Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen om säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden", och "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om säljfrämjande åtgärder på den inre marknaden"

(KOM(2001) 546 slutlig - 2001/0227 COD)

(2002/C 221/17)

Den 30 januari 2002 beslutade rådet i enlighet med artikel 95.1 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande och förslag.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 8 maj 2002. Föredragande var Dimítrios Dimitriádis.

Vid sin 391:a plenarsession den 29-30 maj 2002 (sammanträdet den 29 maj 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 64 röster för, 18 röster emot och 9 nedlagda röster.

1. Kort sammanfattning av meddelandet och förslaget till förordning

1.1. I sitt meddelande om säljfrämjande åtgärder på inre marknaden analyserar kommissionen de problem som finns på europeisk nivå inom detta område och behandlar de satsningar som gjorts sedan 1996, både på lagstiftningsområdet och institutionellt. Tack vare de första lagstiftningsansatserna och slutsatserna från expertgruppernas arbete har man kunnat fastställa de grundförutsättningar som krävs för en innehållsrik dialog som skall leda vidare till gemensamma åtgärder på detta område.

1.2. Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om säljfrämjande åtgärder på inre marknaden är ett första försök att fylla den lucka i lagstiftningen som finns i fråga om den gränsöverskridande användningen och marknadskommunikationen av säljfrämjande åtgärder i EU. Åtgärden utgör en del av gemenskapens politik för att uppnå det strategiska mål som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon om att göra EU till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

1.3. Kommissionen publicerar samtidigt en grönbok om konsumentskydd i Europeiska unionen, i syfte att få till stånd offentliga överläggningar om konsumentskyddets framtida inriktning inom EU i fråga om gällande praxis inom handeln och, framför allt, möjligheterna att förbättra inre marknadens funktion avseende handel mellan företag och konsumenter (B2C)(1).

1.4. Dessa två kommissionsdokument utgör ett allvarligt försök att dels sätta stopp för det stora antalet restriktioner i fråga om säljfrämjande metoder som är ett stort problem på inre marknaden, dels ge konsumenterna det skydd som krävs mot orättvisa och olagliga säljfrämjande åtgärder(2).

Man kan konstatera att det finns brister i kommissionens samordning mellan olika politikområden, eftersom förslaget till förordning har lagts fram innan debatten avslutats om grönboken om konsumentskyddet inom Europeiska unionen, en grönbok som bland annat behandlar affärsmetoder.

Förslaget reglerar den viktigaste aspekten av affärsmetoderna, för vilka grönboken föreslår en tillnärmning i form av en "generell solidaritetsklausul".

1.5. I meddelandet konstateras också att "säljfrämjande åtgärder" är en av de viktigaste möjligheterna till marknadskommunikation inom EU. Kommissionen framhåller dess betydelse som viktig drivkraft för att utveckla den gränsöverskridande handeln med varor och tjänster. Meddelandet präglas av en allmän vilja att avskaffa många och stora hinder på inre marknaden när det gäller användningen av säljfrämjande åtgärder mellan medlemsstaterna. Framför allt behandlas de områden som behöver harmoniseras. Meddelandet innehåller också bestämmelser som syftar till att i möjligaste mån harmonisera och uppdatera gällande nationella bestämmelser med målsättningen att skapa ett konkret, nutidsanpassat och rättssäkert företagsklimat och samtidigt förstärka konsumentskyddet, skyddet av barn och minderåriga samt folkhälsoskyddet.

1.6. Av de definitioner som analyseras i förordningen, men också av den allmänna terminologin och de tankegångar som genomsyrar kommissionens meddelande och förslag till förordning, framgår det med all önskvärd tydlighet att säljfrämjande åtgärder skall vara konkreta och tidsbegränsade - det handlar alltså om erbjudanden som är klart avgränsade i tiden. Förslagets rättsliga grund är artikel 95.1 i EG-fördraget, som syftar till att upprätta den inre marknaden och slå vakt om en hög nivå på konsument- och folkhälsoskyddet.

2. Inledning

2.1. Kommissionen behandlar behovet av en politik för marknadskommunikation för första gången i sin grönbok från 1996(3), som därefter konkretiserades i meddelandet från 1998(4). Samma år inrättades expertgrupper bestående av företrädare för medlemsstaterna med uppdraget att studera befintliga hinder och restriktioner för gränsöverskridande marknadskommunikation och säljfrämjande åtgärder inom vissa branscher på inre marknaden som redan bedömts vara problematiska. Kommissionen valde att föreslå ett antal nödvändiga gemenskapsåtgärder i kombination med en viss harmonisering av användningen av principen för ömsesidigt erkännande.

3. Kommissionsdokumentets huvudsakliga innehåll

3.1. Behovet av en gemenskapsåtgärd motiveras i huvudsak av följande faktorer, som fastställts under analysen av de tabeller som utarbetats av expertgrupperna:

i) Om ett företag saknar möjlighet att kommunicera effektivt med marknader på andra sidan gränsen eller inte kan uppmärksamma potentiella kunder på företagets varor och tjänster på den europeiska marknaden, kan företaget inte heller dra nytta av fördelarna med inre marknaden. Konsumenternas valmöjligheter begränsas också.

ii) Skillnaderna i nationell lagstiftning har en mycket större inverkan på inre marknaden än vad kommissionen tidigare medgett. Ett relativt begränsat antal bestämmelser och förfaranden utgör dessutom hinder för verksamheten inom många branscher. Rent konkret kan man konstatera följande:

a) Många olika verksamhetsformer påverkas, utöver de företag som arbetar direkt med säljfrämjande åtgärder eller reklam, såsom massmedia, direktreklamföretag, PR-företag m.fl.

b) Det finns fortfarande många hinder på inre marknaden, framför allt i fråga om den fria etableringsrätten, import och export av tjänster, snedvridning av konkurrensen, den fria rörligheten för varor, komplicerad lagstiftning och svårigheter att väcka talan i domstol. Dessa hinder innebär framför allt problem för små och medelstora företag, eftersom de allra minsta företagen missgynnas i större utsträckning av dagens system för säljfrämjande åtgärder än större företag.

3.2. I meddelandet analyseras följande viktiga säljfrämjande åtgärder:

i. Prisnedsättning.

ii. Mängdrabatt.

iii. Kuponger och förmånscheckar.

iv. Enkelt förmånserbjudande.

v. Erbjudanden som inte anses vara rabatter och som ges till konsumenten endast när han eller hon har beställt eller köpt den aktuella varan eller tjänsten.

vi. Säljfrämjande tävlingar.

vii. Säljfrämjande spel (med eller utan skyldighet att köpa något).

3.3. I meddelandet framhåller kommissionen att det krävs tre olika former av bestämmelser för att hindren på inre marknaden skall kunna undanröjas:

i. Vissa bestämmelser om användning och marknadskommunikation av säljfrämjande åtgärder bör harmoniseras.

ii. Vissa restriktioner bör ersättas med andra åtgärder.

iii. Principen om ömsesidigt erkännande bör tillämpas.

3.4. Följande restriktioner bör harmoniseras:

i. Informationskrav som avser rabatter, kombinationserbjudanden, säljfrämjande tävlingar och spel.

ii. Informationskrav vid försäljning under självkostnadspris.

iii. Skydd av barn och minderåriga.

iv. Underlättande av prövning utanför domstol.

3.5. Följande restriktioner bör ersättas av mindre restriktiva åtgärder:

i. Förbud mot säljfrämjande åtgärder:

- Förbud mot kombinationserbjudanden.

- Förbud mot försäljning under självkostnadspris.

- Förbud mot att göra köp till ett villkor för deltagande i säljfrämjande spel.

- Förbud mot kommunikation av säljfrämjande åtgärder.

ii. Begränsningar av värdet av en säljfrämjande åtgärd:

- Begränsningar av storleken på rabatter.

- Begränsningar av värdet av enkla förmånserbjudanden.

- Begränsningar av värdet av kombinationserbjudanden.

- Begränsningar av värdet av priser i säljfrämjande tävlingar och spel som avgörs av slumpen.

iii. Restriktioner i fråga om rabatter som föregår perioder med säsongsrealisation.

iv. Förhandsgodkännande av säljfrämjande åtgärder eller andra krav med motsvarande verkan.

3.6. De restriktioner som kräver att man tillämpar principen om ömsesidigt erkännande kan behållas på nationell nivå, förutsatt att de inte begränsar de säljfrämjande åtgärder som vidtas av företag i andra medlemsländer. Principen om ömsesidighet måste tillämpas i samband med sådana restriktioner.

Följande restriktioner avses:

i. Restriktioner som härrör från tillämpning av en generalklausul om gott uppträdande på marknaden.

ii. Restriktioner för värdegränser för säljfrämjande åtgärder som riktas till minderåriga.

iii. Restriktioner för användning av säljfrämjande åtgärder i syfte att främja medier.

iv. Restriktioner beträffande användningen av säljfrämjande åtgärder som avser ickereceptbelagda läkemedelsprodukter.

v. Restriktioner som hänför sig till andra sektorer.

4. Allmänna kommentarer

4.1. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén godkänner de avsnitt i meddelandet som behandlar restriktioner:

a) Begränsningar av storleken på rabatter (3.5.ii, första strecksatsen).

b) Begränsningar av värdet av kombinationserbjudanden (3.5.ii, tredje strecksatsen).

c) Begränsningar av värdet av enkla förmånserbjudanden (3.5.ii, andra strecksatsen).

d) Begränsningar av värdet av priser i säljfrämjande tävlingar och spel som avgörs av slumpen (3.5.ii, fjärde strecksatsen).

4.2. I alla dessa frågor anser kommittén att det bästa konsumentskyddet utgörs av insyn och korrekt information.

EESK anser att

a) bestämmelserna om insyn bör harmoniseras i syfte att undvika den risk för rättslig osäkerhet som kan uppstå om man använder allmänna termer eller opreciserad terminologi,

b) bestämmelserna om insyn inte bör vara öppna för tolkning på nationell nivå.

4.3. Kommittén anser att införandet av euron kommer att innebära stora förändringar av konsumenternas beteende inom euroområdet, eftersom de nu lättare kan jämföra priser och hitta de mest förmånliga erbjudandena. Det är viktigt att slå vakt om denna frihet och förhindra säljfrämjande åtgärder som inte kännetecknas av insyn eller är vilseledande.

4.4. Kommittén anser att meddelandet a) innehåller tillräcklig information för utvärdering, b) tar väl vara på befintliga expertstudier och andra faktorer som påverkar den gränsöverskridande handeln i samband med säljfrämjande åtgärder, c) innehåller seriösa analyser.

4.5. Kommittén anser att kommissionen i sitt meddelande inte tar tillräcklig hänsyn till praxis på lokal och nationell nivå i fråga om säljfrämjande åtgärder som har prövats och anses vara effektiva.

4.6. Kommittén ställer sig positiv till att gemenskapen antar en förordning om säljfrämjande åtgärder på inre marknaden. Vi anser att det är absolut nödvändigt med enhetliga regler, framför allt efter införandet av euron, förutsatt att man kommer överens i ett antal viktiga frågor under behandling.

4.7. Kommittén vill reservera sig mot klassificeringen av åtgärderna i olika grupper som kräver

i. harmonisering,

ii. uppdatering eller att de befintliga nationella bestämmelserna ersätts,

iii. ömsesidigt erkännande.

4.8. Kommittén anser att frågan behandlats och meddelandet publicerats alltför sent och att kommissionen således inte tycks fästa tillräckligt stor vikt vid att frågan är brådskande och att det är viktigt att lösa de marknadskommunikationsproblem som små och medelstora företag möter i samband med gränsöverskridande handel.

4.9. Med hänsyn till att de små och medelstora företagens handels- och tjänsteverksamhet - som kommer att påverkas av förordningen - är mycket varierande, anser kommittén det vara viktigt att kommissionen samlar in och presenterar information om förordningens samhällsekonomiska och företagsekonomiska konsekvenser för den gränsöverskridande handeln.

4.10. Kommittén ställer sig tveksam till om medlemsstaternas kontrollmekanismer är effektiva beträffande insynen i fråga om rabatter, kombinationserbjudanden, säljfrämjande tävlingar och spel.

4.11. Kommittén har också allvarliga invändningar mot utformningen av systemet för information till konsumenterna i fråga om försäljning under självkostnadspris och undrar om detta system verkligen är effektivt.

4.12. Kommittén reserverar sig mot definitionen av de faktorer som skall utgöra bevis för att en vara säljs under självkostnadspris eller för missbruk av dominerande ställning på nationell nivå.

4.13. Kommittén anser att bestämmelserna för skydd av barn och minderåriga är ett steg i rätt riktning men är otillräckliga.

4.14. Kommittén motsätter sig användningen av principen för ömsesidigt erkännande. Nationella restriktioner kommer även fortsättningsvis att vara tillåtna, förutsatt att de inte begränsar importen av tjänster. I detta sammanhang vore det angeläget att klargöra vilka nationella bestämmelser som kan komma i fråga. Det gäller att undvika att användningen av denna princip skapar en omvänd diskriminering av de företag som är verksamma i medlemsstater med sträng lagstiftning avseende säljfrämjande åtgärder.

4.15. Kommittén anser att många olika former av säljfrämjande åtgärder anges i meddelandet, men långt ifrån alla. Meddelandet kan inte heller innehålla hänvisningar till alla nya former av säljfrämjande åtgärder som hela tiden dyker upp.

5. Särskilda rekommendationer

5.1. Kombinationserbjudanden

5.1.1. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén anser att kombinationserbjudanden är ett viktigt säljfrämjande instrument, framför allt för små och medelstora företag.

5.1.2. EESK håller inte helt med kommissionen om att man bör avskaffa alla former av förbud mot rabatter som föregår perioder med säsongsrealisation för samma varor. Kommittén föreslår att medlemsstaterna får möjlighet att vidta åtgärder som syftar till att garantera att de annonserade prissänkningarna vid säsongsrealisation är sanningsenliga, genom att exempelvis kräva att den som säljer den rabatterade varan anger dess pris under en bestämd period (t.ex. en månad) före utförsäljningen.

5.1.3. För att förhindra att konsumenterna vilseleds av olika erbjudanden bör följande uppgifter anges:

- Pris vid första prissättningen (skyltfönsterpris).

- Kombinationserbjudandets pris.

5.1.4. I samband med kombinationserbjudanden är det också viktigt att garantera en samordning av lagstiftningen och av medlemsstaternas kontroll, så att man kan värna om insynen samt skydda konsumenter och små och medelstora företag.

5.2. Försäljning under självkostnadspris

5.2.1. Vid försäljning under självkostnadspris är det viktigt att ta stor hänsyn till de stora grossist- och detaljhandelsföretagens ansträngningar att slå ut små och medelstora företag från marknaden, eftersom de sistnämnda företagen inte kan tillämpa en dylik prissättning.

5.2.2. Kommittén håller inte alls med om att små specialiserade detaljhandelsföretag kan sälja varor under självkostnadspris för att lansera en ny produkt eller skapa en märkesvara.

5.2.3. Kommissionens kommentar att försäljning under självkostnadspris är ett sätt att få eventuella kunder att pröva en viss tjänst vid ett visst tillfälle anser kommittén vara ologisk. Alla varor och tjänster kan säljas till nedsatt pris under en viss period och det är inte nödvändigt att ta till så extrema åtgärder.

5.2.4. Kommittén håller inte alls med kommissionen om att detaljhandelsföretag som säljer varor under självkostnadspris endast tillämpar dessa priser på tydligt definierade varor, nya produkter eller välkända märkesvaror.

5.2.5. Kommittén ställer sig inte heller bakom kommissionens påstående att missbruk av dominerande ställning kan förhindras genom att man på ett effektivt sätt ser till att konkurrensen fungerar effektivt, så länge som försäljningen under självkostnadspriset sker öppet. Med hänsyn till de små och medelstora företagens storlek och begränsade resurser är det allmänt känt att dessa företag inte har möjlighet att gå till domstol eller andra behöriga organ och kräva att konkurrensreglerna tillämpas på storföretagen.

6. Särskilda kommentarer beträffande motiveringsdelen och förslaget till förordning

6.1. Förutsatt att kommitténs kommentarer avseende försäljning under självkostnadspris beaktas (punkterna 5.2, 6.4 och 7.2.a) håller kommittén med om att det finns ett trängande behov av en förordning för säljfrämjande åtgärder på inre marknaden, eftersom det är viktigt att

i. fastställa enhetliga regler i fråga om mycket specifika frågor,

ii. garantera prisinsyn och stärka rättssäkerheten,

iii. ta fasta på det angelägna behovet av enhetliga bestämmelser med anledning av införandet av euron,

iv. se till att gemenskapens nya förhållningssätt för en bättre lagstiftning hänger samman på alla områden.

Om kommissionen inte godtar dessa kommentarer föreslår kommittén att ett direktiv antas i stället för en förordning.

6.2. Artikel 1 - Mål

6.2.1. Kommittén stöder målet med förordningen.

6.2.1.1. Kommentar 1: Kommittén ställer sig bakom målet med förordningen, eftersom dokumentet innehåller alla åtgärder som krävs för att skydda konsumenter och minderåriga. Kommissionen värnar också om de små och medelstora företagen, som slåss på en mycket problematisk europeisk marknad och som saknar såväl uppdaterade kunskaper som kapital.

6.3. Artikel 2 - Definitioner

6.3.1. Kommittén anser att definitionerna bör skrivas om så att åtskillnad görs mellan kommunikation mellan företag och kommunikation mellan företag och konsumenter. Framför allt är det kommunikation mellan två enskilda företag som uttryckligen bör undantas.

6.4. Artikel 3 - Användning och marknadskommunikation av säljfrämjande åtgärder

6.4.1. Kommittén godkänner det allmänna förbudet mot generella begränsningar av användning och marknadskommunikation av säljfrämjande åtgärder. Kommittén är dock helt emot att man för första gången skall tillåta försäljning under självkostnadspris, eftersom detta skadar små och medelstora företag som inte kan tillämpa en sådan prissättning på grund av företagens storlek och begränsade resurser.

6.4.1.1. Kommentar 1: Kommittén anmodar kommissionen att helt stryka artikel 3, som möjliggör försäljning under självkostnadspris. Det har visat sig att stora grossist- och detaljhandelsföretag i medlemsstaterna säljer varor under självkostnadspris, ibland i enlighet med lagen och ibland olagligt, vilket får till följd att små och medelstora företag slås ut från marknaden. Konsekvenserna är redan påtagliga i många av EU:s medlemsstater, framför allt i avlägset belägna regioner där tusentals företag, i huvudsak familjeföretag, har gått i konkurs eller står på randen till konkurs eftersom de inte kan värja sig mot försäljning under självkostnadspris. Det är framför allt företagskedjor inom detaljhandeln, mellan producenten och konsumenten, som använder sig av denna försäljningsteknik, framför allt för varor som valts ut mycket noga och som utgör en mycket liten del av företagets totala utbud. Man ger på så sätt sken av att företagets samtliga varor är billiga, vilket lurar genomsnittskonsumenten.

6.4.1.2. Kommentar 2: EESK anser också att försäljning under självkostnadspris inte bara skadar små och medelstora företag, utan även namnlös produktion inom jordbruket, hantverkssektorn och industrin, eftersom stora företagskedjor kan utöva starka påtryckningar på små producenter, så att dessa accepterar att sälja vissa varor under självkostnadspris.

6.4.1.3. När det gäller reklam och säljfrämjande åtgärder som kan inverka negativt på folkhälsan beklagar kommittén att förslaget till förordning kan medföra sänkt hälsoskyddsnivå för medborgarna, samtidigt som det leder till bristande konsekvens inom gemenskapslagstiftningen. Förbudet mot marknadsföring av tobaksvaror och receptbelagda läkemedel bör vara otvetydigt.

6.5. Information som skall lämnas med avseende på säljfrämjande åtgärder

6.5.1. Kommentar 1: Kommittén anser att artikel 4, som syftar till att slå vakt om konsumentskyddet, är särskilt viktig, eftersom konsumenterna måste ha tillgång till fullständig och korrekt information för att kunna göra välgrundade val.

6.5.2. Kommittén anser (om kommissionen vidhåller förslagen avseende försäljning under självkostnadspris) att informationskravet vid försäljning under självkostnadspris bör strykas. Sådan information har ingen konsumentskyddande funktion och kan vara vilseledande. I många fall skulle det även vara ytterligt svårt att avgöra när detta krav skulle gälla. Det skulle dessutom lägga en obefogad börda på leverantören, och framför allt missgynna små och medelstora företag.

6.6. Skydd av barn och ungdomar

6.6.1. Kommentar 1: Kommittén ställer sig helt bakom de åtgärder som syftar till att skydda barn och ungdomar. Dessa åtgärder anges i detalj i artikel 5 i förslaget till förordning.

6.6.2. Kommentar 2: Kommittén anser att personuppgiftsskyddet är av stor betydelse, inte minst i dag när den nya tekniken och nya elektroniska former av säljfrämjande åtgärder förutsätter att man använder dessa uppgifter. EESK kräver framför allt ett fullständigt och heltäckande skydd av barn mot utlämning av sådana uppgifter.

6.6.3. Kommentar 3: Kommittén anser att artikel 5.2 bör kompletteras, och man bör inkludera gåvor och kombinationserbjudanden som kan vara skadliga för barns mentala hälsa (och inte enbart den fysiska hälsan), t.ex. gåvor med stötande innehåll eller erbjudanden som kan påverka barn i psykologiskt hänseende.

6.6.3.1. Ett barn skall inte kunna delta i säljfrämjande spel eller tävlingar utan att barnets målsman först samtycker till det.

6.6.4. Kommentar 4: Kommittén anser att artikel 5.3 är absolut nödvändig för att man helt skall kunna förbjuda personer under 18 år att konsumera alkoholhaltiga drycker. Kommittén uppmanar även rådet att vederbörligen behandla dokumentet "Förslag till rådets rekommendation om barns och ungdomars alkoholkonsumtion" och att utan dröjsmål ta initiativ till en mer restriktiv lagstiftning.

6.7. Prövning

6.7.1. Kommentar 1: Kommittén instämmer helt med expertgruppen att det saknas förfaranden för rättslig prövning till rimlig kostnad, så att konsumenterna kan garanteras ett fullständigt och tillräckligt skydd. Därför ser EESK gärna att man inrättar system för prövning utanför domstol, till vilka konsumentorganisationer, branschorganisationer och handelskammare kan knytas.

6.7.2. Kommentar 2: Kommittén ställer sig bakom kravet att lägga bevisbördan på de företag som vidtar säljfrämjande åtgärder, eftersom de förfogar över nödvändig information. Detta krav skall dock inte bli en orimlig börda, särskilt för de små och medelstora företagen.

6.7.3. Kommentar 3: Den som vidtar säljfrämjande åtgärder skall på begäran av en domstol eller förvaltningsmyndighet inom 6 månader från marknadskommunikationens slutdatum lägga fram bevis som visar att den information om de säljfrämjande åtgärderna som avses i artikel 4 är riktig.

7. Rekommendationer

7.1. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén rekommenderar följande: Kommissionen skall se över förslaget till förordning helt och hållet, i enlighet med detta yttrande, och särskilt när det gäller resultatet av den offentliga debatten om "Grönbok om konsumentskyddet inom Europeiska unionen", så att de olika typerna av gemenskapspolitik även i fortsättningen överensstämmer med varandra.

7.2. I det fall kommissionen konstaterar att det finns anledning att gå vidare med lagstiftningsförslaget rekommenderar Europeiska ekonomiska och sociala kommittén dock följande:

a) Möjligheten till försäljning under självkostnadspris bör strykas helt i förordningen, så att denna typ av försäljning omöjliggörs.

b) Mycket stränga och nutidsanpassade bestämmelser för att skydda konsumenter, genom att marknadsföring av läkemedel och tobaksvaror förbjuds. När det gäller barn och ungdomar bör skyddsåtgärder införas för att motverka att konsumtionen av alkoholhaltiga drycker ökar.

c) Barn bör skyddas helt mot insamling av personuppgifter utan att de själva informeras.

d) Kommissionens meddelande bör bli inledningen till en regelbunden analys av dessa frågor och tjäna som permanent instrument för olika typer av åtgärder när förändrade villkor på inre marknaden kräver detta.

e) Man bör på alla sätt verka för att alla små och medelstora företag som har möjligheter och förutsättningar förstår behovet av att de är närvarande både på den europeiska marknaden och på världsmarknaden och att de vidtar säljfrämjande åtgärder samt utnyttjar ny teknik som kan bidra positivt till sådana satsningar.

f) Kommissionen bör se till att den framtida lagstiftningen harmoniseras och att det införs effektiva kontrollmekanismer i medlemsstaterna, i syfte att garantera att reglerna för sund konkurrens på inre marknaden följs.

g) Skyldigheten att lämna information i de sammanhang som anges i bilagan bör kodifieras och inkluderas i förordningen. Det är också viktigt att ange vilken information som skall ges i detaljhandeln, där handeln huvudsakligen sker i butik, och vid handel via andra kanaler, t.ex. TV och elektronisk handel.

h) Förordningen bör gälla försäljning i såväl privata som offentliga företag.

Bryssel den 29 maj 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) "Grönbok om konsumentskyddet inom Europeiska unionen" (KOM(2001) 531 slutlig).

(2) EESK:s yttrande om "Grönbok om konsumentskyddet inom Europeiska unionen", EGT C 125, 27.5.2002 (föredragande Ann Davison).

(3) KOM(96) 192 slutlig.

(4) KOM(98) 121 slutlig.

BILAGA

till Ekonomiska och sociale kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag, som fick minst en fjärdedel av rösterna, förkastades av sektionen.

Punkt 5.2

"Kommittén anser att kommissionens förslag om upplysningsplikt angående försäljning under självkostnadspris är onödigt och olämpligt. Det finns inga skäl för myndigheterna att lägga sig i företagens prissättning eller att ställa krav på att de skall redovisa för konkurrenter och kunder på vilket sätt priserna kalkyleras. I de fall en 'försäljning under självkostnadspris' är ett uttryck för att ett företag med dominerande ställning missbrukar denna, skall detta angripas med hjälp av konkurrenslagstiftning."

Motivering

Att ha regler som generellt förbjuder "försäljning under självkostnadspris" är olämpligt av många olika skäl. Bl a följande:

- Att i ett marknadsekonomiskt system låta myndigheterna lägga sig i företagens prissättning är principiellt oacceptabelt. I de fall "försäljning under självkostnad" är ett uttryck för att ett företag med dominerande ställning missbrukar denna ställning genom underprissättning skall detta angripas med hjälp av konkurrenslagstiftningen.

- Att hindra företag att anpassa sin prissättning till marknadssituationen och att genom "lockpriser" introducera sig och nya produkter på marknader minskar både konsumenternas möjligheter att göra fördelaktiga köp och inskränker företagens - kanske särskilt de mindre företagens - förmåga att marknadsföra sig.

- På marknader som har mer än begränsad lokal omfattning kan bestämmelser om förbud mot prisättning under självkostnad vara svåra att tillämpa på ett rimligt sätt, eftersom ett företags "självkostnad" för att tillhandahålla en produkt - bl. a. på grund av väsentliga skillnader i exempelvis inköps- eller transportkostnader - kan skilja sig betydligt mellan olika delmarknader. En återförsäljare som verkar på flera nationella marknader och som i samband med en marknadsföringskampanj vill tillämpa ett enhetligt extrapris (i euro) kan förhindras att göra detta genom att det som är den lägsta prisnedsättning som krävs för att få någon effekt på en del av marknaden - exempelvis i Belgien - kan innebära att priset hamnar under företagets "självkostnad" för produkten i södra Tyskland. En bestämmelse om förbud mot försäljning under självkostnadspris skulle således riskera att motverka själva syftet med kommissionens förslag till förordning om säljfrämjande åtgärder, nämligen att minska fragmenteringen av den inre marknaden.

Röstresultat

För: 31, emot: 53, nedlagda röster: 7.

Följande text i sektionens yttrande avslogs till förmån för ändringsförslag som antogs av församlingen:

Punkt 6.2.1

"Kommittén stöder målet med förordningen och de behov som kommissionen avser att tillgodose, dvs. att garantera att den inre marknaden fungerar väl genom att man undanröjer hinder för den fria rörligheten för tjänster och värnar om den fria etableringsrätten."

Röstresultat

För: 39, emot: 40, nedlagda röster: 6.

Punkt 6.6.2

"Kommentar 2: Kommittén förkastar det allmänna och villkorslösa kravet att lägga bevisbördan på de företag som vidtar säljfrämjande åtgärder, eftersom det ofta är fråga om små och medelstora företag som inte har tillräckliga ekonomiska resurser för att driva rättsliga processer under lång tid. Dessa företag saknar också möjlighet att tillhandahålla all den information som alltid skall lämnas enligt bilagan till förordningen. Rent konkret innebär detta att domaren måste ges möjlighet att från fall till fall besluta vem som åläggs bevisbördan."

Röstresultat

För: 27, emot: 48, nedlagda röster: 8.