Anmälan enligt artikel 95.4 i EG-fördraget av nationell lagstiftning som avviker från bestämmelserna i en harmoniseringsåtgärd på gemenskapsnivå

(nr 2001-NOTIF95.4-SV-1)

(2002/C 23/05)

(Text av betydelse för EES)

1. Den 7 december 2001 anmälde Sverige till kommissionen på grundval av artikel 95.4 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen att man anser det nödvändigt att behålla nationella bestämmelser som avviker från bestämmelserna i rådets direktiv 76/116/EEG av den 18 december 1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gödselmedel(1), senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/97/EG av den 22 december 1998 om utsläppande på marknaden i Österrike, Finland och Sverige av gödselmedel som innehåller kadmium(2).

2. Enligt artikel 95.4 skall en medlemsstat som efter det att rådet eller kommissionen har beslutat om en harmoniseringsåtgärd anser det nödvändigt att behålla nationella bestämmelser som grundar sig på väsentliga behov enligt artikel 30 eller som avser miljö- eller arbetsmiljöskydd, anmäla dessa bestämmelser till kommissionen samt skälen för att behålla dem.

3. Kommissionen skall inom sex månader efter en sådan anmälan godkänna eller förkasta de ifrågavarande nationella bestämmelserna sedan den konstaterat huruvida dessa utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innebär förtäckta handelshinder mellan medlemsstaterna samt huruvida de kommer att utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion.

4. Enligt nationell lag är det förbjudet att i Sverige saluföra eller överlåta gödselämnen som hör till tulltaxenummer 2510, 2809, 2835, 3103 och 3105 och som innehåller kadmiumhalter på över 100 gram per ton fosfor. Detta värde anges i artikel 3 tredje strecksatsen i förordning 1998:944 om förbud med mera i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter.

5. I Sveriges anslutningsakt från 1994 tillåts Sverige genom undantag behålla de ovannämnda nationella bestämmelserna under en tid. I artikel 112 och i punkt 4 i bilaga XII i anslutningsakten står det att artikel 7 i direktiv 76/116/EEG inte skall gälla Sverige före den 1 januari 1999 när det gäller kadmiumhalten i gödselmedel.

6. Direktiv 76/116/EEG ändrades därefter genom direktiv 98/97/EG om utsläppande på marknaden i Österrike, Finland och Sverige av gödselmedel som innehåller kadmium, vilket innebar att Sverige kunde förbjuda att sådana gödselmedel släpptes ut på hemmamarknaden som innehöll kadmiumhalter över den högsta tillåtna halt som fastställdes nationellt vid tiden för anslutningen. Detta undantag gällde under tiden 1 januari 1999-31 december 2001.

7. Den 14 september 2001 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om gödselmedel(3), där en förlängning av ovannämnda undantag ingår. Enligt artikel 33 i förslaget får Sverige fram till och med den 31 december 2004 förbjuda att sådana EG-gödselmedel släpps ut på hemmamarknaden som innehåller högre kadmiumhalter än den högsta tillåtna halt som fastställdes nationellt vid tiden för anslutningen. Enligt punkt 2 i samma artikel skall kommissionen senast den 30 juni 2002 i samråd med medlemsstaterna och berörda parter på nytt granska behovet av att fastställa bestämmelser på gemenskapsnivå om kadmiuminnehåll i gödselmedel.

8. Sverige motiverar sin begäran med folkhälso- och miljöskäl. Som stöd för begäran hänvisar Sverige till slutsatserna i en riskanalys som heter Assessment of risks to health and the environment in Sweden from cadmium in fertilizers och publicerades den 4 oktober 2000 av Kemikalieinspektionen, den finns tillgänglig för allmänheten sedan september 2001 på kommissionens webbplats

http://europa.eu.int/comm/enterprise/chemicals/fertilizers/riskassest/reports.htm

9. Sverige hävdar att om man tillåter gödselmedel med högre kadmiuminnehåll än dagens skulle detta leda till en väsentlig höjning av kadmiumkoncentrationerna i marken, att dessa höga kadmiumkoncentrationer i marken skulle få en toxisk effekt på markorganismer och att oacceptabelt höga koncentrationer också skulle kunna uppträda i vattendrag i jordbruksområden.

Enligt den svenska uppfattningen visar riskanalysen att om man skulle tillåta gödselmedel med högre kadmiuminnehåll än dagens skulle detta leda till en väsentlig höjning av kadmiumintaget via kosten. Säkerhetsmarginalen mellan nuvarande exponering och WHO:s PTWI-värde (högsta godtagbara veckointag) är mycket liten. När det gäller vissa högriskgrupper, till exempel kvinnor med låga järndepåer, finns ingen säkerhetsmarginal. Stora intag av kadmium via kosten skulle därför kunna leda till att fler människor drabbas av nedsatt njurfunktion och benskörhet.

10. Mot bakgrund av ovanstående anser Sverige det nödvändigt att behålla de ovannämnda nationella bestämmelserna även efter den 31 december 2001 och åtminstone tills gemenskapen har beslutat om lämpliga åtgärder när det gäller användning av kadmium i gödselmedel.

11. Om det inkommer synpunkter på Sveriges anmälan till kommissionen senare än femton dagar efter den dag då detta meddelande offentliggörs kan de lämnas obeaktade.

12. Ytterligare information om Sveriges begäran kan erhållas från Mats Wiberg Jordbruksdepartementet S - 103 33 Stockholm Tfn (46-8) 405 10 00 Fax (46-8) 20 64 96 E-post: registrator@agriculture.ministry.se

Kontaktperson på Europeiska kommissionen är Philippe Brunerie Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för näringsliv

Enhet E3 Kemikalier

AN88 4/40

B - 1049 Bryssel Tfn (32-2) 295 21 99 Fax (32-2) 295 02 81 E-post: philippe.brunerie@cec.eu.int

(1) EGT L 262, 27.9.1976, s. 201.

(2) EGT L 18, 23.1.1999, s. 60.

(3) KOM(2001) 508 slutlig.