Ändrat förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller de särskilda reglerna för resebyråer (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Den 8 februari 2002 offentliggjorde kommissionen ett förslag till rådsdirektiv om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller de särskilda reglerna för resebyråer [1].

[1] KOM(2002) 64 slutlig.

Sedan dess har rådet antagit direktiv 2002/38/EG av den 7 maj 2002 om ändring och ändring för en begränsad tid av direktiv 77/388/EEG vad gäller mervärdesskatteordningen för radio- och televisionssändningar samt vissa tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg [2] och rådets förordning (EG) nr 792/2002 av den 7 maj 2002 om ändring för en begränsad tid av förordning (EEG) nr 218/92 om administrativt samarbete inom området för indirekt beskattning (mervärdesskatt) när det gäller ytterligare åtgärder för elektronisk handel [3].

[2] EGT L 128, 15.5.2002, s. 41.

[3] EGT L 128, 15.5.2002, s. 1.

Europeiska ekonomiska och sociala kommittén avgav yttranden den 17 och den 18 juli 2002 [4].

[4] EGT C 241, 7.10.2002, s. 83.

Den 24 september 2002 antog Europaparlamentet ett betänkande om detta förslag till rådsdirektiv [5] och föreslog två ändringar, av vilka kommissionen kunde godta den ena, med anledning av vilken den åtog sig att ändra sitt förslag.

[5] Betänkande om förslaget till rådsdirektiv om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller de särskilda reglerna för resebyråer (KOM(2002) 64 - C5-0112/2002 - 2002/0041(CNS)), EP 307.532, A5-0274/2002.

Kommissionen lägger därför fram detta ändrade förslag.

2. FÖRKLARING AV ÄNDRINGSFÖRSLAGEN

2.1 Införande av principen "one stop shop"

Syftet med denna ändring är att se till att de föreslagna reglerna om platsen för tillhandahållandet av resetjänster, när dessa tillhandahålls av inom EU icke-etablerade leverantörer till inom EU etablerade kunder, lätt kan tillämpas i praktiken. Även om kommissionen anser att leverantörer i tredjeland bör beskattas i EU när de tillhandahåller tjänster till kunder i EU har den inte föreslagit några förenklade åtgärder för att åstadkomma detta.

Sedan dess har det genom rådets direktiv 2002/38/EG om ändring av direktiv 77/388/EEG vad gäller mervärdesskatteordningen för radio- och televisionssändningar samt vissa tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg antagits ett system för förenkling i de fall där en leverantör som inte är etablerad i EU tillhandahåller dessa tjänster till icke-skattskyldiga personer i EU. Detta "one stop shop"-system kommer att gälla under en försöksperiod av tre år från och med den 1 juli 2003.

Europaparlamentet har föreslagit att tillämpningsområdet för både denna särskilda ordning som anges i rådets direktiv 2002/38/EG om elektronisk handel och den bilaterala clearingmekanism som anges i avdelning III A i rådets förordning (EG) nr 792/2002 av den 7 maj 2002 om ändring för en begränsad tid av förordning (EEG) nr 218/92 om administrativt samarbete inom området för indirekt beskattning (mervärdesskatt) när det gäller ytterligare åtgärder för elektronisk handel skall utsträckas till att omfatta leveranser av resetjänster av inom EU icke-etablerade leverantörer till inom EU etablerade kunder.

Kommissionen godtog detta ändringsförslag och åtog sig att ändra sitt förslag i enlighet därmed.

2.2 Införande av ett undantag för leveranser till i tredjeland etablerade kunder

Kommissionen kan inte godta detta ändringsförslag, eftersom det strider mot en av grundprinciperna i gemenskapens mervärdesskattesystem enligt vilken leveranser av varor och tjänster skall beskattas där konsumtionen äger rum. Den vinstmarginal som uppkommer i gemenskapen bör därför beskattas i gemenskapen, där den uppstår, och undantag bör inte göras när kunden är etablerad utanför EU.

3. FÖRESLAGNA ÄNDRINGAR AV KOMMISSIONENS FÖRSLAG KOM(2002) 64 SLUTLIG

3.1. Införande av ett nytt stycke i artikel 26.2

Den första ändringen innebär att tillämpningsområdet för det särskilda systemet för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg utvidgas till att även omfatta resetjänster som tillhandahålls av inom EU icke-etablerade resebyråer till inom EU etablerade kunder i den mån dessa resetjänster konsumeras i EU. Dessa leveranser täcks av artikel 26.2 i kommissionens förslag KOM(2002) 64 slutlig. Det föreslås att ett nytt stycke skall införas i denna artikel, enligt vilket de leverantörer i tredjeland som avses i artikel 26.2 för att kunna uppfylla sina mervärdesskatteskyldigheter i EU skall få tillämpa särskilda regler liknande dem som gäller för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg.

3.2 Ny artikel 26.3

I denna nya artikel 26.3 a införs till att börja med en rad definitioner som är nödvändiga för att bestämma de särskilda reglernas tillämpningsområde och funktion.

I artikel 26.3 b införs därefter de särskilda regler som skall tillämpas på resetjänster som tillhandahålls av i EU icke-etablerade resebyråer, när dessa tillhandahåller resetjänster som konsumeras i EU, till i EU etablerade kunder.

3.3 Ändring av artikel 3 i förslag KOM(2002) 64 slutlig

De särskilda reglerna för leveranser som omfattas av den nya artikel 26.3, och vilka liknar de särskilda regler för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg vilka anges i artikel 26c B i sjätte momsdirektivet kommer att gälla under en försöksperiod av tre år från och med den 1 juli 2003. Därför är det lämpligt att flytta fram det ursprungliga måldatumet, dvs. den 1 januari 2003, till den 1 juli 2003.

4. SYFTET MED OCH INNEHÅLLET I FÖRSLAGET TILL ÄNDRING AV FÖRORDNING (EEG) NR 218/92

Syftet med de föreslagna ändringarna av de särskilda regler för resebyråer som fastställs i artikel 26 i sjätte momsdirektivet är att se till att mervärdesskatten tillfaller den medlemsstat där konsumtionen faktiskt äger rum.

Enligt de föreslagna nya reglerna är det den medlemsstat där konsumtionen äger rum som i första hand är ansvarig för att leverantörerna följer skattebestämmelserna och redovisar den mervärdesskatt som de är skyldiga för de tjänster de tillhandahåller. När det gäller leveranser av resetjänster av resebyråer, som inte är etablerade och inte heller registrerade för mervärdesskatt i gemenskapen, till kunder som är etablerade i gemenskapen måste den medlemsstat där tjänsten konsumeras och den medlemsstat där leverantören är etablerad utbyta all information som behövs för att de särskilda regler som anges i den nya artikel 26.3 i sjätte momsdirektivet skall kunna tillämpas. På samma sätt måste den medlemsstat där tjänsten konsumeras se till att det mervärdesskattebelopp som skall tas ut, och det mervärdesskattebelopp som skall tas ut på dess territorium, faktiskt överförs till statsbudgeten.

Ett liknande system har redan införts för tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg [6] och avsikten med de föreslagna ändringarna av förordning (EEG) nr 218/92 är att utvidga detta system till att omfatta tjänster som tillhandahålls av resebyråer enligt de särskilda regler som införts genom artikel 26.3 i sjätte momsdirektivet.

[6] Rådets förordning (EG) nr 792/2002 av den 7 maj 2002.

2002/0041 (CNS)

Ändrat förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 77/388/EEG när det gäller de särskilda reglerna för resebyråer

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [7],

[7] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [8],

[8] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [9], och

[9] EGT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) Enligt kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet "Strategi för förbättring av mervärdesskattesystemets funktion inom ramen för den inre marknaden" [10] är en mera enhetlig tillämpning i medlemsstaterna av gemenskapsbestämmelserna en av de fyra målsättningar som bör uppnås för att förbättra den inre marknadens funktion på kort sikt.

[10] KOM(2000) 348 slutlig, 7.6.2000

(2) Medlemsstaterna tillämpar för närvarande olika tolkningar av de särskilda regler för resebyråer som anges i artikel 26 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund [11], vilket får till följd att dessa reglera tillämpas på olika sätt i olika medlemsstater och leder till en snedvridning av konkurrensen för vissa aktörer.

[11] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1.

(3) Om tillämpningsområdet för direktiv 77/388/EEG utvidgades till att omfatta alla leveranser av paketresor som omfattas av villkoren i artikel 26 i detta, skulle dessa skillnader undanröjas och det ursprungliga målet att en tjänst skall beskattas i den medlemsstat där den konsumeras tillgodoses på ett bättre sätt.

(4) Det förenklade system som infördes genom rådets direktiv 2002/38/EG för beskattning av tjänster som tillhandahålls på elektronisk väg bör utvidgas till att omfatta resetjänster som tillhandahålls av i EU icke-etablerade resebyråer till i EU etablerade kunder.

(5) För att underlätta för de resebyråer som varken är etablerade i gemenskapen eller skyldiga att vara registrerade för skatt i gemenskapen att uppfylla sina skattskyldigheter bör det inrättas särskilda regler för det fall där de tillhandahåller resetjänster som konsumeras i gemenskapen till kunder som är etablerade i gemenskapen. Vid tillämpningen av dessa regler får alla resebyråer som tillhandahåller sådana resetjänster till kunder i gemenskapen, om de inte i andra avseenden är registrerade för skatt i gemenskapen, välja att registreras i en enda medlemsstat.

(6) Icke-etablerade resebyråer som vill dra nytta av de särskilda reglerna bör uppfylla de krav som anges i dessa och alla relevanta befintliga bestämmelser i den medlemsstat där tjänsterna konsumeras.

(7) Registreringsmedlemsstaten måste under vissa omständigheter kunna utesluta en icke-etablerad resebyrå från de särskilda reglerna.

(8) Om en icke-etablerad resebyrå väljer att utnyttja de särskilda reglerna bör den ingående mervärdesskatt som uppstått beträffande varor och tjänster som den använt sig av i den del av dess beskattade verksamhet som omfattas av de särskilda reglerna återbetalas av den medlemsstat där den ingående mervärdesskatten uppstod, i enlighet med de regler som fastställs i rådets trettonde direktiv 86/560/EEG av den 17 november 1986 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter - Regler om återbetalning av mervärdeskatt till skattskyldiga personer som inte är etablerade i gemenskapens territorium [12]. De frivilliga begränsningar för återbetalning som anges i artiklarna 2.2, 2.3 och 4.2 i samma direktiv bör inte tillämpas.

[12] EGT L 326, 21.11.1986, s. 40.

(9) Ett liknande system, genom vilket vinstmarginalen beskattas, anges i artikel 26a i direktiv 77/388/EEG för begagnade varor, konstverk, samlarföremål och antikviteter. Den artikeln innehåller detaljerade definitioner som skulle kunna användas för att klargöra definitionerna i artikel 26 och förenkla tillämpningen av de särskilda reglerna för resebyråer.

(10) På grund av de speciella egenskaperna hos de tjänster som tillhandahålls av resebyråer som köper olika tjänster från tredje part, ställer samman dessa i form av paketresor och därefter säljer dessa paket, är det ofta mycket svårt för resebyråerna att bestämma sin vinstmarginal för varje enskild deltjänst. Om de tilläts beräkna en allmän vinstmarginal för en viss tidsperiod skulle systemet förenklas och många av deras problem på detta område kunna lösas.

(11) Av liknande skäl bör resebyråerna tillåtas välja att tillämpa gängse mervärdesskatteregler för att se till att principen om neutralitet i mervärdesskattesystemet följs.

(12) De nuvarande undantagen enligt artikel 28.3 i direktiv 77/388/EEG och bilagorna E och F till detta bör avskaffas i syfte att åstadkomma en mera enhetlig tillämpning av de särskilda reglerna för resebyråer. Likaledes bör artikel 28.3 g och artikel 15.14 i samma direktiv utgå, eftersom dessa också gör det möjligt för medlemsstaterna att tillämpa olika regler vid beskattning av resebyråtjänster.

(13) Rådets beslut om att på begäran av Kungariket Belgien av den 13 september 1978 bevilja Kungariket Belgien ett undantag enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG bör upphävas i syfte att åstadkomma en mera harmoniserad tillämpning av de särskilda reglerna för resebyråer.

(14) Direktiv 77/388/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 77/388/EEG ändras på följande sätt:

1. Artikel 26 skall ersättas med följande:

"Artikel 26

Särskilda regler för resebyråer

1. Medlemsstaterna skall, i enlighet med bestämmelserna i denna artikel, tillämpa särskilda regler för mervärdesskatt på den verksamhet som bedrivs av resebyråer som betjänar kunder i eget namn och använder andra skattskyldiga personers leveranser av varor och tjänster för att tillhandahålla reseprestationer.

Dessa regler skall inte tillämpas på resebyråer som enbart fungerar som mellanhänder och som redovisar skatt i enlighet med artikel 11 A 3 c.

2. a) Alla transaktioner som genomförs av en resebyrå i samband med en resa enligt de villkor som anges i punkt 1 skall behandlas som en enda tjänst som resebyrån tillhandahåller den resande. Denna enda tjänst skall beskattas i den medlemsstat där resebyrån har sin rörelse etablerad eller har ett fast driftsställe från vilket den tillhandahållit tjänsten. b) Om en resebyrå inte är etablerad inom gemenskapen eller om den har ett fast driftsställe utanför gemenskapen från vilket tjänsten tillhandahålls, och den resetjänst som tillhandahålls faktiskt används och utnyttjas inom gemenskapen, skall denna enda tjänst beskattas på den plats där kunden har sin rörelse etablerad eller har ett fast driftställe till vilket tjänsten tillhandahålls eller, i avsaknad av en sådan plats, den plats där kunden har sin stadigvarande adress eller normalt är bosatt. c) Medlemsstaterna skall låta en sådan icke-etablerad resebyrå som tillhandahåller sådana resetjänster som avses i b omfattas av de särskilda reglerna i enlighet med bestämmelserna i punkt 3. De särskilda reglerna skall gälla alla sådana leveranser som är skattepliktiga i gemenskapen.

3. a) Definitioner

I denna artikel används följande beteckningar med de betydelser som här anges, utan att det påverkar tillämpningen av andra gemenskapsbestämmelser:

1) icke-etablerad resebyrå: en resebyrå som vare sig har sin rörelse etablerad eller har ett fast driftställe inom gemenskapens territorium och som inte i andra avseenden är skyldig att vara registrerad för skatt enligt artikel 22.

2) resetjänster: sådana tjänster som tillhandahålls av resebyråer eller på samma sätt av annan skattskyldig person.

3) registreringsmedlemsstat: den medlemsstat som en icke-etablerad resebyrå väljer att kontakta för att uppge när dess verksamhet som skattskyldig person inom gemenskapen inleds, i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.

4) konsumtionsmedlemsstat: den medlemsstat där tillhandahållandet av resetjänsten anses äga rum enligt punkt 2 b.

5) mervärdesskattedeklaration: deklaration innehållande de uppgifter som krävs för att fastställa det skattebelopp som skall betalas i de enskilda medlemsstaterna.

b) Särskilda regler för leveranser av resetjänster som är skattepliktiga i gemenskapen enligt punkt 2 b.

1) Den icke-etablerade resebyrån skall för registreringsmedlemsstaten uppge när dess verksamhet som skattskyldig person inleds, upphör eller förändras i sådan utsträckning att den inte längre har rätt att omfattas av dessa särskilda regler. Dessa uppgifter får lämnas i elektronisk form. Informationen från den icke-etablerade resebyrån till registreringsmedlemsstaten när den skattepliktiga verksamheten inleds skall innehålla följande uppgifter: namn, postadress, eventuellt nationellt taxeringsnummer och en förklaring att personen inte är registrerad för mervärdesskatt i gemenskapen. Den icke-etablerade resebyrån skall underrätta registreringsmedlemsstaten om alla ändringar av de uppgifter som lämnats.

2) Registreringsmedlemsstaten skall registrera den icke-etablerade resebyrån under ett särskilt nummer. På grundval av de uppgifter som legat till grund för registreringen får konsumtionsmedlemsstaterna upprätta egna registreringssystem. Registreringsmedlemsstaten skall underrätta den icke-etablerade resebyrån om det registreringsnummer som den tilldelats.

3) Registreringsmedlemsstaten skall stryka den icke-etablerade resebyrån ur registret om

i) den meddelar att den inte längre tillhandahåller dessa resetjänster,

ii) det av andra skäl kan förmodas att dess beskattningsbara verksamhet har upphört,

iii) den inte längre uppfyller de nödvändiga kraven för att få omfattas av de särskilda reglerna, eller

iv) den konsekvent brister när det gäller att följa villkoren i de särskilda reglerna.

4) Den icke-etablerade skattskyldiga personen skall till registreringsmedlemsstaten lämna in en mervärdesskattedeklaration för varje kalenderkvartal oavsett om resetjänster har tillhandahållits eller inte. Deklarationen skall lämnas in inom 20 dagar efter utgången av den rapporteringsperiod som deklarationen avser. I mervärdesskattedeklarationen skall anges resebyråns registreringsnummer och, beträffande var och en av de konsumtionsmedlemsstater där skatt skall betalas, den sammanlagda vinstmarginalen, med avdrag för mervärdesskatt, för leveranser av resetjänster under rapporteringsperioden samt motsvarande sammanlagda skattebelopp. De skattesatser som skall tillämpas och den totala skatt som skall betalas skall också anges.

5) Mervärdesskattedeklarationen skall upprättas i euro. De medlemsstater som inte har infört euron får kräva att skattedeklarationen upprättas i deras egen valuta. Om leveranserna har skett i andra valutor skall den växelkurs som gällde den sista dagen i rapporteringsperioden användas vid upprättandet av mervärdesskattedeklarationen. Valutaomräkningen skall göras enligt de växlingskurser som Europeiska centralbanken har offentliggjort den dagen eller, om det inte skett något offentliggörande den dagen, närmast följande dag för offentliggörande.

6) Den icke-etablerade resebyrån skall betala mervärdesskatten när deklarationen lämnas in. Betalningen skall ske till ett av registreringsmedlemsstaten angivet bankkonto i euro. De medlemsstater som inte har infört euron får kräva att betalningen skall ske till ett bankkonto i deras egen valuta.

7) Trots vad som sägs i artikel 1.1 i direktiv 86/560/EEG skall en icke-etablerad resebyrå som utnyttjar de särskilda reglerna, i stället för att göra avdrag enligt artikel 17.2 i det här direktivet, beviljas återbetalning enligt direktiv 86/560/EEG. Artikel 2.3 i direktiv 86/560/EEG skall inte gälla för återbetalning som rör de leveranser av resetjänster som omfattas av dessa särskilda regler.

8) Den icke-etablerade resebyrån skall bokföra de transaktioner som omfattas av de särskilda reglerna så detaljerat att skatteförvaltningen i konsumtionsmedlemsstaten kan avgöra om den mervärdesskattedeklaration som avses i punkt 4 är korrekt. Denna bokföring skall på begäran göras tillgänglig för registreringsmedlemsstaten och konsumtionsmedlemsstaten. Bokföringen skall bevaras i tio år efter det år då transaktionen genomfördes.

9) Artikel 21.2 b skall inte gälla för icke-etablerade resebyråer som har valt att omfattas av dessa särskilda regler.

4. Beskattningsunderlaget för den enda tjänst som tillhandahålls av resebyråer skall utgöras av resebyråns vinstmarginal efter avdrag för den mervärdesskatt som ingår i vinstmarginalen. Vinstmarginalen skall motsvara skillnaden mellan det försäljningspris som resebyrån tar ut för en paketresa och resebyråns faktiska kostnader i samband med denna paketresa. I denna punkt avses med

a) försäljningspris: hela den ersättning som resebyrån har erhållit eller skall erhålla från kunden eller tredje man, inbegripet subventioner direkt kopplade till transaktionen, skatter, tullar, avgifter och övriga pålagor samt bikostnader som t.ex. provisions- och försäkringskostnader som resebyrån debiterar kunden, men med undantag av de belopp som avses i artikel 11 A 3,

b) faktiska kostnader för paketresan: hela den ersättning som avses i a, inklusive mervärdesskatt, som resebyråns skattskyldiga leverantörer har erhållit eller skall erhålla från resebyrån för varor och tjänster som tillhandahållits denna, när dessa transaktioner är till direkt nytta för kunden, exklusive allmänna omkostnader för sammanställning av paketresan.

5. För att förenkla förfarandet för uttag av skatt och om inte annat följer av samrådet med mervärdesskattekommittén, får medlemsstaterna föreskriva att beskattningsunderlaget för tillhandahållna resetjänster vilka omfattas av de särskilda bestämmelserna för beskattning av vinstmarginalen skall fastställas för varje skatteperiod för vilken resebyrån skall lämna in en sådan deklaration som avses i artikel 22.4, ersatt med artikel 28 h. I sådana fall skall beskattningsunderlaget för resetjänsterna utgöras av resebyråns sammanlagda vinstmarginal efter avdrag för den mervärdesskatt som ingår i denna vinstmarginal. Den sammanlagda vinstmarginalen skall motsvara skillnaden mellan

a) det sammanlagda beloppet av tillhandahållna resetjänster enligt de särskilda bestämmelserna för beskattning av den vinstmarginal som resebyrån har gjort under den perioden; detta belopp skall motsvara de sammanlagda försäljningspriserna, fastställda i enlighet med punkt 4, och

b) det sammanlagda beloppet av de inköp av varor och tjänster enligt punkt 1 som under den perioden gjorts av resebyrån; detta belopp skall motsvara de sammanlagda faktiska kostnaderna, fastställda i enlighet med punkt 4.

6. Om transaktioner som av resebyrån har anförtrotts andra skattskyldiga personer utförs av sådana personer utanför gemenskapen, skall resebyråns tjänst behandlas som en förmedlingsverksamhet som är undantagen från skatteplikt enligt artikel 15.14.

Om dessa transaktioner genomförs både inom och utanför gemenskapen, får endast den del av resebyråns tjänst som avser transaktioner utanför gemenskapen undantas från skatt.

7. Skatt som debiteras resebyrån av andra skattskyldiga personer på sådana transaktioner som beskrivs i punkt 2 och som är till direkt nytta för resebyråns kund skall inte berättiga till avdrag eller återbetalning i någon medlemsstat.

8. Resebyrån får tillämpa gängse mervärdesskatteregler på alla tjänster som omfattas av de särskilda bestämmelserna om beskattning av vinstmarginalen.

9. Om resebyrån tillämpar gängse mervärdesskatteregler på de tillhandahållna resetjänsterna, skall den ha rätt att från den skatt som den är skyldig dra av den mervärdesskatt som skall betalas eller har betalats för de tjänster som dess leverantörer tillhandahållit, om dessa transaktioner är till direkt nytta för kunden.

Rätten till avdrag inträder när skatten skall betalas för de tjänster för vilka resebyrån väljer att tillämpa gängse mervärdesskatteregler.

10. Om resebyrån tillämpar både gängse mervärdesskatteregler och de särskilda bestämmelserna för beskattning av vinstmarginalen måste den, i enlighet med de regler som fastställts av medlemsstaterna, föra separata räkenskaper för de transaktioner som omfattas av vart och ett av dessa system."

2) I artikel 15.14 skall andra stycket utgå.

3) I artikel 28.3 skall g utgå.

4) I bilaga E skall punkt 15 utgå.

5) I bilaga F skall punkt 27 utgå.

Artikel 2

Rådets beslut om att på begäran av Kungariket Belgien av den 13 september 1978 bevilja Kungariket Belgien ett undantag enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG skall upphävas.

Artikel 3

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2003. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta.

Dessa bestämmelser som antas av medlemsstaterna skall innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Medlemsstaterna skall själva besluta om hur denna hänvisning skall göras.

Artikel 4

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 5

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

[...]