A4-0029/97

Europaparlamentets resolution om kommissionens lägesrapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av den generella ordningen för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning, avfattad i enlighet med artikel 13 i direktiv 89/48/EEG (KOM(96)0046 - C4-0194/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens rapport till Europaparlamentet och rådet KOM(96)0046 - C4-0194/96,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och yttrandet från utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media (A4-0029/97), och med beaktande av följande:

A. Direktiv 89/48/EEG ((EGT nr L 19, 24.1.1989, s. 16.)) utgör det första instrumentet som syftar till att medelst ett horisontellt angreppssätt upprätta en generell ordning för ömsesidigt erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, för att underlätta den fria rörligheten, den fria etableringsrätten samt friheten att tillhandahålla tjänster för berörda unionsmedborgare,

B. Den generella ordningen har redan kompletterats genom rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992, som hänför sig till en andra generell ordning för ömsesidigt erkännande av yrkesutbildningar ((EGT nr L 209, 24.7.1992, s. 25.)), och med beaktande av det faktum att kommissionen också i denna föreslår en ändring, genom sitt förslag till direktiv som instiftar en mekanism för erkännande av examensbevis för de yrkesverksamheter som täcks av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder, en ordning som kompletterar den generella ordningen ((EGT nr C 115, 19.4.1996, s. 16.)),

C. Kommissionens rapport är av stor nytta om man har för avsikt att följa utvecklingen av den praktiska tillämpningen av den generella ordningen för erkännande av examensbevis och att se de problem som denna tillämpning medför,

D. Över 100 framställningar har inkommit sedan direktivet trädde i kraft, det vill säga under en femårsperiod räknat från den 4 januari 1991 (se artikel 12 i direktiv nr 89/48/EEG).

1. Parlamentet gläder sig åt kvaliteten på kommissionens rapport, vars största värde består i att den bedömer de huvudsakliga inneboende problemen i tillämpningen av direktiv 89/48/EEG, genom att peka på enskilda yrkesfall som lyfter fram specifika frågor med en viss komplexitet; uppskattar också dess försök att beakta olika lösningar varav vissa slutligen kommer att ta sig uttryck som ändringar i bestämmelserna i direktiv 89/48/EEG för att förbättra det sätt på vilket den generella ordningen fungerar,

2. erkänner att betydelsefulla framsteg har gjorts under de senaste sju åren när det gäller att uppnå ett ömsesidigt erkännande av akademiska och yrkesmässiga kvalifikationer medlemsstaterna emellan, vilket gradvis ökat möjligheterna för de EU-medborgare som så önskat att använda de kvalifikationer och den yrkeserfarenhet som har förvärvats i ett land för att utöva yrkesverksamhet i en annan medlemsstat; uppmanar därför kommissionen att fortsätta sin uppgift att verka för att samtliga medlemsstater, liksom deras universitet och yrkesorganisationer, skall avlägsna återstående juridiska eller praktiska hinder för fullständigt ömsesidigt erkännande,

3. gläder sig i synnerhet åt att se kommissionen ansluta sig till de lösningar domstolens rättspraxis bidragit med, i synnerhet genom Vlassopoulou-domen den 7 maj 1991 ((Mål C-340/89, [1991] ECR I-2357.)); anser att domstolens resonemang i förevarande domslut utgör en beaktansvärd framgång vad gäller all problematik med erkännandet av examensbevis, eftersom det utan åtskillnad täcker yrken oberoende av om de omfattas av den generella ordningen eller de s.k. sektoriella ordningarna eller inte,

4. fäster även kommissionens uppmärksamhet på de svårigheter som uppstår på grund av att det saknas en exakt definition av begreppet högre utbildning och önskar att denna fråga studeras närmare,

5. bekräftar att man håller fast vid principen om ömsesidigt förtroende, som uttrycks i artikel 3 i direktiv 89/48/EEG; understryker att denna princip icke desto mindre på allvar kan äventyras av att nationella myndigheter obetänksamt eller till och med i orimlig utsträckning tillämpar de kompensationsmekanismer som förutses i artikel 4 i detta direktiv, vilket inte alltid är motiverat,

6. uppmanar av denna anledning kommissionen att vara vaksammare när den skall hantera de klagomål som presenteras av gemenskapens medborgare; uttalar sin övertygelse att ett effektivt fungerande av den generella ordningen för erkännande av examensbevis, som införts genom direktiv 89/48/EEG, huvudsakligen vilar på en förnuftig balans mellan bestämmelserna i artikel 3 och 4, och på sökandet efter enklare och smidigare lösningar,

7. glädjer sig framför allt över det faktum att kommissionen i sin rapport försvarar åsikten att artikel 3 i direktiv 89/48/EEG tydligt, exakt och obetingat är tillräcklig för att ha direkt effekt och påpekar att förstainstansrätten i Panagiotopoulou-domen (mål T-16/90) av den 11 februari 1992 fastslog att denna artikel har direkt verkan,

8. konstaterar, inte utan oro, liksom kommissionen att migrerande arbetstagare inte känner till hur det allmänna systemet fungerar; önskar en stärkt dialog mellan de nationella myndigheterna och kommissionen, ett väl fungerande och lämpligt informationssystem och större insyn på alla nivåer,

9. begär dock i detta sammanhang och med hänsyn till att det inkommit så många framställningar att rådet och kommissionen skall öka sina insatser för att i direktivet införa kravet om att ta hänsyn till den yrkeserfarenhet som förvärvats efter erhållandet av examensbevis för att på ett mer tillfredsställande sätt säkerställa den fria etableringsrätten och rätten till fri rörlighet,

10. glädjer sig därvid vid den roll som spelats av de nationella samordnarna vilka utnämnts i enlighet med artikel 9 i direktiv 89/48/EEG, och stöder kommissionens initiativ till att förstärka deras roll,

11. är för övrigt medvetet om att direktivet bara kan tillämpas på gemenskapernas medborgare; bedömer likväl att direktivets bestämmelser vad gäller de utbildningar som delvis genomgåtts i tredje land är motstridiga och anser att denna motsägelses fortbestånd hindrar alla lösningar på ett problem som tenderar att få oroväckande dimensioner i vissa medlemsstater,

12. uppmärksammar att kommissionen har för avsikt att inte föreslå grundläggande ändringar i direktiv 89/48/EEG, men uppmanar kommissionen att så snart som möjligt lägga fram förslag till begränsade ändringar, i synnerhet till artikel 4, vilka möjliggör en förbättring av det rådande systemet,

13. beaktar med intresse tidpunkten 1999, då kommissionen förbinder sig att presentera en studie om direktiv 92/51/EEG, som kommer att ge möjlighet att åter studera hur den generella ordningen i dess helhet fungerar; förbehåller sig dock möjligheten att fram till dess utöva en regelbunden kontroll i förhållande till kommissionen i enlighet med de vanliga parlamentariska kontrollmedlen,

14. konstaterar att den bestämmelse om intagningsspärr som gäller i vissa medlemsstater i unionen i och med den ökade rörligheten inom gemenskapen skulle kunna medföra problem på sikt; uppmanar kommissionen att undersöka denna fråga,

15. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och till medlemsstaternas regeringar.