Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 79/373/EEG om saluföring av foderblandningar"

(2000/C 140/05)

Den 23 mars beslutade rådet att i enlighet med artikel 152 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén yttrande om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som ansvarade för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 15 mars 2000. Föredragande var Leif E. Nielsen.

Vid sin 371:a plenarsession den 29-30 mars (sammanträdet den 29 mars 2000) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 78 röster för och en emot.

1. Bakgrund

1.1. EU har ett omfattande och komplext regelverk för foderblandningar, som i största möjliga utsträckning försöker att förena säkerhet och hälsa, information om innehåll och användning, samt fri konkurrens och handel. I förslaget till ändring föreslår kommissionen att man skall införa en obligatorisk "öppen" deklaration i form av detaljerade kvalitativa och kvantitativa uppgifter om foderblandningarnas sammansättning. Hittills har det varit tal om begränsade deklarationer med gruppbeteckningar för foderråvaror utan närmare kvalitativa eller kvantitativa uppgifter. För att undvika allmänna påståenden och vilseledande information är det emellertid även i fortsättningen endast tillåtet att ange objektiva eller mätbara kvantiteter som kan påvisas.

1.2. Rådets direktiv 79/373/EEG om saluföring av foderblandningar(1), som ändrats genom rådets direktiv 90/44/EEG(2), innehåller bestämmelser om märkning avseende sammansättning och användning. När direktiv 90/44/EEG antogs 1990 orsakade den kvantitativa bestämningen av foderråvaror vissa kontrollproblem, bland annat på grund av de använda produkternas beskaffenhet, komplexiteten i de framställda blandningarna och tillverkningsmetoderna. Därför beslutade man att inte kräva några uppgifter om kvantitet, och uppgifterna gavs gruppvis, vilket innebar att flera olika foderråvaror sammanfördes och angavs med en och samma beteckning.

1.3. Frågan om öppna eller begränsade deklarationer har allt sedan dess varit föremål för intensiva diskussioner. Europaparlamentet och dess tillfälliga undersökningskommitté om BSE har sedan i februari 1997 krävt att märkningen av foder skall omfatta en obligatorisk, öppen deklaration med kvalitativa uppgifter om sammansättningen och ingrediensernas ursprung. Vid flera tillfällen har dessutom en önskan om kvantitativa uppgifter framförts. Kommissionen och Ständiga foderkommittén har i detta sammanhang påpekat att krav på kvantitativ och kvalitativ märkning förutsätter möjligheter att kontrollera uppgifterna samt att märkningen bör baseras på erkända analysmetoder. Vid ett sammanträde i Ständiga foderkommittén i samband med "dioxinkrisen" i juli 1999 sade sig dock merparten av medlemsstaterna föredra en frivillig öppen deklaration.

1.4. Kommissionen erkänner i föreliggande förslag fördelarna för användarna med en "öppen deklaration" samt att BSE-krisen och fallen av dioxinförgiftning understryker behovet av detaljerade uppgifter. Det finns fortfarande problem i samband med den kvalitativa och kvantitativa bestämningen av de foderråvaror som ingår i foder till animalieproduktionens djur, men den kontroll av märkningen som grundar sig på analyser kan enligt kommissionen kompletteras med kontroll av de handlingar som fodertillverkaren lämnar samt med de kontroller som de officiella myndigheterna i ursprungslandet utför.

1.5. Mot denna bakgrund är det enligt kommissionen nu lämpligt att göra det obligatoriskt att deklarera vilka foderråvaror som ingår i foderblandningarna till animalieproduktionens djur, och i vilka kvantiteter.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Det finns delade meningar om huruvida hittills gällande bestämmelser varit ändamålsenliga. Allmänt sett förordar jordbrukarna av produktionsmässiga skäl största möjliga insyn genom öppna deklarationer, medan foderindustrin föredrar begränsade deklarationer med hänvisning till svårigheterna att kontrollera märkningen, behovet av att skydda produktutvecklingen och den immateriella äganderätten till fodersammansättningarna samt svårigheterna med att ange de ständigt skiftande fodersammansättningarna på etiketterna. Samtidigt hävdar foderindustrin att en öppen deklaration ger en falsk illusion av säkerhet och att kraven blir mer omfattande än de som gäller för livsmedel. Det finns också olika traditioner och praxis i medlemsländerna. Det holländska jordbruket och industrin vill till exempel ha möjlighet att behålla sitt traditionella tillvägagångssätt på hemmaplan, enligt vilket de kooperativa foderföretagen kontrolleras av ett oberoende organ ("De Schothorst") som undersöker foderblandningarnas kvalitet och sammansättning ute på foderföretagen. Samtidigt är foderföretagen på uppmaning av enskilda jordbrukare tvungna att på förtrolig basis lämna alla relevanta uppgifter.

2.2. ESK anser att foderindustrins bekymmer i viss utsträckning är berättigade, men samtidigt är en ändring nödvändig på grund av det ökade behovet av kännedom om foderblandningarnas exakta sammansättningar inom djuruppfödningen och kundernas ökade krav på dokumentation från föregående led i produktionskedjan. En annan viktig faktor är den ökade prioritet som nödvändigtvis ges livsmedelssäkerheten samt myndigheternas ökade krav på dokumentation och möjligheter att spåra förorenade och främmande ämnen tillbaka till källan.

2.3. En frivillig öppen deklaration skulle strida mot kravet på information och öppenhet, och skulle leda till snedvridning av konkurrensen mellan fodertillverkarna. Dessutom förutsätter frivillig och obligatorisk öppen deklaration samma kontrollmöjligheter. Respekten för öppenhet bör gå före hänsynen till företagens produktutveckling. Det handlar inte om att skydda den immateriella äganderätten, eftersom det i princip inte finns några patenterade formler för djurfoder. När det gäller foderindustrins påståenden om att en obligatorisk öppen deklaration skulle stoppa utvecklingen mot nya och bättre fodervaror anser ESK att öppenhet som utgångspunkt kan förmodas medföra en sundare konkurrens som stimulerar till att producera så bra blandningar som möjligt.

2.4. Problemet med att etiketter måste ersättas när fodersammansättningen ändras, kan som kommissionen föreslår lösas genom att den öppna deklarationen får göras på en annan etikett eller på ett särskilt åtföljande dokument. I framtiden kommer det i högre grad att bli nödvändigt med självreglering i foderföretagen, certifiering av interna kontrollsystem, registrering av varupartier m.m. till följd av krav från såväl köpare som offentliga myndigheter. ESK menar därför att dokumentkontroll som komplement till analysresultaten kommer att vara en självklarhet i framtiden. Hittills har emellertid inte dokumentkontroll visat sig vara nödvändig i de medlemsstater som på frivillig basis använt öppen deklaration och åtföljande kontroll.

2.5. ESK stöder det faktum att förslaget till ändring inte omfattar foder till sällskapsdjur. Eftersom de nuvarande bestämmelserna anses tillräckliga vidmakthålls status quo för dessa produkter. Det kommer således fortfarande finnas möjlighet till antingen en obligatorisk delvis öppen deklaration (och möjligheten att använda gruppbeteckningar i stället för själva foderråvarorna) eller en frivillig öppen deklaration.

2.6. ESK kan mot bakgrund av ovanstående stödja kommissionens förslag i enlighet med textens förklaringar och motiveringar.

3. Särskilda kommentarer

3.1. ESK beklagar att det för oinvigda inte är möjligt att skaffa sig en klar bild av konsekvenserna av ändringarna i ett förslag som detta, till följd av att det inte finns någon konsoliderad text som innehåller samtliga ändringar sedan den ursprungliga texten antogs 1979. Det är därför inte möjligt att i detalj kommentera utformningen av kommissionens förslag. För att reglerna skall bli överskådliga bör ESK begära att konsoliderade texter alltid finns tillgängliga åtminstone på Celex.

Bryssel den 29 mars 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EGT L 86, 6.4.1979, s. 30.

(2) EGT L 27, 31.1.1990, s. 35.