Under budgetramens varaktighet förväntas betalningarna uppgå till 1 199,7 miljarder euro, varav 1 190,6 miljarder euro förväntas ligga inom budgetramens betalningstak. I prognosen ingår beräkningar för framtida programspecifika justeringar utifrån artikel 5 i förordningen om den fleråriga budgetramen och för återanvändning av tillbakadraganden enligt artikel 15.3 i budgetförordningen, vilka kommer att fördelas under 2023–2027. De programspecifika justeringarna kommer också att göra att budgetramens tak för åtaganden och betalningar för 2023–2027 justeras upp automatiskt (utöver den justering som redan genomförts för 2022) med ett beräknat belopp på 11 miljarder euro. Den exakta nivån fastställs årligen beroende på föregående års inkomster från bötesbelopp inom konkurrensområdet.

Rapporten utfärdas i enlighet med kraven i artikel 247.1 c i budgetförordningen . I enlighet med punkt 8 i det interinstitutionella avtalet , och för att få en övergripande bild över intäkts- och utgiftsflödena under taken för den nya budgetramen under hela dess varaktighet, omfattar prognosen i detta undantagsfall sju år – 2021–2027.

Enligt prognosen är budgetramens betalningar inte jämnt fördelade över åren. Dessa avgörs av den förväntade utvecklingen av 1) infasningen av betalningar för de nya utgiftsprogrammen (76 % av de sammanlagda betalningarna) och 2) betalningarna av de utestående åtagandena från perioden 2014–2020 och tidigare (24 % av betalningarna). Det årliga genomsnittliga utflödet beräknas till 171 miljarder euro. De beräknade nivåerna ligger under genomsnittet för de första fem åren och över genomsnittet för de sista två åren. Skillnaden mellan det år då betalningarna är högst (2027) och de år då betalningarna förväntas vara lägst (2023–2024) är omkring 29 miljarder euro. Den lägre nivå på betalningar som prognosticeras för budgetramens mittår - helt i linje med det mönster som observerats under tidigare fleråriga budgetramar -beror på att merparten av avslutningsbetalningarna från den tidigare budgetramen då betalas ut och att de nya utgiftsprogrammen reellt når "marschfart" under andra hälften av den fleråriga budgetramen.

Om hänsyn emellertid tas till EU:s återhämtningsinstrument (NextGenerationEU)(utanför budgetramens tak)förväntas betalningarna huvudsakligen koncentreras till 2021–2024 (med årliga genomsnitt på 247 miljarder euro)till följd av de tillkommande utbetalningarna till stöd för Europas ekonomiska återhämtning och medlemsstaternas resiliensförmåga. Ur detta perspektiv skulle 2027 vara året med lägst utflöden under perioden, eftersom återhämtningsinstrumentets betalningar kommer att ha fullgjorts vid slutet av 2026.

I prognosen för budgetramens utgifter finns en marginal på 6,2 miljarder euro inom budgetramens betalningstak för perioden. Med beaktande av framtida programspecifika justeringars inverkan på taken kan den sammanlagda marginalen nå 17,2 miljarder euro. Den större marginalen jämfört med beräkningen före antagandet av budgetramen beror främst på två faktorer: 1) det nödvändiga fokuset på att genomföra EU:s tillfälliga återhämtnings- och krismedel i återhämtningsinstrumentet och 2) den mer försiktiga prognosen för de nya programmen till följd av det sena antagandet av budgetramen för 2021–2027 och viss programrelevant lagstiftning, särskilt för sammanhållningspolitiken.

Betalningsbehoven ligger långt under betalningstaken på en årlig basis fram till och med 2025, med en beräknad total marginal på 19,2 miljarder euro, medan 2026 och 2027 års behov verkar uppgå till mer än 13 miljarder euro. Detta är en logisk följd av att betalningstaket har fastställts på en stabil nivå i reala termer samtidigt som genomförandet förväntas följa samma cykliska mönster som tidigare budgetramar. I enlighet med mekanismen för automatisk uppjustering i artikel 11.1 b i förordningen om den fleråriga budgetramen ska de belopp som inte använts under ett visst år göra att taket för kommande år höjs. De beräknade marginalerna fram till 2025 kommer därför att omvandlas till höjda tak för 2026 och 2027 (inom de begränsningar som fastställs i artikel 11.3 i förordningen om den fleråriga budgetramen). Med beaktande av denna justering av taken och de programspecifika justeringar som avses i artikel 5 i förordningen om den fleråriga budgetramen är den nuvarande betalningsprognosen för budgetramens sista två år förenlig med budgetramens betalningstak.

2.1. Betalningar i förhållande till nya åtaganden

I prognosen för detta år fastställs en uppdaterad beräkning av övergripande betalningsbehov i förhållande till åtagandena i den nya budgetramen. I prognosen beaktas den faktiska början på genomförandet av de nya programmen utan att det påverkar utfallet av de respektive pågående programplaneringsförfarandena. De uppdaterade beräkningarna är omkring 3,3 miljarder euro lägre (mindre än 0,3 % av betalningstaket) jämfört med förväntningarna under förhandlingarna om paketet för budgetramen.

Med covid-19-pandemin kom stora ekonomiska utmaningar som utlöste avgörande politiska åtgärder och främjade förhandlingsprocessen för den nya budgetramen och de nya utgiftsprogrammen. För sammanhållningspolitiken, havspolitiken och Fonden för en rättvis omställning kommer däremot de ackumulerade förseningarna med att anta budgetramen, förordningen om gemensamma bestämmelser och motsvarande sektorsspecifik lagstiftning att inverka på antagandet av de nationella programmen för 2021–2027. Trots de förenklingar som infördes i den nya lagstiftningsramen för att underlätta antagandet av nationella program och kommissionens tidiga engagemang med nationella myndigheter verkar det som att betydande omfördelningar i enlighet med artikel 7 i förordningen om den fleråriga budgetramen kommer att behövas, vilket även var fallet under programperioden 2014–2020. Kommissionens senaste bedömning, som grundas på de pågående informella diskussionerna med medlemsstaterna, antyder att omkring 50 % av de nationella programmen förväntas antas under 2021, medan de återstående programmen kommer att antas under 2022. Större delen av programmen för Fonden för en rättvis omställning förväntas antas under 2022. Omfördelningen av åtaganden innebär att de trancher för årlig förfinansiering som omfattar både 2021 och 2022 ska betalas under 2022. Den föreliggande prognosen grundas därför på statistiken över betalningsansökningar för programperioden 2014–2020, vilken ger det närmaste historiska riktmärket. Denna strategi ska revideras när det faktiska genomförandet av den nya perioden inleds och när effekterna av de förenklingar som infördes i den nya rättsliga ramen kan vägas in fullt ut.

Betalningsberäkningen för den gemensamma jordbrukspolitiken justeras också nedåt. Genom förordningen om övergångsbestämmelser för den gemensamma jordbrukspolitiken förlängs större delen av reglerna för den gemensamma jordbrukspolitiken för 2014–2020 under en övergångsperiod fram till 2021 och 2022, vilket säkerställer ett fortlöpande stöd till jordbruket under den viktiga återhämtningsfasen efter covid-19. Detta innebär dock att genomförandet av den reformerade gemensamma jordbrukspolitiken börjar gälla först 2023. Programmen för landsbygdsutveckling antas därför komma igång med genomförandet senare under budgetramen, vilket innebär att fler betalningar kommer att senareläggas till efter 2027.

Genomförandet av sammanhållningspolitiken och den gemensamma jordbrukspolitiken kan även påverkas av den ytterligare tillgången till finansiering genom återhämtningsinstrumentet.

För de flesta av de EU-program som kommissionen förvaltat centralt kommer 2022 att vara det första hela verksamhetsåret. Genomförandet av dessa program förväntas komma igång gradvis efter en långsam start på förhandlingsprocessen.

2.2.Betalningar avseende åtaganden före 2021

Kommissionens prognos för betalningar utifrån åtaganden från åren före 2021 (utestående åtaganden) uppdateras för att beakta utgifterna i 2021 års genomröstade budget och 2022 års budgetförslag.