EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.05.1997 
KOM(97) 196 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 

INNEHÅLL 
UTMANINGEN 1 
Åtagandet att minska utsläppen.. 1 
Trender för CO2-utsläppen 2 
Behovet av politiska beslut 3 
MÖJLIGA ÅTGÄRDSOMRÅDEN INOM ENERGIPOLITIKEN 4 
Energieffektivitet och energisparande 4 
Ökat samarbete med näringslivet - miljöavtalens roll 5 
Ökning av de fömybara energikällomas marknadspenetration 5 
Förbättrad energihushållning i städer, regioner och på öar 6 
Främjande av kombinerad kraft- och värmeproduktion 7 
Elproduktion 7 
Integration i andra politiska verksamhetsområden 9 
Teknik och innovation.... 9 
Begränsning av utsläppen av andra växthusgaser 10 
Fiskala instrument och resurser 10 
FRAMTIDENS POLITISKA VAL - KRAV OCH KONSEKVENSER 11 
BILAGA 15 
^ 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL 
EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EKONOMISKA OCH SOCIALA 
KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN OM 
KLIMATFÖRÄNDRINGENS ENERGIDIMENSION 
UTMANINGEN 
Åtagandet att minska utsläppen 
1. Klimatförändringen är en fråga av stort allmänt intresse. I och med att allmänhetens 
förväntningar växer, ökar också trycket på politikerna att på bred front tackla dessa problem 
med sikte på en hållbar utveckling. Beslutsfattarna måste vidta erforderliga åtgärder för att 
minska utsläppen. Europeiska unionen står infor en verklig utmaning som består i att anta 
strategier som är effektiva, realistiska och genomforbara. For att kunna fullgöra våra 
politiska åtaganden krävs politisk handlingsvilja. 
2. Den tredje konferensen för parterna i Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändring 
(COP-3) som hålls i Kyoto i december 1997 måste leda fram till beslut som partema och 
allmänheten kan stödja och genomföra. Inom ramen för det s.k. Berlinmandatet är konven­
tionens parter för närvarande inbegripna i förhandlingar som syftar till mer långtgående 
åtaganden från industriländernas sida genom antagandet av kvantitativa begränsnings- och 
minskningsmål som genom olika strategier och åtgärder skall uppnås inom en given tidsram, 
t.ex. år 20051, 2010 och 2020. Slutmålet för dessa förhandlingar är att anta ett juridiskt 
bindande protokoll under partemas tredje konferens. 
3. Rådets slutsatser om klimatförändringen av den 3 mars 1997 visar att gemenskapen är fast 
besluten att agera. Rådet var enigt om att gemenskapen skall föreslå att OECD-ländema och 
länderna med övergångsekonomi (bilaga X till ramkonventionen) förbinder sig att minska sina 
utsläpp av de viktigaste växthusgaserna (CO2, CH4 och N20)2 med 15 % till år 2010 jämfört 
med referensåret 1990. Under förutsättning att planerade strategier och åtgärder genomförs, kan 
det antas att C Or utsläppen kommer att öka med omkring 8 % fram till år 2010 jämfört med 
1990. Det skulle innebära att det foreligger en skillnad på over 20 procentenheter jämfört 
med den av rådet fastställda forhandlingspositionen. För att överbrygga detta gap krävs 
ambitiösa program och åtgärder, särskilt på energiområdet, vilka kan komma att ge samhällets 
mål en ny inriktning. Det kommer att behövas en sann politisk vilja för att genomföra 
erforderliga strategier. 
4. De beslut som fattas vid partemas tredje konferens kommer således att fa långtgående 
konsekvenser om man uppnår de målsättningar som förhandlas fram. Rådet anser att det 
ankommer på de ministrar i rådet som ansvarar för gemenskapens olika politiska verksamhets­
områden att besluta vilka strategier och åtgärder som skall genomföras. Kommissionen ställer 
sig positiv till detta förhållningssätt som innebär att övrig politik med anknytning till 
miljöpolitiken beaktas vid beslutsfattandet. Senare i år kommer kommissionen att lägga fram ett 
övergripande meddelande om klimatförändringen, där man i stora drag redogör för politiska 
konsekvenser och erforderliga åtgärder inom olika politiska verksamhetsområden. Syftet med 
1 Rådet har ännu inte fattat beslut om en förhandlingsposition inför ar 2005. 
2 CO2 är den främsta växthusgasen av dessa tre. 
foreliggande meddelande, som behandlar klimatförändringens energidimension, är att 
väcka debatt infor Kyoto-konferensen. Meddelandet är främst inriktat på konsekvenserna 
for energiförsörjningen, men kommer att följas upp av ett mer övergripande meddelande 
under hösten, vilket omfattar alla berörda sektorer. Syftet är att ge en bild av den utmaning 
som de politiskt ansvariga står inför, att föreslå ett antal områden där insatser kan genomföras 
för att möta denna utmaning och slutligen att väcka debatt om hur vi på ett kostnadseffektivt 
sätt skall kunna fullgöra våra åtaganden att minska utsläppen. 
5. Helt klart finns en politisk vilja inom gemenskapen att kraftigt minska utsläppen, men det är 
först när det av rådet förslagna minskningsmålet verkligen uppnås som vi ser hur långt denna 
beslutsamhet räcker. Mot bakgrund av sin ståndpunkt i Kyoto kommer unionen att uppmana 
andra parter i konventionen som är upptagna i bilaga I - d.v.s. industriländer och länder med 
övergångsekonomi - att göra motsvarande ansträngning. Unionen måste också själv visa sin 
politiska vilja att fatta nödvändiga och ofta svåra beslut för att uppnå sina mål. 
6. Utgångspunkten är att såväl kommissionen som medlemsstaterna har behov av en gemensam 
och samordnad politik, vilket innebär att beslut om lämpliga åtgärder kan fattas vid de olika 
rådsmöten som behandlar insatser på områden som ekonomiska styrmedel, skatter, energi, 
FoTU, industri, transport och jordbruk. I detta meddelande tillhandahålls en första analys av 
hur energisektorn kan bidra till att nå det uppställda målet. Med tanke på de omfattande 
strukturella förändringar som kan bli följden av de beslut som måste fattas för att genomföra 
Kyoto-protokollet, är det viktigt att vara medveten om att det inte räcker med en stegvis anpass­
ning utan att det måste till genomgripande politiska förändringar om det skall vara möjligt att 
uppnå miljöskyddsmålen och målsättningen om en hållbar ekonomisk utveckling. 
Trender for C02-utsläppen 
7. Som debattunderlag har kommissionen nyligen låtit genomföra en undersökning för att 
analysera hur energitrenderna kommer att utvecklas om den nuvarande situationen består. Detta 
scenario, kallat före Kyoto, har utformats för att undersöka vilken omfattning strategier och 
åtgärder måste ha för att det skall vara möjligt att begränsa och minska utsläppen av växt­
husgaser3. Scenariot före Kyoto visar utvecklingen vid oförändrade förhållanden ("business as 
usual") och omfattar inga nya strategier och åtgärder för att minska COrutsläppen4. En 
ekonomisk tillväxt på över 2 % per år efter 1990 leder i detta scenario till en fortsatt ökning av 
COrutsläppen, i storleksordningen 8 % mellan 1990 och år 2010 för Europeiska unionen som 
helhet. En uppdelning av COrutsläppen per sektor ger följande resultat (i miljoner ton CO2): 
Procentuell förändring jämfört med 1990 
1990 1995 2000 2010 
Industri 626 -10% -14% -15% 
Transport 743 +9% +22% +39% 
Hushåll/tjänster 654 -3% -1% +4% 
El-och värmeproduktion 1036 -5% -2% +2% 
Energiindustri 141 +7% +9% +12% 
Totala utsläpp 1 3200 -2% +2% +8% 
3 Den 19 mars 1997 höll kommissionen ett möte om denna studie med medlemsstaternas energiexperter. 
4 Det finns andra scenarion, t.ex. PRIME och BAT, som med andra förutsättningar och mycket specifika 
strategier och åtgärder tyder på att COrutsläppen skulle kunna minskas med 10 % fram till år 2010 
jämfört med 1990. 
8. Det skall också observeras att de globala COrutsläppen kommer att öka kraftigt under de två 
kommande årtiondena. Denna kraftiga ökning av COrutsläppen har sin grund i befolk­
ningstillväxten och industrialiseringen i Asien, Latinamerika och Afrika. Cirka tre fjärdedelar 
av den beräknade ökningen av COrutsläppen fram till år 2020 kommer från utvecklings­
länderna. Den del av de globala utsläppen som länderna i bilaga I står för, d.v.s cirka 70 % 
1990, kommer förmodligen att minska kraftigt under de kommande årtionena. År 2020 kan 
utsläppen från de länder som anges i bilaga I ha sjunkit till något över 50 %. Unionen står för 
närvarande för uppskattningsvis 16 % av världens energirelaterade C02-utsläpp. Enligt 
den allmänt rådande synen på utvecklingen torde denna andel minska till cirka 12 %. Om 
omfattande politiska åtgärder vidtas skulle procentsatsen till och med kunna bli ännu lägre, 
eftersom de flesta åtgärder förmodligen skulle vidtas i de länder som omfattas av bilaga I och 
inom Europeiska gemenskapen. Den globala analysen visar att även omfattande åtgärder inom 
gemenskapen endast i viss utsträckning kan påverka utvecklingen i världen. Samarbete med 
utvecklingsländerna är nödvändigt, och det behövs omfattande gemenskapsåtgärder för att 
inleda och stödja globala ansträngningar. 
9. Resultaten av analysen/öre Kyoto utgår från följande grundförutsättningar: 
- Bi ekonomisk tillväxt på 3 % per år under de kommande åren. Under hela perioden mellan 
1990 och år 2020 ökar BNP med drygt 2 % per år. 
- De flesta tunga industrier fortsätter att öka sin produktion. 
- Det saknas nya strategier för att påverka energi- och transportefterfrågan. 
- Priserna på importerad energi stiger fram till år 2020. Oljepriset kommer upp i 32,95 US-
dollar/fat år 2020. Priserna på naturgas stiger i samma takt som oljepriserna, medan 
kolpriserna stiger långsammare. 
- Investeringar i elproduktion fastställs på grundval av långsiktiga marginalkostnader. Kärn­
kraftverkens livstid beräknas till 40 år. 
Följaktligen 
• förväntas energiintensiteten sjunka med i genomsnitt 1,3 % per år mellan 1990 och år 2000 
(energiintensiteten torde öka med 1,3 % per år mellan 1995 och år 2005, med 1,6 % per år 
under de kommande fem åren fram till år 2010 och med 1,4 % per år mellan år 2010 och 
2020), 
• sker ingen betydande minskning av kolintensiteten. Ökningen av kolintensiten med 1,0 % per 
år under den första delen av 90-talet förväntas inte fortsätta. Kolintensiteten förväntas öka 
med endast 0,4 % per år mellan 1995 och år 2005 och med 0,3 % under de följande fem åren 
fram till år 2010, men trenderna kan svänga så att kolintensiteten ökar med 0,4 % per år 
mellan år 2010 och 2020 
Behovet av politiska beslut 
10. Den eftersträvade minskningen av COrutsläppen avgör omfattningen av de strategier och 
åtgärder som måste genomföras. För att minska utsläppen av växthusgaser i unionen med 
omkring 15 % fram till år 2010 krävs, med tanke på den trend som förutspås för åren efter år 
2000 i scenariot före Kyoto, långtgående energipolitiska beslut som främst syftar till att minska 
energiintensiteten (särskilt genom energihushållning och energisparande) och kolintensiteten 
(särskilt genom att främja användning av fömybara energikällor) vid konstant BNP. 
11. Det är möjligt att tillgripa en rad olika kombinationer av strategier och instrument för att 
minska utsläppen av växthusgaser. Det är nödvändigt att välja inriktning och bestämma vilket 
åtgärdspaket som gör det möjligt att uppnå miljömålen på mest kostnadseffektiva sätt. 
12. För att kunna välja bästa tillgängliga alternativ är det nödvändigt att närmare besluta vilka 
lagstiftande och frivilliga åtgärder som kan erfordras, huruvida vi bör anta en särskild 
bränslestrategi, huruvida det är lämpligt att fastställa mål för energiintensitet och fömybara 
energikällors marknadspenetration och i vilken utsträckning åtgärderna kommer att genomföras 
gemensamt av regeringar, industri och andra ekonomiska sektorer. 
13. Vi måste vara medvetna om det faktum att denna stora utmaning kräver en mobilisering av 
resurser. Det är nödvändigt att fråga sig vilka kostnader detta medför och vilka resurser unionen 
och enskilda medlemsstater är villiga att anslå. 
14. Syftet med detta meddelande är att stimulera denna debatt både inom och utom gemenskapens 
institutioner, särskild vad beträffar energisektorn. Det finns inga enkla svar, men omfattningen 
av det klimatförändringsproblem som förorsakats av människan får inte hindra oss från att söka 
de mest effektiva och genomförbara lösningarna. 
MÖJLIGA ÅTGÄRDSOMRÅDEN INOM ENERGIPOLITIKEN 
Energieffektivitet och energisparande 
15. Energisparande är ett mycket effektivt och "kostnadsfritt" sätt att minska utsläppen av växt­
husgaser. "Outnyttjade" energikällor är faktiskt de som bäst svarar mot begreppet hållbar 
utveckling. De gör det dessutom möjligt att minska energiimporten och öka försörjnings-
tryggheten samtidigt som arbetstillfällen skapas. I undersökningen före Kyoto förutspås en 
fortsatt ökning av efterfrågan trots antagandet att energiintensiteten minskar med 1,3 % mellan 
1995 och 2005 och med 1,6% mellan 2005 och 2010. For att tillvarata de många 
"kostnadsfria" möjligheterna och bromsa denna ökning av efterfrågan krävs en aktiv 
encrgilmshåUmngspolitik som främjar energisparande och energieffektivitet Denna politik 
måste kompletteras med prissättningsåtgärder. 
16. Save-programmet utgör en viktig del av gemenskapens strategi för att minska COrutsläppen. 
Joule-Thermie stödjer också forsknings- och demonstrationsverksamhet om energisnål teknik. 
Det skall emellertid observeras att hindren för energieffektivitet och energisparande oftast inte 
är av teknisk natur. Därför har en rad lagförslag lagts fram inom ramen för Save I. Ett 
europeiskt energimärkningssystern för hushållsapparater har införts och effektivitetsstandarder 
har fastställts för värmepannor, kylskåp och frysar, men det finns fortfarande utrymme för 
ytterligare åtgärder som främjar energisparande. 
17. Erfarenheter från Save visar att rådet inte alltid varit berett att anta viss lagstiftning om 
energieffektivitet eller att ställa finansiella resurser till förfogande som står i proportion till 
gemenskapens möjligheter till energisparande och till klimatförändringsproblemets omfattning. 
Nya åtaganden att minska utsläppen måste leda till närmare överväganden av hur man 
skall kunna gå vidare och uppnå mer än man gjort under de senaste åren när det gäller 
energisparande. 
18. Kommissionen har försökt uppmuntra el- och gasdistributionsföretagen att inte betrakta sig 
själva som leverantörer utan som tjänsteföretag. Detta skulle kunna leda till en kraftigt minskad 
efterfrågan på energi, vilken skulle bli särskilt märkbar inom hushållssektom. Kommissionen 
har därför lagt fram ett förslag till direktiv som uppmuntrar användning av rationell planerings­
teknik inom utbud och efterfrågan. Detta förslag har ännu inte antagits av rådet. Energi­
företagen måste omvandlas till tjänsteföretag och erbjuda konsumenterna ett stort antal 
energirjänster som gör det möjligt för dem att spara energi samtidigt som de erhåller 
tjänster av högre kvalitet Kommissionen kommer att intensifiera dialogen med energi­
producenterna för att främja energisnåla tjänster och effektivare energiproduktion. Det är också 
viktigt att prioritera effektiva och ekonomiska energitjänster inom FoTU-verksamheten, särskilt 
på kort och medellång sikt. 
Ökat samarbete med näringslivet - miljöavtalens roll 
19. Det skall visserligen erkännas att industrin gjort vissa framsteg på senare år för att spara energi 
och öka energieffektiviteten, men det krävs ytterligare åtgärder, bland annat när det gäller 
miljöavtal. Långsiktiga avtal är instrument som bör utvecklas där det är lämpligt. Om detta 
instrument tillämpades med framgång i hela unionen skulle det vara möjligt att förbättra energi­
effektiviteten och avsevärt minska C02.-utsläppen. Dessutom finns avsevärda möjligheter för 
att minska COrutsläppen från motorfordon, och stora firmor måste uppmuntras att på frivillig 
basis ta aktiv del i denna process5. 
Ökning av de fömybara energikällornas marknadspenetration 
20. Även om man både inom och utanför Europa i mer än 20 år har strävat efter att främja 
användning av fömybara energikällor har man utnyttjat långt ifrån hela den tillgängliga 
ekonomiska potentialen. Kommissionen offentliggjorde i november 1996 en grönbok6 om en 
strategi för att öka de fömybara energikällomas marknadspenetration. Fömybara energikällor 
kan på lång sikt bidra till en hållbar utveckling eftersom de i allmänhet inte ger upphov till 
några CQr-utsläpp, inte är förknippade med några tekniska risker, eftersom de är inhemska och 
har många andra fördelar. 
21. Kommissionen anser att det skulle vara ett ambitiöst men realistiskt mål att fram till år 
2010 fördubbla de fömybara energikällornas andel av den totala energiproduktionen (från 
de 6 till 12 %). Konsekvenserna av att öka de fömybara energikällomas marknadsandel 
analyseras till exempel i undersökningen Teres II, särskilt avseende parametrar som CO2-
utsläpp, försörjningstrygghet och sysselsättning. I fråga om COrutsläpp förutspås i scenariot 
"Bästa praxis", med 12,5 % fömybara energikällor, en minskning av COrutsläppen med 386 
miljoner ton per år fram till år 2010 (vilket utgör 12 % av de totala C02-utsläppen), enligt 
beräkningar med hjälp av den s.k. Safire-modellen. 
22. Det krävs politisk beslutsamhet för att vidta åtgärder som på ett tydligt sätt kan medverka till 
att öka de fömybara energikällomas marknadsandel. Dessa energikällor skulle inte bara bidra 
till en markant minskning av unionens egna utsläpp av växthusgaser, utan de skulle också, med 
tanke på de ännu större möjligheterna i utvecklingsländerna, kunna trygga en miljövänlig 
energiförsörjning i områden som ännu inte anslutits till energinät. Inom ramen för gemen­
skapsprogrammen, särskilt Joule-Thermie, har man utvecklat olika typer av ny och 
konkurrenskraftig teknik inom området fömybara energikällor (tex. för biomassa, 
vindkraft och solcellsenergi). En stor del av denna teknik används i decentraliserade system. 
För att öka deras marknadspenetration är det viktigt att de också far genomslag i centraliserade 
5 Exempel : Fiats löfte till den italienska regeringen att minska CCVutsläppen med 20%. 
6 KOM(96) 576 av den 20 november 1996. 
Ill 
system. Detta kan underlättas genom en intensifierad verksamhet inom områdena demonstration 
och spridning. 
23. Kopplingarna mellan jord- och skogsbruk, miljö och energi måste uppmärksammas. 
Biomassa är en energikälla som väsentligt skulle kunna bidra till att motverka klimat­
förändringen. Jord- och skogsbruket skulle kunna bidra till att absorbera CO2 genom utveckling 
av kolsänkor som senare skulle kunna användas för energiändamål. För att detta skall vara 
ekonomiskt genomförbart måste verksamheten inom områdena forskning, teknisk utveckling, 
demonstration och spridning samt skatteåtgärderna förstärkas. Dessutom behövs social och 
ekonomisk forskning om fömybara energikällors integration på marknaden. 
24. En av de målsättningar som anges i kommissionens nya förslag om Altener-programmet är att 
fortsätta undanröja de hinder som står i vägen för en ökad användning av fömybara 
energikällor, genom harmoni sering, standarder, finansiellt stöd till pilotprojekt och information. 
Rådet måste snarast anta detta program, och för att programmet skall kunna bidra till att främja 
fömybara energikällor måste erforderliga resurser anslås. 
25. Det är viktigt att stimulera dialogen med elproducenterna för att uppnå att de förbinder sig att 
producera en inte försumbar energimängd från fömybara energikällor. Försök som pågår i vissa 
medlemsstater visar att en sådan skyldighet bidrar till att skapa ett klimat som gynnar de 
fömybara energikällornas marknadspenetration. Större uppmärksamhet måste också föstas vid 
olika åtgärder som främjar fömybara energikällor. Kommissionen överväger olika förslag i 
detta avseende, särskilt möjligheten att garantera ett minimipris för dessa energikällor. 
26. Reaktionerna på grönboken har hittills varit positiva och de flesta berörda parter stödjer 
kommissionens uppfattning att det finns ett behov av att väsentligt öka de fömybara energi­
källomas andel av energiproduktionen. Kommissionen kommer att lägga fram konkreta 
förslag i den vitbok och den handlingsplan som är under utarbetande. De åtgärder som 
skall vidtas måste stå i rimlig proportion till de mål som man strävar efter att uppnå. 
Medlemsstaterna måste också utveckla sina egna nationella strategier för att främja fömybara 
energikällor. 
Förbättrad energihushållning i städer, regioner och på öar 
27. En ökad decentralisering av energihushållningen och ett ökat engagemang från allmänhetens 
sida kan bidra till att kontrollen av de globala problemen och av den ökade efterfrågan på energi 
förbättras. Vid konferensen "Habitat IT' i Istanbul i juni 1996 framkom att den största 
befolkningsökningen kommer att äga rum i städerna, som idag svarar för 75 % av unionens 
befolkning och för 70 % av energiförbnikningen. Detta innebär att tätortemas energihushåll­
ningsproblem måste uppmärksammas mer än idag. Kommissionen och medlemsstaterna måste 
prioritera FoTU-verksamhet i städerna samtidigt som man tar vederbörlig hänsyn till energi-
aspektema vid planering av Femte FoTU-ramprogrammets nyckelåtgärd "Morgondagens 
stad". 
28. De lokala och regionala myndigheterna har ett stort antal befogenheter inom tjänste-, 
bostads- och transportsektorn. Inom ramen för sitt energihushållningsprogram på regional 
och lokal nivå, som numera ingår i Save-programmet, vill kommissionen genom att stödja 
inrättandet av energihushållningskontor i städer, regioner och på öar uppmuntra folkvalda 
politiker och andra berörda lokala parter att engagera sig. Kontorens främsta roll är att främja 
energisparande och fömybara energikällor. Dessutom kommer användbara nät att upprättas7 
vilka bör ges en vidgad roll i syfte att främja gränsöverskridande åtgärder. 
29. Den offentliga upphandling som sker via lokala och regionala myndigheter i unionen 
erbjuder stora möjligheter att spara energi. Det är därvid viktigt att beakta energi­
dimensionen och klimatförändringen. Myndigheterna skulle alltså kunna spela en viktig roll för 
att driva på utvecklingen av produkter med lägre energiförbrukning som medför minskade 
utsläpp av växthusgaser. Lokala och regionala myndigheter bör också rutinmässigt ta hänsyn 
till energmushållningsaspekterna när de planerar nybyggnationer. Undersökningar har visat att 
vissa offentliga byggnader på en och samma ort kan förbruka fyra gånger så mycket energi som 
andra. 
30. Det finns stora möjligheter att minska C02-utsläppen på lokal och regional nivå, vilka måste tas 
tillvara. Regionkommittén kan vid sidan av andra relevanta beslutsnivåer spela en viktig roll, 
särskilt när det galler att främja energisparande och fömybara energikällor. 
Främjande av kombinerad kraft- och värmeproduktion 
31. Tekniken för elproduktion och samproduktion av kraft och värme har utvecklats snabbt, 
vilket innebär att stora förbättringar av energieffektiviteten kan väntas genom användning av 
bästa tillgängliga teknik. I många fall kan sådan avancerad teknik också erbjuda fördelar i fråga 
om kostnadseffektivitet. Kommissionen förbereder för närvarande ett meddelande om sam­
produktion av kraft och värme. I vissa medlemsstater finns redan åtskilliga exempel som visar 
fördelarna med detta tekniskt fulländade alternativ. Dess marknadspenetration varierar emeller­
tid mycket mellan medlemsstaterna. 
32. Synergistiska effekter mellan kombinerad kraft- och värmeproduktion och fjärrvärme- och 
fjärrkylnät måste utnyttjas bättre. Användning av biomassa vid samproduktion kan underlätta 
denna tekniks marknadspenetration. Finansiering av en tredje part skulle medge ett snabbare 
införande av samproduktion och finansinstituten bör därför uppmuntras att utnyttja denna 
möjlighet i större utsträckning. För att samproduktionen skall kunna utvecklas på lång sikt inom 
ramen för en marknadsekonomi behövs klara och rättvisa regler om den producerade 
elektricitetens kvantitet och pris, och det är också nödvändigt att den nya situationen 
beträffande gaskontrakt garanterar att konkurrenskraften upprätthålls. 
33. Det är värt att notera att även en betydande marknadspenetration för samproduktion av kraft 
och värme inte skulle räcka för att undvika en total ökning av COrutsläppen. Kommissionen 
tror emellertid att samproduktion kan bidra till att minska utsläppen. 
Elproduktion 
34. Utvecklingen inom sektorn för el- och värmeproduktion är avgörande för aDa trender i 
fråga om COr-utsläpp. Den här sektorn står för cirka en tredjedel av de totala utsläppen, 
men den har också möjlighet att begränsa C02-utsläppen trots en växande efterfrågan på 
elektricitet och värme. I scenariot före Kyoto förväntas COrutsläppen från kraftstationer 
fortsätta ligga i närheten av 1990 års nivå fram till år 2010. 
Den pågående utvecklingen av transeuropeiska nät måste dessutom möjliggöra ett optimalt 
utnyttjande av elproduktionskapaciteten i hela unionen och trygga tillgången på bränslen med 
låg kolhalt i europeiska regioner där dessa produkter tidigare inte varit tillgängliga. 
FED ARENE för regionerna, ENERGIE CITES för städerna och ISLENET för öarna. 
35. Inom transportsektorn är möjligheterna små att övergå till andra bränslen. Inom elsektorn 
däremot kan man införa eller behålla kolfria bränslen eller öka användningen av bränslen med 
låg kolhalt. Det är viktigt att man vid utformning av strategier och åtgärder som rör CO2 tar 
hänsyn till den roll elektriciteten kan spela som en av de viktigaste faktorerna vid utveckling av 
nya metoder inom produktion, kommunikation och mobilitet, vilka skulle kunna leda till en 
reduktion av COrutsläppen genom minskad kol- och energiintensitet. Av nedanstående tabell 
framgår i detalj hur COrutsläppen utvecklas inom sektorn för el- och värmeproduktion liksom 
energi- och kolintensiteten inom denna sektor. 
Genomsnittlig förändring ( % per år) 
I 1990-2000 2000-2010 1990-2010 
COrutsläpp -0,2% +0,3% +0,1% 
Energiintensitet - 0,5 % -1,5 % -1,0 % 
Kolintensitet | -1,7 % - 0,5 % -1,1 % 
(undersökningen/ore Kyoto) 
Kommissionen och de europeiska elproducenterna håller tillsammans på att färdigställa en 
analys av hur elektriciteten kan bidra till en hållbar utveckling och särskilt till att möta den 
utmaning som klimatförändringen innebär. 
36. Tack vare teknikens framsteg sedan den industriella revolutionen har kraftverkens verk­
ningsgrad hela tiden förbättrats. Denna förbättring måste fortsätta och till och med öka, ty det 
finns fortfarande en teoretisk potential som inte utnyttjas i tillräckligt hög grad. Till exempel, 
om ren och effektiv teknik för förbränning av naturgas, kol eller lignit slår igenom på 
marknaden kan elproduktionens verkningsgrad öka med 5-10 %, vilket innebär att bränsle­
kostnaden minskar och att utsläppen av växthusgaser reduceras med 15-30 %. Den totala 
effekten beror till stor del på denna tekniks marknadspenetration i unionen och i en stor del av 
världen vars användning av fasta bränslen kommer att öka (Kina, Indien, ASEAN-ländema 
mil.) Det kan vara lämpligt att inrätta ett gemenskapsprogram som främjar ren och effektiv 
teknik för användning av fasta bränslen och andra tunga produkter. 
37. Det förtjänar att nämnas att kärnkraften bidrar till att begränsa växthusgaserna. Enligt 
nuvarande planer kommer gemenskapens installerade kärnkraftskapacitet endast att öka 
marginellt under de närmaste åren. Fram till år 2010 väntas kärnkraften fortsätta bidra till att 
begränsa ökningen av växthusgaser, om än i mindre utsträckning. Efter år 2010 kommer ett 
antal kärnkraftverk att tas ur drift. I kommissionens vägledande kärnkraftsprogram behandlas 
kärnkraftsfrågan i ett mer långsiktigt perspektiv8. 
38. Naturgasens marknadspenetration är för närvarande snabb inom elsektorn, men kommer 
förmodligen att ha nått sitt maximum år 2010. Därefter blir det nödvändigt att ta naturgasens 
marknadspenetration under noga övervägande, särskilt för att trygga energiförsörjningen. 
39. Det är uppenbart att den nuvarande totala energiförbrukningen inte är förenlig med det lång­
siktiga målet om en hållbar utveckling. Användningen av fossila bränslen måste begränsas 
kraftigt for att gemenskapen skall kunna uppnå de minskningsmål som är aktuella i proto­
kollet till klimatförändringskonventionen. Denna uppfattning delas av större internationella 
KOM (96) 339 av den 25 september 1996 - Ett vägledande kärnkraftsprogram i enlighet med artikel 40 i 
Euratornfördraget. 
organisationer, nationella regeringar och, vilket kanske är viktigast, av stora delar av energi­
industrin. 
Integration i andra politiska verksamhetsområden 
40. Eftersom efterfrågan på energi beror på annan ekonomisk verksamhet är det viktigt att vidta 
åtgärder för att begränsa efterfrågan, så att ökningen av efterfrågan blir så låg som möjligt och 
effektiviteten så hög som möjligt vid en given kvalitet på energitjänsten. Målsättningen att 
minska utsläppen av växthusgaser och utveckla kolsänkor måste i detta sammanhang successivt 
integreras i andra politiska verksamhetsområden, i synnerhet jord- och skogsbruk, miljöskydd 
och avfall, transporter, forskning och utveckling, skatter, markplanering samt regional och lokal 
utveckling. I ett meddelande senare under 1997 kommer kommissionen att presentera en 
helhetssyn vilken innebär att alla åtgärder i syfte att motverka klimatförändringen integreras i 
alla politiska verksamhetsområden. 
41. Det är viktigt att överväga hur strukturfonderna och Sammanhållningsfonden kan utnyttjas i 
större utsträckning för att finansiera projekt som minskar utsläppen av växthusgaser, i 
synnerhet projekt om fömybara energikällor och kolsänkor. Utöver renodlade energiprojekt 
kan också infrastrukturprojekt bidra till att motverka klimatförändringen. I framtida strategier 
och åtgärder inom ramen för strukturfonderna är det nödvändigt att ta hänsyn till detta. 
42. Åtgärder som motverkar klimatförändringen kommer också att leda till att nya arbets­
tillfällen skapas inom vissa sektorer. Kommissionen bör i samarbete med medlemsstaterna 
göra en ingående undersökning av hur åtgärder som vidtas för att motverka klimatförändringen 
påverkar sysselsättningen. En större ansträngning måste också göra inom utbildningsområdet. 
Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildning (CEDEFOP) bör skapa utbildnings­
profiler med inriktning på energihushållning. 
43. En annan möjlighet som praktiskt taget inte leder till några utsläpp av växthusgaser är att inom 
ramen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken producera energi utifrån 
biomassa. Med en lämplig utformning skulle denna lösning också kunna bidra till att uppnå 
jordbrukspolitikens mål. Andra hållbara lösningar som bör studeras närmare är att förbättra 
energieffektiviteten och utveckla jordbrukets biobränslen. COrsänkor måste också utvecklas i 
de länder där de behövs. 
Teknik och innovation 
44. Kommissionens antagande nyligen av sitt förslag till ett Femte ramprogram om forskning 
och teknisk utveckling sammanfaller med mötet i Kyoto. Det är mycket viktigt med en nära 
och kontinuerlig samordning mellan FoTU- och energipolitiken. Ren teknik kan ge ett positivt 
bidrag med bestående resultat. Femte FoTU-ramprogrammet och särskilt nyckelåtgärden 
"system och avancerade energitjänster" och de nuvarande FoTU-programmen Joule-Thermie 
och "Miljö och klimat*' måste bereda större utrymme för verksamhet som främjar teknik vars 
energi- och koleffektivitet medför stora förbättringar jämfört med dagens teknik. 
45. Effektiva och hållbara energitjänster måste utvecklas genom att utnyttja olika typer av 
energiteknik. Vad beträffar utbudet av energi kan följande områden nämnas: kombinerade 
arbetscykler, rent kol, bränsleceller, fömybara energikällor (vind, biomassa, solvärme, 
solcellsenergi), nya termodynamiska arbetscykler m fl. På efterfrågesidan krävs fortsatta 
ansträngningar vad gäller nya fordon och motorer, förbättrad energieffektivitet för hushålls­
apparater (särskilt kylutrustning), elektroteknisk utrustning, elektroniska anordningar för ökad 
energihushållning i bostäder, utveckling av den framtida staden m.m. Den sociala forskningen 
måste också intensifieras, eftersom man hittills inte tillräckligt studerat konsumenternas 
10 
beteende när de ställs inför valet mellan olika energislag och då särskilt allmänhetens reaktion i 
egenskap av energikonsumenter. 
Begränsning av utsläppen av andra växthusgaser 
46. Förutom att kolgruvorna ger upphov till C02,-utsläpp är de också en viktig källa till 
metanntsläpp. Likaså vid distribution av naturgas är det svårt att undvika läckage av 
denna gas9. Vad beträffar kolgruvomas utsläpp används redan förebyggande teknik inom 
unionen. Det är viktigt att sprida denna teknik till de associerade länderna. Vad beträffar natur­
gas är det nödvändigt att skärpa kontrollen av distributionsnätens kvalitet för att förhindra 
läckor. Kommissionen kommer att uppmuntra frivilliga avtal med gasindustrin10 på detta 
område. Även här är det viktigt att i större utsträckning sprida know-how och god praxis till 
tredje land. Den tillämpade forskningen inom produktion och transport av gas måste också 
intensifieras för att det skall vara möjligt att uppnå förbättringar som är berättigade också ur 
ekonomisk synpunkt. 
47. Trots att det saknas direkta kopplingar mellan avfallssektom och energisektorn förekommer det 
ibland synergistiska effekter. Med tanke på det stora utbudet av energikällor är energisektorn 
inte beroende av avfall för att kunna producera energi. Avfallshanteringen är emellertid ett stort 
problem för lokala myndigheter och även om man i första hand prioriterar återvinning återstår 
det ofta en slutfraktion som hamnar på soptippen där den ofrånkomligen ger upphov till 
metanutsläpp. Detta metan bör återvinnas och användas som energikälla eller i vart fall 
brännas. Kompostering av avfallets organiska del kan också vara intressant ur energisynpunkt. 
När det är ekonomiskt och miljömässigt försvarbart kan vissa typer av avfall brännas varvid det 
är möjligt att återvinna energi. Inom ramen för avfallsstrategin kommer kommissionen att 
presentera åtgärder av rättslig och teknisk karaktär som bidrar till att begränsa utsläppen av 
växthusgaser. 
48. Slutligen, vad beträffar utsläppen av dikväveoxid (N20) ger förbränning i fluidiserad bädd, 
vilket är en mycket lovande teknik för ren förbränning av fasta bränslen, endast upphov till Små 
mängder av derma växthusgas. Inom forskningsprogrammen är det nödvändigt att i högre grad 
uppmärksamma de mekanismer som ger upphov till denna gas och utveckla metoder för att 
minska utsläppen. Flera forskningsprojekt inom programmet "Miljö och klimat" behandlar 
utsläpp, atmosfarisk balans och effekter på klimatet av andra växthusgaser än CO2. 
Fiskala instrument och resurser 
49. Kommissionen antog den 12 mars 1997 ett direktivförslag som innebär att gemenskapssystemet 
med minsta skattesatser utvidgas till olika energiprodukter. Genom att skilja mellan fömybara 
energikällor, energieffektivitet och innovation stödjer direktivet det förhållningssätt som kommer 
till uttryck i detta meddelande. I direktivet behandlas förutom omstruktureringen av skatte­
systemet också den svåra frågan om internalisering av externa kostnader. Kommissionen 
förordade redan i sin vitbok "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning" från 1993 
tillämpning av denna princip. 
9 I sin meddelande KOM(96) SS7 slutlig om metan av den 15 november 1996 föreslår kommissionen olika 
åtgärder som den avser främja för att begränsa dessa utsläpp. 
10 Till exempel har den nederländska gasindustrin ingått ett frivilligt avtal med regeringen och förbundit sig 
an minska metanutsläppen med 10%. 
11 
50. För att utsläppen av växthusgaser i unionen skall kunna minskas med 20 % jämfört med 
scenariot före Kyoto krävs ett ambitiöst politiskt handlingsprogram. Vissa medlemsstaters 
erfarenheter kan tjäna som vägledning när riktningen stakas ut på detta område. Åtgärder 
som "gröna lån" i Nederländerna och "grön elektricitet" som används av vissa konsumenter i 
Tyskland förtjänar att undersökas närmare och eventuellt användas på gemenskapsnivå, liksom 
de franska pilotprojekten om biobränslen. En annan idé som presenterades i grönboken om en 
gemenskapsstrategi för fömybara energikällor är ett poängsystem som främjar dessa 
energiformer. 
51. Om det erfordras en större politisk insats kan det vara nödvändigt att mycket noga 
undersöka fördelarna med att på lämplig nivå avsätta medel till fonder, öronmärkta för 
energihushållning och fömybara energikällor. Unionens energiutgifter uppgick 1995 till mer 
än 500 000 miljoner ecu, vilket visar att det skulle vara möjligt att avsätta medel för att på 
lämplig nivå finansiera bl.a. energihushållning och fömybara energikällors marknads­
penetration. En minimiavgift skulle göra det möjligt att samla in tillräckliga medel för att 
på ett effektiv sätt kunna genomfora de strategier och åtgärder som antas efter Kyoto-
konferensen. De försök som pågår i Storbritannien {Non fossil fuel obligations) och andra 
försök som nämnts ovan gör att det, i det allmännas intresse, är motiverat att närmare under­
söka denna möjlighet. 
FRAMTIDENS POLITISKA VAL - KRAV OCH KONSEKVENSER 
52. I nedanstående tabell anges den årliga förändringen av BNP, energiintensitet, kolintensitet och 
COr-utsläpp. Siffrorna illustrerar omfattningen av den utmaning vi står inför. 
I 1990-2000 2000-2010 1990-2010 
Ökning av BNP +2,1% +2,4% +2,2% 
Energiintensitet - 1,0 % -1,6 % - 1,3 % 
Kolintensitet -0,9% -0,2% -0,5% 
COrirtsläpp 1 + 0,2 % + 0,6 % + 0,4 % 
(imderoökningen J5ri Kyoto) 
53. Det har ännu inte gjorts någon fullständig bedömning av de konsekvenser och kostnader som är 
förknippade med ett åtagande i Kyoto att minska utsläppen av växthusgaser med 15 %. De kan 
emellertid bli betydande. Som bakgrund till debatten om konsekvenser av gjorda val är det värt 
att uppmärksamma att kommissionen genomfört flera undersökningar, där man utifrån olika 
förutsättningar analyserat scenarion som kan minska utsläppen av växthusgaser. En av dessa 
undersökningar är "Energin i Europa år 2020"11, där ^Forums-scenariot visar att det 
kommer att krävas omfattande förändringar av nuvarande strukturer för att uppnå en utsläpps-
minskning i storleksordningen 6 % till år 2010. Detta scenario ger en tilltalande bild av vår 
energiframtid, särskilt vad beträffar miljön och försörjningstryggheten. 
54. Det är också värt att notera att man för att uppnå en utsläppsminskning på 6 % i Forum­
scenariot antar att statens inkomstkällor förändras genom en gradvis övergång från beskattning 
av arbete till beskattning av naturresurser, som år 2005 uppgår till 1,5 % av BNP. Jämfört med 
scenariot före Kyoto som beskrivs i detta meddelande blir emellertid energikostnaden högre år 
2010. 
ii SEK (95) 2283 av den 20 december 1995. 
12 
55. För att Forum-scenariot skall kunna förverkligas till år 2010 krävs 
• stora intensitets- och effektivitetsvinster inom alla slutanvändarsektorer och inom kraft­
produktionen, 
• att det inte finns någon tydlig koppling mellan C02-utsläppen och BNP-tillväxten, eftersom 
det då är möjligt att nå synergistiska effekter av energisparande och åtgärder för att främja 
tillgången på kolfria energikällor, 
• nya utbudsstrukturer inom kraftframställning, vilka gynnar decentraliserad produktion 
(värme, fömybara energikällor, biomassa, bränsleceller), inom produktion av biobränslen 
och väte, och vad gäller marknadspenetrationen för fordon som drivs med bränsleceller samt 
elektriska fordon, 
• en jordbrukspolitik som främjar användning av biomassa, 
• en kombination av skattepolitik och gynnsamma förhållanden på kapitalmarknaderna vilken 
resulterar i låga räntesatser, trots att det internationella klimatet karakteriseras av låga 
importpriser på bränslen. 
56. En uppskattning av erforderliga investeringar tyder på att det i Forum-scenariot skulle krävas 
en investering på över 391 000 miljoner ecu i elproduktion och raffinaderier under perioden 
1991 till 2010. 
57. Forum-scenariot visar att det är möjligt att minska COrutsläppen med ca. 6 % till år 2010 
genom att vidta tämligen radikala åtgärder. Detta scenario är bara ett av många möjliga 
scenarion som här nämns som exempel. Det innebär inte att kommissionen föredrar de specifika 
politiska förslagen i något visst scenario. 
Ett annat scenario som använder den s.k. PRIMES-modellen visar att det genom en 
kombination av åtgärder är möjligt att minska COrutsläppen med 10 % till år 2010 jämfört 
med 1990. Till dessa åtgärder hör främjande av energieffektivitet och energisparande, ökad 
marknadspenetration för samproduktion av kraft och värme, ändrade bränsleblandningar och 
minskning av bränsleförbrukningen inom transportsektorn. För att möjliggöra en utsläpps­
minskning på 10 % förutsätts i detta scenario att fömybara energikällor har en marknadsandel 
på 10 % år 2010. En annan pågående analys av de minskningsmål som diskuteras inför Kyoto-
konferensen i vilken man också använder PRIMES-modellen, visar att det inte räcker att enbart 
tillämpa bästa tillgängliga teknik, men att det är en åtgärd som på ett påtagligt sätt kan bidra till 
att minska utsläppen. 
58. Det är viktigt att vid utformning av de strategier och åtgärder som gemenskapen måste 
vidta för att överbrygga detta gap på 23 procentenheter mellan den förväntade ökningen av 
utsläppen med 8 % och den minskning på 15 % som man förbinder sig att uppnå, ta hänsyn till 
de gränser som sätts i unionens nya budgetplan. Kommissionen måste snarast göra en 
uppskattning av de kostnader - åtminstone för investeringar - som följer av EU.s förhandlings­
position. 
59. De finansiella konsekvenserna måste också undersökas mot bakgrund av hur de påverkar 
ekonomin, både på mikro- och makroekonomisk nivå. De kommer säkerligen att analyseras 
av olika berörda ekonomiska aktörer. På grund av det stora antalet variabler är denna fråga 
mycket komplex och det krävs därför innovativa lösningar som måste analyseras i varje enskilt 
fall tillsammans med berörda parter. Det är nödvändigt att använda en metodik som tar hänsyn 
till detta flerdimensionella synsätt (t.ex. mål - tidsramar - styrmedel - kostnader) samt tillför­
litliga värderings- och analysinstrument. Vissa medlemsstater har redan antagit strategier för att 
13 
minska utsläppen av växthusgaser, vilka åtföljs av särskilda politiska åtgärdsprogram och av en 
kostnadsberäkning. Det är viktigt att alla medlemsstater och kommissionen drar nytta av dessa 
erfarenheter, särskilt när det.gäller att utvärdera de finansiella konsekvenserna och använd 
metodik. Ett gemensamt analysarbete kommer att erfordras för att bättre bedöma konse­
kvenserna av fattade beslut. 
60. För att få en klarare bild av problem och problemlösningar i samband med klimatförändringen 
är det absolut nödvändigt att medlemsstaterna och kommissionen taiMimnam gör en 
grundlig analys av energisituationen inom ramen för den inre marknaden. För att möjliggöra 
en bättre utformning av strategier och åtgärder är det först och främst nödvändigt att få en 
bättre uppfattning om vilka sektorer och aktörer som förbrukar energi och ger upphov till 
utsläpp av växthusgaser. Genom sitt forskningsprogram utvecklar kommissionen förmågan att 
utvärdera strategier och åtgärder med hänsyn till klimatförändringens sociala, ekonomiska och 
vetenskapliga aspekter (programmen Joule och "Miljö och klimat"). 
61. En kraftfull energipolitik måste, med tanke på vilken betydelse den har för klimat­
förändringen, kompletteras med en bättre samordning av alla åtgärder som direkt berör 
energiområdet, d.v.s. även åtgärder som vidtas inom andra politiska verksamhetsområden. 
Unionen måste visa sin förmåga att anta en bred strategi. Det är också nödvändigt att 
näringslivet medverkar. En viktig roll för Rådgivande energikommittén, vilken inrättats genom 
kommissionens beslut, blir att undersöka hur näringslivet kan bidra till att stärka energi­
dimensionen av gemenskapens klimatförändringsstrategi. 
62. Klimatförändringen är ett internationellt problem. Betydande ansträngningar kommer att 
erfordras både från unionens och de associerade statemas sida för att energieffektiviteten i dessa 
länder skall nå en nivå som är jämförbar med den som noterats i unionen under de senaste åren. 
De beslut som fattas i Kyoto måste på sikt även gälla de associerade länderna som önskar bli 
medlemmar i unionen. En av målsättningarna för länderna i Central- och Östeuropa under den 
pågående omvandlingsprocesssen är att reformera sin energisektor. De ansvarar själva för dessa 
reformer. Olika former av samarbete har emellertid upprättats mellan unionen och dessa länder, 
t.ex. för att främja energisparande och energieffektivitet. De berörda ländemas ansträngningar 
är viktiga med tanke på deras efterlevnad av den s.k. acquis communautaire på detta område, 
dvs. minskade utsläpp av växthusgaser. 
63. Inom ramen för den strukturerade dialogen av den 3 mars 1997 betonade rådet och miljö­
ministrarna i de associerade länderna i Central- och Östeuropa vikten av ett nära samarbete 
mellan unionen och dessa länder, i synnerhet vad gäller åtgärder som genomförs gemensamt, 
och behovet av att förstärka de mekanismer som stimulerar strategier i syfte att motverka 
klimatförändringen och främja energieffektiviteten. I detta sammanhang erkändes att man inom 
samarbetsprogram på teknikområdet såsom Inco-FoTU och Joule-Thermie bör fasta större vikt 
vid frågor som rör klimatförändringen och prioritera de energiåtgärder som planerats för att 
uppnå målet att minska utsläppen av växthusgaser. Man bör också eftersträva ett ökat stöd från 
EEB, EBRD och Världsbanken. Gemenskapen kommer att verka för att den strukturerade 
dialogen inriktas på att stärka ansträngningarna för att förbättra energieffektiviteten och 
anpassa energisystemet till utsläppsminskningar. 
64. Unionen måste också bestämt yrka på att även andra industriländer förbinder sig att motverka 
utsläpp av växthusgaser genom att acceptera långtgående minskningsmål i det kommande 
Kyoto-protokollet. Unionens ekonomi kan inte ensam bära kostnaderna för en ensidig 
miljöskyddspolitik medan våra handelspartners undviker att vidta åtgärder som påverkar 
energipriserna och därmed industrins konkurrenskraft och sysselsättningen. 
65. Med tanke på att handelspartners inom och utom OECD står inför en gemensam utmaning 
på energiområdet krävs inom ramen för det internationella samarbetet en lösning som tar 
14 
hänsyn till effekterna på energiförsörjningen. Energistadgefördraget och dess protokoll om 
energieffektivitet och därmed sammanhängande miljöaspekter skulle kunna utgöra en 
utgångspunkt för samarbetet. Genom att sluta partnerskaps- och samarbetsavtal med större 
delen av av de nya oberoende staterna och genomföra tekniska stödprogram kan man bidra till 
ökad energieffektivitet och ökat energisparande. Energisamarbetet med utvecklingsländerna bör 
också omfatta insatser för att motverka klimatförändringen. Av den anledningen erkändes vid 
rådets möte den 3 mars 1997 att de regler som gäller det gemensamma genomförandet bör 
utgöra en del av Kyoto-protokoUet, även om man först bör invänta resultaten av pågående 
pilotprojekt. 
66. Initiativen till samarbete med länderna i Medelhavsomradet bör också snarast möjligt i stor 
utsträckning inriktas på energiprojekt och särskilt på projekt om fömybara energikällor och 
energieffektivitet. Detta kommer att leda till en hållbar situation genom att industrierna i dessa 
länder kan tillägna sig teknik och anpassa den till sina behov. Kommittén för samarbete mellan 
unionen och länderna i Gulfstaternas samarbetsråd betonade dessutom den 16 december 1996 
båda partemas intresse av denna fråga. Möjligheten till en gemensam analys, samarbete och 
utbyte av vetenskaplig information och erfarenhet pekades ut som användbara instrument på 
detta område. Nu gäller det att tillämpa dessa instrument inom ramen för lämpliga program. 
67. Den utmaning som är förknippad med klimatförändringen är av sådan omfattning att 
medlemsstaterna och gemenskapen tillsammans måste utveckla strategier och åtgärder, 
såväl på gemenskapsnivå som nationellt, regionalt och lokalt, för att det skall vara möjligt 
att uppnå fastställda minskningsmål och en fördelning av bördorna mellan medlems­
staterna i enlighet med fattade beslut Det finns behov av gemensamma eller på 
gemenskapsnivå samordnade strategier och åtgärder. Men för att utveckla denna samordning är 
det först nödvändigt att behandla de frågor som tas upp i första delen av detta dokument (punkt 
10-14). 
68. Kommissionen efterlyser tydliga politiska signaler från Europaparlamentet och rådet, med stöd 
av Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén. Kommissionen anser att 
gemenskapen bör göra allt som står i dess makt för att den konferens med partema i Förenta 
nationemas konvention om klimatförändringen, vilken hålls i Kyoto i december 1997, resulterar 
i att man antar ett protokoll som leder till väsentligt minskade utsläpp av växthusgaser genom 
strategier och åtgärder som vidtas av samtliga parter i bilaga X till konventionen. Men vi måste 
vara säkra på att vi kan fullgöra våra åtaganden - att det finns en politisk vilja och erforderliga 
resurser. 
15 
BILAGA 
Energirelaterade CO2 utsläpp (i miljoner ton CO2) före Kyoto 
Under fönitsättning att varken medlemsstaterna eller gemenskapen tar några nya politiska initiativ 
skulle COrutsläppen utvecklas på följande sätt12. 
CO2 (miljoner ton) 
EU 1990 
3200 procentuell förändring efter 1990 
1995 
-2% 2000 
+ 2% 2005 
+ 6% 2010 
+ 8% 2020 
+ 16 % 
Energirelaterade CQj-utsläpp per sektor (i miljoner ton CO2) 
procentuell förändring sedan 1990 
Ï99Ô 1995 20ÖÖ 2005 2010 2020 
Industri 626 -10 % -14 % -14 % -15 % -15 % 
Transport 743 +9% +22% +31% +39% +49% 
HushållAjänster 654 -3% -1% +2% +4% +6% 
El-och värmeproduktion 1036 -5% -2% +2% +2% +17% 
Energiindustri 141 +7% +9% +11% +12% +13% 
Totala utsläpp 3200 -2% +2% +6% +8% +16% 
12 EU-analysen har genomförts av professor Capros vid Atens tekniska universitet och bygger på resultat som 
erhållits med den sk. MIDAS-modellen. Analysen har beställts av GD XVII och genomförts i april 1997. 
16 
/Text till diagrammet: 
EU. Utvecklingen före Kyoto. Utvecklingen för BNP, COr-utsläpp, totalförbrukning 
inom Europeiska unionen, energi- och kolintensitet 
GDP=BNP 
energy consumption= energiförbrukning 
CO 2 emissions= COr-utsläpp 
carbon mtenssty=kolintensitet 
energy iat&isAty=energiintensitet 
EU: pre-Kyoto scenario: development of GDP, C02 emissions, 
gross inland consumption, energy and carbon intensity 
1990 = 100 
GDP 
energy consumption 
C02 emissions 
carbon intensity 
-+ energy intensity 
1990 1995 2000 2005 2010 2015 2020 
17 
/Text till diagrammet: 
EU. Utvecklingen före Kyoto. Den totala energiförbrukningen 1990-2020 
Grundläggande faktorer för förändringar i C02-utsläppen 
lower nuclear shaTQ=minskad andel kärnkraft 
GDP grovAh=BNP-ökning 
upward pressure=ö£«/«g av kolintensiteten 
energy intensity gains=ctai energiintensitet 
higher renewables share=ötaf andel fömybara energikällor 
less carbon in fossil fiieh=mindre kol i fossila bränslen 
CO 2 emission increase=/w/mÄ/i/>/g av CÖ2-utsläppen 
downward pressure/balance=/w/>is£/?/>ig av kolintensiteten/balans 
EU : pre-Kyoto scenario: total energy consumption 1990 - 2020 
Illustration of under lying factors for C02 emission change 
2500 
2250 
2000 -H 
1750 
1500 
1250 
1000 -H 
750 
500 -H 
250 
0 G D P growth • ncrgy intensity gains 
888888» rsrz rsn&XTnrsrmt rs rmm nrïiar 
upward pressure downward pressure / balance 
18 
/Text till diagrammet: 
EU. Utvecklingen före Kyoto. Den totala energiförbrukningen 1990-2020 
Grundläggande faktorer för förändringar i COrutsläppen 
lower nuclear ûk2XQ=minskad andel kärnkraft 
GDP grovAh=BNP-ökning 
upward pressure=öÄw/«g av kolintensiteten 
better conversion efficiency=Ää//re omvandlingseffektivitet 
lower electricity/heat intensity=/ûfgre el/värmeintensitet 
less carbon in fossil fyie\s=mindre kol i fossila bränslen 
CO 2 emission mcre2Lse=minskning av C02-utsläppen 
downward pressure/balance=/w/>isr£///>/g av kolintensiteten/balans 
EU: pre-Kyoto scenario: power/heat production 1990 - 2020 
Illustration of underlying factors for C02 emission change 
1000 
800 
O 600 -H 
1 400 -H 
200 GDP growth better conversion efficiency 
lower eUctricity/heat intensity 
upward pressure downward pressure / balance 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 196 slutlig 
DOKUMENT 
SV 12 14 
Katalognummer : CB-CO-97-223-SV-C 
ISBN 92-78-19784-X 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
h