Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om Europeiska havs- och fiskerifonden [och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1198/2006, rådets förordning (EG) nr 861/2006 och rådets förordning (EG) nr XXX/2011 om en integrerad havspolitik /* KOM/2011/0804 slutlig - 2011/0380 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET I kommissionens förslag till en flerårig budgetram för 2014–2020, vilken antogs den 29 juni 2011, anges budgetramar och riktlinjer för finansieringen av den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken. Dessutom antog kommissionen den 13 juli 2011 ett lagstiftningspaket om den nya rättsliga ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Under perioden 2008–2010 finansierades den integrerade havspolitiken genom en serie pilotprojekt och förberedande åtgärder. För perioden 2012–2013 har ett nytt finansieringsinstrument föreslagits av kommissionen. I och med lanseringen av den nya fleråriga budgetramen är det nödvändigt att anta ett långsiktigt instrument för finansiellt stöd till den integrerade havspolitiken. Kommissionen antog den 6 oktober 2011 ett förslag till en förordning om gemensamma bestämmelser för de fonder som förvaltas genom delad förvaltning i syfte att förenkla genomförandet av politiken. Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och den framtida Europeiska havs- och fiskerifonden (nedan kallade GSR-fonderna) har kompletterar varandra ifråga om politiska mål och förvaltas på samma sätt. I förordningen om gemensamma bestämmelser fastställs ett antal gemensamma regler för fonderna. De rör de allmänna principerna för partnerskap, flernivåstyre, jämställdhet mellan kvinnor och män, hållbarhet och överensstämmelse med gällande EU-lagstiftning och nationell lagstiftning. Förslaget innehåller också de gemensamma delarna strategisk planering och programplanering, inbegripet en förteckning över tematiska mål från Europa 2020-strategin, samt bestämmelser om den gemensamma strategiska ramen på unionsnivå och om partnerskapsavtal som ska slutas med varje medlemsstat. Vidare införs makroekonomiska villkor och en gemensam strategi för att stärka GSR-fondernas resultatorientering. Därför ingår också förhandsvillkor och resultatöversyn, samt bestämmelser om övervakning, rapportering och utvärdering. Det fastställs också gemensamma bestämmelser i fråga om reglerna för stödberättigande, och särskilda bestämmelser för finansieringsinstrument och lokalt ledd utveckling. En del förvaltnings- och kontrollbestämmelser är också gemensamma för alla GSR-fonder. Syftet med föreliggande förslag till förordning om Europeiska havs- och fiskerifonden (nedan kallad EHFF) är att uppnå de mål som formulerats för den reformerade gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken. Förslaget bygger på följande finansieringsmål: (1) Främjande av ett hållbart och konkurrenskraftigt fiske och vattenbruk. (2) Utveckling och genomförande av unionens integrerade havspolitik på ett sätt som kompletterar sammanhållningspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken. (3) Balanserad och öppen territoriell utveckling i de fiskeberoende områdena (även vad gäller vattenbruk och inlandsfiske). (4) Bidrag till genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken. Världshandelsorganisationens förhandlingar om nya bestämmelser om stöd till fisket pågår för närvarande. De preliminära förhandlingsresultaten ger inga tydliga tecken på vilka slutresultaten kommer att bli. Om förhandlingarna emellertid leder till nya skyldigheter för EU måste förslaget om EHFF vara förenligt därmed. Det kan därför komma att bli nödvändigt att göra en förenlighetsbedömning av de relevanta EHFF-bestämmelserna. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR På grundval av slututvärderingen av FFU, halvtidsutvärderingen av EFF och konsekvensbedömningen avseende reformen av den gemensamma fiskeripolitiken föreslås följande tre möjliga scenarier i konsekvensbedömningen för EHFF: i) Det första scenariot kallas EFF+ och innebär en fortsättning på EFF men direktstöden till flottorna ersätts med stöd som inriktas på de mål som angavs i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. ii) Det andra scenariot kallas EFF+ integration och i detta integreras EFF med övriga finansieringsinstrument för den gemensamma fiskeripolitiken till en post-EFF-fond, men förvaltningsmetoden förblir densamma som idag. iii) Det tredje scenariot kallas "EFF+ konvergens och inom detta integreras även stödet till den integrerade havspolitiken med den nya fonden och samtliga instrument förvaltas i görligaste mån genom delad förvaltning. Dessa tre scenarier jämfördes med det scenario som valts ut för reformen av den gemensamma fiskeripolitiken och utvärderingen gjordes mot samma grundförutsättningar. Dessutom har hänsyn tagits till resultatet av det samråd som inleddes i samband med att grönboken antogs i april 2009. Resultatet av samrådet kan sammanfattas såhär: – Många bidragslämnare anser att fiskerisektorn även fortsättningsvis bör få statligt stöd, men ett fåtal medlemsstater och de flesta av de svarande icke-statliga organisationerna anser att stödet bevarar strukturer som inte är lönsamma, att stödet bidrar till överkapacitet och att industrins beroende av stöd härigenom bevaras. – Bidragslämnarna är överens om att det framtida stödet bör vara i linje med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken och att det bör bidra till att sänka industrins anpassningskostnader. – Medlen från EU bör användas för forskning och innovation, skydd av havsmiljön, stöd till yrkesfiskarnas branschorganisationer och till lokal utveckling. – Bidragslämnarna anser att kopplingen till den integrerade havspolitiken är viktig. Havspolitiken kan inte längre separeras från annan politik och det är viktigt att stärka kopplingen mellan den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken. – Villkoren för att få EU-finansiering bör i större grad kopplas till att målen för den gemensamma fiskeripolitiken uppnås. Det bör också krävas att regler/mål iakttas för att medel ska kunna beviljas. – En grupp av medlemsstater önskar en mer sektorsbaserad strategi för fördelningen av medlen (kopplat till fiskerisektorns storlek istället för till den ekonomiska utvecklingsnivå, som är fallet idag). Europaparlamentet motsätter sig detta. – Det råder konsensus om att de småskaliga kustflottorna är viktiga för sysselsättningen i kustsamhällen. Vissa medlemsstater vill prioritera dessa flottor vid fördelningen av medlen, medan vissa andra medlemsstater är emot detta. – En överväldigande majoritet av företrädarna för fiskerisektorn och för medlemsstaterna anser att gemensamma tjänster (som kontroll och uppgiftsinsamling) även fortsättningsvis bör finansieras med EU-medel. Utöver det offentliga samrådet hölls cirka 200 möten med berörda aktörer. Ett antal möten om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken hölls också under 2010 och 2011, bland annat (i) ett särskilt seminarium om Europeiska fiskerifonden i Bryssel (13 april 2010) med företrädare från branschen, fackföreningar, Europaparlamentet och medlemsstaterna, (ii) två möten med medlemsstaterna i Gent (12–14 september 2010) respektive i Noordwijk (9–11 mars) och (iii) en konferens i Bryssel (12–13 april 2011) om lokal utveckling i fiskeriberoendeområden. Slutligen har kommissionen, rådet och Europaparlamentet alla bekräftat att det är lämpligt med ett integrerat synsätt på havspolitiken och att det är lämpligt att bevilja finansiering till den integrerade havspolitiken. Scenariot EFF+ konvergens ger bäst resultat i förhållande till de tre resultatindikatorer som har tagits fram för konsekvensbedömningen: dvs. i vilken mån fiskets miljöpåverkan kan minskas, i vilken mån innovationsklyftan inom fisket och vattenbruket kan minskas och antalet jobb som kan skapas i samhällen som är beroende av fisket. 3. RÄTTSLIGA ASPEKTER PÅ FÖRSLAGET Förslaget innebär att huvuddelen av finansieringsinstrumenten för den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken sammanförs i en och samma fond, med undantag för avtalen om hållbart fiske och de obligatoriska bidragen till de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna. EHFF består av fyra pelare: · Smart, grönt fiske (delad förvaltning) för att främja en övergång till hållbart fiske som är mer selektivt, inte ger upphov till utkast, är mindre skadligt för de marina ekosystemen och därigenom bidrar till en hållbar förvaltning av de marina ekosystemen, och för att inrikta stödet på innovation och mervärde, som gör fiskerinäringen ekonomiskt lönsam och motståndskraftig mot externa chocker och mot konkurrens från tredjeländer. · Smart grönt vattenbruk (delad förvaltning) för att skapa ett ekonomiskt lönsamt, konkurrenskraftigt och miljövänligt vattenbruk som klarar av global konkurrens och förser EU:s konsumenter med hälsosamma produkter med högt näringsvärde. · Hållbar territoriell utveckling som gynnar alla (delad förvaltning) för att vända nedgången i många kust- och inlandssamhällen som är beroende av fisket genom att öka värdet på fiske och fiskerelaterad verksamhet och genom diversifiering till andra sektorer av den marina ekonomin. · Integrerad havspolitik (direkt centraliserad förvaltning) för att stödja övergripande prioriteringar med stor besparings- och tillväxtpotential, men som medlemsstaterna inte kan driva på egen hand – t.ex. kunskap i havsfrågor, fysisk planering i kust- och havsområden, integrerad förvaltning av kustområden och integrerad havsövervakning, särskilt avseende den biologiska mångfalden, och anpassning till de negativa effekterna av klimatförändringarna i kustområdena. Utöver dessa fyra pelare kommer EHFF att innehålla kompletterande åtgärder som uppgiftsinsamling och vetenskaplig rådgivning, kontroll, styrning, fiskerimarknader (även i de yttersta randområdena), frivilliga bidrag till de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna och tekniskt bistånd. Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. EHFF:s huvudsyfte är att stödja genomförandet av de mål som fastställts för den gemensamma fiskeripolitiken. EU har exklusiv befogenhet när det gäller den gemensamma fiskeripolitiken och när det gäller arbetet med att vidareutveckla den integrerade havspolitiken. Medlemsstaterna kan inte på egen hand uppnå dessa mål utan dessa uppnås bäst på EU-nivå genom flerårig finansiering inriktad på relevanta prioriteringar. 4. Erfarenheter som gjorts och nyheter inom EHFF Bidrag till Europa 2020 EHFF kommer att bidra till att målen för Europa 2020 uppnås, tack vare tre flaggskeppsinitiativ: i) Ett resurseffektivt Europa, ii) En innovationsunion och iii) En agenda för ny kompetens och nya arbetstillfällen. EHFF:s främsta bidrag till ett resurseffektivt Europa kommer att vara åtgärder för att främja övergången till hållbart fiske som bygger på maximalt hållbart uttag, åtgärder som stoppar utkasten och minskar fiskets miljöpåverkan, åtgärder för att främja vattenbruk med höga nivåer av miljöskydd, samt åtgärder som ger en bättre samordnad havspolitik som i sin tur ger ett mer hållbart resursutnyttjande. Inom ramen för En agenda för ny kompetens och nya arbetstillfällen kommer EHFF att prioritera nya arbetstillfällen, territoriell sammanhållning och social delaktighet i samhällen som är beroende av fisket. Genom att de lokala ekonomierna diversifieras, särskilt mot andra sektorer i den marina ekonomin, kommer det att vara möjligt att skapa nya arbetstillfällen och tillväxtmöjligheter i kustområden. EHFF kommer också att bidra till En innovationsunion genom att fonden ger stöd till produkt- och processinnovation på alla nivåer av produktion, saluföring och distribution inom fiskeri- och vattenbrukssektorerna, genom ett ökat mervärde för fiske- och vattenbruksprodukter, genom stöd till innovation på miljöområdet, samt genom nya, innovativa, tvärgående politiska verktyg, som kunskap i havsfrågor, fysisk planering i kust- och havsområden och integrerad havsövervakning. En utvidgad social dimension EHFF kommer att främja social sammanhållning och skapandet av nya arbetstillfällen i samhällen som är beroende av fisket, genom att fiskets mervärde ökas och genom att det diversifieras mot andra havssektorer. Den lokalt ledda utvecklingen mot hållbart fiske kommer att stärkas. Genom EHFF kommer man också för första gången att erkänna den viktiga roll som fiskarens maka/make har spelar - ofta är det kvinnorna - i familjefiskeföretag. Ofta ges dessas arbete ingen som helst juridisk status. Nu kommer de bland annat att kunna få stöd från EHFF för utbildning, särskilt för att förvärva kunskaper på områdena entreprenörskap och företagsförvaltning. EHFF kommer också att främja humankapital och diversifiering genom att lokalsamhällen ges möjlighet att förvärva de kunskaper de behöver för att starta ny verksamhet i andra sektorer inom havsnäringen. I samband härmed ses natur- och kulturarvet som en viktig grundförutsättning och en tillgång för den lokala utvecklingen. Mot bakgrund av hur viktigt det småskaliga kustfisket är för kustsamhällena föreslås att dessa, inom ramen för EHFF, ska beviljas högre stödnivåer och det införs ett antal särskilda åtgärder för de småskaliga kustfiskeflottorna. Häri ingår professionell rådgivning om affärs- och marknadsföringsstrategier, nyetablering på andra områden än fiske och särskilt innovationsstöd. Det särskilda innovationsstödet är särskilt viktigt med tanke på att huvudparten av de aktuella fiskeföretagen är mikroföretag med begränsade möjligheter att erhålla finansiering. Man kommer att prioritera kollektiva initiativ, dvs. som vidtas av producentorganisationerna, som bygger på socialt kapital och som möjliggör att en kritisk investeringsmassa uppnås. Sådana kollektiva initiativ kommer att beviljas en högre stödnivå. Miljömässig hållbarhet De befintliga åtgärderna har anpassats och omarbetats för att säkra att de har en stark koppling till den miljömässiga hållbarheten. Överkapacitet är fortfarande den gemensamma fiskeripolitiken största problem och också huvudorsaken till överfisket. Åtgärderna för att få bort överkapaciteten med hjälp av statligt stöd till skrotning har visat sig vara föga effektiva. Trots att man lagt ut 1,7 miljarder euro på detta sedan 1994 har den faktiska fiskekapaciteten inom de flesta av EU:s fiskeflottor inte minskat. Det kommer därför inte att beviljas något stöd till skrotning inom EHFF och de medel som man därigenom sparar kommer att användas till mer effektiva former av stöd till hållbart fiske. EHFF kommer att understödja övergången till maximal hållbart uttag och kommer också att ställa sig bakom ett gradvist införande av ett förbud mot utkast, i form av ett samordnat förfarande med åtgärder som stöd till mer selektiva redskap och fisketekniker, investeringar i utrustning ombord och hamnfaciliteter genom vilka man kan använda oönskade fångster, marknadsföringsåtgärder och beredning. I samma syfte har bidragen till datainsamling och vetenskaplig rådgivning (för att öka antalet bestånd för vilka det ges vetenskaplig rådgivning) och till utgiftskontroll (för att sörja för bättre efterlevnad) höjts avsevärt. Man fokuserar också på åtgärder för att skapa ett vattenbruk med en hög nivå av miljöskydd och det beviljas stöd för ett vattenbruk som får positiva effekter för ekosystemen. Fisket står för cirka 1,2 % av den totala drivmedelskonsumtionen i världen. Ett övergripande mål för Europa 2020 är att begränsa klimatförändringarna och det är därför viktigt att sörja för ett effektivt resursutnyttjande och att minska utsläppen inom fångstsektorn, och i mindre utsträckning, inom vattenbruket. Det kommer därför att ingå åtgärder för att begränsa klimatförändringarna i EHFF. Fokus på ett innovativt, livskraftigt och konkurrenskraftigt fiske och vattenbruk Både inom fisket och vattenbruket är det svårt att finna innovativa lösningar. Fiske- och vattenbruksföretagen är för närvarande oftast inte involverade i marknadsföringen och saluföringen av produkterna ifråga. 1. EHFF innehåller nya åtgärder med fokus på innovation. Detta görs för att främja utveckling av nya och bättre produkter, processer och förvaltnings-, och organisationssystem genom hela värdekedjan i syfte att hjälpa fisket och vattenbruket att öka produkternas mervärde, minska verksamhetens miljöpåverkan och sänka produktionskostnaderna. Dessutom önskar man främja innovation genom åtgärder för att stimulera till samarbete mellan vetenskapsmän och yrkesfiskare. Genom stödet till lokalt ledda initiativ önskar man främja innovation på lokal nivå, mot bakgrund av att innovation ändå ofta äger rum i ett lokalt sammanhang, och målet är att främja både teknisk och annan innovation och både nya och traditionella metoder. 2. Genom EHFF kommer man också att för första gången försöka främja nya former av vattenbruk med stor tillväxtpotential, som vattenbruk till havs och icke-livsmedelsvattenbruk samt främja nyetableringar. Bland de nya tankarna i EHFF ingår också stöd till multifunktionellt vattenbruk, varigenom vattenbruksföretagen kan diversifiera sina inkomster genom verksamheter som sportfiske, direktförsäljning, ekoturism och vattenbruksrelaterad undervisningsverksamhet. Förslaget innehåller också stöd till vattenbruksföretagens användning av rådgivningstjänster och åtgärder för att öka vattenbruksanläggningarnas potential (bland annat genom finansiering av fysisk planering i kust- och havsområden och bättre infrastrukturer). Dessutom kommer man att verka för att åstadkomma komplementaritet och synergieffekter med de program för forskning och innovation som ingår i det nya ramprogram för forskning (Horisont 2020) som utarbetas just nu. Ny kraft åt utvecklingen av den integrerade havspolitiken Den integrerade havspolitiken lanserades 2007 för att underlätta samordningen av havspolitiken över gränserna och sektorsgränserna (havstransporter, industri, kustregioner, offshore-energi, fiske och havsmiljö). Genom att samordna tidigare åtskilda politikområden är det möjligt att minska kostnaderna och effektivisera politiken. Finansieringen av den integrerade havspolitiken via EHFF kommer att inriktas på tvärgående politiska verktyg som initiativ som gynnar olika sektorer men som inte kan förverkligas inom de enskilda politikområdena. Fysisk planering i kust- och havsområden ger en stabil rättslig ram för hållbar förvaltning av havsområdena, havsresurserna och de marina ekosystemen. Fysisk planering i kust- och havsområden ger fler investeringar och lägre rättsliga och administrativa kostnader för företagen. Genom integrerad havsövervakning kan de offentliga aktörerna utbyta uppgifter så att de bättre kan hantera realtidshändelser till havs. Tack vare den integrerade havsövervakningen är det också möjligt att undvika onödiga dubbleringar av det resurskrävande övervakningsarbetet. Den integrerade övervakningen innebär kostnadseffektiva synergieffekter och därigenom att offentliga medel används effektivare. Syftet med Kunskap i havsfrågor 2020 är att samla den fragmenterade havskunskapen i EU till en gemensam resurs som kan konsulteras gratis av alla. Genom ramdirektivet om en marin strategi, som är den integrerade havspolitikens grundval när det gäller miljö, kommer man att definiera ytterligare hållbarhetsgränser för mänsklig verksamhet som påverkar havsmiljön. Integrerad förvaltning av fiske och havsfrågor innebär att de offentliga medlen utnyttjas mer effektivt och att de olika havspolitiska initiativen ges större genomslagskraft. Finansieringen kommer också att inriktas på utveckling av integrerad havsstyrning på havsområdesnivå. Samordning på havsområdesnivå säkrar att fördelningen av medlen beslutas inom en och samma politiska ram, inom vilken olika finansieringskällor kombineras. Det faktum att den integrerade havspolitiken införlivas med EHFF gör att målen för de havspolitiska åtgärderna också kan införlivas med andra fonder och att åtgärderna därigenom får större genomslagskraft i Europa 2020-strategin. Förenkling och mindre administration Det faktum att fem finansieringsinstrument för den gemensamma fiskeripolitiken och för den integrerade havspolitiken sammanförs i en och samma fond innebär en radikal förenkling i och med att reglerna och förfarandena kan samordnas och göras enhetliga. Dessutom kommer uppgiftsinsamlingen, kontroll- och marknadsåtgärderna, inbegripet stödet till de yttersta randområdena, att förvaltas gemensamt med de före detta FFU-åtgärdena inom ramen för den delade förvaltningen. Detta innebär att fyra olika uppsättningar av regler för finansieringsbeslut, rapportering, övervakning och utvärdering kommer att ersättas av ett enda regelverk. Dessutom visar en halvtidsutvärdering av EFF att den största administrativa bördan för fonden utgjordes av arbetet med att inrätta förvaltnings- och kontrollsystemet. Förslaget till en förordning om gemensamma bestämmelser innehåller ett förvaltnings- och kontrollsystem som liknar det för GSR-fonderna och bygger på gemensamma principer. Ett nytt system med nationell ackreditering införs för att understryka de åtaganden som medlemsstaterna har gjort när det gäller sund ekonomisk förvaltning. De bestämmelser som gör det möjligt för kommissionen att säkra att utgifterna är korrekta har harmoniserats och det har införts nya gemensamma delar såsom en förvaltningsförklaring och ett årligt avslutande av räkenskaperna. Detta är avsett att avsevärt förkorta den tid som krävs för att inrätta förvaltnings- och kontrollsystem och även påskynda genomförandet. Tack vare att finansieringsinstrumentet anpassas efter finansieringsinstrumentet för fonden för landsbygdsutveckling kommer medlemsstaterna att kunna anlita samma organ för förvaltningen av de operativa programmen för både EJFLU och EHFF. Administrationskostnaderna kommer att minska ytterligare tack vare enhetliga förvaltnings- och kontrollsystem och enhetliga bestämmelser om rapportering, utvärdering och övervakning. Genom gemensamma bestämmelser för hur finansieringsinstrumenten får användas skapas en klar och tydlig ram och det tydliggörs att finansieringsinstrumenten kan användas för alla typer av investeringar och stödmottagare. Detta innebär att EHFF-medlen kan förvaltas av de redan befintliga finansieringsinstitut som hanterar andra EU-fonder enligt befintliga samarbetsavtal, vilket gör att onödig administration och dubbelarbete kan undvikas samt att alternativa finansieringslösningar blir ett attraktivt alternativ till samfinansiering med bidrag. Genom den integrerade strategin för lokalt ledd lokal utveckling (nuvarande axel 4) blir det enklare att finansiera samriskföretag via GSR-fonderna. Det blir möjligt att göra gemensamma bedömningar och ge gemensamma godkännanden för lokala utvecklingsstrategier, varigenom förvaltningskostnaderna bara finansieras via en enda källa och kostnaderna bara behöver rapporteras till ett enda organ. Genom de gemensamma indikatorerna kommer medlemsstaternas rapportering att förenklas och medlemsstaterna kommer att kunna inrikta rapporteringen på kvantifierade uppgifter om utvecklingen, och andelen rena beskrivningar i rapporterna kan minskas. Genom föreliggande förordning om EHFF förtydligas också reglerna om överensstämmelse med den gemensamma fiskeripolitiken. särskilt vad gäller ramen för datainsamling, förordningarna om kontroll och om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, vilket ger större rättssäkerhet för medlemsstaterna och stödmottagarna. För att ytterligare förenkla genomförandet av EHFF har fondens regler för stödberättigande harmoniserats med reglerna för andra EU-fonder. Detta kommer att göra det lättare för de nationella myndigheterna och för stödmottagarna att hantera olika projekt och det kommer också att bli lättare att genomföra integrerade projekt. Genom att den förenklade metoden för kostnadsberäkning kommer att tillåtas för den del av EHFF som förvaltas genom delad förvaltning (standardkostnader, klumpsummor och schablonberäkning av bidrag) kommer kontrollkostnaderna att sjunka och antalet fel att minska. Strategiskt tillvägagångssätt: GSR och partnerskapsavtalen täcker fem fonder som förvaltas genom delad förvaltning inom ramen för förordningen om gemensamma bestämmelser. Härigenom kan fonderna användas på ett mer strategiskt sätt på unionsnivå. GSR kommer att genomföras genom ett partnerskapsavtal genom vilket GSR-fonderna samordnas på nationell nivå. För närvarande samordnas EFF med annan EU-finansiering genom principen om fasta skiljelinjer mellan fonderna, vilket har lett till både överlappningar och klyftor mellan politikområdena. Det behövs således bättre samordning och man har därför tagit fram en ny finansieringsmekanism som förväntas stärka det strategiska tillvägagångssättet. GSR och partnerskapsavtalen kommer att ersätta det strategiska tillvägagångssättet (nationella strategiska planer) som ingår i nuvarande EFF, men som har allvarliga brister och som kräver oproportionerligt mycket arbete från medlemsstaterna sida i förhållande till den begränsade finansiering som de kan få från EFF. Strategisk programplanering EHFF kommer att inriktas på långsiktiga mål för den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken, bland annat konkurrenskraftigt fiske och vattenbruk, en konsekvent politisk ram för den integrerade havspolitikens utveckling och en hållbar territoriell utveckling inom de fiskeberoende områdena som gynnar alla. I linje med Europa 2020-strategin har de övergripande målen för perioden 2014–2020 formulerats som följande sex unionsprioriteringar för EHFF: – Fler arbetstillfällen och bättre territoriell sammanhållning. – Främjande av ett innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat fiske. – Främjande av ett innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat vattenbruk. – Främjande av ett hållbart och resurseffektivt fiske. – Främjande av ett hållbart och resurseffektivt vattenbruk. – Främjande av genomförandet av den gemensamma fiskeripolitikens regler. Prioriteringarna kommer att ligga till grund för den ekonomiska planeringen och för fastställandet av målindikatorer för var och en av prioriteringarna. Villkor I förordningen om gemensamma bestämmelser införs nya villkorsbestämmelser som ska säkerställa att EU-medlen ger starka incitament för medlemsstaterna att förverkliga målen i Europa 2020. Det är fråga om både förhandsvillkor som måste vara uppfyllda innan medlen kan betalas ut och efterhandsvillkor som innebär att utbetalningen av 5 % av EHFF-anslaget villkoras av resultaten. Tillämpningen av efterhandsvillkor kommer att bygga på att man uppnår delmål knutna till mål för utfall och resultat i samband Europa 2020-målen, vilka anges för varje program i partnerskapsavtalet. Ekonomisk unionsstöd från EHFF kommer att beviljas på villkor att medlemsstaterna och aktörerna iakttar de mål och regler som gäller för den gemensamma fiskeripolitiken, särskilt kontrollskyldigheterna, IUU-förordningen och skyldigheterna vad gäller datainsamling. Dessutom kommer ett antal förhandsvillkor att gälla för vattenbruket, vilket innebär att medlemsstaterna måste ta fram fleråriga nationella strategiska planer på grundval av unionens strategiska riktlinjer. Som anges i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken är målet med de nationella strategiska planerna att åstadkomma en hållbar utveckling inom vattenbruket med avseende på företagssäkerheten, att säkra tillträdet till fiskevatten och fiskeområden och att förenkla förfarandena för beviljande av licenser. Villkoren kommer att ge bättre efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler och göra hela den gemensamma fiskeripolitiken mer koherent. Övervakning och utvärdering Halvtidsutvärderingen av EFF visade att de befintliga indikatorerna fokuserar på utfall och att de är för många. Dessutom saknas en gemensam strategi för indikatorerna och en gemensam definition av vilka enheter som de ska mäta. I förordningen om EHFF föreslås därför en gemensam övervaknings- och utvärderingsram med gemensamma indikatorer för produktion, resultat och effekt, vilka kommer att fastställas i samarbete med medlemsstaterna och antas genom en genomförandeakt. Indikatorerna kommer att bygga på de prioriteringar som fastställts för EHFF och det kommer att vara möjligt att sammanställa uppgifterna på unionsnivå och att bedöma hur åtgärdernas genomförande framskrider, hur ändamålsenliga åtgärderna är och vilka resultat de får, vilket kommer att ligga till grund för tilldelningen från resultatreserven. Efterhandsutvärderingar kommer att användas för att fastställa värden för de utgångsindikatorer, delresultatsindikatorer och målindikatorer som kommer att användas inom partnerskapsavtalen och de operativa programmen. I två särskilda årsrapporter 2017 och 2019 kommer man att se över vilka resultat som erhållits och dra slutsatser inför nästa programperiod. 4. BUDGETKONSEKVENSER I förslaget till en flerårig budgetram anges att en avsevärd andel av EU:s budget även i framtiden bör avsättas för fiskeri- och havspolitik. Anslaget för 2014–2020 uppgår i löpande priser till 7,535 miljarder euro, inbegripet partnerskapsavtalen om fiske och de obligatoriska bidragen till de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna, som finansieras separat. Budgeten för EHFF uppgår i löpande priser till 6567 miljoner euro. Mer detaljerad information om EHFF:s budgetkonsekvenser finns i den finansieringsöversikt som åtföljer förslaget. 2011/0380 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om Europeiska havs- och fiskerifonden [och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1198/2006, rådets förordning (EG) nr 861/2006 och rådets förordning (EG) nr XXX/2011 om en integrerad havspolitik EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 42, 43.2, 91.1, 100.2, 53.3, 55, 188, 192.1, 194.2 och 195.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[1], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[2], i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) I kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och regionkommittén om Reformen av den gemensamma fiskeripolitiken (nedan kallat meddelandet om reformen) fastställs möjliga utmaningar, mål och inriktningar för den gemensamma fiskeripolitiken (nedan kallad GFP) efter 2013. Mot bakgrund av debatten om meddelandet bör den gemensamma fiskeripolitiken reformeras med verkan från och med den 1 januari 2014. Reformen bör täcka samtliga huvudinslag i GFP, även de finansiella aspekterna. För att beakta reformmålen är det lämpligt att upphäva rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden[3], förordning (EG) nr 861/2006 gemenskapens finansieringsåtgärder för genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken och havsrättsligt arbete[4], bestämmelserna i förordning (EG) nr 1290/2005 om garantifonden som rör fiskeri- och vattenbruksprodukter[5], förordning (EG) nr 791/2007 om att upprätta ett kompensationssystem för de extra kostnader vid avsättningen av vissa fiskeriprodukter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och de franska departementen Guyana och Réunion som är en följd av dessa områdens läge i gemenskapens yttersta randområden[6] och ersätta dem med en ny förordning om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). Genom den nya förordningen erkänns det faktum att alla frågor som rör Europas oceaner och hav är sammanlänkade och förordningen bör därför även stödja den integrerade havspolitikens fortsatta utveckling, ett område som täcks av [förordningen om inrättande av ett program för att stödja den fortsatta utvecklingen av en integrerad havspolitik]. (2) Tillämpningsområdet för EHFF bör omfatta stöd av den gemensamma fiskeripolitiken, vilket sträcker sig till bevarande, förvaltning och utnyttjande av marina biologiska resurser, limniska biologiska resurser och vattenbruk samt beredning och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter från verksamhet som äger rum på medlemsstaternas territorier eller i unionens vatten, inbegripet verksamhet som bedrivs av fiskefartyg som för ett tredjelands flagg och som är registrerade i ett tredjeland eller av unionsfiskefartyg eller verksamhet som bedrivs av medborgare i en medlemsstat, utan att detta påverkar flaggstatens primära ansvar i enlighet med bestämmelserna i artikel 117 i Förenta nationernas havsrättskonvention. (3) För att den gemensamma fiskeripolitiken ska bli framgångsrik krävs ett effektivt system för kontroll, inspektion och tillsyn samt tillförlitliga och fullständiga data, en förutsättning både för vetenskapliga utlåtanden och för genomförande och kontroll. Därför bör EHFF stödja dessa politikområden. (4) EHFF:s tillämpningsområde bör täcka stöd till den integrerade havspolitiken, vilket även innefattar utarbetande och genomförande av samordnade insatser och beslutsfattande avseende oceanerna, haven, kustområdena och havsnäringarna och som kompletterar EU:s politik på områden som dessa berörs av, till exempel den gemensamma fiskeripolitiken, transporter, näringsliv, territoriell sammanhållning, miljö, energi och turism. Samverkan och integrering bör säkerställas i förvaltningen av sektorspolitiken för de olika områdena i Östersjön, Nordsjön, Keltiska havet, Biscayabukten, vid kusterna kring Iberiska halvön, i Medelhavet och i Svarta Havet. (5) I enlighet med slutsatserna från Europeiska rådets möte den 17 juni 2010, då Europa 2020-strategin antogs, bör unionen och medlemsstaterna arbeta för att uppnå smart och hållbar tillväxt för alla och samtidigt främja en harmonisk utveckling för unionen. Framför allt bör resurserna samlas och inriktas på att uppnå Europa 2020-målen, och målsättningar och effektivitet bör stärkas genom ökad resultatfokus. Den integrerade havspolitiken omfattas nu av nya EHFF, vilket också bidrar till de viktiga politiska mål som fastställs i kommissionens meddelande av den 3 mars 2010 Europa 2020 En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla[7] (Europa 2020-strategin) och följer fördragets allmänna mål att öka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen. (6) För att se till att EHFF bidrar till att den gemensamma fiskeripolitikens, den integrerade havspolitikens och Europa 2020-strategins mål uppnås är det nödvändigt att fokusera på ett begränsat antal huvudprioriteringar som går ut på att främja innovation och kunskapsbaserat fiske och vattenbruk, främja ett hållbart och resurseffektivt fiske och vattenbruk och öka sysselsättningen och den territoriella sammanhållningen genom att släppa fram den tillväxt- och sysselsättningspotential som finns i kust- och inlandsfiskesamhällena samt främja diversifieringen av fiskeverksamhet till andra näringar inom den marina ekonomin. (7) Unionen bör i alla skeden av genomförandet av fonden sträva efter att undanröja ojämlikhet och främja jämställdhet, liksom att bekämpa diskrimination på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. (8) Den gemensamma fiskeripolitiken övergripande mål är att säkra att fisket och vattenbruket bidrar till de långsiktigt hållbara miljömässiga villkor som är nödvändiga för den ekonomiska och sociala utvecklingen. Den bör också bidra till ökad produktivitet, skälig levnadsstandard inom fiskerinäringen, stabila marknader, garanterade resurstillgångar, tryggad livsmedelsförsörjning och skäliga konsumentpriser. (9) Det är ytterst viktigt att bättre integrera miljöfrågorna i den gemensamma fiskeripolitiken som bör uppfylla målsättningarna och målen för unionens miljöpolitik och Europa 2020-strategin. Den gemensamma fiskeripolitiken är inriktad på att uppnå att de levande marina biologiska resurserna utnyttjas på ett sådant sätt att det är möjligt att återställa och hålla fiskbestånden vid nivåer som kan ge maximalt hållbart uttag senast 2015. Genom den gemensamma fiskeripolitiken bör det införas försiktighets- och ekosystemsstrategier i fiskeriförvaltningen. Därför bör EHFF bidra till skyddet av havsmiljön i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG av den 17 juni 2008 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (Ramdirektivet om en marin strategi)[8]. (10) Med tanke på omfattningen och effekterna av de insatser som ska finansieras genom verksamhetsprogrammen och med tanke på de strukturella problem som påträffas inom ramen för utvecklingen av fiskeri- och havsnäringarna och därtill medlemsstaternas begränsade resurser kan målen för denna förordning inte i tillräckligt hög grad uppnås av medlemsstaterna själva. De kan däremot uppnås i högre grad på unionsnivå genom flerårigt ekonomiskt stöd som inriktas på relevanta prioriteringar, och unionen kan anta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5.3 i fördraget om Europiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen som anges i artikel 5.4 i fördraget går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (11) Finansieringen av den gemensamma fiskeripolitikens och den integrerade havspolitikens utgifter genom en och samma fond, EHFF, bör uppfylla behovet av förenkling och samtidigt stärka de två politikområdenas integrering. Utvidgningen av delad förvaltning till de gemensamma marknadsordningarna, inbegripet kompensationen för de yttersta randområdena samt kontroll- och datainsamlingsverksamhet bör bidra till ytterligare förenkling och minska den administrativa bördan både för kommissionen och medlemsstaterna och leda till större samstämmighet och effektivitet vad gäller beviljat stöd. (12) Unionens budget bör finansiera utgifterna för den gemensamma fiskeripolitiken och den integrerade havspolitiken genom en fond, EHFF, antingen direkt eller genom delad förvaltning med medlemsstaterna. Delad förvaltning med medlemsstaterna bör inte bara tillämpas för stödåtgärder för fiske, vattenbruk och unionsstödd lokal utveckling, utan även för gemensamma marknadsordningar och för kompensation för de yttersta randområdena samt för kontroll- och datainsamlingsverksamhet. Direktförvaltning bör tillämpas för vetenskapliga utlåtanden, frivilliga bidrag till de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna, rådgivande nämnder och insatser för att genomföra en integrerad havspolitik. De åtgärder som får finansieras genom EHFF bör specificeras. (13) Det är nödvändigt att skilja mellan de kategorier av åtgärder för kontroll och tillsyn som medfinansieras inom ramen för delad förvaltning respektive inom ramen för direktförvaltning. Det är avgörande att öronmärka de resurser som ska tilldelas för kontroll inom ramen för delad förvaltning. (14) Enligt artiklarna 50 och 51 i [förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken] (nedan kallad GFP-förordningen) bör unionens finansiella stöd genom EHFF vara villkorligt och bero på medlemsstaternas och aktörernas efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler. Villkorligheten är avsedd att spegla unionens ansvar att i det allmänna intresset garantera att de marina biologiska resurserna bevaras genom den gemensamma fiskeripolitiken, såsom föreskrivs i artikel 3 i EUF-fördraget. (15) Möjligheterna att uppnå GFP-målen skulle undermineras om unionens finansiella bidrag genom EHFF betalas ut till aktörer som redan i förväg inte iakttar de krav som är knutna till det allmänna intresset av att bevara de marina biologiska resurserna. Därför bör endast sådana aktörer godkännas som inom en viss tidsperiod innan stödansökan lämnas inte var delaktiga i drift, förvaltning eller ägande av fiskefartyg som är upptagna i unionens förteckning över IUU-fartyg i artikel 40.3 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999[9], och som inte har begått en allvarlig överträdelse enligt artikel 42 i förordning (EG) nr 1005/2008 eller artikel 90.1 i förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006[10] eller några andra överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens regler som på något sätt äventyrar de berörda beståndens hållbarhet eller som utgör ett allvarligt hot mot ett hållbart utnyttjande av levande marina biologiska resurser som återställer och upprätthåller populationer av de fiskade arterna så att de hamnar över de nivåer som kan ge ett maximalt hållbart uttag. (16) Stödmottagarna bör vidare fortsätta att uppfylla de krav som är förknippade med det allmänna intresset att bevara de marina biologiska resurserna efter det att stödansökan lämnats in under insatsens hela genomförandeperiod och, för vissa typer av insatser, även under en angiven tidsperiod efter den sista utbetalningen. Stöd som använts eller innehas av stödmottagare som inte iakttar de krav som är förbundna med det allmänna intresset att bevara marina biologiska resurser, riskerar att kopplas till de begångna överträdelserna och äventyrar därmed möjligheterna att uppnå den gemensamma fiskeripolitikens mål. (17) De konsekvenser som föreskrivs för det fall villkoren för stödberättigande inte uppfylls bör tillämpas när stödmottagare bryter mot GFP:s regler. För fastställandet av hur stort belopp som inte utgör stödberättigande utgifter bör hänsyn tas till hur allvarlig underlåtelsen att följa GFP:s regler är, den ekonomiska fördel som följer av underlåtelsen att följa GFP:s regler eller omfattningen av EHFF:s bidrag till stödmottagarens ekonomiska verksamhet. (18) Möjligheterna att uppnå GFP:s mål skulle också undermineras om finansiellt unionsstöd via EHFF betalas ut till medlemsstater som inte uppfyller de skyldigheter inom ramen för GFP som är knutna till det allmänna intresset att bevara marina biologiska resurser, t.ex. insamling av data och genomförande av kontrollskyldigheter. Om dessa skyldigheter inte uppfylls finns det även en risk för att medlemsstaterna inte upptäcker stödmottagare som inte är godtagbara eller insatser som inte berättigar till stöd. (19) För att förhindra att oberättigat stöd betalas ut men även för att uppmuntra medlemsstaterna att följa GFP:s regler eller att kräva att stödmottagaren följer dem bör man som försiktighetsåtgärd tillämpa både avbrytande av betalningsfristen och indragning av utbetalningar. Med hänsyn till proportionalitetsprincipen bör slutliga finansiella korrigeringar som får definitiva och oåterkalleliga konsekvenser endast tillämpas för utgifter som är direkt knutna till insatser under vilka underlåtelser att följa GFP:s regler har begåtts. (20) För att förbättra samordningen och harmonisera genomförandet av de fonder som ger stöd inom ramen för sammanhållningspolitiken, nämligen Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf), Europeiska socialfonden (ESF) och Sammanhållningsfonden, med fonderna såväl för landsbygdsutveckling, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU), som för havs- och fiskepolitiken, Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF), har gemensamma bestämmelser fastställts för alla dessa fonder (nedan kallade GSR-fonderna) i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser][11] Vid sidan av denna förordning innehåller EHFF särskilda bestämmelser med hänsyn till den gemensamma fiskeripolitikens och den integrerade havspolitikens specifika drag. (21) Med beaktande av den framtida EHFF:s omfattning och mot bakgrund av proportionalitetsprincipen har bestämmelserna om strategisk planering undantagits från förordningen [om gemensamma bestämmelser], vilket innebär att samrådet med aktörerna i fortsättningen bör äga rum minst två gånger under programplaneringsperioden, däremot inte obligatoriskt en gång om året då detta skulle innebära en överdriven administrativ och finansiell börda både för kommissionen och medlemsstaterna. (22) Unionens insatser bör komplettera medlemsstaternas eller bidra till dessa. För att garantera att det skapas ett betydande mervärde bör partnerskapet mellan kommissionen och medlemsstaterna stärkas genom arbetsformer som ger olika typer av partner möjlighet att delta, med full hänsyn tagen till medlemsstaternas institutionella befogenheter. Särskild vikt bör läggas vid att garantera att kvinnor och minoritetsgrupper representeras i tillräckligt hög grad, Partnerskapet gäller regionala, lokala och andra offentliga myndigheter såväl som andra berörda myndigheter, inklusive miljö- och jämställdhetsmyndigheter, arbetsmarknadens parter, näringslivets organisationer och andra behöriga organ. Alla berörda partner bör delta i utarbetandet av partnerskapsavtalen, samt i utarbetande, genomförande, övervakning och utvärdering av programplaneringen. (23) Proportionalitetsprincipen gör att de resurser som kommissionens och medlemsstaternas använder får variera beroende på de totala offentliga utgifter som anslagits för ett operativt program. Sådan variation bör tillämpas i synnerhet när det gäller resurser för utvärdering och kontroll av samt rapportering om genomförandet av operativa program. (24) Kommissionen bör fastställa en årlig fördelning av tillgängliga åtagandebemyndiganden med hjälp av objektiva och överskådliga kriterier. Kriterierna bör omfatta den historiska tilldelningen enligt rådets förordning (EG) nr 1198/2006 och den historiska förbrukningen enligt rådets förordning (EG) nr 861/2006. (25) Det är av yttersta vikt för den gemensamma fiskeripolitiken att vissa förhandsvillkor uppfylls, bland annat vad avser inlämnande av den fleråriga nationella strategiska planen för vattenbruket, bevisad administrativ kapacitet att uppfylla datakraven för fiskeriförvaltningen och genomförandet av ett unionssystem för kontroll, inspektion och tillsyn. (26) I linje med målet att förenkla bör all EHFF-verksamhet som faller inom delad förvaltning (t.ex. kontroll och datainsamling) ske i form av ett samlat operativt program per medlemsstat, utformat efter nationell struktur. Programplaneringen kommer att omfatta perioden 1 januari 2014 – 31 december 2020. Varje medlemsstat bör utarbeta ett samlat operativt program. Varje program bör ha en strategi för att uppnå mål knutna till unionens prioriteringar för EHHF, och en uppsättning åtgärder. Programplaneringen bör överensstämma med unionens prioriteringar, men anpassas till det nationella sammanhanget och vara ett komplement till unionens övriga politikområden, särskilt landsbygdsutvecklings- och sammanhållningspolitiken. (27) För att bidra till målet att förenkla genomförandet av EHFF och minska kontrollkostnaderna och felfrekvensen, bör medlemsstaterna i så stor utsträckning som möjligt utnyttja den möjlighet att använda klumpsummor eller andra förenklade stödformer som erbjuds i [förordningen om gemensamma bestämmelser]. (28) För tillsynen av att kontrollskyldigheterna inom ramen för GFP iakttas bör medlemsstaterna utforma avsnittet om kontroll av det operativa programmet i linje med de prioriteringar för unionen som kommissionen antagit för det här politikområdet. Det operativa programmet bör anpassas till utvecklingen vad gäller behoven inom kontroll och tillsyn, och kontrollavsnittet i de operativa programmen bör därför ses över regelbundet mot bakgrund av eventuella förändringar i unionens prioriteringar när det gäller GFP:s kontroll- och tillsynspolitik. Sådana ändringar bör godkännas av kommissionen. (29) För att behålla flexibiliteten i programplaneringen av verksamhet på kontrollområdet bör översynen av kontrollavsnittet i det operativa programmet förenklas. (30) Medlemsstaterna bör utarbeta avsnittet om datainsamling i det operativa programmet i enlighet med det fleråriga unionsprogrammet. Medlemsstaterna bör utarbeta en årlig arbetsplan i syfte att anpassa sig till de särskilda behoven på området datainsamling. Planen bör uppdateras årligen enligt kommissionens riktlinjer och den bör godkännas av kommissionen. (31) Det är nödvändigt att stimulera innovation och företagaranda för att förbättra konkurrenskraften och de ekonomiska resultaten inom fisket. Därför bör EHFF stödja innovativa insatser och innovativ näringslivsutveckling. (32) Det är också nödvändigt att investera i humankapital för att förbättra fiskeri- och havsnäringarnas konkurrensförmåga och ekonomiska resultat. Därför bör EHFF stödja livslångt lärande och samarbete mellan forskare och fiskare för att främja kunskapsspridning samt sörja för att det finns rådgivande tjänster som hjälper till att förbättra aktörernas prestanda och konkurrenskraft. (33) Hustrur till egenföretagande fiskare inom det småskaliga kustfisket spelar en erkänt viktig roll, och EHFF bör stödja utbildning och nätverksskapande som bidrar till att de kan utveckla sina yrkeskunskaper och ger dem medel att bättre klara de stödtjänster som de utför. (34) Fiskare inom småskaligt kustfiske är erkänt underrepresenterade i den sociala dialogen, och EHFF bör därför stödja organisationer som främjar denna dialog i lämpliga forum. (35) Med tanke på den potential som finns i diversifieringsmöjligheterna för fiskare inom småskaligt kustfiske och den viktiga roll som yrkesgruppen spelar i kustsamhällena, bör EHFF underlätta diversifieringen genom att stödja företagsetablering och investeringar i retroaktiv fartygsanpassning, (36) För att hälso- och säkerhetsbehov ombord ska kunna lösas bör EHFF stödja investeringar som omfattar säkerhets- och hygienvillkor ombord. (37) Till följd av införandet av system med överlåtbara fiskenyttjanderätter enligt artikel 27 i [GJP-förordningen] och för att stödja medlemsstaternas genomförande av dessa nya system, bör EHFF bevilja stöd för kapacitetsuppbyggnad och utbyte av goda metoder. (38) Införandet av system med överlåtbara fiskenyttjanderätter bör göra sektorn mer konkurrenskraftig. Det kan därför uppstå behov av nya karriärmöjligheter utanför fiskeverksamheten. EHFF bör därför främja diversifiering och jobbskapande i fiskesamhällen särskilt genom att stödja företagsetableringar och omställning av fartyg för småskaligt kustfiske till andra verksamheter inom havsnäringarna än fiskeverksamhet. Detta verkar vara lämpligt eftersom fartygen inom det småskaliga kustfisket inte omfattas av system för överlåtelsebara fiskenyttjanderätter. (39) Målet för den gemensamma fiskeripolitiken är att säkerställa ett hållbart utnyttjande av fiskbestånden. Överkapacitet har konstaterats vara en huvudorsak till överfiske. Det är därför av yttersta vikt att unionens fiskeflotta anpassas till mängden tillgängliga resurser. Åtgärderna för att få bort överkapaciteten med hjälp av offentligt stöd till tillfällig eller permanent uppläggning eller skrotning har visat sig vara föga effektiva. EHFF kommer därför att stödja inrättande och förvaltning av system för överlåtelsebara fiskenyttjanderätter som syftar till att minska överkapaciteten och förbättra de berörda aktörernas ekonomiska resultat och lönsamhet. (40) Då överkapacitet är en av det främsta orsakerna till överfiske bör åtgärder vidtas för att anpassa unionens fiskeflotta till de tillgängliga resurserna. I detta sammanhang bör EHFF stödja inrättande, anpassning och förvaltning av de system för överlåtelsebara fiskenyttjanderätter som GFP infört som förvaltningsverktyg för att minska överkapaciteten. (41) Det är av yttersta vikt att integrera miljöhänsyn i EHFF och stödja genomförandet av bevarandeåtgärder inom GFP, men dock med beaktande av de skilda villkor som råder i unionens olika vatten. Av detta skäl är det nödvändigt att utveckla en regionaliserad strategi för bevarandeåtgärder. (42) I samma anda bör EHFF hjälpa till att minska fiskets inverkan på havsmiljön, särskilt genom att främja miljöinnovation, mer selektiva fiskeredskap och selektiv fiskeutrustning samt genom åtgärder för skydd och återuppbyggnad av den marina biologiska mångfalden och de marina ekosystemen. (43) I linje med det förbud mot att kasta fångst överbord (utkast) som införts genom GFP, bör EHFF stödja investeringar ombord som syftar till att på bästa sätt utnyttja oönskad fisk som fångas och uppvärdera underutnyttjade delar av den fisk som fångas,. Med tanke på resursbristen bör EHFF, för att maximera värdet av fångad fisk, även stödja investeringar ombord som syftar till att öka det kommersiella värdet på fångad fisk. (44) Mot bakgrund av fiskehamnarnas, landningsplatsernas och skyddshamnarnas stora betydelse bör EHFF stödja relevanta investeringar särskilt i syfte att öka energieffektiviteten, miljöskyddet, kvaliteten på landade produkter samt säkerhets- och arbetsvillkoren. (45) Det är avgörande för unionen att uppnå en hållbar balans mellan de limniska resurserna och utnyttjandet av dem, Därför bör det, med vederbörlig hänsyn tagen till miljöpåverkan samtidigt som dessa näringsgrenar garanteras ekonomisk hållbarhet, införas lämpliga bestämmelser till stöd för inlandsfisket. (46) I linje med kommissionens strategi för hållbar utveckling av det europeiska vattenbruket[12], GFP-målen och Europa 2020-strategin, bör EHFF stödja en miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling av vattenbruket. (47) Vattenbruket bidrar till tillväxt och arbetstillfällen i kust- och landsbygdsområden. Det är därför avgörande att EHFF är tillgänglig för vattenbruksföretag, särskilt små och medelstora företag, och bidrar till att nya vattenbruksföretag kan etablera sig. Det är nödvändigt att stimulera innovation och företagaranda för att förbättra konkurrenskraften och de ekonomiska resultaten inom vattenbruket. EHFF bör därför stödja innovativa insatser och innovativ företagsutveckling särskilt inom annan produktion än livsmedelsproduktion och offshore-vattenbruk. (48) Nya inkomstformer kombinerade med vattenbruksverksamhet har redan visat sitt mervärde inom företagsutvecklingen. Därför bör EHFF stödja dessa biverksamheter utanför vattenbruket som t.ex. sportfisketurism och utbildnings- eller miljöverksamhet. (49) Ett annan viktig möjlighet för vattenbruksföretagen att öka sina inkomster är att öka höja produkternas värde genom att själva bearbeta och saluföra sina produkter, eller att införa nya arter med goda marknadsförutsättningar och därigenom diversifiera produktionen. (50) Det är nödvändigt att identifiera de områden som bäst lämpar sig för utveckling av vattenbruket, både vad avser tillgång till vatten och utrymme, och EHFF bör stödja de nationella myndigheterna i deras strategiska val på nationell nivå. (51) Det är också nödvändigt att investera i humankapital för att förbättra vattenbrukets konkurrensförmåga och ekonomiska resultat. Därför bör EHFF stödja livslångt lärande och nätverksbildning för att stimulera kunskapsspridning samt sörja för att det finns rådgivande tjänster som hjälper till att förbättra aktörernas prestanda och konkurrenskraft. (52) För att främja ett miljömässigt hållbart vattenbruk bör EHFF stödja vattenbruksverksamhet som i hög grad respekterar miljön, omställning till miljöledningssystem, användning av revisionssystem och omställning till ekologiskt vattenbruk. I samma anda bör EHFF också stödja vattenbruk som tillhandahåller särskilda miljötjänster. (53) Det är viktigt att skydda konsumenterna, och EHFF bör garantera adekvat stöd till odlarna för att hindra och dämpa de risker med avseende på allmänhetens hälsa och djurhälsan som vattenbruksodling kan skapa. (54) Det finns en erkänd investeringsrisk förknippad med vattenbruksverksamhet, och EHFF bör bidra till företagssäkerheten genom att ge möjlighet till beståndsförsäkring och på så sätt säkra producenternas inkomster vid onormala produktionsförluster främst till följd av naturkatastrofer, ogynnsamma väderförhållanden, plötsliga förändringar i vattenkvaliteten, sjukdomar eller parasitangrepp och förstörda produktionsanläggningar. (55) Med tanke på att den lokalt ledda strategin för lokal utveckling under en rad år har visat sig vara ändamålsenlig när det gäller att främja kustfiske- och landsbygdsområdenas utveckling, eftersom den tar full hänsyn till det sektorsövergripande behovet att skapa en inifrån kommande utveckling, bör stödet fortsätta att betalas ut och stärkas i framtiden. (56) I områden som är beroende av fisket bör den lokalt ledda utvecklingen främja innovativa strategier som skapar tillväxt och arbetstillfällen, särskilt genom att höja fiskeriprodukternas värde och diversifiera den lokala ekonomin mot nya ekonomiska verksamhetsområden, t.ex. genom ”blå tillväxt” och inom de bredare havsnäringarna. (57) En hållbar utveckling i fiskeberoende områden bör bidra till EU2020-målen att främja social delaktighet och insatser för att bekämpa fattigdom och att få igång innovation på lokal nivå samt till målet att uppnå territoriell sammanhållningen, en av Lissabonfördragets huvudprioriteringar. (58) Den lokalt ledda utvecklingen bör genomföras genom en decentraliserad metod och lokala partnerskap med företrädare för allmänheten, den privata sektorn och civilsamhället, som speglar det lokala samhället på ett korrekt sätt. Det är de lokala aktörerna som är bäst lämpade att utarbeta och genomföra integrerade och sektorsövergripande lokala utvecklingsstrategier som fyller de lokala behoven i de fiskeriberoende områdena. För att garantera de lokala aktionsgruppernas representativitet är det viktigt att ingen enskild intressegrupp har mer än 49 % av rösträtten i de beslutsfattande organen. (59) Nätverksbildning mellan lokala partnerskap är ett grundläggande inslag i denna strategi. Samarabete mellan de lokala partnerskapen är ett viktigt utvecklingsverktyg som bör möjliggöras genom EHFF. (60) Stödet till de fiskeriberoende områdena genom EHFF bör samordnas med det stöd till lokal utveckling som erbjuds genom andra unionsfonder, och det bör täcka alla aspekter av utarbetandet/förberedandet och genomförandet av de lokala utvecklingsstrategierna och de lokala aktionsgruppernas insatser samt kostnaderna för informationsåtgärder och dynamiskt ledarskap i området och för att driva de lokala partnerskapen. (61) För att garantera fiskeri- och vattenbruksnäringarnas överlevnad på en kraftigt konkurrensutsatt marknad bör det fastställas bestämmelser om beviljande av stöd för genomförande av [förordning (EU) nr [...] om den gemensamma organisationen av marknaderna för fiskeri- och vattenbruksprodukter][13] samt för saluföringsåtgärder och beredning som aktörerna själva utför för att ge sina fiskeri- och vattenbruksprodukter maximalt värde. Det är särskilt viktigt att främja insatser som integrerar produktion, beredning och saluföringsverksamhet längs hela distributionskedjan. Som en anpassningsåtgärd med avseende på den nya utkastpolitiken, bör EHFF också ge stöd för beredning av oönskade fångster. (62) Producentorganisationer och sammanslutningar av producentorganisationer bör prioriteras genom att de beviljas stöd. Lagringsstödet och stödet för produktions- och saluföringsplaner bör gradvis fasas ut eftersom dessa särskilda stödtyper har förlorat sitt intresse mot bakgrund av att unionens marknad för dessa produkter har fått en annan struktur och att starka producentorganisationer blir allt viktigare. (63) Yrkesfiskarna inom det småskaliga kustfisket ställs inför en växande konkurrens och EHFF bör stödja företagarinitiativ från denna yrkesgrupp som går ut på att höja värdet på den fisk de fångar, särskilt initiativ som innebär att de själva utför beredning eller direkt saluför den fisk de fångat. (64) Fiskeverksamheten i Europeiska unionens yttersta randområden ställs inför svårigheter, särskilt på grund av de extra kostnaderna för saluföringen av vissa fiskeriprodukter till följd av de särskilda nackdelar som erkänns genom artikel 349 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (65) För att vissa fiskeriprodukter från Europeiska unionens yttersta randområden skulle kunna behålla sin konkurrenskraft jämfört med liknande produkter från andra regioner i unionen införde unionen år 1992 åtgärder för att kompensera för de anknutna extrakostnaderna inom fiskerisektorn. De åtgärder som gäller för perioden 2007–2013 fastställs i rådets förordning (EG) nr 791/2007[14]. Det är nödvändigt att fortsätta att bevilja stöd för att kompensera de extra kostnaderna för saluföringen av vissa fiskeriprodukter även efter den1 januari 2014. (66) Med tanke på de olika saluföringsvillkor som råder i de yttersta randområden som berörs samt variationerna när det gäller fångster, bestånd och marknadsefterfrågan, är det lämpligt att låta de berörda medlemsstaterna fastställa vilka fiskeriprodukter som ska berättiga till kompensation, de respektive maximikvantiteterna för dessa produkter samt de olika kompensationsbeloppen inom ramen för det totala anslaget per medlemsstat. (67) Medlemsstaterna bör ges tillåtelse att, inom ramen för det totala anslaget per medlemsstat, differentiera kvantiteterna av berörda fiskeriprodukter och förteckningen över dessa samt kompensationsbeloppet. De bör också ha rätt att anpassa sina kompensationsplaner, om detta motiveras av förändrade villkor. (68) Medlemsstaterna bör fastställa kompensationsbeloppet till en nivå som på ett lämpligt sätt väger upp de extra kostnader som uppstår till följd av de särskilda nackdelar som präglar de yttersta randområdena, särskilt kostnaderna för transport av produkterna till den europeiska fastlandet. För att motverka överkompensation bör beloppet stå i proportion till de extra kostnader som stödet kompenserar för, och det får aldrig överstiga 100 % av kostnaderna för transport till det europeiska fastlandet och andra anknutna kostnader. Därför bör även andra typer av offentliga åtgärder som påverkar de extra kostnadernas storlek beaktas vid fastställandet av beloppet. (69) Det är av avgörande betydelse att se till att medlemsstaterna och aktörerna har medel att utföra kontroller av hög kvalitet och därigenom kan säkra att den gemensamma fiskeripolitikens regler efterlevs och skapa förutsättningar för ett hållbart utnyttjande av levande akvatiska resurser. EHFF bör därför stödja medlemsstaterna och aktörerna i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1224/2009. Genom att bidra till att skapa en efterlevnadskultur kan detta stöd också bidra till hållbar tillväxt. (70) Det stöd som beviljas medlemsstaterna på grundval av förordning (EG) nr 861/2006 för utgifter för genomförandet av kontrollsystemet bör mot bakgrund av tanken att det endast bör finnas en fond i framtiden beviljas via EHFF. (71) Mot bakgrund av unionens politiska mål för kontroll och tillsyn förefaller det lämpligt att exakt fastställa under vilken minimitid som patrullfartyg, patrullflygplan och patrullhelikoptrar måste bedriva kontroll och tillsyn och att stödet från EHFF baseras på detta. (72) Med tanke på hur viktigt det är med samarbete mellan medlemsstaterna på kontrollområdet bör det beviljas stöd från EHFF för detta. (73) Det bör antas bestämmelser om stöd till datainsamling om fisket och hantering och användning av sådana data i enlighet med det fleråriga unionsprogrammet, särskilt stöd till nationella program och hantering och användning av data för vetenskapliga ändamål och för genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken. Det stöd som beviljas medlemsstaterna på grundval av förordning (EG) nr 861/2006 för utgifter för datainsamling om fisket och hantering och användning av sådana data bör mot bakgrund av tanken att det endast bör finnas en fond fortsättningsvis beviljas via EHFF. (74) Det är också nödvändigt att stödja samarbetet mellan medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, samarbetet med tredjeländer avseende insamling av data inom ett och samma havsområde, samt samarbetet med relevanta internationella vetenskapliga organ. (75) Syftet med den integrerade havspolitiken är att främja ett hållbart utnyttjande av haven och oceanerna och att åstadkomma ett samordnat, konsekvent och öppet beslutsfattande på de politikområden som berör oceanerna, haven, öarna, kustområdena, de yttre randområdena och havsnäringarna i enlighet med kommissionens meddelande En integrerad havspolitik för Europeiska unionen[15]. (76) Uttalanden från rådet, Europaparlamentet och regionkommittén[16] visar att det krävs fortsatt finansiering för genomförandet och den fortsatta utvecklingen av den integrerade havspolitiken för Europeiska unionen. (77) EHFF bör stödja integrerad havsstyrning på alla nivåer, i synnerhet genom utbyte av goda metoder och genom utveckling och genomförande av havsområdesstrategier. Syftet med strategierna är att skapa en integrerad ram inom vilken man tar itu med utmaningar som rör de europeiska havsområdena och stärker samarbetet mellan berörda aktörer för att se till att unionens finansieringsinstrument och fonder utnyttjas optimalt och för att bidra till den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i unionen. (78) EHFF bör också understödja vidareutveckling av verktyg som skapar synergieffekter mellan olika sektorer som har beröring med haven, oceanerna och kusterna. Detta gäller den integrerade havsövervakningen vars syfte är att förbättra realtidskunskapen om händelser till havs genom ett bättre och säkert informationsutbyte mellan olika sektorer. Emellertid får EHFF inte finansiera havsövervakning som omfattas av avdelning V i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (79) För sammankopplingen av vissa sektorers informationssystem kan det krävas att sektorerna ifråga mobiliserar egna finansieringsmekanismer, vilket bör ske i enlighet med gällande regler och fördragets bestämmelser. Den fysiska planeringen i kust- och havsområden och den integrerade förvaltningen av kustområdena är av avgörande betydelse för utvecklingen av havs- och kustområden och bidrar till att målen för ekosystemsbaserad förvaltning kan uppnås och till att skapas förbindelser mellan land och hav. Dessa verktyg är också viktiga för att säkra att förvaltningen av de många användningsområden som finns för kusterna, haven och oceanerna resulterar i en hållbar ekonomisk utveckling och stimulerar till gränsöverskridande investeringar, medan genomförandet av ramdirektivet om en marin strategi förväntas definiera inom vilka gränser den mänskliga verksamhet som påverkar havsmiljön kan bedrivas på ett hållbart sätt. Det är också nödvändigt att förbättra kunskaperna om den marina världen och stimulera till innovation genom att man underlättar insamling, återanvändning och spridning av data om oceanernas och havens tillstånd. (80) EHFF bör också stödja hållbar ekonomisk tillväxt, sysselsättning, innovation och konkurrenskraft inom de marina sektorerna och kustregionerna. Det är särskilt viktigt att man identifierar vilka rättsliga hinder och bristande kunskaper som hindrar tillväxten i nya och framväxande marina sektorer, samt vilka åtgärder som kan vidtas för att främja investeringar i den teknisk innovation som behövs för att stärka den kommersiella potentialen för marina och maritima tillämpningar. (81) EHFF bör komplettera och samverka med de befintliga och framtida finansieringsinstrument som unionen och medlemsstaterna gör tillgängliga på nationell och regional nivå för att främja skydd och hållbart utnyttjande av oceanerna. Haven och kusterna, för att främja ett mer effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och deras kustregioner, inlandsregioner och yttre randområden, samt för att ta hänsyn till hur nationella och lokala projekt prioriteras och fortskrider. Fonden kopplas till andra unionspolitiska mål som har beröring med havspolitiken, som Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska socialfonden och Horisont 2020-programmet för forskning och energipolitik. (82) För att säkra att den gemensamma fiskeripolitikens mål uppnås globalt är unionen deltar unionen aktivt i många internationella organisationers arbete. Det är viktigt att unionen bidrar till den verksamhet som bedrivs av de organisationer vars syfte är att bevara och sörja för ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna i det fria havet och i tredjeländers vatten. Det stöd som nu beviljas internationella organisationer på grundval av förordning (EG) nr 861/2006 bör mot bakgrund av tanken att det endast bör finnas en fond i framtiden beviljas via EHFF. (83) För att förbättra styrningen inom den gemensamma fiskeripolitiken och för att se till att de regionala rådgivande nämnderna fungerar bra är det viktigt att nämnderna ges tillräckligt och permanent ekonomiskt stöd så att de kan bedriva sitt rådgivande arbete inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Det stöd som nu beviljas de regionala rådgivande nämnderna på grundval av förordning (EG) nr 861/2006 bör mot bakgrund av tanken att det endast bör finnas en fond i framtiden beviljas via EHFF (84) EHFF bör i form av tekniskt stöd lämna stöd för förberedande, administrativt och tekniskt arbete samt stöd för informationsåtgärder, nätverksbyggande, utvärderingar, studier och erfarenhetsutbyte för att underlätta genomförandet av det operativa programmet och främja nydanande synsätt och metoder för ett enklare och mera öppet genomförande. Det tekniska stödet bör också omfatta inrättande av ett europeiskt nätverk för lokala aktionsgrupper för fiske, vars syfte bör vara att främja kapacitetsuppbyggnad, informationsspridning, erfarenhetsutbyte och samarbete mellan lokala partnerskap. (85) I samband med de åtgärder som finansieras enligt denna förordning är det nödvändigt att skydda Europeiska unionens ekonomiska intressen genom att relevant lagstiftning om skydd av unionens ekonomiska intressen tillämpas korrekt och genom att medlemsstaterna och kommissionen gör lämpliga kontroller. (86) [Förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser] och de bestämmelser som antas i enlighet med den förordningen bör omfatta de bestämmelser i denna förordning som omfattas av delad förvaltning. I [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser][17] fastställs bestämmelser för delad förvaltning av unionens fonder med medlemsstaterna på grundval av principerna om sund ekonomisk förvaltning, öppenhet och icke-diskriminering, samt bestämmelser om ackrediteringsorganens roll och budgetprinciper, vilka samtliga bör iakttas inom ramen för tillämpningen av den här förordningen. (87) Mot bakgrund av vissa särdrag hos EHFF, särskilt fondens storlek, vilka åtgärder som finansieras, den nära kopplingen till den gemensamma fiskeripolitiken och andra relevanta faktorer, bör det i denna förordning föreskrivas hur vissa av de gemensamma bestämmelserna om delad förvaltning bör anpassas och kompletteras och vilka undantag som bör gälla. Om så krävs enligt bestämmelserna i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser] bör förordningen om EHFF innehålla kompletterande bestämmelser till de gemensamma bestämmelserna. (88) Mot bakgrund av hur viktigt det är att bevara de marina biologiska resurserna och att skydda fiskbestånden mot i synnerhet otillåtet fiske och i enlighet med de slutsatser som dras i grönboken om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken[18] bör inget stöd från EHFF beviljas de aktörer som inte iakttar den gemensamma fiskeripolitikens regler, som allvarligt äventyrar de berörda beståndens hållbarhet och därmed utgör ett allvarligt hot mot utnyttjandet av de levande marina biologiska resurserna i enlighet med principen om maximalt hållbart uttag, och som deltar i IUU-fiske. Unionsmedel får under inget skede från det att en insats väljs ut till det att den genomförs användas på ett sådant sätt att allmänhetens förtroende för åtgärderna för att bevara de marina biologiska resurserna undermineras. (89) Medlemsstaterna bör anta lämpliga åtgärder för att garantera att förvaltnings- och kontrollsystemen fungerar. Det bör därför utses en förvaltningsmyndighet, ett utbetalande organ och ett attesterande organ för varje operativt program och deras ansvarsområden bör fastställas. Ansvarsområdena bör huvudsakligen omfatta sunt ekonomiskt genomförande, organisation av utvärdering, attestering av utgifter, revision, och kontroll av att unionens lagstiftning iakttas. Regelbundna möten mellan kommissionen och berörda nationella myndigheter om övervakningen av stödet bör föreskrivas. När det gäller förvaltning och kontroll är det i synnerhet nödvändigt att fastställa hur varje medlemsstat ska säkra att systemen har införts och fungerar tillfredsställande. (90) Under hela utgiftscykeln bör Europeiska unionens ekonomiska intressen skyddas med hjälp av proportionella åtgärder som ska göra det möjligt att förebygga, spåra och utreda oriktigheter, att återkräva sådana medel som förlorats eller som utbetalats eller använts felaktigt och att fastställa påföljder vid behov. (91) De belopp som medlemsstaterna återvinner till följd av oriktigheter bör förbli tillgängliga för den berörda medlemsstatens operativa program. Det bör antas bestämmelser om medlemsstaternas ekonomiska ansvar i de fall då det inte är möjligt att återvinna hela beloppet i samband med oriktigheter och kommissionen bör ges befogenhet att skydda unionsbudgetens intressen genom att låta medlemsstaterna bära ansvaret för de belopp som gått förlorade till följd av oriktigheter och som inte återkrävts inom rimliga tidsfrister. (92) För att säkra ett gott samarbete och sprida kunskapen om unionens stödformer är det lämpligt att stödformerna ges största möjliga offentlighet. De myndigheter som förvaltar stödet bör ansvara för detta samt för att kommissionen hålls informerad om de åtgärder som vidtagits. (93) Reglerna och förfarandena för åtaganden och utbetalningar bör förenklas så att ett regelbundet kontantflöde säkerställs. Ett förskott på 4 % av bidraget från EMFF torde kunna bidra till att påskynda genomförandet av det operativa programmet. (94) För att säkra sund förvaltning av unionens medel är det nödvändigt att förbättra utgiftsprognoserna och genomförandet. Medlemsstaterna bör därför regelbundet skicka in prognoser om användningen av unionens medel till kommissionen och förseningar i verkställandet bör medföra att förskottet måste återbetalas och att medlen automatiskt återtas. (95) Mot bakgrund av de specifika behov som gäller för den gemensamma fiskeripolitiken i enlighet med artiklarna 50 och 51 i [förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken] bör det fastställas bestämmelser som kompletterar reglerna om avbrott i betalningsfristen [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser]. Om en medlemsstat eller en aktör inte fullgör sina åtaganden enligt den gemensamma fiskeripolitiken eller om kommissionen har bevis för bristande efterlevnad bör kommissionen tillåtas att, som en försiktighetsåtgärd, avbryta utbetalningarna. (96) Utöver denna möjlighet till avbrott och för att motverka att belopp betalas ut för icke-stödberättigande ändamål bör kommissionen tillåtas att tillfälligt ställa in utbetalningar som är kopplade till fall av bristande efterlevnad av reglerna för den gemensamma fiskeripolitiken i enlighet med artiklarna 50 och 51 i [förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken]. (97) För att säkra att det finns en finansiell koppling mellan de godkända utbetalande organen och unionsbudgeten bör kommissionen årligen avsluta dessa organs räkenskaper. Beslutet om avslutande av de berörda räkenskaperna bör omfatta kontroll av att de är fullständiga, exakta och sanningsenliga, men inte huruvida utgifterna överensstämmer med unionslagstiftningen. (98) Det operativa programmet bör övervakas och utvärderas så att dess kvalitet kan förbättras och så att det är möjligt att se vad programmet åstadkommit. Kommissionen bör ange ramar för gemensam övervakning och bedömning, varigenom det bland annat säkerställs att relevanta uppgifter görs tillgängliga i tid. I detta sammanhang bör en förteckning över indikatorer upprättas och kommissionen bör analysera EHFF:s inverkan i förhållande till särskilda mål. (99) Ansvaret för övervakningen av programmet bör delas mellan förvaltningsmyndigheten och en övervakningskommitté som inrättas för ändamålet. Förvaltningsmyndighetens och övervakningskommitténs respektive ansvarsområden bör fastställas. I övervakningen av programmet bör ingå utarbetande av en årlig genomföranderapport som skickas in till kommissionen. (100) För att göra informationen om finansieringsmöjligheter och stödmottagande projekt lättillgängligare och mer genomsynlig bör det i varje medlemsstat finnas en enda webbplats eller webbportal med information om operativa program, inklusive förteckningar över verksamhet som fått stöd inom varje operativt program. Informationen ska utformas på ett sådant sätt att den ger allmänheten en rimlig och konkret idé om hur programmet fungerar och om hur skattebetalarnas pengar används inom EHFF. Härutöver bör offentliggörandet av relevanta uppgifter också tjäna till att sprida kunskap om möjligheterna att söka unionsstöd. Däremot bör enskilda personers namn inte offentliggöras i enlighet med den grundläggande rättigheten till skydd av personuppgifter och i enlighet med domstolens dom i de förenade målen Schecke[19]. (101) För att komplettera och ändra vissa icke-väsentliga delar av denna förordning, bör befogenhet att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget delegeras till kommissionen när det gäller en uppförandekod för de fall då bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler leder till en ansökan inte kan godkännas och avseende tidsfristen för ansökan, när det gäller att säkra proportionerliga förhandsvillkor, när det gäller att identifiera stödberättigande investeringar ombord som inte leder till ökningar av fiskefartygens fiskekapacitet, när det gäller en metod för att beräkna nettoinkomsterna vid innovation på miljöområdet, när det gäller att fastställa stödberättigande investeringar och kostnader för skydd och bevarande av skyddade marina områden, när det gäller att identifiera stödberättigande kostnader för investeringar i off-shore vattenbruk som inriktas på annan produktion än livsmedelsproduktion, när det gäller att fastställa innehållet i handlingsplaner för lokala utvecklingsstrategier, när det gäller att fastställa stödberättigande kostnader för det förberedande arbetet med lokala utvecklingsstrategier, när det gäller att fastställa stödberättigande kostnader inom ramen för de löpande kostnaderna och ledningskostnaderna inom de lokala utvecklingsstrategier, när det gäller de utbetalande organens skyldigheter, när det gäller att fastställa de attesterande organens uppgifter, när det gäller att förtydliga förfarandena för en tillfredsställande verifieringskedja, när det gäller att förtydliga medlemsstaternas skyldigheter vad gäller återkrav av felaktigt utbetalda stöd, när det gäller att identifiera fall av bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler som kan leda till att stöd dras in, när det gäller att fastställa de kriterier och den metod som ska tillämpas för schablonmässiga och extrapolerade finansiella korrigeringar och den förteckning över relevanta fall av bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler som kan leda till finansiella korrigeringar samt när det gäller kontroll- och utvärderingssystemets innehåll och struktur. (102) Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (103) Kommissionen bör ges befogenhet att genom genomförandeakter anta beslut om den årliga fördelningen av anslagen, beslut om de operativa programmen och om ändringar av dessa, beslut om unionens prioriteringar när det gäller kontroll och tillsyn, beslut om godkännande av årliga arbetsplaner för datainsamling, beslut om bevis för bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler som leder till eventuellt avbrott i betalningsfristen, beslut om bristande efterlevnad av den gemensamma fiskeripolitikens regler som leder till inställda utbetalningar, beslut om inställda utbetalningar och om upphävande av beslut om inställda utbetalningar, beslut om finansiella korrigeringar och beslut om avslutande av räkenskaperna. (104) För att garantera enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen ges genomförandebefogenheter när det gäller det operativa programmets format, de förfaranden som gäller för antagande av det operativa programmet, de förfaranden som gäller för antagande av den årliga arbetsplanen för datainsamling, den praktiskt tillämpningen av de procentsatser för stödnivån som anges i bilaga I, tidsfristen för inlämning av mellanliggande utgiftsdeklarationer, de utbetalande organens åligganden vad gäller kontroll och tillsyn, de attesterande organens särskilda uppgifter, regler för effektiv förvaltning och kontroll, regler för fastställande av vilka utbetalningar som ska ställas in, förfaranden för avbrott i betalningsfristen och för inställda utbetalningar, förfaranden för kommissionens kompletterande kontroller på plats, utformning för de årliga genomföranderapporterna, vilka faktorer som bör tas med i för- och efterhandsutvärderingarna samt utarbetande av tekniska inslag i marknadsföringsåtgärder. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[20]. (105) Mot bakgrund av att det är procedurbestämmelser som kommissionen ska anta genom de genomförandeakter som avses i ar 24, 98, 120 och 143 bör det rådgivande förfarandet tillämpas i samband därmed. (106) För att säkra en smidig övergång från det system som införs genom förordning (EG) nr 1198/2006 till det system som införs genom denna förordning bör befogenhet att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget delegeras till kommissionen avseende övergångsbestämmelser. (107) Det nya stödsystem som införs genom denna förordning ersätter de stödordningar som införs genom förordning (EG) nr 1198/2006, rådets förordning (EG) nr 861/2006, Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett program för att stödja den fortsatta utvecklingen av en integrerad havspolitik, förordning (EG) nr 1290/2005 (garantifonden), förordning (EG) nr 791/2007 och artikel 103 i förordning (EG) nr 1224/2009. Dessa förordningar och bestämmelser bör därför upphöra att gälla med verkan från och med den 1 januari 2014. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. AVDELNING I MÅL KAPITEL I Tillämpningsområde och definitioner Artikel 1 Syfte I denna förordning fastställs hur unionen ska finansiera (a) den gemensamma fiskeripolitiken, (b) relevanta åtgärder avseende havsrätten, (c) hållbar utveckling av de fiskeberoende områdena och inlandsfiske, samt (d) den integrerade havspolitiken. Artikel 2 Geografiskt tillämpningsområde Denna förordning ska tillämpas på åtgärder som vidtas på unionens territorium om inget annat anges i denna förordning. Artikel 3 Definitioner 1. Vid tillämpningen av denna förordning, och utan att tillämpningen av punkt 2 påverkas, ska de definitioner gälla som avses i artikel 5 i [förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken][21], artikel 5 [förordningen om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter], artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 och artikel 2 i förordning (EU) nr [förordningen om gemensamma bestämmelser][22]. 2. I denna förordning gäller följande definitioner: (1) en gemensam miljö för informationsutbyte (nedan kallad CISE): ett nätverk av decentraliserade system för utbyte av information mellan användare i olika sektorer i syfte att förbättra realtidskunskapen om händelser till havs. (2) sektorsövergripande insatser: insatser som samtidigt gynnar flera olika sektorer och/eller sektorspolitiska mål i enlighet med fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och som inte helt kan uppnås genom åtgärder inom de enskilda politikområdena. (3) elektroniskt registrerings- och rapporteringssystem (nedan kallat ERS): ett system för elektronisk registrering och rapportering av uppgifter i enlighet med artiklarna 15, 24 och 63 i förordning (EG) nr 1224/2009. (4) europeiska nätet för marin observation och datainsamling: ett nät som sammanför nationella program för havsobservation och datainsamling till en gemensam och tillgänglig EU-resurs. (5) fiskeberoendeområde: ett område med havs- eller sjöstrand, med dammar eller med en flodmynning och som har en betydande sysselsättningsnivå inom fiske eller vattenbruk och som utpekats som ett sådant av medlemsstaten. (6) fiskare: varje person som bedriver yrkesmässigt fiske, av det slag som erkänns av medlemsstaten, ombord på ett fartyg för yrkesmässigt fiske, eller som yrkesmässigt men utan fartyg skördar marina organismer, på ett sätt som erkänns av medlemsstaten. (7) den integrerade havspolitiken: en unionspolitik med vilken syftet är att främja ett samordnat och koherent beslutsfattande i syfte att så mycket som möjligt främja hållbar utveckling, ekonomisk tillväxt och social sammanhållning för medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller kustområdena, öarna och de yttersta randområdena i unionen, samt när det gäller havsnäringarna, genom konsekvent havspolitik och relevant internationellt samarbete. (8) integrerad havsövervakning: ett EU-initiativ vars syfte är att göra den övervakningsverksamhet som bedrivs i EU:s vatten mer effektiv och ändamålsenlig genom informationsutbyte och samarbete över sektors- och statsgränserna. (9) oriktighet: en oegentlighet enligt definitionen i artikel 1.2 i rådets förordning 2988/95. (10) inlandsfiske: fiske som bedrivs i kommersiellt syfte av fartyg som uteslutande fiskar i inlandsvatten eller fiske som bedrivs med hjälp av andra anordningar som används vid isfiske. (11) integrerad förvaltning av kustområden: de strategier och åtgärder som definieras i Europaparlamentets och rådets rekommendation av den 30 maj 2002 om genomförandet av en integrerad förvaltning av kustområden i Europa[23]. (12) integrerad havsstyrning: samordnad förvaltning av EU:s samtliga sektorspolitiker för oceanerna, haven och kustområdena. (13) marina regioner: de geografiska områden som fastställs i bilaga I till rådets beslut 2004/585/EG och de områden som fastställts av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna. (14) fysisk planering i kust- och havsområden: en process där offentliga myndigheter analyserar och fördelar den rumsliga och tidsmässiga utbredningen av mänsklig verksamhet i havsområden för att uppnå ekologiska, ekonomiska och sociala mål. (15) åtgärd: ett antal insatser. (16) offentliga utgifter: alla offentliga bidrag till finansiering av insatser, oavsett om pengarna kommer från medlemsstatens, regionala eller lokala myndigheters eller Europeiska unionens budget samt andra liknande utgifter. Alla bidrag till finansiering av insatser från ett offentligrättsligt organs budget eller från budgeten för en sammanslutning av en eller flera regionala eller lokala myndigheter eller ett eller flera offentligrättsliga organ i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster[24] ska betraktas som offentliga bidrag. (17) havsområdesstrategi: en strukturerad ram för samarbete avseende ett visst geografiskt område, vilken utarbetas av EU-institutionerna, medlemsstaterna, regionerna eller eventuella tredje länder som delar ett havsområde. I strategin tas hänsyn till havsområdets geografiska, klimatmässiga, ekonomiska och politiska särdrag. (18) småskaligt kustfiske: fiske som bedrivs av fiskefartyg med en total längd på under tolv meter och som inte använder släpredskap enligt förteckningen i tabell 3 i bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 26/2004 av den 30 december 2003 om registret över unionens fiskeflotta[25]. (19) fartyg som uteslutande fiskar i inlandsvatten: fartyg som bedriver kommersiellt fiske men enbart i inlandsvatten och som inte finns upptagna i registret över unionens fiskeflotta. AVDELNING II ALLMÄN RAM KAPITEL I Inrättande av Europeiska havs- och fiskerifonden och fondens mål Artikel 4 Inrättande Härmed inrättas Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). Artikel 5 Mål EHFF ska bidra till att följande mål uppfylls: (a) Hållbart och konkurrenskraftigt fiske och vattenbruk. (b) Utveckling och genomförande av unionens integrerade havspolitik på ett sätt som kompletterar sammanhållningspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken. (c) Balanserad och öppen territoriell utveckling i de fiskeberoende områdena. (d) Främjande av genomförandet av den gemensamma fiskeripolitikens regler. Artikel 6 Unionens prioriterade mål Genom de mål som fastställs för EHFF ska fonden bidra till Europa 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla. Fondens mål ska uppnås genom följande sex prioriterade mål för unionen, vilka bygger på de tematiska målen i den gemensamma strategiska ramen: (1) Fler arbetstillfällen och territoriell sammanhållning genom följande mål: (a) Främjande av ekonomisk tillväxt, social delaktighet, nya arbetstillfällen och arbetskraftsrörlighet i de kust- och inlandssamhällen som är beroende av fisket och vattenbruket. (b) Diversifiering av fiskeverksamhet till andra näringar inom den marina ekonomin och tillväxt för den marina ekonomin, inbegripet åtgärder för att begränsa klimatförändringar. (2) Främjande av ett innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat fiske genom fokusering på följande områden: (a) Stöd till stärkt teknisk utveckling, innovation och kunskapsöverföring. (b) Bättre konkurrenskraft och lönsamhet för fisket, särskilt för det småskaliga kustfisket och bättre säkerhets- och arbetsförhållanden. (c) Utveckling av nya yrkeskunskaper och livslångt lärande. (d) En bättre marknadsordning för fiskeriprodukter. (3) Främjande av ett innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat vattenbruk genom fokusering på följande områden: (a) Stöd till stärkt teknisk utveckling, innovation och kunskapsöverföring. (b) Stärkt konkurrenskraft och större lönsamhet för vattenbruket, särskilt för små och medelstora företag. (c) Utveckling av nya yrkeskunskaper och livslångt lärande. (d) En bättre marknadsordning för vattenbruksprodukter. (4) Främjande av ett hållbart och resurseffektivt fiske genom fokusering på följande områden: (a) Minskning av fiskets påverkan på havsmiljön. (b) Skydd och återställande av den marina biologiska mångfalden och de marina ekosystemen, samt av de tjänster de tillhandahåller. (5) Främjande av ett hållbart och resurseffektivt vattenbruk genom fokusering på följande områden: (a) Främjande av de ekosystem som utnyttjas av vattenbruket samt av ett resurseffektivt vattenbruk. (b) Främjande av ett vattenbruk med höga nivåer av miljöskydd, djurskydd, skydd av djur- och folkhälsan och säkerhet. (6) Främjande av genomförandet av den gemensamma fiskeripolitikens regler genom (a) tillgång till vetenskapliga rön och uppgiftsinsamling, (b) stöd till kontroll och tillsyn, förbättrad institutionell kapacitet och mer effektiv offentlig förvaltning. KAPITEL II Delad förvaltning och direktförvaltning Artikel 7 Delad förvaltning och direktförvaltning 1. De åtgärder som omfattas av avdelning V och tekniskt stöd enligt artikel 92 ska finansieras av EHFF i enlighet med principen om delad förvaltning mellan medlemsstaterna och unionen och i enlighet med de gemensamma regler som fastställs i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser][26]. 2. De åtgärder som omfattas av avdelning VI, med undantag för tekniskt stöd enligt artikel 92, ska finansieras av EHFF i enlighet med principen om direktförvaltning. KAPITEL III Allmänna principer för stöd inom ramen för den delade förvaltningen Artikel 8 Statligt stöd 1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 i denna artikel ska artiklarna 107, 108 och 109 i fördraget tillämpas på stöd som medlemsstaterna beviljar företag inom fiske och vattenbruk. 2. Artiklarna 107, 108 och 109 i fördraget ska inte tillämpas på stöd som medlemsstaterna, inom tillämpningsområdet för artikel 42 i fördraget, beviljar i enlighet med och i överensstämmelse med denna förordning. 3. Nationella bestämmelser om statligt stöd som går utöver bestämmelserna i denna förordning när det gäller ekonomiska bidrag enligt punkt 2, ska ses som en helhet i enlighet med punkt 1. Artikel 9 Partnerskap Genom undantag från artikel 5.4 i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser] ska kommissionen minst två gånger om året under programperioden samråda om genomförandet av stödet från EHFF med de organisationer som företräder partnerna på unionsnivå. Artikel 10 Samordning Utöver de principer som anges i artikel 4 i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser] ska kommissionen och medlemsstaterna säkra att det stöd som beviljas via EHFF är samordnat med och kompletterar det stöd som beviljas via andra unionspolitiska områden och via andra finansieringsinstrument, inbegripet förordning (EU) nr [om ett ramprogram för miljöåtgärder och åtgärder mot klimatförändringarna (ramprogrammet för Life)[27] och de åtgärder som vidtas inom ramen för unionens yttre åtgärder. Samordningen mellan stödet via EHFF och stödet från ramprogrammet för Life ska åstadkommas genom att finansieringen inriktas på verksamhet som kompletterar de integrerade projekt som finansieras via ramprogrammet för Life och genom att man främjar användningen av lösningar, metoder och tillvägagångssätt som visat sig lämpliga inom ramprogrammet för Life. Artikel 11 Förhandsvillkor De förhandsvillkor som avses i bilaga III till denna förordning ska gälla för EHFF. KAPITEL IV Krav för ansökningar och stödberättigande insatser Artikel 12 Krav för ansökningar 1. Ansökningar från följande aktörer får inte komma ifråga för stöd från EHFF under en viss tidsperiod: (a) Aktörer som har begått en allvarlig överträdelse enligt artikel 42 i förordning (EG) nr 1005/2008 eller enligt artikel 90.1 i förordning (EG) nr 1224/2009. (b) Aktörer som är inblandade i drift eller förvaltning av fiskefartyg som är upptagna i EU:s förteckning över IUU-fartyg enligt artikel 40.3 i förordning (EG) nr 1005/2008, eller som äger ett sådant fartyg. (c) Aktörer som begått andra former av överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens regelverk, vilka innebär en allvarlig risk för de berörda beståndens hållbarhet. 2. Ansökningar som lämnas in av aktörer som begått överträdelser av bestämmelserna för EFF eller EHFF ska inte få komma ifråga under en viss tidsperiod. 3. Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artikel 150 med avseende på (a) fastställandet av de tidsperioder som avses i punkterna 1 och 2; tidsperiodernas längd ska vara i proportion till hur allvarlig överträdelsen var eller till hur många gånger överträdelsen eller den bristande överensstämmelsen upprepats, (b) fastställandet av relevanta start- och slutdatum för de perioder som avses i punkt 1, (c) fastställandet av vilka andra former av överträdelser som innebär en allvarlig risk för de berörda beståndens hållbarhet enligt punkt 1 c. 4. Medlemsstaterna ska kräva att de aktörer som lämnar in en ansökan inom ramen för EHFF till förvaltningsmyndigheten lämnar in en undertecknad förklaring om att de uppfyller de krav som anges i punkt 1 och om att de inte har begått någon överträdelse inom ramen för EFF eller EHFF enligt punkt 2. Medlemsstaterna ska kontrollera att förklaringen är sanningsenlig innan de godkänner insatsen. 5. Kommissionen ska i enlighet med artikel 150 anta delegerade akter om delegering av uppgiften att inrätta ett system för utbyte av information om överträdelser mellan medlemsstaterna. Artikel 13 Icke-stödberättigande insatser Följande insatser får inte komma ifråga för stöd från EHFF: (a) Åtgärder som ökar ett fartygs fiskekapacitet. (b) Byggnation av nya fiskefartyg, åtgärder för att ta fiskefartyg ur bruk och import av fiskefartyg. (c) Tillfälligt upphörande med fiskeverksamhet. (d) Experimentellt fiske. (e) Överföring av äganderätten till ett företag. (f) Direkt utsättning, utom om detta är uttryckligen avsett som en bevarandeåtgärd enligt en unionsrättsakt eller görs i vetenskapligt syfte. AVDELNING III BUDGETRAM Artikel 14 Budgetgenomförandet 1. Den unionsbudget som tilldelas EHFF enligt avdelning V ska genomföras inom ramen för den delade förvaltningen enligt artikel 4 i [förordning (EU) nr […] om gemensamma bestämmelser]. 2. Den unionsbudget som tilldelas EHFF enligt avdelning VI ska genomföras direkt av kommissionen i enlighet med artikel 55.1 a i [den nya budgetförordningen]. 3. Kommissionen ska stryka hela eller delar av budgetåtagandet för direktförvaltning i enlighet med [den nya budgetförordningen] och i enlighet med artikel 147 i denna förordning. 4. Principen om en sund ekonomisk förvaltning ska tillämpas i enlighet med artiklarna 27 och 50 i [den nya budgetförordningen]. Artikel 15 Budgetresurser för den delade förvaltningen 1. De medel som under perioden 2014–2020 finns tillgängliga för åtaganden från EHFF för delad förvaltning ska uppgå till 5 520 000 000 euro i löpande priser i enlighet med den årliga fördelning som anges i bilaga II. 2. Av de medel som anges i punkt 1 ska 4 535 000 000 euro avsättas för hållbar utveckling på områdena fiske, vattenbruk och fiskeberoende områden enligt kapitlen I, II och III i avdelning V. 3. Av de medel som anges i punkt 1 ska 477 000 000 euro avsättas för kontroll- och tillsynsåtgärder enligt artikel 78. 4. Av de medel som anges i punkt 1 ska 358 000 000 euro avsättas för åtgärder för datainsamling enligt artikel 79. 5. De medel som avsätts för de yttre randområdena enligt avdelning V kapitel V får inte överskrida följande belopp per år: – 4 300 000 euro för Azorerna och Madeira. – 5 800 000 euro för Kanarieöarna. – 4 900 000 för Franska Guyana och Réunion. 6. Av de medel som anges i punkt 1 ska 45 000 000 euro avsättas för lagringsstöd enligt artikel 72 under perioden 2014–2018. Artikel 16 Budgetresurser för direktförvaltningen Ett belopp på 1 047 000 000 euro från EHFF ska avsättas för direktförvaltningsåtgärder enligt avdelning VI kapitlen I och II. I det beloppet ska ingå tekniskt stöd enligt artikel 91. Artikel 17 Fördelning av medel för delad förvaltning 1. De resurser som finns tillgängliga för åtaganden från medlemsstaterna i enlighet med artikel 15.2–6 under perioden 2014–2020 såsom anges i tabellen i bilaga II ska fastställas på grundval av följande objektiva kriterier: (a) När det gäller avdelning V: (i) Antalet sysselsatta inom fiske och vattenbruk. (ii) Produktionsnivån inom fiske och vattenbruk. (iii) Andelen fartyg för småskaligt kustfiske i fiskeflottan. (b) När det gäller artikel 78 och 79: (i) En uppskattning av omfattningen på den berörda medlemsstatens kontrolluppgifter, beräknat utifrån den nationella fiskeflottans storlek, antalet landningar och värdet av importen från tredjeland. (ii) Tillgängliga kontrollresurser i förhållande till den uppskattade omfattningen på medlemsstatens kontrolluppgifter; de tillgängliga resurserna ska uppskattas på grundval av antalet kontroller till havs och antalet landningsinspektioner. (iii) En uppskattning av omfattningen på den berörda medlemsstatens datainsamlingsuppgifter, beräknat utifrån den nationella fiskeflottans storlek, antalet landningar, andelen vetenskaplig övervakningsverksamhet till havs och antalet undersökningar som medlemss