Gemensam ståndpunkt (EG) nr 42/2000

antagen av rådet den 19 juni 2000

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/.../EG av den ... om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätt)

(2000/C 300/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), och

av följande skäl:

(1) Rätten till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätten) inom området upphovsrätt är en icke överlåtbar och oförytterlig rätt som ger upphovsmannen till ett originalkonstverk rätt till en ekonomisk del i senare vidareförsäljningar av det berörda verket.

(2) Följerätten är en avkastningsbringande rätt som gör det möjligt för upphovsmannen/konstnären att få ersättning för senare överlåtelser av verket. Föremålet för följerätten är verket i dess materiella form, dvs. det medium i vilket det skyddade verket ingår.

(3) Syftet med följerätten är att tillförsäkra upphovsmännen till konstverk en andel av det ekonomiska utbyte deras originalkonstverk ger upphov till. Denna rätt bidrar till att återställa den ekonomiska jämvikten mellan upphovsmän till konstverk respektive andra upphovsmän som uppbär ersättning för senare utnyttjande av sina verk.

(4) Följerätten utgör en integrerad del av upphovsrätten och är en viktig förmånsrätt för upphovsmännen. Införandet av en sådan rätt i samtliga medlemsstater tillgodoser behovet av att ge upphovsmän en rimlig och enhetlig skyddsnivå.

(5) Enligt artikel 151.4 i fördraget skall gemenskapen beakta de kulturella aspekterna då den handlar enligt andra bestämmelser i fördraget.

(6) I Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk föreskrivs att följerätten endast kan göras gällande om lagstiftningen i upphovsmannens hemland medger det. Följerätten är således fakultativ och omfattas av regeln om ömsesidighet. Det följer av Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis avseende tillämpningen av icke-diskrimineringsprincipen i artikel 12 i fördraget, såsom framgår av domen av den 20 oktober 1993 i de förenade målen C-92/92 och C-326/92, Phil Collins m.fl.(4), att nationella bestämmelser som innehåller klausuler om ömsesidighet inte kan åberopas för att vägra medborgare från andra medlemsstater rättigheter som tilldelas landets egna medborgare. Tillämpning av sådana klausuler i gemenskapssammanhang strider mot principen om likabehandling som grundas på förbudet mot all diskriminering på grund av nationalitet.

(7) Det är viktigt att följerätten tillämpas i så stor utsträckning som möjligt på internationell nivå. Förhandlingar bör därför inledas i syfte att göra artikel 14b i Bernkonventionen tvingande.

(8) För närvarande innehåller flertalet av medlemsstaternas nationella lagstiftningar bestämmelser om följerätt. Dessa bestämmelser företer, i de fall de förekommer, vissa olikheter, särskilt när det gäller vilka verk som omfattas av rätten, ersättningsberättigade följerättsinnehavare, tillämplig procentsats, vilka överlåtelser som omfattas av rätten samt beräkningsgrunden för ersättningen. Konkurrensvillkoren på den inre marknaden påverkas i hög grad av om en sådan rätt tillämpas eller inte, eftersom förekomsten av en skyldighet att betala på grundval av följerätten, eller avsaknaden av en sådan skyldighet, utgör en faktor som måste beaktas av var och en som önskar sälja ett konstverk. Denna rätt kan därför bidra till såväl snedvridning av konkurrensen som omlokaliseringar av försäljningen inom gemenskapen.

(9) Sådana skillnader med avseende på förekomsten och tillämpningen av följerätten i medlemsstaterna har en direkt negativ återverkan på hur den inre marknaden för konstverk fungerar enligt artikel 14 i fördraget. Artikel 95 i fördraget utgör den lämpliga rättsliga grunden i ett sådant fall.

(10) Gemenskapens mål enligt fördraget innefattar att lägga grunden till en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska folken, stärka förbindelserna mellan gemenskapens medlemsstater samt säkerställa ekonomiska och sociala framsteg i medlemsstaterna genom gemensamma åtgärder för att undanröja de barriärer som delar Europa. För detta ändamål föreskrivs i fördraget att en inre marknad skall upprättas, vilket förutsätter att hindren för den fria rörligheten för varor, friheten att tillhandahålla tjänster och den fria etableringsrätten upphör, samt att en ordning som säkerställer att konkurrensen på den inre marknaden inte snedvrids införs. Harmonisering av medlemsstaternas lagstiftningar om följerätt bidrar till att dessa mål uppnås.

(11) Genom rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund(5) införs gradvis ett gemenskapssystem för skatter som bl.a. är tillämpligt på konstverk. Enbart åtgärder på skatteområdet är inte tillräckliga för att garantera en väl fungerande konstmarknad. Detta mål kan inte uppnås utan en harmonisering av följerätten.

(12) De olikheter i de gällande lagstiftningarna som leder till att den inre marknadens funktion snedvrids bör undanröjas och uppkomsten av nya sådana olikheter förhindras. Det är emellertid inte nödvändigt att undanröja eller hindra uppkomsten av olikheter som inte kan förväntas ha återverkningar på den inre marknaden.

(13) En förutsättning för att den inre marknaden skall kunna fungera väl är att konkurrensvillkoren inte snedvrides. Olikheter mellan de nationella bestämmelserna om följerätt skapar snedvridning av konkurrensen och omlokalisering av försäljningen inom gemenskapen samt leder till att konstnärer behandlas olika beroende på var deras verk säljs. Denna fråga har därför transnationella aspekter som inte på ett tillfredsställande sätt kan regleras genom åtgärder från medlemsstaternas sida. Att inte vidta några gemenskapsåtgärder skulle strida mot fördragets krav på att snedvridning av konkurrensen och ojämlik behandling skall korrigeras.

(14) Med hänsyn till de stora olikheterna mellan de nationella bestämmelserna är det därför nödvändigt att vidta harmoniseringsåtgärder för att rätta till olikheter i medlemsstaternas lagstiftning på de områden där det är troligt att sådana olikheter skapar eller bevarar snedvridna konkurrensvillkor. Det är dock inte nödvändigt att harmonisera alla bestämmelser i medlemsstaternas lagar om följerätt och, för att kunna lämna så stort utrymme som möjligt för nationell beslutanderätt, räcker det med att begränsa harmoniseringen till att omfatta de nationella bestämmelser som har de mest direkta återverkningarna på hur den inre marknaden fungerar.

(15) Detta direktiv uppfyller således i sin helhet subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 5 i fördraget.

(16) Enligt bestämmelserna i rådets direktiv 93/98/EEG av den 29 oktober 1993 om harmonisering av skyddstiden för upphovsrätt och vissa närstående rättigheter(6) uppgår skyddstiden för upphovsrätt till 70 år efter upphovsmannens död. Samma skyddstid bör föreskrivas för följerätten. Endast moderna eller samtida originalverk kommer sålunda att omfattas av följerätten. För att göra det möjligt för de medlemsstater som då detta direktiv antas inte tillämpar följerätt till förmån för konstnärer att införa denna rätt i sina respektive rättssystem och dessutom göra det möjligt för de ekonomiska aktörerna i dessa medlemsstater att successivt anpassa sig till denna rätt samtidigt som de bibehåller sin ekonomiska livskraft, bör de berörda medlemsstaterna emellertid ges en begränsad övergångsperiod under vilken de kan välja att inte tillämpa följerätten till förmån för dem som efter konstnärens död är rättsinnehavare.

(17) Följerätten bör utvidgas till att omfatta all vidareförsäljning med undantag av sådan vidareförsäljning som äger rum direkt mellan privatpersoner utan medverkan av personer som är yrkesmässigt verksamma på konstmarknaden. Rätten bör inte utvidgas till att omfatta vidareförsäljning från privatpersoner till museer som inte bedriver vinstgivande verksamhet och som är öppna för allmänheten. När det gäller den speciella situation som uppstår när konstgallerier förvärvar konstverk direkt av upphovsmannen, bör medlemsstaterna ha rätt att från följerätten undanta sådan återförsäljning av konstverk som sker inom tre år efter förvärvet. Dessutom bör konstnärens intressen beaktas genom att detta undantag begränsas till att omfatta sådan vidareförsäljning där priset vid vidareförsäljningen inte överstiger 10000 euro.

(18) Det bör klargöras att den harmonisering som detta direktiv medför inte gäller författares och kompositörers originalmanuskript.

(19) Det bör införas effektiva regler som grundas på erfarenheter på nationell nivå av följerätten. Följerättsersättningen bör beräknas som en procentandel av försäljningspriset och inte på ett konstverks ökade värde i förhållande till ursprungsvärdet.

(20) De kategorier av konstverk som omfattas av följerätten bör harmoniseras med beaktande av det yrkesmässigt vedertagna bruket i gemenskapen.

(21) Genom att inte tillämpa följerättsersättning vid försäljningsbelopp som understiger den lägsta beloppsgräns som fastställs kan man bidra till att undvika oproportionerligt höga uttags- och förvaltningskostnader i förhållande till konstnärens vinst. I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör emellertid medlemsstaterna ha rätt att fastställa nationella beloppsgränser som är lägre än gemenskapens beloppsgräns för att gynna nya konstnärer. Med tanke på beloppens ringa storlek får detta undantag troligtvis inte någon avgörande effekt på en väl fungerande inre marknad.

(22) De procentsatser som har fastställts av de olika medlemsstaterna för tillämpning av följerätten varierar för närvarande betydligt. För att den inre marknaden för modern konst och samtidskonst skall kunna fungera väl är det nödvändigt att i största möjliga utsträckning fastställa enhetliga procentsatser.

(23) I syfte att tillfredsställa alla de olika intressena på marknaden för originalverk är det önskvärt att det inrättas ett system med avtagande procentsatser för olika prisskikt. Det är viktigt att minska risken för omlokalisering av försäljning och kringgående av gemenskapens regler om följerätten.

(24) Den ersättning som tas ut med stöd av följerätten bör i princip betalas av säljaren. Medlemsstaterna bör ges möjlighet att medge undantag från denna princip med avseende på vem som är ansvarig för betalningen. Säljaren är antingen den person eller det företag i vars namn försäljningen genomförs.

(25) Det är önskvärt att införa en möjlighet för periodiska justeringar av beloppsgränser och procentsatser. För detta ändamål bör kommissionen ges i uppdrag att utarbeta periodiska rapporter om den faktiska tillämpningen av följerätten i medlemsstaterna och om vilken inverkan detta har på gemenskapens konstmarknad samt att i förekommande fall föreslå ändringar av detta direktiv.

(26) Det måste fastställas vilka de ersättningsberättigade följerättsinnehavarna är, samtidigt som subsidiaritetsprincipen iakttas. Det är inte lämpligt att genom detta direktiv ingripa i medlemsstaternas lagstiftning om arvsrätt. Efterträdande rättsinnehavare måste dock kunna få full ersättning enligt följerätten efter upphovsmannens död, åtminstone efter det att ovan nämnda övergångsperiod löpt ut.

(27) Medlemsstaterna är ansvariga för att fastställa regler för tillämpningen av följerätten, särskilt med avseende på hur denna förvaltas. I detta avseende är förvaltning via en insamlingsorganisation en lösning. Medlemsstaterna måste emellertid säkerställa uttag och utbetalning av belopp avsedda för upphovsmän som är medborgare i andra medlemsstater. Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas system för uttag och utbetalning.

(28) Rätten till ersättning enligt följerätten bör begränsas till medborgare i gemenskapen och till utländska upphovsmän vars hemländer ger motsvarande skydd åt upphovsmän som är medborgare i medlemsstaterna. En medlemsstat bör ha rätt att utvidga denna rätt till utländska upphovsmän som har sin hemvist i den medlemsstaten.

(29) Lämpliga förfaranden för kontroll av överlåtelser bör införas, så att medlemsstaternas faktiska tillämpning av följerätten skall kunna garanteras på ett praktiskt sätt. Detta innebär även att upphovsmannen eller dennes ombud skall ha rätt att erhålla alla slags erforderliga uppgifter från den fysiska eller juridiska person som är skyldig att betala ersättningen. Medlemsstater som föreskriver om kollektiv förvaltning av följerätten får även föreskriva att endast de organisationer som är ansvariga för denna kollektiva förvaltning skall ha rätt att erhålla uppgifter.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

RÄCKVIDD

Artikel 1

Följerättens innehåll

1. Till förmån för upphovsmannen till ett originalkonstverk skall medlemsstaterna införa en följerätt som definieras som en oförytterlig rätt som upphovsmannen inte kan avstå från, inte ens på förhand, och som innebär rätt till ersättning som är grundad på försäljningspriset vid all vidareförsäljning av verket efter upphovsmannens första överlåtelse.

2. Den rätt som avses i punkt 1 skall gälla vid all vidareförsäljning vid vilken yrkesmässigt verksamma på konstmarknaden deltar, såsom säljare, köpare eller förmedlare, till exempel auktionskammare, konstgallerier och, i allmänhet, alla konsthandlare.

3. Medlemsstaterna får föreskriva att den rätt som avses i punkt 1 inte skall gälla vidareförsäljning när säljaren har förvärvat konstverket direkt av upphovsmannen mindre än tre år före vidareförsäljningen och då vidareförsäljningspriset inte överstiger 10000 euro.

4. Ersättningen skall betalas av säljaren. Medlemsstaterna får föreskriva att en annan av de fysiska eller juridiska personer som avses i punkt 2 än säljaren, skall vara ensam ansvarig för betalningen av ersättningen, eller dela det ansvaret med säljaren.

Artikel 2

Konstverk som följerätten avser

1. I detta direktiv avses med originalkonstverk: konstverk såsom målningar, collage, teckningar, grafik, litografier, skulpturer, vävda tapeter eller bonader, keramiska föremål, glasföremål och fotografier, såvida de har utförts av konstnären själv eller det rör sig om exemplar som anses som originalkonstverk.

2. Exemplar av konstverk som omfattas av detta direktiv och som har framställts i begränsat antal av konstnären själv eller med dennes tillstånd, skall anses som originalkonstverk i detta direktiv. Sådana exemplar skall i normalfallet vara numrerade, signerade eller på annat sätt vederbörligen godkända av konstnären.

KAPITEL II

SÄRSKILDA BESTÄMMELSER

Artikel 3

Beloppsgräns

1. Det är upp till medlemsstaterna att fastställa ett lägsta försäljningspris från och med vilket försäljning enligt artikel 1 skall omfattas av följerätten.

2. Det lägsta försäljningspriset får inte i något fall överstiga 4000 euro.

Artikel 4

Procentsatser

1. Den ersättning som avses i artikel 1 skall fastställas till följande procentsatser:

a) 4 % av den del av försäljningspriset som inte överstiger 50000 euro.

b) 3 % av den del av försäljningspriset som ligger mellan 50000,01 och 200000 euro.

c) 1 % av den del av försäljningspriset som ligger mellan 200000,01 och 350000 euro.

d) 0,5 % av den del av försäljningspriset som ligger mellan 350000,01 och 500000 euro.

e) 0,25 % av den del av försäljningspriset som överstiger 500000 euro.

Totalt får dock inte ersättningen överstiga 12500 euro.

2. Genom undantag från punkt 1 får en medlemsstat tillämpa en procentsats på 5 % för den del av försäljningspriset som avses i punkt 1 a.

3. Om det lägsta fastställda försäljningspriset understiger 4000 euro skall medlemsstaten även fastställa den procentsats som skall tillämpas på den del av försäljningspriset som ligger mellan detta pris och 4000 euro; denna procentsats får inte vara lägre än 4 %.

Artikel 5

Beräkningsunderlag

Det försäljningspris som avses i artiklarna 3 och 4 skall vara priset före skatt.

Artikel 6

Ersättningsberättigade följerättsinnehavare

1. Den ersättning som avses i artikel 1 skall tillfalla upphovsmannen till verket och, efter upphovsmannens död, efterträdande rättsinnehavare, om inte annat följer av artikel 8.2.

2. Medlemsstaterna får föreskriva obligatorisk eller frivillig kollektiv förvaltning av den ersättning som avses i artikel 1.

Artikel 7

Ersättningsberättigade följerättsinnehavare som är medborgare i tredje land

1. Medlemsstaterna skall föreskriva att upphovsmän som är medborgare i tredje land och, om inte annat följer av artikel 8.2, deras efterträdande rättsinnehavare skall omfattas av följerätten enligt detta direktiv och enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning endast om lagstiftningen i det land i vilket upphovsmannen eller dennes efterträdande rättsinnehavare är medborgare tillåter skydd av följerätten i det landet för upphovsmän från medlemsstaterna och deras efterträdande rättsinnehavare.

2. Kommissionen kan i informationssyfte offentliggöra en vägledande förteckning över de tredje länder som uppfyller det villkor som anges i punkt 1 och därvid beakta information från medlemsstaterna.

3. Varje medlemsstat får jämställa upphovsmän som inte är medborgare i en medlemsstat men som har sin vanliga vistelseort i den medlemsstaten med sina egna medborgare för att skydda följerätten.

Artikel 8

Skyddstiden för följerätten

1. Skyddstiden för följerätten skall överensstämma med den som fastställs i artikel 1 i direktiv 93/98/EEG.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 skall de medlemsstater som inte tillämpar följerätten den ...(7) under en period som löper ut senast den ...(8) inte vara skyldiga att tillämpa följerätten till förmån för efterträdande rättsinnehavare efter konstnärens död.

3. Om internationella förhandlingar om att utvidga följerätten på internationell nivå avslutas framgångsrikt före den ...(9) skall kommissionen lägga fram lämpliga förslag.

Artikel 9

Rätt att erhålla uppgifter

Medlemsstaterna skall föreskriva att de ersättningsberättigade enligt artikel 6, under en period som löper ut tre år efter den 1 januari året efter den dag då vidareförsäljningen ägde rum, får begära in alla uppgifter som är nödvändiga för att säkerställa utbetalning av ersättningen avseende försäljningen, från varje konsthandlare, konstmäklare, försäljningsansvarig eller offentlig auktionsförrättare.

KAPITEL III

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 10

Tillämpning i tiden

Detta direktiv skall tillämpas på alla originalkonstverk enligt artikel 2 som den ...(10) fortfarande skyddas av medlemsstaternas lagstiftning om följerätt eller uppfyller kriterierna för skydd enligt bestämmelserna i detta direktiv vid den tidpunkten.

Artikel 11

Översynsklausul

1. Senast den ...(11) och därefter vart fjärde år skall kommissionen till Europaparlamentet, rådet samt Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport om genomförandet och effekterna av detta direktiv, i vilken särskild uppmärksamhet ägnas gemenskapsmarknadens konkurrenskraft när det gäller modern och samtida konst, särskilt gemenskapens situation i förhållande till relevanta marknader där följerätten inte tillämpas samt främjandet av konstnärligt skapande samt formerna för förvaltning i medlemsstaterna. Rapporten skall särskilt ta upp följerättens återverkningar på den inre marknaden samt följderna av införandet av följerätten i de medlemsstater som i sin nationella lagstiftning inte tillämpade denna rätt före ikraftträdandet av detta direktiv. I förekommande fall skall kommissionen överlämna förslag till anpassning av lägsta beloppsgräns och procentsatserna för ersättningen med hänsyn till förändringar i branschen, liksom alla andra förslag den bedömer vara nödvändiga för att göra detta direktiv effektivare.

2. En kontaktkommitté inrättas härmed. Kommittén skall bestå av företrädare för medlemsstaternas behöriga myndigheter. En företrädare för kommissionen skall vara ordförande i kommittén, som skall sammanträda antingen på ordförandens initiativ eller på begäran av en medlemsstats delegation.

3. Kommittén skall ha följande uppgifter:

- Att arrangera samråd om alla frågor som är förknippade med tillämpningen av detta direktiv.

- Att underlätta informationsutbytet mellan kommissionen och medlemsstaterna om den relevanta utvecklingen på gemenskapens konstmarknad.

Artikel 12

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari ...(12). De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 14

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

Talman

På rådets vägnar

...

Ordförande

(1) EGT C 178, 21.6.1996, s. 16 och EGT C 125, 23.4.1998, s. 8.

(2) EGT C 75, 10.3.1997, s. 17.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 9 april 1997 (EGT C 132, 28.4.1997, s. 88), bekräftat den 27 oktober 1999, rådets gemensamma ståndpunkt av den 19 juni 2000 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) Rec. 1993 s. I-5145.

(5) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/85/EG (EGT L 277, 28.10.1999, s. 34).

(6) EGT L 290, 24.11.1993, s. 9.

(7) Den dag som avses i artikel 13.

(8) Tio år efter den dag som avses i artikel 12.1.

(9) Tio år efter den dag som avses i artikel 12.1.

(10) Den dag som avses i artikel 12.1.

(11) Tre år efter den dag som anges i artikel 12.1.

(12) Fem år från och med början av det år som följer på det år detta direktiv antas.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 25 april 1996 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (följerätt)(1), grundad på artikel 95 i EG-fördraget.

2. Europaparlamentet lämnade sitt yttrande efter första behandlingen den 9 april 1997(2). Efter detta yttrande överlämnade kommissionen ett ändrat förslag till direktiv den 12 mars 1998(3). Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sitt yttrande den 18 december 1996(4).

3. Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i fördraget den 19 juni 2000.

II. SYFTE

4. Syftet med kommissionens förslag är att inrätta ett harmoniserat rättsligt system för följerätt. Denna följerätt kan definieras som rätten för ett originalkonstverks upphovsman och, efter hans död, för hans arvtagare eller andra rättsinnehavare att erhålla en ersättning som är lika med en viss procentsats av verkets pris vid dess vidareförsäljning.

III. GEMENSAM STÅNDPUNKT

Skäl

5. Rådet lade till, strök eller ändrade ett antal skäl, särskilt för att beakta de ändringar som införts i direktivets artiklar.

Förslagets artiklar

Artikel 1 - Föremålet för följerätt

6. Rådet följde Europaparlamentets ändringsförslag 17, som kommissionen tagit med i sitt reviderade förslag, i vilket lydelsen "som upphovsmannen inte kan avstå från, inte ens på förhand" (artikel 1 första stycket i den gemensamma ståndpunkten) lagts till.

7. I sitt ursprungliga förslag hade kommissionen föreslagit att följerätten skulle tillämpas på all vidareförsäljning med undantag av dem där säljaren handlar som privatperson. Europaparlamentet föreslog i sitt ändringsförslag 17 att rätten skulle tillämpas på all försäljning "som sker på auktion, genom affärsdrivande företag eller via konsthandlare eller konstmäklare". Kommissionen har inte tagit med denna ändring i sitt ändrade förslag. Rådet å sin sida följde Europaparlamentets metod att ange vid vilken typ av vidareförsäljning följerätten skulle tillämpas (artikel 2.1 i den gemensamma ståndpunkten). Rådet har angett att den skall tillämpas på all typ av vidareförsäljning där yrkesmässigt verksamma på konstmarknaden medverkar vare sig de uppträder som säljare, köpare eller förmedlare, med beaktande av möjligheten att kontrollera verksamheten hos yrkesmässigt verksamma på konstmarknaden och av svårigheten att kontrollera vidareförsäljning mellan en säljare och en köpare som gör upp affären som privatpersoner utan medverkan av en yrkesmässigt verksam person. Rådet har med denna bestämmelse likaledes velat utesluta tillämpning av följerätten på vidareförsäljning från privatpersoner till museer som inte bedriver vinstgivande verksamhet och som är öppna för allmänheten, vilket anges i skäl 17.

8. I sitt ändringsförslag 17 föreslog Europaparlamentet att tillämpningen av följerätten inte skulle utsträckas till den första överlåtelsen mellan konsthandlare eller mellan en konsthandlare och en slutlig köpare, som äger rum inom tre år efter det att verket förvärvats av konsthandlaren. Kommissionen tog inte med detta i sitt ändrade förslag. Rådet ställde sig förstående till att Europaparlamentet önskade beakta den särskilda ställningen för de konstgallerier som köper verk direkt från ofta okända upphovsmän, och följde parlamentet på denna punkt, samtidigt som det begränsade undantaget till fall där vidareförsäljningspriset inte överstiger 10000 euro, för att inte bestraffa upphovsmannen genom att beröva honom följerätten i de fall då vidareförsäljningspriset överstiger detta belopp.

9. Kommissionens ursprungliga förslag fastställde principen att följerätten skall betalas av säljaren (artikel 4 sista stycket). Denna princip togs med av Europaparlamentet, i kommissionens ändrade förslag och i rådets gemensamma ståndpunkt. Emellertid anser rådet att denna princip hör hemma i artikel 1 och att medlemsstaterna bör ha möjligheten att införa undantag från denna när det gäller ansvaret för betalningen av ersättningen (artikel 1.4 i den gemensamma ståndpunkten).

Artikel 2 - Konstverk som följerätten avser

10. När det gäller de kategorier av konstverk som följerätten omfattar föreslog Europaparlamentet i sina ändringsförslag 2, 9, 18 och 64 att utesluta de originalmanuskript som kommissionen hade tagit med i sitt ursprungliga förslag. Kommissionen följde Europaparlamentet på denna punkt i sitt ändrade förslag. Rådet föredrog, med hänsyn till att det i artikel 14b i Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (nedan kallad Bernkonventionen) uttryckligen fastställs att följerätten skall tillämpas på originalmanuskript från författare och kompositörer, och med hänsyn till den skiftande situationen i medlemsstaterna, att inte tvinga medlemsstaterna att utesluta dessa manuskript från åtnjutande av följerätten, utan att ge medlemsstaterna frihet att fatta beslut i denna fråga genom att utesluta dessa manuskript från den harmonisering som direktivet medför (skäl 18 och att inte nämna dessa manuskript i artikel 2 i den gemensamma ståndpunkten).

11. Kommissionen hade i sitt ursprungliga förslag föreslagit att följerätten skulle tillämpas på "bildkonst". Europaparlamentet föreslog att denna term skulle ersättas med orden "konstverk som är avsedda att betraktas" (ändringsförslag 18 och 64). I sitt ändrade förslag ville kommissionen beakta detta ändringsförslag genom att använda orden "grafiska konstverk eller bildkonstverk". Rådet godtar här kommissionens ändrade förslag.

12. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 64) att glasföremål skulle läggas till de verk som räknas upp i artikel 2. Kommissionen tog inte med detta i sitt ändrade förslag. Rådet har följt Europaparlamentet i sin gemensamma ståndpunkt.

13. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 18 och 64) att antalet exemplar av ett konstverk som skulle betraktas som originalkonstverk enligt detta direktiv skulle begränsas till högst tolv. Kommissionen tog inte med detta ändringsförslag i sitt ändrade förslag med hänvisning till att vissa av de avsedda konstverken (t.ex. litografier och fotografier) kan framställas i ett större antal exemplar och ändå av yrkesmässigt verksamma och samlare betraktas som original. Rådet har följt kommissionens resonemang på denna punkt. Rådet har i sin gemensamma ståndpunkt (artikel 2.2) klargjort att de konstverk som skall anses som originalkonstverk skall ha framställts i begränsat antal av konstnären själv eller med dennes tillstånd, och i princip vara numrerade eller signerade, eller på annat sätt vederbörligen godkända av konstnären.

Artikel 3 - Beloppsgräns

14. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 45) en ändring av strukturen av artikel 3. Detta förslag har tagits med i kommissionens ändrade förslag och i rådets gemensamma ståndpunkt.

15. Artikel 3 ger varje medlemsstat rätt att fastställa det försäljningspris från och med vilket vidareförsäljningen skall omfattas av följerätten, samtidigt som det på gemenskapsnivå fastställs en högsta beloppsgräns som de nationella beloppsgränserna inte i något fall får överstiga. I sitt ursprungliga förslag hade kommissionen föreslagit att det högsta gemenskapsbeloppet skulle fastställas till 1000 euro(5). Europaparlamentet föreslog ett belopp på 500 euro, kommissionen vidhöll beloppet på 1000 euro i sitt ändrade förslag, medan rådet valde beloppet 4000 euro i sin gemensamma ståndpunkt. Rådets val grundar sig på konstaterandet att de försäljningar av konstverk som sker till ett pris understigande 4000 euro nästan uteslutande berör den nationella marknaden och får därför troligtvis inte någon effekt på en väl fungerande inre marknad. Under dessa förhållanden bör varje medlemsstat förbli fri att på det nationella planet bestämma det försäljningspris under vilket kostnaderna för uttag och förvaltning skulle bli oproportionerligt stora i förhållande till konstnärens vinst.

Artikel 3a föreslagen av Europaparlamentet - Beräkningsunderlag

16. Europaparlamentet föreslog en ny artikel 3a (ändringsförslag 51) för att ersätta hela försäljningspriset som beräkningsunderlag för följerätten med skillnaden mellan vidareförsäljningspriset för verket och säljarens inköpspris. Kommissionen förkastade detta ändringsförslag av flera skäl: det är oförenligt med artikel 14b i Bernkonventionen, detta beräkningsunderlag tillämpas i praktiken inte i någon medlemsstat, det saknas konsekvens mellan denna bestämmelse och Europaparlamentets ändringsförslag till artiklarna 1 och 4. Rådet har följt kommissionens linje på denna punkt.

Artikel 4 - Procentsatser

17. Kommissionen tänkte sig ett system med gradvis avtagande procentsatser i olika försäljningsprisskikt. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 57 och 34) en ändring av gränsbeloppet mellan det andra och det tredje skiktet (100000 euro i stället för 250000 euro, samt en ändring av procentsatsen i det tredje skiktet (1 % i stället för 2 %). Kommissionen tog inte med dessa ändringar i sitt ändrade förslag. Rådet har i sin gemensamma ståndpunkt valt ett gränsbelopp (200000 euro) som ligger mellan kommissionens och Europaparlamentets förslag på 250000 respektive 100000 euro, och godtagit procentsatsen 1 % som föreslagits av Europaparlamentet för det tredje skiktet. Dessutom har rådet lagt till ytterligare två skikt och satt ett tak för totalbeloppet för följerätten på 12500 euro. Tillägget av dessa ytterligare procentsatser och av taket avser att förtydliga följerättens gradvis avtagande karaktär så att risken minskas för förflyttning av försäljningen till tredje land som inte tillämpar följerätt, särskilt för försäljningar som sker till de högsta priserna.

18. När det gäller det första skiktet av följerätten (med ett försäljningspris på högst 50000 euro) har rådet gjort det tillägget till den procentsats på 4 % som föreslagits av kommissionen och godkänts av Europaparlamentet att medlemsstaterna får möjlighet att tillämpa en alternativ procentsats på 5 % (artikel 4.2). Denna möjlighet tar hänsyn till det faktum att flera medlemsstater för närvarande tillämpar en procentsats på 5 %, och till det konstaterandet att försäljningarna i detta skikt huvudsakligen sker på den nationella marknaden och att en skillnad på 1 % på denna nivå följaktligen knappast kan få någon avgörande effekt på en väl fungerande inre marknad.

19. Texten i kommissionens förslag gav det intrycket att den del av försäljningspriset som ligger under det i artikel 3.2 fastställda beloppet, skulle undantas från tillämpning av följerätten. Rådet har undanröjt denna tvetydighet genom att formulera artikel 4.1 a och 4.2 så att det klart framgår att den första procentsatsen på 4 % (eller 5 % i förekommande fall) skall tillämpas på hela det första försäljningsprisskiktet.

20. Europaparlamentet föreslog att det i artikel 4 skulle preciseras att i det fall då en medlemsstat enligt artikel 3.1 fastställer ett lägsta nationellt försäljningspris som är lägre än det högsta beloppet enligt artikel 3.2, skall den också fastställa procentsatsen för det försäljningsprisskikt som är lägre än det högsta beloppet, utan att kunna fastställa det till en lägre procentsats än 4 %. Kommissionen tog med denna precisering i sitt ändrade förslag liksom rådet i sin gemensamma ståndpunkt (artikel 4.3). En medlemsstat som begagnar sig av möjligheten i artikel 4.2 skulle därför kunna tillämpa en procentsats på 5 % av försäljningspriset eller t.o.m. högre i det första skiktet på 4000 euro. På grund av den låga beloppsnivån skulle de därav följande skillnaderna mellan medlemsstaterna inte påverka den inre marknadens sätt att fungera.

21. Rådet har flyttat den bestämmelse som fanns i artikel 4 sista stycket i kommissionens ursprungliga förslag till artikel 1.4 (se punkt 9 ovan).

Artikel 5 - Beräkningsunderlag

22. I samband med att Europaparlamentet föreslog införandet av artikel 3a (se punkt 16 ovan) föreslog det också en strykning av artikel 5 i kommissionens förslag. Kommissionen och rådet tog inte med artikel 3a utan behöll artikel 5, som klargör att de försäljningspriser som avses i artiklarna 3-4 skall vara priserna före skatt.

Artikel 6 - Ersättningsberättigade följerättsinnehavare

23. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 55) att det i artikel 6.1 skulle klargöras att följerätten efter upphovsmannens död skulle tillfalla hans "lagliga arvingar". Kommissionen tog inte med detta klargörande i sitt ändrade förslag på den grunden att arvsrätten lyder under medlemsstaternas exklusiva behörighet och att direktivet inte bör påverka upphovsmannens frihet att överföra sin rätt till den arvinge som han själv väljer. Rådet har följt kommissionen på denna punkt.

24. Med hänsyn till undantaget i artikel 8.2 (se punkt 31 nedan) har rådet i artikel 6.1 klargjort att följerätten till efterträdande rättsinnehavare efter upphovsmannens död skall tillämpas med beaktande av detta undantag.

25. Europaparlamentet föreslog (ändringsförslag 52) en strykning i artikel 6.2 av skyldigheten för medlemsstaterna att fastställa närmare föreskrifter för uttag och fördelning av följerätten i de fall då upphovsmannen är medborgare i en annan medlemsstat, en skyldighet som det under alla omständigheter erinras om i skäl 23 i kommissionens förslag (skäl 27 i rådets gemensamma ståndpunkt). Kommissionen godtog med denna strykning i sitt reviderade förslag liksom rådet i sin gemensamma ståndpunkt.

26. Europaparlamentet föreslog dessutom att det i artikel 6.2 skulle fastställas att förvaltningen av de belopp som utbetalas som följerätt skall skötas av upphovsmannen som kan garantera en kollektiv förvaltning. Kommissionen tog inte med denna ändring i sitt ändrade förslag, eftersom den inte ville utesluta möjligheten för en medlemsstat att föreskriva obligatorisk kollektiv förvaltning av denna ersättning. Rådet har följt kommissionens synsätt genom att lägga till klargörandet att medlemsstaterna får föreskriva obligatorisk eller frivillig kollektiv förvaltning av denna ersättning.

Artikel 7 - Ersättningsberättigade följerättsinnehavare som är medborgare i tredje land

27. Europaparlamentet föreslog redaktionella ändringar i artikel 7 (ändringsförslag 24), särskilt för att hänvisa inte bara till detta direktiv utan också till den berörda nationella lagstiftningen, om den harmonisering som följer av direktivet inte är total. Kommissionen tog med dessa ändringar i sitt ändrade förslag. Rådet har följt Europaparlamentets synsätt, men ersatt orden "och enligt deras rättssystem" med orden "och enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning", och närmat skrivningen av en del av denna bestämmelse till skrivningen i artikel 14b.2 i Bernkonventionen (artikel 7.1 i den gemensamma ståndpunkten).

28. I en strävan efter öppenhet har rådet lagt till en punkt 2 i artikel 7, där det föreskrivs en möjlighet för kommissionen att i informationssyfte offentliggöra en vägledande förteckning över de tredje länder som uppfyller villkoret i punkt 1. Kommissionen har meddelat sin avsikt att offentliggöra en sådan förteckning.

29. Med hänsyn till artikel 3.2 i Bernkonventionen har rådet dessutom lagt till en tredje punkt i artikel 7, där det föreskrivs en möjlighet för en medlemsstat att i enlighet med artikel 7 jämställa upphovsmän som är medborgare i tredje land, men som har sin vanliga vistelseort i den berörda medlemsstaten, med sina egna medborgare.

Artikel 8 - Skyddstiden för följerätten

30. I sitt ändringsförslag 25 föreslog Europaparlamentet en redaktionell ändring i artikel 8. Kommissionen föredrog i sitt ändrade förslag att inte hänvisa vare sig till förlängning eller till upphörande av rätten, utan valde att ange att skyddstiden för följerätten skall motsvara den som fastställs i artikel 1 i direktiv 93/98/EEG (upphovsmannens livslängd och 70 år efter hans död). Rådet har följt kommissionens ändrade förslag på denna punkt (artikel 8.1 i den gemensamma ståndpunkten).

31. Rådet har emellertid fastställt ett frivilligt och övergående undantag när det gäller tillämpningen av följerätten till förmån för efterträdande rättsinnehavare efter konstnärens död (artikel 8.2 i den gemensamma ståndpunkten). Detta frivilliga undantag står öppet endast för de medlemsstater som för närvarande inte tillämpar följerätten och som har som mål att låta den ingå i sina respektive rättssystem och att göra det möjligt för de ekonomiska aktörerna i dessa medlemsstater att successivt anpassa sig till denna rätt genom att i ett första skede tillämpa den endast på upphovsmännen och på efterträdande rättsinnehavare i ett andra skede (skäl 16). Detta undantag kan tillämpas under en övergångsperiod på högst tio år.

32. Rådet har dessutom i artikel 8.3 i sin gemensamma ståndpunkt fastställt att kommissionen skall lägga fram lämpliga förslag (t.ex. en förkortning av övergångsperioden) i de fall då internationella förhandlingar avslutas framgångsrikt innan de tio åren förflutit.

Artikel 9 - Rätt att erhålla uppgifter

33. I sitt ändringsförslag 26 föreslog Europaparlamentet att den period under vilken upphovsmannen till ett verk kan begära de uppgifter som är nödvändiga för utbetalningen av ersättningen enligt följerätten skall förlängas från ett till tre år. Innehållet i detta ändringsförslag har tagits med av kommissionen i det ändrade förslaget och av rådet i den gemensamma ståndpunkten. Rådet har preciserat beräkningen av denna period som att den löper från den 1 januari året efter den dag när vidareförsäljningen ägde rum, vilket motsvarar sedvanlig process vid beräkning av perioder inom upphovsmannarätten. Dessutom hänvisar rådet till "ersättningsberättigade enligt artikel 6" i stället för att nämna "upphovsmannen eller dennes ombud", vilket gör det möjligt att omfatta inte endast upphovsmannen utan också dem som är rättsinnehavare efter hans död.

Artikel 10 - Tillämpning i tiden

34. Rådet ansåg att det var nödvändigt att lägga till en ny artikel om tillämpningen i tiden för att undvika varje slags dubbeltydighet när det gäller om direktivet skall tillämpas eller inte för konstverk som skapats före direktivets överföring i de medlemsstater som ännu inte tillämpar följerätten. Svaret på denna fråga är alltså ja.

Artikel 11 - Översynsklausul (Artikel 10 i kommissionens förslag)

35. I sitt ändringsförslag 27 föreslog Europaparlamentet att datumet för kommissionens första rapport skall tidigareläggas från den 1 januari 2004 till den 1 januari 2002 och att de följande rapporterna skall lämnas vart tredje år i stället för vart femte år. Kommissionen har inte tagit med dessa ändringar i sitt ändrade förslag. Rådet har föreskrivit att den första rapporten skall läggas fram tre år efter slutdatumet för direktivets överföring, vilket stämmer överens med den tidsfrist som Europaparlamentet föreslår (från den 1 januari 1999 till den 1 januari 2002) och att de följande rapporterna skall lämnas vart fjärde år, vilket är mittemellan kommissionens och Europaparlamentets förslag (artikel 11.1 i den gemensamma ståndpunkten).

36. Europaparlamentet har också föreslagit att särskild uppmärksamhet bör riktas mot vissa inslag i kommissionens rapporter. Rådet har tagit med dessa inslag i sin gemensamma ståndpunkt, och har särskilt lagt till att särskild uppmärksamhet skall ägnas gemenskapsmarknadens konkurrenskraft när det gäller modern och samtida konst, gemenskapens situation i förhållande till relevanta marknader där följerätten inte tillämpas, följerättens återverkningar på den inre marknaden samt följderna av införandet av följerätten i de medlemsstater som ännu inte tillämpar denna rätt.

37. Rådet föreskriver att en kontaktkommitté skall inrättas som skall bestå av företrädare för medlemsstaternas behöriga myndigheter och ha en företrädare för kommissionen som ordförande (artikel 11.2 och 11.3 i den gemensamma ståndpunkten). Detta initiativ har inspirerats av den kontaktkommitté som Europaparlamentet föreslår i sitt yttrande om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om vissa aspekter på upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället(6).

Artikel 12 - Genomförande (Artikel 11 i kommissionens förslag)

38. I det ursprungliga förslaget föreslog kommissionen den 1 januari 1999 som slutdatum för överföringen av direktivet. Eftersom detta datum redan har passerats, föredrog rådet att tidsfristen för genomförandet skulle fastställas till fem år från och med början av det år som följer på det år när detta direktiv antas. Rådet anser att en period på fem år för överföringen är nödvändig för de medlemsstater som ännu inte tillämpar följerätten.

IV. SLUTSATSER

39. I sin gemensamma ståndpunkt har rådet tagit med de flesta av Europaparlamentets ändringsförslag. Kommissionen har inte kunnat instämma i rådets gemensamma ståndpunkt, på grund av längden på den övergångsperiod som vissa medlemsstater kan beviljas för att tillämpa följerätten till förmån för rättsinnehavare efter konstnärens död (artikel 8.2) vilken, i kombination med en överföringsperiod som är exceptionellt lång för att vara ett område av den inre marknaden, leder till att harmoniseringsverkan uppskjuts med 15 år. Rådet understryker att denna period kan vara högst tio år, och att den kan förkortas under de omständigheter som anges i artikel 8.3.

(1) EGT C 178, 21.6.1996, s. 16.

(2) EGT C 132, 28.4.1997, s. 88.

(3) EGT C 125, 23.4.1998, s. 8.

(4) EGT C 75, 10.3.1997, s. 17.

(5) De belopp som i kommissionens förslag och i Europaparlamentets ändringsförslag anges i ecu har överallt ersatts med belopp i euro.

(6) Europaparlamentets yttrande av den 10 februari 1999. EGT C 150, 28.5.1999, s. 171, ändringsförslag 58.