[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.6.2006

KOM(2006) 328 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om åtgärder för ett säkrare Europa

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om åtgärder för ett säkrare Europa (Text av betydelse för EES)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Syfte 3

2. Belastningar till följd av personskador 4

3. Möjligheter att förebygga personskador 4

4. En handlingsplan för EU 5

4.1. Grundläggande infrastrukturer för personskadeprevention 5

4.1.1. Övervakning av personskador i hela EU 5

4.1.2. Gemenskapsstöd för utbyte av god praxis 6

4.1.3. Gemenskapsnätverk av berörda parter 7

4.1.4. Kapacitetsuppbyggnad i EU 7

4.1.5. Stöd till nationella handlingsplaner 7

4.1.6. Riskkommunikation 8

4.2. Centrala prioriterade åtgärdsområden 8

4.2.1. Barns och tonåringars säkerhet 9

4.2.2. Äldre medborgares säkerhet 9

4.2.3. Oskyddade trafikanters säkerhet 10

4.2.4. Förebyggande av idrottsskador 10

4.2.5. Förebyggande av skador som orsakas av produkter eller tjänster 10

4.2.6. Förebyggande av självtillfogade skador 11

4.2.7. Förebyggande av våld 11

5. Genomförande 12

1. SYFTE

I detta meddelande behandlas åtgärder på folkhälsoområdet för att förebygga olycksfall och personskador i Europa. Avsikten är att lägga fast en strategisk ram som ska hjälpa alla medlemsstater att prioritera sina åtgärder för att minska antalet olycksfall och personskador. Dessa åtgärder bör vidtas inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (2003–2008)[1], strategin för konsumentpolitiken (2003–2006)[2] och uppföljande initiativ.

En personskada är en kroppsskada som orsakats av akut exponering för energi (mekanisk, termisk, elektrisk eller kemisk energi eller strålningsenergi) eller av brist på ett vitalt element (drunkning, strypning eller förfrysning). Den tid som går mellan exponeringen och skadans inträdande ska vara kort. Personskador klassificeras ofta som oavsiktliga (till följd av olycksfall) och avsiktliga (till följd av självtillfogad skada eller mellanmänskligt våld).

Personskador är den vanligaste dödsorsaken bland Europas befolkning. Oavsiktliga och avsiktliga personskador uppskattas vara huvudorsaken till kroniska funktionshinder bland unga, vilket leder till enorma förluster sett till levnadsår med god hälsa. Även bland personer över 65 år är olycksfall och personskador de vanligaste orsakerna till dödsfall och funktionshinder, och de leder ofta till en allvarligt försämrad hälsa. Eftersom det stora antalet personskador har en avsevärd inverkan på produktivitet, hälsa och välbefinnande i EU skulle ett agerande från EU:s sida ha ett mervärde.

Ett antal initiativ har tagits tidigare för att minska skadefrekvensen på grund av olycksfall och våld och man har särskilt framgångsrikt kunnat minska antalet dödsolyckor i trafiken, arbetsolyckor, kemikalieolyckor och personskador som förorsakats av konsumtionsprodukter. Det finns också en mängd uppgifter som visar att förbättringar inom traumavården har lett till en avsevärt minskad dödlighet på grund av trauma.

Det finns fortfarande utrymme för effektivare insatser för att minska de enorma kostnaderna som uppstår för samhället till följd av olycksfall och personskador, särskilt genom åtgärder som är inriktade på riskmiljöer och riskgrupper som hittills inte har fått mycket uppmärksamhet. Olycks- och skadetalen skiljer sig stort mellan medlemsstaterna och mellan olika befolkningsgrupper i medlemsstaterna, vilket visar att det fortfarande finns stort utrymme för att minska de belastningar som uppstår till följd av personskador inom EU och i grannländerna. För närvarande varierar den personskaderelaterade dödligheten inom EU från 27 dödsfall per 100 000 invånare i Storbritannien och Nederländerna till över 120 dödsfall per 100 000 i de baltiska länderna (129 i Lettland och Estland och 143 i Litauen).

I detta meddelande betonas också hälso- och sjukvårdssektorns roll när det gäller att förebygga personskador. Denna sektor kan bidra genom att kvantifiera problemen, rapportera om riskfaktorer, förorda primärprevention, sprida evidensbaserade strategier som ökar hälso- och sjukvårdspersonalens möjligheter att ge råd till människor i riskgrupper, leda sektorsövergripande handlingsplaner och informera allmänheten om risker och säkerhetsåtgärder.

2. BELASTNINGAR TILL FÖLJD AV PERSONSKADOR

Olycksfall och personskador medför omfattande belastningar för samhällen och enskilda inom EU, inte bara på grund av de enorma mänskliga kostnaderna i form av för tidig död och funktionshinder, utan även på grund av de höga kostnaderna för hälso- och sjukvården och samhällets kostnader för förlorad produktivitet.

Efter hjärt- och kärlsjukdomar, cancer och luftvägssjukdomar är personskador den fjärde mest vanligt förekommande dödsorsaken i medlemsstaterna. Varje år dör omkring 235 000 EU-medborgare till följd av olycksfall eller våld, och över 50 miljoner medborgare söker medicinsk vård för en personskada, varav 6,8 miljoner läggs in på sjukhus.

Personskador är

- Den vanligaste dödsorsaken bland unga människor. Olycksfall och personskador är den främsta dödsorsaken bland barn, tonåringar och unga vuxna. Belastningarna i samband med för tidig död är särskilt höga på sådana till synes olika områden som trafikolyckor, drunkning och självmord.

- En vanlig orsak till funktionshinder. Många av dem som överlevt svåra skador får livslånga funktionshinder. Det föreligger visserligen inga exakta uppgifter, men olycksfall och personskador uppskattas vara huvudorsaken till kroniska funktionshinder bland unga, vilket leder till enorma förluster sett till levnadsår med god hälsa.

- En vanlig orsak till sjuklighet och hälso- och sjukvårdskostnader. I genomsnitt i alla åldersgrupper är personskador orsaken till omkring 11 % av alla sjukhusvistelser. Utöver den enorma ekonomiska belastning som uppstår för hälso- och sjukvårdssystemen påverkar personskadorna ofta hela familjen både känslomässigt, strukturellt och ekonomiskt.

- Negativt för produktiviteten i EU. Det finns få uppgifter om orsakerna till sjukfrånvaro och funktionshinder på grund av personskador. Båda faktorerna har stor betydelse för minskad produktivitet. Nationella uppgifter visar att upp till 8 % av alla personer som pensioneras på grund av funktionshinder och 20 % av alla sjukdagar beror på personskador.

- Ojämnt fördelade när det gäller påverkan på olika socialgrupper. Risken för att dö på grund av en personskada är fem gånger större i den medlemsstat som har den högsta procentandelen personskador än i den medlemsstat som har den lägsta. Även exponeringen för skaderisker varierar beroende på kön, ålder och social status.

3. MÖJLIGHETER ATT FÖREBYGGA PERSONSKADOR

Stora framsteg har gjorts på en rad områden med säkerhetsrelaterade problem, men det finns fortfarande utrymme för effektivare åtgärder för att minska de enorma kostnader för samhället som uppstår på grund av olycksfall och personskador av följande skäl:

- I motsats till många andra orsaker till sämre hälsa och för tidig död kan personskador förebyggas genom att vi gör vår omgivning och de varor och tjänster som vi använder säkrare.

- Det finns utförlig dokumentation som visar hur effektiva vissa olycksförebyggande åtgärder kan vara som ännu inte tillämpas inom hela EU.

- De flesta av dessa åtgärder har också visat sig vara kostnadseffektiva, eftersom prevention ofta är tio gånger billigare än intervention.

- Till och med i länder med goda säkerhetsförhållanden och i riskområden där man i hög grad har lyckats minska personskadorna finns det fortfarande utrymme för ytterligare förbättringar och hälsovinster.

- Det är därför fortfarande möjligt att åstadkomma stora förändringar genom att samla berörda parter från alla sektorer och främja samarbete och gemensamma åtgärder i EU och grannländerna.

4. EN HANDLINGSPLAN FÖR EU

Följande handlingsplan är utformad så att den ska ge EU den evidensbaserade information som krävs för att hjälpa alla medlemsstater att minska belastningarna till följd av personskador. Slutmålet är att minska dödlighet och sjuklighet på grund av personskador och se till att EU blir en säkrare plats att leva i. För att denna vision ska kunna förverkligas måste medlemsstaterna bli medvetna om de utmaningar som personskadeprevention utgör och placera personskadeförebyggande och säkerhetsfrämjande insatser högre upp på sina listor över prioriteringar på folkhälsoområdet.

4.1. Grundläggande infrastrukturer för personskadeprevention

Gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet kommer att skapa ett mervärde genom att man

- kvantifierar problemen, identifierar riskfaktorer och mäter hur effektiva insatserna är,

- identifierar, anpassar och föreslår evidensbaserade och kostnadseffektiva insatser och utbyter erfarenheter,

- stöder kapacitetsuppbyggnad för att angripa problemet,

- underlättar utvecklingen av politiska riktlinjer och program som spänner över många sektorer under ledning av hälso- och sjukvårdssektorn,

- tar initiativ till personskadeförebyggande kampanjer.

4.1.1. Övervakning av personskador i hela EU

Syftet med ett gemensamt informationssystem om olycksfall och personskador är att ge alla berörda parter bästa möjliga information om problemets omfattning, inbegripet högriskbefolkningsgrupper, viktiga riskfaktorer och risker förknippade med vissa konsumtionsprodukter och konsumenttjänster. Sådana uppgifter är en förutsättning för att man ska kunna utforma politik och åtgärder samt utvärdera resultaten.

Gemenskapens informationssystem över personskador kommer att bygga på erfarenheterna av nationella system i vissa medlemsstater och kommer att

- ge en heltäckande bild av alla personskaderisker i medlemsstaterna och EU,

- kombinera uppgifter om personskador från hälso- och sjukvårdsstatistik som samlats in inom ramen för det europeiska statistiksystemet (dödsorsaker, sjukhusstatistik, hälsointervjuer och andra hushållsundersökningar, t.ex. arbetskraftsundersökningen och undersökningen om brottsoffer) och särskilda register som skadedatabasen, gemenskapsdatabasen för trafikolyckor (Care) och den europeiska statistiken över arbetsolyckor (ESAW),

- skatta hälsobelastningarna med hänsyn till olika konsekvenser (dödsolycka, sjukhusvård), vilket gör det möjligt att bedöma försämringen och de ekonomiska belastningarna,

- jämföra personskaderisker och riskfaktorer mellan länder för att motivera de nationella insatserna,

- identifiera riskfaktorer för att kunna bedöma behovet av politiska initiativ,

- mäta framsteg och avgöra om målen i planerna för förebyggande åtgärder uppnås.

Statistikdelen av systemet kommer att utvecklas i samarbete med medlemsstaterna, vid behov med användning av EU:s statistikprogram[3] för att främja synergi och undvika dubbelarbete.

4.1.2. Gemenskapsstöd för utbyte av god praxis

Syftet är att samordna och sprida information om förebyggande åtgärder som har visat sig vara framgångsrika inom ramen för gemenskapsprojekt eller nationella projekt. Med ett effektivt erfarenhetsutbyte kommer man att kunna undvika dubbelarbete, främja maximalt utnyttjande av tillgänglig kunskap och säkra större utbyte av begränsade resurser.

Effektiva åtgärder vidtas inom olika politiska sektorer som folkhälsa, transport, arbetsmiljö, konsumentskydd, utbildning, välfärd samt på olika politiska nivåer. Det behövs ett effektivt erfarenhetsutbyte mellan dessa sektorer och detta bör vara en uppgift för hälso- och sjukvårdssektorn. Gemenskapsprogram som folkhälsoprogrammet[4], det allmänna ramverket för finansiering av gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken[5] och forskningsprogrammet[6] bör användas för att stödja utbyte av information och evidensbaserad praxis i hela EU, vilket även kommer att främja en resursdelning för forskning, utveckling och genomförande och mer samstämmiga åtgärder och budskap.

4.1.3. Gemenskapsnätverk av berörda parter

För att kunna förebygga personskador på ett framgångsrikt sätt är det viktigt att ett nätverk upprättas så att expertis, insatser och resultat kan sammanföras för att tillgodose det omedelbara behovet av att effektivt förebygga olycksfall och personskador i EU. Kommissionen kommer att samarbeta med medlemsstaternas myndigheter, särskilt hälso- och sjukvårdsministerierna och ministerierna för konsumentskydd, för att förbättra de personskadeförebyggande folkhälsoinsatserna och säkerställa synergi med andra relevanta politikområden.

4.1.4. Kapacitetsuppbyggnad i EU

Hälso- och sjukvårdspersonal som läkare, räddningspersonal och sjuksköterskor kan ge råd till patienter, kunder, beslutsfattare och medier om faror och säkerhetsåtgärder mer effektivt än de gör i dag. Dessa grupper kan med sina kunskaper på ett effektivt sätt främja folkhälsan på många olika områden, t.ex. när det gäller rökning, kost och motion, men har inte tillräcklig utbildning inom riskbedömning och säkerhetsfrämjande åtgärder. Att ta in denna folkhälsoaspekt i vårdutbildningen kommer att betraktas som ett prioriterat område i framtida arbetsplaner inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet[7].

Även andra samhällssektorer och grupper av yrkesverksamma bär ansvar för personskadeprevention, t.ex. socialtjänstpersonal, lärare, arkitekter, säljpersonal och tjänsteleverantörer. Grundläggande information om faror och säkerhetsåtgärder bör ingå i utbildningen så att deras kunder får bra information. Hälso- och sjukvårdssektorn bör bedriva ett nära samarbete med beslutsfattare som svarar för utformningen av den relevanta utbildningen och man bör kräva att läroplanerna ändras på motsvarande sätt. Inom ramen för hälsopolitiken bör det också krävas en större inriktning på olycksfallsanalys och forskning om personskadeprevention vid universiteten, särskilt vid de medicinska fakulteterna.

4.1.5. Stöd till nationella handlingsplaner

Det föreslås att alla medlemsstater utarbetar politiska riktlinjer för personskadeprevention, dvs. en ram för åtgärder som förpliktar relevanta samarbetspartner och berörda parter och definierar institutionella ansvarsområden. Eftersom sådana politiska riktlinjer kräver en samordning mellan olika politiska sektorer och syftar till att förbättra hälsan bör hälso- och sjukvårdssektorn stå för samordningen.

Det är av central betydelse att de nationella politiska riktlinjerna ligger i linje med EU:s vision och grundläggande prioriteringar enligt beskrivningen i avsnitt 4.2, och att de är inriktade på landets speciella behov. De ska omfatta specifika mål som också ska ställas upp i form av uppnåbara minskningar av antalet personskador, och de ska bygga på ett gediget engagemang bland statliga och icke-statliga organisationer i landet.

Kommissionen kommer att främja medlemsstaternas utveckling av nationella handlingsplaner genom att

- underlätta situationsanalyser som grundar sig på uppgifter om personskador i hela EU, bl.a. jämförande uppgifter för benchmarking,

- tillhandahålla information om lovande lösningar på säkerhetsrelaterade problem genom stöd till utbyte av god praxis i hela EU,

- stöd till projekt där man undersöker vilka möjligheter som finns för att genomföra preventionsstrategier och ta fram riktlinjer,

- bistå vid identifieringen av viktiga samarbetspartner och berörda parter som kan underlätta ett långsiktigt hållbart genomförande av lösningar.

4.1.6. Riskkommunikation

En effektiv riskkommunikation gör att människor kan träffa säkrare val. Riskkommunikation tar hänsyn till att många fördelar med aktiviteter, miljöer och produkter inte kan uppnås om man inte accepterar åtminstone en minimal risk. Väl utformade kampanjer gör människor medvetna om vissa faror, informerar dem om fördelarna med säkerhetsåtgärder och underlättar övergången till ett säkrare beteende. Som exempel på kampanjer som varit framgångsrika i många medlemsstater kan nämnas kampanjer för användning av säkerhetsbälte i bil, barnsäkra tändare, skyddsstövlar på byggplatser, handikappanpassade offentliga byggnader och lagstiftning mot partnervåld. Alla dessa kampanjer har kunnat minska antalet personskador som kan förhindras.

Kampanjer på de prioriterade områden som behandlas i detta dokument bör få stöd inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet. De viktigaste delarna bör vara inriktade på förmedlare, hållbara resultat som målsättning, stöd till medlemsstaterna, utgångspunkt i dokumentation om vad som fungerar inom prevention och säkerhet samt kvaliteten på utvärdering och dokumentation. Offentlig-privata partnerskap bidrar till att skapa större uppmärksamhet och bättre distributionskanaler så att säkerhetsbudskapen leder till agerande.

4.2. Centrala prioriterade åtgärdsområden

De centrala prioriterade åtgärdsområdena på området personskador har lagts fast med tillämpning av följande kriterier:

- De sociala följderna av personskador i form av antal, omfång och konsekvenser med avseende på de olika kategorierna av personskador, t.ex. förlorade produktiva år, funktionshinder och mänskligt lidande.

- Dokumentationen av insatsernas effektivitet och alternativa insatsers kostnadseffektivitet med hänsyn till de olika prioriterade alternativen.

- Huruvida insatser kan genomföras framgångsrikt på europeisk nivå och med beaktande av mångfalden av infrastrukturer i medlemsstaterna.

- Tidsramen och mätbarheten när det gäller åtgärdernas resultat på medellång sikt samt effekterna i form av minskat antal personskador.

Detta har lett till att följande sju prioriterade områden har fastställts:

- Barns och tonåringars säkerhet.

- Äldre medborgares säkerhet.

- Oskyddade trafikanters säkerhet.

- Förebyggande av idrottsskador.

- Förebyggande av skador som orsakas av varor eller tjänster.

- Förebyggande av självtillfogade skador.

- Förebyggande av våld.

Alla folkhälsokampanjer på EU-nivå kommer att informera allmänheten om problemen, efterlysa bättre primärprevention, sprida exempel på god praxis, understödja nätverk och förse medlemsstaternas hälso- och sjukvårdsmyndigheter med politiska verktyg för nationella åtgärder.

4.2.1. Barns och tonåringars säkerhet

Barn och tonåringar har prioriterats därför att personskador och därav följande funktionshinder har en enorm inverkan på hälsan särskilt i denna åldersgrupp.

I ett projekt som genomförs inom ramen för programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet arbetar man inom organisationen European Child Safety Alliance för närvarande med att underlätta fastställandet av nationella handlingsplaner för barnsäkerhet i merparten av medlemsstaterna. Huvudprioriteringen är att integrera de återstående medlemsstaterna och kandidatländerna i detta arbete och att förbereda genomförandet av de nationella handlingsplanerna.

Kampanjer för barnsäkerhet bör i synnerhet behandla allvarliga faror för personskador för förskolebarn i hemmet (fallolyckor, brännskador, kvävning, förgiftning, drunkning), lekplatssäkerhet och säkerhet när det gäller barnprodukter, användning av säkerhetsbälte i bil och cykelhjälm bland äldre barn. Liknande handlingsplaner kommer att utarbetas för tonåringar.

4.2.2. Äldre medborgares säkerhet

Den högsta dödligheten till följd av personskador rapporteras bland människor som är äldre än 65 år, där den största dödsorsaken är fall. Personskador, särskilt fallskador, svarar också för ett högre än genomsnittligt antal sjukhusnätter och för en oproportionerligt stor andel av de direkta sjukvårdskostnaderna i denna åldersgrupp.

Kommande projekt inom programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet kommer att angripa detta prioriterade område på ett samordnat sätt. Befintlig god praxis och nya grepp avpassade till respektive riskgrupp kommer att spridas bland relevanta yrkesgrupper, ledningar för vårdinrättningar och sammanslutningar för äldre eller pensionärer. Särskilt bör kampanjer om säkerhet för äldre medborgare inriktas på riskerna för fall i hemmet (golvbeläggning, ljus, möbler, badrumsinredning), inuti och kring byggnader (trappor, ledstänger, gångar och stigar).

4.2.3. Oskyddade trafikanters säkerhet

Barn, äldre, funktionshindrade, cyklister, rullskridsko- eller skateboardåkare och gångtrafikanter på allmänna vägar hotas inte enbart av fordon. Hälso- och sjukvårdsstatistiken visar på höga tal för allvarliga personskador efter oprovocerade fall eller vid resor med allmänna färdmedel. Detta är risker som förtjänar mycket mer uppmärksamhet, exempelvis tyder statistiken över trafikolyckor på att bättre utformning på gångar, trottoarer, övergångsställen, cykelvägar, allmänna färdmedel samt krav på cykelhjälm kan bidra till att rädda liv. Folkhälsoåtgärder på detta område kommer att komplettera pågående gemenskapsåtgärder för utsatta vägtrafikanter[8].

En gemensam undersökning som snart inleds kommer att klarlägga god praxis på området som kan tjäna som förebild för andra. Särskilt bör kampanjer inriktas på faror orsakade av dåliga vägkonstruktioner enligt informationen ovan och de bör främja användning av skyddsutrustning.

4.2.4. Förebyggande av idrottsskador

Motion och idrott bidrar tydligt till god hälsa och till fysiskt, känslomässigt och socialt välbefinnande. Att uppmuntra till motion är en grundläggande hälsofrämjande strategi för att bekämpa övervikt. Men enligt undersökningar från vissa medlemsstater går stora delar av hälsovinsterna förlorade till följd av idrottsolyckor.

Samordnad friskvårdspolitik kan förbättra situationen genom att främja säkrare träning, verka för en kombination av säkerhet och motion. Lämplig information om träning, användning av skyddsutrustning, riktig utbildning för tränare, kvalitetssäkring och underhåll av utrustningen är de viktigaste målsättningarna. Kampanjer bör särskilt fokuseras på populära folksporter med stor olycksrisk, t.ex. fotboll och andra bollsporter, drunkningsolyckor och vattensport, skidåkning och bergsport.

4.2.5. Förebyggande av skador som orsakas av produkter eller tjänster

Att trygga god säkerhet för konsumenter är ett av EU:s huvudmål. Säkerheten när det gäller konsumtionsprodukter som inte är livsmedel tryggas i särlagstifning som kompletteras av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG av den 3 december 2001 om allmän produktsäkerhet[9]. Trots detta är olyckor kopplade till produkter som inte är livsmedel och/eller konsumenttjänster (dvs. turism, sport och fritid) talrika. Sådana olyckor bör förebyggas med hjälp av lämpliga säkerhetskrav som tillämpas riktigt. Detta blir lättare om man också ser till att inrätta ett effektivt övervaknings- och rapporteringssystem för olyckor som klarlägger personskadans art, produktens och/eller tjänstens art och omständigheterna vid skadetillfället. Informationen kan sedan användas av lagstiftare och produktutvecklare i arbetet med att ständigt förbättra säkerheten och sänka skadetalen i hela EU.

4.2.6. Förebyggande av självtillfogade skador

Självtillfogade skador och självmord är en annan viktig orsak till för tidig död och sjukhusvistelse. Självtillfogade skador och självmord är nära kopplade till psykisk hälsa och särskilt förebyggande av depressioner.

I oktober 2005 offentliggjorde kommissionen en grönbok om psykisk hälsa[10], där det självmordsförebyggande arbetet lyfts fram. Uppföljningen till denna grönboken kommer att omfatta åtgärder inriktade på att förbättra psykisk hälsa och förebygga psykisk ohälsa i alla medlemsstater. Parallellt kommer åtgärder för att förebygga självmord att uppmuntras på lokal, regional och nationell nivå samt EU-nivån. Åtgärder när det gäller skadeprevention bör därför kopplas till pågående projekt om psykisk hälsa, grönboken om psykisk hälsa och kommande handlingsplaner på området.

4.2.7. Förebyggande av våld

Mellanmänskligt våld är en fråga som oroar i växande utsträckning och inbegriper våld i hemmet, barnmisshandel, misshandel av äldre och ungdomsvåld. Mellanmänskligt våld tar sig olika uttryck (fysiskt, mentalt och sexuellt våld) och uppträder i olika sammanhang (i familjen, mellan sexualpartner, i lokalsamhället, på institutioner och på arbetsplatser).

Polisen registrerar inte våld tillräckligt noggrant och utförligt. Dessutom finns stora mörkertal, eftersom offren drar sig för att rapportera. Inom folkhälsoprogrammet kommer bättre rapporteringstekniker att utvecklas för att problemets storlek ska gå att uppskatta bättre. Ansträngningar inriktade på att komplettera de begränsade uppgifterna ur polisens register genom att integrera information om "dolda" typer av våld från undersökningar om brottsoffer planeras. Detta kan leda till att en harmoniserad undersökning eller modul utvecklas med hjälp av EU:s statistikprogram.

Det behövs mer systematisk dokumentation och spridning av våldsförebyggande metoder, särskilt sådana där hälso- och sjukvårdssektorn arbetar tillsammans med polisen, rättsväsendet och socialtjänsten. Berörda parter bör få tillgång till verktyg för planering, tillämpning och utvärdering av våldsförebyggande projekt.

Insatser på detta området kommer att drivas i nära samarbete med andra gemenskapsprogram, t.ex. Daphneprogrammet[11].

5. GENOMFÖRANDE

Det finns ett tydligt behov av fokus när det gäller resursanvändning och hållbar planering för skadeprevention på längre sikt. Kommissionen avser stödja ett sådant initiativ genom folkhälsoprogrammet.

Detta meddelande anger viktiga prioriteringar kring vilka sådana insatser bör organiseras som efter hand kan leda till bättre kunskap om personskador och olyckor samt om hur de kan förebyggas.

Upplysning och insatser när det gäller personskador kräver långsiktigt samarbete mellan nationella, regionala och lokala myndigheter i medlemsstaterna, deras hälso- och sjukvårdsektorer, forskningskretsar, näringsliv och intressegrupper, t.ex. konsumentorganisationer.

Berörda parter, t.ex. universitetskretsar, näringslivet och det civila samhället, har en viktig funktion att fylla när det gäller att göra sakkunskap och expertis tillgänglig för utbyte både nationellt och på EU-nivå. De bör involveras i forskningsarbetet, liksom i arbetet med att genomföra god praxis.

[1] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1786/2002/EG av den 23 september 2002 om antagande av ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (2003–2008).

[2] Kommissionens initiativ till gemenskapens strategi för konsumentpolitiken (2002–2006), dok. 8907/02.

[3] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2367/2002/EG av den 16 december 2002 om gemenskapens statistiska program 2003–2007, EGT L 358, 31.12.2002, s. 1.

[4] EGT L 271, 9.10.2002, s. 1.

[5] Europaparlamentets och rådets beslut nr 20/2004/EG av den 8 december 2003 om fastställande av ett allmänt ramverk för finansiering av gemenskapens åtgärder till stöd för konsumentpolitiken under perioden 2004–2007, EUT L 5, 9.1.2004, s. 1.

[6] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1513/2002/EG av den 27 juni 2002 om sjätte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet samt innovation (2002–2006), EGT L 232, 28.8.2002, s. 1.

[7] EGT L 271, 9.10.2002, s. 1.

[8] Kommissionens meddelande - Europeiskt åtgärdsprogram för trafiksäkerhet (2003–2010), KOM(2003) 311 (ej offentliggjort i EUT).

[9] EGT L 11, 15.1.2002, s. 4.

[10] Grönbok – Förbättring av befolkningens psykiska hälsa. Mot en strategi för psykisk hälsa i Europeiska unionen. KOM(2005) 484.

[11] Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 293/2000/EG av den 24 januari 2000 inrättades ett program för gemenskapens insatser (Daphne-programmet) (2000-2003) för förebyggande åtgärder i kampen mot våld mot barn, ungdomar och kvinnor och för skydd av offer och riskgrupper. EGT L 34, 9.2.2000, s. 1.