EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 11.10.2011 
SEK(2011) 1166 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
Sammanfattning av konsekvensbedömningen 
Följedokument till 
Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning  
om en gemensam europeisk köplag 
{KOM(2011) 635 slutlig} 
{SEK(2011) 1165 slutlig}  
 
 1 
1. PROCEDURFRÅGOR OCH SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER 
Europeiska kommissionen (kommi ssionen) har arbetat på en europeisk avtalsrätt sedan 2001. 
I juli 2010 antog kommissionen en grönbok om po litiska alternativ på framsteg mot en 
europeisk avtalsrätt för konsumenter och fö retag (grönbok). I kommissionens arbetsprogram 
för 2011 fastställs ett rättsligt in strument om europeisk avtalsrä tt som ett strategiskt initiativ 
att läggas fram under sista kvartalet 2011.  
I april 2010 inrättade kommissionen en  expertgrupp som skulle göra en 
genomförbarhetsstudie om ett fö rslag till rättsakt. Studien blev klar i april 2011. En 
ledningsgrupp för konsekvensbedömningen möttes fe m gånger för att diskutera utkastet till 
grönbok, konsekvensbedömningen oc h genomförbarhetsstudien.  
 
Kommissionen höll fortlöpande olika typer av samråd. Grönboken gav 320 svar från en rad 
olika intressenter. På så vis kunde kommissionen identifiera och bemöta farhågor rörande de 
olika politiska alternativen. Kommissionen in rättade också en expertgrupp för viktiga 
intressenter som företrädde näringslivet, kons umenter och rättstillämpare. Den expertgruppen 
anlitades kontinuerligt i sa mband med genomförbarhetsst udien för att se till att 
bestämmelserna reglerade alla praktiska pr oblem och var användarvänliga. Dessutom följde 
kommissionen även upp synpunkter från fö retag och konsumenter med hjälp av 
Eurobarometerundersökningar och undersökningar som utfördes av en panel för små och 
medelstora företag och den europeiska företags panelen. Ett seminarium om avtalsrätt med 
intressenter från näringslivet anordnade s i november 2010. Kommissionens tjänstemän 
sammanträdde även med företrädare för den eu ropeiska konsumentorg anisationen BEUC och 
deltog i två möten med den rådgiva nde europeiska konsumentgruppen.  
 
2. PROBLEMFORMULERING 
2.1. Inledning 
Skillnader i avtalslagstiftningen mellan medlem sstaterna kan hindra den gränsöverskridande 
handeln inom EU och avskräcka företag och konsumenter från gränsöverskridande 
transaktioner. Företag som exporterar varo r till andra EU-länder drabbas av onödiga 
transaktionskostnader som uppgår t ill nära 1 miljard euro varje år. Värdet av den uteblivna 
handeln på grund av skillnader i avtalslagstift ningen beräknas uppgå till några tiotal miljarder 
euro. 
 
2.2. Nuvarande avtalsrä ttsliga EU-regler 
Den nuvarande avtalsrättsliga ramen kännetec knas av skillnader mellan de nationella 
lagstiftningarna. Flera EU-rättsakt er och internationella rättsliga instrument har antagits inom 
avtalsrätten, men det saknas ett enhetligt och uttömmande regelverk som företag och 
konsumenter kan använda vid gränsöverskr idande transaktioner inom EU.   
 
2.3. Problem 1: Skillnader i avtalslagstiftn ing hindrar företagen från att bedriva 
gränsöverskridande handel och begränsa r den gränsöverskridande verksamheten  
Idag exporterar i snitt bara 9,3 % av handelsföretagen inom EU  till andra EU-länder. De flesta 
(62 % av grossisterna och 57 % av deta ljisterna) exportera r till högst tre andra 
medlemsländer. En anledning till denna relativt låga andel gränsöverskridande handel är de 
kvarvarande hindren i form av bestämmelser (olika sk atterättsliga bestämmelser, 
 
 2avtalsrättsliga och administrativa krav) samt pr aktiska hinder (språkproblem, transport och 
underhåll efter köpet).  
Skillnaderna mellan de avtalsrättsliga bestämmelserna påverkar den 
gränsöverskridande handeln negativt:  Handelshinder som sammanhänger med avtalsrätten 
avskräcker vissa företag från gränsöverskridande  handel. Bland grossist företagen (som sysslar 
med avtal mellan näringsidkare) avskräcktes 61 % och bland detaljisterna (som sysslar med 
avtal mellan näringsidkare oc h konsumenter) avskräcktes 55 % ofta eller ibland av 
avtalsrättsliga handelshinder. Dessutom avstod 3 % av grossisterna och 2 % av detaljisterna från export av samma anledning. Avtalsrätts liga handelshinder gör vidare att företagen 
minskar sin gränsöverskridande verksamhet: Över  80 % (både grossister och detaljister) av de 
företag som är verksamma inom eller intresserade av den gränsöverskridande handeln och som påverkas av avtalsrättsliga handelshinder u ppgav att de därför expo rterade till färre EU-
länder. Värdet på den uteblivna handeln inom  EU på grund av att företagen avstår från 
gränsöverskridande transaktione r med anledning av av talsrättsliga svårigheter beräknas uppgå 
till mellan 26 miljarder euro (vilket motsvarar L itauens BNI) och 184 miljarder euro (vilket är 
något högre än Portugals BNI).   
Forskning visar att den bilaterala handeln på verkas positivt mellan länder som har liknande 
rättssystem. Om undanröjandet av skillnaderna mellan de avtalsrättsliga bestämmelserna kan 
ge cirka en procents ökning av den gränsöve rskridande handeln inom EU skulle detta 
innebära positiva effekter som motsvarar 30 miljarder euro.   
2.3.1.  Avtalsrättsliga skillnader ger yt terligare transaktionskostnader:  Jämfört 
med inrikes handel uppkommer ytterligare tran saktionskostnader när man måste tillämpa 
utländska avtalsrättsliga bestämmelser. Dessa ko stnader brukar öka i pr oportion till det antal 
EU-länder företaget bedriver handel med. Företa gen beräknar transaktionskostnaderna för att 
ta sig in på marknaden i ett av medlemsl änderna till mellan 1 000 euro och 30 000 euro. 
Mikroföretag och små företag påverkas mest, eftersom transaktions kostnaderna utgör en 
större andel av omsättningen.  
2.3.2.   
De EU-företag som ägnar sig åt export har id ag sammanlagda kostnader på mellan 6 och 13 
miljarder euro. De årliga transaktionskostnaderna uppgår till mellan 0,9 och 1,9 miljarder euro. Om inga åtgärder vidtas kommer kostnader na år 2020 att ha ökat till mellan 9 och 19 
miljarder euro vid samma exportomsättning.   
2.3.3.  Uppfattningen att rättsläget är komplicerat hindrar den 
gränsöverskridande handeln: Beslutet att inleda gränsövers kridande handel påverkas också 
av att rättsläget uppfattas som komplicerat. Före tagen ansåg till exempel att ett av de största 
hindren var problem med att ta reda på de  utländska avtalsrättsliga bestämmelserna. 
Detaljisterna satte detta problem på  första plats, medan grossisterna  satte det på tredje plats.  
 
2.4. Problem 2: Konsumenter hindras från a tt göra gränsöverskridande inköp och går 
miste om möjligheter  
De gränsöverskridande inköpen inom EU är fortfarande relativt bl ygsamma; bara 26 % av 
konsumenterna handlar i andra EU-länder i samb and med resor och endast 9 % gör inköp på 
distans. Sådant som hämmar utbudet och efterf rågan tycks också hindra denna marknad att 
öka. Även om de praktiska hindren gradvis avta r är de rättsliga hindren s betydelse fortfarande 
betydande.   
 
 32.4.1.  Avtalsrättsliga skillnader påverkar gränsöverskridande inköp i negativ 
riktning: 
Avtalsrätten innehåller bestämmelser som ska skydda konsumenterna. Säkerhet om innehållet 
i bestämmelserna är viktigt för att ge konsum enterna förtroende vid gränsöverskridande 
inköp. När konsumenterna konfronteras med olika ut ländska lagar blir de osäkra på sina 
rättigheter i gränsöverskridande  ärenden. Faktum är att 44 % av de europeiska konsumenterna 
uppger att osäkerhet om konsumen trättsliga rättigheter avskräck te dem från att göra inköp i 
andra EU-länder. 
2.4.2.  Konsumenterna går miste om möjl igheter på den inre marknaden   
Ett stort antal konsumenter som föredrar att handla i det egna landet därför att de är osäkra på 
sina rättigheter i gränsöverskridande sammanhang missgynnas ofta av begränsade 
valmöjligheter och högre priser på den inhe mska marknaden. Om 44 % av de konsumenter 
som gör endast inhemska inköp via nätet oc h som är osäkra på sina rättigheter i 
gränsöverskridande sammanhang skulle göra åtmi nstone ett inköp i ett annat land via nätet 
skulle besparingen motsvara 380 miljoner euro.  
 
Men näringsidkare vägrar ofta sälja till konsum enter som försöker utnyttja bättre erbjudanden 
i utlandet. Nästan en fjärdedel av de exportinriktade europeis ka detaljhandlarna har vägrat 
försäljning på grund av avtalsrättsliga bestäm melser. Detta kan avskräcka aktiva konsumenter 
från att göra gränsöverskridande inköp oc h missgynna dem ekonomiskt. De europeiska 
konsumenterna spenderar 42,3 miljarder euro årligen på gränsöverskridande inköp.  Om man räknar med ett genomsnittspris på 52 euro på de varor som näringsidkare vägrat sälja till de cirka tre miljoner konsumenter so m förvägrats inköp i utlandet, sk ulle värdet på de uteblivna 
transaktionerna uppgå till 156 miljoner euro årligen.    
2.5. Behov av EU-åtgärder och subsidiaritet  
 
Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprin cipen. Det går inte att uppnå syftet att öka 
företagens gränsöverskridande  handel och konsumenternas grän söverskridande inköp på den 
inre marknaden så länge skillnaderna i nationell avtalsrätt kvarstår. I takt med att marknadstendenserna utvecklas och sporrar medl emsstaterna att vidta egna åtgärder (t.ex. 
anta bestämmelser om digitalt innehåll) le der skillnader i lagstiftningen till ökade 
transaktionskostnader och juridiska svårigheter för företag. Också risken för brister i konsumentskyddet ökar. De nationell a avtalsrättsliga bestämmelser na kan bara närma sig till 
varandra genom åtgärder på EU-nivå. Europeiska  unionen är bäst lämpad för att åtgärda de 
problem som beskrivs ovan, eftersom de ha r en tydligt gränsöve rskridande aspekt.  
 
3. POLITISKA MÅL 
Det övergripande målet är att stödja den ekonomiska verksamheten på den inre marknaden 
genom att förbättra villkoren för gränsöverskridande handel och undanröja de hinder som skillnader mellan medlemsstaternas avtalsrättsliga bestämmelser utgör. De allmänna målen är att underlätta företagens gränsöverskr idande handel och konsumenternas inköp över 
gränserna.  
  
4. ALTERNATIV  
4.1. Olika alternativa ingripanden  
 
 4 
Alternativ 1: Grundscenario (ingen förändring): Alternativet innebär att den nuvarande 
rättsliga ramen behålls utan  ytterligare EU-åtgärder.  
Alternativ 2: En verktygslå da för EU:s lagstiftare: Detta alternativ innebär att man 
upprättar en förlaga för de definitioner och av talsrättsliga bestämmelser som kan komma att 
utmynna i EU-lagstiftning. Man skulle kunna använda ett dokume nt från kommissionen eller 
ett interinstitutionellt avtal.  
Alternativ 3: Rekommendation till  en gemensam europeisk köplag: En bestämmelse om 
en gemensam europeisk köplag skulle ku nna bifogas till en rekommendation till 
medlemsstaterna där de uppmanas att på frivil lig grund låta bestämmelserna ersätta inhemsk 
lagstiftning (alternativ 3a) eller införliva bestämmelserna med den egna lagstiftningen 
(alternativ 3b) när, hur och i vilken omfattning medlemsländerna själva önskar. Detta 
alternativ kan göra att medlemsst aterna ersätter sina nationella avtalsrättsliga bestämmelser 
eller frivilligt införlivar en gemensam europeisk köplag. 
Alternativ 4: Förordning eller direktiv om  inrättande av en geme nsam europeisk köplag 
baserad på frivillighet:  En frivillig gemensam europe isk köplag kan upprättas som ett 
alternativt system inom varje medlemsstats eget civilrättsliga system. Det skulle röra sig om 
en omfattande och självständig uppsättning avtalsrättsliga bestämmelser med gott 
konsumentskydd, som parterna i transaktionen kan välja som tillämplig lag på det 
gränsöverskridande avtalsförhållandet. 
Alternativ 5a och 5b:  
Direktiv om en tvingande gemensam europeisk köplag:  
 Ett direktiv skulle harmonisera den natione lla avtalsrätten i de 27 medlemsstaterna. Det 
skulle komplettera konsum entregelverket och skulle ge ett gott konsumentskydd. 
Harmoniseringen skulle kunna vara fullständig  (alternativ 5a) eller endast läggas på 
miniminivå (alternativ 5b). 
Alternativ 6: Förordning om en tv ingande gemensam europeisk köplag: Detta skulle 
skapa enhetliga avtalsrättsliga EU-bestämmelser i alla medlemsstater. 
Alternativ 7: Förordning om en europeisk civilrättsakt:  Detta skulle skapa enhetliga 
avtalsrättsliga europeiska civilrättsliga bestämmelser i alla medlemsstater.  
Förkastade alternativ: 
 
• Alternativ 3a: Rekommendation som uppma nar medlemsstaterna att anta nya 
nationella bestämmelser. 
• Alternativ 7: Förordning om en europeisk civilrättsakt. 
Dessa alternativ fick nästan i nget stöd alls från intressenter na och går troligen längre än 
nödvändigt varför förslagen inte är proportio nerliga. De ger ocks å upphov till allvarliga 
problem med subsidiaritetsprincipen. 
4.2. Alternativ för räckvidd och innehåll  
En gemensam europeisk köplag skulle kunna vara  tillämplig enbart på  gränsöverskridande 
transaktioner eller både på i nhemska och gränsöverskridande transaktioner. Räckvidden kan 
omfatta enbart detaljister eller även grossister . Ett begränsat antal sakfrågor i bestämmelsen 
kan avgränsas enbart till centrala områden av de n allmänna avtalsrätten.  En bredare räckvidd 
skulle kunna gå utöver detta genom att även omfa tta särskilda avtalsrätt sliga frågor såsom till 
exempel tjänsteavtal och andra rättsliga områ den, till exempel utomobligatoriskt ansvar.  
I konsekvensbedömningen analyseras en kom bination av smal oc h bred räckvidd. Den 
omfattar de flesta vanliga pr aktiska problem som kan uppstå  i en gräns överskridande 
 
 5transaktion. Analysen inriktas främst på hur de materiella bestämmelser påverkar 
konsumenter och företag. 
 
5. KONSEKVENSBEDÖMNING 
 
5.1. Konsekvenser av alternativ 1: Grundscenario   
Grundscenariot undanröjer varken de ytterligar e transaktionskostnaderna eller det snåriga 
rättsläget för företag som vill bedriva hande l över gränserna. Konkurrensen på den inre 
marknaden skulle fortfarande vara begränsad,  och trots direktivet om konsumenträttigheter 
skulle skillnader i konsumentskyddet kva rstå i de olika medlemsstaterna.  
  
5.2. Konsekvenser av alternativ 2: 
 
5.2.1.   2a: Verktygslåda i form av ett dokument från kommissionen   
Verktygslådan skulle användas för att än dra befintliga eller förbereda kommande 
sektorsbestämmelser. Jämfört me d grundscenariot påverkar därför  detta alterna tiv företagen 
och konsumenterna endast indirekt  och i begränsad omfattning. Alla följder av alternativet 
skulle inte heller märkas omedelbart eftersom de t skulle ta tid att förhandla om ny lagstiftning 
eller ändringar av gälla nde lagstiftning. Eftersom det inte går att veta i vilken utsträckning 
alternativet skulle användas eller ens godtas av  rådet och parlamentet skulle effekterna av 
alternativet inte i praktiken sk ilja sig från grundscenariot.  
 
5.2.2.  2b: Verktygslåda i form av ett interinstitutionellt avtal   
Jämfört med alternativ 2a är de n enda skillnaden att detta al ternativ innebär att rådet och 
parlamentet skulle använda verktygslådan i förh andlingarna om ny lagstif tning eller ändringar 
av gällande lagstiftning om det inte fanns några sektorsspecifika skäl till att inte göra det. Men 
de kostnader som beror på skillnader i nationella avtalsrättsliga bestämmelser skulle till stor del kvarstå eftersom detta alternativ endast berör nationella avtalsrättsliga bestämmelser som 
ändras med anledning av uppdaterade eller nya  EU-bestämmelser. A lternativet skulle 
dessutom i bästa fall få effekt på medellång si kt. Trots att de övergripande positiva effekterna 
av alternativet skulle vara stör re än i alternativ 2a, skulle de  ändå vara ganska begränsade. 
 
5.3. Konsekvenser av alternativ 3: Rekommen dation till en gemensam europeisk 
köplag   
Detta alternativ får verkan endast om den ge mensamma europeiska köplagen helt och hållet 
antas i ett antal medlemsstater utan någr a ändringar i den version som åtföljer 
rekommendationen. Detta är dock mycket osannolikt.  Detta alternativ skulle i viss mån hjälpa 
grossisterna (eftersom de skulle vara fria att själva välja vilken  lag som ska vara tillämplig på 
avtalet). De skulle därför kunna minska sina  transaktionskostnader genom att använda den 
gemensamma europeiska köplagen i det medlem sland som genomfört köpl agen på bästa sätt. 
Men detsamma gäller inte detaljisterna som skulle bli tvungna att utreda hur och var 
medlemsländerna ändrat förslaget till gemens am europeisk köplag med hänsyn till tvingande 
konsumentskyddsbestämmelser. Därför skulle de  inte kunna genomföra gränsöverskridande 
försäljning till konsumenter med hjälp av en e nda lagstiftning, varför de skulle drabbas av 
samma transaktionskostnader som i grundscenariot.  Detta alternativ undanr öjer alltså endast i 
begränsad omfattning de hinder för den gränsöverskridande handeln som anges i 
problembeskrivningen. 
 
 6 
5.4. Konsekvenser av alternativ 4: Förordning  eller direktiv om inrättande av en 
frivillig gemensam europeisk köplag 
 
Detta alternativ skulle minska transaktionsko stnaderna avsevärt, efte rsom företagen skulle 
kunna använda en enda uppsättning regler för gr änsöverskridande handel, oberoende av hur 
många länder inom EU de handlar med. De minska de kostnaderna skulle ge incitament att öka 
handeln, vilket skulle öka konkurrensen på den inre marknaden och därmed ge 
konsumenterna större urval och lägre priser.   Genom att använda den gemensamma europeis ka köplagen kan företagen sänka sina 
administrativa kostnader med 3 000 euro i detaljis tledet och 1 500 euro i grossistledet (i snitt 
per företag). Om man antar att 25 % av de nuva rande exportörerna inle dningsvis beslutar att 
använda den frivilliga gemensamma europeis ka köplagen skulle engångskostnaderna för 
genomförandet uppgå till 1,89 miljarder euro. Dessa  kostnader skulle dock klart uppvägas av 
de besparingar företagen kan gör a på sina ytterligare transak tionskostnader i handeln med mer 
än en medlemsstat. Detta alternativ skulle sä nka de nya exportörernas kostnader och erbjuda 
potentiella besparingar för redan verk samma exportörer som vill utvidga sin 
gränsöverskridande försäljning till nya länder.  De  årliga besparingarna för nya exportörer 
beräknas uppgå till mellan 150 och 400 miljoner eu ro och för redan verksamma exportörer till 
mellan 3,7 och 4,3 miljarder euro. Alternativet medför inga merkostnader för och påverkar 
inte inhemska företag eller företag som in te vill använda den frivilliga gemensamma 
europeiska köplagen.   Detta alternativ uppfyller de po litiska målen eftersom det sä nker företagens kostnader och 
förenklar rättsläget för dem so m vill bedriva gränsöverskrid ande handel med mer än en 
medlemsstat. Samtidigt ger altern ativet ett gott konsumentskydd.  
 
5.5. Konsekvenser av alternativ 5 och 6 
 
5.5.1.  Alternativ 5a: Fullstä ndig harmonisering genom ett direktiv om en 
tvingande gemensam europeisk köplag oc h alternativ 6: Förordning om en 
tvingande gemensam europeisk köplag:  
Jämfört med grundscenariot medför bestämmelser enligt något av dessa alternativ väsentliga 
kostnader. Bestämmelserna skulle vara särs kilt betungande för de små och medelstora 
företagen. Företag som endast bedriver hande l på hemmamarknaden skulle ställas inför 
väsentliga kostnader för att använda de nya be stämmelserna utan att själva få ut något 
mervärde. Sådana företag (17 136 213 grossister  och 4 420 563 detaljis ter) skulle tvingas 
lägga ut en engångskostnad för genomförande t på 208,8 miljarder euro på grund av den nya 
lagstiftningen.   Bestämmelserna skulle medföra ytterligare ad ministrativa kostnader för 22 miljoner företag, 
dvs. även företag som bara bedriver handel på  hemmamarknaden, i snitt skulle kostnaderna 
per företag uppgå till 2 500 euro i detaljistledet och till  1 500 euro i grossi stledet. Företag som 
bara bedriver inhemsk handel skulle ställas in för dessa kostnader utan någon ekonomisk vinst 
i utbyte eftersom det bara är fö retag som bedriver gränsöverskr idande handel som får ut några 
fördelar av bestämmelserna.. Engångskostnaden  för 22 miljoner företag (även sådana som 
bara bedriver inhemsk handel) i EU skulle uppgå till 217 miljarder euro.  
 
 
 7Men bestämmelserna skulle också leda till kostnadssänkningar för nya exportörer och redan 
verksamma exportörer som utvidga r sin gränsöverskridande förs äljning till nya  länder. De 
årliga besparingarna för nya exportörer skul le uppgå till mellan 0,63 och 1,6 miljarder euro. 
På samma sätt som alternativ 4 skulle re dan verksamma exportörer som vill utvidga 
verksamheten till andra länder göra potentiella besparingar på minst 3,7–4,3 miljarder euro.  
 Bestämmelserna skulle öka konkurrensen på de n inre marknaden och tvinga ner priserna. 
Konsumenterna skulle få ett st örre utbud till lägre priser. Best ämmelserna skulle ge ett gott 
konsumentskydd men eftersom nationella be stämmelser ska ersättas kan vissa 
konsumentgrupper få ett sämre skydd i vissa situ ationer än enligt den befintliga nationella 
lagstiftningen.   Medlemsstaterna skulle sannolikt ha stora svårigheter att nå politisk enighet om alternativet 
och att genomföra det eftersom det går ut på att ersätta nationell lagstiftning och 
rättstraditioner. Bestämmelserna skulle ha rmonisera den befintli ga avtalsrättsliga 
lagstiftningen och sänka transaktionskostnader na men skulle samtidigt medföra väsentliga 
nackdelar som inte bara är av ekonomisk natur. Dessa nackdelar och de kostnader som är förknippade med alternativet är större  än fördelarna med bestämmelserna.  
 
5.5.2.  Alternativ 5b: Minimikrav för harmon isering genom ett direktiv om en 
gemensam europeisk köplag   
Medlemsstaterna skulle i genomförandet av  direktivet ha möjlighet att utöka sitt 
konsumentskydd. Erfarenheterna av tidigare mi nimiharmoniseringsdirektiv visar att 
genomförandet ofta resulterar i att ett antal skillnader i nationell avtalsrätt kommer att kvarstå. Alternativet skulle i viss mån göra det möjligt at t sänka transaktionskostnaderna och förbättra 
konsumentskyddet samt ge konsumenterna större förtroende för gränsöverskridande köp.   Men såsom beskrivits i alternat iv 5a och 6 medför alternativ et en väsentlig engångskostnad 
för inhemska och gränsöverskridande handlar e som måste anpassa sina avtal till den nya 
lagstiftningen. Kostnaden påverkar alla näringsid kare som handlar med varor, oavsett om de 
bedriver gränsöverskridande handel eller ej. Det ligger dessutom i minimiharmoniseringens 
natur att vissa merkostnader kvarstår för detaljister eftersom de skulle tvingas utreda konsumentskyddsbestämmelserna i andra medlemsstat er. Det är därför ett bra alternativ för 
grossistledets gränsöverskridande transaktione r, medan detaljisterna i gränsöverskridande 
transaktioner och företag som bara bedriver  inhemsk handel skulle åsamkas mycket höga 
merkostnader utan att få något  tydligt mervärde i utbyte.  
 
6. JÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN 
En jämförelse visar att de polit iska målen uppnås bäst med hjälp av alternativ 4 (en frivillig 
gemensam europeisk köplag), 5a (fullständi g harmonisering genom ett direktiv om en 
tvingande gemensam europeisk köplag) eller alternativ 6 (förordning om en tvingande 
gemensam europeisk köplag). Men kostnaderna  för alternativ 5a och 6 är betydande i 
jämförelse med de övriga alternativen, eftersom  alla företag som bedriver handel med varor i 
EU skulle behöva anpassa sig ti ll den nya rättsliga ramen. Alte rnativen skapar i synnerhet 
merkostnader som inte kompenseras av några fö rdelar för företag som endast bedriver handel 
på hemmamarknaden och för vilka gränsöverskrid ande transaktionskost nader inte utgör ett 
problem. Detta är därför inte några proportionerliga al ternativ för att mi nska avtalsrättsliga 
hinder för gränsöverskridande handel. Alternativ  5a och 6 har också få tt begränsat stöd från 
medlemsstaterna.   
 
 8Det bästa alternativet  är alternativ 4, som uppfyller de pol itiska målen eftersom det minskar 
den rättsliga komplexiteten och transaktionsko stnaderna.  Exportörer som vill använda den 
frivilliga gemensamma europeis ka köplagen kommer i inledningssk edet att ställas inför vissa 
transaktionskostnader. Men alternativet skulle vara frivilligt för företagen. Företag som inleder gränsöverskridande handel eller so m utvidgar denna verksamhet skulle göra 
betydande kostnadsbesparingar. Företag som enbart handlar på hemmamarknaden eller som 
inte vill använda den frivilliga gemensamma europeiska köplagen kommer inte att få några 
merkostnader eftersom de inte påverkas av alternativet.   Alternativet ger även ett gott konsumentskydd, vilket borde öka rättssäkerheten för 
konsumenterna och deras förtroende för mö jligheten att hävda sin rätt i samband med 
gränsöverskridande köp. Alternativet skulle bi dra till att öka den gränsöverskridande handeln 
och konkurrenskraften i EU:s ekonomi och skulle samtidigt gynna konsumenterna genom ett större urval till bättre priser. Eftersom alternativet är frivilligt för företagen innebär det inte någon ytterligare administrativ börda, utan enba rt stora kostnadsbesparingar för företag som 
vill utvidga sin gränsöverskridande verksamhet.  
 
7. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
 
Kommissionen kommer att övervaka och utvä rdera genomförandet för att bedöma hur 
effektivt den gemensamma europeiska köplagen når målen. En utvärdering ska göras fyra år 
efter det att rättsakten börjat tillämpas. Ut värderingen ska föregå en översyn och användas 
som underlag för denna, för att öka den gemensamma europeiska köplagens effektivitet.