RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET i enlighet med artikel 9 i kommissionens rekommendation 98/480/EG av den 22 juli 1998 om god miljöpraxis rörande tvättmedel för hushållsbruk

1. Inledning

1.1. Målet för gemenskapens politik när det gäller tvätt- och rengöringsmedel har sedan början på 1970-talet varit att lösa problemen med skum från ytaktiva ämnen i sjöar och vattendrag. Därför är all befintlig gemenskapslagstiftning om tvätt- och rengöringsmedel [1] huvudsakligen inriktad på att minska miljöproblemen, såsom skum i vattendrag, och baserad på tester av den biologiska nedbrytbarheten.

[1] Rådets direktiv 73/404/EEG, EGT L 347, 17.12.1973. Rådets direktiv 73/405/EEG, EGT L 347, 17.12.1973. Rådets direktiv 82/242/EEG, EGT L 109, 22.4.1982. Rådets direktiv 82/243/EEG, EGT L 109, 22.4.1982. Rådets direktiv 86/94/EEG, EGT L 80, 25.3.1986.

1.2. Den befintliga tvätt- och rengöringsmedelslagstiftningen har utgjort en stabil grundval för den inre marknaden och garanterat ett relativt högt miljöskydd. Ytaktiva ämnen som klassificerats som "primärt biologiskt nedbrytbara" förlorar relativt snabbt sina ytaktiva egenskaper. De är i allmänhet mindre giftiga än andra ytaktiva kemikalier. Skumbildningsproblemet har kunnat lösas genom lagstadgade krav på ytaktiva ämnens primära biologiska nedbrytbarhet, och därigenom har man även fått ett övergripande instrument för att förbjuda icke biologiskt nedbrytbara ytaktiva kemikalier.

1.3. Sedan 1970-talet har dock tekniken för framställning av tvätt- och rengöringsmedel och ytaktiva ämnen förändrats betydligt. Den gamla framställningstekniken för tvätt- och rengöringsmedel byggde på spraytornstekniken, något som ställde stränga krav på produkten och begränsade antalet ytaktiva ämnen som kunde användas. Genom de nya framställningsteknikerna för tvätt- och rengöringsmedel kan produkten göras mer koncentrerad och ett större antal kemikalier användas. De testmetoder som fastställs i de gällande direktiven om tvätt- och rengöringsmedel kan inte tillämpas adekvat på vissa av dessa nya ytaktiva kemikalier.

1.4. Tvätt- och rengöringsmedelslagstiftningen har dessutom kompletterats med frivilliga åtgärder, däribland kommissionens rekommendation om märkning av tvättmedel och rengöringsprodukter [2] och kommissionens rekommendation om god miljöpraxis rörande tvättmedel för hushållsbruk [3].

[2] Kommissionens rekommendation 89/542/EEG, EGT L 291, 10.10.1989.

[3] Kommissionens rekommendation 98/480/EG, EGT L 215, 1.8.1998.

1.5. 1996 utarbetade A.I.S.E. uppföranderegler som etablerar god miljöpraxis rörande tvättmedel för hushållsbruk (hädanefter kallade uppförandereglerna) för genomförande i arton länder [4], nämligen de femton EU-medlemsstaterna samt Island, Norge och Schweiz. A.I.S.E. [5] har förpliktat sig att ta initiativ för att uppnå dessa mål och har begärt att kommissionen skall stödja uppförandereglernas syften. Denna begäran har efter samråd mellan kommissionen och medlemsstaterna resulterat i en rekommendation från kommissionen.

[4] Belgien, Danmark, Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Österrike, Portugal, Finland, Sverige och Storbritannien i Europeiska unionen, samt Island, Norge och Schweiz.

[5] A.I.S.E. (Association Internationale de la Savonnerie, de la Détergence et des produits d'Entretien) är den officiella organisation som representerar tvål-, rengöringsmedels- och underhållsproduktindustrin inom Europa och gentemot andra internationella organisationer. A.I.S.E:s medlemmar och dess nationella organisationer finns i 28 länder (framför allt i Europa). Medlemmarna är företag som lokalt släpper ut ovanstående typer av produkter på marknaden. A.I.S.E. representerar över 90 % av marknaden för tvättmedels- och rengöringsproduktindustrierna i EU.

2. Syftet med kommissionens rekommendation 98/480/EG av den 22 juli 1998

2.1. I kommissionens rekommendation 98/480/EG av den 22 juli 1998 om god miljöpraxis rörande tvättmedel för hushållsbruk introducerades för första gången på gemenskapsnivå ett avtal mellan industrin och kommissionen som ett medel för industrin att genomföra åtgärderna i rekommendationen. Därmed tas hänsyn till rådets och Europaparlamentets resolutioner av den 17 juli 1997 och av den 7 oktober 1997 om miljöavtal, där det fastslås att frivilliga avtal kan vara ett värdefullt instrument för att på ett optimalt sätt låta branschen själv ta ansvar [6].

[6] Rådets och Europaparlamentets resolution av den 17 juli 1997, EGT C 286, 22.9.1997, s. 254. Rådets och Europaparlamentets resolution av den 7 oktober 1997, EGT C 321, 22.10.1997, s. 6.

2.2. Mot bakgrund av situationen i de femton EU-medlemsstaterna 1996 fastställdes i rekommendationen följande fem mål som skulle uppnås före utgången av 2001:

- En femprocentig minskning av energiförbrukningen per tvättcykel för produktgruppen (kWh/tvätt), baserat på 1,04 kWh.

- En tioprocentig minskning av förbrukningen per person (kg/person) av tvättmedel för hushållsbruk, baserat på 9,94 kg.

- En tioprocentig minskning av förbrukningen per person (kg/person) av primära och sekundära förpackningar i produktgruppen, baserat på 0,71 kg.

- En tioprocentig minskning av förbrukningen per person (kg/person) av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, baserat på 0,32 kg.

- Tillhandahållande av information till konsumenterna om hur de bättre kan använda tvättmedel.

2.3. Under hösten 1997 startade det praktiska genomförandet av uppförandereglerna som ett pilotprojekt i Danmark och Sverige. Då resultaten därifrån var positiva och Europeiska kommissionen gav projektet sitt stöd i form av en rekommendation i juli 1998, påbörjades genomförandet av reglerna även i de andra EU-länderna i mitten av 1998 och i början av 1999, och har pågått sedan dess.

2.4. Åtagandena och målen i A.I.S.E:s uppföranderegler bygger på riskbedömning och livscykelanalys. Tillverkarna åtar sig enligt reglerna att förse konsumenterna med anvisningar om hur de skall tvätta om de vill ta ansvar för miljön.

2.5. A.I.S.E.-medlemmarna och en del företag som inte är med i organisationen men som också säljer, marknadsför och producerar tvättmedel för hushållsbruk inom EU och EES-området har därför i samarbete med A.I.S.E:s nationella organisationer åtagit sig att se till att rekommendationen följs, att minst vartannat år rapportera vilka framsteg som gjorts när det gäller målen för förbrukning, förpackningar och biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, samt att när femårsperioden har förflutit rapportera uppgifterna om energiförbrukningen, dvs. uppgifterna för år 2001.

2.6. Medlemsstaterna har samtyckt till att medverka till genomförandet av kommissionens rekommendation, och alla inblandade har visat intresse för att uppnå målen i rekommendationen, särskilt vad beträffar

- användning av lägre tvättemperaturer för att minska energiförbrukningen och därigenom även koldioxidutsläppen,

- minskad förbrukning av tvätt- och rengöringsmedel och förpackningar till dessa, för att minska dessa medels allmänna miljöpåverkan,

- minskad användning av biologiskt svårnedbrytbara beståndsdelar i tvätt- och rengöringsmedel, vilket kan minska dessa medels miljöpåverkan.

3. Genomförandet av rekommendation 98/480/EG - steg för steg

3.1. I enlighet med artikel 7 i rekommendationen har A.I.S.E. ombesörjt att en oberoende organisation samlar in och bearbetar statistiken. PricewaterhouseCoopers (PwC) har utsetts att vartannat år undersöka vilka framsteg som har gjorts mot målen för förbrukning, förpackningar och biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, samt att rapportera om energiförbrukningen i slutrapporten 2002. Under 2002 förvärvades PwC av IBM Global Services, vilket gör att det är IBM och inte PwC som står som författare till slutrapporten. Trots detta sammanställdes slutrapporten av samma personer som låg bakom de bägge föregående delrapporterna.

3.2. PwC sammanställde delrapporter för åren 1996-1998 [7] respektive 1999-2000 [8]. Dessa båda rapporter hade samma uppbyggnad. Det anges vilken metod som använts för att samla in uppgifterna, och de innehåller såväl de europeiska som de nationella resultaten för de tre ovannämnda målen samt en översikt över huvudtendenserna. Rapporterna offentliggjordes på kommissionens webbplats,

[7] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Progress report to the European Commission, 1997-1998", PricewaterhouseCoopers, december 1999.

[8] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Progress report to the European Commission, 1999-2000", PricewaterhouseCoopers, oktober 2001.

,

och låg till grund för en rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet [9].

[9] Rapport från kommissionen om de resultat som uppnåtts under perioden 1996-2000 för genomförandet av kommissionens rekommendation 98/480/EG, KOM(2002) 287.

3.3. Till PwC:s första respektive andra delrapport lade A.I.S.E. fram kompletterande rapporter [10], [11]. I dessa kompletterande rapporter koncentrerade man sig huvudsakligen på åtgärder som vidtagits av A.I.S.E:s nationella organisationer sedan antagandet av rekommendationen och den officiella lanseringen i alla medlemsstater av projektet med uppförandereglerna, särskilt åtgärder som rör information som skall uppmuntra till korrekt användning av tvättmedel för hushållsbruk.

[10] "Implementation of the A.I.S.E. Code in Europe: complementary report from A.I.S.E. to the PwC 1997-1998 Progress Report, A.I.S.E., oktober 1999.

[11] "Implementation of the A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice for household laundry detergents in Europe: A.I.S.E. 1999/2000 Progress Report", A.I.S.E., november 2001.

3.4. Sedan PwC och A.I.S.E. lagt fram sina rapporter i oktober 2000 organiserade kommissionen ett arbetsgruppmöte med medlemsstaterna för att informera om vilka framsteg som gjorts under åren 1997/1998. Man samrådde också med andra berörda parter, däribland BEUC (den europeiska konsumentorganisationen) och Europeiska miljöbyrån, vilka lämnade sina synpunkter. Rapporterna lämnades också till Konsumentkommittén för ett yttrande om hur genomförandet av rekommendationen framskrider.

3.5. Organisationernas allmänna slutsatser visade att två av de fyra mål som delutvärderingen skulle omfatta var helt uppfyllda, nämligen en minskad användning av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar och tillhandahållande av information till konsumenterna, men uppgifterna för 1996-1998 antydde att mycket återstod att göra för att minska tvättmedels- och förpackningsförbrukningen.

3.6. IBM har nu utarbetat en slutrapport [12] som omfattar hela femårsperioden. Rapporten är uppbyggd på ungefär samma sätt som PwC:s delrapporter och beskriver metoderna för uppgiftsinsamling, revisionsförfaranden, planering och förvaltning. Energiuppgifter, som redovisas i den första rapporten, samlades in igen för 2001 genom en marknadsundersökning som utfördes av ett specialistföretag, Taylor Nelson Sofres (f.d. Taylor Nelson AGB).

[12] "A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice: Final report to the European Commission, 1996-2001", IBM, oktober 2002.

3.7. Av IBM:s slutrapport för perioden 1996-2001 framgår att antalet företag som förbundit sig att följa uppförandereglerna har ökat från 119 till 168, trots ett visst antal företagssammanslagningar inom branschen. Dessa företag utgör ca 90 % av EU-marknaden. Uppgifter om förbrukningen av tvättmedel, förpackningar, biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar och energi för år 2001 jämförs med uppgifterna från den första rapporten.

3.8. A.I.S.E:s slutrapport [13] innehåller samma uppgifter som IBM:s slutrapport och där kommenteras också förbrukningstendenserna. Dessutom presenteras i A.I.S.E.-rapporten också A.I.S.E:s åtgärder i media för att främja hållbar konsumtion, till exempel kampanjen om hur man tvättar rätt, med målet att minska förbrukningen av energi och tvättmedel genom rätt användning. Bland åtgärderna fanns annonskampanjer på TV, en särskild webbplats och påminnelser på förpackningarna.

[13] "Implementation of the A.I.S.E. Code of Good Environmental Practice for household laundry detergents in Europe: A.I.S.E. 1996/2001 final report", A.I.S.E., december 2002.

3.9. Kommissionen samrådde med medlemsstaterna den 21 november 2003, med A.I.S.E. den 18 mars 2003 och med Konsumentkommittén den 5 juni 2003 om hur genomförandet av rekommendationen framskrider. I oktober 2003 avgav Konsumentkommittén ett yttrande [14].

[14] Yttrandet (CC 2003 045/3) finns på följande webbplats: http://europa.eu.int/comm/ consumers/ cons_org/associations/committ/opinions/opinions_en.htm

4. Utvecklingen mot de uppställda kriterierna under perioden 1996-2001

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Diagram 1: Utvecklingen mot målen för 1996-2001 (uppgifter från punkt 4.1)

4.1. Vilka framsteg de femton medlemsstaternas gjort mot de mål som anges under punkt 2.2 visas i diagram 1 ovan samt i nedanstående tabell:

>Plats för tabell>

4.2. Det femte målet gällde konsumentupplysning som en stödåtgärd för att bidra till att uppnå de fyra kvantifierbara målen i tabellen ovan. Konsumenterna informerades genom den så kallade Tvätta rätt-kampanjen och genom anvisningar på tvättmedelsförpackningarna. Målet om konsumentupplysning kan anses vara uppnått.

4.3. Av uppgifterna i ovanstående tabell framgår att man lyckades vända den inledande uppåtgående trenden i tvättmedelsförbrukning mellan 1996 och 1998, och att förbrukningen minskades ytterligare under återstoden av perioden. Den minskade förbrukningen nådde dock inte det mål som ställts upp i förhållande till 1996 års förbrukning. Jämfört med förbrukningstoppen 1998 var minskningen 9,9 %.

4.4. Förpackningsförbrukningen minskade avsevärt under den första rapporteringsperioden, men sedan dess har utvecklingen stått stilla. Målet var långt ifrån uppnått.

4.5. Målet för biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar uppnåddes redan i slutet av rapporteringsperioden 1996-1998, och tendensen pekar på en fortsatt nedgång. Målet överträffades med bred marginal.

4.6. Uppgifter om energiförbrukning samlades in först mot slutet av femårsperioden. Målet med en femprocentig minskning överträffades med bred marginal.

5. Vad har genomförandet inneburit i praktiken?

5.1. Rekommendationen innehåller fyra kvantitativa mål för att minska förbrukningen, samt ett ytterligare mål om konsumentupplysning för att uppmuntra till rätt användning av tvättmedel. Att verka för att människor använder tvättmedel på rätt sätt är en viktig stödåtgärd på områden där det är avgörande att konsumenten samarbetar aktivt för att målen, dvs. minskad energi- och tvättmedelsförbrukning, skall kunna uppnås. Att de sistnämnda två målen har uppnåtts tyder således på att konsumenterna har fått tillräckligt med information, och att de har följt anvisningarna.

5.2. Tvätta rätt-kampanjen: Ett viktigt inslag i Tvätta rätt-kampanjen var den information till konsumenterna om korrekt dosering och tvättemperatur som utformades på samma sätt i hela EU. Själva innehållet i informationen anpassades till respektive lands användarvanor. Mot slutet av rapporteringsperioden hade målet med minskad energiförbrukning uppnåtts, men inte målet för tvättmedelsförbrukningen. Vid en första anblick kan detta tyda på att informationen nådde konsumenterna, som följde anvisningarna i fråga om energiförbrukning men inte tog till sig informationen om tvättmedelsförbrukning i samma utsträckning. En undersökning som genomfördes för A.I.S.E:s räkning visade också att 79 % av konsumenterna följde tvättråden om energi (tvättemperatur) och 64 % om dosering av tvättmedel.

5.3. Att målen för energi- respektive tvättmedelsförbrukning uppnåtts i olika hög grad hänger dessutom samman med konsumenternas ändrade tvättvanor, kombinerat med att energimålet angavs per tvätt medan målet för tvättmedelsförbrukningen angavs per person. Hur dessa ytterligare faktorer påverkat resultaten utreds mer noggrant i bilaga A. Av korrelationerna framgår att den minskade tvättmedelsförbrukningen hänger samman med att konsumenterna följer doseringsanvisningarna snarare än att de använder kompaktare tvättmedel. Även om detta resultat stämmer överens med Tvätta rätt-kampanjens mål finns det inga belägg för att det är just kampanjen som ligger till grund för den minskade förbrukningen.

5.4. De fyra kvantitativa målen: Inget av de fyra kvantitativa målen i rekommendationen uppfylldes till punkt och pricka. I vissa fall har man inte nått upp till målen, och i andra har målen uppfyllts mer än väl. De extra fördelar som de goda resultaten i fråga om målen för energi och biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar innebär för miljön är i sig positiva, men miljön tar skada av att målen för tvättmedels- och förpackningsförbrukningen inte uppnåtts.

5.5. När man utvärderar hur genomförandet har lyckats över lag måste man beakta huruvida de resultat där målen överträffats kan kompensera för de mål som inte har uppnåtts, dvs. om miljönyttan av de uppnådda resultaten är större eller mindre än de fördelar som de uppställda målen hade inneburit för miljön. I bilaga B anges vilken metod som har använts för att kvantifiera skillnaderna mellan de olika miljöfördelarna. Av denna kvantitativa analys framgår att det räckte mer än väl att målet för biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar överträffades för att uppväga att de andra målen inte uppfylldes.

6. Slutsatser

6.1. Tvätta rätt-kampanjens mål, dvs. att förse konsumenterna i hela EU med lämplig information, uppfylldes. Det var dock omöjligt att mäta i vilken omfattning kampanjen bidrog till resultaten för de fyra kvantitativa målen, eftersom det i sig är svårt att avgöra hur information påverkar konsumenternas beteende.

6.2. Analysen av resultaten för de fyra kvantitativa målen visar att nettonyttan för miljön som följer av de minskningar som industrin vid genomförandet av rekommendationen fått till stånd i praktiken, tillsammans med konsumenternas bidrag, är betydligt större än vad som skulle ha varit fallet om målen hade uppfyllts till punkt och pricka. Kommissionen sluter sig därför till att genomförandet av rekommendationen på det hela taget var framgångsrikt.

6.3. Med denna rapport tillhandahåller kommissionen information om de resultat som uppnåtts vid genomförandet av rekommendation 98/480/EG, enligt kraven i rekommendationens artikel 9.

7. Den kommande utvecklingen

A.I.S.E. är i färd med att ta fram en stadga om hållbar utveckling för att bygga vidare på den strategi som lades upp i uppförandereglerna om god miljöpraxis. Stadgan omfattar såväl rengöringsmedel för yrkesbruk som tvättmedel, och det ges ett stort utrymme för hälso- och miljöriskbedömningar av beståndsdelar i tvätt- och rengöringsmedel [15] vid produktutvecklingen. Vidare har kommissionen nyligen antagit ett förslag om ny kemikalielagstiftning, Reach-systemet, där riskbedömningen också är ett av de främsta kriterierna för att kemikalier skall få släppas ut på marknaden. Den gällande lagstiftningen om den biologiska nedbrytningen av ytaktiva ämnen i tvätt- och rengöringsmedel håller också på att moderniseras för att miljöskyddet skall stärkas.

[15] http://www.heraproject.com/ RiskAssessment.cfm.

BILAGA A

Analys av Tvätta rätt-kampanjen

1. Det är tydligt att konsumentupplysning bara är en av många faktorer som påverkar konsumentbeteendet, och att det råder stora skillnader mellan de olika länderna i EU belyser vikten av övriga faktorer. Förändringarna i tvättmedelsförbrukning varierade till exempel från - 18,8 % i Danmark till + 13,7 % i Finland. Också förändringarna i energiförbrukning skilde sig avsevärt länderna emellan, från - 13,5 % i Grekland till 0 % i Tyskland, Irland, Spanien och Storbritannien. Dessa skillnader uppkom trots att konsumenterna i alla medlemsstater fick samma information. Vid en första anblick tycks dessa uppgifter om skillnaderna i förbrukning föga förenliga med uppgifterna från Tvätta rätt-undersökningen, som visade att 64 % respektive 79 % av konsumenterna följde anvisningarna om tvättmedels- och energiförbrukning.

2. A.I.S.E. ger tre orsaker till att målet för tvättmedelsförbrukning inte uppfylldes. För det första fanns en tendens bland konsumenterna att välja bort kompakttvättmedel och refillförpackningar. För det andra skedde en demografisk förändring som innebar att antalet enpersonshushåll ökade. För det tredje gick utvecklingen mot att konsumenterna tvättade kläder oftare. Enligt A.I.S.E.-rapporten ökade antalet hushåll med 4,1 % under perioden 1996-2001, och det totala antalet tvättar med 11 %. För att sätta dessa siffror i sitt sammanhang påpekas det att EU:s befolkning under samma period ökade med 1,3 %. A.I.S.E. påpekar också att den totala tvättmedelsförbrukningen per tvätt har minskat med 16 %, medan minskningen per person var 7,9 %. Förpackningsförbrukningen per tvätt minskade med 14,9 %, och per person med 6,7 %.

3. Av dessa övergripande siffror för förpackningsförbrukningen framgår inte hur stor del av minskningen som berodde på att konsumenterna följde Tvätta rätt-kampanjens doseringsanvisningar eller hur stor del som exempelvis berodde på användningen av kompaktare produkter. Med tanke på hur uppgifterna är utformade går det inte att fastställa vad som är orsak och verkan i de här frågorna, särskilt inte när det gäller konsumentbeteende. Emellertid är det möjligt att klargöra och mäta hur den minskade doseringen respektive användningen av olika former av tvättmedel har bidragit till den totala minskningen i tvättmedelsförbrukning.

4. Hur mycket den sistnämnda faktorn bidragit till minskningen kan härledas från det statistiska sambandet mellan den totala tvättmedelsförbrukningen och den totala förpackningsförbrukningen. I tabellen nedan anges de förändringar som noterats mellan 1996 och 2001 i de femton EU-medlemsstaterna. Såsom framgår av diagram 2 är korrelationskoefficienten R2 = 0,48. Detta korrelationsvärde innebär att knappt hälften av förändringen i tvättmedels- och förpackningsförbrukning har en gemensam bakomliggande orsak.

>Hänvisning till>

Diagram 2: Sambandet mellan förändringar i tvättmedels- och förpackningsförbrukning i de femton EU-medlemsstaterna under perioden 1996-2001 (uppgifter hämtade från IBM-rapporten).

>Plats för tabell>

Förändringar i förbrukningen av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, tvättmedel, energi och förpackningar 1996-2001 i de femton EU-medlemsstaterna (uppgifter från IBM-rapporten).

5. Om man betraktar diagram 2 som en avvikelse från ett scenario där ingen konsument byter till ett annat tvättmedel [16], kan korrelationskoefficienten R2 = 0,48 tolkas som att ungefär hälften av minskningen i den totala tvättmedelsförbrukningen per person beror på att konsumenten fortsätter använda samma tvättmedel i samma slags förpackning, men förbrukar mindre av produkten. Den återstående halvan av den totala minskningen i tvättmedelsförbrukning per person kan tillskrivas användningen av produkter i andra typer av förpackningar. Detta kan bero på att konsumenten ändrat sina vanor avsevärt - t.ex. genom att börja använda kompakttvättmedel istället för vanligt tvättpulver. Men också en smärre förändring i konsumentens beteende - t.ex. genom att använda samma märke men i en annan förpackningsstorlek - skulle ge en motsvarande statistisk effekt eftersom förhållandet mellan förpackning och tvättmedel skulle förändras.

[16] Ett scenario där varje konsument fortsätter att använda samma tvättmedel i samma slags förpackning och av någon anledning endast förändrar sin förbrukning av produkten motsvarar nämligen det normala användarmönstret i många hushåll. I sådana fall står förpacknings- och tvättmedelsförbrukningen i ett fast förhållande till varandra, oberoende av nivån på förbrukningen, och motsvarande korrelationsdiagram skulle se ut på följande sätt jämfört med diagram 2. Först och främst skulle korrelationslinjens lutning ha ett värde som är exakt 1,00, vilket skulle innebära att en förändring på x % i tvättmedelsförbrukning automatiskt skulle leda till en förändring i förpackningsförbrukning motsvarande x %. För det andra skulle korrelationslinjen gå genom origo, så att om tvättmedelsförbrukningen inte förändras, förändras inte heller förpackningsförbrukningen. För det tredje är korrelationskoefficienten R2 = 1,00, vilket innebär att alla punkter skulle ligga exakt på korrelationslinjen, vilket i sin tur skulle antyda att alla förändringar i tvättmedels- och förpackningsförbrukning har samma bakomliggande orsak, nämligen en förändring i hur mycket - men inte i vilken typ av - tvättmedel som förbrukas.

6. Endast omkring hälften av den 7,9-procentiga minskning av tvättmedelsförbrukningen per person som IBM konstaterar, alltså 4 %, kan därför antas bero på att konsumenterna minskat sin förbrukning av den vanliga produkten. Samtidigt som tvättmedelsförbrukningen per person minskade, ökade antalet tvättar per person, vilket måste innebära att den minskade tvättmedelsförbrukningen beror på att doseringen av det vanliga tvättmedlet per tvätt minskade. Under Tvätta rätt-kampanjen sänktes den rekommenderade dosen tvättmedel enligt A.I.S.E. med drygt 25 %, från 150 g till 110 g per tvätt. Den uppnådda 7,9-procentiga minskningen i tvättmedelsförbrukning per person motsvarar en minskad förbrukning per tvätt på 17 % (92,1 % förbrukning per person/111 % antal tvättar). Endast hälften av denna förbrukning per tvätt - alltså 8,5 % istället för 17 % - kan antas bero på att konsumenterna minskat dosen av sin vanliga produkt i enlighet med anvisningarna.

7. Den minskade doseringen till följd av att andra produktformer användes bidrog till en ytterligare minskning på 8,5 %. Vid första anblicken tyder en minskad förbrukning på 8,5 % i samband med en övergång till andra produktformer på en övergång till kompakttvättmedel. Om så är fallet borde åtminstone en del av denna minskning tillskrivas tillverkaren, som introducerat en ny produktform, istället för att ge konsumenterna hela äran för att de följt den rekommenderade doseringen. Enligt A.I.S.E:s rapport finns det emellertid en tendens att frångå kompakta produktformer. Denna teori finner stöd i diagram 2, där det framgår att förpackningsförbrukningen ökat med 1,1 %, även då tvättmedelsförbrukningen inte ändrats.

8. Varför skulle en övergång till mindre kompakta produktformer medföra att tvättmedelsdosen per tvätt minskar? En möjlig förklaring är att när konsumenterna byter till en annan produkt, vare sig den är kompakt eller ej, och oberoende av eventuella informationskampanjer, är det mycket mer troligt att de läser doseringsanvisningarna noga än om de skulle fortsätta att använda sin vanliga produkt. Därför är det tänkbart, om än inte helt klarlagt, att hela minskningen på 17 % i tvättmedelsförbrukning per tvätt, eller på 7,9 % per person, beror på att konsumenterna följt doseringsanvisningarna.

9. I förhållande till den rekommenderade 25-procentiga minskningen i tvättmedelsdoseringen per tvätt, skulle minskningen på 17 % per tvätt innebära att ungefär två tredjedelar av konsumenterna minskade sin dosering i enlighet med den nya rekommenderade, lägre doseringen. Denna siffra stämmer överens med resultaten i A.I.S.E:s undersökning om Tvätta rätt-kampanjen, enligt vilka 64 % av konsumenterna följde doseringsanvisningarna. Det tycks alltså som om flertalet konsumenter gjorde som det stod i doseringsanvisningarna varje gång de tvättade i maskin. Det går dock inte att utifrån dessa uppgifter sluta sig till huruvida Tvätta rätt-kampanjen haft någon inverkan på detta beteende.

10. Genom att konsumenterna följde doseringsanvisningarna i sådan omfattning att tvättmedelsdosen per tvätt minskade med 17 %, överträffades målet för att minska tvättmedelsförbrukningen med 10 %. Men eftersom konsumenterna nu använder tvättmaskinen oftare, minskade tvättmedels- och förpackningsförbrukningen per person över lag endast med hälften av vad som annars hade varit fallet, vilket innebär att dessa bägge förbrukningsmål inte har uppfyllts per person [17].

[17] Till skillnad från målen för tvättmedels- och förpackningsförbrukning fastställdes målet för energiförbrukning ursprungligen utifrån energi per tvätt. Med tanke på att antalet tvättar enligt A.I.S.E. har ökat med 11 % innebär förändringen i energiförbrukning per tvätt på - 6,4 % att energiförbrukningen per person har ökat med + 2,2 %. Resultaten per tvätt skiljer sig således avsevärt från resultaten per person för alla målkriterierna.

11. Skillnaderna i den procentuella minskningen av förbrukningen per tvätt och förbrukningen per person berodde framför allt på en yttre faktor, nämligen att konsumenterna tenderade att tvätta oftare - en tendens som inte hade förutsetts i rekommendationen (eller inför Tvätta rätt-kampanjen). Det är uppenbart att yttre faktorer har gjort det svårare för industrin att uppfylla målen, men konsumenternas förändrade beteende i fråga om tvätt kan inte förbises om man vill göra en objektiv utvärdering av rekommendationens genomslag i förhållande till dess uppställda mål - att minska tvättmedlens påverkan på miljön. En sådan utvärdering bör dessutom vara så kvantitativ som möjligt. Analysen återfinns i bilaga B.

BILAGA B

Analys av de fyra kvantitativa målen

1. I rekommendationen förutspåddes att miljöpåverkan till följd av användningen av tvättmedel för hushållsbruk skulle reduceras avsevärt om de olika målen uppfylldes, och att det därmed skulle vara mödan värt att göra denna satsning. Det stod dock klart att det inte går att kvantifiera hur stora miljöfördelarna blir av att målen uppfylls. Om målen inte uppfylls eller överträffas med viss marginal ligger det därför i sakens natur att det är svårt att bedöma huruvida genomförandet över lag varit framgångsrikt, om man försöker jämföra de kvantifierbara minskningar som industrin och konsumenterna fått till stånd med de icke kvantifierbara fördelar som dessa minskningar innebär för miljön.

2. En enkel uppställning över de olika målens positiva och negativa sidor kan tyckas vara en godtagbar indikator på industrins insatser över lag för att uppnå målen. På grund av miljöns komplexa respons på kemikalier torde man emellertid inte kunna använda en så pass enkel indikator för att mäta miljönyttan - såvida det inte kan påvisas att det finns goda skäl att ge alla målparametrar samma tyngd.

3. Uppenbart är att det inte går att påvisa att det råder någon exakt överensstämmelse mellan den miljönytta som skapas genom minskad användning av så olika parametrar som elenergi och biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar. Den förstnämnda påverkar atmosfären (den globala uppvärmningen) genom koldioxidutsläpp, medan den sistnämnda påverkar vattenmiljön (toxicitet). Vad man emellertid kan slå fast är att det största problemet med tvättmedelsanvändning är dess effekter på vattenmiljön. Det är därför som EU:s lagstiftning är inriktad på just vattenmiljön, och i synnerhet på ytaktiva ämnens biologiska nedbrytbarhet.

4. Det vore därför lämpligt att rangordna de fyra kvantifierbara målparametrarna efter vilken betydelse de har för vattenmiljön. Både biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar och tvättmedelsförbrukning har direkt inverkan på vattenmiljön, och rankas därför högre än förpacknings- och energiförbrukning. Tvätt- och rengöringsmedel har både organiska och oorganiska beståndsdelar. De organiska beståndsdelarna bedöms vara mer problematiska över lag än de oorganiska. Mest bekymmer vållar de biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelarna, vilket är anledningen till att minskad förbrukning av sådana beståndsdelar valdes som ett av målen. Förbrukningen av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar hamnar därför ovanför tvättmedelsförbrukning. Förpacknings- och energiförbrukningens påverkan på miljön är betydligt mindre bekymmersam. Med anledning av EU:s åtagande att följa Kyotoprotokollet finns det dock skäl att ranka minskad energiförbrukning högre än minskad förpackningsförbrukning.

5. Följande rangordning fastställdes således:

1. Förbrukning av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar.

2. Tvättmedelsförbrukning.

3. Energiförbrukning.

4. Förpackningsförbrukning.

Därmed är det möjligt att snabbt göra en bedömning av de sammanlagda miljöfördelarna till följd av genomförandet då de är som minst, jämfört med vad som hade varit fallet om målvärdena hade uppnåtts precis. För att göra detta räcker det att dels ge förpackningsförbrukningen viktningsfaktorn 1, dels anta att en högre rankad målparameter inte är mindre viktig än en som är lägre rankad.

6. Genom detta antagande uppstår ett gränsfall där viktningsfaktorn 1 används också för de övriga tre parametrarna. Konsekvensen av detta blir att man underskattar miljöeffekterna av de parametrar som påverkar miljön som mest, såväl i de fall där målen inte uppnåtts som där de överträffats. Om det för de högst rankade parametrarna var så att de mål som inte uppnåtts till sin omfattning dominerade numeriskt över de fall där målen överträffats, skulle detta vara ett oacceptabelt antagande. Eftersom de mål som överträffats dominerar, och särskilt eftersom det resultat där målet överträffats med störst marginal är den högst rankade målparametern, är antagandet dock väldigt strikt och säkert med tanke på att det anger lägsta möjliga gräns för miljöfördelarna på grund av att målvärdena överträffats.

7. Enligt dessa antaganden är villkoret för lika viktning av målparametrarna enligt punkt 2 ovan uppfyllt. Följaktligen kan de totala miljöfördelar som uppkommit vid genomförandet i praktiken jämföras med de fördelar som skulle ha uppkommit om målvärdena uppfylldes exakt utifrån hur mycket, dvs. hur många procent, som skiljer mellan de resultat som uppnåtts och respektive mål.

8. Av tabellen nedan framgår att under de striktaste antagandena, dvs. om den marginal med vilken man missat målen för förpacknings- respektive tvättmedelsförbrukning bara precis uppvägs av att målet för biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar överträffats med lika många procentenheter, var nettonyttan för miljön lika stor som om man överskridit samtliga mål med 9,7 %.

>Plats för tabell>

Ovanstående uppgifter för förbrukningen av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, tvättmedel och förpackningar är per person, medan motsvarande värden för energi är per tvätt. Om man ser till energiförbrukningen per person (+ 2,2 %) istället för energiförbrukningen per tvätt (- 6,4 %) för att ta hänsyn till ökningen av antalet tvättar på 11 %, skulle nettonyttan för miljön ändå vara 1,1 %.

9. Under mer realistiska antaganden, då effekterna av biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar viktas med en faktor större än 1, skulle nettonyttan för miljön beräknas bli mycket större än vad som anges ovan. Tydligt är att den breda marginal med vilken man överträffat den målparameter som har störst inverkan på miljön, dvs. biologiskt svårnedbrytbara organiska beståndsdelar, har större betydelse än den sammantagna marginal med vilken man missat övriga mål, även under de striktaste antaganden.