ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV DET ANALYTISKA DOKUMENTET Följedokument till MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN På väg mot kvalitetskriterier för praktikprogram Andra fasen av samråd med arbetsmarknadens parter på europeisk nivå enligt artikel 154 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt /* SWD/2012/0408 final */





ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR SAMMANFATTNING AV DET ANALYTISKA DOKUMENTET Följedokument till MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN På väg mot kvalitetskriterier för praktikprogram Andra fasen av samråd med arbetsmarknadens parter på europeisk nivå enligt artikel 154 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt I detta arbetsdokument sammanfattas den analys som ligger till grund för den andra fasen av samrådet med arbetsmarknadens parter på europeisk nivå om ett eventuellt EU-initiativ för kvalitetskriterier för praktikprogram. Under samrådet inhämtas synpunkter från arbetsmarknadens parter på europeisk nivå, enligt artiklarna 154–155 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, om innehållet i ett möjligt EU-initiativ i denna fråga. Det följer på ett offentligt samråd som genomfördes 19 april–11 juli 2012 och den första fasen i samrådet med arbetsmarknadens parter om den möjliga inriktningen på ett EU-initiativ, som hölls 11 september–23 oktober 2012. 1. Problemformulering För närvarande kan över fem miljoner unga människor under 25 år i EU inte hitta något arbete. I vissa medlemsstater är arbetslösheten bland ungdomar högre än 50 %. Det är därför en högt prioriterad fråga för EU att öka ungdomars tillgång till arbetsmarknaden och förbättra övergången från utbildning till arbete. Praktikprogram – som definieras som en begränsad period av arbetspraktik som studerande eller ungdomar som nyligen har avslutat sin utbildning tillbringar på ett företag, ett offentligt organ eller en icke-vinstdrivande organisation, för att få värdefull arbetslivserfarenhet innan de börjar reguljär sysselsättning – kan ha en nyckelroll i detta sammanhang. Praktikprogram kan vara en språngbräda för att komma in i mer produktiv yrkesverksamhet, bidra till att skapa nya hållbara arbetstillfällen, minska ungdomsarbetslösheten och så småningom bidra till att öka sysselsättningsgraden – ett av de övergripande målen i Europa 2020-strategin. Det måste dock noteras att praktikprogram – till skillnad från lärlingsprogram – inte täcks av anställningsavtal i de flesta medlemsstaterna, vilket innebär att de i allmänhet är mindre reglerade. Trots att praktikprogram har ett antal fördelar inte bara för praktikanterna, utan också för arbetsgivarna och samhället som helhet, har EU-institutionerna framfört att man är oroad över praktikprogrammens effektivitet och kvalitet. Uppmärksamheten har i synnerhet fästs på praktikprogram på den fria marknaden (där förutom praktikanten och värdorganisationen ingen annan institution är involverad i definitionen, organisationen och övervakningen av praktikprogrammet och dess undervisningsinnehåll och andra villkor, vilket vanligtvis – men inte enbart – är fallet med praktikprogram efter avslutad högskoleexamen) som är den minst reglerade typen i de flesta länder. Europaparlamentet antog 2010 en resolution främst inriktad på bättre och tryggade praktikplatser och en europeisk kvalitetsstadga med miniminormer för praktikprogram för att garantera deras utbildningsvärde och undvika utnyttjande. Europeiska kommissionen förutsåg 2011 i sitt initiativ Bättre möjligheter för unga att lägga fram kvalitetskriterier för praktikprogram i slutet av 2012. Dessutom drog Europeiska rådet i juni 2012 slutsatsen att ”[d]et är av avgörande betydelse att åtgärda ungdomsarbetslösheten, särskilt genom kommissionens initiativ om ungdomsgarantier och kvalitetskriterierna för praktikprogram”. Slutligen enades arbetsmarknadens parter på sektorsövergripande europeisk nivå (BusinessEurope, UEAPME, CEEP och EFS) om att främja fler och bättre lärlings- och praktikavtal och säkerställa rätt arbetsvillkor för att välkomna och stödja dem som är nya i företaget som nyckelåtgärder i sitt ramavtal om inkluderande arbetsmarknader 2010. Kvalitetsproblem Studier och undersökningar visar att problem med anknytning till praktikprogram främst har samband med bristen på undervisningsinnehåll, bristande eller otillräcklig ersättning/lön, och otillfredsställande arbetsvillkor. Ytterligare ett problem – som till stor del har samband med de föregående – är den låga nivån av rörlighet inom EU för praktikanter. Viktiga kvalitetsfaktorer som anges i praktikundersökningen[1] Praktikprogram av god kvalitet bör göra det möjligt för praktikanten att skaffa sig praktiska färdigheter som är anpassade till arbetsmarknadens behov och är ett komplement till teoretiska studier för att öka praktikantens möjligheter att få anställning. Praktikprogram av god kvalitet bör grundas på ett avtal mellan praktikanten och värdorganisationen. Ett praktikavtal bör omfatta följande: • Mål, innehåll och övervakning: Praktikprogrammen bör ge praktikanten möjlighet att förvärva praktiska färdigheter som ett komplement till de teoretiska studierna. Riktlinjerna kräver att utbildningsinnehållet garanteras genom att varje praktikant får en personlig handledare eller mentor i värdorganisationen. • Praktikperiodens längd: Praktikprogram på den fria marknaden bör normalt inte vara längre än sex månader. Obligatoriska praktikprogram efter avslutad högskoleexamen för läkare, jurister och lärare och liknande undantas, eftersom dessa praktikprogram brukar vara strängt reglerade. • Lön/kostnadsersättning: Om det finns en ömsesidig nytta för både värdorganisationen och praktikanten i fråga om kunskapsöverföring och lärande kan ett oavlönat praktikprogram vara lämpligt. Därför bör en kvalitetsriktlinje enbart föreskriva att det skriftliga praktikavtalet tydligt anger vilken eventuell lön eller ersättning som erbjuds. • Bestämmelser om social trygghet: Bestämmelser om socialförsäkring bör klargöras mellan praktikanten och arbetsgivaren. Detta omfattar försäkring för hälso- och sjukvård samt arbetsolyckor. Otillräckligt utbildningsinnehåll kan innebära att värdorganisationen inte ger praktikanterna (tillräcklig) undervisningstid för att förklara sitt arbete/arbetsmoment osv. eller inte ser till att det finns en handledare. Detta är relativt vanligt i praktikprogram där praktikanterna ska utföra enkelt arbete. Ett andra problemområde är att det inte utgår någon ersättning eller att den är låg. Europeiska ungdomsforumets undersökning visar att endast 25 % av praktikanterna får tillräcklig lön för att täcka sina levnadskostnader. Att det saknas ersättning är en förklaring till att det finns farhågor om jämlik tillgång och ger upphov till frågor om arbetsgivare som använder praktik som en form av oavlönad sysselsättning där ”billigare” praktikanter används för arbeten på ingångsnivå och/eller andra lediga platser i stället för fast personal. Det är emellertid viktigt att konstatera att löne-/ersättningsfrågor måste hanteras på medlemsstatsnivå eller av arbetsmarknadens parter, eftersom EU-fördragen inte innehåller någon rättslig grund för EU-åtgärder i detta avseende (se även avsnitt 4 – rättslig grund och subsidiaritetsprincipen). Ett tredje problemområde rör andra arbetsvillkor än ersättning, t.ex. långa arbetstider, arbetsförhållanden som inte motsvarar normerna, bristfälligt skydd för hälso- eller arbetsmiljörisker, oklarhet om tillämpliga regelverk, rättviseaspekter osv. Slutligen finns ett fjärde problemområde när det gäller integration av EU:s arbetsmarknad, nämligen den låga rörligheten inom EU för praktikanter. Detta har betydande negativa konsekvenser för integrationen av arbetsmarknaderna i EU och gör att unga människor som lever i länder med dåligt utbud av praktikprogram av hög kvalitet inte kan dra nytta av bättre möjligheter inom EU:s inre marknad. 2. Samråd med berörda parter Offentligt samråd och samråd med arbetsmarknadens parter på europeisk nivå Drygt 250 svar kom in under det offentliga samrådet. Fackföreningar, icke-statliga organisationer, ungdomsorganisationer, utbildningsinstitutioner, organ som medverkar i gränsöverskridande praktikprogram och de flesta enskilda som svarade godtog i huvudsak kommissionens analys, definition av centrala inslag i praktikprogram, problemformulering och mål och stödde i allmänhet ett kommissionsinitiativ på området (några efterlyste en bindande rättsakt, medan andra föredrog icke-bindande rekommendationer). Arbetsgivarorganisationer, handels- och industrikammare hade en mer skeptisk inställning – samtidigt som man erkände den positiva roll som praktikprogram spelar vid övergången från skola till arbete och för att förvärva färdigheter – och uttryckte tvivel om huruvida frågor om ersättning och socialt skydd skulle kunna täckas i detta sammanhang och vissa ifrågasatte behovet av ett EU-initiativ. Både arbetsgivarorganisationerna och medlemsstaterna hänvisade till att kriterierna måste vara tillräckligt flexibla för att ta hänsyn till skillnaderna mellan nationella system och nationell praxis. De som motsatte sig EU-åtgärder hävdade att minimikrav för praktikprogram inte bör fastställas på EU-nivå, eftersom EU inte är behörigt, särskilt inte i fråga om lön. Man befarade också att praktikprogrammen belastas med alltför många rättsliga eller administrativa förfaranden som kan avskräcka företagen från att ta emot praktikanter och därmed beröva ungdomarna möjligheter till värdefull arbetslivserfarenhet. Åsikterna om tillämpningsområdet för ett eventuellt initiativ varierade också, särskilt vad gäller möjligheten att begränsa tillämpningsområdet till enbart praktikprogram på den fria marknaden. Svaren på den första fasen i samrådet mellan arbetsmarknadens parter har bekräftat dessa ställningstaganden, utan att några nya aspekter har tillförts. 3. Initiativets mål De allmänna målen för ett initiativ på detta område är följande: 1) Att underlätta övergången från utbildning till arbete Praktikprogram av hög kvalitet bidrar till att öka ungdomars anställbarhet. Som en form av inträde på arbetsmarknaden för akademiker bör praktikprogram vara en språngbräda på vägen mot reguljär sysselsättning, säkerställa att arbetstagarnas produktivitet snabbt ökar och bidra till att minska antalet osäkra anställningar. Målet bör därför vara att öka antalet praktikprogram av hög kvalitet och minska antalet fall där praktiken är undermålig och där det förekommer utnyttjande. 2) Att främja rörlighet för att minska bristande överensstämmelse på den europeiska arbetsmarknaden. För att minska den strukturella arbetslösheten, bör man intensifiera insatserna för att öka praktikanternas och arbetstagarnas geografiska rörlighet inom EU, eftersom de arbetssökandes färdigheter inte motsvarar arbetsmarknadens krav och utbudet inte motsvarar efterfrågan på den europeiska arbetsmarknaden. Att utveckla gränsöverskridande praktikprogram är ett viktigt verktyg för detta. Potentiella praktikanter som överväger att praktisera i en annan EU-medlemsstat bör ha en tydlig referens så att de kan kontrollera kvalitetskriterierna och inte blir avskräckta på grund av osäkerhet om administrativa formaliteter, rättsliga frågor eller avtalsmässiga skyldigheter. För att kunna nå dessa allmänna mål har detta särskilda mål fastställts: Att förbättra praktikprogrammens kvalitet inom EU. De operativa målen är följande: 1) Att uppmuntra värdorganisationer att erbjuda praktikprogram som har ett undervisningsinnehåll av god kvalitet, rimliga arbetsförhållanden och som utgör en bra språngbräda för att komma in på arbetsmarknaden. 2) Att öka insynen och kvaliteten på informationen om praktikplatser. 4. Rättslig grund och subsidiaritetsprincipen Enligt artikel 153 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska unionen understödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet inom bland annat områdena arbetsvillkor, social trygghet och socialt skydd för arbetstagarna, samt även integrering av personer som står utanför arbetsmarknaden och kampen mot social utslagning. Enligt artikel 153.2 b i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt kan Europaparlamentet och rådet anta direktiv på området sysselsättning och socialpolitik. Alternativt kan rådet enligt artikel 292 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt anta rekommendationer på grundval av ett förslag av kommissionen. Enligt arbetsmiljölagstiftningen omfattas praktikanter och lärlingar av de direktiv som grundar sig på ramdirektivet från 1989. Den rättsliga grunden för detta direktiv är artikel 153 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Det bör dock noteras att bestämmelserna i artikel 153 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt inte ska tillämpas på löneförhållanden (artikel 153.5 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Därför måste de problem som rör låg ersättning för praktikanter hanteras på en annan nivå, i synnerhet av medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter. Rörlighet inom allmän och yrkesinriktad utbildning är ett centralt mål i EU:s utbildningspolitik och utgör en integrerad del av den fria rörligheten för personer enligt artikel 45 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, dvs. en grundläggande frihet som skyddas genom fördraget. Subsidiaritet I allmänhet utgör mycket olikartade förhållanden i medlemsstaterna eller mycket olika samhällssystem argument för decentraliserade lösningar, eftersom de kan anpassas till nationella eller till och med lokala behov och önskemål. När det gäller praktikprogram verkar dock inte skillnaderna mellan arbetsmarknadsinstitutionerna spela någon större roll, eftersom dei i stort sett är samma typ av klagomål och problem som framförs överallt och det ofta finns kvalitetsproblem med praktikprogram också i de medlemsstater där de ungas arbetsmarknadssituation är bättre. Dessutom skulle en lösning för hela EU innebära flera operativa fördelar. (1) De kvalitetsriktlinjer som hittills har antagits eller föreslagits är i allmänhet mycket lika, oavsett vilken organisation som har utarbetat dem. Detta tyder på att det inte finns något större behov av att anpassa kvalitetsnormer till lokala förhållanden. (2) En lösning för hela EU skulle innebära klara fördelar för praktikanters rörlighet inom EU. Ungdomar skulle lättare påbörja ett praktikprogram i ett annat land om standardiserade eller harmoniserade regler gav dem säker vetskap om vad de kan förvänta sig i ett annat land. Ökad rörlighet för praktikanter skulle bidra till att uppnå en mer integrerad arbetsmarknad inom EU genom bättre matchning och genom att skapa hållbar sysselsättning. (3) Erfarenheten visar att det, på grund av samordningsproblem, kan gå snabbare att definiera internationellt erkända kvalitetsnormer om överstatliga institutioner samordnar och stödjer detta. EU är bäst lämpat för detta, eftersom det knappast verkar pågå någon spontan utveckling av internationella kvalitetsnormer. Genom ett initiativ i denna riktning kan EU konkret hjälpa medlemsstaterna att uppfylla sysselsättningsriktlinje nr 8 i EU 2020-strategin. Att ge medlemsstaterna vägledning som är operativ och lätt kan genomföras på nationell nivå tycks än mer lämpligt med tanke på hur akut krisen är och att hanteringen av praktikproblemen tidigare försenats. Detta är också helt i linje med andan i den europeiska planeringsterminen. Trots att medlemsstaterna ofta har uppmanats att främja praktikprogram av hög kvalitet har deras åtgärder haft ojämn täckning och regelverket är i allmänhet fortfarande ofullständigt och otillfredsställande. Den traditionella europeiska sysselsättningsstrategin kan användas för att förmå medlemsstaterna att reformera praktiksystemen, men skulle leda till större skillnader i de kriterier som utarbetas än sådana instrument som rekommendationer eller lagstiftning som fastställer innehållet i praktiksystemen. Detta skulle inte vara den bästa lösningen, särskilt eftersom man behöver ta itu med de befintliga hindren för praktikanters rörlighet. Slutligen förefaller en lösning på EU-nivå vara en förutsättning för att kunna utvidga Eures-nätverket till lärlings- och praktikplatser, enligt Europeiska rådets önskemål. Detta är nödvändigt för att förhindra att praktikprogram av låg kvalitet som inte underlättar en smidig övergång från utbildning till arbete får stöd genom Eures-nätverket. 5. Möjliga alternativ för EU-åtgärder Eftersom arbetsmarknadens parters självbestämmanderätt respekteras, har inga möjliga åtgärder/alternativ uteslutits på detta stadium och diskussionen har heller inte begränsats till vissa typer av praktikprogram. Alltefter typen av praktikprogram kan åtgärder vidtas på olika nivåer, med olika aktörer och redskap. Exempelvis skulle EU kunna vidta följande åtgärder: · Förbättra insynen i regleringen av praktikprogram genom mer lättillgänglig information. · Uppmuntra frivilliga insatser av berörda parter (värdorganisationer, arbetsmarknadens parter osv.) för att förbättra praktikprogrammens kvalitet, till exempel genom att införa kvalitetsmärkning. · Vidta åtgärder inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin för att uppmuntra medlemsstaterna att förbättra praktikprogrammens kvalitet. · Införa icke-bindande instrument (rekommendationer eller riktlinjer). · Införa bindande lagstiftning. Tillämpningsområde och åtgärder Om marknaden inte lyckas åstadkomma kvalitet kan detta i allmänhet hanteras på två sätt, antingen genom att förbättra kvaliteten på den information som finns på marknaden och tillgången till denna eller genom att införa kvalitetsnormer. Båda alternativen kan göra praktikprogrammen mer effektiva genom smidiga övergångar från utbildning till arbete. Nedan utreds en rad åtgärder som grundar sig på det första eller det andra alternativet. Det verkar vara självklart att initiativen kan gälla praktikprogram på den fria marknaden, men det finns även andra alternativ: Åtgärderna kan begränsas, så att de enbart gäller gränsöverskridande praktikprogram eller praktikprogram som varar mer än tre månader. Arbetsmarknadens parter kan vilja överväga en eller flera av de åtgärder som nämns i det följande och som kräver olika stora insatser av EU-institutionerna. Flera av dessa åtgärder skulle kunna kombineras. Konsekvensanalysen är i detta skede endast preliminär och kommer att utarbetas i detalj i en senare konsekvensbedömning. i) Inga initiativ på EU-nivå (referensscenario). Beskrivning: Kommissionen fortsätter att arbeta för ökad rörlighet och bättre övergångar på arbetsmarknaden för ungdomar, utan något särskilt instrument/verktyg med inriktning på praktikprogram. I praktikundersökningen har det gjorts en första genomgång av praktikordningar i de enskilda medlemsstaterna och den utgör en grund för större öppenhet i fråga om dessa ordningar. Diskussion: Även om det möjligen kan tas ytterligare nationella initiativ för att höja praktikprogrammens kvalitet skulle den totala andelen praktikprogram av låg kvalitet lätt kunna öka: Krisen kan leda till att företagen inte erbjuder lika många nya arbetstillfällen, en av de viktigaste anledningarna till att erbjuda praktikprogram av hög kvalitet, och de som är nya på arbetsmarknaden får minska sina förväntningar i enlighet med detta. ii) Inrättande av en webbplats för information Beskrivning: Att inrätta en webbplats med en översikt över praktikprogram (som innehåller regelbundet uppdaterad information om praktikvillkor och gällande bestämmelser i varje medlemsstat) skulle vara en lösning som inte innebär lagstiftning och som ger större tillgång till allmän information om praktikprogram. Som ett mer långtgående alternativ skulle webbplatsen också kunna ge praktikanter möjlighet att ge synpunkter på hur de upplevde sin egen praktik hos en värdorganisation, och därmed göra informationen specifik snarare än rent allmän. Diskussion: Med en ändamålsenlig och användarvänlig webbplats skulle det bli enklare att få tillgång till information om nationell lagstiftning om praktikprogram och om utbudet av olika typer av praktikprogram i medlemsstaterna. Detta skulle minska sökkostnaderna för praktikanterna och skulle också kunna förbättra matchningen och öka tillgången på kandidater för gränsöverskridande praktik. Det finns inga fullgörandekostnader för medlemsstaterna eller värdorganisationerna, men det skulle bli vissa budgetkonsekvenser för den organisation som sköter webbplatsen. Detta verktyg löser delvis problemet med bristen på information, dvs. att det saknas generell information om normer, men det ger ingen information om kvaliteten på de specifika praktikplatser som erbjuds. Även om detta alternativ har positiva konsekvenser för praktikprogrammens kvalitet, är dessa konsekvenser därför blygsamma. Alternativet att låta praktikanterna utvärdera eller betygsätta hur de upplevde sin praktik skulle däremot skapa ett relativt starkt incitament för värdorganisationerna att höja kvaliteten på sina praktikprogram, eftersom det skulle vara positivt för deras anseende om de visar sig erbjuda praktikvillkor av hög kvalitet. iii) Kvalitetsmärkning av praktikprogram Beskrivning: Ett antal kvalitetsprinciper för praktikprogram skulle kunna utarbetas i samarbete med arbetsmarknadens parter och ange riktlinjer för en viss minimikvalitet på praktikprogrammets upplägg och utbildningsinnehåll (se de kvalitetsfaktorer som anges i praktikundersökningen). Företag, utbildningsinstitut, arbetsförmedlingar och/eller andra relevanta aktörer kan frivilligt åta sig att följa riktlinjerna för praktikanter, i utbyte mot att de kan göra reklam för sig själva som ”rättvisa mot praktikanter” eller liknande. Kvalitetsmärkningen av praktikprogram kan också innebära att värdorganisationen åtar sig att erbjuda lön och socialförsäkring. Dessutom är det möjligt att inrätta en kvalitetsmärkning specifikt för vissa sektorer. För att minska fullgörandekostnaderna så mycket som möjligt kan kvalitetsmärkningen tilldelas alla organisationer som åtar sig att följa den, utan förhandsinspektion eller kontroll. Ett visst antal vederbörligen motiverade klagomål skulle kunna leda till att kvalitetsmärkningen dras tillbaka. Med en sådan föga betungande organisation skulle kvalitetsmärkningen kunna skötas av de berörda företagen eller av ett mindre externt kontor. Diskussion: Denna lösning kan uppmuntra och vägleda värdorganisationerna, eftersom den ger ett betyg på kvaliteten, samtidigt som den är godtagbar för dessa organisationer på grund av att den är frivillig. Lösningen bidrar till att ge ett positivt incitament för att anta en kvalitetsmärkning, eftersom ett av motiven för organisationer att erbjuda praktikprogram är att de kan förbättra sitt rykte, vilket skulle kunna förstärkas genom en kvalitetsmärkning. Detta alternativ kan också stimulera gränsöverskridande praktikprogram. Att åtagandet är frivilligt verkar garantera att företagens extraarbete för att följa reglerna är godtagbart. Det finns dock en risk att endast ett fåtal organisationer ansöker om märket, särskilt eftersom efterfrågan på praktikprogram för närvarande är större än utbudet. Dessutom kommer troligen många av dem som ansöker att vara de som redan erbjuder praktikprogram av hög kvalitet. iv) Europeiska kvalitetskriterier för praktikprogram Beskrivning: Denna åtgärd skulle bestå i ett avtal mellan arbetsmarknadens parter eller ett kommissionsförslag om kvalitetsfaktorer, som skulle införlivas av medlemsstaterna i nationell praxis och/eller nationell lagstiftning. Kvalitetskriterierna skulle kunna omfatta de faktorer som anges i praktikundersökningen och ge praktikanterna klara anvisningar om mål, innehåll och övervakning, varaktighet, ersättning och socialförsäkring. Diskussion: Fördelen med detta alternativ är att samma kvalitetskriterier skulle gälla för alla medlemsstater (som antar dem). Detta skulle därför motverka de varierande regleringssättens negativa konsekvenser för den internationella rörlighetens utveckling. De faktorer som det pekas på i undersökningen skulle kunna kompletteras med en begränsning av möjligheten att fullgöra flera praktikprogram efter varandra och/eller med ett krav på registrering av praktikprogram. Liknande åtgärder har vidtagits i vissa medlemsstater. Att begränsa möjligheten för samma person att fullgöra flera praktikprogram i samma organisation eller, mer ambitiöst, att föreskriva att värdorganisationerna på medellång sikt ska anställa en viss (begränsad) procent av de praktikanter de anlitar, skulle lösa problemet med ungdomar som måste fullgöra flera praktikprogram innan de finner reguljär sysselsättning. Instrument som liknar kvalitetskriterier finns redan inom EU (t.ex. Storbritanniens kod för bästa praxis för praktikprogram med kvalitet). Man kan förvänta sig att kvalitetskriterier som har stöd på EU-nivå och nationell nivå leder till en rimlig förbättring av praktikprogrammens kvalitet och öppenhet på medellång sikt. En begränsning av möjligheten att fullgöra flera praktikprogram efter varandra kan effektivt minska risken att praktik ersätter arbete. En obligatorisk registrering av praktikprogram skulle ge bättre statistik för praktikprogram och stödja effektiv verkställighet av rättigheterna. När det gäller konsekvenserna för tillgången på praktikplatser, skulle detta alternativ medföra en viss risk att vissa arbetsgivare i framtiden avstår från att erbjuda praktikplatser, troligen p.g.a. att de inser att de praktikplatser som de dittills erbjudit inte var av god kvalitet. Även om värdorganisationerna skulle behöva stå för merparten av kostnaderna för detta alternativ, kommer fullgörandekostnaderna huvudsakligen att avse att garantera ett bra undervisningsinnehåll. De värdorganisationer vars praktikprogram redan har ett undervisningsinnehåll skulle endast behöva formalisera detta på lämplig nivå, genom att skriva ned praktikprogrammets inlärningsmål och vissa andra av dess viktigaste särdrag. Därmed behöver inte utbudet av praktikprogram minska särskilt mycket, om den ökade arbetsbördan för de företag som följer bestämmelserna beskrivs som hanterbar. En viktig fråga är dock hur effektiva konsekvenserna är för praktikprogram med låg kvalitet eftersom lagstiftningslösningar kan fungera sämst i medlemsstater med svagare kontrollmekanismer. Vad gäller proportionaliteten kan kvalitetskriterier för praktikprogram bidra till att de avsedda målen uppnås medan åtgärder på EU-nivå inte är oproportionerliga. 6. Slutlig översikt De alternativ och underalternativ som läggs fram ovan kan kombineras på olika sätt. Följande tabell sammanfattar eventuella konsekvenser och fullgörandekostnader för de alternativa åtgärder som läggs fram ovan. Alternativ || Frivillig lösning (F)/icke-bindande lagstiftning (IBL)/lagstiftning (L) || Tänkbara konsekvenser för praktikprogrammets kvalitet || Konsekvenser för efterfrågan på praktikplatser (I – inhemska – GÖ – gränsöverskridande) || Konsekvenser för företagens fullgörandekostnader = konsekvenser för tillgången på praktikplatser || Konsekvenser för fullgörandekostnaderna för små och medelstora företag || Flexibel lösning Webbplats med information för praktikanter || Inte tillämpligt || 0 || I: 0 GÖ: + || 0 || 0 || Ja Kvalitetsmärkning || F/IBL || 0/+ || I: + GÖ: ++ || 0 || 0 || Tämligen Kvalitetsmärkning + lön || F/IBL || 0/+ || I: + GÖ: ++/+++ || 0/(-) || 0(-) || Tämligen Kvalitetskriterier för praktikprogram (KKP) || (L) || ++ || I: ++ GÖ: ++/+++ || 0/(-) || -/-- || Nej KKP för långa, gränsöverskridande praktikprogram || (L) || +/++ || I: ++ GÖ: ++/+++ || 0/(-) || -/-- || Nej Förklaring: 0 : Inga eller försumbara konsekvenser (+) / (-): något positiva (negativa) men osäkra konsekvenser + / -: Möjliga positiva/negativa konsekvenser ++ / -- : Sannolikt positiva/negativa konsekvenser +++/--- : Mycket sannolikt positiva/negativa konsekvenser [1] Study on a comprehensive overview on traineeship arrangements in Member States, Europeiska kommissionen (2012), nedan kallad praktiersökningen.