Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (transitering) (97/C 337/11) (Text av betydelse för EES) KOM(97) 472 slutlig - 97/0242 (COD)

(Framlagt av kommissionen den 28 september 1997)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 28, 100a och 113 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och social kommitténs yttrande,

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget, och

med beaktande av följande:

1) Förfarandet för extern transitering är främst avsett att underlätta handeln med icke-gemenskapsvaror på gemenskapens tullområde. Behovet av att använda detta förfarande i samband med exporten av gemenskapsvaror framstår som relativt begränsat och måste värderas i förhållande till mycket olikartade situationer. Utan att möjligheten att använda förfarandet för extern transitering i detta fall helt och hållet utgår, förefaller det lämpligt att låta fastställandet därav ske enligt kommittéförfarandet.

2) Det är lämpligt att definiera begreppet avslutning av transiteringsförfarandet, som är nödvändigt för en god förvaltning av förfarandet, för en klar definition av det ansvar som åligger den huvudansvarige och dennes garant och för genomförandet av eventuella undersöknings- eller uppbördsförfaranden.

3) Med hänsyn till den ändrade räckvidden av transitering sjövägen är det lämpligt att stryka sjötransport från de fall som enligt artikel 94.2 a omfattas av allmän befrielse från säkerhet, så att säkerheten inte längre är ett undantag och att behandlingen av försändelser som transporteras sjövägen i linjefart blir jämförbara bl.a. med försändelser som transporteras landvägen.

4) Artikel 95 bör formuleras om så att en individuell befrielse från att ställa säkerhet enligt kommittéförfarandet kan föras in i tillämpningsföreskrifterna som en metod för att fastställa den samlade säkerheten, under förutsättning att den berörda aktören befinns i högsta grad trovärdig.

5) Utöver den huvudansvariges skyldigheter är enligt artikel 96.2 en fraktförare eller en varumottagare som tar emot varor i vetskap om att de befordras enligt ett transiteringsförfarande skyldig att förete varorna vid bestämmelsetullkontoret och att iaktta de åtgärder som vidtagits för att säkerställa identifiering. Denna bestämmelse skapar förvirring mellan de skyldigheter de berörda personerna åläggs genom de särskilda transiteringsbestämmelserna och de som följer av kodexens bestämmelser om införsel av varor på gemenskapens tullområde. Den tillför dessutom i sig inget till kodexens bestämmelser om fastställande av orsaken till tullskulden och vem som är skyldig till den. Mot den bakgrunden kan den utgå.

6) De förenklingar med uteslutande nationell eller bi- respektive multilateral räckvidd som har genomförts av medlemsstaterna på basis av kodexens artikel 97.2 är av mycket varierande art och kan i vissa fall tänkas komma i konflikt med en korrekt tillämpning av reglerna för gemenskapstransitering och kravet på likabehandling av aktörerna. Därför är det nödvändigt att föra in dem i gemenskapslagstiftningen, i synnerhet som kodexens nya tillämpningsföreskrifter beträffande transitering hädanefter kommer att erbjuda tullmyndigheterna och aktörerna ett stort antal möjligheter till förenklingar och stor frihet vid tillämpningen av dem. Mot den bakgrunden finns det ingen anledning att låta artikel 97.2 vara kvar.

7) De system för ställande av säkerhet som tillämpas vid gemenskapstransitering omfattar både tullskuld och andra avgifter som kan uppkomma för varorna och uppvisar egenskaper som har att göra med förfarandets internationella karaktär och behovet av en viss flexibilitet vid fastställandet av garantibeloppet i förhållande till de faktiska riskerna och den huvudansvariges trovärdighet. Det förefaller därför lämpligt att i artikel 192 föra in det för transitering särskilda fallet med obligatorisk säkerhet.

8) Enligt kodexens artikel 215 i dess nuvarande lydelse kan det fastställas var en tullskuld har uppkommit, men det anges inte att den platsen avgör vilken tullmyndighet som är behörig att bokföra skulden. Regeln enligt vilken den platsen skall bestämmas när det gäller tullförfaranden som inte har avslutats bör dessutom anpassas till kravet på att i möjligaste mån fastställa den plats där de omständigheter som orsakade tullskulden faktiskt förelåg.

9) Förenkling och klarläggande av reglerna på ett sätt som är till förmån för både operatörer och tulltjänstemän utgör en viktig del av handlingsplanen för transiteringen i Europa.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EEG) nr 2913/92 ändras på följande sätt:

1) Artikel 91.1 b skall ersättas med följande:

"b) gemenskapsvaror i fall och på villkor som fastställs enligt kommittéförfarandet".

2) Artikel 92 skall ersättas med följande:

"Artikel 92

Förfarandet för extern transitering avslutas när de varor som hänförts till detta förfarande och tillhörande handlingar företes för bestämmelsetullkontoret i enlighet med bestämmelserna för förfarandet i fråga."

3) Artikel 94.2 a skall ersättas med följande:

"a) lufttransport".

4) Artikel 95 skall ersättas med följande:

"Artikel 95

Det skall fastställas enligt kommittéförfarandet i vilka fall och under vilka omständigheter som en person av tullmyndigheterna kan befrias från kravet att ställa säkerhet för sådan extern transitering som han själv utför."

5) Artikel 96.2 skall utgå och punkt 1 blir enda punkten.

6) Artikel 97.2 skall utgå och punkt 1 blir enda punkten.

7) Artikel 192.1 skall ersättas med följande:

"1. Om det enligt tullagstiftningen är obligatoriskt att säkerhet ställs, och om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för transiteringsförfarandet i enlighet med kommittéförfarandet, skall tullmyndigheterna fastställa beloppet för denna säkerhet till en nivå som motsvarar:" (resten oförändrad).

8) Artikel 215.1, 215.2 och 215.3 skall ersättas med följande punkt 1:

"1. För att bestämma vilken tullmyndighet som är behörig att bokföra en tullskuld anses denna uppkomma

- på den plats där de händelser inträffar som förorsakar skulden, eller

- om den platsen inte kan bestämmas, på den plats som tullmyndigheterna konstaterar vara den plats där omständigheterna kring varorna är sådana att en tullskuld uppkommit, eller

- om varorna har hänförts till ett tullförfarande som inte har avslutats och om platsen inte kan bestämmas genom tillämpning av första eller andra strecksatsen inom en bestämd tidsperiod i förekommande fall enligt kommittéförfarandet, på den plats där varorna hänfördes till eller infördes på gemenskapens tullområde enligt det berörda förfarandet."

9) I artikel 215.4 skall punkt 4 bli punkt 2.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den . . ..

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.