SV Europeiska unionens officiella tidning C 291/40

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om En industripolitik för EU:s glassektor

(2015/C 291/06)

Föredragande: Josef ZBOŘIL Medföredragande: Enrico GIBELLIERI

Den 10 juli 2014 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

En industripolitik för EU:s glassektor.

Rådgivande utskottet för industriell omvandling (CCMI), som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 24 mars 2015.

Vid sin 507:e plenarsession den 22 och 23 april 2015 (sammanträdet den 22 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 144 röster för, 3 röster emot och 6 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Den ekonomiska nedgången har fått allvarliga konsekvenser för glassektorn och lett till minskad kapacitet och produktion samt till att en mängd arbetstillfällen gått förlorade. För att skydda sysselsättningen och skapa ett adekvat investeringsklimat så att EU:s glasindustri kan fortsätta att ligga i framkant när det gäller innovation är det viktigt att ta itu med dessa stora utmaningar genom en europeisk industripolitik för glassektorn. I denna politik måste man sträva efter balans mellan hållbarhetens tre pelare: ekonomisk, social och miljömässig.

1.2 EU måste använda alla tillgängliga medel för att stimulera efterfrågan och utnyttja glasprodukternas potential att främja övergången till en koldioxidsnål, energieffektiv och cirkulär ekonomi, och på detta sätt generera omfattande affärs- och sysselsättningsmöjligheter. Riktade åtgärder – såsom mål och kraftfulla åtgärder för att minska energiförbrukningen i byggnader samt en snabb utveckling av en EU-energimärkning av fönster, stöd till FoU, förbättrad insamling och återvinning av glas, och en policybaserad återgång till ekonomisk tillväxt inom viktiga sektorer (t.ex. byggnation, fordonsindustrin och förnybar energi) – måste vidtas.

1.3 En industripolitik för EU:s glassektor måste stärka de EU-baserade tillverkarnas konkurrenskraft genom att man säkerställer lika villkor med konkurrenterna utanför Europa när det gäller de kumulativa kostnader som skapas genom att man tillämpar EU:s miljölagstiftning, tillhandahåller bättre bestämmelser och ett förutsägbart regelverk samt hanterar de höga energikostnaderna i den framtida energiunionen. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet ägnas åt konsekvenserna för små och medelstora företag och de måste få lämpligt stöd när så behövs. Den kommande bedömningen av den kumulativa kostnadsinverkan på sektorn, som kommer att genomföras av Europeiska kommissionen, bör ligga till grund för genomförandet av den agenda för bättre lagstiftning som kommissionens ordförande Jean-Claude Juncker lagt fram.

1.4 Vissa delar av Europas glasindustri drabbas av illojala handelsmetoder och måste få skydd mot dem. Det är absolut nödvändigt att EU agerar snabbare med effektiva handelsåtgärder när den sunda konkurrensen äventyras. Man bör dessutom noggrant bedöma vilka effekter nya och framtida handelsavtal får på de EU-baserade glasindustrierna.

1.5 Det behövs en strategi för att bättre anpassa utbildningssystemen till arbetsmarknadens krav. Yrkesutbildning kan vara till hjälp under övergången, men den europeiska glasindustrin måste också locka till sig nya talanger och behålla sin ledande ställning inom innovation.

1.6 Det är viktigt att samordna och harmonisera EU:s politik (energi, klimat, forskning, handel, miljö, konkurrens, sysselsättning, etc.). Medverkan av arbetsmarknadens parter i allmänhet, och i synnerhet inrättande av en europeisk branschanknuten social dialog, skulle kunna utgöra grunden för en industripolitik för glasindustrin.

1.7 Översynen av EU:s system för handel med utsläppsrätter efter 2020 bör bygga på en solid faktagrund, och ta hänsyn till branschens begränsade utrymme för ytterligare minskningar av växthusgasutsläppen. Glasindustrin måste därför omfattas av ett fullständigt skydd mot risker för koldioxidläckage efter 2020 och fram till det att jämförbara insatser för att minska växthusgasutsläppen görs i konkurrerande länder. EU:s system för handel med utsläppsrätter måste garantera att glasanläggningar erhåller alla gratis utsläppsrätter som de behöver enligt riktmärkena och de faktiska produktionsnivåerna. Minskningen av tilldelade utsläppsrätter bör dessutom inte överstiga den beräknade potentialen för att minska växthusgasutsläppen inom sektorn.

1.8 Även om sektorn för glasförpackningar har bedrivit en framgångsrik modell för cirkulär ekonomi under de senaste 40 åren så behövs det en proaktiv politik för att erkänna och stödja sektorns insatser och skapa framgångar i andra delsektorer. Framför allt måste återvinningen inom byggnadsglassektorn stimuleras så att man kan utveckla lokala glasinsamlingssystem.

1.9 Sammanfattningsvis har glasindustrin gjort anmärkningsvärda framsteg genom att mobilisera interna resurser, men problemen när det gäller lika villkor har fortfarande i stor utsträckning inte åtgärdats, och de måste beaktas om man ska kunna skapa en effektiv industripolitik för glassektorn. Denna politik bör erkänna glasindustrins betydelse i värdekedjorna och på så sätt stimulera forskning och efterfrågan på ”smart” glas och produkter med nya egenskaper.

2. Inledning

2.1 Glas är ett inert material som framställs av många olika råvaror samt av återvunnet glas. Det är en helt återvinningsbar produkt som är mycket uppskattad för sina viktigaste egenskaper (dvs. fördelarna i fråga om hälsa och bekvämlighet, konservering av livsmedel, naturligt ljus i byggnader osv.). Det används också i många tillämpningar för att spara energi eller producera förnybar el och i många högteknologiska tillämpningar. Glasets egenskaper gör det dessutom till ett inspirerande material för många konstnärer, arkitekter m.fl. och det bidrar därigenom till Europas kulturella anseende och varumärke över hela världen.

2.2 Totalproduktionen av glas i EU uppgick till mer än 33 miljoner ton under 2012, vilket gör EU till världens största glastillverkare. Värdet av produktionen var år 2012 cirka 35 miljarder euro. Under 2013 såg fördelningen inom glassektorn ut på följande sätt: förpackningsglas 2 0 2 78 000 ton (Europa är världens största förpackningsglastillverkare), planglas 8 0 95 000 ton, förstärkt fiberglas 6 64 000 ton, bords- och köksartiklar 1 1 08 000 ton, specialglas 6 70 000 ton och andra typer av produkter.

2.3 Glassektorn sysselsätter direkt omkring 2 00 000 människor i 200 företag i hela Europa – från små och medelstora företag till multinationella storföretag. Det bedöms att glassektorn står för mer än 5 00 000 indirekta arbetstillfällen. Industrin är koncentrerad till nio länder (Tyskland, Polen, Frankrike, Tjeckien, Italien, Spanien, Förenade kungariket, Belgien och Österrike). Glasindustrierna i EU är ofta belägna i områden med historiska rötter och familjetraditioner inom glastillverkning.

2.4 Produktionen i sektorn har mattats av markant, särskilt inom planglassektorn (produktionen minskade med 20 % mellan 2007 och 2012). Detta innebär lägre kapacitet och en omfattande förlust av arbetstillfällen.

2.5 Risken för att den europeiska glasindustrin oåterkalleligt ska försvagas har blivit verklighet. Icke desto mindre är den en viktig industri i Europa, inte bara på grund av sin överlägsna ställning på världsmarknaden, utan även på grund av att den öppnar möjligheter för andra sektorer och annan teknik (t.ex. pekskärmsteknik, förnybar energi, OLED-belysning). Förpackningsglassektorn är till exempel leverantör till ledande europeiska varumärken som bidrar med 21 miljarder euro till Europas positiva handelsbalans. Glas spelar en viktig roll för att vi ska klara övergången till en konkurrenskraftig energi- och resurseffektiv ekonomi. Det är därför av största betydelse att Europa kan utveckla en industripolitik för glassektorn.

3. Den europeiska glasindustrin – allmänna kännetecken

3.1 Glasindustrin är mycket kapitalintensiv. Detta kännetecken är mer uttalat i de inledande produktionsleden inom glastillverkningen, där basprodukterna framställs. Man måste främja en stark sektor som omfattar de inledande produktionsleden och som kan stödja innovation och livskraft i värdekedjan i Europa.

3.2 Som ett resultat av den ekonomiska krisen, nedgången i efterfrågan från strategiska sektorer (dvs. bygg- och fordonssektorerna) och ökad konkurrens från tillverkare som kommer från länder utanför EU, men är inriktade på EU-marknaden, kan man urskilja följande trender: — Inom planglassektorn har 12 av 62 anläggningar i EU slutat med sin tillverkning. Däremot byggdes nio nya anläggningar mellan 2008 och 2012 i angränsande regioner (billigare arbetskraft, energi och råvaror, samt koldioxidläckage) och ytterligare 16 planeras före 2016. Vissa anläggningar är inriktade på EU-marknaden (t.ex. Algeriet). — Inga nya förpackningsglasanläggningar har uppförts i Europa, men byggande av 13 nya produktionsenheter har aviserats utanför Europa. — Fiberglassektorn har också drabbats. Av totalt nio tillverkare i EU har en lagt ner och alla andra har omstrukturerat och gjort sig av med 45 % av de anställda sedan 2008. — Inom industrin för bords- och köksartiklar sker också en omstrukturering och inom kristallindustrin har många små och medelstora företag och arbetstillfällen försvunnit (t.ex. Böhmen och Murano).

3.3 Följande investeringstrender råder för närvarande i vissa viktiga glassektorer: — Inom byggsektorn har grupperna inom planglassektorn prioriterat investeringar utanför Europa, främst på grund av bristande efterfrågan i EU. Sektorn gör sina investeringar där man skäligen kan vänta sig potentiell tillväxt och en företagsvänlig tillverkningsmiljö. — De viktigaste drivkrafterna för var investeringar görs i bilglassektorn är beroende av biltillverkarna. Att investeringarna görs nära biltillverkarna är av logistiska skäl en avgörande faktor. — I förpackningsglassektorn investeras i genomsnitt 610 miljoner euro årligen. På grund av kravet på närhet är förpackningsglas en lokal industri som hör samman med mat och dryck samt läkemedelssektorn (mer än 50 % av glasflaskor och glasburkar levereras till kunder inom ett avstånd på 30 mil). Konkurrerande material på dessa marknader innebär dock en ökad press. — Inom sektorn för bords- och hushållsglas sker de flesta investeringarna utanför Europa på grund av det höga kostnadstrycket. Detta förvärras av en omfattande import från Asien och Mellanöstern. — Sektorn för förstärkt fiberglas är renodlat global och måste hantera återkommande prisdumpning (t.ex. från Kina). Beslut om placering av investeringar är därför mycket kostnadskänsliga.

3.4 Trots denna oroväckande utveckling har Europa fortfarande en ledande ställning. Den europeiska industrins historiska karaktär har gjort det möjligt att bygga upp erfarenhet, kunskaper och en kvalificerad arbetskraft. Den europeiska industrin fortsätter att investera i FoU, både i avancerad produktionsteknik och mer sofistikerade produkter, tjänster och nätverk.

4. Hållbarhet

4.1 Hållbarhet som en ledande princip är ett övergripande koncept, och all politik och alla åtgärder bör kontrolleras mot denna princip. En industripolitik för glassektorn måste sträva efter balans mellan hållbarhetens tre pelare: ekonomisk, social och miljömässig.

HÅLLBARHETENS EKONOMISKA DIMENSION

4.2 Även om 80 % av handeln i glasindustrin äger rum inom EU, så ökar den internationella konkurrensen i vissa delsektorer. Det är därför viktigt att en industripolitik för EU:s glassektor stärker konkurrenskraften för de EU-baserade tillverkarna.

4.3 Denna industripolitik måste åtgärda följande problem: — De höga energikostnaderna i Europa (t.ex. 37 % av produktionskostnaderna för planglas) och klimatpolitikens effekter på denna energiintensiva industri. — De sammanlagda kostnaderna för genomförandet av EU:s miljölagstiftning, utan att man garanterar lika villkor med konkurrenter utanför Europa och utan finansiellt stöd för att göra nödvändiga anpassningar. Detta gäller särskilt för små och medelstora företag. — Bättre lagstiftning och en förutsägbar rättslig miljö som gynnar ett långsiktigt beslutsfattande är en nödvändighet i de glassektorer som kännetecknas av långa investeringscykler.

4.4 EU:s glasindustri måste skyddas mot illojala handelsmetoder. Både sektorn för ändlös glasfiber och planglas- och specialglassektorn drabbas av illojala handelsmetoder från kinesiska konkurrenter, och kommissionen måste fortsätta att vara på sin vakt när det gäller kringgåendet av tullar. Generellt sett är det absolut nödvändigt att EU agerar snabbare med effektiva handelsåtgärder när sund konkurrens äventyras. Man bör dessutom noggrant bedöma vilka effekter nya och framtida handelsavtal får på de EU-baserade glasindustrierna.

4.5 EU har inte återhämtat sig från finanskrisen, och upplever ett långdraget investeringsgap. Investeringarna i EU har minskat med mer än 430 miljarder euro från toppåret 2007. Investeringsnivåerna i EU ligger 270 till 340 miljarder euro under de historiskt hållbara normerna. Svaga investeringar hindrar återhämtningen på kort sikt och äventyrar den långsiktiga tillväxten i glasindustrin (1). Med tanke på glasprodukternas mervärde bör EU använda alla tillgängliga medel för att utnyttja deras potential att främja övergången till en koldioxidsnål och energieffektiv ekonomi. Eftersom glassektorn har en avsevärd potential för att skapa spridningseffekter, så bör man i ännu högre grad uppmuntra forskning och utveckling. Detta innebär att införa en politik som bygger på en samordnad återgång till ekonomisk tillväxt.

4.6 Ytterligare potential skulle kunna frigöras i planglassektorn genom att man fastställer mål och vidtar kraftfulla åtgärder för att minska energiförbrukningen i byggnader samt snabbt utvecklar en EU-energimärkning av fönster. Om man ersätter ineffektiva fönster med högpresterande glas skulle man kunna spara in upp till 100 miljoner ton koldioxid per år, samtidigt som man stöder skapandet av lokala arbetstillfällen. Eftersom förstärkt fiberglas möjliggör lätta kompositmaterial så bidrar det också till EU:s insatser för att minska koldioxidutsläppen inom transportsektorn.

4.7 I en studie utförd åt kommissionen 2008 om glassektorns konkurrenskraft (2) fastställde man på ett korrekt sätt industrins starka och svaga sidor samt möjligheter och hot. Industrin har gjort anmärkningsvärda framsteg, men problemen när det gäller lika villkor har fortfarande i stor utsträckning inte åtgärdats, och de måste beaktas om man ska kunna skapa en effektiv industripolitik för glasindustrin.

HÅLLBARHETENS SOCIALA DIMENSION

4.8 Den globala ekonomiska nedgången och de industriella trender som beskrivs ovan har lett till att arbetstillfällen gått förlorade inom glasindustrin. Glasets industriella fästen har varit särskilt drabbade på grund av nedläggningar av glassmältningsanläggningar och efterföljande indirekta förluster av arbetstillfällen. I hela Europa har arbetstillfällen även gått förlorade inom förädlingsindustrin längre fram i värdekedjan, t.ex. i små och medelstora företag.

4.9 En effektiv europeisk industripolitik måste titta på särdragen inom olika sektorer. För glasindustrins del måste man inrätta mekanismer för samordning och samarbete för att stödja omstruktureringarna. Nationella och regionala myndigheter har tillsammans med arbetsmarknadens parter en viktig roll att spela när det gäller att ta itu med den sociala dimensionen av den ekonomiska omvandlingen.

4.10 Glasindustrins utveckling är också beroende av förmågan att behålla och ytterligare utveckla arbetskraftens färdigheter och kompetens. Det är därför viktigt att ytterligare stödja detta europeiska kunnande. Det behövs en strategi för att tillhandahålla lämplig utbildning, fortbildning och sysselsättning, och för att bättre anpassa utbildningssystemen till arbetsmarknadens krav.

4.11 På en öppen och dynamisk arbetsmarknad måste den europeiska glasindustrin bli mer attraktiv, särskilt för ungdomar. Investeringar i energieffektivitet i byggnadssektorn, förbättrad insamling och återvinning av glas, samt FoU och innovation inom glasindustrin kommer att medföra betydande sysselsättningsmöjligheter.

4.12 En industripolitik för glassektorn bör bygga på en branschspecifik social dialog där arbetsmarknadens parter kan utbyta information om alla relevanta aspekter som är av gemensamt intresse för denna sektors framtid i Europa.

HÅLLBARHETENS MILJÖMÄSSIGA DIMENSION

4.13 Glasindustrin är energiintensiv, och att minska energiförbrukningen är både ett ekonomiskt måste och en pågående målsättning. Glasindustrin har lyckats med att minska energiförbrukningen per produkt under de senaste årtiondena i syfte att tillgodose EU:s krav (en minskning med 55 % för planglassektorn mellan 1970 och 2000 samtidigt som produktionen fördubblades). Som EESK framhöll i sitt yttrande CESE 1205/2009 har dagens glasindustri emellertid redan nått de befintliga fysiska kunskapsgränserna, och den bästa tillgängliga tekniken för glasproduktion tillämpas redan i stor utsträckning. Räckvidden för att ytterligare minska energianvändningen i glastillverkning är därför mycket begränsad.

4.14 Glasindustrin omfattas av utsläppshandelssystemet och alla dess sektorer anses vara utsatta för risk för koldioxidläckage. Europeiska kommissionens kvantitativa bedömning 2014 visar en 20-procentig ökning av risken för koldioxidläckage i planglassektorn, jämfört med 2009 års bedömning. Systemet för handel med utsläppsrätter medför en snabb minskning av gratis koldioxidutsläppsrätter till sektorer som löper risk för koldioxidläckage. Detta försvagar konkurrenskraften för den EU-baserade glasindustrin i förhållande till tredjeländer. Glasindustrin måste omfattas av ett fullständigt skydd mot risker för koldioxidläckage tills jämförbara insatser för att minska växthusgasutsläppen görs i konkurrerande länder. Detta effektiva skydd mot koldioxidläckage måste garantera att de bäst presterande anläggningarna när det gäller växthusgaser får det fulla antalet gratis utsläppsrätter. De måste uppfylla de faktiska produktionsnivåerna. Mängden gratis utsläppsrätter bör inte minska snabbare än den beräknade potentialen för minskning av växthusgaser inom sektorn. Det nya klimatpaketet går generellt långt över begränsningskapaciteten inom sektorn. Minskade koldioxidutsläpp kan uppnås bättre i de sektorer som inte ingår i utsläppshandelssystemet, t.ex. byggnader.

4.15 Inom sektorn för glasförpackningar har en framgångsrik modell för cirkulär ekonomi tillämpats under de senaste 40 åren (dvs. 71 % av glasflaskorna återvinns inom EU). För att erkänna och stödja branschens ansträngningar bör EU överväga att prioritera permanenta material, som kan återvinnas i det oändliga utan att någonsin förlora i kvalitet, i unionens förpacknings- och avfallspolitik.

4.16 Återvinning inom byggnadsglassektorn måste stimuleras. Ett flertal politiska instrument bör övervägas för att underlätta lokala initiativ till insamling och återvinning av byggnadsglas. På EU-nivå bör man fastställa enskilda mål för särskilda typer av bygg- och rivningsavfall, och granskningar före rivning eller renovering av tertiära byggnader skulle kunna göras obligatoriska. Detta kommer att innebära att demontering, sortering och insamling av glas för materialåtervinning ökar i omfattning.

4.17 Återvinning är avgörande för glasindustrin, eftersom användningen av glasavfall bidrar till att reducera den energi som krävs för att smälta glas och minska koldioxidutsläppen. Återvinning har även potential att skapa sysselsättning inom sektorn och bidra till EU:s mål om en cirkulär ekonomi.

Bryssel den 22 april 2015. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Henri MALOSSE

(1) Kommissionens ordförande Jean-Claude Junckers investeringsplan ”En investeringsplan för Europa”, COM(2014) 903 final – Faktablad 1.

(2) ECORYS m.fl. – FWC Sector Competitiveness Studies for the European Commission – Competitiveness of the Glass Sector – 2008.