EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 27.02.1997 
KOM(97) 74 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
framlagd i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 
93/109/EEG av den 15 februari 1993 
(genomförandet av en åtgärd som avviker från artikel 17 i rådets 
sjätte direktiv 77/388/EEG om harmonisenng av medlemsstaternas 
lagstiftning rörande omsättningsskatter) 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om bemyndigande för Frankrike att förlänga 
tillämpningsperioden för en åtgärd som avviker 
från artikel 17 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) 
av den 17 maj 1977 om harmonisering av 
medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter 
(framlagda av Komissionen) 

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
framlagd i enlighet med artikel 2 i rädets beslut 
93/109/EEG av den 15 februari 1993 
(tillämpning av en åtgärd som avviker frän artikel 17 i rädets 
sjätte direktiv 77/388/EEG om harmonisenng av medlemsstaternas 
lagstiftning rörande omsättningsskatter) 
2. 
I. INLEDNING 
I sitt beslut 89/488/EEG av den 28 juli 1989' ger rådet, med stöd av artikel 27 i det sjätte 
direktivet, Frankrike bemyndigande att vidta särskilda åtgärder som avviker frän bestämmelserna i 
artikel 17.2 i detta direktiv. Detta bemyndigande var giltigt till och med den 31 december 1992. 
Avvikelsen består i att helt och hållet från avdragsrätt för mervärdesskatt undanta utgifter 
avseende varor och tjänster som till mer än 90 % av den sammanlagda användningen används för 
ändamål som ligger utanför företagets verksamhetsområde. 
Med beaktande av en rapport från kommissionen om tillämpningen av denna åtgärd förlängdes 
bemyndigandet till och med den 31 december 1996 genom rådets beslut 93/109/EEG2 av den 
15 februari 1993. Beslutet föreskriver att en eventuell begäran om förlängning måste åtföljas av en 
rapport om tillämpningen av undantaget. 
Syftet med denna rapport är att redogöra för åtgärden frän förlängningen av tillämpningsperioden 
fram till nu och att pröva den begäran om förlängning som Frankrike överlämnat i en skrivelse som 
registrerades vid generalsekretariatet den 19 november 1996. 
II. TILLÄMPNING AV ÅTGÄRDEN 
Som redan nämnts har tillämpningen av åtgärden redan behandlats i en rapport frän kommissionen 
från slutet av 19923 vilken i detalj beskriver avvikelsens bakgrund, mål och funktion. Eftersom 
detta inte har förändrats sedan dess, begränsas den här rapporten till att ta upp några frågor som 
har aktualiserats sedan den föregående rapporten. 
För det första bör det noteras att som en följd av kommissionens iakttagelser i den föregående 
rapporten har Frankrike ändrat sina nationella bestämmelser angående avvikelsen, så att det klart 
framgår att den särskilda åtgärden avser all användning för ändamål som ligger utanför företagets 
verksamhetsområde när den överstiger 90 % av den sammanlagda användningen av varorna eller 
tjänsterna (den ursprungliga bestämmelsen avsåg bara privat användning). 
Vidare anger Frankrike i sin begäran om förlängning att under perioden 1993-1996 har inga 
särskilda svårigheter att tillämpa avvikelsen kommit till de franska skattemyndighetenias 
kännedom. 
Tvärtom har tiden som undantaget tillämpats bekräftat att bestämmelsen har förenklat 
skatteuttaget både för skattemyndigheterna och för de skattcskyldiga. 
Därför begär Frankrike att bemyndigandet skall förlängas till dess att ett nytt gemensamt system 
för mervärdeskatt antas. 
1 EGTnrL239, 16.8.1989. s. 22. 
2 EGT nr L 43, 20.2.93, s.42. 
* KOM(92) 591, 22.12.92. 
2> 
Hl KOMMISSIONENS YTTRANDE 
Det bör påpekas att domstolen har fastslagit att, i enlighet med bestämmelserna i artikel 
17, har en skatteskyldig person som använder varor för en ekonomisk verksamhet rätt till 
avdrag av debiterad mervärdeskatt oavsett hur liten del av användningen som är 
yrkesmässig. En bestämmelse som innebär en allmän begränsning av avdragsrätten vid 
begränsad yrkesmässig användning är en avvikelse från artikel 17 och inte giltig med 
mindre än att kraven i artikel 27 i det sjätte direktivet uppfylls (se dom av den 11.07.1991, 
i mål C-97/90). 
Artikel 27 tillåter att särskilda åtgärder, som avviker från bestämmelserna i det sjätte 
direktivet, genomförs för att förenkla skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av 
skatteflykt eller skatteundandragande. 
Som redan har angivits i den föregående rapporten anser kommissionen att införandet av 
den aktuella särskilda åtgärden, som syftar till att hindra "skattefri konsumtion", är 
berättigad på grundval av artikel 27 i det sjätte direktivet om mervärdeskatter, eftersom 
det förenklar skatteförvaltningen genom att befria myndigheterna från behovet att 
övervaka tillämpningen av avdragsrätten för mervärdeskatt för utgifter som rör varor och 
tjänster som till mer än 90 % används till ändamål som ligger utanför företagets 
verksamhetsområde. 
Vad gäller giltighetstiden för bemyndigandet, konstaterar kommissionens enheter att 
kommissionen den 10 juli 19964 antog ett arbetsprogram för införandet av ett nytt 
gemensamt system för mervärdeskatt, som innebär att det nya systemet införs i etapper. 
Då dessa förslag enligt planerna skall läggas fram i mitten av 1999, anser kommissionen 
att en förlängning av tillämpningen av avvikelsen längre än till den 31 december 1999 inte 
är tänkbar. 
Det förefaller i själva verket lämpligt att då utvärdera hur avvikelsen stämmer överens 
med de tillvägagangsätt som utvecklas i samband med det nya gemensamma systemet för 
mervärdeskatt. 
KOM(96) 328, 22.7 96. 
4-
Förslag 
RÅDETS BESLUT 
om bemyndigande för Frankrike att förlänga 
tillämpningsperioden för en åtgärd som avviker 
från artikel 17 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) 
av den 17 maj 1977 om harmonisenng av 
medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter 
(framlagt av kommissionen) 
MOTIVERING 
I en skrivelse som registrerats vid kommissionens gencralsekretariat den 19 november 1996 begär 
Frankrikes regering en förlängning av det bemyndigande som ursprungligen lämnats fram till och 
med den 31 december 1992 genom rädets beslut 89/488/EEG av den 28 juli 19891 och som 
förlängts fram till och med den 31 december 1996 genom rådets beslut 93/109/EEG av den 15 
februari 19932. ; 
Avvikelsen från artikel 17.2 i det sjätte direktivet om mervärdeskatter syftar till att helt upphäva 
avdragsrätten för mervärdeskatt för utgifter som rör varor och tjänster som till mer än 90 % 
används till den skattskyldiges, eller dennes personals, privata bruk eller som mer allmänt ligger 
utanför företagets verksamhetsområde. 
I artikel 2 i det ovan angivna beslutet 93/109/EEG anges att mot bakgrund av en rapport från 
kommissionen om hur Frankrike har tillämpat beslutet kan rådet, på förslag från kommissionen, ge 
tillstånd till en förlängning av tillämpningstidcn för detta beslut. 
Kommissionens rapport om tillämpningen av beslutet under perioden 1993-1996 ger vid handen att 
tillämpningstiden för det ovan nämnda beslutet bör förlängas till och med den 31 december 1999. 
Kommissionen antog den 10 juli 19963 ett arbetsprogram för införandet av ett nytt gemensamt 
system för mervärdeskatt, som innebär att det nya systemet skall införas i etapper. Då den senare 
omgången förslag enligt planerna skall läggas fram i mitten av 1999, verkar det rimligt att en 
förlängd giltighetstid inte sträcker sig längre än till den 31 december 1999, vilket också gör det 
möjligt att utvärdera behovet av avvikelsen och om det stämmer överens med det övergripande 
tillvägagångssätt som utvecklats i samband med det nya gemensamma systemet för mervärdeskatt. 
I enlighet med artikel 27.3 i det sjätte direktivet om mervärdeskatter har de andra medlemsstaterna 
i en skrivelse av den 18 december 1996 informerats om Frankrikes begäran. 
1 EGTnrL239, 16.8.1989. s. 22. 
2 EGT nr L 43, 20.2.93, s.42. 
3 KOM(96) 328, 22.7.96. 
(o 
FÖRSLAG TILL RÅDETS BESLUT 
OM BEMYNDIGANDE FÖR FRANKRIKE ATT FÖRLÄNGA 
TILLÄMPNINGSPERIODEN 
FÖR EN ÅTGÄRD SOM AVVIKER FRÅN ARTIKEL 17 I RÅDETS SJÄTTE 
DIREKTIV (77/388/EEG) AV DEN 17 MAJ 1977 OM HARMONISERING AV 
MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING RÖRANDE OMSÄTTNINGSSKATTER 
(framlagt av kommissionen) 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
med beaktande av rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om 
harmonisenng av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt 
system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund1, och särskilt artikel 27 i detta, 
med beaktande av rådets tidigare beslut 89/488/EEG av den 28 juli 19892 och 
93/109/EEG av den 15 februari 19933, 
med beaktande av kommissionens rapport om tillämpningen av ovannämnda beslut under 
perioden 1993-1996, 
med beaktande av kommissionens därav kommande förslag, och 
med beaktande av följande. 
Enligt bestämmelserna i artikel 27.1 i det sjätte direktivet om mervärdeskatter får rådet 
enhälligt, på kommissionens förslag, bemyndiga att särskilda åtgärder genomförs som 
avviker från bestämmelserna i detta direktiv, för att förenkla skatteuttaget eller för att 
hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande. 
I en skrivelse som registrerats vid kommissionens generalsekretariat den 19 november 
1996 har Frankrikes regering begärt bemyndigande att förlänga tillämpningsperioden för 
en avvikelse som tidigare godkänts för en begränsad tid genom rådets beslut 89/488/EEG 
och 93/109/EEG. 
De övriga medlemsstaterna informerades i en skrivelse av den 18 december 1996 om 
Frankrikes ansökan om förlängning. 
EGT nr L 145. 13.6.1977, s 1, senast ändrad genom direktiv 96/95/EG (EGT nr L 338, 28.12. 
1996, s.89.) 
EGT nr L 239, 16.8.1989, s. 22. 
EGT nr L 43, 20.2.1993, s. 42. 
T-
Undantaget består i att från avdragsrätt för debiterad mervärdeskatt undanta utgifter avseende 
varor och tjänster i sådana fall där den skatteskyldiges eller dennes personals privata bruk av dessa 
varor och tjänster, eller mer generellt bruket av dessa varor och tjänster för andra syften än den 
skattskyldiges rörelse, svarar för mer än 90 % av den sammanlagda användningen. 
Avvikelsen syftar till att förhindra vissa former av skattefri konsumtion samtidigt som det 
förenklar uppbörden av mervärdeskatt för vissa transaktioner. 
Nämnda åtgärd utgör en avvikelse från artikel 17.2 i rådets sjätte direktiv som ger en skattepliktig 
person rätt att dra av den skatt som debiterats för varor och tjänster som den skattskyldige har 
förbrukat i samband med skattepliktiga transaktioner. 
Kommissionen antog den 10 juli 1996 ett arbetsprogram och en tidtabell för förslag som syftar till 
en gradvis utveckling i etapper mot ett gemensamt system för mervärdeskatt för den inre 
marknaden. 
Dä den senare omgången förslag enligt planerna skall läggas fram i mitten av 1999, ges 
bemyndigandet till den 31 december 1999, vilket gör det möjligt att utvärdera hur avvikelsen 
stämmer överens med det övergripande tillvägagångssättet inom det nya gemensamma systemet för 
mervärdeskatt. 
Avvikelsen kommer inte i sig att fä en negativ effekt pä Europeiska gemenskapernas egna medel 
från mervärdeskatt. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
S 
Artikel J 
Genom avvikelse från bestämmelserna i artikel 17.2 i direktiv 77/388/EEG bemyndigas härmed 
Frankrike att från avdragsrätt för debiterad mervärdeskatt undanta utgifter avseende varor och 
tjänster i sådana fall där den skatteskyldiges eller dennes personals privata bruk av dessa varor och 
tjänster, eller mer generellt bruket av dessa varor och tjänster för andra syften än den 
skattskyldiges rörelse, svarar för mer än 90 % av den sammanlagda användningen. 
Artikel 2 
Detta bemyndigande gäller till och med den 31 december 1999. 
Artikel 3 
Detta beslut riktar sig till Frankrike. 
Utfärdat i Bryssel den 
Pä rådets vägnar 
Ordförande 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 74 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 06 08 10 
Katalognummer : CB-CO-97-066-SV-C 
ISBN 92-78-16236-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
\o