Livsmedelssäkerhet
20. efterlyser ett förbud mot djurfoderproduktion och djuruppfödningsmetoder som innebär att djur-
rester återanvänds i foder för nötkreatur, får, getter och alla andra djur, inbegripet höns och fiskar, sålänge som medlemsstaterna inte kan garantera införlivandet av befintlig europeisk lagstiftning om åtgärderför att förebygga BSE i nationell lagstiftning och så länge som separeringen av självdöda djur enligt kom-
missionens förslag inte har trätt i kraft,
21. upprepar sitt krav på att obligatorisk BSE-testning av nötkreatur snabbt införs vid slakt av alla nöt-
kreatur, får och getter i alla medlemsstater, med början av djur som är äldre än 18 månader, för att få entydligare bild av den epidemiologiska situationen i hela EU,
22. välkomnar upprättandet av en europeisk livsmedelsmyndighet, vilket kommer att bidra till att lugna
EU:s konsumenter när det gäller livsmedelssäkerhet i medlemsstaterna och bör stärka positionen för deneuropeiska livsmedelsindustrin på världsmarknaden,
Social agenda
23. uppmanar Europeiska rådet att anta en ambitiös social agenda enligt riktlinjerna i kommissionens
meddelande, som redan har godkänts av Europaparlamentet, med klara målsättningar, förslag till specifikainstrument och tydliga frister,
*
**
24. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och regeringskon-
ferensen.
9. GUSP
A5-0340/2000
Europaparlamentets resolution om de framsteg som har gjorts för att genomföra den gemensamma
utrikes- och säkerhetspolitiken (C5-0255/2000 1dash 2000/2038(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
5dash med beaktande av artikel 21 i Fördraget om Europeiska unionen och artikel 103.3 och artikel 163 i
arbetsordningen,
5dash med beaktande av rådets årliga rapport 1999 om de viktigaste aspekterna och de grundläggande väg-
valen när det gäller GUSP, inbegripet de finansiella konsekvenserna för Europeiska gemenskapernasallmänna budget som lades fram för Europaparlamentet den 15 maj 2000 i enlighet med bestämmel-serna i punkt H.40 i det interinstitutionella avtalet av den 6 maj 1999 (C5-0255/2000)(
1),
5dash med beaktande av sin resolution av den 5 maj 1999 om unionens roll i världen: genomförandet av
den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 1998(2),
5dash med beaktande av sin resolution av den 5 september 2000 om den gemensamma EU-diplomatin(3),
5dash med beaktande av sin resolution av den 6 september 2000 om EU:s prioriteringar för de externa
åtgärderna(4),
5dash med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säker-
het och försvarspolitik och yttrandet från budgetutskottet (A5-0340/2000), och av följande skäl:
(1) EGT C 172, 18.6.1999, s. 1.
(2) EGT C 279, 1.10.1999, s. 218.
(3) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 4.
(4) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 9.13.8.2001 SV C 228/165 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
A. År 1999 innebar nya möjligheter för Europeiska unionen att befästa sin roll i världen genom att:
5dash den gemensamma valutan, euron, infördes den 1 januari,
5dash Fördraget om Europeiska unionen och dess nya bestämmelser i fråga om GUSP trädde i kraft den
1 maj,
5dash den höge representanten för GUSP tillträdde sitt ämbete den 18 oktober och gav på så sätt unio-
nens utrikespolitik ett ansikte,
5dash krisen i Kosovo (den 25 mars−10 juni) ledde till ställningstaganden som tog sig uttryck i förklar-
ingarna i Köln (den 4−5 juni) och i Helsingfors (den 10−11 december) samt de första besluten om
att inrätta en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik med en civil och en militär del,
5dash Europeiska rådet i Helsingfors beslöt att inleda anslutningsförhandlingar med de länder som inte
kommit ifråga vid Europeiska rådets möte i Luxemburg och gav Turkiet status som kandidatland.
B. Ledstjärnan för Europeiska unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik är försvar av de
gemensamma intressena och värdena, utveckling och förstärkning av demokratin och rättsstaten,respekten för de mänskliga rättigheterna, minoriteternas rättigheter och de grundläggande friheterna.
C. För att göra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken mer trovärdig och effektiv har Europe-
iska unionen skapat en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik, som tillåter unionen attförfoga över en komplett uppsättning civila och militära styrmedel för att skydda sina grundläggandevärden och sina intressen, vilket under alla omständigheter förutsätter att unionens beslut om ingri-panden inom ramen för Petersberguppdragen ges demokratisk legitimitet såväl av Europaparlamentetsom av de nationella parlamenten.
D. Gemensamt försvar är något som faller utanför området för den gemensamma europeiska säkerhets-
och försvarspolitiken, men och hör till Natos ansvarsområde.
E. I de gemensamma strategier som infördes genom Amsterdamfördraget och som gör det möjligt för EU
att agera på områden där medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen, uttrycks unionensutrikespolitiska prioriteringar.
F. Genom de gemensamma strategierna införs viss flexibilitet i den gemensamma utrikes- och säkerhets-
politiken, eftersom besluten inom ramen för de gemensamma strategierna fattas medkvalificerad majoritet.
G. Ytterligare en faktor för ökad flexibilitet som införts genom Amsterdamfördraget är ett lands möjlighet
att använda sig av konstruktiv röstnedläggelse, vilket gör det möjligt att fatta beslut om insatser i vilkavissa medlemsstater av inrikespolitiska skäl inte vill medverka.
H. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är endast ett av de politikområden som tillåter
unionen att agera utrikespolitiskt, och det bör påminnas om att unionen i enlighet med artikel 3 iEU-fördraget skall se till att den handlar samstämt i relationerna med omvärlden.
I. Enligt fördraget skall rådet och kommissionen ansvara för denna samstämdhet, men den lösning man
valt genom att dela ansvaret mellan den höge representanten för GUSP och kommissionen skullekunna leda till spänningar, vilket inte är bra ur effektivitetssynvinkel.
J. Det är mycket angeläget att de demokratiska bristerna i utvecklingen av den gemensamma europeiska
utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken åtgärdas.
K. Den pågående regeringskonferensen borde utnyttjas för att åstadkomma förbättringar av EU:s gemen-
samma utrikes- och säkerhetspolitik och gemensamma säkerhets- och försvarspolitik, inte minst vadgäller Europaparlamentets deltagande vad gäller båda politikområden, så att politiken förs närmaremedborgarna och fungerar mer demokratiskt.C 228/166 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
L. Besluten vid Europeiska rådets möte i Helsingfors om utvidgning av unionen är utan tvivel grund-
läggande för inriktningen av utrikespolitiken, och de har bidragit till en ny debatt om syftet med deneuropeiska integrationen, om Europas och Europeiska unionens inneboende natur, om de geografiskagränserna samt om EU-institutionernas framtida form.
Säkrande av freden och försvar av EU:s intressen och grundläggande värderingar som ledstjärnor för
GUSP
1. Parlamentet konstaterar att hörnstenarna för GUSP utgörs av att säkra fred och frihet och att skydda
EU:s grundläggande värderingar och intressen i Europa och i världen,
2. betonar, även mot bakgrund av detta, att respekt för de mänskliga rättigheterna och de grund-
läggande friheterna, främjande av demokratin och rättsstaten samt skydd av minoriteternas rättigheter tjä-nar dessa syften och i detta sammanhang utgör viktiga grundvalar för Europeiska unionens utrikespolitik,vilket visas i avtalen med tredje land (demokratiklausulen), i de gemensamma strategierna, i utvidgnings-politiken och nu även i den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken,
3. upprepar att statens och samhällets demokratisering är en säkerhetsfråga för unionen, men även en
nödvändig förutsättning för ekonomisk utveckling, eftersom det på lång sikt inte går att förena bland-ekonomi med begränsningar i de politiska och medborgerliga fri- och rättigheterna,
4. understryker att en lösning av de ekonomiska och sociala problemen utgör en viktig säkerhetsfaktor
och att Europeiska unionen har ett stort ansvar på detta område i Europa och i världen,
5. gläds över att rådet offentliggjort sin första rapport om situationen för de mänskliga rättigheterna, en
rapport som ger en översikt över unionens politik på detta område,
6. välkomnar unionens ansträngningar för att uppnå ett världsomfattande moratorium för dödsstraffet,
vilket slutligen skulle leda till att man avskaffar dödsstraffet i världen, och för att avskaffa andra förned-rande metoder som tortyr; betonar att dessa avskaffanden tillhör de värderingar som är utmärkande förEuropa,
Utvidgningen som grundläggande riktlinje för GUSP
7. konstaterar att anslutningsförhandlingarna med tolv länder, liksom partnerskapet mellan Europa och
Medelhavsområdet och stabilitetspakten för sydöstra Europa, har visat sig vara det mest effektiva instru-
mentet för att stabilisera Medelhavsområdet och Central- och Östeuropa,
8. betonar att utvidgningen även tjänar Europas säkerhetspolitiska och utrikespolitiska intressen,
9. betonar att EU parallellt med utvidgningsprocessen bör öka sina ansträngningar för att få till stånd ett
samarbete med övriga europeiska länder,
10. konstaterar ändå att den pågående utvidgningen 5dash för att inte tala om de mer avlägsna perspekti-
ven 5dash riskerar att förändra sammanhållningen inom unionen och därmed dess stabiliserande roll på deninternationella scenen, om inte EU tar itu med de reformer som behövs, särskilt en reform av unionensinstitutioner och utmaningarna i fråga om ökad öppenhet och närhet till medborgarna,
Den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken
11. noterar att den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken, som inrättades genom
Köln- och Helsingforsförklaringarna, även utgör en grundläggande riktlinje för GUSP och betonar attdenna nya politik är ett viktigt framsteg för den europeiska integrationen,
12. konstaterar att den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken innebär ökade val-
möjligheter för unionen inom det fredsfrämjande och konfliktförebyggande arbetet och det internationellasamarbetet, och att unionen, om det behövs, kan hantera kriser med hjälp av samtliga de civila och mili-tära instrument som står till dess förfogande, vilket förutsätter att unionen lyckas fastställa klara och exaktamål i utrikespolitiska frågor,13.8.2001 SV C 228/167 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
13. välkomnar därför de framsteg som gjordes vad gäller den gemensamma europeiska säkerhets- och
försvarspolitiken vid Europeiska rådets möten i Lissabon (den 23−24 mars 2000) och i Santa Maria daFeira (den 19−20 juni 2000), och hoppas att denna framåtanda skall fortsätta efter konferensen om kapa-citetsåtaganden (den 20−21 november 2000) och vid Europeiska rådets möte i Nice (den 7−8 december2000),
14. erinrar om att civila konfliktförebyggande åtgärder och krishantering bör prioriteras och att militära
medel endast bör användas som en sista utväg,
15. uppmanar till följd av Västeuropeiska unionens (VEU) ministermöte i Porto (den 15−16 maj 2000)
EU:s medlemsstater att fastställa en tidsplan för upplösning av denna organisation, och uppmanar samtidigtEuropeiska unionens råd att fastställa de närmare villkoren för hur VEU:s resterande uppgifter skall tas överinom unionens nya institutionella ram, som kommer att definieras av regeringskonferensen, utan att vissamedlemsstaters neutralitet och alliansfrihet påverkas i sammanhanget,
De viktigaste aspekterna när det gäller GUSP 1999 och aktuella tendenser
16. påminner om Balkankriserna, som ledde till militär konfrontation våren 1999 i samband med Koso-
vokrisen,
17. välkomnar därför den nya kurs som Förbundsrepubliken Jugoslavien valt och uppmanar kommis-
sionen och rådet att noggrant följa både demokratiseringsprocessen i Belgrad och den humanitära krisen ilandet och att ge dessa politiskt och ekonomiskt stöd,
18. uppmanar i detta avseende president Koštunica att snarast möjligt se över samtliga fall med politiska
fångar i Serbien, särskilt när det gäller kosovoalbaner, och att frige dem som gripits eller dömts utifrånogrundade politiska skäl och dem som kvarhållits i månader utan anledning,
19. bekräftar uppfattningen att nya utrikespolitiska prioriteringar inte bör finansieras på bekostnad av
andra uppgifter som är viktiga för Europeiska unionen och begär, med anledning av de nya ekonomiskautmaningarna i samband med stödet till återuppbyggnaden i Förbundsrepubliken Jugoslavien, att taket förkategori 4 i budgetplanen höjs,
20. konstaterar emellertid att läget i Kosovo förblir spänt och att denna situation delvis kan förklaras
med tvetydigheten i resolution 1244 från FN:s säkerhetsråd; hoppas att de kommunalval som hölls den28 oktober 2000 kan främja en fredlig dialog mellan Förbundsrepubliken Jugoslaviens nyvalde presidentoch ledaren för demokratiska förbundet i Kosovo, så att FN-resolutionen kan följas; noterar att presidentKostunicas vilja att reformera federationens struktur öppnar för en politisk kompromiss som skulle kunnahjälpa federationen som helhet att närma sig Europeiska unionen,
21. hyllar det arbete som under ytterst svåra förhållanden utförts av UNMIK (FN:s uppdrag i Kosovo),
KFOR (Natos fredsstyrkor i Kosovo) och EU-byrån för återuppbyggnad, och uppmuntrar de olika etniskagrupperna i Kosovo att fullt ut samarbeta med dessa organ; uppmanar i detta sammanhang EU, dess med-lemsstater och övriga internationella organisationer att bättre samordna sin verksamhet på plats ochkomma fram till tydligare regler för inbördes ansvar,
22. stöder den regionala strategi som Europeiska unionen inlett med en stabilitetspakt för sydöstra
Europa för att försöka överbrygga den kris som skakar västra Balkan och välkomnar att Förbundsrepubli-ken Jugoslavien den 26 oktober 2000 anslöts till denna stabilitetspakt, vilket kommer att bidra till fred,säkerhet och stabilitet i regionen,
23. ser positivt på den nya politik med stabiliserings- och associeringsavtal som utvecklas med Kroatien
och den före detta jugoslaviska republiken Makedonien, en politik som placerar dessa länder i ett euro-peiskt perspektiv,
24. önskar att konsolideringen av statsstrukturen skall fortgå i Bosnien-Hercegovina och i Albanien, dels
för att området skall stabiliseras, dels för att förutsättningar skall skapas för ingående av stabiliserings- ochassocieringsavtal med dessa länder; önskar även att detta politiska tillvägagångssätt, att sluta stabiliserings-och associeringsavtal, sedan kommer att omfatta samtliga länder i det västra Balkanområdet, så snart deuppfyller de nödvändiga kraven,C 228/168 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
25. välkomnar det toppmöte som hölls mellan EU och västra Balkan den 24 november 2000, och
understryker att detta möte sände ett klart budskap till de olika befolkningarna i området, även till Serbien,om deras europeiska tillhörighet,
26. önskar att rådet vid detta tillfälle bättre preciserar sin politik gentemot västra Balkan genom en
gemensam strategi som skulle kunna visa vägen för de demokratiska krafterna i området, och inte minstge dem en meningsfull vision av framtiden och deras förbindelser med Europeiska unionen,
27. välkomnar därför slutsatserna från Europeiska rådets möte i Santa Maria da Feira, som gav länderna
i sydöstra Europa ett långsiktigt perspektiv för EU-medlemskap,
28. välkomnar den gemensamma strategi gentemot Ryska federationen som Europeiska rådet antog i
Köln och som syftar till att göra landet till en strategisk partner till EU; önskar att Ryska federationenfortsätter sin väg mot demokrati och rättsstatliga förhållanden, men uttrycker oro över vissa negativainrikes utvecklingar (Tjetjenien, restriktiva åtgärder mot vissa medier), samtidigt som Europaparlamenteterkänner att upplösningen av den ryska staten måste upphöra,
29. anser under alla omständigheter att lösningen på konflikten i Tjetjenien måste vara politisk och att
den måste respektera Ryska federationens territoriella integritet,
30. anser också att det måste bringas fullständig klarhet i de kränkningar av de mänskliga rättigheterna
och missbruk som förekom under konflikten i Tjetjenien, och uppmanar de ryska myndigheterna attbemöda sig om detta,
31. anser, i och med att Ryssland är förenat med Vitryssland i en politisk union, att det är angeläget för
Rysslands demokratiska legitimitet att landets president och regering tydligt och uthålligt markerar detomfattande behovet av demokratiska reformer i Vitryssland, inte minst i ljuset av den rapport som denparlamentariska trojkan från Europeiska unionen, Europarådet och OSSE lade fram i Minsk den 16 oktober2000,
32. gläds över den gemensamma strategi gentemot Ukraina som Europeiska rådet antog i Helsingfors,
och som stärker det strategiska partnerskapet mellan de båda parterna; noterar att Ukraina liksom
Vitryssland och Moldova kommer att vara direkta grannar till Europeiska unionen då den planerade utvidg-
ningen avslutats, vilket kommer att placera de bilaterala förbindelserna mellan EU och dessa stater i ett nyttperspektiv; framhåller att dessa länders förbindelser med Europeiska unionen kommer att bero på hur deutvecklas när det gäller demokrati och rättsstatliga förhållanden,
33. noterar resultaten från det senaste toppmötet mellan EU och Ukraina, som hölls den 15 september
2000 i Paris, och beklagar att den tänkta intensifieringen av samarbetet mellan de båda parterna inte för-verkligats mer konkret till exempel på det säkerhets- och utrikespolitiska området,
34. önskar att Europeiska unionen i det mycket känsliga ärende som gäller byggandet av en ny gas-
ledning tydligt prioriterar samförstånd mellan Ryssland, Ukraina, Polen och övriga berörda länder,
35. önskar att Europeiska unionen skall använda partnerskaps- och samarbetsavtalen med de tre
länderna i södra Kaukasien för att utveckla de politiska och ekonomiska förbindelserna med dessa länderoch gynna deras ekonomiska utveckling och relationer sinsemellan och för att bidra till en lösning i deolösta konflikter som fortfarande finns; anser att idén med en stabilitetspakt för Kaukasusregionen där allaberörda parter skulle delta (inbegripet Europeiska unionen, Ryssland, Förenta staterna, Turkiet och Iran)förtjänar att utvecklas,
36. uppmanar Europeiska unionen att stödja reformrörelsen i Iran så att den positiva utveckling som
konstaterades vid de senaste valen bekräftas; önskar för detta ändamål att unionen skall normalisera sinaförbindelser med Iran,
37. uppmanar rådet och medlemsstaterna att i FN ta initiativ till inrättandet av en internationell domstol
för Irak, som skall utreda vilket ansvar Saddam Husseins regim bär ifråga om krigsbrott, brott mot mänsk-ligheten och folkmord,13.8.2001 SV C 228/169 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
38. välkomnar den gemensamma ståndpunkt som Europeiska unionen antagit om Afghanistan och öns-
kar att unionen skall inta en mer kraftfull hållning gentemot talibanerna, vars politik ignorerar de mänsk-liga rättigheterna och den afghanska befolkningens önskan om fred,
39. betonar att Asien, från Afghanistan till Sydkinesiska havet, är ett instabilt och farligt område på
grund av de samhälleliga och ideologiska splittringarna och vissa staters territoriella krav, för att intenämna förekomsten av massförstörelsevapen och de missiler som utvecklas för att transportera dem; upp-manar Europeiska unionen att noggrant följa kontinentens utveckling, särskilt med tanke på Peters-berguppdragen,
40. betraktar konflikten om Kashmirfrågan mellan de båda kärnvapenmakterna Indien och Pakistan
med särskild oro och anser det vara nödvändigt att Europeiska unionen och världssamfundet engagerarsig politiskt för att spänningarna i området skall kunna minskas,
41. anser allmänt sett att Europeiska unionen borde engagera sig mer i Asien för att där verka för
stabilitet och respekt för de mänskliga rättigheterna; välkomnar utifrån detta synsätt mötena mellan Asienoch EU (ASEM) som motsvarighet till de möten som organiseras inom ramen för APEC (Ekonomiska sam-arbetet i Asien och Stillahavsområdet),
42. beklagar att man vid det senaste ASEM-toppmötet offentligt gav uttryck för att det på högsta nivå
finns motstridiga ståndpunkter bland medlemsstaterna i fråga om Nordkorea,
43. betonar den ökande betydelsen av förbindelserna mellan EU och Kina, men beklagar att det saknas
verkliga framsteg i dialogen mellan EU och Kina om de mänskliga rättigheterna; uppmanar med kraft rådet
och kommissionen att än en gång klargöra för de kinesiska myndigheterna att nuvarande och framtida
förbindelser är beroende av konkreta förbättringar på detta område,
44. uppmanar härvidlag rådet att finna lösningar för att stärka de politiska förbindelserna med Taiwan i
syfte att främja en dialog mellan Taipei och Kina och stödja den taiwanesiska demokratin; uppmanar åter-igen kommissionen att öppna ett representationskontor i Taipei,
45. gläds över lösningen i Östtimor-frågan 1999, som möjliggjorde en normalisering av förbindelserna
med Indonesien, men fördömer de islamistiska gruppernas senaste våldsdåd mot den östtimorianskabefolkningen, och kräver av den indonesiska regeringen att milisgrupperna skall upplösas,
46. vill att Europeiska unionen skall tillmäta Afrika ökat intresse och gläds över det toppmöte mellan
EU och Afrika som hölls den 3−4 april 2000 i OAU:s och EU:s regi; önskar att den Kairoförklaring som dåantogs skall ta sig konkret uttryck i en gemensam strategi för Europeiska unionen,
47. välkomnar resultaten från presidentvalet i Elfenbenskusten den 22 oktober 2000 som markerade en
återgång till civilt styre; beklagar emellertid det våld som följde valet och uppmanar de politiska ledarna attvisa ansvarskänsla och låta landets återgång till konstitutionell legalitet ske i ett klimat av civil fred,
48. noterar utbredningen av sjukdomen aids i Afrika, vilken kan innebära ett hot mot inrikesstabiliteten
i de mest utsatta afrikanska länderna, och uppmanar till en kraftfull internationell insats i frågan,
49. ger på nytt sitt fulla stöd till partnerskapspolitiken mellan EU och Medelhavsländerna och delar
slutsatserna från den fjärde EU-Medelhavskonferensen som organiserades i Marseille den 13−14 november2000,
50. beklagar att man vid den fjärde EU-Medelhavskonferensen i Marseille inte kunnat godkänna en
stadga för fred och stabilitet mellan EU och Medelhavsländerna med anledning av den politiska situationeni Mellanöstern,
51. gläds över att förbindelserna med Libyen förbättrats; förklarar sig däremot fortfarande oroat över
situationen i Algeriet och de fortsatta massakrerna, trots folkomröstningen den 16 september 1999 ominbördes enighet,C 228/170 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
52. påminner om sitt stöd till fredsprocessen i Mellanöstern och beklagar att de förhandlingar som
inleddes mellan israelerna och palestinierna i Camp David i juli 2000 inte nått sitt mål; konstaterar meddjup oro att nya provokationer och våldsutbrott på nytt äventyrar fredsprocessen; väntar sig av FN, Euro-peiska unionen, Förenta staterna, Arabförbundet och Gulfstaternas samarbetsråd att båda sidorna skallövertygas om att allt bruk av våld endast kan motverka sitt eget syfte och att det inte finns några alternativtill att återuppta förhandlingar; hoppas därför att de kommande förhandlingarna skall göra det möjligt attbilda en livsduglig palestinsk stat, garantera Israels legitima krav på säkerhet och finna en lösning i Jerusa-lemfrågan,
53. beklagar unionens ihållande oförmåga att spela en konstruktiv roll till förmån för freden i Mellan-
östern så snart starka spänningar uppstår; uttrycker sin bestörtning över att medlemsstaterna visade enfullständigt splittrad bild vid omröstningen under FN:s generalförsamlings extra sammanträde den 21 okto-ber 2000,
54. gläds över att Europeiska rådet i Santa Maria da Feira antog en gemensam strategi vad gäller Medel-
havsområdet,
55. uppmanar kommissionen och rådet att bedöma vilka risker den ojämna fördelningen av vatten-
resurser innebär för den internationella säkerheten, och att bidra, eventuellt tillsammans med andraberörda länder, till krisförebyggande åtgärder för att förhindra uppkomsten av ”vattenkrig”,
56. hälsar med glädje att ett första toppmöte mellan stats- och regeringscheferna i länderna i Latin-
amerika, Västindien och i Europeiska unionen hölls i Rio den 28-29 juni 1999, liksom att EU utvecklatsina förbindelser med Mercosur och Chile; önskar att samarbetet mellan Europeiska unionen och alla dessaländer fördjupas,
57. gläder sig över Europeiska unionens avsikt att enligt sina egna prioriteringar och genom ett om-
fattande EU-program stödja den fredsprocess som president Pastrani inlett i Colombia,
58. anser det önskvärt att unionens insatser gentemot länderna i Latinamerika och Västindien åter-
speglas i en gemensam strategi,
59. välkomnar Europeiska unionens ansträngningar gällande nedrustning av konventionella vapen,
särskilt i fråga om förbud mot truppminor och olaglig handel med lätta och småkalibriga vapen,
60. gläds över 1999 års offentliggörande av den första årliga EU-rapporten om vapenexport, antagen
med tillämpning av punkt 8 i uppförandekoden av den 8 juni 1998,
61. välkomnar även unionens ansträngningar för nedrustning och icke-spridning av kärnvapen, i syn-
nerhet de gemensamma ståndpunkter som EU antagit inom ramen för icke-spridningsfördraget (NPT) och
fördraget om totalförbud mot kärnvapenprov (CTBT); gläds över att den ryska duman ratificerat Start II-fördraget och fördraget om totalförbud mot kärnvapenprov, men beklagar att den amerikanska senateninte gjort detsamma gällande det sistnämnda fördraget,
62. uppmuntrar unionen att fortsätta ansträngningarna för att nedrustningskonferensen skall inleda för-
handlingar i syfte att få till stånd ett fördrag om förbud mot produktion av klyvbara ämnen; välkomnarden förklaring som säkerhetsrådets fem permanenta medlemmar antog då konferensen om icke-spridnings-fördraget inleddes den 24 april 2000, där de upprepade sin vilja att nå fram till ett totalt avskaffande avkärnvapen,
63. uppmuntrar unionen att fortsätta ansträngningarna för att förstärka konventionen om förbud mot
bakteriologiska (biologiska) vapen och toxinvapen (BTV), så att ett juridiskt bindande protokoll kan antasföre den femte fördragsöversynkonferensen, som planeras hållas senast år 2001,
64. uttrycker mycket stark oro över möjligheten att Förenta staterna utvecklar ett begränsat system för
missilförsvar (NMD), med tanke på de risker ett sådant initiativ skulle innebära för den strategiska makt-balansen; önskar att ämnet skall bli föremål för en intensiv transatlantisk dialog och att andra berördaländer, såsom Ryssland, skall uppmanas att delta i de pågående diskussionerna, mot bakgrund av den reellaoch snabbt ökande spridningen av missiler i världen,13.8.2001 SV C 228/171 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
Amsterdamfördragets nya mekanismer
65. noterar att Amsterdamfördraget i jämförelse med Maastrichtfördraget inneburit förbättringar av den
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, eftersom de gemensamma strategierna innebär att effektivi-teten inom GUSP ökar; dessutom har tydligheten ökat genom inrättandet av posten som hög representantför GUSP, och flexibiliteten har ökat genom möjligheten till konstruktiv röstnedläggelse,
66. önskar att denna möjlighet till konstruktiv röstnedläggelse, som är en grundläggande faktor för
flexibiliteten i beslutsprocessen gällande GUSP och den gemensamma europeiska säkerhets- och försvars-
politiken, inte skall användas av vissa medlemsstater på ett systematiskt sätt så att den undergräver den
ömsesidiga solidariteten mellan staterna inom unionen,
67. anser att skapandet av posten som hög representant för GUSP visserligen innebär att unionen bättre
synliggörs, men ändå oundvikligen leder till behörighetskonflikter med den kommissionsledamot som haransvar för utrikesfrågorna, vilket är ett bevis på hur olämplig Europeiska unionens struktur med olikapelare är,
68. önskar att denna situation skall beaktas i samband med diskussionerna om EU-institutionernas
framtid, och föreslår för sin del att den uppgift som utövas av den höge representanten skall anförtros envice kommissionsordförande, som skall ansvara för utrikesförbindelserna och GUSP, och som skall varaansvarig såväl gentemot rådet som gentemot Europaparlamentet,
69. anser, i väntan på ytterligare klargöranden, att man i samarbete med kommissionen bör utveckla
enheten för politisk planering och tidig förvarning och ställa VEU:s satellitcenter och institut för säkerhets-studier till dess förfogande, så att den till fullo kan sköta sin uppgift som ett organ för förebyggandeåtgärder, analys och planering, i enlighet med texten i bilaga 6 till Amsterdamfördraget,
Utrikesförbindelsernas organisering
70. anser att den omstrukturering av utrikesavdelningarna som gjordes sedan den nya kommissionen
inrättats var positiv, då den innebar att den geografiskt motiverade spridningen av ansvar mellan flera olikakommissionsledamöter upphörde, men upprepar samtidigt att posten som hög representant för GUSP börinförlivas med kommissionen,
71. betonar att rådet och kommissionen måste bedriva ett nära samarbete där båda institutionernas
behörighet respekteras, särskilt då man skall genomföra konfliktförebyggande åtgärder eller ansvara för
krishantering, eftersom trovärdigheten i unionens utrikespolitik står på spel,
72. påminner om att gemenskapsinstrumenten kan bidra på ett avgörande sätt till att målen inom GUSP
förverkligas, och anser därmed att man för att öka samstämdheten och effektiviteten borde ge ökatutrymme åt den nya trojka som skisserades i Amsterdamfördraget; anser därför att rådets tjänstgörandeordförandeskap systematiskt och i en anda av partnerskap måste låta den höge representanten och kom-
missionsledamoten med ansvar för utrikesfrågor medverka i initiativen och verksamheten inom den
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, i egenskap av delar av trojkan, i väntan på att de båda funk-tionerna skall slås samman,
73. noterar att kommissionens utrikesavdelning strukturerats om med ett större ansvar för tjänstemän-
nen och medarbetarna, och stöder den reform gällande det externa biståndet som föreslagits av kommis-sionen,
74. ber kommissionen att inför den årliga debatten om unionens utrikespolitik förse parlamentet med
ett dokument som för varje land visar Europeiska unionens totala bistånd, uppdelat på gemenskapsstödoch medlemsstaternas stöd, och med jämförande uppgifter om andra biståndsgivande länder utanför EU;anser att dokumentet bör visa de konkreta resultat som uppnåtts genom gemenskapsstödet och ävenbetona eventuella svårigheter,
75. noterar att medlemsstaterna, i enlighet med vad som uppgavs på det informella rådsmötet i Evian,
har 40000 diplomater, fördelade på 1500 ambassader; konstaterar att denna mycket stora apparat inte itillräcklig utsträckning används för de gemensamma intressena,
76. uppmanar därför medlemsstaterna att bättre samordna sin ambassadverksamhet i länderna utanför
EU och låta ambassaderna verka i nära samarbete med kommissionens delegationer; anser att dessa dele-gationer i allt större utsträckning borde få karaktär av EU-ambassader och samordna medlemsstaternasdiplomat- och konsulattjänster, något som skulle kunna genomföras som försöksverksamhet,C 228/172 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
77. anser slutligen att inrättande av en EU-diplomatskola, såsom föreslogs i parlamentets ovannämnda
resolution av den 5 september 2000 om den gemensamma EU-diplomatin, skulle utgöra ett steg i rättriktning mot införande av en gemensam diplomati i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenstjänst,
Europaparlamentet, GUSP och den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken
78. betonar nödvändigheten av att Europeiska unionens verksamhet på området för krishantering med
civila och militära medel, inte minst inom ramen för Petersberguppdragen, måste bli föremål för ökadparlamentarisk kontroll,
79. konstaterar att det i detta sammanhang finns en tydlig arbetsfördelning mellan Europaparlamentet
och de nationella parlamenten,
80. påminner i detta avseende om sin resolution av den 15 juni 2000 om inrättandet av en gemensam
europeisk säkerhets- och försvarspolitik inför Europeiska rådets möte i Feira(
1), och föreslår att man inom
ramen för GUSP och den gemensamma europeiska säkerhets- och försvarspolitiken regelbundet skall orga-nisera ett sammanträffande mellan företrädare för de berörda utskotten i de nationella parlamenten och iEuropaparlamentet, så att de tillsammans med rådets ordförandeskap, den höge representanten för GUSPoch den kommissionsledamot som ansvarar för utrikesfrågorna kan gå igenom utvecklingen inom dessabåda politikområden; anser att det, under vissa förutsättningar, skulle vara önskvärt att under samma för-utsättningar även låta parlamenten i kandidatländerna och i de Natoländer som inte är EU-medlemmardelta i dessa sammanträden,
81. tillmäter stor betydelse till samarbetet mellan Europaparlamentet och Natos parlamentariska försam-
ling,
82. välkomnar rådets dokument om de viktigaste aspekterna och de grundläggande vägvalen när det
gäller GUSP, som ett instrument för riktlinjer och dialog i fråga om den gemensamma utrikes- och säker-hetspolitiken, men beklagar att detta dokument är det enda parlamentet ombeds yttra sig över på grundvalav artikel 21 i EU-fördraget; begär bland annat att få yttra sig över de gemensamma strategierna då dessaförbereds, så att parlamentets synpunkter vederbörligen beaktas,
*
**
83. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstater-
nas parlament.
(1) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 5.
10. En gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik efter mötena i Köln
och Helsingfors
A5-0339/2000
Europaparlamentets resolution om utveckling av Europeiska unionens gemensamma europeiska
säkerhets- och försvarspolitik efter Köln och Helsingfors (2000/2005(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
5dash med beaktande av resolutionsförslagen från:
a) Salvador Garriga Polledo om inrättandet av en civil europeisk fredskår (B5-0361/1999),b) Jorge Salvador Hernández Mollar om främjandet av förbindelserna med Maghreb-länderna
(B5-0114/2000),
5dash med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt dess artikel 17,
5dash med beaktande av de beslut som fattades vid Nordatlantiska rådets möte i Berlin (1996) och vid Natos
toppmöten i Madrid (1997) och Washington (1999), där man inom Nato erkände behovet av en euro-peisk säkerhets- och försvarsidentitet,13.8.2001 SV C 228/173 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000