Socialt ansvarsfull upphandling – En handledning till sociala hänsyn i offentlig upphandling – andra upplagan

(2021/C 237/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Inledning 4

Kapitel 1 – Definition av samt syfte och fördelar med socialt ansvarsfull offentlig upphandling 4

1.1 Socialt ansvarsfull offentlig upphandling och hur den definieras 4

1.2 Att fastställa och tillämpa sociala mål vid offentlig upphandling 6

1.3 Syfte och fördelar med socialt ansvarsfull offentlig upphandling 9

1.4 Kopplingar till de politiska åtgärderna och lagstiftningen i EU och internationellt 11

Kapitel 2 – En organisationsstrategi för sociala inköp 16

2.1 Att sätta upp socialt ansvarsfull offentlig upphandling på dagordningen 16

2.2 Definiera mål 17

2.3 Samråd med intressenter 17

2.4 Utvärdera risker, prioritera kontrakt och sätta upp mål 20

2.5 Integrera socialt ansvarsfull offentlig upphandling i upphandlingsförfaranden och upphandlingsstrategier 22

2.6 Övervaka och granska framstegen 23

Kapitel 3 – Identifiering av behov och planering av upphandling 25

3.1 Behovsbedömningens roll i socialt ansvarsfull offentlig upphandling 25

3.2 Marknadsdialog 27

3.3 Vilken sorts kontrakt? 31

3.4 Val av förfarande 33

3.5 Definiera och ifrågasätta specifikationer 35

3.6 Använda frivilliga fält i standardformulären 35

Kapitel 4 – Upphandlingsförfarandet 36

4.1 Definiera kontraktsföremålet och fastställa relevanta regler 36

4.2 Det enklare systemet 38

4.3 Reservationer 41

4.4 Tekniska specifikationer 43

4.5 Efterlevnad av social- och arbetsmarknadslagstiftningen samt kollektivavtalen 46

4.6 Uteslutnings- och urvalskriterier 48

4.7 Tilldelningskriterier 51

4.8 Utvärdera anbud och kontrollera åtaganden 54

4.9 Onormalt låga anbud 57

Kapitel 5 – Att fastställa och genomdriva kontraktsvillkoren 58

5.1 Förverkliga åtagandena om socialt ansvarsfull offentlig upphandling 58

5.2 Villkor för fullgörande av kontraktet 59

5.3 Ingå sociala utfallskontrakt 63

5.4 Övervaka efterlevnaden 64

5.5 Använda underleverantörer 65

5.6 Hur man hanterar problem 67

5.7 Dra lärdom inför framtida kontrakt 68

Den andra upplagan av handledningen har sammanställts under kontrakt nr SI2.801176 – 728/PP/GRO/SME/18/D/021a mellan Europeiska kommissionen och ICLEI – Internationella rådet för lokala miljöinitiativ, med medverkan av Public Procurement Analysis (PPA). Varken Europeiska kommissionen eller någon annan part som verkar i kommissionens namn ska hållas ansvarig för hur informationen i denna handledning används. Viktig anmärkning Denna handledning är avsedd att hjälpa offentliga upphandlare och främja god praxis. Det är ett icke-bindande dokument som inte påverkar de rättigheter och skyldigheter som fastställs i EU-lagstiftningen. Det är beroende av utvecklingen av upphandlingsförfaranden och rättspraxis från Europeiska unionens domstol, som fortsatt är det enda organ som har behörighet att auktoritativt tolka unionsrätten. De begrepp, idéer och lösningar som föreslås i detta dokument påverkar inte den nationella lagstiftningen och kan behöva anpassas för att ta hänsyn till den nationella rättsliga ramen. Även om informationen i denna handledning har kontrollerats noggrant godtar Europeiska kommissionen inget ansvar för de specifika fall som nämns i den. Mer information om Europeiska unionen finns på internet (http://europa.eu).

INLEDNING

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling handlar om att uppnå positiva sociala resultat i offentliga upphandlingskontrakt. Upphandling påverkar ett stort antal personer: användare av offentliga tjänster, personer som sysslar med produktion och leverans eller personal vid den organisation som gör inköpet. Utöver de personer som påverkas direkt kan socialt ansvarsfull offentlig upphandling påverka den bredare marknaden både på efterfråge- och utbudssidan.

Genom att göra kloka inköp kan offentliga upphandlare främja sysselsättningsmöjligheter, kompetensutveckling för och omskolning av arbetskraften, anständiga arbetsvillkor, social inkludering, jämställdhet och icke-diskriminering, tillgänglighet, universell design och etisk handel, och försöka uppnå en mer omfattande överensstämmelse med de sociala normerna. För vissa produkter, byggentreprenader och tjänster kan effekten vara särskilt stor, eftersom offentliga inköpare utgör en stor andel av marknaden inom sektorer såsom bygg- och anläggningsverksamhet, hälso- och sjukvård samt transport.

För att ta itu med samhällsutmaningar måste de offentliga myndigheterna öka ansträngningarna för att nå resultat när det gäller samtliga hållbarhetsaspekter (sociala/etiska, miljömässiga och ekonomiska). Offentliga upphandlare är stora investerare i Europa och spenderar för närvarande över 14 procent av EU:s bruttonationalprodukt. Genom att använda sin köpkraft för att välja varor och tjänster som ger positiva sociala resultat kan de i hög grad bidra till en hållbar utveckling. Denna handledning ger dem stöd när det gäller att täcka den sociala dimensionen av en hållbar offentlig upphandling.

Den pågående covid-19-pandemin kommer sannolikt att påverka sysselsättningen, öka ojämlikheten, öka arbetstagarnas otrygghet och försämra arbetstagarnas arbetsvillkor globalt, sätta ytterligare press på tillhandahållandet av vissa tjänster till individen och ha en inverkan på mindre företag. I sina återhämtningsstrategier måste EU:s medlemsstater förbättra den sociala inkluderingen och rättvisan genom utbildning och kompetens, sysselsättning samt social och territoriell sammanhållning, och se till att de gröna och digitala övergångarna skapar arbetstillfällen, hållbar tillväxt och socioekonomisk motståndskraft. Socialt ansvarsfulla inköpsmetoder är ett kraftfullt instrument i den verktygslåda som EU:s nationella förvaltningar har till sitt förfogande för att nå dessa mål.

Syftet med detta dokument är att öka de offentliga upphandlarnas medvetenhet om de potentiella fördelarna med socialt ansvarsfull offentlig upphandling, och att konkret förklara de möjligheter som EU:s rättsliga ram erbjuder. Vid utarbetandet av denna handledning rådfrågade kommissionen ett stort antal offentliga upphandlare för att fastställa vad som utgör god praxis och hitta exempel på vad som kan uppnås. Dessa exempel presenteras genom hela texten.

Denna handledning har tagits fram med offentliga upphandlare i åtanke, men med hopp om att den också inspirerar andra som sysslar med upphandling, oavsett om de är leverantörer eller tjänsteleverantörer, privata upphandlare, aktörer inom den sociala ekonomin inklusive sociala företag, eller icke-statliga organisationer.

I kapitlen i denna handledning diskuteras alla aspekter av upphandlingsförfarandet utöver själva anbudsförfarandet. Här redogörs för hur man under hela processen kan göra sociala överväganden och många exempel ges på offentliga upphandlares faktiska praxis från hela EU. I kapitlen 2–5 följs de flesta avsnitten av en förteckning över exempel på ”god praxis”. Syftet med dessa förteckningar är att ytterligare underlätta förståelsen av texten genom att konkret sammanfatta de väsentliga punkter som behandlas i varje avsnitt och vad offentliga upphandlare kan göra i praktiken om de vill ha ett socialt ansvarsfullt förhållningssätt till upphandlingsprocessen.

KAPITEL 1

Definition av samt syfte och fördelar med socialt ansvarsfull offentlig upphandling

1.1 Socialt ansvarsfull offentlig upphandling och hur den definieras

Syftet med socialt ansvarsfull offentlig upphandling är att åtgärda den inverkan som de varor, tjänster och byggentreprenader som köps in av den offentliga sektorn har på samhället. Socialt ansvarsfull offentlig upphandling beaktar att offentliga upphandlare inte bara är intresserade av att köpa till lägsta pris eller få bästa valuta för pengarna, utan också av att se till att upphandlingen ger sociala fördelar (1) och förhindrar eller minskar de negativa sociala konsekvenserna under avtalets fullgörande. Som offentlig upphandlare kan du ha sociala mål i åtanke under hela upphandlingsförfarandet, förutsatt att dessa är icke-diskriminerande och kopplade till kontraktsföremålet (2). I Europeiska unionen måste socialt ansvarsfull offentlig upphandling genomföras i enlighet med 2014 års direktiv om offentlig upphandling (3), med principerna i EU-fördraget (4) och stadgan om de grundläggande rättigheterna samt med internationella avtal, såsom WTO:s avtal om offentlig upphandling (GPA), bilaterala frihandelsavtal med upphandlingskapitel (5) och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (konventionen) (6).

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan vara ett kraftfullt verktyg både för att främja hållbar utveckling och för att uppnå internationella, nationella, regionala eller lokala sociala mål. I denna typ av offentlig upphandling betraktas offentlig upphandling som ett strategiskt instrument som leder till en effektiv och hållbar användning av offentliga medel. Sociala överväganden kan kombineras med gröna (7) och cirkulära (8) kriterier samt upphandling av innovation (9) i en mer övergripande strategi för hållbarhet inom offentlig upphandling (10). Att förbättra yrkeskunnigheten hos och stödet till offentliga upphandlare kan i hög grad underlätta en framgångsrik användning av sociala överväganden och deras integrering med andra aspekter som rör hållbarhet och kvalitet (11).

En socialt ansvarsfull offentlig upphandling hjälper offentliga myndigheter att tillhandahålla tjänster och produkter av god kvalitet till sina samhällen så att de kan uppnå ytterligare sociala och etiska fördelar även när budgetarna är begränsade, och kan därför bidra till att motverka de negativa effekterna av covid-19-krisen. Återhämtningen från pandemin kommer att kräva att EU:s offentliga myndigheter använder alla tillgängliga verktyg och instrument för att åtgärda negativa socioekonomiska effekter. De aldrig tidigare skådade ekonomiska resurser som kommer att finnas tillgängliga inom ramen för faciliteten för återhämtning och resiliens kommer ofta att användas genom offentlig upphandling. Det är därför ytterst viktigt att de offentliga upphandlarna fullt ut kan utnyttja flexibiliteten i reglerna för offentlig upphandling för att se till att dessa medel används för att uppnå den mest positiva sociala och ekonomiska inverkan på deras samhällen. För att maximera den återhämtningseffekt dessa medel kan ge är det av avgörande betydelse att man frångår en lägsta prislogik och inför överväganden som rör social inkludering, jämlikhet, rättvis och inkluderande sysselsättning och etiska resurser.

Denna handledning innehåller ett antal exempel från hela EU på socialt ansvarsfull offentlig upphandlingspraxis, och förevisar olika strategier och uppnåendet av verkliga effekter, vilka kan fungera som inspirationskälla. Du kan hitta fler exempel på god praxis från EU och tredjeländer i de två rapporterna Making socially responsible public procurement work: 71 good practice cases (12) och Buying for social impact: Good practice from around the EU (13), som finns på kommissionens webbplats om verktyg för offentliga upphandlare (14).

1.2 Att fastställa och tillämpa sociala mål vid offentlig upphandling

Det finns många sätt för offentliga upphandlare att inkludera särskilda sociala överväganden i sina inköpsbeslut. Nedan följer en icke uttömmande förteckning över exempel på sociala mål som du kan arbeta på att uppnå genom offentlig upphandling. Kom dock ihåg att efterlevnaden av obligatoriska social- och arbetsrättsliga regler vid fullgörandet av avtalet inte är ett val, utan en skyldighet enligt direktiven om offentlig upphandling (15). I kapitlen 4 och 5 i denna handledning diskuteras hur du kan hantera dessa problem i olika skeden av upphandlingsprocessen. Du bör bestämma vilka av nedanstående sociala överväganden som är relevanta för din upphandling, beroende på dina mål och kontraktsföremålet.

Främja rättvisa anställningsmöjligheter och social delaktighet

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan fungera som en drivkraft i riktning mot

— sysselsättningsmöjligheter för ungdomar och äldre arbetstagare,

— jämställdhet mellan könen (t.ex. främjande av balansen mellan arbete och fritid, minskning av sektors- och yrkessegregering (16) och säkerställande av likabehandling på arbetsplatsen),

— sysselsättningsmöjligheter för personer som drabbats av social utestängning på grund av långtidsarbetslöshet, hemlöshet, diskriminering eller annan utsatthet,

— samhällsdeltagande och sysselsättningsmöjligheter för personer med funktionsnedsättning, bland annat genom inkluderande och tillgängliga arbetsmiljöer,

— förbättrade politiska åtgärder för mångfald, social inkludering och sysselsättningsmöjligheter för personer från grupper med sämre förutsättningar (t.ex. migrerande arbetstagare, personer som kommer från en minoritet vad gäller ras eller etnicitet, religiösa minoriteter, personer med låg utbildningsnivå och personer som riskerar att hamna i fattigdom och social utestängning), och

— kompetenshöjnings- och omskolningsmöjligheter för alla arbetstagare.

Att skapa möjligheter för den sociala ekonomin och sociala företag

Organisationer inom den sociala ekonomin och sociala företag (17) kan bidra till att skapa de sysselsättningsmöjligheter och den sociala delaktighet som nämns ovan och generera social avkastning utifrån dina utgifter. Direktiven om offentlig upphandling skapar till exempel möjligheter att främja social inkludering genom att reservera avtal för sociala företag som sysslar med arbetsintegrering eller aktörer vars personal består till minst 30 procent av personer med funktionsnedsättning eller arbetstagare med sämre förutsättningar (18). Dessa direktiv uppmuntrar också offentliga upphandlare att överväga att dela upp kontrakt i delar, vilket kan göra kontrakten mer tillgängliga för organisationer inom den sociala ekonomin och sociala företag (19).

Främja anständiga arbetsvillkor

Internationella arbetsorganisationen (ILO) definierar anständiga arbetsvillkor (20) på följande sätt:

arbete som är produktivt och ger en rättvis inkomst, säkerhet på arbetsplatsen och socialt skydd för familjer, bättre utsikter till personlig utveckling och social inkludering, frihet för människor att uttrycka sina angelägenheter, organisera och delta i beslut som påverkar deras liv samt lika möjligheter och behandling för alla kvinnor och män.

Enligt denna definition och i linje med Agenda 2030 för hållbar utveckling (21) främjar EU, inom unionen och i de globala leveranskedjorna (22),

— säkra anställningar,

— rättvisa löner,

— säkra arbetsvillkor,

— socialt skydd,

— lika möjligheter för och behandling av alla kvinnor och män,

— jämställdhet och icke-diskriminering när det gäller tillgång till sysselsättning,

— dialog mellan arbetsmarknadens parter, och

— skydd av rättigheter på arbetsplatsen.

Säkerställa efterlevnaden av sociala och arbetsrelaterade rättigheter

EU strävar efter att främja sociala framsteg och förbättra de europeiska medborgarnas levnads- och arbetsvillkor (23). Offentlig upphandling bidrar till dessa mål genom att säkerställa att leverantörerna

— fullgör de tillämpliga skyldigheter på det social- och arbetsrättsliga området som fastställs i unionslagstiftningen, den nationella lagstiftningen och kollektivavtalen i enlighet med EU-lagstiftningen,

— efterlever grundläggande ILO-konventioner,

— följer principen om likabehandling av kvinnor och män, inbegripet principen om lika lön för likvärdigt arbete (24) och främjande av jämställdhet mellan kvinnor och män (25),

— följer arbetsmiljölagstiftningen, och

— bekämpar diskriminering på grundval av bland annat kön, ålder, funktionsnedsättning, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse och sexuell läggning, samt skapar lika möjligheter.

Tillgänglighet och universell design

Att upphandla varor, tjänster och byggentreprenader som är tillgängliga för alla, inbegripet personer med funktionsnedsättning, är en grundläggande aspekt av socialt ansvarsfull offentlig upphandling och är obligatoriskt i offentliga kontrakt. Enligt artikel 42 i direktiv 2014/24/EU och artikel 60.1 i direktiv 2014/25/EU ska ”de tekniska specifikationerna, utom i vederbörligen motiverade fall, fastställas med hänsyn till kriterier avseende tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning eller formgivning med tanke på samtliga användares behov”.

Denna bestämmelse stöder de nationella myndigheternas efterlevnad av konventionen (26), i vilken EU och alla dess medlemsstater är parter. I konventionen fastställs tillgänglighetskrav, och kommittén för konventionen har identifierat upphandling som en viktig fråga för myndigheterna (27).

I konventionen (28) erkänns också hur viktig den individuella självständigheten och oberoendet är för personer med funktionsnedsättning, inbegripet friheten att göra sina egna val, och möjligheten att aktivt delta i beslutsprocesser om politiska åtgärder och program, däribland sådana som direkt berör dem. Med andra ord gäller följande för offentliga upphandlare:

— De bör sträva efter att tillvarata behoven hos personer med funktionsnedsättning och låta dem delta i inköpsprocessen. I kapitel 3 i denna handledning diskuteras behovsbedömningar och leverantörsdeltagande för att säkerställa ändamålsenliga offentliga tjänster som tar hänsyn till målen om social och yrkesmässig inkludering samt dina användares särskilda behov.

— De måste ta hänsyn till tillgängligheten i tekniska specifikationer (29) för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning får tillträde till exempelvis offentliga tjänster, offentliga byggnader, kollektivtrafik, information till allmänheten och IKT-varor och IKT-tjänster, inbegripet webbaserade tillämpningar. och

— De får använda tilldelningskriterier för att belöna erbjudanden om högre standarder för tillgänglighet än de som fastställs i de tekniska specifikationerna.

— De får också införa prestandaklausuler som säkerställer att de tjänster som upphandlas utförs på ett sätt som garanterar att resultatet är tillgängligt, på grundval av en strategi för universell design.

Respekt för de mänskliga rättigheterna och hantering av etiska handelsfrågor

Offentlig upphandling kan användas för att ta itu med sociala frågor inom leveranskedjorna, såsom mänskliga rättigheter (30) eller principer för rättvis handel. Respekten för grundläggande mänskliga rättigheter är en väsentlig del av alla affärsförbindelser som ingås av en stat, i enlighet med FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter (31). Dessutom konstaterade Europeiska unionens domstol 2012 att hänsyn till rättvis handel kan ingå i upphandlingsbeslut (32), och detta återspeglas i direktiven om offentlig upphandling (33).

Den breda omfattningen av offentliga upphandlingskontrakt (34), liksom den globala karaktären hos vissa leveranskedjor, medför en risk för att kränkningar av de mänskliga rättigheterna skulle kunna kopplas till den egna upphandlingen. Fall som Rana Plaza-branden i Bangladesh är välkända, men det förekommer också farliga och omänskliga arbetsförhållanden i Europa. Direktiven om offentlig upphandling kräver att ekonomiska aktörer utesluts om de slutgiltigt har fällts i domstol för barnarbete och andra former av människohandel, och efterlevnaden av ILO:s grundläggande konventioner (35) bör kontrolleras av alla offentliga upphandlare. I denna handledning undersöks också hur man kan skydda mänskliga rättigheter vid upphandlingen genom att

— öka insynen i leveranskedjorna, bland annat genom övervakning av underleverantörer och underleverantörers underleverantörer,

— analysera särskilda risker inom leveranskedjan,

— kräva att uppdragstagare och underleverantörer vidtar åtgärder för att förbättra arbetstagarnas villkor i leveranskedjan och ta itu med potentiella eller identifierade kränkningar av de mänskliga rättigheterna i produktionsprocessen, och

— uppmuntra till strikta uppförandekoder för socialt ansvar.

Tillhandahålla samhälls-, hälso-, utbildnings- och kulturtjänster av hög kvalitet

I direktiven om offentlig upphandling fastställs ett ”enklare system” för särskilda sociala tjänster, hälso- och sjukvårdstjänster, utbildningstjänster och kulturtjänster, jämte flera andra kategorier (36). Offentliga upphandlare uppmuntras till att beakta ”tjänsternas kvalitet, kontinuitet, åtkomlighet, överkomlighet, tillgänglighet och omfattning, olika användarkategoriers specifika behov, inklusive missgynnade och utsatta gruppers behov, deltagande och egenansvar för användarna samt innovation” (37). Kvalitetsnormer kan också tillämpas vid upphandling av sociala tjänster, såsom 2010 års frivilliga europeiska kvalitetsram för sociala tjänster (38). I avsnitt 4.2 diskuteras hur offentliga upphandlare har valt att tillämpa det enklare systemet för att uppnå sociala fördelar.

Sätta upp och uppnå smarta mål för socialt ansvarsfull offentlig upphandling i Nantes (Frankrike) Upphandlingsmål Nantes storstadsregion har använt ansvarsfull offentlig upphandling sedan 2001. Under 2017 antogs ett program för främjande av ansvarsfull inköpsverksamhet (SPAR) för att stärka samstämmigheten mellan de många initiativ som utvecklats under de senaste 15 åren och stärka kopplingarna mellan upphandlingsverksamheten och initiativen till stöd för små och medelstora företag. Strategi SPAR skapade en intern vägledning för genomförandet av ansvarsfull upphandling, som belyste praktiska metoder och det stöd som finns tillgängligt i lokalområdet, och utformade en styrningsstruktur för SPAR för att överse utarbetandet, genomförandet och övervakningen av ansvarsfulla upphandlingsåtgärder: — På politisk nivå informeras alla relevanta valda ledamöter i kommunfullmäktige om de kommande investeringarna för att gemensamt besluta om de sociala och miljörelaterade klausulerna i var och en av dem. Dessa ledamöter utvärderar också regelbundet inverkan av SPAR. — På teknisk nivå samarbetar gruppen för offentlig upphandling med ett nätverk av ambassadörer för företagens sociala ansvar i varje direktorat. Inköparna stöder de operativa direktoraten för att integrera sociala och miljömässiga klausuler i sina inköp och för att utvärdera kvaliteten på de erbjudanden som de har fått. Resultat De viktigaste resultat som uppnåtts under de senaste två åren i Nantes när det gäller socialt ansvarsfull offentlig upphandling är bl.a. följande: — Inklusionsklausuler i 143 byggentreprenader och i 1 918 tjänstekontrakt som omfattar 326 448 timmars sysselsättning för personer som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. — Inriktning på diversifiering av kontrakten med en inklusionsklausul som breddar omfattningen av de personer som berörs (byggentreprenadkontrakt når t.ex. ut till fler manliga än kvinnliga arbetslösa). — Klausuler om bekämpning av diskriminering i flera provkontrakt, något som har erkänts genom att Nantes har blivit tilldelad en mångfaldsmärkning. — Användning av reserverade kontrakt som gör det möjligt för Nantes att begränsa ett anbud till skyddade verkstäder när så är lämpligt. Lärdomar Det är av avgörande betydelse att definiera, övervaka och uppdatera de sociala och miljömässiga kriterier som ingår i politiken för offentlig upphandling i samarbete med alla intressenter om ansvarsfull upphandling ska röna framgång. Man måste identifiera avsatta resurser och införa lämpliga kontrollverktyg.

1.3 Syfte och fördelar med socialt ansvarsfull offentlig upphandling

På sin mest grundläggande nivå är syftet med socialt ansvarsfull offentlig upphandling att säkerställa fullgörandet av de rättsliga skyldigheterna på det sociala området. Enligt direktiven om offentlig upphandling ska EU:s medlemsstater vidta ”lämpliga åtgärder” för att säkerställa att ekonomiska aktörer vid fullgörandet av offentligt upphandlade kontrakt följer den tillämpliga EU-lagstiftningen och nationella lagstiftningen, samt tillämpliga kollektivavtal och internationella miljö-, social- och arbetsrättsliga bestämmelser (39). Samtidigt som medlemsstaterna har genomfört denna bestämmelse på olika sätt är det uppenbart att man inte kan ignorera sociala skyldigheter vid upphandling, inte minst för att skydda mot illojal konkurrens från aktörer som inte följer dessa regler.

Redan i förklaring 22 om personer med funktionsnedsättning i Amsterdamfördraget angavs att gemenskapens institutioner vid utarbetandet av åtgärder i syfte att successivt upprätta den inre marknaden måste ta hänsyn till behoven hos personer med funktionsnedsättning (40). Lissabonfördraget förpliktar EU till att uppnå en ”social marknadsekonomi med hög konkurrenskraft där full sysselsättning och sociala framsteg eftersträvas” och att ”bekämpa social utestängning och diskriminering samt främja social rättvisa och socialt skydd, jämställdhet mellan kvinnor och män, solidaritet mellan generationerna och skydd av barnets rättigheter” (41). Storleken på den offentliga upphandlingen och dess betydelse för den inre marknaden gör den till ett värdefullt verktyg för att uppnå dessa ambitioner. Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan också bidra till att fullgöra internationella åtaganden, såsom FN:s mål för hållbar utveckling (42). Hållbar utveckling kräver att ekonomiska aktörer lyssnar till och tar hänsyn till de åsikter och rättigheter som innehas av enskilda individer, samhällsgemenskaper och grupper i det civila samhället (43) – ett ämne som diskuteras närmare i kapitlen 2 och 3.

Utöver de skyldigheter som fastställs i direktiven om offentlig upphandling och annan lagstiftning hjälper användningen av socialt ansvarsfull offentlig upphandling offentliga upphandlare med följande:

Identifiera efterlevnadsrisker för social- och arbetsmarknadslagstiftningen

Organisationer som aktivt genomför socialt ansvarsfulla offentliga upphandlingar är mer benägna att identifiera efterlevnadsrisker för lagstiftning som är direkt tillämplig på dem eller leverantörerna. Inget offentligt organ vill hamna på löpsedlarna på grund av olagliga eller oetiska arbetsmetoder på något stadium i leveranskedjan. Principer och åtgärder för socialt ansvarsfull offentlig upphandling hjälper dig att identifiera risker i leveranskedjan och minimera dem under upphandlingen och kontraktsförvaltningen.

Främja socialt medvetna marknader

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan skapa efterfrågan och incitament för mer ansvarsfull och hållbar produktion. Offentliga upphandlare kan stimulera innovation och ökad konkurrens genom att utmana marknaden till att skapa nya och mer socialt hållbara lösningar. Dessutom kan den främja utvecklingen av företag som utöver ekonomisk lönsamhet strävar efter att ha en positiv inverkan på samhället i stort, såsom sociala företag. Att till exempel specificera IKT-produkter som är tillgängliga för personer med funktionsnedsättning kan bidra till att få ut bättre och mer överkomliga produkter på marknaden.

Framvisa socialt ansvarsfull styrning

Du kan använda socialt ansvarsfull offentlig upphandling för att säkerställa att du uppmärksammar lokalsamhällets värderingar och behov samt för att möta allmänhetens växande efterfrågan på att myndighetsåtgärder ska vara socialt ansvarsfulla. Upphandlingen kan på så sätt bidra till att öka allmänhetens förtroende för myndigheterna. Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan också ha en positiv inverkan på den personal som fullgör kontraktet och skapar mervärde för sina lokalsamhällen.

Stödja integration och inkludering

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling främjar integrering och inkludering i marknadsverksamheten av grupper som ofta marginaliseras i samhället (t.ex. personer med funktionsnedsättning, personer som riskerar fattigdom och social utestängning, minoriteter). Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan ge upphov till möjligheter för företag som ägs av sådana grupper, liksom till utbildning och sysselsättning. Socialt ansvarsfull offentlig upphandling visar också hur sociala och ekonomiska överväganden kan stärka varandra, till exempel sociala företag som fullgör offentliga uppdrag på ett sätt som skapar mervärde genom deras sociala resultat och sociala inverkan.

Säkerställa ändamålsenliga offentliga utgifter

Den offentliga upphandlingens omfattning och de begränsningar som ställs upp för direkta sociala interventioner genom budgetrestriktioner kan göra att upphandlingen blir ett attraktivt område för att främja sociala mål. En strategisk offentlig upphandling ger dig möjlighet att använda befintliga, planerade budgetar till att bidra på ett positivt och innovativt sätt till samhällsutmaningarna.

1.4 Kopplingar till de politiska åtgärderna och lagstiftningen i EU och internationellt

Denna handledning är inriktad på de krav på och möjligheter för socialt ansvarsfull offentlig upphandling som uppstår inom ramen för direktiven om offentlig upphandling. Det finns dock många andra instrument på EU-nivå och nationell nivå som är relevanta och som påverkar hur du genomför en socialt ansvarsfull offentlig upphandling. I detta avsnitt betonas några av de viktigaste lagar och strategier som påverkar en socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

EU:s arbetsrätt och icke-diskrimineringslagstiftning har utvecklats för att skydda arbetstagare i hela Europa. Denna lagstiftning ger arbetstagare rättigheter med avseende på likabehandling och icke-diskriminering (44), information om deras arbetsvillkor, balans mellan privatliv och yrkesliv (45), rättigheter i samband med icke-standardiserade anställningsavtal (46), reglering av arbetstid, skydd av hälsa och säkerhet samt information till och samråd med arbetstagare (47).

Denna lagstiftning är bindande för uppdragstagare och underleverantörer i EU, och offentliga upphandlare måste se till att dessa bestämmelser tillämpas på alla arbetsplatser. Mer detaljerad information om den relevanta lagstiftningen ges nedan och i kapitlen 4 och 5.

Europeiska kommissionen diskuterar och samarbetar med olika intressenter i EU:s medlemsstater för att främja en god och anständig arbetspraxis vid offentlig upphandling. Under de senaste åren har europeiska arbetsmarknadsparter, dvs. fackföreningar och arbetsgivarorganisationer, tagit fram flera sektorsvisa riktlinjer för den upphandling som ger mest valuta för pengarna, ofta med hjälp av ekonomiskt stöd från kommissionen. Dessa riktlinjer gäller cateringtjänster (48), privata säkerhetstjänster (49) och rengöring och sotning (50). I dessa referensriktlinjer betonas fördelarna med att upphandla tjänster på grundval av kvalitetskriterier och mest valuta för pengarna. Riktlinjerna ger också särskilda exempel på kontrakt om säkerhets-, rengörings- och cateringtjänster som visar hur en kvalitetsbaserad strategi kräver rättvisa arbetsvillkor för de anställda. Det finns också en handledning om offentlig upphandling på området för tekniska konsulttjänster som innehåller anvisningar om hur man tar hänsyn till sociala överväganden (51).

Europeiska pelaren för sociala rättigheter

År 2017 tillkännagav Europaparlamentet, rådet och kommissionen den europeiska pelaren för sociala rättigheter, som fastställer principer för ett rättvisare och mer inkluderande EU och sätter sociala prioriteringar i centrum för den europeiska agendan (52).

I januari 2020 lade Europeiska kommissionen fram meddelandet Ett starkt socialt Europa för rättvisa omställningar (53), som innehåller de första reflektionerna om en handlingsplan för att genomföra den europeiska pelaren för sociala rättigheter. I detta meddelande nämns också socialt ansvarsfull offentlig upphandling som ett verktyg för att använda befintliga medel på ett sätt som stöder inkludering och arbetstillfällen.

Konkret lagstiftning har också antagits på EU-nivå, vilket innebär att denna ambition för ett rättvisare och mer inkluderande EU omsätts i praktiken och påverkar upphandlingsförfarandena. Direktiv (EU) 2019/1152 om tydliga och förutsägbara arbetsvillkor syftar till att säkerställa att alla arbetstagare, även de som har ”icke-standardiserade” anställningar, har tillgång till information om sina arbetsvillkor och inte drabbas av orättvisa villkor. Direktivet kräver särskilt att alla arbetstagare i EU senast 2022

— har tillgång till skriftlig information om de väsentliga aspekterna av deras arbete, från början av arbetsförbindelsen,

— inte omfattas av provanställningsperioder som är längre än sex månader, såvida inte exceptionella omständigheter föreligger,

— kan söka extra anställningar, med ett förbud mot exklusivitetsklausuler och utan att utsättas för ogynnsam behandling, och med begränsningar av oförenlighetsklausuler,

— under en rimlig tidsperiod i förväg känner till när arbetet kommer att äga rum,

— får ett skriftligt svar på en begäran om förflyttning till ett annat säkrare arbete, och

— kostnadsfritt får den obligatoriska utbildning som arbetsgivaren är skyldig att tillhandahålla.

Dessutom måste medlemsstaterna anta regler för att undvika missbruk av behovsarbetsavtal, såsom arrangemang där arbetstagare inte garanteras arbete av sina arbetsgivare (ofta kallade nolltimmesavtal). En kraftfull uppsättning verkställighetsbestämmelser står också till arbetstagarnas förfogande om deras arbetsgivare inte uppfyller kraven.

Avtal om offentlig upphandling får innehålla villkor som säkerställer att arbetsgivarna respekterar dessa villkor (både uppdragstagare och underleverantörer) och som föreskriver lämpliga sanktioner om de överträds.

I Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1158 av den 20 juni 2019 om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv 2010/18/EU, som medlemsstaterna måste införliva senast den 2 augusti 2022, införs flera nya minimirättigheter på området familjerelaterad ledighet och flexibla arbetsformer, däribland

— pappaledighet: pappor/motsvarande andraföräldrar kan ta ut minst tio arbetsdagar i pappaledighet vid tiden för barnets födelse, vilken ska kompenseras åtminstone på samma nivå som sjukersättning,

— förstärkning av den befintliga rätten till fyra månaders föräldraledighet genom att två av de fyra månaderna inte kan överföras från en förälder till en annan och genom att kompensationen ligger på en lämplig nivå. Föräldrarna har också rätt att begära flexibel ledighet,

— införande av ledighet för omsorgsgivare för arbetstagare som tillhandahåller personlig omsorg eller stöd till en anhörig eller till en person som bor i samma hushåll som arbetstagaren. Arbetande anhörigvårdare kan ta ut fem dagars ledighet per år,

— utvidgning av den befintliga rätten att begära flexibla arbetsformer (förkortad arbetstid, flexibel arbetstid och flexibilitet i stället för arbete) till att omfatta alla förvärvsarbetande föräldrar till barn på upp till åtminstone åtta år och alla anhörigvårdare.

Återigen kan offentliga upphandlingar innehålla villkor som säkerställer att dessa villkor respekteras av arbetsgivare, inklusive både uppdragstagare och underleverantörer.

Andra kommande initiativ från kommissionen på området hållbarhet och arbetstagares rättigheter (t.ex. förslaget om ett direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen (54)) kan också inom en snar framtid påverka hur offentliga upphandlingskontrakt ska genomföras.

Den europeiska rättsakten om tillgänglighet

I direktiv (EU) 2019/882 om tillgänglighetskrav för produkter och tjänster (55) – som också kallas den europeiska rättsakten om tillgänglighet (EAA) – fastställs gemensamma standarder och skyldigheter för att harmonisera tillgänglighetskraven för vissa produkter och tjänster. Detta säkerställer att personer med funktionsnedsättning och äldre får tillgång till produkter och tjänster. Direktivet återspeglar också skyldigheten enligt FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning att göra det lättare för konventionsstaterna att uppfylla tillgänglighetskraven. Det gör det också lättare att säkerställa att personer med funktionsnedsättning aktivt kan delta i beslutsprocesser om politik och program, däribland sådana som direkt berör dem. Direktivet omfattar följande produkter och tjänster (56):

— Datorer och operativsystem

— Betalningsterminaler och bankomater

— Biljettförsäljningsautomater och incheckningsautomater

— Interaktiva självbetjäningsterminaler som tillhandahåller information

— Smarttelefoner

— Tv-utrustning med anknytning till digitala televisionstjänster

— Telefonitjänster och tillhörande utrustning

— Tillgång till audiovisuella medietjänster såsom tv-sändningar och tillhörande konsumentutrustning

— Vissa tjänster som rör passagerartransport med flyg, buss, järnväg och vatten

— Banktjänster för konsumenter

— E-böcker

— E-handel

— Svar när man slår det gemensamma europeiska larmnumret ”112”.

Obligatoriska tillgänglighetskrav för dessa produkter och tjänster kommer att gälla från och med 2025 (57).

Förbättra tillgången till dricksfontäner i Baskien (Spanien) Inledning/upphandlingssyfte För att ta itu med problemet med plastavfall och minska utgifterna för buteljerat vatten beslutade Mutualia, en leverantör av sociala tjänster och sjukvård som driver 17 servicecenter i Baskien, att installera dricksfontäner som är anslutna till det allmänna vattennätet och erbjuda kranvatten i stället för att folk ska köpa buteljerat vatten. Målet var att erbjuda dricksvatten av hög kvalitet vid olika temperaturer. Strategi Kontraktet, som låg under EU:s tröskelvärde, tilldelades det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, viktat efter pris (50 %) och kvalitet (50 %). Kvalitetskriterierna omfattade tillgänglighetsöverväganden, såsom fontänernas höjd och användbarhet för personer med nedsatt rörlighet. Mutualia gav mer poäng till det företag som erbjöd vattenfontäner som var lätta att använda för personer med synsvårigheter eller personer med nedsatt rörlighet i sina händer eller armar. Resultat I januari 2019 satte Mutualia upp 40 nya dricksfontäner i sina 17 servicecentra och försåg sin personal med återanvändbara vattenflaskor. Mutualia sparar uppskattningsvis 17 000 euro per år på vatten för sina patienter, anställda och besökare. På grund av tillgänglighetskraven erbjöd vinnaren större knappar som står för olika typer av vatten. Dessutom gör glasens placering det lättare för rullstolsburna att ta och fylla dem. Bortsett från glasens läge tog Mutualia hänsyn till höjden på den plats där glasen fylls och gav mer poäng till de fontäner som hade en lägre placerad lucka. Lärdomar Genom att inkludera tillgänglighetskriterier kunde Mutualia se till att de inköpta dricksfontänerna fungerade för alla patienter och besökare på vårdcentralen. Genom att ge alla tillgång till vattenpåfyllningsstationer hjälper de inte bara människor att dricka tillräckligt med vatten och hålla sig friska, utan de sparar också uppskattningsvis 17 000 euro i kostnader och minskar mängden plastavfall avsevärt. Källa: https://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/news_alert/Issue_91_Case_Study_173_Mutualia.pdf

Enligt artikel 42.1 i direktiv 2014/24/EU och artikel 60.1 i direktiv 2014/25/EU ska tillgänglighetskrav som fastställs i EU-rättsakter ingå i de tekniska specifikationerna om upphandlingen är avsedd att användas av fysiska personer, oavsett om det gäller allmänheten eller den offentliga upphandlarens personal. Vidare kräver direktiven 2014/24/EU och 2014/25/EU att om obligatoriska tillgänglighetskrav har antagits genom en unionsrättsakt ska de tekniska specifikationerna med avseende på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning eller formgivning med tanke på samtliga användares behov fastställas med hänvisning till den rättsakten. I den europeiska rättsakten om tillgänglighet fastställs sådana obligatoriska tillgänglighetskrav för de produkter och tjänster som omfattas av denna rättsakt. Dessa obligatoriska tillgänglighetskrav säkerställer att produkter och tjänster utformas och produceras på ett sådant sätt att man maximerar deras förutsebara användning av personer med funktionsnedsättning. Om möjligt bör man också i eller på produkten bifoga tillgänglig information om deras funktion och tillgänglighetsfunktioner. I upphandlingsdokumenten kan du hänvisa till de harmoniserade standarder eller tekniska specifikationer som tagits fram av europeiska standardiseringsorganisationer i fråga om tillgänglighetskrav för produkter eller tjänster, t.ex. EN 17161:2019 om tillgänglighet.

För produkter och tjänster som inte omfattas av den europeiska rättsakten om tillgänglighet är tillgänglighetskraven i den europeiska rättsakten om tillgänglighet inte bindande. Om den europeiska rättsakten om tillgänglighet eller annan EU-lagstiftning fastställer tillgänglighetsregler och skyldigheter för en produkt eller tjänst, och om inget annat föreskrivs, kan dessa produkter eller tjänster icke desto mindre även antas uppfylla övrig lagstiftning om deras egenskaper, delar eller funktioner uppfyller motsvarande krav i den europeiska rättsakten om tillgänglighet. Offentliga upphandlare kan under alla omständigheter besluta att tillämpa tillgänglighetskrav som går utöver tillgänglighetskraven i EU-lagstiftningen. I den europeiska rättsakten om tillgänglighet ingår även frivilliga tillgänglighetskrav för den bebyggda miljö som används av kunder till tjänster som omfattas av själva rättsakten om tillgänglighet. Medlemsstaterna kan besluta att kräva att dessa krav uppfylls (58).

Reviderat direktiv om utstationering av arbetstagare

En utstationerad arbetstagare är en arbetstagare som under en begränsad tid utför arbete i en annan EU-medlemsstat än den där han eller hon vanligtvis arbetar (59). Det finns omkring tre miljoner utstationerade arbetstagare (60) i EU, varav många är arbetar med att tillhandahålla offentliga tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten. Direktivet om utstationerade arbetstagare (PWD) (61) antogs ursprungligen 1996 och ändrades betydligt 2018. Det syftar till att balansera friheten att tillhandahålla tjänster över gränserna med skydd för arbetstagare. I översynen från 2018 stärktes principen om jämlikhet mellan utstationerade arbetstagare och arbetstagare i värdstaten, inklusive lika lön. Enligt det reviderade direktivet om utstationerade arbetstagare (62) har utstationerade arbetstagare rätt till alla obligatoriska (63) anställningsvillkor i värdstaten avseende

a) längsta arbetstid och kortaste vilotid,

b) minsta betalda ledighet per år,

c) lön, inklusive övertidsersättning. Denna punkt gäller dock inte kompletterande tjänstepensionssystem,

d) villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, särskilt genom företag för uthyrning av arbetskraft,

e) säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen,

f) skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som nyligen fött barn samt för barn och ungdomar,

g) likabehandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling,

h) arbetstagarnas villkor för inkvartering när detta tillhandahålls av arbetsgivaren till arbetstagare som är borta från sin ordinarie arbetsplats,

i) ersättningar för utgifter för resa, kost och logi för arbetstagare som är borta från hemmet av yrkesmässiga skäl.

Efter tolv månader – eller, om det kan motiveras av arbetsgivaren, 18 månader – blir alla obligatoriska villkor enligt värdlandets arbetsrätt tillämpliga på den utstationerade arbetstagaren, med undantag för a) vissa villkor avseende ingående och uppsägning av anställningsavtalet, inklusive konkurrensklausuler, och b) kompletterande tjänstepensionssystem.

Offentliga upphandlare bör vara medvetna om dessa krav när de utvärderar anbud och kontrollerar efterlevnaden av arbetsrätten.

ILO:s konventioner

Internationella arbetsorganisationens (ILO) grundläggande konventioner nämns uttryckligen i direktiven om offentlig upphandling (64), och nationella lagar och förordningar om offentlig upphandling kräver ofta att även ILO:s konventioner följs. I de åtta grundläggande konventionerna behandlas följande:

1. Föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten

2. Organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten

3. Tvångsarbete

4. Avskaffandet av tvångsarbete

5. Minimiålder

6. De värsta formerna av barnarbete

7. Lika lön för män och kvinnor för arbete av lika värde

8. Diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning. Inrätta en arbetsgrupp för övervakning av leverantörernas arbetsförhållanden i Köpenhamn (Danmark) Upphandlingsmål Köpenhamns kommun vidtar åtgärder mot social dumpning genom att inkludera arbetsklausuler i avtal för att säkerställa rättvisa arbetsvillkor för alla anställda som arbetar för dess leverantörer och underleverantörer. Strategi 1) Rättvis lön och rättvisa arbetsförhållanden 2) Rättvis konkurrens för alla företag 3) Fler lärlings- och arbetslivserfarenhetsplatser för ungdomar inom utbildningen Anställda vid Köpenhamns kommuns leverantörer och deras underleverantörer som arbetar i Danmark har rätt till minimilön, inklusive övertidsersättning, längsta arbetstid och kortaste vilotid samt betalda semesterdagar i enlighet med både arbetsklausulen och direktivet. Resultat Köpenhamn har inrättat en arbetsgrupp bestående av nio personer för att övervaka att alla leverantörer, inklusive underleverantörer, följer arbetsklausulerna. Arbetsgruppen har rätt att när som helst besöka alla typer av arbetsplatser i Danmark. Löne- och arbetsvillkoren för leverantörer som är verksamma på olika områden, såsom bygg-, rengörings- och transportverksamhet, övervakas noga. Omkring 600 efterlevnadskontroller utförs varje år. Omkring en tredjedel är inspektioner på plats medan resten är undersökningar av villkoren för vissa anställda på grundval av dokumentation om lön, arbetstid, skatt osv. Arbetsgruppen använder en riskbaserad strategi för sina inspektioner och inriktar sig primärt på områden där risken för fusk anses vara störst. Vid överträdelser inleds en dialog med arbetsgivaren. Om ingen förbättring kan iakttas måste arbetsgivaren betala en påföljd och i slutändan har staden rätt att häva avtalet. Lärdomar Det visade sig att en besöksbaserad strategi som genomförs av interna representanter fungerar bättre än att lägga ut övervakningen av arbetsvillkoren på entreprenad. I allmänhet hålls den huvudsakliga uppdragstagaren ansvarig för alla överträdelser längs hela leveranskedjan. De flesta överträdelser sker längre ned i leveranskedjan med underleverantörer och underleverantörers underleverantörer. När ett kontraktsbrott misstänks ha begåtts är det viktigt att samla in information om de anställdas identitet och deras exakta arbetstid. Detta kan ibland vara en svår uppgift. Ett pilotprojekt har inletts av Köpenhamns kommun där arbetstagarna måste registrera sig med hjälp av ett id-kort när de kommer in på och när de lämnar arbetsplatsen. Detta system gör det lättare att rikta in sig på kontrakt med en ökad risk för social dumpning genom att tillhandahålla information om antalet anställda, arbetstyp, anställningsform, arbetstid, osv.

Direktivet om sena betalningar (65)

Mindre än 40 procent av företagen i EU får betalt enligt de villkor som avtalats i kontrakten. Effekterna av sena betalningar går utöver de särskilda kontraktsförbindelserna eftersom de sprider sig över hela ekonomin. När företagen betalas för sent försvinner arbetstillfällen, betalningar till leverantörer försenas och investeringsplaner skjuts upp. Hela leveranskedjan hotas och blir mindre motståndskraftig.

Att betala i tid är en skyldighet enligt direktivet om sena betalningar (66). Denna skyldighet gäller både vid handelstransaktioner mellan offentliga myndigheter och företag och mellan olika företag. Offentliga upphandlare måste säkerställa snabb betalning av sina uppdragstagare genom att göra betalningar inom den tidsfrist på 30 dagar som fastställs i direktivet (denna tidsfrist kan vara 60 dagar endast för offentliga organ inom den nationella hälso- och sjukvården, i tillämpliga fall) (67). Dessutom finns det åtgärder som offentliga upphandlare kan vidta under den offentliga upphandlingsprocessen för att öka sannolikheten för att underleverantörerna ska betalas snabbt under genomförandet av kontraktet. Mer information om detta finns i avsnitt 5.5.

KAPITEL 2

En organisationsstrategi för sociala inköp

2.1 Att sätta upp socialt ansvarsfull offentlig upphandling på dagordningen

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kräver ledarskap och engagemang genom ledningsstrukturen i sin helhet, från politisk nivå till viktiga beslutsfattare och budgetansvariga. I detta kapitel diskuteras hur ett sådant engagemang kan säkras, och exempel ges på organisatoriska strategier för socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

Belysa fördelar och möjligheter

I både mindre och större lokalsamhällen kan socialt ansvarsfull offentlig upphandling bidra till att göra mätbara framsteg mot sociala mål, såsom att skydda mänskliga rättigheter, främja jämställdhet och skapa högkvalitativ sysselsättning och integration. Därför bör det i princip vara lätt att få stöd på hög nivå för dess genomförande.

Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan också bidra till globala mål. FN:s mål för hållbar utveckling 12 – Säkerställa hållbara konsumtions- och produktionsmönster – uppmanar exempelvis myndigheter att stödja användningen av offentlig upphandling för att främja agendan för hållbar utveckling (mål 12.7) (68).

Hantera utmaningar och problem

Om du antar socialt ansvarsfull offentlig upphandling som strategi måste du hantera den oro som ledare, chefer och budgetansvariga eventuellt känner, inklusive uppfattningen att denna typ av upphandling innebär merkostnader och att det behövs ytterligare resurser för att köpa in på ett socialt ansvarsfullt sätt.

Att visa hur socialt ansvarsfull offentlig upphandling fungerar i praktiken, antingen genom exempel från din organisation eller andra offentliga upphandlare, är ett effektivt sätt att visa dess fördelar. I denna handledning ingår många fallstudier som förevisar en kostnadseffektiv, socialt ansvarsfull upphandling.

Man kan dessutom framhäva kostnaden av att inte vidta några åtgärder, såsom ryktesrisker, bristande efterlevnad av lagstiftning, missade mål eller de indirekta kostnader för sociala problem som den offentliga sektorn belastas med.

God praxis

— Säkerställ att det finns stöd på hög nivå för socialt ansvarsfull offentlig upphandling genom att lyfta fram skyldigheterna och möjligheterna samt de risker som följer av inaktivitet. Stöd din argumentation med verkliga exempel på social upphandling som redan utförts i din organisation eller av andra.

2.2 Definiera mål

Som diskuterades i kapitel 1 finns det många olika sociala överväganden som kan uppstå vid upphandling. Att skapa en strategi för socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan bidra till att definiera inriktningen när man köper in på ett socialt ansvarsfullt sätt.

Identifiera befintliga mål

Överväg att basera målen för socialt ansvarsfull offentlig upphandling på befintliga europeiska, nationella, regionala eller lokala prioriteringar – såsom social inkludering eller skapande av sysselsättningsmöjligheter för grupper med sämre förutsättningar. Fastställ dessa prioriteringar och överväg det potentiella bidrag som upphandlingen skulle kunna ge.

Kartlägg upphandlingspolicyer och upphandlingsverksamhet

Som offentlig upphandlare kanske du redan har en upphandlingspolicy, t.ex. en grön eller hållbar upphandlingspolicy, eller innovations- eller branschstrategier som är inriktade på särskilda sektorer. Kartlägg befintliga upphandlingsmål och befintlig upphandlingsverksamhet och identifiera de möjligheter som finns till att anpassa den socialt ansvarsfulla offentliga upphandlingen till dessa mål.

Genom att identifiera befintliga prioriteringar och kartlägga aktuella upphandlingspolicyer och aktuell upphandlingsverksamhet kan du fastställa de sociala mål som har störst relevans. Att förankra målen för socialt ansvarsfull offentlig upphandling i befintliga policyer och prioriteringar kan bidra till att legitimera köp av sociala produkter samt öka uppmärksamheten och de resurser som finns tillgängliga för socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

God praxis

— Förstå din organisations befintliga sociala mål och överväg hur de överensstämmer med nuvarande upphandlingspolicy och -praxis. Identifiera potentiella synergier, luckor eller hinder för att uppnå sociala mål genom upphandling.

2.3 Samråd med intressenter

En effektiv socialt ansvarsfull offentlig upphandling berör många intressenter, och samråd är ett avgörande steg i utvecklingen av en organisationsstrategi för att upphandla på ett socialt ansvarsfullt sätt.

Samråd med intressenter om utvecklingen av en strategi för socialt ansvarsfull offentlig upphandling vid det tyska inrikesministeriets upphandlingskontor Upphandlingsmål Kompetenscentrumet för hållbar upphandling vid det federala inrikesministeriet (KNB) i Tyskland samarbetade med den federala sammanslutningen för informationsteknik, telekommunikationer och nya media (Bitkom) om en gemensam strategi för upphandling av hållbara IKT-produkter och IKT-tjänster. Det främsta målet med det gemensamma initiativet är att offentliga upphandlare och leverantörer ska samarbeta för att säkerställa sociala standarder och rättvisa arbetsvillkor i den globala leveranskedjan för IKT-produktion. Strategi En delegation från Bitkom, som bestod av leverantörer av olika storlekar och med olika produktportföljer från IKT-sektorn, och KNB förhandlade fram den tredje versionen av åtagandeförklaringen mellan 2017 och 2019. Enligt förklaringen kommer offentliga upphandlare i de federala, statliga och lokala myndigheterna att kunna kontrollera om det finns insyn i storskaliga kontrakt fram till den tredje fasen av leveranskedjan och granska om sociala arbetsnormer har följts vid produktionen av upphandlingsföremålet. Förklaringen omfattar efterlevnad av ILO:s kärnkonventioner och konvention nr 1, 102, 131, 155 och 170. När man kom överens om en preliminär version genomfördes ett samråd med intressenterna. Experterna från Bitkom och KNB uppmanade över 20 företrädare för det civila samhället, kyrkor och andra offentliga upphandlare att yttra sig om förklaringen och delta i ett uppföljningsmöte. KNB och Bitkom införde direkt en del förslag, medan andra angavs behöva ytterligare utvärdering eller förkastades. Efter offentliggörandet av den nya förklaringen i maj 2019 bjöd KNB och Bitkom in intressenterna till ytterligare ett möte för att förklara de beslut som fattats om de föreslagna kommentarerna och synpunkterna. Resultat Resultatet av samrådet med intressenterna var en uppdaterad version av åtagandeförklaringen. Många av de förslag som lades fram av intressenterna skrevs in i förklaringen och bidrog till att klargöra vissa aspekter av den. Processen hjälpte också KNB och Bitkom att koppla förklaringen till det civila samhällets övervakningsverksamhet. Den uppdaterade förklaringen, som innehåller strängare kontrollkrav för företag än tidigare, fungerar som en mall för offentliga myndigheters upphandling av IKT-produkter och IKT-tjänster i Tyskland. De offentliga myndigheterna kan använda förklaringen till att säkerställa att leverantörerna fullgör sina kontrakt på ett sätt som är öppet för insyn och överensstämmer med sociala arbetsnormer. För storskaliga kontrakt kan denna öppenhet nå ända ned till den tredje nivån i leveranskedjan. Lärdomar Förfarandet för intressentmedverkan var arbetsintensivt, särskilt utvärderingen av de synpunkter som lämnats in. Det var dock till stor hjälp i många avseenden, särskilt återkopplingen om hur begriplig och tydlig standarden är. Genom denna process kunde parterna få en förståelse av alla intressenters åsikter och behov.

Samråd med intressenter kan omfatta enkäter eller intervjuer, eller anordnande av workshoppar, seminarier och konferenser som samlar de relevanta interna och externa intressenterna och uppmuntrar till att anlägga ett samarbetsinriktat synsätt på socialt ansvar genom en deltagandedialog. Samråd bör vara tillgängliga för att inkludera personer med funktionsnedsättning.

Fastställa referensnivån för social upphandling

Samråd med intressenter kan fastställa en referensnivå för nuvarande praxis för sociala upphandlingar. Ingår till exempel sociala krav redan i vissa anbudsförfaranden? Kan marknaden uppfylla dessa krav? I vilken utsträckning återspeglar de nuvarande förväntningarna bästa praxis på marknaden?

Samla in feedback och expertinsikter

Intressenters deltagande i strategiutvecklingsprocessen påverkar och förbättrar dess innehåll och kan bygga upp ett engagemang för att uppnå dess mål.

Bland de olika intressenter som kan rådfrågas finns

— offentliga upphandlare – inköpsexperter, vars kompetens behövs för att förbereda och utvärdera anbud,

— användare – inklusive arbetstagare och medborgare samt det civila samhället (t.ex. personer med funktionsnedsättning och deras organisationer), som ställer krav på varor och tjänster och påverkar de sociala förväntningarna,

— arbetsmarknadens parter, dvs. arbetsgivarorganisationer och fackföreningar, som kan bidra till att säkerställa bästa möjliga arbetsvillkor för arbetstagare och efterlevnad av nationell lagstiftning och kollektivavtal före och under fullgörandet av kontrakt,

— företag (inklusive organisationer inom den sociala ekonomin och sociala företag) – potentiella uppdragstagare och underleverantörer, som ger insikt i nuvarande praxis, leveranskedjor och möjligheter till förbättringar,

— andra organ som kan ge insikt i arbetsfrågor,

— internationella organisationer såsom Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) och Internationella arbetsorganisationen (ILO), som tillhandahåller vägledningsmaterial och kan rådfrågas vid behov av information,

— bransch- eller handelsorganisationer som kan sprida information och samla in synpunkter från marknadsaktörer, och

— andra relevanta externa organisationer – inbegripet icke-statliga organisationer och medborgargrupper, som spelar en roll när det gäller att främja socialt ansvar, samt tekniska experter (t.ex. på tillgänglighet), vars deltagande kan öka insynen och ansvarsskyldigheten i strategin för socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

Finna möjligheter att stödja sociala företag i Söderhamn (Sverige) Upphandlingsmål Efter ett formellt förslag från kommunfullmäktige inledde Söderhamns kommun en process för att undersöka möjligheterna att utse minst två upphandlingar som skulle ta hänsyn till sociala kriterier och inriktas på att stödja social inkludering och sociala företag. Strategi En behovsbedömning genomfördes och en dialog inleddes med sociala företag för att matcha köparens behov med de tjänster som fanns att tillgå från sociala företag. Resultatet av behovsbedömningen och dialogen med sociala företag var ett anbudsförfarande för att köpa leveranser av korgar med färsk frukt till de anställda vid kommunen en eller två gånger i veckan. Endast sociala företag fick möjlighet att delta och lämna anbud på detta kontrakt, vilket låg under tröskelvärdet för tillämpning av direktiven om offentlig upphandling. Resultat Det vinnande anbudet erbjöd leveranser av ekologiskt producerade fruktkorgar som levererades av ett arbetsintegrerat socialt företag. Leverantören hade möjlighet att anställa en person som varit långtidsarbetslös för att leverera fruktkorgarna. Kostnaden för korgarna var helt jämförbar med kostnaden för ett kommersiellt företag som levererade till den privata sektorn. Leverantören hade dessutom tidigare fått ett bidrag från kommunen på 60 000 euro/år, vilket inte längre behövs. Under 2016 hade den vinnande leverantören fyra anställda, och under 2019 hade den nio. Efter att ha vunnit detta första anbud har det sociala företaget också inrättat ett centrum som syftar till att hjälpa kommunen stödja uppstarten av fler sociala företag, med offentlig upphandling som en av tillväxtstrategierna. Tillsammans med nio andra sociala företag har det också inrättat en nationell sammanslutning för att samla alla svenska arbetsintegrerade sociala företag på en enda webbplats. Lärdomar En liten offentlig upphandling kan få stor verkan. I detta fall hade det en positiv inverkan både på leverantörens kommersiella och sociala framgång. Även om det var ett litet inköp kräver det dock ändå att inköparen lägger ned tid och engagemang och ger stödjande ledning och riktlinjer.

Samråd med intressenter är värdefulla i alla skeden av strategiutvecklingen, från den ursprungliga överenskommelsen om syften till fastställandet av mål samt genomförandet och övervakningen av socialt ansvarsfull offentlig upphandling. En organisatorisk strategi för socialt ansvarsfull offentlig upphandling är bara övertygande om intressenterna förstår utmaningens karaktär, deras roll i lösningen och de positiva effekter som deras åtgärder kan ha.

God praxis

— Genomför samråd med berörda intressenter, både internt och externt, för att öka din förståelse av svårigheter och möjligheter när det gäller att köpa in på ett socialt ansvarsfullt sätt och för att öka intressenternas acceptans av socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

2.4 Utvärdera risker, prioritera kontrakt och sätta upp mål

På grund av de flesta offentliga upphandlares begränsade resurser är det inte möjligt att på en gång ta itu med alla sociala frågor som rör alla produkter och tjänster. Dessutom har inte alla produkter och tjänster samma sociala effekter och risker. Det kan därför vara meningsfullt att prioritera en mindre grupp av produkter och tjänster där socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan ha störst inverkan på dina fastställda sociala mål.

Riskbedömning

En riskbedömning av din organisations upphandling kan fastställa vilka sociala konsekvenser som är förknippade med olika inköpskategorier. Vissa sektorer har till exempel en större andel utsatta arbetstagare eller större ojämlikhet mellan könen. Vissa produkter kan omfatta råvaror eller ingredienser som kommer från konfliktområden eller regioner med låga arbetsnormer.

En riskbedömning identifierar händelser eller villkor som kan hindra din upphandling från att uppfylla sociala mål. Den mäter risken grundat på två faktorer: Hur sannolikt är det att dessa händelser eller förhållanden kommer att inträffa? Och om de gör det, i vilken utsträckning kommer detta att påverka de sociala målen?

Frågor som ska beaktas vid en riskbedömning av produkter och tjänster är bland annat följande:

— Grundläggande arbetsvillkor – finns det en risk för att ILO-konventionerna, eller relevanta nationella normer eller EU-normer, inte följs inom en bransch? Är dåliga förhållanden ett känt problem i produktionsprocessen (t.ex. textilier, elektronik, gatsten) eller vid tillhandahållandet av tjänster (t.ex. social dumpning inom catering, rengöring och byggverksamhet)?

— Arbetsstyrka – vilken typ av arbetskraft används i produktionen eller tillhandahållandet av tjänster, och vilka risker förknippas med detta? Använder sig till exempel en bransch vanligtvis av icke-standardiserat arbete, t.ex. nolltidskontrakt, odokumenterade eller migrerande arbetstagare, eller finns det skillnader i behandlingen av arbetstagare som grundar sig på kön, ras eller andra faktorer?

— Driftskontinuitet – finns det en risk att du kan påverka tjänsteanvändarna negativt om du ändrar leverantör eller villkor i ett befintligt avtal? Nytto- och riskanalysen bör omfatta potentiella effekter på säkerheten och välmåendet för de personer som använder tjänsterna och deras vårdgivare. Detta är särskilt relevant för sociala tjänster som hjälper människor i utsatta situationer, äldre eller personer med funktionsnedsättning.

— Koppling till kontraktsföremålet – sociala krav måste ha en tillräcklig koppling till de särskilda produkter eller tjänster som köps in (se kapitel 4). Denna koppling kan vara svårare att fastställa för långa och komplexa leveranskedjor, t.ex. inom IKT-sektorn. Du bör överväga hur långt längs leveranskedjan det är möjligt att bedöma risken.

En modell för att bedöma risker är rangordning – med hjälp av en numerisk skala – av sannolikheten för att risker uppstår och konsekvenserna av dem när detta sker. Denna rangordning skulle också kunna ingå i ett samråd med intressenterna. Produkter och tjänster som rangordnas högt i fråga om sannolikhet och konsekvenser, där du kan upprätta en tydlig koppling till kontraktsföremålet, bör prioriteras.

Riskbedömning är också viktig för enskilda anbud. Den hjälper dig att identifiera ställen i leveranskedjan eller tillhandahållandet av tjänster där riskerna är höga och säkerställer att proportionalitetsprincipen respekteras (vilket innebär att kraven i upphandlingen är lämpliga för att uppnå specifika sociala mål och inte går utöver vad som krävs).

Långa och komplexa globala leveranskedjor saknar öppenhet och det kan vara svårt för offentliga upphandlare att få tillgång till information. Många icke-statliga organisationer arbetar dock för att göra denna information mer tillgänglig, till exempel Electronics Watch (69) eller Swedwatch (70). En del av dessa uppgifter kan vara inriktade på detaljhandel och offentlig konsumtion, men de är fortfarande mycket relevanta för liknande produkter som köps in av den offentliga sektorn. Denna information kan bidra till att identifiera sociala risker för vilka det finns kontrollverktyg och kontrollprogram, och därigenom undvika onödiga konkurrensbegränsningar.

Bedömning av risker med offentlig upphandling vid Byrån för offentlig förvaltning och e-förvaltning (Difi) i Norge Upphandlingsmål Byrån för offentlig förvaltning och e-förvaltning (Difi) i Norge har tillhandahållit en förteckning över högriskprodukter för offentliga upphandlare för att bidra till att öka deras medvetenhet om behovet av företagsbesiktning när det gäller efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna. Förteckningen hjälper offentliga upphandlare att avsätta lämpliga resurser till utvärdering av anbud och till uppföljning av kriterierna för socialt ansvarsfull offentlig upphandling under kontraktsfasen. Förteckningen omfattar olika sektorer, t.ex. byggmaterial, elektronik och IKT, möbler, kontorsmateriel, textilier och livsmedel, och omfattar alla nivåer i produktionsprocessen – från utvinning av råmaterial till slutmontering. Strategi Difi tar fram uppgifter för riskbedömningarna från rapporter, artiklar, filmer och akademisk forskning. Leverantörer, och till viss del branschorganisationer/-initiativ, har också intervjuats för att bidra till förståelsen av leveranskedjorna. Handelsuppgifter har använts för kartläggning av leveranskedjorna, eftersom transparensen och spårbarheten ofta är begränsade. Resultat Difis högriskförteckning ger användbar information om risken inom olika produktgrupper och särskilt i de valda produktkategorierna. Den kan fungera som ett vägledande verktyg för tillämpning av proportionalitetsprincipen när det gäller vilka produktgrupper och särskilda produktkategorier som ska väljas när man använder instrument för socialt ansvarsfull offentlig upphandling vid planeringen av upphandlingsverksamheten. Det kan också hjälpa leverantörer av högriskprodukter att prioritera företagsbesiktning med avseende på mänskliga rättigheter i sina globala leveranskedjor. Mer information om högriskförteckningen finns här: https://www.anskaffelser.no/public-procurement/socially-responsible-public-procurement/information-about-high-risk-products Lärdomar Det finns flera inneboende svårigheter med att få tillgång till information om leveranskedjan. Det råder i de flesta fall brist på insyn på grund av ett komplext och dynamiskt nät av leverantörer, från råvaror via produktion till ankomsten till Europa, liksom när det gäller tjänster som tillhandahålls av inhemska och utländska aktörer. Difis högriskförteckning är ett användbart verktyg för offentliga upphandlare när de fattar beslut om vilka produkter som ska väljas som en del av en socialt ansvarsfull offentlig upphandling. Att använda förteckningen kan minska risken för att kränkningar av de mänskliga rättigheterna har förekommit i leveranskedjan för högriskprodukter. Förteckningen är dock inte uttömmande. Produkter som för närvarande inte finns med på förteckningen kan fortfarande vara högriskprodukter, och i dessa fall bör de offentliga upphandlarna göra ytterligare undersökningar om de risker för de mänskliga rättigheterna som är kopplade till dessa produkter och tjänster.

Prioritering av kontrakt

Alla kontrakt erbjuder inte samma möjligheter att uppfylla sociala mål. Ett prioriteringsförfarande kan bidra till att fastställa vilka kontrakt som har störst potentiell inverkan. Tänk på följande frågor när du prioriterar kontrakten:

— Vilka sociala risker, eller potentiella sociala förmåner, är kopplade till kontraktet och hur viktiga är de?

— Är kontrakten av tillräcklig storlek och varaktighet för att påverka leverantörspraxis? Om inte, kan du samarbeta med andra offentliga organ för att samla efterfrågan i kategorin?

— Finns det socialt fördelaktiga alternativ till överkomliga priser? Skulle införandet av sociala hänsyn begränsa konkurrensen på ett otillbörligt sätt?

— Hur lång är leveranskedjan för en produkt? Hur kan upphandlingen på ett ändamålsenligt sätt inriktas på den punkt i leveranskedjan där risker uppstår eller fördelar kan uppnås?

— Kan kontrollerbara upphandlingskriterier direkt riktas in på sociala mål? Finns det som ett alternativ ett mer ändamålsenligt sätt att genomföra policyn med hjälp av andra verktyg som är tillgängliga för den offentliga upphandlaren?

— Hur synliga kommer de sociala åtgärderna att vara? Kan de bidra till att öka medvetenheten om sociala problem i leveranskedjan bland personal, leverantörer och kanske till och med allmänheten? Finns det en renommérisk om man inte vidtar åtgärder på detta område?

— Finns det möjligheter att reservera ett kontrakt för sociala organisationer som direkt stöder anställning av personer med funktionsnedsättning eller personer med sämre förutsättningar?

En annan aspekt att tänka på när man prioriterar kontrakt, särskilt när man gör den socialt ansvarsfulla offentliga upphandlingen obligatorisk, är den upphandlingströskel där du börjar ställa sociala krav. Direktiven om offentlig upphandling är bara tillämpliga på anbud vars värde överstiger de fastställda tröskelvärdena på grundval av upphandlingens och inköpsorganets karaktär (71). Du kan också tillämpa socialt ansvarsfull offentlig upphandling i kontrakt som ligger under dessa tröskelvärden, eller som inte omfattas av direktiven.

Att sätta upp riktmärken

Att sätta upp riktmärken visar ett engagemang för sociala mål, ökar motivationen och ger en ram för mätning av framstegen.

För varje relevant produkt- eller tjänstekategori anges ett särskilt riktmärke för varje socialt mål. Ändamålsenliga riktmärken är mätbara (kan kvantifieras), uppnåeliga (angivna enligt nuvarande referensnivå) och anger datum för uppnåendet.

God praxis

— Förstå de sociala konsekvenserna av din upphandling genom att genomföra en riskbedömning. Rådfråga vid behov experter inom andra avdelningar inom din organisation (t.ex. avdelningen för arbetsfrågor), fackföreningar, leverantörer eller oberoende icke-statliga organisationer för att bättre förstå leveranskedjorna och arbetsvillkoren för de produkter och tjänster som du köper in.

— Skapa en strategi för socialt ansvarsfull offentlig upphandling som beskriver upphandlingskategorierna eller särskilda kontrakt där du kommer att prioritera en socialt ansvarsfull offentlig upphandling. Ange för varje prioritering ett mätbart och uppnåeligt riktmärke som ska uppnås senast ett visst datum.

2.5 Integrera socialt ansvarsfull offentlig upphandling i upphandlingsförfaranden och upphandlingsstrategier

Tänk på det här vid genomförandet av socialt ansvarsfull offentlig upphandling i upphandlingsförfaranden och upphandlingsstrategier:

— Den rättsliga ramen och regelverket – inbegripet hur socialt ansvarsfull offentlig upphandling är förenlig med EU:s och nationell upphandlingslagstiftning och med EU:s internationella skyldigheter.

— Den institutionella ramen – inbegripet huruvida upphandlingen är centraliserad eller decentraliserad, och vad detta innebär för förvaltning och övervakning av socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

— Förvaltningsstrukturen – inbegripet inrättandet av nya strukturer för att styra integreringen av socialt ansvarsfull offentlig upphandling, såsom en arbetsgrupp i vilken viktiga intressenter deltar, eller utnämning av förkämpar för socialt ansvarsfull offentlig upphandling inom relevanta avdelningar.

— Tilldelning av ansvarsområden – bland annat identifiering av vilka ledare, experter och upphandlare på lämpliga positioner som kan vara en drivkraft för verksamheten och säkerställa att målen uppnås.

— Tillgång till sakkunskap – däribland att anlita experter inom din organisation för att hantera frågor som är relevanta för socialt ansvarsfull offentlig upphandling, samarbeta med relevanta avdelningar eller organisationer, antingen internt eller externt, och nå ut till andra organisationer som kan ge råd eller styra genomförandet av åtgärder för socialt ansvarsfull offentlig upphandling.

— Tillgången till yrkesmässig kapacitet och resurser – ta reda på om det krävs kapacitetsuppbyggnad eller tillhandahållande av tydliga riktlinjer och kriterier.

Stödja integrering genom kommunikation

Sprid målen för socialt ansvarsfull offentlig upphandling i vida kretsar för att integrera denna typen av upphandling i organisationen. Se till att personalens roll och ansvar i hela organisationen är tydliga. Interna kommunikationsaktiviteter kan omfatta seminarier, nyhetsbrev eller inkludering på din organisations intranät.

Den externa kommunikationen är också mycket viktig. Att förmedla sociala riktmärken till marknaden före offentliggörandet av anbud ger leverantörerna tid att reagera. Att meddela dina riktmärken till allmänheten ökar också din ansvarsskyldighet och föregår med gott exempel, vilket kan inspirera till mer omfattande åtgärder. Det kan också bidra till att skapa samförstånd om praxis som inbegriper användning av sociala överväganden.

Slutligen kan ett kunskapsutbyte med andra offentliga upphandlare om god praxis (eller risker som kan undvikas) bidra till att påskynda kunskapsinhämtningen om socialt ansvarsfull offentlig upphandling. Detta kunskapsutbyte kan ske på lokal, regional, nationell eller till och med internationell nivå. I synnerhet kan kunskapsutbytet inom EU bidra till att höja de standarder som krävs av offentliga upphandlare i hela Europa, och främja ett större socialt ansvar som norm.

Procura+-nätverkets arbetsgrupp för socialt ansvarsfull upphandling av IKT Upphandlingsmål Nätverket Procura+ skapade en intressegrupp för socialt ansvarsfull offentlig upphandling för att främja utbytet om upphandlingsverksamhet och för att stödja offentliga upphandlare vid upphandling av maskinvaruprodukter för informations- och kommunikationsteknik (IKT). Gruppen omfattar offentliga upphandlare från hela Europa, däribland myndigheten för Storlondon (Greater London Authority), Stockholms stad, Barcelonas kommun, Avancerad upphandling för universitet och högskolor i Skottland (APUC) och staden Haarlem. Strategi Medlemmarna i intressegruppen sprider och delar med sig av sina kunskaper om socialt ansvarsfull offentlig upphandling vid regelbundna fysiska och virtuella möten. Med stöd från Electronics Watch och ICLEI Europe utarbetar gruppen kriterier, specifikationer och klausuler som beaktar det sociala ansvaret i hela leveranskedjan för IKT-produkter. Resultat Genom att dela med sig av sina erfarenheter och exempel på bästa praxis kan de deltagande offentliga upphandlarna bygga upp sin kunskap och expertis inom socialt ansvarsfull offentlig upphandling. Gruppen fungerar också som en plattform för att presentera kommande anbud och underlätta utbytet mellan offentliga upphandlare och potentiella leverantörer och återförsäljare när det gäller deras respektive behov och kapacitet. Gruppen har gemensamt utarbetat en särskild uppsättning kriterier: ”How to procure fair ICT hardware – criteria set for socially responsible public procurement”. Dokumentet innehåller urvalskriterier, tekniska specifikationer, tilldelningskriterier och klausuler om fullgörande av kontrakt. De fastställda kriterierna är ambitiösa eftersom de sträcker sig bortom smältningsnivån och även tar upp frågor på gruvbrytningsstadiet. Lärdomar Att samarbeta med andra upphandlare från den offentliga sektorn och utbyta insikter om marknaden är givande eftersom det gör det möjligt för offentliga upphandlare att identifiera gemensamma behov och att utveckla strategier för hur man kan köpa socialt ansvarsfullt producerade produkter som bäst passar behoven.

God praxis

— Integrera din strategi för socialt ansvarsfull offentlig upphandling i din upphandlingsverksamhet. Tilldela ansvarsområden, överväg att inrätta en ledningsgrupp och sprid dina mål för social upphandling i vida kretsar, så att personal och leverantörer är medvetna om förväntningarna, och andra offentliga upphandlare uppmuntras att vidta liknande åtgärder.

2.6 Övervaka och granska framstegen

Samla in data om resultaten av socialt ansvarsfull offentlig upphandling

Ett ändamålsenligt genomförande av socialt ansvarsfull offentlig upphandling innebär att ett övervakningssystem inrättas som mäter framstegen mot målen. Övervakningssystemen utgörs av alltifrån enkla databaser som registrerar användningen av sociala kriterier till specialiserade system som är integrerade med plattformar för e-upphandling.

Integrering av övervakningen av hållbar offentlig upphandling i de befintliga rapporteringssystemen i Flandern (Belgien) Upphandlingsmål Flanderns regering har arbetat med hållbar offentlig upphandling sedan 2008, när den fastställde ett mål på att 100 procent av dess offentliga upphandling skulle vara hållbar senast 2020. Under perioden 2009–2015 antogs två handlingsplaner som vägledning för framstegen mot detta mål, varefter hållbar offentlig upphandling blev en del av en integrerad strategi för offentlig upphandling. I denna har fastställts hållbarhetskriterier för nio produktgrupper samt riktlinjer och förslag till kriterier för ytterligare 17 produktgrupper. De inköpta produkterna måste uppfylla dessa kriterier för att Flandern ska kunna kalla upphandlingen hållbar. Strategi År 2017 integrerades övervakningen av hållbar offentlig upphandling i Flanderns regerings system för kontraktsförvaltning. All upphandling värd 30 000 euro och däröver måste registreras i systemet för kontraktsförvaltning, och följande nio obligatoriska frågor rörande hållbar offentlig upphandling måste besvaras: 1. Användning av grundläggande hållbarhetskriterier: helt integrerade i anbudsdokumentet/inte eller delvis integrerade i anbudsdokumentet/upphandlingen gäller inte en produktgrupp för vilken väsentliga kriterier har fastställts 2. Användning av andra hållbarhetskriterier: det finns ett eller flera andra hållbarhetskriterier i anbudsdokumentet/inga andra hållbarhetskriterier i anbudsdokumentet 3. Certifikat om miljöledning krävs: relevant och i finns i anbudsdokumentet/relevant men finns inte i anbudsdokumentet på grund av särskilda skäl/ej relevant 4. Tillträdet begränsat till sociala företag: ja/nej 5. En del av kontraktets fullgörandefas har reserverats för sociala företag: ja/nej 6. Det finns en klausul om icke-diskriminering: ja/nej 7. Det finns en social klausul i upphandlingsdokumentet som är inriktad på sysselsättning och utbildning: ja/nej 8. Användning av en etisk klausul: relevant och finns i anbudsdokumentet/relevant men finns inte i anbudsdokumentet på grund av särskilda skäl/ej relevant – upphandlingen gäller inte högriskvaror 9. Upphandling av innovativa lösningar: innovationen förekommer i en förkommersiell forsknings- och utvecklingsfas/innovationen förekommer både i den förkommersiella och den kommersiella fasen/innovationen förekommer i den kommersiella fasen (offentlig upphandling av innovativa lösningar)/det finns ingen innovativ aspekt Lärdomar Det är nödvändigt att övervaka användningen av verktyget för att säkerställa dess ändamålsenlighet. Efter att ha noterat en minskning av den rapporterade användningen av hållbar offentlig upphandling mellan 2015 och 2016 kunde Flandern åtgärda viktiga hinder som stod i vägen för målet för 2020, bland annat genom att integrera hållbarhetsklausuler i anbudsmallar och identifiera ramavtal där framtida åtgärder behövdes. Källor: http://www.procuraplus.org/fileadmin/user_upload/Procura__case_studies/Procuraplus_case_study_Flanders.pdf och https://overheid.vlaanderen.be/monitoring-duurzame-overheidsopdrachten%20

Det mest effektiva är att koppla övervakningen av socialt ansvarsfull offentlig upphandling till befintliga rapporteringssystem och revisionsförfaranden. Du kommer sannolikt att behöva justera dina system, till exempel genom att infoga nya datafält i övervakningsprogramvaran. Överväg också att låta göra en extern, oberoende revision av resultaten av socialt ansvarsfull offentlig upphandling, inklusive riktmärkning av den offentliga upphandlaren gentemot tidigare resultat eller andra organisationers resultat.

Granskning och förbättring av socialt ansvarsfull offentlig upphandling

Se regelbundet över resultaten av övervakningen för att säkerställa att framsteg görs mot riktmärkena och att åtgärderna bidrar på önskat sätt till målen.

Kommunicera med kollegor och externt när organisationen uppfyller sina mål. Samrådsprocessen och fastställandet av mål inleds sedan på nytt – och säkerställer därmed en kontinuerlig förbättring av de sociala målen.

Systematiska marknadsförändringar är inte möjliga om de goda resultat som inträffar är helt fristående. Socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan bidra till att visa på marknadens förmåga att uppfylla högre standarder, och när man förmedlar detta kan man bidra till att höja förväntningarna hos intressenterna i stort.

God praxis

— Övervaka genomförandet av den socialt ansvarsfulla offentliga upphandlingen och se regelbundet över resultaten för att säkerställa framstegen och göra nödvändiga anpassningar av strategin eller upphandlingsmetoderna.

KAPITEL 3

Identifiering av behov och planering av upphandling

3.1 Behovsbedömningens roll i socialt ansvarsfull offentlig upphandling

Behovsbedömning kan vara det första steget i upphandlingscykeln för socialt ansvarsfull offentlig upphandling, innan ett anbudsförfarande inleds. Syftet med behovsbedömningen är att säkerställa att det finns en verklig efterfrågan på varorna, tjänsterna eller byggentreprenaderna, och till att fastställa de sätt på vilka denna efterfrågan kan uppfyllas på det mest socialt ansvarsfulla sättet. Bedömning av verkliga behov med avseende på resultat fastställer kravens omfattning och karaktär, vilket möjliggör ett mer flexibelt och potentiellt kostnadseffektivt svar från marknaden. När det gäller socialt ansvarsfull offentlig upphandling handlar behovsbedömningen om att

— se till att det som köps in uppfyller de sociala kraven,

— utforma upphandling och kontrakt så att de möjliggör flexibilitet över tid och säkerställer att ett stort antal organisationer, däribland organisationer inom den sociala ekonomin och sociala företag, ideella organisationer eller frivilliga organ, kan delta, och

— öka de sociala konsekvenserna och resultaten: kontrollera om upphandlingen erbjuder möjligheter att främja de relevanta sociala och etiska resultaten.

Exempel på hur behovsbedömningar kan påverka sociala effekter och resultat vid upphandling:

— En lokal myndighet väljer mer flexibla och varierade rörlighetsalternativ för att ge äldre medborgare och personer med funktionsnedsättning ökad transportfrihet.

— En lokal myndighet tillhandahåller sociala tjänster och omsorgstjänster som är anpassade till enskilda personers behov, med särskild uppmärksamhet ägnad åt jämställdhetsaspekter (72).

— Ett regeringsdepartement inkluderar en klausul i ett byggkontrakt om anställnings- och utbildningsmöjligheter för arbetslösa och personer med sämre förutsättningar.

— Ett sjukhus ber en leverantör av medicinsk utrustning om insyn i leveranskedjan för att övervaka och kontrollera arbetstagarnas arbetsvillkor i samarbete med det civila samhällets organisationer.

Behovsbedömningar kan spara pengar och skapa social avkastning, vilket gör dem till en väsentlig del av skedet före upphandlingen. De kan kräva en kulturell förändring inom en organisation – i riktning bort ifrån att tänka på antalet inköpta enheter till att tänka på hur man ska tillgodose behoven på ett hållbart sätt och med de sociala resultaten i åtanke.

Samråd med användare

Användarna av en produkt, tjänst eller byggentreprenad är vanligen inte samma personer som köper in den. De kan vara andra personer inom samma organisation, anställda vid ett annat offentligt organ eller medborgare (t.ex. sjukhuspatienter, boende, skolelever eller universitetsstudenter). Samråd kan identifiera sociala frågor och säkerställa att anbudsförfarandet är utformat så att man på bästa sätt kan utnyttja alla möjligheter till positiva sociala effekter. Följande tekniker kan användas för att rådfråga användarna innan en upphandling inleds:

— Använd en enkät eller en onlineundersökning för att fastställa användarnas behov och preferenser.

— Observera och analysera befintliga användningsmönster.

— Bjud in alla berörda intressenter till ett möte för att se över nuvarande praxis och tillsammans planera för förbättrade sociala resultat i nästa upphandling, och/eller

— uppmana alla användare att delta i de leverantörsdemonstrationer som utförs som en del av det preliminära marknadssamrådet (se avsnitt 3.2).

— Gör enkäten tillgänglig för personer med funktionsnedsättning.

Samråd med användare med särskilda rörlighetsbehov i Rotterdams stad (Nederländerna) Upphandlingsmål I Rotterdam utnyttjar 30 000 medborgare med särskilda behov transporttjänster. Det finns olika tjänster tillgängliga för olika målgrupper, vilket tidigare har lett till fragmenterade och ibland otillräckliga tjänster. Rotterdams stad beslutade att integrera alla rörlighetstjänster, driva sina flottor på ett mer effektivt sätt och därmed tillhandahålla de transporter som bäst passar deras kunders behov. Strategi Rotterdam genomförde omfattande kundfokuserade undersökningar för att ta reda på vilka behov som inte tillgodosågs och vilka kundresor som krävde sektorsövergripande lösningar. Staden använde sig av ett innovativt förfarande för framåtriktad upphandling, där den informerade marknaden om sina sociala behov och det önskade resultatet före lanseringen av anbudsförfarandet och gick med på att köpa den nya tjänsten om den uppfyllde specifikationerna. I marknadsdialogen deltog företrädare för slutanvändargrupper som gav direkt återkoppling. Resultat Den vinnande uppdragstagaren är ett konsortium av olika marknadsparter, inklusive små och medelstora företag, som nu tillhandahåller en användarcentrerad transporttjänst med mekanismer för ständig förbättring. Tjänsten erbjuder anpassning av rörligheten (inklusive en budget för personlig rörlighet), så att Rotterdam kan redogöra för användarnas personliga preferenser och särdrag från dag till dag. Den ger också personligt stöd och handledning för dem som vill lära sig att resa mer självständigt för att kunderna ska kunna öka sin självständighet. Dessutom står förarna i direkt kontakt med välbefinnandeorganisationer för att övervaka och svara på kundernas behov. De uppköpta fordonen är nästan helt utsläppsfria (elektriska), och den årliga investeringen överstiger två miljoner euro i social avkastning på investeringar. Lärdomar Underskatta inte hur komplex och resurskrävande en meningsfull dialog kan vara. Inled processen tidigt så att du kan få all nödvändig information i detalj från användare och leverantörer, bedöm de rättsliga aspekterna av metoden och se till att den anpassade lösningen ligger så nära användarnas behov som möjligt.

Att skapa en behovsförklaring

På grundval av den information som samlats in under användarsamrådet bör det vara möjligt att formulera en enkel behovsförklaring som beskriver orsaken till inköpet och redogör för eventuella alternativ till inköpet.

Behovsförklaringen kan användas både för att utveckla affärsstrategin för upphandling och för att informera leverantörerna vid preliminära marknadssamråd och anbudsförfaranden. Viktiga intressenter, såsom tjänsteanvändare, medborgare eller icke-statliga organisationer, kan uppmanas att granska, ifrågasätta och stödja behovsförklaringen ur ett socialt perspektiv.

God praxis

— Gör behovsbedömningen till en av de första åtgärderna i din upphandlingsprocess. Samråd med kollegor och slutanvändare bidrar till att säkerställa att du köper in rätt produkt eller tjänst och på ett sätt som kan ge positiva sociala resultat.

Exempel på socialt ansvarsfull offentlig upphandling i en behovsförklaring Den offentliga upphandlaren behöver förnya ett kontrakt om städtjänster för daglig rengöring av alla kommunala byggnader. För att uppfylla sina socialpolitiska åtaganden kräver den offentliga upphandlaren, efter samråd med nuvarande anställda och andra intressenter, att kontraktet fullgörs med följande sociala hänsynstaganden: — Rimlig ersättning till de anställda, även för eventuell övertid. — Karriärutveckling, inklusive utbildning och anpassade tjänstgöringsordningar för deltagande i kurser. — Balans mellan arbete/familjeåtaganden genom användning av hel- och deltidskontrakt med familjevänliga tjänstgöringsordningar och skift. — Hälsa på arbetsplatsen, genom användning av icke-skadliga rengöringsmedel.

3.2 Marknadsdialog

Innan ett anbudsförfarande inleds används vanligen marknadssamråd för att identifiera potentiella leverantörer och relevanta produkter och tjänster. Leverantörerna får tid och förvarning för att förbereda sig för anbudet. Till exempel kan vanliga företag och sociala företag bilda partnerskap för att stärka de sociala resultaten.

Vissa förfaranden – särskilt konkurrenspräglade dialoger eller förhandlade förfaranden under konkurrens – kan också ge fler möjligheter till dialog med anbudsgivarna under anbudsförfarandet. Efter ett anbudsförfarande bör man stämma av med anbudsgivarna rörande resultaten och ge dem råd om hur de kan förbättra sitt sociala erbjudande vid framtida anbudsförfaranden.

Marknadsdialogen för socialt ansvarsfull offentlig upphandling kan

— identifiera potentiella anbudsgivare och lösningar med positiv social inverkan,

— bygga upp kapaciteten på marknaden för att tillgodose sociala behov och krav,

— anpassa utformningen av upphandlingen och kontraktet så att de sociala kriterierna är relevanta, kopplade till kontraktsföremålet, möjliga att uppnå och icke-diskriminerande,

— hjälpa leverantörerna att lämna anbud som har starka sociala inslag, och

— ge återkoppling till leverantörerna efter processen.

Fördelarna med marknadsdialogen är bland annat att planeringen och förvaltningen av socialt ansvarsfull offentlig upphandling förbättras, särskilt när dialogen genomförs som en del av en behovsbedömningsprocess. Dessa åtgärder förbättrar också de offentliga upphandlarnas förståelse av de potentiella anbudsgivarnas förmåga att uppfylla sociala mål och ambitioner. Dialogen kan öka leverantörernas förtroende för dig och din trovärdighet hos dem, och många välkomnar möjligheten att reagera på sociala krav innan upphandlingen inleds. Kort sagt kan marknadsdialogen bidra till att skapa de förhållanden som krävs för att genomföra socialt ansvarsfull offentlig upphandling både internt inom den offentliga upphandlaren och på marknaden.

3.2.1 Preliminärt marknadssamråd

EU:s regler tillåter uttryckligen preliminära marknadssamråd med leverantörer (73): Innan en upphandlande myndighet inleder ett upphandlingsförfarande kan den genomföra marknadsundersökningar för att förbereda upphandlingen och för att informera de ekonomiska aktörerna om den planerade upphandlingen och kraven för denna. Enligt reglerna kan du under ett marknadssamråd rådfråga oberoende experter, myndigheter eller marknadsaktörer, förutsatt att detta inte snedvrider konkurrensen och leder till att man bryter mot principerna om icke-diskriminering och öppenhet.

I praktiken är det viktigt att se till att preliminära marknadssamråd offentliggörs på ett öppet sätt och i god tid. Dessutom ska all information som du lämnar till deltagarna under marknadssamrådet också göras tillgänglig för andra ekonomiska aktörer som inte kan delta i marknadssamrådet, och tillräcklig tid bör ges för att lämna in anbud. Offentliga upphandlare har ett ansvar för att se till att alla anbudsgivare behandlas lika i upphandlingsförfarandena, så marknadssamråd bör inte leda till orättvisa fördelar eller nackdelar för en anbudsgivare (74).

3.2.2 Förberedelser för preliminära marknadssamråd

Det första steget i varje förberedande marknadssamrådsprocess är att överväga vilka resultaten av ditt kontrakt bör vara – inklusive de sociala resultaten. Att välja rätt arbetsgrupp från din organisation för att föra en dialog med marknaden är också en viktig förberedande verksamhet. Övertala upphandlingspersonal, teknisk personal och chefer och, i förekommande fall, slutanvändare samt interna eller externa experter med specialiserad kunskap om kontraktets sociala aspekter att delta.

Analysera därefter marknaden för att fundera över hur leverantörer kan tillgodose de sociala behoven för den planerade produkten, tjänsten eller byggnadsentreprenaden. Frågor att fundera över är bland annat följande:

— Är marknaden tillräckligt mogen för att uppfylla de sociala kraven? Kan befintliga leverantörer uppfylla de sociala behoven eller tar sig nya leverantörer med sociala innovationer in på marknaden?

— Kommer marknaden att tekniskt sett kunna uppfylla de sociala kraven? Kan leverantörerna till exempel reagera på krav på information om arbetsvillkor i leveranskedjan eller på klausuler om samhällsfördelar som rör skapande av arbetstillfällen? Hur kommer sådana åtaganden att kontrolleras och verkställas?

— Hur många leverantörer kan tillhandahålla vad som krävs? Innebär marknadskapaciteten att det kommer att finnas konkurrens för upphandlingen, eller kommer de sociala kraven potentiellt att begränsa anbuden?

— Kan de sociala kraven föra samman leverantörer med olika affärsmodeller, såsom organisationer inom den sociala ekonomin och sociala företag, på ett socialt innovativt sätt? Hur skulle detta fungera, och hur kan anbudsförfarandet utformas för att främja detta?

— Bedriver leverantörerna sin verksamhet annorlunda eller tillhandahåller de andra varor eller tjänster i olika geografiska områden, och hur skulle detta påverka de sociala aspekterna av erbjudandet?

Skrivbordsforskning och -analys av marknaden i fråga kan utröna att socialt ansvarsfulla lösningar redan finns tillgängliga, eller så kan leverantörer utveckla nya produkter och strategier som kan tillgodose sociala behov.

Avslutningsvis bör man, innan man samråder direkt med marknaden, tala med kollegor som arbetar för andra offentliga upphandlare för att ta reda på vad de köper in för att åtgärda sociala problem, och vilka lärdomar de har dragit. Att förstå vad som fungerar (eller inte fungerar) på grundval av en annan offentlig upphandlares erfarenheter kan också få beslutsfattare och de mer riskobenägna kollegorna att hoppa på tåget när det gäller en ny social strategi för upphandlingen.

3.2.3 Hur man för en dialog med marknaden

Det finns flera strategier och metoder för att föra en dialog med marknaden. Mycket beror på de resurser och den tid som står till buds och den sociala innovation som krävs.

Enkäter för leverantörs- och marknadssondering

Enkäter är en användbar och jämförelsevis snabb metod för att få information och för att mäta leverantörernas intressenivå och kapacitet när det gäller att leverera sociala lösningar. Enkäter bör offentliggöras i så stor utsträckning som möjligt i syfte att få så många leverantörer som möjligt att delta.

Analysen av de mottagna svaren bör bidra till att utveckla omfattningen av och nästa steg i upphandlingsstrategin och upphandlingsprocessen. Var noga med att inte använda uppgifterna på ett sätt som ger en potentiell leverantör direkta eller indirekta fördelar, även om detta sker oavsiktligt. Ett öppet undvikande av sådana fördelar bör vara ett mål för denna strategi.

Förhandsmeddelanden

Ett förhandsmeddelande är en typisk metod för att tidigt underrätta marknaden om avsikten att tilldela ett kontrakt/ramavtal och kan användas för att inleda ett marknadssamråd. Ett förhandsmeddelande publiceras på webbplatsen Tenders Electronic Daily (TED), som når operatörer utanför din hemregion. Dessa operatörer kan ha olika strategier för att hantera sociala aspekter.

Ett förhandsmeddelande skapar ingen skyldighet att inleda ett upphandlingsförfarande och tilldela ett kontrakt, men det bör om möjligt innehålla detaljer och tidsplaner för den planerade upphandlingen, eftersom detta bidrar till att öka deltagarnas engagemang. Se till att du i förhandsmeddelandet anger vilken typ av svar du begär från marknaden, oavsett om det gäller att fylla i en enkät, lämna enskilda svar eller delta i ett marknadssamråd.

Framtidsplan för upphandling

En framtidsplan för upphandling ger leverantörerna förhandsbesked om kommande kontraktsmöjligheter och ger dem tid att planera och förbereda sig för att lämna in svar av god kvalitet. Planerna kan innehålla en behovsförklaring som ger mer specifik information till leverantörerna om dina sociala behov och krav.

Träffa upphandlaren-/Träffa leverantörerna-evenemang

Evenemang där potentiella upphandlare träffar potentiella leverantörer tillhandahåller ett forum där

Haarlems stad (Nederländerna) samråder med marknaden rörande socialt ansvarsfulla IKT-lösningar Upphandlingsmål År 2019 stod Haarlems stad värd för ett ”Träffa upphandlaren”-evenemang för leverantörer och återförsäljare av IKT-produkter och IKT-tjänster. Syftet med detta preliminära marknadssamråd var att granska reaktionerna från den nuvarande marknaden och bedöma dess beredskap när det gäller att inkludera socialt ansvarsfulla tilldelningskriterier och kontraktsklausuler i en kommande upphandling av IKT-maskinvara. Strategi Före ”Träffa upphandlaren”-evenemanget uppmanade Haarlem alla leverantörer som ville delta att i förväg förbereda svar på specifika frågor. Man frågade leverantörerna bland annat följande: 1. Vad skulle en offentlig upphandlare behöva tillhandahålla i fråga om anbudsunderlag för att fullt ut kunna påverka deras föreslagna lösningar på förbättringar av ansvaret för leverantörskedjan? 2. Vilka normer för socialt ansvar kan den offentliga upphandlaren förvänta sig som godtagbart minimum av en kompetent leverantör för detta anbud? 3. Vill de och kan de lämna ut information om sitt leverantörsansvarsprogram till offentliga upphandlare på begäran? 4. Använder de uppgifter om resultat som rör arbetsrätt och mänskliga rättigheter när de beslutar vilka leverantörer de ska anlita? Hur kan detta bekräftas? 5. Vidtar deras företag, eller leveranskedjan, åtgärder för att hantera inverkan av arbetsrätt och mänskliga rättigheter under produktionsfasen? Återigen, hur kan detta bekräftas? 6. Har de en leveranskedja som kan a) uppfylla alla krav och b) mobiliseras ganska snart efter kontraktstilldelningen? Evenemangsformatet gav leverantörerna möjlighet att ge s.k. ”pitch slams”, dvs. korta presentationer i syfte att ge offentliga upphandlare en lägesrapport och informera om vad som skulle kunna vara möjligt som svar på det kommande anbudsförfarandet. Ett viktigt inslag i evenemanget var en s.k. World Café-session, som gav offentliga upphandlare och leverantörer möjlighet till direkta djupgående diskussioner av ämnen som togs upp under dagen. I detta fall inbjöds andra offentliga upphandlare att delta i och stå som värdar för ett diskussionsutbyte med leverantörer, där engagemangseffekten mångdubblades. Resultat Geno