Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utarbetandet av en EU-strategi för hållbar utveckling"

(2001/C 221/27)

Den 24-25 januari 2001 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artiklarna 11.4, 19.1 och 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Utarbetandet av en EU-strategi för hållbar utveckling".

Underkommittén "Hållbar utveckling", som ansvarat för kommitténs arbete i detta ärende, antog sitt utkast till yttrande den 17 maj 2001. Föredragande var Ernst Ehnmark och medföredragande Lutz Ribbe.

Vid sin 382:a plenarsession den 30-31 maj 2001 (sammanträdet den 31 maj 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt.

0. Sammanfattning av yttrandet

0.1. ESK uttrycker sitt starka stöd för avsikten att under EU-toppmötet i Göteborg i juni i år lansera en långsiktig förändring av politiken i syfte att gynna hållbar utveckling. Kommittén anser att detta är ett sätt att möta den oro och de farhågor som många medborgare hyser, även om samhället som helhet inte är informerat i tillräcklig utsträckning. Det är viktigt att politiken ändrar riktning, och det är rätt tid att starta denna process.

0.2. Kommittén är medveten om att politiken för hållbar utveckling delvis innebär och karakteriseras av ett förhållningssätt som är radikalt när det gäller utvecklingen av framtidens samhälle. Vissa svåra beslut kommer att behöva fattas längs vägen. Det är därför ännu viktigare att skiftet i politiken är väl förankrat hos allmänheten. Utan ett starkt stöd hos allmänheten kan ingen politik för hållbar utveckling lyckas.

0.3. Kommittén beklagar i hög grad att förfarandet för offentlig rådfrågning om den inledande utvecklingen av en så viktig och långtgående strategi begränsades till en så uppenbart otillräcklig tidsperiod som drygt en månad. Frågan om hållbar utveckling är alldeles för viktig för att hanteras på ett sådant sätt.

0.4. Kommittén rekommenderar att en långsiktig satsning görs efter toppmötet i Göteborg för att medvetandegöra allmänheten, inspirera till debatt på den lokala nivån samt kanalisera kommentarer till och förslag om utvecklingen av strategin för hållbar utveckling. Kommittén ser denna satsning som ett idealiskt tillfälle att skapa bredare engagemang hos allmänheten i en central fråga för EU-politiken.

0.5. ESK kommer i samarbete med det organiserade civila samhället att påbörja arbetet med att initiera och stödja en bred allmän debatt om de aktuella frågorna. Kommittén välkomnar kommissionens plan att anordna forum för berörda aktörer vartannat år i syfte att utvärdera EU:s strategi för hållbar utveckling och förklarar sig villig att delta i organisationen av dessa forum.

0.6. Kommittén understryker att den p.g.a. den snäva tidsramen för närvarande inte kan bidra så mycket som den hade velat. Av samma skäl kommer toppmötet i Göteborg med nödvändighet bara att utgöra inledningen på en strategisk process, inte slutfasen inför antagandet av EU:s politik på området. Därför kommer kommittén att ge fler och mer omfattande bidrag till utvecklingen av en strategi för hållbar utveckling.

0.7. Toppmötet i Göteborg bör, med tanke på den korta tid som avsatts till förberedelser, inrikta sig på att fastställa ett antal allmänna mål samt att uppmana kommissionen och andra berörda organ att lägga fram konkretare förslag inför toppmötena i Laeken och Barcelona.

0.8. EU:s strategi för hållbar utveckling måste befästa förhållandet mellan de tre pelarna (den ekonomiska, den sociala och den miljömässiga), och kommittén betonar i samband med detta behovet av att alla styrelsenivåer inför nya, övergripande strukturer för planering och övervakning av strategin för hållbar utveckling.

0.9. Kommittén föreslår att hållbarhetsmål anges inom områdena transport, energiproduktion, jordbruk och klimatförändring.

0.10. Kommittén noterar att ett samhälle som skall följa en strategi för hållbar utveckling måste vara ett kunskapsintensivt samhälle med stora investeringar i forskning och utveckling, utbildning och livslångt lärande.

0.11. Kommittén vill uttrycka sin förvåning över att frågan om den åldrande befolkningen inte tydligare kopplas till de låga och sjunkande födelsetalen i medlemsstaterna. Som en del av strategin för hållbar utveckling finns här utrymme för en aktiv familjepolitik på nationell nivå för att skapa verkliga ekonomiska och sociala möjligheter för föräldrar som vill kombinera barn och yrkesliv.

0.12. ESK ger sitt fulla stöd till Kyotoprotokollet och förväntar sig att EU handlar kraftfullt för att stödja protokollet som global strategi och vill samtidigt understryka behovet av nya och strängare krav.

0.13. Kommittén förklarar sig intresserad av att engageras i utvärdering och uppföljning av strategin för hållbar utveckling. Kommittén är redo att mobilisera sina medlemsorganisationer i arbetet med att förbättra kommunikationen med gräsrotsnivån och att utveckla en övervakningsfunktion med inriktning på kvalitetsanalys av genomförandet av hållbar utveckling.

1. Inledning

1.1. En EU-strategi för hållbar utveckling

1.1.1. Med detta yttrande vill Ekonomiska och sociala kommittén bidra till diskussionen om och utarbetandet av den planerade EU-strategin för hållbar utveckling. Denna strategi, som kommissionen och rådet för närvarande håller på att bereda på uppdrag av Europeiska rådet i Helsingfors i december 1999, kommer att vara hörnstenen vid Europeiska rådets möte i Göteborg den 15-16 juni 2001.

1.1.2. Detta Europeiska råd förväntas sätta igång en process för hållbar utveckling som skall fortsätta under kommande EU-ordförandeskap. Ett antal politiska prioriteringar och mål skall antas och man skall komma överens om förfarandena. Avsikten är att EU:s strategi för hållbar utveckling skall flätas samman med Lissabonuppföljningen. Strategins syfte är alltså inte att sätta i gång en ytterligare EU-process i likhet med "Lissabon" eller "Luxemburg", utan snarare att ge Lissabonrundan en ny och vidare dimension. I detta avseende finns det en tydlig koppling mellan toppmötet i Stockholm (i mars) och det i Göteborg (i juni).

1.1.3. Tidsperspektivet för strategin för hållbar utveckling är långt - upp till 20-25 år för vissa mål. Strategin kommer dessutom att betona behovet av fortlöpande utvärdering och vidare utveckling av mål och förfaranden.

1.1.4. Strategin för hållbar utveckling skall även följa upp Riokonferensen från 1992, besluten som fattades vid Rio + 5, samt fungera som EU:s bidrag vid den tioårsöversyn av Rioprocessen (Rio + 10) som skall göras vid toppmötet i Sydafrika 2002. Dessutom skall den ses i ljuset av OECD:s arbete på detta område som bygger på ett treårsmandat från OECD:s ministerkonferens 1998. Detta arbete ledde fram till OECD:s ministerkonferens den 17-18 maj 2001.

1.2. Ekonomiska och sociala kommittén har bakom sig en lång rad yttranden om miljörelaterade, ekonomiska och sociala frågor. Kommittén har bidragit till de mål som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000 och vid uppföljningen i Stockholm. Kommittén företräder stora grupper i det organiserade civila samhället, och har därför särskilda möjligheter att bidra till utarbetandet och uppföljningen av en strategi för hållbar utveckling.

1.3. Begreppet "Hållbar utveckling"

1.3.1. 1987 års rapport från "World Commission on Environment and Development" (den så kallade Brundtland-kommissionen) gav en definition av hållbar utveckling som har blivit den mest accepterade: "En utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra framtida generationers möjligheter att tillgodose sina behov".

1.3.2. I linje med denna definition och i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Helsingfors skall strategin för hållbar utveckling vara "en långsiktig strategi som sammanfogar program för en ekonomiskt, socialt och ekologiskt hållbar utveckling". Den syftar alltså till att förena fortsatt ekonomisk stabilitet och tillväxt med bibehållen social välfärd och med kraven på miljöskydd, där även frågor om livsmedelssäkerhet och folkhälsa ingår. Uttryckt på annat sätt försöker strategin för hållbar utveckling lösa vissa långsiktiga "hållbarhetsproblem" som har ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensioner.

1.3.3. Ekonomiska och sociala kommittén kompletterar med följande kommentarer till begreppet hållbar utveckling.

1.3.3.1. Begreppet är inte nytt, och man är medveten om de politiska konsekvenserna. Ett antal länder har fattat beslut (särskilt vid Riokonferensen och dess uppföljning) som rör behovet av en politik för hållbar utveckling.

1.3.3.2. Få konkreta åtgärder har dock vidtagits. Det finns ett antal skäl till detta. Det centrala är antagligen att hållbar utveckling är ett mycket vitt begrepp som inbegriper parallella åtgärder på internationell och nationell nivå samt på lokal nivå. Dessutom innebär det en förändring i livsstil och konsumtionsvanor. Det är ett begrepp med mycket tydliga konsekvenser för den enskilda medborgaren.

1.3.4. Trots detta måste processen inledas och konkreta politiska åtgärder måste utarbetas. Lanseringen av en EU-strategi för hållbar utveckling kan utgöra ett sent men konkret bidrag till genomförandet av Rio-konferensens höga ambitioner.

1.3.5. EU-strategin bör bidra till en hållbar och förbättrad livskvalitet. Det är en vision för en samhällsutveckling som bygger på ansvar gentemot både människorna och naturen. Det är ett aktuellt tema med tanke på den ökade uppmärksamhet som breda grupper i samhället ägnar åt frågor om livskvalitet. Hållbar utveckling är en princip och en vision som blir allt viktigare inte bara i EU utan även globalt.

1.3.6. Kommittén understryker att begreppet hållbar utveckling har ganska radikala politiska konsekvenser när det gäller samhällsutvecklingen i ett längre tidsperspektiv. En politik för hållbar utveckling innebär utan tvekan vissa obekväma beslut. I våra samhällen finns dock ett antal tendenser som helt enkelt inte är hållbara om man vill bibehålla ekonomisk tillväxt, sunda statsfinanser och ett välfärdssystem som omfattar alla.

1.3.7. Djupast sett består valet i att antingen fatta besluten på ett planerat, rationellt sätt eller att tvingas fatta dem under akuta omständigheter.

2. Kommissionens förberedande arbete med strategin för en hållbar utveckling

2.1. Den 27 mars presenterade kommissionen sitt samrådsdokument om hållbar utveckling. Dokumentet var avsett som utgångspunkt för breda debatter och diskussioner. Tidsfristen för kommentarer sattes till slutet av april för att man skulle hinna ta hänsyn till dem i det slutliga utarbetandet av förslaget till EU-strategi.

2.1.1. Samrådsdokumentet innehöll inte några förslag inför den kommande strategin. Det innehöll i stället en struktur för analys och konkretisering av vissa relevanta frågor. Det innehöll en analys av faktorer som hittills har förhindrat verkliga framsteg på området och ett förslag till "verktygsuppsättning" för genomförandet av en strategi för hållbar utveckling. För att konkretisera begreppet är dokumentet inriktat på ett begränsat antal aktuella problem som valts ut på grundval av tre kriterier: "problemens omfattning/följder", "tidsperspektiv" (går processerna att hejda, konsekvenser för kommande generationer?) och en "europeisk/internationell dimension". Kommissionen har därefter valt att prioritera följande sex frågor:

- Social utslagning/fattigdom.

- Folkhälsa.

- Demografi/åldrande befolkning.

- Klimatförändringar/miljövänlig energi.

- Utarmning av råvarutillgångar.

- Rörlighet och markanvändning.

2.1.2. För vart och ett av de sex områdena fastställer samrådsdokumentet icke hållbara tendenser i den ekonomiska, sociala och miljömässiga utvecklingen. Samrådsdokumentet inbjöd alltså till bred diskussion om positiva och negativa aspekter på olika samhällstrender, oavsett deras anknytning till en strategi för hållbar utveckling.

2.2. Styrkan i samrådsdokumentet är dess analys av icke hållbara tendenser. Där påpekas också att det finns en stor samstämmighet om att en strategi för hållbar utveckling bör omfatta två centrala idéer:

- Utveckling har en ekonomisk, en social och en miljörelaterad dimension. Utveckling blir hållbar endast om jämvikt uppnås mellan de olika faktorer som bidrar till den totala livskvaliteten.

- Den generation som lever i dag har ett ansvar inför framtida generationer att lämna tillräckliga sociala, miljömässiga och ekonomiska resurser i arv, så att man i framtiden kan åtnjuta en livskvalitet som är minst lika hög som dagens.

2.3. Kommittén anser att samrådsdokumentet är värdefullt som utgångspunkt för diskussionen. Det största problemet är att det kom för sent och att tidsfristen var för snäv för att ett brett samråd skulle kunna genomföras. Kommittén behandlar detta under punkt 6.

3. ESK:s och kommissionens gemensamt anordnade hearing

3.1. ESK anordnade i samarbete med Europeiska kommissionen en hearing under två dagar i slutet av april. Ämnet var samrådsdokumentet. Hearingen samlade cirka 200 företrädare för berörda parters och det civila samhällets organisationer, regeringar och EU-institutioner. Debatten var livlig och konkret, och resulterade i ett antal förslag till toppmötet i Göteborg.

3.2. Tre observationer dominerade diskussionen.

3.2.1. Den första berörde behovet av politiska visioner och ledarskap. Man betonade upprepade gånger att regeringar och politiker måste ta initiativet för att utforma en politisk vision genom att utöva politiskt ledarskap och göra prioriteringar.

3.2.2. Den andra observationen handlade om behovet av omfattande forskning och utveckling som bas för beslut om en strategi för hållbar utveckling. Ett samhälle som skall följa en strategi för hållbar utveckling måste vara ett samhälle som gör stora investeringar i forskning och utveckling samt utbildning.

3.2.3. Den tredje observationen kretsade kring den globala dimensionen, som inte tas upp i någon större omfattning i kommissionens dokument. EU måste ta initiativet på den globala nivån genom att besluta om en strategi för hållbar utveckling och därmed inspirera andra länder.

3.3. Ytterligare några kommentarer kan göras.

3.3.1. Det fanns inte någon enskild idealisk lösning. En riktig metod är därför att låta de befintliga politikområdena genomsyras av principen om en hållbar utveckling även efter Cardiffprocessen. Av stor vikt är områden som lantbruk och fiske; till följd av avsaknaden av en hållbar politik ansågs den biologiska mångfalden, folkhälsan och rent av vår överlevnad stå på spel.

3.3.2. Näringslivets roll i utformningen och genomförandet av en strategi för en hållbar utveckling diskuterades mycket. Den allmänna meningen var att näringslivet i dag i allmänhet kan betraktas som en bundsförvant i genomförandet av strategin för hållbar utveckling.

3.3.3. Behovet av långsiktig offentlig finansiering var ett annat stort ämne, särskilt i samband med den åldrande befolkningen och det ökande behovet av äldreomsorg.

3.3.4. Å andra sidan sades inte mycket om de låga födelsetalen, trots att den frågan är en självklar del i den totala ekvationen när det gäller den åldrande befolkningen och långsiktig offentlig finansiering. Därmed diskuterades inte en mer aktiv nationell familjepolitik (som skulle omfatta barn, föräldrar och gamla). En aktiv politik för stöd till familjer skulle dock kunna ge föräldrar en verklig möjlighet att kombinera barn, omsorg och karriär.

4. Kommentarer till det förberedande arbetet

4.1. Ekonomiska och sociala kommittén ser de kommande besluten om hållbar utveckling som inledningen till en lång process.

4.2. Trots detta beklagar kommittén att kommissionens samrådsdokument lades fram så sent i förberedelserna, vilket resulterade i en mycket kort tidsfrist för denna omfattande rådfrågning. Europeiska rådet i Helsingfors beslutade 1999 att frågan om hållbar utveckling skall vara ett av de centrala ämnena för toppmötet i Göteborg. Tiden borde ha varit tillräcklig för att genomföra ett brett samråd innan besluten skall fattas. Ett brett stöd kunde ha skapats bland allmänheten. Det organiserade civila samhället kunde ha engagerats aktivt i utarbetandet av strategin.

4.3. En hållbarhetsstrategi är utan tvekan mycket svår att formulera, och just därför kan den inte utarbetas och antas under brådskande former.

4.4. Det gäller att inleda en brett upplagd samråds- och medverkansprocedur. Ett samrådsdokument som det som lades fram den 27 mars 2001 hade kunnat vara ett etappresultat i en sådan procedur. När man väl diskuterat orsakerna till varför vissa utvecklingslinjer hittills gått i fel riktning bör en strategi utarbetas i dialog för att komma till rätta med felaktigheterna. Detta skulle vara rätt väg för att komma fram till en politik som kan accepteras allmänt.

4.5. Kommittén uppskattar dock att kommissionen och kommittén fick möjlighet att gemensamt anordna tvådagarshearingen i slutet av april.

4.6. Kommissionen är trots allt medveten om hur betydelsefullt det är med en samråds- och medverkansprocedur, eftersom man just har lagt fram ett dokument om "styrelseformer" som grundligt behandlar denna fråga. Dessutom påpekas vikten av tidig och systematisk dialog i förslaget till strategi "A Sustainable Europe for a better World"(1), som skrevs efter den gemensamma hearingen (punkt 4.5 ovan).

5. Omfattande samråd med allmänheten

5.1.1. Ekonomiska och sociala kommittén anser att strategin för hållbar utveckling är ett av de viktigaste beslut som EU har stått inför under senare år. Det kommer att ha genomgripande konsekvenser för våra samhällen. Det kommer att innebära förändringar i livsstil och konsumtionsmönster.

5.1.2. Eftersom frågorna i samband med hållbar utveckling är så viktiga, måste de stödjas och genomföras nerifrån och upp, inte införas uppifrån och ner.

5.1.3. EU har sällan stått inför en politisk fråga som i så stor utsträckning kräver stöd från gräsrotsnivå.

5.2. Med tanke på den otillräckliga tid som avsatts för ett brett samråd och opinionsbildning i syfte att stödja de kommande besluten rekommenderar kommittén starkt att toppmötet i Göteborg följs av systematiska informations- och rådfrågningsinsatser i alla medlemsländer. I samband med detta skulle det finnas möjlighet för olika organisationer och politiska partier att delta och kanalisera åsikter och kommentarer nerifrån och upp.

5.3. Det skulle få konsekvenser för beslutsprocessen. Toppmötet i Göteborg kunde inriktas på att fastställa ett antal ganska allmänna mål för de kommande 10-20 åren, ge förslag till hur Lissabon-målen kan anpassas till den nya strategin samt begära att allt ytterligare förberedande arbete uppskjuts till toppmötet i Barcelona i mars år 2002.

5.4. På så sätt skulle toppmötet i Göteborg kunna inbjuda medborgare och organisationer att aktivt delta i diskussionerna fram till toppmötet i Barcelona, där mer konkreta beslut skulle kunna förberedas på ett lämpligt sätt. Deltagandet skulle naturligtvis behöva fortsätta även efteråt.

5.5. Kommittén föreslår att frågan om hållbar utveckling betraktas som ett pilotfall när det gäller att skapa nytt, bredare engagemang i en central fråga för EU-politiken!

6. Ramarna för ett beslut om en strategi för hållbar utveckling

Kontentan av kommissionens analys är att en strategi för hållbar utveckling inte bara är en nödvändighet utan ett akut behov om vi skall kunna ändra på vissa trender som faktiskt hotar existensmöjligheterna för både oss själva och våra barn.

ESK ställer sig entydigt bakom denna slutsats. En förändringsprocess måste börja någonstans och någon gång, och med all sannolikhet är det hög tid i dag att inleda den. Det finns ett mycket stort analysmaterial att grunda besluten på, forsknings- och utvecklingsresurserna har en betydande potential och det ekonomiska läget i EU är gynnsammare än på många år.

Dessutom finns det i stora samhällsgrupper en stark oro över grundläggande hälso- och livsmedelsfrågor, för att bara nämna två aspekter. Detta innebär att chanserna för tillfället är särskilt goda att uppbåda ett brett opinionsstöd för att inleda en förändringsprocess i riktning mot hållbar utveckling.

6.1. Avvägningen mellan de tre pelarna

6.1.1. Begreppet hållbar utveckling kan beskrivas som Lissabonstrategin (ekonomisk och social hållbarhet), kompletterad med en tredje pelare, långsiktigt hållbar miljö. Strategin för hållbar utveckling bör betona det ömsesidiga beroendet mellan dessa tre pelare. Den bör kombinera en dynamisk samhällsekonomi med ett samhälle som erbjuder möjligheter åt alla samtidigt som resurserna utnyttjas effektivare och tillväxtens koppling till miljöförstöring reduceras.

6.1.2. I samrådsdokumentet räknar man upp sex möjliga åtgärdsområden. Ett område som inte nämns uttryckligen är sysselsättningen, ett centralt inslag i Lissabonstrategin. Utan höga sysselsättningsnivåer blir det inte möjligt att driva en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling. Sysselsättningen är både mål och medel. Kommittén rekommenderar att förteckningen kompletteras med sysselsättningsfrågan och den demografiska utvecklingen.

6.1.3. I den sociala pelaren bör dessutom vissa andra teman tas upp. Känslan av samhörighet med EU kommer inte bara att bero på ekonomiska faktorer utan också på kulturell förståelse och kulturutbyte. Det europeiska kulturarvet är faktiskt en integrerad del av den europeiska samhällsmodellen. En politik för hållbar utveckling måste ta hänsyn till att det krävs ökad medvetenhet om nedärvda europeiska kulturvärden i seder och bruk och beteendemönster.

6.1.4. Den europeiska samhällsmodellen befinner sig i ständig utveckling efter hand som tiderna och samhällena förändras. Den hållbara utvecklingen kommer att bidra till denna utveckling, särskilt med avseende på att det behövs solidaritet mellan olika folk och generationer.

6.2. Ledmotiv

6.2.1. På grund av sin komplexitet är den hållbara utvecklingen en företeelse som inte är lätt att beskriva eller kartlägga. Det är givet att det behövs nya, anslående formuleringar när den skall redovisas för den allmänna opinionen.

6.2.2. Ett ledmotiv skulle kunna bygga på ansvarskänsla. Europa bör utvecklas till det område i världen som tar störst ansvar för miljön och mänskligheten.

6.2.3. Ett annat kan handla om denna och nästa generation. Europa bör skapa handlingsalternativ för en god tillvaro även för nästa generation, med avseende på den ekonomiska, sociala och miljömässiga utvecklingen.

6.2.4. Kommittén betonar vikten av aspekten solidaritet mellan generationerna, särskilt eftersom den tilltalar stora befolkningsgrupper.

6.3. Utvecklingsstrategins koppling till EU:s övriga politikområden och program

6.3.1. I strategin för hållbar utveckling måste man lyfta fram vikten av att det finns en övergripande politisk logik mellan ett antal EU-strategier och EU-program. Bland dessa finns Luxemburg- och Cardiffprocesserna, det sjätte miljöhandlingsprogrammet, de allmänna ekonomiska riktlinjerna, m.fl.

6.3.2. Om man skall lyckas samordna och planera dessa så att de integreras i strategin för hållbar utveckling krävs fortlöpande övervakning. Nya övergripande strukturer kommer att behövas på alla styrelsenivåer.

6.3.3. I samrådsdokumentet tar man upp att det för närvarande finns ett 60-tal relevanta strategier och program på EU-nivå. Bortsett från att det är uppenbart att strategier och program har fått frodas under generösa former, illustrerar redan nyckelinslagen i en strategi för hållbar utveckling att det krävs en tydligare övergripande politisk logik i formuleringen av målsättningar och i genomförandet.

6.3.4. Det vore värdefullt att systematiskt bedöma konsekvenserna för hållbarheten innan nya program inleds.

6.3.5. Denna övergripande politiska logik måste också innehålla indikatorer för utvärdering och uppföljning. Det kommer att krävas konsekvens mellan de olika indikatorerna, och de måste begränsas till ett antal med verkligt avgörande betydelse för utvärdering och uppföljning av hållbarhetsstrategin som helhet och av de olika integrerade strategierna. Det är bara alltför lätt att upprätta uppsjöar av statistik med begränsad nytta.

6.4. Strategin för hållbar utveckling och de berörda aktörerna

6.4.1. Hållbarhetsstrategin kommer aldrig att kunna bli ett framgångsrikt inslag i Lissabonstrategin om inte de berörda intressentorganisationerna engagerar sig aktivt. Detta har på senare tid framförts av en rad sådana organisationer. Kommittén ställer sig bakom deras helhetsbild av att hållbarhetsstrategin kommer att få mycket svårt att komma i gång utan aktivt stöd från intressenterna.

6.4.2. De berörda aktörernas medverkan bör omfatta både genomförande och uppföljning samt översyn av tidigare mål och målsättningar.

6.4.3. Definitionen av de berörda intresseorganisationerna måste vara mycket bred. Det organiserade civila samhället har följaktligen en central roll.

6.5. Visioner och ledarskap

6.5.1. I samrådsdokumentet diskuteras inga frågor om visioner och ledarskap. Man kan hävda att en strategi för hållbar utveckling aldrig kan bli praktiskt genomförbar utan visioner och ledarskap. De politiska partierna, organisationerna i det civila samhället och statsmakterna måste initiera debatten om de möjliga visionerna. Även om visionerna är tänkta att vara långsiktiga (20-25 år) bör de inte sträcka sig längre än till nästa generation. Detta är en tidsrymd som de flesta vuxna uppfattar som både naturlig och skälig.

6.5.2. Europeiska rådet i Lissabon antog målsättningen att EU skall bli världens mest konkurrenskraftiga och funktionsdugliga region senast år 2010. I denna målsättning samlas en lång rad högintressanta teman och värden: mål för tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft av i stort sett samma karaktär som i kommissionens vitbok från 1993. Vitbokens mål betecknades när de antogs som både realistiska och visionära.

6.6. Att bygga upp ett kunskapssamhälle

6.6.1. Ett samhälle som kännetecknas av en politik för hållbar utveckling är redan enligt definition kunskapsintensivt. Nya framsteg inom transporter och energiproduktion förutsätter nya stora satsningar på forskning och utveckling. Effektivare utnyttjande av naturtillgångarna inom produktionen kommer att förstärka behovet av ett större kunskapsinnehåll i produkterna.

6.6.2. De mänskliga resurserna kommer att bli viktigare i relation till finans- och naturresurser. Efterfrågan på och behovet av större investeringar i kompetensutveckling och livslångt lärande kommer att bli betydande. Skolsystemen måste ta väl hand om vartenda barn för att undvika avbrott i skolgången, för att lägga till en aspekt.

6.6.3. Lissabonstrategin har fastställt en plattform för att bygga ett europeiskt kunskapssamhälle. En strategi för hållbar utveckling kan bara ytterligare understryka hur viktig denna plattform är.

6.7. Ett arbetsliv under förändring

6.7.1. De omvandlingar av yrken som pågår inom industri och övrig produktion måste motsvaras av omfattande och kontinuerliga investeringar i fortbildning och omskolning av arbetskraften.

6.7.2. Nya och välfungerande relationer mellan arbetsmarknadsparterna kommer att bli nödvändiga i ett arbetsliv som präglas av höga investeringar i kompetenshöjning och forskning.

6.7.3. Arbetskvalitet kommer att bli en nyckelfråga, vilket noterades redan av Stockholmstoppmötet.

6.7.4. Arbetslivsfrågorna kommer också att innefatta arbetsmiljön. Inom IKT-sektorn uppträder redan nya former av stress och utbrändhet. Det kunskapsintensiva arbetslivet kommer att kräva nya insatser för att motverka de eventuella negativa effekterna. Här har fackföreningarna ett särskilt ansvar.

6.7.5. Med avseende på samtliga av dessa aspekter kan de målsättningar som skisserades i Lissabon också inrymma mål och målsättningar för en strategi för hållbar utveckling.

6.7.6. Lissabonstrategin inrymmer också målsättningen full sysselsättning. Denna målsättning måste stödjas fullt ut inom hållbarhetsstrategin.

6.7.7. Förhållandet att befolkningen blir allt äldre och att både arbetskraft och folkmängd reduceras skapar ännu en rad utmaningar. Det är tydligt, och det står också i överensstämmelse med det nya direktivet(2) mot åldersdiskriminering, att nya incitament måste utvecklas för att motivera den äldre arbetskraften att stanna kvar längre i aktiv yrkesverksamhet.

7. Prioriterade inslag i en hållbarhetsstrategi för Europeiska unionen

7.1. Kommittén har tagit del av det slutgiltiga strategiförslaget från Europeiska kommissionen. På grund av den korta tid som har funnits för att granska detta viktiga dokument har kommittén i detta yttrande begränsat sig till övergripande, allmänna kommentarer om dokumentets mål och förfaranden. ESK kommer vid ett senare tillfälle att yttra sig mot bakgrund av slutsatserna från Göteborgstoppmötet.

7.2.1. För det första vill kommittén uttrycka sin tillfredsställelse med att strategin är koncentrerad och inriktad på ett begränsat antal uppenbart icke-hållbara situationer. Den visar tydligt att detta är inledningen till en lång politisk process och understryker behovet av tillräcklig rådfrågning inför varje steg och varje åtgärd.

7.2.2. I förslaget har kommissionen angett hur den nya strategin för hållbar utveckling kan integreras i Lissabonstrategin och ingå i samma årliga utvärdering och uppföljning. Detta är viktigt eftersom politiken inom de ekonomiska, sociala och miljörelaterade områdena bör hänga samman.

7.2.3. Kommissionen betonar helt korrekt att det slutgiltiga ansvaret för resultatet av arbetet för ett mer hållbart samhälle inte kan läggas enbart på den ena eller andra gruppen, utan måste delas av alla institutioner och medborgare.

7.2.4. I vidare bemärkelse skulle kommittén ha velat se större vikt läggas vid forskning och utveckling. Det nya sjätte ramprogrammet borde ha målsättningar som stämmer överens med strategin för hållbar utveckling.

7.3.1. När det gäller toppmötet i Göteborg vill kommittén redovisa vissa övergripande prioriteringar för en hållbarhetsstrategi för EU. Det är självklart att dessa överväganden bygger på kommitténs tidigare arbeten.

7.3.2. Procedurfrågor: Ekonomiska och sociala kommittén föreslår att Göteborgstoppmötet inriktas på ett begränsat antal mer generella målsättningar för en hållbar utveckling, och uppmanar kommissionen och andra berörda organ att lägga fram konkretare förslag inför Barcelonatoppmötet i mars nästa år. Det skulle då bli möjligt att dra i gång en bred samråds- och medverkansprocess över hela unionen och bygga upp tillräckligt stöd för de konkretare åtgärder som planeras.

7.3.3. Tidsrymden: Kommittén föreslår att hållbarhetsstrategins målsättningar skall täcka två tidshorisonter, den ena på medellång sikt (upp till tio år), den andra långsiktig (20-25 år).

7.3.4. Mätningsaspekten: De valda målsättningarna bör kunna definieras så att det går att mäta genomförandegraden. Relevanta indikatorer måste fastställas.

7.3.5. Strategin för hållbar utveckling bör integreras i Lissabonstrategin och vara ett inslag i den årliga uppföljningen.

7.3.6. Målsättningar för hållbar utveckling: Kommittén anser att mål måste anges för områdena transport, energiproduktion, jordbruk och klimatförändring.

7.3.7. Konkretiseringsnivå: Kommittén föreslår att besluten vid Göteborgstoppmötet inte skall gå in på detaljer i alltför hög grad.

7.3.8. Klimatförändringarna: Kommittén stöder Kyotoprotokollet helhjärtat, liksom dess tillämpning, men konstaterar samtidigt att man måste gå vidare.

7.3.9. Befolkningens åldrande: Att befolkningen blir allt äldre innebär en lång rad utmaningar för hållbarhetsstrategin. Det är en komplicerad fråga som innefattar både ett längre arbetsliv och nya insatser för äldrevården. Här har medlemsländerna stora gemensamma erfarenheter. Toppmötet i Göteborg bör fastställa en tidsfrist inom vilken kommissionen skall lägga fram en rapport med riktmärken som ger en uppdaterad genomgång av goda metoder i syfte att underlätta för äldre arbetare att bli anställda.

7.3.10. Låga fertilitetsnivåer: Kommissionen har på ett tidigare stadium sagt att man kan överväga att lägga fram vissa idéer för att stimulera medlemsstaterna att sätta in familjestöd i syfte att hjälpa föräldrarna att kombinera barn och yrkesliv. Kommittén skulle välkomna ett initiativ från kommissionens sida och föreslår att Göteborgstoppmötet tar upp detta i slutsatserna.

7.3.11. Forskningsnätverk: Strategin för hållbar utveckling måste få starkt stöd även från forskarvärlden. Genom nätverkskontakter mellan forskningsinstituten går det att uppbåda den nödvändiga kritiska massan av forskningsresurser. ESK föreslår att en eller flera samordnare av forskningsnätverken utses. En sådan samordnare skulle kunna vara högskoleinstitutionerna just i Göteborg, som redan håller på att etablera sig som nätverkssamordnare.

8. Utvidgningen och hållbarhetsstrategin

8.1. När en strategi för hållbar utveckling inom EU antas kommer konsekvenserna att bli betydande för kandidatländerna. Hållbarhetsstrategin är inget inslag i gemenskapens regelverk, men kandidatländerna förväntas ansluta sig till strategin som unionsmedlemmar. I en viss bemärkelse är detta ingen ny utmaning. Dessa länder har redan deltagit i besluten vid Riokonferensen och dess uppföljningsarbeten.

8.2. I konkretare former kommer EU-strategin för hållbar utveckling emellertid att innebära nya utmaningar och nya påfrestningar på knappa finansiella resurser. Det kommer också bland annat att krävas nya investeringar i mänskliga resurser och i att motivera medborgarna att ändra livs- och konsumtionsmönster.

8.3. Det skulle vara fel att underskatta vidden av de utmaningar som kandidatländerna kan ställas inför inom hållbarhetsstrategin. Det finns knappast någon tradition med miljöskydd. Frågorna om ohållbara utvecklingstendenser finns inte i förgrunden av den politiska debatten.

8.4. Kommittén föreslår att EU vidtar särskilda åtgärder för att ge intresserade kandidatländer möjlighet att integreras i hållbarhetsprocessen på ett tidigt stadium, det vill säga även innan de blivit medlemmar i unionen.

8.5. Vi föreslår att man överväger öronmärkta finansiella resurser till stöd för kandidatländer som skall integreras fullt ut i hållbarhetsstrategin.

9. ESK:s roll i genomförandet av strategin för en hållbar utveckling

9.1. Det organiserade civila samhället bör delta aktivt i fråga om att förbereda, genomföra och följa upp strategin för hållbar utveckling. Ekonomiska och sociala kommittén har en unik position bland EU-institutionerna med sin breda representation av det civila samhället.

9.2. Kommittén föreslår att dess deltagande till stöd för hållbarhetsstrategin redovisas i tre delar:

9.2.1. Forumrollen: För att strategin skall kunna genomföras med framgång krävs god kommunikation från och till gräsrotsnivån. Här kan ESK och dess medlemsorganisationer spela en avgörande roll. Kommissionen uttalar i förslaget till strategi sin avsikt att anordna forum för berörda aktörer vartannat år i syfte att utvärdera EU:s strategi för hållbar utveckling och anmodar kommittén att delta i organisationen av dessa forum. Kommittén välkomnar kommissionens planer att anordna sådana hearingar och förklarar sig villig att delta som medarrangör.

9.2.2. Mobiliseringsrollen: Med nära koppling till forumrollen kan ESK:s medlemsorganisationer agera på nationell och lokal nivå för att öka medvetenheten om dessa frågor, inspirera till debatt, kanalisera opinionsyttringar och fungera som förmedlare av information i vid bemärkelse.

9.2.3. Rollen som kvalitetsövervakare: Kommissionen kommer att ha det övergripande ansvaret för att utvärdera och följa upp hållbarhetsstrategin, bland annat genom att ta fram statistiskt grundmaterial. Det kommer emellertid att krävas utvärderingsinsatser även under andra former. Kommittén är beredd att ta på sig en övervakningsroll i anslutning till hållbarhetsstrategin, med fokus på kvalitetsbedömning av genomförandeinsatserna och eventuellt med publicering av en årlig resultattavla. En sådan insats skulle kunna bidra till det årliga europeiska toppmötet som följer upp hela Lissabonstrategin och hållbarhetsstrategin.

Bryssel den 31 maj 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) "Ett hållbart Europa för en bättre värld" (ej officiellt översatt till svenska), kommissionens meddelande av den 15 maj inför Europeiska rådets möte i Göteborg.

(2) Direktiv 2000/78/EG av den 27.11.2000.