Yttrande om kommissionens utkast till direktiv om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende på mobil- och personkommunikation (96/C 39/10)

Den 3 augusti 1995 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i Maastrichtfördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovan nämnda utkast.

Sektionen för transport och kommunikation, som ansvarat för kommitténs arbete i frågan, inrättade en studiegrupp och utsåg Michael Mobbs till föredragande.

Ekonomiska och sociala kommittén utnämnde Michael Mobbs till huvudföredragande under sin 330:e plenarsession (sammanträdet den 22 november 1995) och antog följande yttrande med stor majoritet och en nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 avlägsnade begränsningar för tillhandahållandet av telekommunikationer, data och privat rösttelefoni med mervärde. Detta direktiv har setts som en hörnsten för EU:s ram för att liberalisera den europeiska telekommunikationsmarknaden.

1.2. Rådets resolution 93/C 213/01 av den 22 juli 1993 om den fortsatta utvecklingen av telekommunikationsmarknaden fastställer den grundläggande ramen för utvecklingen av EU:s regler. Den 1 januari fastställdes som det datum man fullständigt skall ha liberaliserat telekommunikationsmarknaden (med en extra övergångsperiod för vissa medlemsstater). I resolutionen noterade man också att "det finns ett behov av ett snabbt och effektivt genomförande av (...) direktiv 90/388/EEG".

1.3. Den 27 april 1994 gav kommissionen ut en grönbok: "Mot en miljö för personkommunikationer: grönbok om ett gemensamt synsätt inom området för mobil- och persontelekommunikation i EU" (dok. KOM(94) 145).

1.4. Kommittén rådfrågades och avgav sitt yttrande i september 1994 (). Huvudpunkterna i det yttrandet var:

1.4.1. Kommittén välkomnade grönboken (3.1).

1.4.2. Kommittén gav sitt stöd till grönboken, men insåg att betydande förändringar skulle krävas i vissa medlemsstater (3.3).

1.4.3. Mobilkommunikationer är ett nytt område med hög tillväxt, och bör vara vinstgivande för hela den europeiska ekonomin (3.6).

1.4.4. Man måste separera verkställande och reglerande funktioner. Effektiva nationella myndighetsorgan måste säkerställa att alla handlingar sker i överensstämmelse med relevanta lagar och bestämmelser (3.6.1).

1.4.5. Förfaranden och villkor för att bevilja tillstånd måste vara överskådliga och icke-diskriminerande (4.2).

1.4.6. Alla uppförandekoder för tillhandahållare av tjänster måste anpassas till nationella traditioner och nationell praxis (4.3).

1.4.7. Kommittén tyckte att det var avgörande att man underlättade sammankoppling (4.4). (Observera att detta nu är ämnet för kommissionens förslag till direktiv (dok. KOM(95) 379), ESK håller på att förbereda ett yttrande.)

1.4.8. Nya operatörer måste ha rätt att inrätta egna infrastrukturer (4.5).

1.4.9. Man borde utnyttjat behovet av rättvis konkurrens mer, för att undvika riskerna för överlappande subventioner (4.9.1).

1.4.10. Kommittén uttryckte tvivel angående de utsikter till framgång som kommissionen förutsett beträffande tillgång till marknader utanför unionen (4.9.5.1).

1.4.11. Rådet och kommissionen borde ge hög prioritet till yrkesutbildning och fortbildning (4.11.2).

2. Kommissionens förslag

2.1. Kommissionens förslag (SEK(95) 1382 slutlig) fortsätter i linje med rapporten (KOM(95) 158) om rådfrågningsprocessen beträffande mobil- och personkommunikationer (se punkt 1.3).

2.1.1. Kommissionen fann att det fanns åtskilliga gemensamma åsikter på många områden även om ett antal problem återstod att lösa.

2.1.2. Man har redan gjort stora framsteg i många medlemsstater genom att vidta åtgärder för att avskaffa monopol inom marknaden för mobilkommunikationstjänster.

2.2. Kommissionen föreslår att man ändrar kommissionens direktiv 90/388/EEG, som tidigare ändrats av kommissionens direktiv 94/46/EEG () beträffande satellitkommunikation, genom att i linje med detta inkludera mobil- och personkommunikation.

2.3. Skälen till kommissionens förslag anges i inledningens 19 punkter.

2.4. Kommissionen noterar att många medlemsstater har öppnat sina marknader för tillhandahållare av mobilkommunikationstjänster, men anser att det fortfarande finns oacceptabla begränsningar och att omedelbara åtgärder krävs under artikel 90.3 i fördraget för att garantera att denna sektor är helt öppnad för konkurrens den 1 januari 1996. Detta datum föreslogs i grönboken om mobil- och personkommunikation (KOM(94) 492 slutlig).

2.5. Kommissionens förslag ligger också i linje med det pågående arbetet med:

- genomförandet av fullständig konkurrens på telekommunikationsmarknaderna (föreslaget artikel 90-direktiv från kommissionen (K(95) 1843) (),

- sammankoppling inom telekommunikationsområdet med avseende på att säkerställa allmänna tjänster och kompatibilitet genom tillämpning av principen om öppna nät (ONP) (föreslaget direktiv KOM(95) 379) ().

2.6. Kommissionen finner det oacceptabelt med begränsningar såsom:

2.6.1. Förbud mot att använda andra infrastrukturer än de som tillhandahålls av redan etablerade telekommuniktionsorganisationer.

2.6.2. Man har inte tilldelat någon licenser för DCS 1800.

2.6.3. Exklusiva rättigheter för tillhandahållandet av vissa mobilkommunikationstjänster beviljas till förmån för den nationella telekommunikationsorganisationen.

2.6.4. Begränsningar utan giltiga skäl av tilldelning av licenser för att använda vissa frekvenser, inklusive DECT.

2.6.5. Även där licenser har beviljats till konkurrerande mobiloperatörer har några fått mer förmånliga villkor än andra.

2.6.6. Exklusiva rättigheter beviljas i allmänhet till dem som redan innehar en dominant position.

2.6.7. Mobiloperatörer tvingas att sammankoppla sig med andra mobiloperatörer via de nationella telekommunikationsbolagens fasta nät.

2.7. Kommissionen anser att sådana förfaranden utgör ett hinder för fri och rättvis handel och att de måste avskaffas (med viss tillåten försening för vissa medlemsstater med mindre utvecklade organisationer).

2.8. Kommissionens förslag skall träda i kraft den 1 januari 1996 och har följande som målsättning:

2.8.1. Tillåta mobiloperatörer att skapa sina egna infrastrukturer eller använda de som tillhandahålls av en tredje part eller dela infrastruktur med någon/några.

2.8.2. Kräva att man avskaffar alla exklusiva rättigheter inom mobilkommunikationsområdet.

2.8.3. Etablera licensieringsförfaranden för att bemyndiga införandet av de digitala tjänsterna GSM, DCS 1800 och DECT.

2.8.4. Avlägsna begränsningar för direkt sammankoppling mellan mobila nät och garantera rätten att koppla ihop sig med det offentliga telekommunikationsnätet.

2.8.5. Kräva att man tilldelar licenser enligt objektiva, icke-diskriminerande förfaranden som ger möjlighet till insyn, och att man bara skall begränsa antalet licenser som kan tilldelas på grundval av nödvändiga krav såsom ändamålsenligt bruk av frekvenser, där det är berättigat enligt proportionalitetsprincipen.

3. Allmänna anmärkningar

3.1. Kommissionens åtgärd är en del av dess heltäckande strategi för att uppnå fullständig avreglering av telekommunikationstjänsterna den 1 januari 1998. För att uppnå detta måste en lämplig lagstiftningsram existera i god tid före detta datum.

3.2. Full liberalisering av mobil- och personkommunikationtjänster är en av de främsta åtgärderna. Nästan alla medlemsstaterna tillåter mobilkommunikationsoperatörer, men inte på ett sätt som kommissionen anser är tillräckligt konkurrensbetonat.

3.3. Kommissionens förslag är välkommet. Det finns dock tvivel om att genomförandedatumet (1 januari 1996) verkligen kommer att hållas i alla medlemsstater, och därför kan det bli nödvändigt att tillåta extra övergångsperioder, såsom anges i punkt 1.2 i detta yttrande.

3.4.1. Kommissionen har redan fått in kommentarer från ett antal medlemsstater om svårigheterna att hålla tidsgränsen 1 januari 1996. De har antytt att den 1 januari 1998 skulle vara att föredra, inte minst för att det skulle få konkurrensen inom mobilsektorn att sammanfalla med den fullständiga liberaliseringen av rösttelefoni och infrastrukturer. Detta skulle göra det möjligt att införa den lagstiftning som krävs, och det skulle också göra det möjligt att frigöra frekvensområden som exempelvis 900 MHz för GSM från andra tjänster, såsom TAC-system (Total Access Communication Systems).

3.4.2. Andra bekymmer gäller behovet av att fasta nätoperatörer får möjlighet att inrätta sina företag så att de kan ändra sina taxor för att undvika att nya operatörer orättvist "skummar grädden av mjölken", dvs tar de lönsamma kunderna utan att ha det servicetvång som de fasta nätoperatörerna har.

3.4.3. Vissa medlemsstater tycker att de behöver tid, antingen för att införa ett helt lagenligt regelsystem, eller för att förhandla med tredje länder om att frigöra frekvensband för att undvika skadlig inverkan på de typer av tjänster som täcks av det föreslagna direktivet.

3.4.4. Kommittén noterar villkoren i den föreslagna artikel 4 (ikraftträdande och avvikelser) och vill uppmärksamma kommissionen på hur viktigt det är att konkurrensen inom marknaden för telekommunikationstjänster utvecklas på ett metodiskt sätt och med hänsyn till de sociala konsekvenserna. Kommittén anser dock att "referenspunkten" den 1 januari 1996 skall behållas och att de medlemsstater som har svårigheter med denna deadline skall få nyttja artikel 4.

3.5.1. Eftersom många liknande åtgärder inför fullständig avreglering av telekommunikationerna vidtas under ett existerande artikel 90-direktiv är det oundvikligt att detta förslag från kommissionen följer i samma spår. Kommissionens allmänna tidsram, som fastställts av rådet, ger inte kommissionen många alternativ.

3.5.2. En möjlighet att tillgripa artikel 90 ges under kommissionens rättighet att garantera en lämplig balans av liberaliserings- och harmoniseringsåtgärder inom området för regleringspolitik beträffande telekommunikationer (politisk överenskommelse 1989).

3.5.3. Eftersom kommissionen inte behöver rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén när artikel 90 används är ESK ofta missnöjd när artikel 90-direktiv föreslås. I detta fall är kommittén nöjd med att ha rådfrågats offentligt.

3.6. Sektorn för mobiltjänster upplever en tillväxt på 60 % enligt information från kommissionen. Studier som kommissionen gjort förutspår att det kommer att finnas 38 miljoner mobilcellsanvändare år 2000, och 80 miljoner år 2010. Till detta bör man addera exportutsikterna för denna produkt där EU redan är marknadsledande.

3.7. Nya verksamheter på mobilmarknaden i medlemsstaterna, såsom tillverkning och skapande av infrastruktur, är viktiga sysselsättningskällor. Detta borde kompensera för den förlust av arbetstillfällen som orsakats av ett införande, som inte går att hejda, av ny teknologi i de fasta nätverken. Kommitténs kommentar i sin förra rapport (se punkt 1.4.11 ovan) beträffande den höga prioritet man givit till studiet av den ekonomiska effekten på sysselsättningen förblir tyvärr obeaktad.

3.8. Idag tyder allt på att expansionen av mobiltjänstmarknaden håller på att, och kommer att, uppnås utan någon större finansiell förlust för de fasta nätverken, på grund av ökad användning av deras nät och på grund av de extra inkomster som skapas.

4. Särskilda anmärkningar

4.1. De inledande punkterna anger en lång lista av misslyckanden i vissa eller alla medlemsstater när det gäller att öppna telekommunikationsmarknaderna. Punkterna förklarar också till viss del varför kommissionen agerar just nu.

4.2. Kommittén anser att bestämmelserna bör vara "teknikbefriade" för att tillåta marknaden att avgöra vilken teknologi som skall användas för att bäst optimera konkurrensen och servicen till användarna. Kommissionen bör inte välja teknologi - exempelvis DECT.

4.3. Särskilda anmärkningar om direktivets artikel 1

4.3.1.

Definitioner (artikel 1)

Den föreslagna ändringen av definitionen av "väsentliga krav" är tillfredsställande, men bör utvidgas så att medlemsstater kan vägra att tilldela en licens för mobil- och/eller personkommunikation till en dominerande operatör när detta skulle motverka utvecklingen och bibehållandet av konkurrensen under EU:s konkurrensregler.

4.3.2.

Licensiering (artikel 3A)

4.3.2.1. Artikel 3A i) syftar både på väsentliga krav och på handelsregler (så som de definieras i artikel 3). För att säkerställa effektiv konkurrens i tillhandahållandet av infrastrukturer och tjänster bör dessa villkor utökas till att omfatta:

- separat redovisning av varje operatörs verksamhet, särskilt om operatören äger ett näts infrastruktur, en fast nätoperatör, återförsäljare av sändningstid eller tillhandahållare av kataloger och andra tjänster;

- mobiloperatörers tillgång till vilken som helst operatörs nät, på villkor som är åtminstone lika goda som de som tillämpas på mobiloperatörer som ägs av nätföretaget;

- likaså med hänsyn till försäljningen av sändningstid till alla tillhandahållare av tjänster;

- förhindrande av alla orättvisa överlappande subventioner, försäljning kopplad till vissa produktkombinationer, och allt som kan ha en negativ inverkan på konkurrensen.

4.3.2.2. Med hänsyn till det sista stycket i artikel 3A bör det klargöras att hänvisningen till telekommunikationsorganisationer bör omfatta dotterbolag och relaterade företag eller affärspartners till det eller dem.

4.3.2.3. Vad man vill uppnå med den sista meningen är inte uppenbart, och inte heller om det är ett tvång för alla medlemsstater. Detta måste förtydligas.

4.3.2.4. Licensavgifter bör bestämmas på ett icke-diskriminerande sätt, och i den mån de måste betalas av nya aktörer på marknaden bör de i åtminstone lika stor omfattning betalas av en redan existerande operatör, särskilt då denne är knuten till en dominerande operatör.

4.3.3.

Tillgång till frekvenser (artikel 3B)

Den tilldelning som man kräver skall revideras bör göras av medlemsstaterna.

4.3.4.

Tillgång till infrastrukturer (artikel 3C)

Vissa operatörer kanske väljer att inte etablera sin egen infrastruktur. För att undvika diskussion bör detta tydliggöras.

4.3.5.

Sammankoppling (artikel 3D)

Denna artikel är viktig och måste ses som en del av kommissionens pågående arbete om sammankoppling (se punkt 2.5 ovan).

4.3.5.1. Den andra meningen i det första stycket kan uttryckas på ett bättre sätt:

"Operatörer av mobilkommunikationsystem för allmänheten skall ha rätt till sammankoppling med vilket telekommunikationsnät som helst inom den medlemsstat där operatören har tilldelats licens."

4.3.5.2. Det vore önskvärt att i det första styckets sista mening nämna en "tillräcklig" nivå för sammankopplingen i stället för en miniminivå. Det är svårt att avgöra i förväg vilken miniminivån skulle vara för alla typer av sammankoppling. Det viktiga är att man tillhandahåller en "tillräcklig" nivå så att tjänsten kan införas.

4.4. Särskilda anmärkningar om direktivets artikel 2

På grund av de skäl som anges ovan (punkt 4.1) verkar kommissionen i denna artikel avgöra något som det vore bättre om marknaden fick avgöra. Kommittén stöder direktivets artikel 2 och betraktar den som en given konsekvens av principen bakom artikel 3A.iii), som stipulerar att licensvillkor inte bör "omfatta oberättigade tekniska restriktioner". Nya licenser - utfärdade genom ett öppet redovisat förfarande - skall beviljas alla sökande, utan att man utesluter möjligheten att befintliga GSM-licenser kan utvidgas till DCS-teknik i syfte att utnyttja bästa tillgängliga teknologi. Detta är delvis ett konsumentintresse.

4.5. Särskilda anmärkningar om direktivets artikel 4

Kommittén har redan anmärkt på datumet, den 1 januari 1996 (punkt 3.4.1), men noterar att det andra stycket i artikel 4 beviljar övergångperioder till de länder som har mindre utvecklade eller mycket små telenät för införandet av infrastrukturer. Detta borde minska den oro som uttrycktes i punkterna 3.4.1-3.4.4.

4.6. Hälsa, säkerhet och miljöhänsyn

Kommittén välkomnar att kommissionen (efter att detta förslag till direktiv publicerats) har satt igång en särskild undersökning av radiofrekvensstrålningens effekter på användare av mobiltelefoner. Denna aspekt togs upp i kommissionens ursprungliga grönbok (KOM(95) 145 slutlig) och nämndes av kommittén i dess yttrande i september 1994 (CES 1007/94). Kommittén noterar med tillfredsställelse att denna fråga nu uppmärksammas.

Bryssel den 22 november 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 393, 31. 12. 1994, s. 64.

() EGT nr L 268, 19. 10. 1994, s. 15.

() Ett yttrande från kommittén är under utarbetande.

() Kommitténs yttrande är under utarbetande.