A4-0050/99

Resolution om tjugoförsta årsrapporten från rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor 1996 (KOM(97)0728 - C4-0189/98), verksamhetsberättelsen för Ständiga kommittén för driftsäkerhet och hälsoskydd i stenkolsgruvor och andra mineralutvinnande industrier - verksamhetsperiod 1996 (KOM(97)0729 - C4-0190/98) och halvtidsrapporten om gemenskapens program för att förbättra säkerhet, hygien och hälsa i arbetet (1996-2000) (KOM(98)0511 - C4-0041/99)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 118 i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av tjugoförsta årsrapporten från rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor 1996 (KOM(97)0728 - C4-0189/98),

- med beaktande av verksamhetsberättelsen för Ständiga kommittén för driftsäkerhet och hälsoskydd i stenkolsgruvor och andra mineralutvinnande industrier - verksamhetsperiod 1996 (KOM(97)0729 - C4-0190/98),

- med beaktande av halvtidsrapporten om gemenskapens program för att förbättra säkerhet, hygien och hälsa i arbetet (1996-2000) (KOM(1998)0511 - C4-0041/99),

- med beaktande av sin resolution av den 18 november 1998 om kommissionens meddelande om om det sociala handlingsprogrammet 1998-2000 ((Protokollet från detta datum, del II.12.)),

- med beaktande av sin resolution av den 23 maj 1996 med dess yttrande om förslaget till rådets beslut om antagande av ett program med icke-lagstiftande åtgärder för att förbättra hälsan och säkerheten i arbetet ((EGT C 166, 10.6.1996, s. 172.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandena från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0050/99), och av följande skäl:

A. Att främja hälsa och säkerhet i arbetet hör till den verksamhet inom gemenskapen som mest direkt inverkar på medborgarnas liv och som därför har stor betydelse när det gäller att skapa acceptans för EU bland medborgarna.

B. Betydelsen av arbetarskydd är särskilt stor med beaktande av att antalet olycksfall i arbetet och yrkessjukdomar är alarmerande.

C. Det ligger inte i någons intresse att dåliga arbetsförhållanden används som en konkurrensmetod på den inre marknaden, eftersom de leder till betydande ekonomiska förluster såväl för företag som samhällsekonomin. För individen kan förlusterna inte ens mätas i pengar.

D. Arbetslivet håller på att genomgå omfattande förändringar, i synnerhet i samband med ny teknik och ny arbetsorganisation. Detta leder även till nya problem för hälsa och säkerhet i arbetet.

E. Den yrkesarbetande befolkningens medelålder blir allt högre och antalet kvinnor på arbetsmarknaden ökar likaledes ständigt.

F. Amsterdamfördragets ikraftträdande innebär att Europaparlamentets roll förstärks och att den sociala dialogen effektiviseras när det gäller hälsa och säkerhet i arbetet.

G. Utvidgningen av Europeiska unionen ställer unionen inför en stor utmaning: den måste samtidigt kunna hjälpa ansökarländerna att nå upp till samma nivå som unionen ifråga om hälsa och säkerhet i arbetet och upprätthålla och utveckla en hög nivå på detta område i de nuvarande medlemsstaterna.

1. Parlamentet betonar att kommittéerna har en betydande roll som expertorgan vilka kan främja samarbete enligt trepartsprincipen; anser att man därför måste säkerställa att de får tillräckliga resurser och att deras expertis kan utnyttjas på ett bredare och mångsidigare sätt,

2. betraktar det som viktigt att rådgivande kommittén och Europaparlamentets utskott för sysselsättning och socialfrågor stärker sitt ömsesidiga samarbete och informationsutbyte, t.ex. genom gemensamma sammanträden,

3. är bekymrat över att endast en bråkdel av kommittémedlemmarna är kvinnor och förespråkar att man ändrar utnämningsförfarandet så att bägge könen blir jämställt företrädda,

4. uppmanar med kraft kommissionen att ingående övervaka genomförandet och tillämpningen av lagstiftningen och föreslår att man i detta sammanhang skall involvera arbetsmarknadens parter samt att kommissionen skall beakta en sådan lagstiftnings konsekvenser för industrin på tillbörligt sätt,

5. efterlyser en plan för att harmonisera och bedöma myndigheternas verksamhet i medlemsstaterna, något som t.ex. SLIC har föreslagit, och en rekommendation om kriterier för vilka kvalifikationer och vilken utbildning de anställda på arbetsplatsen bör ha,

6. anmodar kommissionen att tillsammans med rådgivande kommittén utarbeta en strategi och riktlinjer för hur direktiven skall tillämpas,

7. uppmanar kommissionen att informera Europaparlamentet bättre om genomförandet och tillämpningen av lagstiftningen om hälsa och säkerhet,

8. betonar att samtliga tre parter i unionens «hälso- och säkerhetstriangel» är viktiga och förordar således att man skall säkerställa den roll som Europeiska arbetsmiljöbyrån i Bilbao har som källa till information om arbetarskydd och när det gäller att sprida bästa praxis, i synnerhet till små och medelstora företag, och att man skall bibehålla Europeiska fonden för förbättring av levands- och arbetsvillkor i Dublin samt ombesörja att kommissionen har tillräckliga resurser för att utveckla en aktiv politik,

9. är besviket över att Safe-programmet inte har antagits enligt det ursprungliga förslaget och uppmanar med kraft kommissionen att undersöka möjligheten att anta det inom ramen för Amsterdamfördraget eller föreslå en ändring för att möjliggöra antagandet vid nästa översyn av fördraget,

10. stödjer kommissionens insatser för att öka medvetenheten hos små och medelstora företag om detta område och effektivisera den rådgivning som myndigheterna ställer till förfogande,

11. anser att en förenkling av lagstiftningen inte får leda till lägre normer eller mildare krav,

12. uppmanar kommissionen att reda ut hur samarbetet med icke-statliga organisationer kan utvecklas och hur man bättre kan utnyttja deras sakkunskap,

13. efterlyser beslutsamma insatser från kommissionen i syfte att:

a) främja bästa praxis när det gäller asbest i enlighet med de befintliga direktiven och kräva att det snarast införs ett förbud mot saluföring, produktion och användning av alla former av asbest i början av 1999,

b) successivt utvidga cancerdirektivet till att omfatta ämnen som IARC(International Agency for Research on Cancer) klassificerat som karcinogena,

c) främja direktiven om fysiska faktorer, byggnadsställningar och minimibestämmelser inom transportområdet,

d) utarbeta ett förslag om hur personer som arbetar utomhus skall skyddas mot faktorer som förorsakar hudcancer,

14. efterlyser omgående ratificering av ILO:s konvention nr 176 och rekommendation nr 183 i samband med denna,

15. stödjer kommissionens avsikter att hjälpa ansökarländerna att utveckla sin lagstiftning och sina kontrollsystem samt uppmanar den att öronmärka särskilda resurser för detta,

16. uttrycker oro över att ansökarländerna i utvidgningsprocessen eventuellt inte ger tillräckligt utrymme åt gemenskapens regelverk på området säkerhets-, hygien- och hälsokrav och begär därför att rådgivande kommittén inrättar en ny arbetsgrupp som riktar in sig på detta problem,

17. anser det därför vara nödvändigt att man fastställer mekanismer för att stärka rådgivande kommitténs struktur och sätt att fungera, i enlighet med de krav som införlivandet av ansökarländerna ställer, för att dessa länder skall kunna anpassa sig till de europeiska föreskrifterna om säkerhet, hälsa och hygien i arbetet,

18. anser att arbetet måste anpassas till människans kapacitet och behov och inte tvärtom; konstaterar att det är möjligt att få de anställda att stanna kvar i arbetslivet ända tills de har uppnått pensionsåldern genom att man förhindrar diskrepans mellan de krav som arbetet ställer och arbetstagarnas kapacitet; anser att ny teknik bör användas för att man skall uppnå dessa mål,

19. stödjer kommissionens uppfattning om att arbetsmiljöerna bör utvecklas så att de i högre grad beaktar funktionshindrade personers och äldre arbetstagares särskilda behov; anser att grupperingar bland den yrkesarbetande befolkningen som bra är tillfälligt yrkesverksamma inte får missgynnas,

20. framhåller att de metoder för att upprätthålla arbetskapaciteten som utvecklats i Finland bör innefattas i den «goda praxis» som sprids i medlemsstaterna,

21. uppmanar kommissionen att undersöka de nya problemområden som inte omfattas av den gällande lagstiftningen, dvs. stress, utbrändhet, våldsamma kunder och klienter, hot om sådant våld och mobbning på arbetsplatsen,

22. konstaterar att muskuloskeletala sjukdomar samt psykologiska och sociala faktorer i dagens läge utgör det största hotet mot arbetstagarnas hälsa,

23. fäster uppmärksamhet vid problem som bl.a. beror på bristen på självständighet i arbetet, slentrianmässigt arbete och ensidigt arbetsinnehåll, något som är typiskt i synnerhet för kvinnoarbeten; uppmanar att man bör ta hänsyn till ergonomins betydelse för att förbättra hälsa och säkerhet på arbetsplatsen,

24. framhåller att statistiken bör utvecklas på så sätt att man med hjälp av den bättre kan identifiera särskilda kvinnoproblem; anser att detta dock inte får leda till att kvinnor diskrimineras på arbetsmarknaden,

25. fäster uppmärksamhet vid hälsa och säkerhet i arbetet för de grupper som för närvarande i stort sett inte omfattas av det skydd som lagstiftningen erbjuder, såsom personer som arbetar hemma och egenföretagare,

26. erinrar om att vissa former av atypiska anställningsförhållanden och entreprenader ökat, vilket har lett till fler olycksfall i arbetet; uppmanar kommissionen att poängtera för medlemsstaterna att direktiven skall följas även i sådana fall, liksom att noggrant övervaka att detta sker,

27. rekommenderar att man följer principen om säkerhetsorganisation (safety management), enligt vilken hantering av de risker som finns i arbetsmiljön och förbättring av arbetstagarnas säkerhet och välbefinnande uppfattas som en del av den normala verksamheten på arbetsplatsen och genomförs i samarbete mellan företagsledningen och personalen,

28. anser att en särskild budgetpost bör inrättas i EU:s forskningsprogram för att finansiera forskning om hälsa och säkerhet i arbetet,

29. anser att höga säkerhets- och hälsoskyddsstandarder är avgörande och att de inte får sänkas med hänvisning till den fria rörligheten för varor,

30. betonar att hälsa och säkerhet i arbetet bör bli en central del av de internationella avtal som EU ingår,

31. anser att det inte är tillräckligt att välja en rent legalistisk strategi för att genomföra lagstiftning som grundar sig på direktiv och att unionens befintliga juridisk-tekniska traditioner och de strukturer som man har förhandlat fram kollektivt bör undersökas tillräckligt ingående vad avser praxis och effekter,

32. begär att Ständiga kommittén för driftssäkerhet och hälsoskydd i stenkolsgruvor och andra mineralutvinnande industrier tilldelas finansiella medel, eftersom detta är det enda sätt på vilket man kan garantera att denna kommitté arbetar självständigt och effektivt,

33. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, de europeiska arbetsmarknadsparterna, plattformen för europeiska icke-statliga organisationer på det sociala området samt medlemsstaternas regeringar och parlament.