt vad avser det mål om större enhetlighet 
som fastställdes i Lyon. 
Ekonomiska och sociala kommittén spelar en central roll i säkerställandet av samordnad 
uppföljning av de stora konferenserna inom ekonomiska, sociala och närliggande områden i 
syfte att undvika dubbelarbete och för att främja en integrerad politik. Ett förnyat utskott 
för social utveckling borde biträda Ekonomiska och sociala kommittén med ett flerårigt 
tematiskt arbetsprogram med inriktning på toppmötets tre huvudpunkter. 
1.2. INFÖRANDE AV BESTÄMMELSER OM RESPEKT FÖR 
GRUNDLÄGGANDE SOCIALA RÄITICHE1 ER SAMT OM FRÄMJANDE AV 
DEN SOCIALA OCH MÄNSKLIGA UTVECKLINGEN I BILATERALA AVTAL 
I sina yttre förbindelser har Europeiska unionen utvecklat en politik för mänskliga 
rättigheter och grundläggande friheter som täcker en bred skala av åtgärder. I detta 
hänseende offentliggjorde kommissionen i november 1995 ett meddelande med rubriken 
<r. 
"Europeiska unionen och den externa dimensionen av mänskliga rättigheter: från Rom till 
Maastricht och framöver" 
När det gäller i synnerhet avtalsbundna relationer med tredje land skall sedan 1992 en 
klausul om mänskliga rättigheter utgöra en väsentlig del av de avtal som ingås med 
länderna i fråga. Denna bestämmelse avser samtliga rättigheter, inte bara de medborgerliga 
och politiska rättigheterna, utan också rätten till utveckling samt ekonomiska, kulturella och 
sociala rättigheter. Kommissionen utvecklade innebörden av denna bestämmelse i sitt 
meddelande av maj 1995 "om införande av respekten för de demokratiska principerna och 
mänskliga rättigheterna i avtal mellan gemenskapen och tredje land". 
Vad gäller den sociala dimensionen tar unionen vederbörlig hänsyn till dessa frågor. 
Härvidlag antog rådet (utvecklingssamarbete) en resolution i november 1996 om mänsklig 
och social utveckling och Europeiska unionens utvecklingspolitik. Dessutom omfattar 
vitboken som skall fungera som vägledning åt länderna i Central- och Östeuropa vad gäller 
deras förberedelse för integrationen i den inre marknaden, också det nya Europa-
Medelhavsavtalet om partnerskap som antogs av Europeiska rådet i Cannes och i vilken en 
stor del behandlas de sociala och mänskliga aspektema. 
I den del av handlingsprogrammet som ägnas åt förbättring av kvaliteten på arbete och 
sysselsättning förbinder sig samtliga regeringar som representerades i Köpenhamn att 
främja respekten för arbetstagarnas grundläggande rättigheter, och särskilt att tillämpa ILO-
konventionerna (i de fall länderna har undertecknat dessa konventioner), eller respektera de 
principer som ligger till grund för dem (i övriga fall). 
När det gäller bilaterala relationer och vid tilldelning av stöd och handelsförmåner bör 
gemenskapen ge företräde åt länder som vidtar konkreta åtgärder för att respektera detta 
åtagande. 
Föreslagna åtgärder 
a) I sina yttre förbindelser har Europeiska unionen utarbetat en politik i fråga om mänskliga 
rättigheter och grundläggande friheter som omfattar en bred skala av åtgärder. I detta 
hänseende antog kommissionen i november 1995 ett meddelande med rubriken 
"Europeiska unionen och den externa dimensionen av mänskliga rättigheter: från Rom till 
Maastricht och framöver". 
När det gäller särskilt förbindelserna med tredje land skall sedan 1992 en bestämmelse 
infogas i de avtal som ingås med tredje land i vilken det anges att de mänskliga rättigheterna 
utgör en väsentlig del av dessa avtal. Denna bestämmelse avser samtliga rättigheter, inte 
bara de medborgerliga och politiska, utan också de som rör utveckling samt ekonomiska, 
sociala och kulturella rättigheter. Kommissionen har utvecklat innebörden av denna 
bestämmelse i sitt meddelande från maj 1995 "om beaktandet av respekten för 
demokratiska principer och mänskliga rättigheter i gemenskapens avtal med tredje land". 
En dialog mellan unionen och utvecklingsländerna omfattar därför naturligtsvis dessa 
frågor. 
t 
b) Unionen ser till att utvecklingen av de mänskliga resurserna ingår som en viktig del i den 
ekonomiska och sociala utvecklingen genom utbildning och yrkeskvalifikationer samt 
genom att förbättra de missgynnade befolkningsgruppernas levnadsvillkor. När det gäller 
mänskliga rättigheter erkänner unionen behovet av att försvara arbetarnas grundläggande 
rättigheter med beaktande av de principer som anges i Internationella arbetsorganisationens 
bestämmelser, inbegripet de som rör förbud mot tvångsarbete och barnarbete, 
föreningsfrihet, rätten till organisation och till kollektiva förhandlingar samt principen om 
icke-diskriminering. 
I sitt samarbete med andra länder kommer gemenskapen att ta upp frågor rörande 
sysselsättning och respekten för de grundläggande sociala rättigheterna och försöka finna 
möjligheter till samarbete i sociala frågor. 
c) Målet skulle vara följande. 
-Främja ländernas egna analyser och fastställanden av konkreta ändamål för den 
sociala utvecklingen vad avser sysselsättning, hälsa, utbildning/yrkesutbildning och 
kamp mot fattigdom samt utvecklingen av politiska målsättningar på detta område, 
- Främja en utveckling av dialogen mellan regeringar, sociala partner och grupper 
inom det civila samhället om frågor som rör sysselsättning, hälsa och utbildning, 
- Genomföra konkreta åtgärder och program för att främja den sociala 
utvecklingens målsättningar och förverkliga respekten för ILO: s konventioner. 
För att genomföra denna del av det sociala samarbetet måste gemenskapen eftersträva ett 
närmare samarbete, dvs definitionen av de gemensamma samarbetsprogrammen, med 
specialinstitutioner och organ, såsom FN: s utvecklingsprogram, ILO och europeiska sociala 
partner. 
Kommissionen anser att ett bra sätt att förstärka den sociala dimensionen i genomförandet av 
gemenskapens utvecklingssamarbete, och särskilt med de minst utvecklade, är att på grundval 
av det åtagande som anges i toppmötets handlingsprogram genom gemensam 
överenskommelse avsätta 20 % av gemenskapens biståndsmedel för utveckling och 20 % av 
utvecklingsländernas offentliga utgifter till grundläggande sociala program. 
1.3. INFÖRLIVANDE AV KAMPEN MOT FATTIGDOM I 
UTVECKLINGSÅTGÄRDERNA OCH FULLFÖLJANDE AV INITIATIVEN MOT 
SOCIAL UTSLAGNING INOM GEMENSKAPEN 
1.3.1. I det handlingsprogram som antogs i Köpenhamn rekommenderas att strategier 
genomförs i vilka fastställs konkreta mål för minskning av fattigdomen och avskaffande av den 
absoluta fattigdomen, och i vilka dessa mål integreras med den ekonomiska och sociala politik 
som förs på lokal, nationell och regional nivå. Programmet manar också till ett förstärkt 
internationellt samarbete, till stöd för internationella organisationer och till mobilisering av både 
de offentliga sektorerna och de privata för att bidra till förverkligandet av nationella mål för att 
minska fattigdomen. 
På EU-planet, inom ramen för utvecklingssamarbetet, är kampen mot fattigdomen en av de 
prioriterade områdena inom vilket medlemsstaterna och gemenskapen avser att förstärka 
samordningen av deras respektive politik och åtgärder ute i samhället. Allmänna gemensamma 
riktlinjer antogs av rådet i december 1993, vilka särskilt understryker den grundläggande 
politiska dimensionen hos kampen mot fattigdomen som inte kan nå sitt mål utan en bestående 
politisk vilja att minska orättvisorna vid fördelningen av tillväxtens resultat och vid tillgången 
till produktionsresurser och sociala tjänster. I detta hänseende bör en minskning av orättvisorna 
mellan män och kvinnor prioriteras Den politik som har valts av rådet är en integrerad och 
långsiktig politik som berör samtliga utvecklingsinstrument och där tonvikten ligger på den 
politiska dialogen mellan finansiärerna och myndigheterna i mottagarländerna, liksom på 
befolkningens deltagande. 
För att bättre bekräfta sin roll att stödja den interna politiken som syftar till att minska 
fattigdomen och orättvisorna, och närmare definiera prioriteringarna vid handläggningen av 
utvecklingsprojekt och utvecklingsprogram, skulle gemenskapen kunna öka sitt stöd till 
utveckling av analys- och informationsinstrument, och verkligen integrera dem med olika 
samarbetsområden. 
föreslagna åtgärder 
I den politiska dialog som gemenskapen för med utvecklingsländerna beaktas systematiskt en 
analys av situationen vad beträffar fattigdom, på grundval av framstegsindikatorer samt en 
utvärdering av inhemska politiska åtgärder till förmån för en minskning av fattigdom och 
orättvisor, genom indikatorer såsom andelen offentliga utgifter som går till grundläggande 
social service jämfört med andra icke-produktiva utgifter, eller en uppskattning av de allmänna 
hindren för tillträde, särskilt för kvinnor, till produktionsresurser och produktion 
På samma gång kommer gemenskapen att förbättra sitt eget system för analys och utvärdering 
av sina program för att möjliggöra en mera exakt uppskattning av deras inverkan på 
fattigdomen. 
Slutligen skulle gemenskapen kunna överväga en utökning av sina åtgärder avseende 
utvecklingsutbildning för att öka det allmänna medvetandet i Europa om fattigdomsproblemen 
i världen. 
1.3.2. Det bör också säkerställas att de ekonomiska framsteg som görs inom unionen kommer 
alla till del. 
Som understryks i de analyser som gjordes inom ramen för toppmötet ökar den sociala 
utslagningen i industrialiserade ekonomier vid strukturomvandlingar. 
Kommissionen kommer, såsom antyds i det medelsiktiga sociala handlingsprogrammet, att 
fortsätta att uppmärksamt följa denna fråga. En europeisk debatt om social utslagning inleddes 
under 1996 och en rapport om alla gemenskapsåtgärder på det här området lades fram under 
1996. 
Inom ramen för Europeiska socialfonden blev kampen mot social utslagning redan 1989 en av 
prioriteringarna. Ett av dess viktigaste mål syftar till att bekämpa långtidsarbetslösheten och 
underlättaden social integrationen för ungdomar och för personer från mer utsatta grupper 
(narkomaner, invandrare, fd interner,...). 
När det gäller jämlikhet mellan män och kvinnor har denna princip på det hela taget införlivats i 
gemenskapens politik och åtgärder. 
I dag används 5,6 miljarder ecu till kampen mot utslagning. 
I gemenskapen sysselsättningsprogram möjliggörs ett smidigare tillvägagångssätt där alla 
aspekter av utslagning beaktas och behandlas på ett enhetligt sätt. 730 miljoner ecu används till 
kampen mot utslagning under avsnittet Horisont i programmet Sysselsättning. 
1.4. UPPRÄTTHÅLLANDE AV SYSSELSÄTTNINGEN SOM EN 
PRIORITERING FÖR DEN EKONOMISKA OCH SOCIALA POLITIKEN 
I Köpenhamnsdeklarationen och handlingsprogrammet läggs tonvikten i den ekonomiska och 
sociala politiken och i strategierna för hållbar utveckling på att skapa sysselsättning, minska 
arbetslösheten och främja skäligt betalda arbeten. Regeringarna åtog sig att föra en aktiv 
sysselsättningspolitik och prioritera nationell och internationell politik som skapar 
sysselsättning 
I handlingsprogrammet understryks sysselsättningens betydelsefulla roll för att minska 
fattigdomen och för att främja social integration Tonvikten ligger på nödvändig samverkan på 
alla plan mellan staten, arbetsmarknadspartema och det civila samhället, och på de 
9 
ansträngningar som måste göras när det gäller att satsa på immateriellt kapital. Satsningen på 
utbildning är av avgörande betydelse för den ekonomiska tillväxten och därmed också för 
sysselsättningen samt för att förbättra anpassningsförmågan hos män och kvinnor inför de 
globala ekonomiska förändringarna. Sysselsättningspolitiken måste dessutom säkerställa 
jämställdheten mellan män och kvinnor samt respekten för principen mot rasdiskriminering, 
etnisk, religiös eller annan diskriminering. 
Europeiska unionen har gjort kampen för sysselsättningen till en av sina viktigaste uppgifter. I 
den strategi som valts i överensstämmelse med den makroekonomiska politiken vars mål är 
monetär stabilitet och minskning av för stora budgetunderskott, identifieras fem huvudområden 
som är av stor betydelse för skapandet av sysselsättning: 
- Förbättring av utsikterna till sysselsättning genom investeringar i yrkesutbildning. 
- Tillväxten skall leda till ökad sysselsättning. 
- Sänkning av den indirekta arbetskostnaden till förmån för skapande av sysselsättning. 
- Effektivisering av arbetsmarknadspolitiken. 
- Åtgärder till förmån för grupper som är särskilt hårt drabbade av arbetslöshet. 
Europeiska rådet i Essen uppmanade medlemsstaterna att införliva dessa rekommendationer i 
deras nationella politik i ett flerårigt program, med hänsyn tagen till särdragen i 
medlemsstaternas ekonomiska och sociala situation. I december 1995 bekräftade Europeiska 
rådet i Madrid att skapandet av sysselsättning utgör det ekonomiska, sociala och politiska 
huvudmålet för Europeiska unionen och dess medlemsstater För första gången har en av rådet 
(ekonomiska och finansiella frågor samt abetsmarknadsfrågor och sociala frågor) och 
kommissionen gemensamt framlagd rapport utmynnat i samstämmighet i analysen av den väg 
som skall följas för att den ekonomiska återhämtningen skall leda till en tydligare förbättring av 
sysselsättningssituationen. 
I juni 1996 föreslog ordförande Santer en förtroendepakt för sysselsättning i syfte att 
mobilisera alla berörda aktörer att fullt ut utnyttja den europeiska multiplikatoreffekten och ge 
en dimension på lång och medellång sikt till åtgärder för bekämpning av arbetslösheten. Denna 
politik i vilken ett omfattande ramverk fastställs välkomnades av Europeiska rådet i Florens 
som underströk behovet att ge ny kraft till strategin för skapande av sysselsättning. 
Den gemensamma rapporten och förslaget till förtroendepakten följdes upp av Europeiska 
rådet i Dublin med en sysselsättningsförklaring som omfattar en rad konkreta och nödvändiga 
åtgärder för att (1) förbättra arbetsmarknadens effektivitet och investeringar i mänskliga 
resurser, (2) ge stöd till de svagaste grupperna i samhället, (3) göra skatte- och 
socialförsäkringssystemen mer sysselsättningsvänliga, (4) modernisera varu- och 
tjänstemarknaden, (5) förbättra konkurrenskraften och (6) främja lokal utveckling. 
Föreslagen inriktning 
Den verksamhet som beslutats och inletts av Europeiska unionen i nära samarbete med de 
arbetsmarknadsparterna skulle, inom ramen för en analys av de bästa tillvägagångssätten, på ett 
användbart sätt kunna föras vidare och konfronteras med andra initiativ inom en vidare 
internationell ram Med hänsyn till den speciella roll i handlingsprogrammet som ILO har lått i 
sysselsättningsfrågor, föreslär kornmissionen att regelbundna möten ordnas mellan de tvä 
institutionerna Diskussionerna om sysselsättningen bör också fortsätta inom ramen för OECD 
och G7. 
1.5. SÄKERSTÄLLA RESPEKTEN OCH SKYDDET FÖR INVANDRARNA, KAMPEN MOT RASISM 
OCH FRÄMLINGSFIENTLIGHET 
I Köpenhamndeklarationen förpliktar sig regeringarna att säkerställa skyddet för invandrad 
arbetskraft, sådan den är definierad i nationella och internationella bestämmelser, att motverka 
rasistiska och främlingsfientliga handlingar och att främja toleransen i samhället. Respekten för 
de mänskliga rättigheterna och de medborgerliga fri- och rättigheterna, kulturella och religiösa 
skillnader, social rättvisa och rätten till lika möjligheter är viktiga aspekter i ett mänskligare, 
rättvisare och mera tolerant samhälle. 
Planerade åtgärder 
- I sitt medelfristiga sociala handlingsprogram avser kommissionen att inom kort utfärda en 
rekommendation i syfte att uppmuntra samtliga medlemsstater att ratificera Förenta 
Nationemas konvention från 1990 om förbättring av villkoren för invandrad arbetskraft och 
deras familjer. 
- I kommissionens sociala handlingsprogram föreskrivs också att en rekommendation skall 
läggas fram som uppmanar medlemsstaterna att underlätta anställning av medborgare från 
tredje land som vistas stadigvarande och lagligt i en annan medlemsstat när dessa arbetstillfällen 
inte kan besättas antingen av medborgare i Europeiska unionen eller av medborgare i tredje 
land som vistas lagligt i den berörda medlemsstaten. Det bör nämligen noteras att medborgare i 
tredje land som vistas stadigvarande och lagligt i en medlemsstat för närvarande inte har rätt att 
flytta till en annan medlemsstat för att bedriva ekonomisk verksamhet där. 
- I december 1995 antog kommissionen ett meddelande om bekämpning av rasism, 
främlingsfientlighet och antisemitism för att dels samordna kommissionens verksamheter på 
detta område, dels föreslå åtgärdspunkter för framtiden. Detta meddelande åtföljs av ett förslag 
till rådet om att utnämna 1997 till "Europeiskt år mot rasism". 
2. BREDDNING OCH STIMULERING AV DEBATTEN I TOPPMÖTETS ANDA 
2.1. FRÄMJA DET CIVILA SAMHÄLLETS DELTAGANDE 
Deklarationen och handlingsprogrammet stadfäster begreppet om ett samhälle för alla, där 
varje individ med sina rättigheter och skyldigheter spelar en aktiv roll. Regeringarna uppmanas 
att uppmuntra alla till att delta i samhällslivet. 
/ '/anerade åtgärder 
Kommissionen liar beslutat att var I8:e månad anordna ett europeiskt forum tor att diskutera 
social- och arbetsmarknadspolitiken Detta forum har till uppgift att samla största möjliga urval 
av berörda organ. Utan att det påverkar den roll som arbetsmarknadsparterna spelar, anser 
kommissionen att enskilda organisationer och övriga representativa organisationer bör 
rådfrågas i en hel rad sociala frågor. Det första europeiska forumet har ägde rum i mars 1996. 
fl 
2.2 PLANERA EXPERTMÖTEN FÖR ATT FÖLJA UPP GENOMFÖRANDET AV 
HANDLINGSPROGRAMMET FRÅN KÖPENHAMN 
Expertmöten bör anordnas 1997 och 1999 för att följa upp utvecklingen i de viktigaste 
frågorna som berördes i Köpenhamn och, inför generalförsamlingens speciella session år 2000 
som har planerats för att granska genomförandet av handlingsprogrammet från Köpenhamn, 
utforma en sammanställning som samtidigt täcker både de externa och interna aspekterna av 
EU: s politik. 
•IX 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 724 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 05 
Katalognummer : CB-CO-96-736-SV-C 
ISBN 92-78-14166-6 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg