EU tog först upp metanutsläpp i en strategi som antogs 1996 . Under de följande åren antog EU lagstiftningsinitiativ som bidrog till minskade metanutsläpp i nyckelsektorer. I förhållande till 1990 års nivåer har metanutsläppen i energisektorn halverats, och utsläppen från avfall och jordbruk har minskat med en tredjedel respektive strax över en femtedel. Trots detta är metanutsläpp fortfarande en stor utmaning i var och en av dessa sektorer.

I detta meddelande fastställs en strategi för att minska metanutsläppen. Här anges huvuddragen i en omfattande politisk ram som kombinerar konkreta sektorsövergripande och sektorsspecifika åtgärder inom EU och främjar liknande åtgärder internationellt. På kort sikt uppmanar strategin till frivilliga och företagsledda initiativ på global nivå för att omedelbart åtgärda bristerna när det gäller övervakning, verifiering och rapportering av utsläpp och för att minska metanutsläppen i alla sektorer. På EU-nivå planeras lagstiftningsförslag under 2021 för att säkerställa omfattande och omgående bidrag till EU:s mål för minskade koldioxidutsläpp.

EU har minskningsmål för 2030 för alla växthusgaser, och de antropogena metanutsläppen omfattas av bindande nationella utsläppsminskningsmål inom ramen för förordningen om ansvarsfördelning . För närvarande finns dock ingen politisk strategi för minskning av antropogena metanutsläpp. Uppskattningsvis 41 % av de globala metanutsläppen kommer från naturliga (biogena) källor, t.ex. våtmarker eller skogsbränder. De återstående 59 % är antropogena, varav de största källorna är jordbruk (40–53 %) – särskilt i samband med intensiv produktion – produktion och användning av fossila bränslen (19–30 %) samt avfall (20–26 %). I EU kommer 53 % av de antropogena metanutsläppen från jordbruk, 26 % från avfall och 19 % från energi. Den rapporterade fördelningen av utsläpp per sektor fortsätter att utvecklas i takt med att rapportering och datainsamling förbättras. Trots detta står dessa tre sektorer för upp till 95 % av de globala antropogena metanutsläppen, och bör därför stå i fokus för begränsningsåtgärder.

Med nuvarande strategier för andra utsläpp än koldioxid förväntas en minskning av metanutsläppen i EU med 29 % fram till 2030 jämfört med 2005 års nivåer. I konsekvensbedömningen av EU:s klimatmålsplan för 2030 konstaterades det att metan även i fortsättning kommer att vara den vanligast förekommande växthusgasen i EU efter koldioxid. Slutsatsen var att en höjd ambitionsnivå för minskade utsläpp av växthusgaser till minst 55 % fram till 2030, jämfört med nivån 1990, också kräver en snabbare insats för att ta itu med metanutsläppen, med prognoser som tyder på att utsläppen behöver minskas med upp till 35–37 % fram till 2030, jämfört med utsläppen 2005. På global nivå skulle en minskning av metanutsläppen i samband med mänsklig verksamhet med 50 % under de kommande 30 åren kunna minska den globala temperaturförändringen med 0,18 grader Celsius fram till 2050.

I förordningen om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder uppmanas kommissionen att lägga fram en strategisk plan för minskning av metanutsläpp. Vidare har kommissionen, i meddelandet om den europeiska gröna given , angett att frågan om energirelaterade utsläpp av metan behöver hanteras som en del av åtagandet om att uppnå klimatneutralitet senast 2050. På så vis kommer politiska åtgärder för att minska metanutsläppen att bidra till såväl EU:s insatser för att minska koldioxidutsläppen i enlighet med klimatmålsplanen för 2030 och EU:s nollföroreningsambition för en giftfri miljö.

I energisektorn är nivå 3-rapportering genomförbar, och detta kommer därför att bli EU:s målstandard. En mer utbredd användning av det regelverk för mätning och rapportering som utvecklats av metanpartnerskapet för olja, och gas (Oil and Gas Methane Partnership, nedan kallat OGMP) inom klimatkoalitionen för att minska kortlivade föroreningar (Climate and Clear Air Coalition, nedan kallad CCAC) kommer att påskynda denna övergång (mer information finns i avsnittet om åtgärder i energisektorn nedan). Enligt den nya OGMP-standarden (OGMP 2.0) ska de företag som deltar öka korrektheten och detaljnivån i sin rapportering av metanutsläpp för tillgångar i drift och tillgångar som inte är i drift inom tre respektive fem år.

I energisektorn läcker metan från anläggningar för produktion av fossila bränslen, överföringssystem, fartyg och distributionssystem. Metan ventileras även (dvs. släpps ut avsiktligt) ut i atmosfären. Även vid fackling (förbränning) släpps koldioxid ut, och metan kan också släppas ut under fackling till följd av ofullständig förbränning. Enligt aktuella uppskattningar är 54 % av metanutsläppen i energisektorn diffusa utsläpp från olje- och gassektorn, 34 % är diffusa utsläpp från kolsektorn och 11 % från bostadssektorn och andra slutanvändarsektorer. I konsekvensbedömningen av EU:s klimatmålsplan anges att de mest kostnadseffektiva besparingarna av metanutsläpp kan uppnås i energisektorn. Verksamhet i tidiga led i olje- och gassektorn har generellt sett en mängd olika begränsningsalternativ som inte har några nettokostnader eller nästan inga nettokostnader .

Det europeiska jordobservationsprogrammet Copernicus bidrar till att förbättra den indirekta övervakningen från luften och övervakningen av metanutsläpp. Copernicus kan i synnerhet bidra till en EU-samordnad kapacitet för upptäckt och övervakning av globala aktörer med mycket stora utsläpp , i huvudsak via Copernicus atmosfärövervakningstjänst . Globalt sett bidrar 5 % av metanläckaget i kol-, olje- och fossilgassektorerna till 50 % av energisektorns utsläpp , och baserat på en första analys av EU:s utsläppsdata framträder ett liknande mönster för EU . Satellitteknik är avgörande för att identifiera dessa viktiga områden och vägleda detektering och reparation av läckage på marken samt för att stämma av markbaserade data från företagsrapportering.

För närvarande finns det inget oberoende internationellt organ som samlar in och verifierar data om metanutsläpp. I partnerskap med FN:s miljöprogram (Unep), CCAC och Internationella energiorganet (IEA) kommer kommissionen att stödja inrättandet av ett oberoende internationellt observatorium för metanutsläpp, med uppgift att samla in, stämma av, verifiera och offentliggöra data om antropogena metanutsläpp på global nivå. Observatoriet kan förankras i ett FN-regelverk. Det kan bygga vidare på ett antal arbetsflöden, såsom OGMP och de globala vetenskapliga metanstudierna , som en del av CCAC.

Enligt EU:s långsiktiga strategi för minskade koldioxidutsläpp fram till 2050 beräknas EU:s förbrukning per år av biogas, inklusive biometan, öka till mellan 54 och 72 Mtoe, från omkring 17 Mtoe 2017. Denna produktionsökning kommer att bidra till de EU-mål för förnybar energi och för klimatet som fastställs i den långsiktiga strategin. Biogas från jordbruksavfall eller restprodukter från jordbruket kan också på ett kostnadseffektivt sätt minska metanutsläppen inom jordbruket och i avfallssektorn. Omvänt ökar biogas från livsmedels- eller fodergrödor metanutsläppen, och kan därmed undergräva de utsläppsbegränsningar som biogas medför. Det är därför viktigt att biogasutvecklingen i första hand baseras på avfall eller restprodukter.

Biogasen från sådana råvaror är en källa till mycket hållbar och användbar förnybar energi med flera tillämpningsområden, medan det material som kvarstår efter anaerob nedbrytning (rötrest), efter ytterligare behandling, kan användas som jordförbättringsmedel. Det minskar i sin tur behovet av alternativa jordförbättringsprodukter, t.ex. konstgödsel av fossilt ursprung. I linje med avfallshierarkin kan dessutom den avfallsbaserade biologiskt nedbrytbara tillförseln till bioraffinaderier och biogasanläggningar räknas in i de återvinningsmål för kommunalt avfall som fastställs i direktiv 2008/98/EG. Den hållbara biogasproduktionens roll som bidrag till EU:s mål om minskade koldioxidutsläpp har erkänts i de nyligen offentliggjorda EU-strategierna för integrering av energisystem och för vätgas .

Kommissionen meddelade i den europeiska gröna given att den under 2021 skulle se över EU-lagstiftningen, med det övergripande syftet att höja klimatambitionerna i enlighet med konsekvensbedömningen av klimatmålsplanen för 2030. Ett antal rättsakter omfattas av denna översyn, som har en inverkan på metanutsläppen. Detta inbegriper EU:s utsläppshandelssystem och förordningen om ansvarsfördelning, där den senare omfattar alla metanutsläpp i EU jämte alla andra växthusgaser som inte omfattas av utsläppshandelssystemet. I bedömningen till stöd för klimatmålsplanen för 2030 betonades också att ökade incitament kommer att krävas för dessa gaser om man ska kunna minska utsläppen ytterligare. De sektorsspecifika åtgärderna i denna strategi kommer att göra det lättare att uppfylla dessa utökade ambitioner.

Kommissionen planerar att under 2021 lägga fram ett lagstiftningsförslag om obligatorisk mätning, rapportering och verifiering av alla energirelaterade metanutsläpp, på grundval av OGMP-metoden. Att förbättra kvaliteten på utsläppsdata genom obligatorisk rapportering på högre nivå från företagens sida kommer också att hjälpa medlemsstaterna att förbättra sin rapportering till UNFCCC. Det kan därför också leda till en ökad andel av rapportering på högre nivå för de berörda centrala kategorier som omfattas av EU:s inventering.

Åtgärderna för energirelaterad metan omfattar hela försörjningskedjan för olja, gas och kol. Här ingår kondenserad naturgas (LNG), lagring av gas och biometan som förs in i gassystem. Det är möjligt att uppnå utsläppsminskningar inom denna sektor, och minst en tredjedel av minskningarna kan uppnås utan någon nettokostnad för industrin . De största ekonomiska, miljömässiga och sociala nettofördelarna skulle uppnås genom att minska ventilering och fackling, minska läckage vid produktion, överföring och förbränning av fossilgas och olja och minska metanutsläppen från kolgruvor . Ventilering och rutinmässig fackling bör begränsas till oundvikliga omständigheter, t.ex. av säkerhetsskäl, och registreras i verifieringssyfte.

2.Kommissionen kommer att stödja inrättandet av ett oberoende internationellt observatorium för metanutsläpp förankrat i FN-regelverket, i samarbete med internationella partner. Observatoriet kan få i uppdrag att samla in, stämma av, verifiera och offentliggöra data om antropogena metanutsläpp på global nivå.

Dessutom bör sådan lagstiftning innefatta en skyldighet att förbättra detektering och reparation av läckage i all infrastruktur för fossilgas, liksom all annan infrastruktur som producerar, transporterar eller använder fossilgas, även som råvara. I ett försök att ta itu med utsläpp från ventilering och fackling kommer facklingens effektivitet att prioriteras i samband med denna skyldighet. Kommissionen kommer vidare att undersöka de alternativ som står till buds när det gäller möjliga mål eller standarder för minskning av metanutsläpp eller andra incitament för fossil energi som förbrukas i och importeras till EU.

Gasföretag i tidiga led har ett visst, men begränsat, ekonomiskt incitament att genomföra program för detektering och reparation av läckage, eftersom de kan sälja den gas som de hindrar från att läcka ut. Systemansvariga för överförings-, lagrings- och distributionssystem (inklusive många terminaler för flytande naturgas) är reglerade företag och äger inte gasen. Därför kommer kommissionen att uppmuntra de nationella tillsynsmyndigheterna att erkänna kostnader för identifiering och reparation av läckage och investeringar i metanminskning som tillåtna kostnader för reglerade enheter inom överföring, lagring och distribution, inbegripet genom eventuell vägledning till tillsynsmyndigheterna.

Den föreslagna översynen av direktivet om icke-finansiell rapportering kan komma att leda till utveckling av europeiska standarder för icke-finansiell rapportering. För att säkerställa en lämplig anpassning kan man vid utarbetandet av dessa standarder ta hänsyn till befintliga OGMP-standarder för försörjningskedjor för olja, fossilgas och kol.

Kommissionen kommer att undersöka de alternativ som står till buds för att föreslå lagstiftning om avskaffande av rutinmässig ventilering och fackling i energisektorn i hela försörjningskedjan, fram till produktionsstället . Det skulle komplettera målen för 2030 i Världsbankens initiativ för avskaffande av all rutinmässig fackling , vilket kommissionen har för avsikt att stödja vid sidan av sitt stöd för Världsbankens globala partnerskap för minskning av gasfackling . Kommissionen kommer också att prioritera att undersöka en mer detaljerad standard för facklingseffektivitet, i syfte att ytterligare minska både diffusa utsläpp och utsläpp från ofullständig förbränning av bränslen. Dessa begränsningsalternativ är i allmänhet kostnadseffektiva och en viktig del av att begränsa metanutsläppen inom energisektorn, med tanke på att förbränning står för en betydande andel av EU:s utsläpp .

Åtgärder för kolgruvor och nedlagda produktionsanläggningar

Kommissionen uppmuntrar till korrigerande åtgärder för att eliminera metanutsläppen från EU:s aktiva eller oanvända kolgruvor och nedlagda olje- och gasanläggningar. Erfarenheter från länder utanför EU och vissa medlemsstater visar att dessa anläggningar kan vara en källa till betydande utsläpp. För närvarande finns det dock inga EU-regler om kontroll, mätning eller användning av metanläckage eller utsläpp från kolgruvor eller olje- och gaskällor efter deras nedstängning. Kommissionens kommande förslag till reform av Kol- och stålforskningsfonden stöder också forskning på detta område. Initiativet för kolregioner i omställning, som nu är en del av plattformen för en rättvis omställning, kan fungera som ett forum för diskussioner om god praxis och bästa tillgängliga teknik.

Kommissionen kommer att stödja antingen en effektiv nedstängning och försegling av kolgruvor eller en användning av dessa för produktion av restenergi (insamling av metan för lokal användning). Teknik som gör detta möjligt finns tillgänglig och har redan tagits i drift i vissa delar av Europa. För detta måste den lokala arbetskraften på utbildning på dessa områden, medel anslås för att stödja icke-kommersiella definitiva nedstängningar och möjligheter för kommersiella företag utvecklas, så att dessa kan samla in metan från övergivna anläggningar. Kommissionen kommer vid behov att lägga fram rekommendationer om bästa praxis och/eller möjliggörande lagstiftning.

Åtgärder i energisektorn 6.Kommissionen kommer att lägga fram lagstiftningsförslag under 2021 om följande: •Obligatorisk mätning, rapportering och verifiering av alla energirelaterade metanutsläpp, med utgångspunkt i OGMP 2.0-metoden. •En skyldighet att förbättra detektering och reparation av läckage i all infrastruktur för fossilgas, liksom all annan infrastruktur som producerar, transporterar eller använder fossilgas, inbegripet som råvara. 7.Kommissionen kommer att överväga lagstiftning om eliminering av rutinmässig ventilering och fackling i energisektorn, i hela försörjningskedjan fram till produktionsstället. 8.Kommissionen kommer att arbeta för att utöka OGMP:s regelverk till fler företag i hela gas- och oljeförsörjningskedjan, samt till kolsektorn och nedstängda och övergivna anläggningar. 9.Kommissionen kommer att verka för korrigerande åtgärder inom ramen för initiativet för kolregioner i omställning. Rekommendationer om bästa praxis och/eller möjliggörande lagstiftning kommer att läggas fram vid behov.

3.Åtgärder i jordbrukssektorn

Totalt sett har metanutsläppen från EU:s jordbruk minskat med omkring 22 % sedan 1990, främst på grund av en minskning av antalet idisslare. Under de senaste fem åren har dock besättningarna ökat igen, vilket har lett till en liten ökning av metanutsläppen under den perioden. Metanutsläppen från kött och mjölk (i form av metanutsläpp per kött- eller mjölkvikt) har också minskat med tiden till följd av förändrade produktionsmetoder. Ytterligare minskningar kan uppnås med hjälp av en mer hållbar produktion genom innovation och teknik å ena sidan, och genom mer hållbara kosthållningar å andra sidan. Därför måste en strategisk vision bygga på en balans mellan tekniker, marknader och förändringar av kosthållning och minskad användning av fossila kolväten och säkerställa försörjningsmöjligheter och hållbara affärsmöjligheter för jordbrukarna, samtidigt som de grundläggande idéerna i EU:s livsmedelspolitik upprätthålls, såsom dessa beskrivs i Från jord till bord-strategin .