Yttrande om kommissionens meddelande om uppföljning av grönboken "Medias mångfald och koncentration på den inre marknaden - utvärdering av behovet av en gemenskapsåtgärd"

(96/C 100/13)

Vid sitt sammanträde den 5 december 1994 gav Regionkommitténs presidium underutskott 3 i uppdrag att utarbeta ett yttrande om ovannämnda meddelande.

Underutskott 3 utarbetade sitt yttrande den 22 mars 1995. Föredragande var Thrasyvoulos Lazaridis. Utskott 7 utarbetade ett tilläggsyttrande den 10 mars 1995. Föredragande var Luigi Sileoni.

Vid sin 8:e plenarsession den 19-20 juli 1995 (sammanträdet den 19 juli 1995) godkände Regionkommittén detta yttrande, till vilket yttrandet från utskott 7 bifogas.

INLEDNING

Media är inte enbart en av många kanaler som finns för att sprida information utan utgör också en karaktäristisk del av dagens samhälle.

Press, radio och TV tjänar inte enbart som huvudsakliga informationskällor utan är även de mest tillgängliga källorna för underhållning och den mest spridda undervisningsformen.

Allt som rör politik, ideologi, livsåskådning, stereotyper och beteende sprids huvudsakligen via media.

Media erkänns därför som ett grundläggande inslag i det moderna samhället och utgör samtidigt ett möjligt hot mot detsamma.

Detta beror på att tryckta och elektroniska media utgör någonting mer än enbart ekonomisk verksamhet och kulturellt skapande. Media ger upphov till olika sätt att se på saker och har i allra högsta grad en politisk funktion.

Detta gäller särskilt den tryckta och audiovisuella produkten som inte klargör sin politiska identitet och som framstår som "oförarglig" och "opartisk" i fråga om politiska spörsmål. Den har dock en mycket stor läsekrets/tittarskara och formar den estetiska, kulturella, institutionella och även den politiska ramen inom vilken vi rör oss. Den skapar vår samhällsuppfattning.

Vi bör därför närma oss ett sådant fenomen med varsamhet på många plan - ekonomiskt, estetiskt, nationellt - och med en misstro i fråga om den gällande ordningen och politiken.

Det moderna samhället är redan mångfaldigt och skiftande i sin skiktindelning och inrymmer alla slags intressekonflikter. En utveckling som har medfört att problemet medvetandegjorts är avskaffandet av det statliga radio och TV-monopolet.

Mångfalden som följde därefter, både i fråga om organisation och programföretag, gjorde det omöjligt att tillämpa den lagstiftning som då fanns och i synnerhet att förhindra en koncentration av ett flertal radio och TV-stationer eller ett innehav av mer än 50 % av aktierna i samma medium av en och samma person eller dennes släktingar. Det var även omöjligt att reglera hur sådana aktieägare skaffar sig de ekonomiska resurserna som står till deras förfogande, att skydda den intellektuella äganderätten och att tillse att internationellt accepterade etiska regler respekteras osv.

Det finns helt klart en allmänt vedertagen uppfattning i fråga om de allmänna principerna, såsom mångfald, en fri och rättvis tillgång till informationskällor och behovet av att utnyttja och konfrontera den snabba tekniska utvecklingen. Ett mer akut problem - ett problem som får folk att reagera och som är kärnan i samspelet mellan samhällskrafterna - är problemet som rör den privatägda mediakoncentrationen.

Med "koncentration" avses inte enbart en koncentration av kapital och media utan även en rent allmän koncentration i fråga om livsåskådning, tankar och idéer genom den likhet som kännetecknar de program som erbjuds.

Den offentliga sektorn (genom "public service"-företagen) erbjuder mitt i denna samhälleliga, politiska och institutionella utveckling en mångfald i det rådande kommunikationssystemet i samhällen med demokratiska och pluralistiska politiska system. När åtgärder vidtas måste man hålla i minnet att "public service"-företagen har en roll att spela som förebilder genom sitt mångfasetterade utbud vid sidan om dess rent konkurrensmässiga roll.

Koncentrationsproblemet är naturligtvis varken nationellt eller europeiskt utan internationellt - ett faktum som har givit upphov till en intensiv debatt inom både EU och Europarådet. Denna debatt utgick ifrån EU-kommissionens grönbok "Medias mångfald och koncentration på den inre marknaden - utvärdering av behovet av en gemenskapsåtgärd". Grönboken gör en första utvärdering av behovet att föreslå åtgärder på gemenskapsnivå för medias koncentration och mångfald (press, radio och TV) och presenterar även de olika lösningar som kommissionen skulle kunna använda sig av när den väl har sammanställt de berörda parternas synpunkter.

På begäran av Europaparlamentet och några av de berörda parterna bad kommissionen samtliga berörda parter i januari 1993 att delta i en omfattande rådfrågningsprocess på grundval av grönboken om "medias mångfald och koncentration".

Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om uppföljningen av grönboken "Medias mångfald och koncentration på den inre marknaden - utvärdering av behovet av en gemenskapsåtgärd" är en första rapport som behandlar denna rådfrågningsprocess.

Detta kommissionsmeddelande är ett första svar på rapporten från Bangemanngruppen som inrättades av Europeiska rådet i syfte att inkomma med förslag rörande informationssamhället. Denna rapport framhäver bland annat de förödande konsekvenserna för den inre marknaden som uppstått på grund av skillnaderna i de nationella lagstiftningarna i fråga om äganderätten av media.

Under rådfrågningsprocessen erhölls yttranden från Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, medlemsstaterna, enskilda mediaföretag samt organisationer som representerar dem. ReK ombads aldrig att yttra sig, vilket vi djupt beklagar. ReK:s presidium beslutade att inlämna följande rekommendation som ett yttrande på eget initiativ.

I. Kommissionens ståndpunkt

1. Målet med kommissionens initiativ var att skapa nödvändiga villkor för att ta vara på tillfället som ges då den inre marknaden skall fullbordas, vilket kommissionen anser vara nödvändigt och utgöra ett bra tillfälle, särskilt med tanke på medias etableringsfrihet och den fria rörligheten för deras tjänster.

2. Kommissionen erkänner att skillnaderna i de nationella bestämmelserna beträffande äganderätten av media hindrar den inre marknaden att fungera på ett tillfredsställande sätt. Denna ståndpunkt utkristalliserades efter den första rådfrågningsomgången då det blev tydligt att dessa hinder för den inre marknadens funktion härrör från det faktum att mediaföretags strategier i de flesta fall fortfarande är nationella.

3. Även om kommissionen först hävdade att behovet av åtgärder från kommissionens sida främst har att göra med att den inre marknadens funktion måste garanteras snarare än att mångfalden som sådan upprätthålls, erkänner kommissionen i sina slutsatser efter den första rådfrågningsomgången att denna ståndpunkt beträffande medias mångfald måste förkastas på grund av de frågor som står på spel. I första hand åligger det dock medlemsstaten att skydda mångfalden som sådan. Då kommissionen arbetar mot dessa mål och utövar sina befogenheter måste den tillse att mångfalden inte påverkas negativt av dess verksamheter och sättet på vilket den utövar sina befogenheter.

- Kommissionen tycks slutligen inte anse att det finns behov av att gemenskapen ingriper då nationella mekanismer kan tillämpas med en gemenskapsdimension. Det kan dock finnas överlappningar på det gränsöverskridande området på grund av de olika nationella regelverken och skillnaderna mellan dem.

Dessa lagar begränsar tillgången till medias verksamhet och äganderätten av media medan kommissionen anser att de borde få den inre marknaden och medias konkurrenskraft att fungera på ett tillfredsställande sätt, vilket mångfalden kräver.

- Begränsningar av äganderätten är inte oförenliga med gemenskapslagstiftningen då de tjänar det allmännas intresse och är icke-diskriminerande, förutom då det handlar om bestämmelser för utländskt ägande som inte är förenliga med fördraget eftersom de är diskriminerande.

Bestämmelser som begränsar äganderätten av media kan inte ersättas enbart genom att man tillämpar allmänna konkurrensregler och - särskilt på gemenskapsnivå - förordningen om kontroll av företagssammanslagningar. Denna förordning kan enbart motverka uppkomsten av en mediakoncentration som påverkar mångfalden om denna samtidigt påverkar konkurrensen, vilket inte alltid är fallet.

4. Nationella lagar om äganderätten av media håller redan på att utarbetas i några medlemsstater och kommer att utarbetas då de nya omständigheter som nu tar form kräver detta. Dessa lagar är inte samordnade och leder till en uppdelning av den inre marknaden.

Lagarna kan också vara ineffektiva, motverka varandra och hindra mediaföretagens ekonomiska utveckling. En sådan ekonomisk utveckling är nödvändig för mångfalden och den gränsöverskridande spridningen av mediaföretagens tjänster.

Den juridiska osäkerheten som härrör från den nuvarande överlappningen av bestämmelser i de olika medlemsstaterna har hämmat investeringarna i europeiska media.

5. Målet är fortfarande att behålla mångfalden, motverka mediakoncentrationen, att skapa en maximal juridisk säkerhet, vilket krävs för att det skall investeras i mediabranschen, och ett skyddsnät som hindrar att det uppstår en mediakoncentration som hotar mångfalden och som inte kan bekämpas av de traditionella konkurrenslagarna.

Det krävs därför en stabil juridisk ram som inte skulle försvaga skyddet av mångfalden i medlemsstaterna och som skulle garantera en motsvarande skyddsnivå inom EU genom att bestämmelserna begränsas till det absoluta minimum som krävs för att ovanstående mål skall uppnås (subsidiaritetsprincipen).

6. Då man beaktar koncentrationen nämns två kriterier:

- det faktiska lyssnar/tittar-kriteriet, och

- kriteriet för kontrollen av media samt behovet av att fastställa vilka kategorier av personer (fysiska eller juridiska) som inte får kontrollera media (diskvalificerade personer).

7. Samtidigt som kommissionen ställer sig positiv till det tredje alternativet (att utfärda ett direktiv eller förordning) tar den ännu inte klar ställning till behovet av att upprätta en oberoende europeisk kommitté för att uppnå gemenskapsmålen, även om kommissionen anser att ett direktiv är att föredra för att uttrycka EU:s initiativ.

8. Kommissionen föreslog tre alternativ och begärde in de berörda parternas åsikter om dessa:

a) ingen åtgärd vidtas,

b) förslag till rekommendation för att stärka öppenheten, samt

c) förslag till harmonisering av de nationella begränsningarna av äganderätten för media i form av ett direktiv eller förordning.

II. Europaparlamentets ståndpunkt beträffande grönboken som antogs den 20 januari 1994 och resolutionen som antogs den 27 oktober 1994:

1. Europaparlamentet anser att mångfalden av press och information i radio och TV är vår demokratis grundläggande kännemärken och anser det vara nödvändigt att bevara medias oberoende i varje demokratisk stat.

All lagstiftning beträffande mediakoncentrationen skall inte enbart beakta den ekonomiska dimensionen utan även den kulturella dimensionen samt de samhälleliga, moraliska och politiska konsekvenserna för att den nödvändiga mångfalden skall garanteras. Branschens kvalitet och mångfald utgör kärnan i vårt demokratiska system.

2. Europaparlamentet anser att en gemenskapsåtgärd på området för mediakoncentration är nödvändig inte bara för att skapa en inre marknad och spelregler för mediaindustrin utan även - och framför allt - för att skapa och upprätthålla ett varierat och pluralistiskt åsiktsforum i medierna, vilket tjänar de europeiska medborgarnas intresse.

3. Europaparlamentet ställer sig positivt till "alternativ 3" kombinerat med ett direktiv och att det skapas en oberoende rådgivande kommitté - ett europeiskt mediaråd - som har som mål att i första hand harmonisera de nationella begränsningarna av mediakoncentrationen och i andra hand göra det möjligt för gemenskapen att ingripa om det uppstår en mediakoncentration som hotar mångfalden på europeisk nivå.

4. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i sitt förslag inbegripa följande:

a) ett utkast till direktiv om rätten till tillgång till information från gemenskapen och de nationella myndigheterna, i samma anda som USA:s "Freedom of Information Act";

b) allmänna regler för att bevara yrkesetiken som lämpligen bör upprättas av berörda parter;

c) ett ramdirektiv som skyddar det journalistiska oberoendet i alla medier.

Det är viktigt att påpeka att Europaparlamentets andra resolution huvudsakligen behandlar frågans politiska, kulturella och sociala dimension och på ett tydligt sätt ger uttryck för en djup oro att frågan om medias mångfald och koncentration kan inskränkas till att enbart bli en ekonomisk fråga för den inre marknaden.

III. ESK:s yttrande om grönboken från den 22 september 1993

Kommittén erkänner behovet av en gemenskapsåtgärd för att skydda mångfalden och att kontrollera koncentrationen av media i syfte att förhindra uppkomsten av monopol.

ESK föreslår att kommissionen vidtar åtgärder för att säkerställa en internationell överenskommelse som sträcker sig utanför EU:s gränser för att tillförsäkra att det - i samband med satellitprogram - vidtas liknande åtgärder i tredje land.

ESK tycks stödja tanken på ett europeiskt mediaråd eller ett administrativt organ för media som inbegriper oberoende sakkunniga och representanter från politiska och samhälleliga grupper. Detta organ skulle bli ett rådgivande organ.

ESK ställer sig också positiv till att kommissionen utfärdar ett direktiv och att det upprättas allmänna regler för Europas medier.

IV. Medlemsstaternas ståndpunkter som svar på enkäten som kommissionen skickade till medlemsstaterna i juli 1993, nämligen:

a) Det finns inget behov som rättfärdigar alternativ 2 (rekommendation om öppenhet) eftersom det inte finns några svårigheter med att utbyta information om öppenheten i ägandet av media.

b) I fråga om valet mellan alternativ 1 (ingen åtgärd) och 3 (direktiv eller förordning) beslutade medlemsstaterna att avvakta resultaten från rådfrågningen av de berörda parterna.

V. Åsikter som framförts av den privata sektorns berörda parter i enlighet med kommissionens sammanställning och utvärdering. Dessa visar att majoriteten av mediaföretagen är emot alternativ 1 (ingen åtgärd) och för en förändring av den nuvarande juridiska ramen beträffande äganderätten av media. Ståndpunkterna är dock mycket vaga eller splittrade i frågan huruvida det är den nationella eller europeiska nivån som skall tillse att denna förändring äger rum. Dessa ståndpunkter, som beror på olika sätt att hantera de nya teknologiernas allmänna spridning och inverkan, kan delas in i fem kategorier beroende på de berörda mediaföretagen:

a) företagens eventuella europeiska eller nationella strategi för att utvidga sin verksamhet;

b) spridningen av de olika medier som företaget kontrollerar;

c) företagets ursprungsland och om det verkar på en öppen eller stängd marknad;

d) frågan om företaget nyligen etablerats eller om det varit verksamt under lång tid;

e) frågan om företaget arbetar efter en kort- eller långsiktig strategi.

Företagens sätt att resonera rör dock huvudsakligen möjligheterna att utnyttja den inre marknaden, med särskild vikt vid rätten till fri etablering för mediaföretag, fri rörlighet för mediatjänster, en juridisk säkerhet som är nödvändig för att det skall investeras i mediabranschen och skapandet av en enhetlig och stabil ram som underlättar utvecklingen för dessa företag och ökar deras konkurrenskraft.

VI. Det faktum att ReK:s plenarsession den 1 och 2 februari 1995 berörde denna fråga, liksom utskott 3 inom ramen för sina befogenheter (fördragande: Leguina Herrán) samt utskott 7 (föredragande: Manfred Dammeyer).

Utskott 3 uttryckte bland annat följande ståndpunkter som bekräftades av ett beslut av ReK:s plenarförsamling den 1 och 2 februari 1995:

"ReK är medveten om att informationssamhället ger upphov till både en rädsla för det okända och en förhoppning. ReK stöder därför mycket bestämt kommissionens idé om att utvärdera dessa nya teknologiers inverkan på den sociala, ekonomiska och regionala samhörigheten.

Kommittén anser att principen om att säkerställa ett allomfattande tillhandahållande av viktig allmän information oberoende av medborgarens betalningsförmåga skall antas av lokala och regionala organ för att förbereda och stärka informationssamhället.

Kommittén önskar påpeka att medlemsstaternas beslutande instanser, i synnerhet de som ansvarar för medias reglering, skall bevaras.

Frågan om äganderätten av media förtjänar särskild uppmärksamhet. Medlemsstaterna har fortfarande befogenheter att lagstifta inom detta område."

Utskott 7 höll mer omfattande och givande diskussioner i denna fråga - även om de inte var helt uttömmande - och de behandlade de farhågor som finns om att mediapolitiken till sist enbart skall underordnas telekommunikationspolitiken och oron att medierna i huvudsak skall betraktas som företag som kan ge ett mervärde och skapa sysselsättning som vilket företag som helst. I detta fall har gemenskapen en skyldighet att säkerställa rättvisa konkurrensvillkor på den inre marknaden som skulle möjliggöra för dessa företag att expandera och nå spridning på den inre marknaden, stärka deras konkurrenskraft globalt samtidigt som deras verkliga uppgifter torde hamna i skymundan och deras katalytiska kraft inte skulle beaktas. Rekommendationerna i frågan antogs under Regionkommitténs sjätte plenarsession som hölls den 1 och 2 februari 1995.

Utskott 7 upprättade också ett tilläggsyttrande (föredragande: Luigi Sileoni) som antogs enhälligt under sammanträdet den 10 mars 1995. Tilläggsyttrandet grundar sig på samma principer som det huvudsakliga yttrandet. De två föredragandena anser att det bör inkluderas i detta yttrande.

SLUTSATSER

Med beaktande av ovanstående drar REGIONKOMITTÉN följande slutsatser:

1. Regionkommittén uttrycker sin tillfredsställelse över att kommissionen nästan har avslutat sin rådfrågningsprocedur som syftar till att snabbt fastställa ramen för en gemenskapsåtgärd på området för medias mångfald och koncentration på den inre marknaden.

2. Regionkommittén vill samtidigt beklaga att ReK inte ombetts att deltaga i denna process och upprepar sin begäran att regionerna ständigt skall inbegripas i all rådfrågning som rör den kommande utvecklingen på området för medias mångfald och koncentration på den inre marknaden.

3. Regionkommittén beklagar även att medlemsstaternas ståndpunkter presenteras på ett otillräckligt sätt i kommissionens meddelande, i synnerhet vid jämförelse med de berörda grupperingarnas ståndpunkter.

4. Regionkommittén anser att medias ställning och verksamhet huvudsakligen är ett diskussionsämne som påverkar själva demokratin och mindre ett problem som rör den inre marknaden, eftersom den inre marknaden inte på egen hand kan garantera mångfalden.

5. Regionkommittén anser att medias samhälleliga och katalytiska roll i skapandet av mentaliteter och stereotyper måste erkännas. Vi måste även vara medvetna om och angripa den grad av politiskt inflytande som medierna utövar och skydda och vidmakthålla villkoren i det politiska livet som grundar sig på mångfalden. Vi måste även skapa en verklig mångfald i medierna och inte enbart en mångfaldsillusion som faktiskt inte är något annat än ett konstant upprepande av samma ord samt ett urval av information och bildsekvenser.

Vi måste tillse att medborgarnas individualitet och privatliv respekteras och att de som påverkas av den makt-apparat som media utgör garanteras rätten till genmäle.

6. Regionkommittén anser att den tekniska utvecklingen bidrar till att den ekonomiska makten koncentreras.

7. Regionkommittén noterar att mediaföretag, antingen de är involverade i kultur, annonsering, telekommunikation eller något annat, redan är sammankopplade internt och samverkar för att bilda grupper med enorm ekonomisk och politisk makt och på så sätt får en betydande inverkan på det politiska etablissemanget som allt mer är beroende av deras hjälp, eftersom det politiska etablissemangets ställning i det moderna samhället faktiskt beror på den direkta och indirekta publicitet som de erhåller. Vidare styrs konsumenternas uppfattning av TV-programmen, och även om de har tillgång till mer information så är deras kunskap ändå förutbestämd.

I synnerhet vad beträffar elektroniska media (radio, TV) så är dessa medier inte bara en förlängning av pressen utan de är kanske det moderna samhällets mest utmärkande kännetecken och det som tycks knyta samman samhället. Radio och TV är medborgarnas dagliga "fönster" mot samhället i stort och de viktigaste kanalerna för att sprida ideologier, skapa mentaliteter, fastställa förebilder för uppförande och politiskt inflytande.

8. Regionkommittén understryker att det finns en fara att informationssamhället kan utvecklas till ett indoktrineringssamhälle och att vår frihet kan bli en teoretisk princip. Denna fara blir allt större då ägandekoncentrationen av media ökar och då det bildas grupper som har gemensamma och sammankopplade verksamheter, ofta under benämningen vertikal investering och för att förbättra konkurrenskraften på den interna marknaden och på världsmarknaden.

9. Regionkommittén håller med kommissionen om att det - för att kunna kontrollera koncentrationen - är viktigt att kunna tillgripa a) det faktiska lyssnar/tittar-kriteriet kombinerat med ett kriterium som grundar sig på antalet stationer som kontrolleras av en och samma ägare och b) kriteriet för kontrollen över media, vars fastställande kommissionen redan har påbörjat genom att börja studera denna fråga.

10. Regionkommittén anser också att det är viktigt att fastställa kategorin av personer som inte får skaffa sig en kontroll över media på grund av sin ställning eller verksamhet.

11. Regionkommittén håller samtidigt med kommissionen om att medlemsstaternas åtgärder för att reglera etableringen och koncentrationen av mediaföretagen och spridandet av deras produkter men också för att skydda mångfalden kan skada den inre marknaden på grund av olikheten mellan åtgärderna. Detta hotar att minska den fria rörligheten för mediatjänster mellan medlemsstaterna och kan begränsa den fria etableringsrätten för mediaföretag, skapa en juridisk osäkerhet som kan hämma investeringarna på detta område och således undergräva de europeiska företagens förmåga att möta "angrepp" från mäktiga, icke-europeiska mediaföretag.

12. Regionkommittén anser därför att vi också måste lösa problemet med att skapa lika förutsättningar för alla på den inre marknaden genom att den nationella lagstiftningen harmoniseras inom en enhetlig, tydlig och stabil ram för att underlätta för investeringar och för att säkerställa etableringsfriheten för europeiska företag och rörligheten för programmen inom gemenskapen. Icke desto mindre anser kommittén att medlemsstaternas och regionernas befogenheter måste respekteras och att man på alla sätt måste följa subsidiaritetsprincipen och undvika onödig centralstyrning.

Samtidigt måste åtgärder vidtas för att förhindra alltför stora mediakoncentrationer eftersom en avreglering inte kan uppnås på bekostnad av "public service"-företagen som skyddas av nationella monopol. Den inre marknaden kan inte heller skapa lika förutsättningar för alla på bekostnad av mångfalden.

13. Regionkommittén anser att "public service"-företagen, som främst spelar en kulturell och samhällelig roll snarare än en kommersiell roll, måste skyddas förutsatt att deras verksamhet kännetecknas av mångfald.

Regionkommittén anser även att ingripanden för att förhindra monopol och mediakoncentration inte får äventyra den statliga kontrollen i form av tillstånd, riktlinjer etc för att garantera en stark ställning för "public-service"-företagen på mediaområdet.

14. Regionkommittén anser att det inte bör lagstiftas om etiska regler för journalister. Istället bör berörda parterna uppmuntras att på frivillig väg upprätta sådana regler.

15. Regionkommittén bekräftar att lagstiftning om pressfrihet samt om mångfald och koncentration i media i första hand skall vara en nationell angelägenhet men att Europeiska unionen skall ingripa mot mediakoncentration på europeisk nivå.

16. Regionkommittén delar parlamentets åsikt att mediakoncentrationen och det korsvisa ägandet ökar i gemenskapen. När ett dylikt korsvist ägande, som minskar mångfalden av åsikter, väl har etablerats så är detta svårt att undanröja.

17. Regionkommittén ser inget behov av att skapa en europeisk kontrollerande myndighet till vilken "kommissionens och medlemsstaternas åligganden" skall överföras för att det som nämnts ovan skall säkerställas. Regionkommittén anser att en decentraliserad kontroll utgör en bättre lösning, förutsatt att de statliga och regionala organen samordnar sina åtgärder då detta är nödvändigt.

18. Regionkommittén anser det dock vara nödvändigt att undersöka möjligheten att upprätta och driva ett permanent europeiskt rådgivande organ som behandlar frågor som rör medias mångfald och koncentration. EU:s regioner, lokala myndigheter och konsumentföreningar bör garanteras att få närvara och spela en betydande roll i detta organ eftersom de är de myndigheter som står medborgaren/konsumenten närmast.

19. Regionkommittén håller med Europaparlamentet om att kommissionen bör utfärda ett direktiv som reglerar och säkerställer allt som nämnts ovan. Kommittén anser att denna åtgärd i en nära framtid bör åtföljas av att det upprättas allmänna regler för Europas medier som syftar till att skydda yrkesetiken genom att det görs ett utkast till en ram för journalistiskt oberoende i alla medier och genom att det utfärdas ett direktiv om rätten att få tillgång till information från gemenskapen och nationella myndigheter, i enlighet med USA:s "Freedom of Information Act".

Bryssel den 19 juli 1995.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC

BILAGA

Tilläggsyttrande från Regionkommittén

Regionkommittén beslutade den 5 december 1994 i enlighet med artikel 198c i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och arbetsordningens artikel 9, första stycket, att utarbeta ett tilläggsyttrande om ovan nämnda meddelande.

Regionkommitténs utskott 7 "Medborgarnas Europa, forskning, kultur, ungdom och konsumenter" som ansvarat för kommitténs förberedande arbete i frågan antog sitt tilläggsyttrande med majoritetsbeslut och med en nedlagd röst den 10 mars 1995.

Föredragande var Luigi Sileoni (I).

Regionkommittén antog vid sin åttonde plenarsession den 19-20 juli 1995 (sammanträdet den 19 juli 1995) detta tilläggsyttrande från utskott 7 och gjorde det till bilaga till det huvudsakliga yttrandet från utskott 3.

1. Inledning

REGIONKOMMITTÉNS,

Källor:

- kommissionens grönbok "Medias mångfald och koncentration på den inre marknaden" ();

- rapporten "Europa och det globala informationssamhället" från Bangemann-gruppen som Europeiska rådet givit i uppdrag att lägga fram förslag i fråga om informationssamhället;

- kommissionens meddelande "Mot informationssamhället i Europa - en handlingsplan" () samt Regionkommitténs yttrande () som antogs under plenarsessionen den 1 och 2 februari 1995.

Bakgrund:

- Samtliga medlemsstater har sedan 80-talet infört bestämmelser för äganderätten av media och vars gemensamma målsättning, trots de skillnader som finns mellan medlemsstaternas bestämmelser, är att kontrollera programbolagens frihet för att kunna upprätthålla mångfalden.

- De nuvarande bestämmelserna vad beträffar äganderätten av media bör ändras, i synnerhet för att man skall kunna bemöta internationaliseringen och de nya teknologiernas inverkan.

- Den inre marknadens friheter är begränsade och det finns risk för en uppdelning av den inre marknaden p.g.a de nya bestämmelser som utarbetas på olika håll och utan samordning i flera medlemsstater.

- Den inre marknaden kan stimulera sysselsättningen och främja den kulturella mångfalden på mediaområdet. Detta skulle kunna medföra en ökning av antalet utbildningsplatser och samtidigt ge stöd åt forskning och utveckling.

- Regionkommittén har beaktat Europaparlamentets resolution av den 15 februari 1990 om koncentrationen inom mediasektorn och resolutionen av den 16 september 1992 om medias koncentration och åsiktsmångfalden i Europa.

- Regionkommittén har beaktat de faror som koncentrationen av media till ett programbolag innebär på lokal och regional nivå, i synnerhet för den demokratiska mångfalden, den kulturella mångfalden och kvaliteten hos dessa medier.

- Mångfalden på kommunikationsområdet är en nyckelfråga för byggandet av Europeiska unionen när det gäller demokratin och respekten för de grundläggande rättigheterna för Europas medborgare i enlighet med de principer som anges i artikel F i Fördraget om Europeiska unionen.

- Regionkommittén anser att "Freedom of Information Act" (USA), kompletterad med en framtida "Deklaration om medborgarens rättighet till objektiv information" skulle garantera en mångfald som grundar sig på en samverkan mellan de fria marknadskrafterna och principen om "public service".

- Regionkommittén konstaterar att informationssamhället utvecklats mycket snabbt och dess följder måste beaktas av gemenskapen genom att subsidiaritetsprincipen respekteras i strikt mening.

- Regionkommittén har beaktat de faror som mediakoncentrationen innebär för utvecklingen av medlemsstaternas olika språk och i synnerhet för minoritetsspråken.

- Med hänsyn till ovanstånde framför Regionkommittén följande synpunkter:

2. Allmänna synpunkter

2.1. Regionkommittén gläder sig åt den rådfrågningsprocess som Europeiska kommissionen utnyttjat beträffande bevakningen av grönboken "Medias mångfald och koncentration på den inre marknaden - Utvärdering av behovet av en gemenskapsåtgärd".

Kommittén anser att denna andra fas i kommissionens rådfrågning av samtliga berörda parter och i nära samarbete med medlemsstaterna har visat att den är nödvändig och givande med tanke på de nya teknologiernas utveckling och den utmaning som frågan om medias mångfald innebär.

2.2. Regionkommittén anser i likhet med Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén att det är lämpligt att välja grönbokens alternativ 3, i enlighet med vad som beskrivs under punkt 2.3, när det gäller frågan huruvida det är nödvändigt med ett gemenskapsdirektiv för att reglera "medias mångfald och koncentration på den inre marknaden".

Kommittén anser för det första att alternativ 1 inte innebär att skillnaderna mellan de nationella lagstiftningarna upphör. Alternativ 1 innebär dessutom en juridisk osäkerhet som kan äventyra en regelrätt utveckling av den inre marknaden och skyddet av medias mångfald.

Regionkommittén konstaterar för det andra att medlemsstaterna inte tycks välja alternativ 2 eftersom man inte på ett tydligt sätt kan se hur enbart ett ökat informationsutbyte mellan staterna - vilket alternativ 2 föreskriver - kan förbättra situationen i fråga om de skillnader som uppstått.

2.3. Regionkommittén försvarar principen om att det är ett gemenskapsmål att skydda mångfalden, något som rättfärdigar en planering, av kulturell art, av de åtgärder som verkar för att uppfylla målet om den inre marknaden, i synnerhet på mediaområdet.

Harmoniseringen som redan genomförts på vissa områden för televisionen, i synnerhet genom direktivet "Television utan gränser" som verkar för att uppfylla målet om en fri rörlighet för program, kommer i fortsättningen att ställa till problem för mindre språkgrupper när det gäller att upprätthålla och utveckla våra organ för radiosändningar som sprider vår kulturella identitet i hela Europa.

En ytterligare harmonisering av kontrollen av äganderätten av media, som gör anspråk på att skydda mångfalden samtidigt som skyddsmekanismerna som införts av varje medlemsstat begränsas, riskerar att ytterligare försvåra arbetet med att värna om staternas och regionernas kulturella identiteter.

Valet av alternativ 3 bör alltså kompletteras med garantier till skydd för målsättningarna för allmänintresset såsom de presenterats här.

2.4. Valet av alternativ 3 har också motiverats av:

2.4.1. den risk som faktiskt föreligger på grund av alla olika nationella bestämmelser, vilka inte är tillräckliga för att garantera att mångfalden upprätthålls;

2.4.2. skillnaderna i bestämmelser som gör att programbolagen tvekar om att göra nya investeringar på mediaområdet och som skapar en klyfta mellan inarbetade företag och nystartade företag - ett slags "vasallsystem";

2.4.3. tillkomsten av nya teknologier som gör det möjligt och nödvändigt att verka över nationsgränserna och som alltså gör nuvarande separata och splittrade bestämmelser onödiga;

2.4.4. den nära förestående förändringen som gör att det just nu är lämpligt att genomföra framsynta gemenskapsbestämmelser som reglerar de effekter som denna förändring skulle kunna ge;

2.4.5. möjligheten av ett gemenskapsdirektiv som skulle kunna ge EU ett "mervärde".

3. Särskilda synpunkter

Regionkommittén är positiv till att man utarbetar ett gemenskapsdirektiv med ovannämnda inriktning.

Kommittén menar att detta skall ske med hänsyn till villkoren under punkt 2.3.

Kommittén föreslår dessutom att man för att upprätthålla jämvikt och symmetri planerar för anordningar för en ändamålsenlig och regelbundet återkommande översyn av de regler som läggs fram i direktivet. Detta med tanke på hur teknologin hela tiden utvecklas inom detta område och med tanke på hur reglerna i framtiden kan komma att förändras i tredje land.

Kommittén rekommenderar kommissionen att i sitt förslag till direktiv tänka på följande:

3.1. att respektera närhetsprincipen men också att skydda och främja lokal kultur och inhemska språk;

3.2. att definiera "trygghet genom olika bestämmelser" som låter operatörerna i olika länder arbeta under lika villkor vad gäller investeringar i företagen;

3.3. att upprätta ett "europeiskt mediaråd" i vilket brukarna skulle ingå. Det är ju de som är den verkliga publiken;

3.4. att dessutom upprätta en lista på utvärderingskriterier - förutom detta råd som grönboken nämner - med kvantitativa och ekonomiska parametrar;

3.5. att täcka hela kommunikationssektorn, pressen inbegripen, vilket är enda sättet att effektivt uppskatta och begränsa den verkliga koncentrationen inom multimedia;

3.6. att upprätta en yrkesetisk kod för journalister och andra aktörer inom informationssektorn, eftersom skyddet av mångfald också är beroende av dem som har hand om denna information;

3.7. att ta hänsyn till de speciella förhållandena hos radiosändningsföretagen av public servicekaraktär eller som inte är vinstdrivande (och att kanske tillämpa flexiblare parametrar för dem), så att de inte bestraffas om man skulle anse att de skapar en alltför stor koncentration, till hinder för verklig mångfald och respekt för konkurrensreglerna.

() Dok. KOM(92) 480 slutlig.() Dok. KOM(94) 347 slutlig.() EGT nr C 210, 14. 8. 1995, s. 109.