RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN till den budgetansvariga myndigheten om garantier som berör den allmänna budgeten Situationen per den 31 december 2003 {SEK(2004) 922}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Del 1: Operationer som har inletts sedan rapporten per den 30 juni 2003, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

1. Inledning: Transaktionernas natur

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per 30 juni 2003

3. Risksituationen

3.1. Utestående belopp per 31 december 2003

3.2 Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år per 31 december 2003

3.3 Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år per 31 december 2003

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

4.2. Intervention från garantifonden

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

6. Garantifondens situation per 31 december 2003

7. Relativ soliditet

Del 2: Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i de länder utanför gemenskapen som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

2. Kandidatländerna

2.1. Bulgarien

2.2 Rumänien

2.3 Turkiet

3. Västra Balkan

3.1 Bosnien och Hercegovina

3.2 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

3.3 Serbien och Montenegro

4. De nya oberoende staterna

4.1 Armenien

4.2 Vitryssland

4.3 Georgien

4.4 Moldavien

4.5 Tadzjikistan

4.6 Ukraina

5. Övriga icke medlemsstater

5.1 Algeriet

5.2 Argentina

5.3 Brasilien

5.4 Jordanien

Förkortningar

Del 1:

Transaktioner sedan rapporten från den 30 juni 2003, riskutvecklingen och utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten [1]

[1] Observera att ett arbetsdokument från kommissionen innehåller en bilaga med detaljerade tabeller och kommentarer till denna rapport.

1. Inledning: Transaktionernas natur

De risker som täcks av garantier ur gemenskapens budget avser låne- och garantitransaktioner av två slag: transaktioner med makroekonomiska mål och transaktioner med mikroekonomiska mål.

1.1. Transaktioner med makroekonomiska mål

Denna typ av transaktioner gäller framför allt betalningsbalanslån till medlemsstater eller tredje land. Lånen är vanligtvis förenade med strikta villkor för den ekonomiska politiken.

1.2. Transaktioner med mikroekonomiska mål

Här rör det sig om lån för finansiering av projekt, där återbetalningstiden vanligen är lång och återbetalning sker med hjälp av de medel som projektet i fråga är avsett att generera. I allmänhet är det företag, finansiella institut eller tredjeländer som beviljas dessa lån som omfattas inte bara av sedvanliga bankgarantier utan även av gemenskapsgarantin.

Här avses Euratomlån till medlemsstater och lån till medlemsstater inom ramen för de nya gemenskapsinstrumenten [2], samt Euratomlån och EIB-lån till länder utanför gemenskapen (länder i Medelhavsområdet, Central- och Östeuropa, länder i Asien Latinamerika och Sydafrika samt Ryssland).

[2] Förekommer inte sedan 1995.

2. Operationer som har inletts sedan rapporten per 30 juni 2003

Beträffande makroekonomiskt stöd till tredjeländer antogs ett nytt rådsbeslut som ändrar beslut nr 2002/882 om ytterligare makroekonomiskt stöd till Serbien och Montenegro den 25 november 2003 [3]. Utbetalningar genomfördes på grundval av befintliga beslut till förmån för Rumänien (50 miljoner euro), Serbien och Montenegro (30 miljoner euro) och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (18 miljoner euro).

[3] EUT L 311, 27.11.2003, s. 28.

Beträffande Euratom fattade kommissionen inga nya beslut under den berörda perioden och inga delutbetalningar av lån gjordes heller på grundval av befintliga beslut.

3. Risksituationen

De risker som påverkar gemenskapens budget kan bedömas med hjälp av två olika metoder:

- Den metod som ofta används av banker och som utgår från en beräkning av det totala utestående lånebeloppet en bestämd dag (se tabell A1 i bilagan).

- Den i budgetarbete vanligare metoden, enligt vilken det största belopp som gemenskapen kan behöva betala ut under budgetåret beräknas.

Denna andra metod har i sin tur tillämpats på två olika sätt, nämligen

- med hänvisning till endast faktiska utbetalningar på dagen för rapporten från antagandet att det inte finns några förtida återbetalningar (se tabell A2 i bilagan, som visar den lägre gränsen för den maximirisk som kan belasta gemenskapens budget),

- i ett längre perspektiv med hänvisning till alla de transaktioner som beslutats av rådet eller föreslagits av kommissionen för att bedöma effekten på framtida budgetar, utifrån antagandet att de av kommissionens förslag som ännu inte har antagits eller som befinner sig på planeringsstadiet godtas (se tabell A3 i bilagan, som visar den övre gränsen för den maximirisk som belastar gemenskapens budget).

Den senare metoden ger en uppfattning om omfattningen av de risker som är förknippade med förslagen. Den förutsätter emellertid att ett antal antaganden görs när det gäller utbetalningsdatum, villkor för återbetalning (se bilagan), räntesatser [4] och växelkurser [5].

[4] För de nya transaktionerna i tabell A 3 har en räntesats på 5,49 % (enligt EIB:s meddelande) tillämpats.

[5] De växlingskurser som tillämpats för lån i andra valutor än euro är de som gällde den 31 december 2003.

Resultaten framgår av tabellerna A1-A3 i bilagan, där beräkningar av risker i samband med lån till länder inom och utom gemenskapen redovisas.

Totalbeloppen i tabellerna innefattar risker av skilda slag. När det gäller makroekonomiskt stöd rör det sig exempelvis om lån till ett land och beträffande transaktioner med nya gemenskapsinstrument och EIB om lån till projekt.

I den analys som följer görs skillnad mellan total risk, risker som hänför sig till medlemsstaterna och risker som gäller icke-medlemsländer.

3.1. Utestående belopp per den 31 december 2003

Det totala riskbeloppet den 31 december 2003 uppgick till 15 062 miljoner euro, jämfört med 15 067 miljoner euro den 30 juni 2003. Se tabell A1 i bilagan.

De transaktioner som påverkat det utestående lånebeloppet sedan föregående rapport återfinns i nedanstående tabell.

>Plats för tabell>

Det utestående belopp som avser medlemsstaterna var 24 miljoner euro per den 31 december 2003 jämfört med 32 miljoner euro per den 30 juni 2003.

Det utestående belopp som avser tredje land var 15 037 miljoner euro per den 31 december 2003 jämfört med 15 035 miljoner euro per den 30 juni 2003.

3.2 Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år per den 31 december 2003

- Den totala risken för 2004 uppgår till 1 962 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner som avser medlemsstaterna uppgår till 24 miljoner euro.

- Risken vid transaktioner som avser tredje land uppgår till 1 938 miljoner euro.

- Situationen beskrivs i tabell A2 i bilagan.

3.3 Maximal risk som kan belasta gemenskapens budget, redovisad år för år per den 31 december 2003

Den maximala teoretiska risken för 2004 uppgår till 2 076 miljoner euro. Från och med 2005 kommer den att öka för att år 2012 uppgå till 3 712 miljoner euro.

- Den maximala teoretiska risk som avser medlemsstaterna är identisk med den som redovisas i tabell A2.

- För länderna utanför gemenskapen uppgår den till 2 053 miljoner euro 2004. Från och med 2005 kommer den att öka för att 2012 uppgå till 3 712 miljoner euro.

Den maximala teoretiska risken framgår av tabell A3 i bilagan.

4. Utnyttjandet av de garantier som belastar budgeten

4.1. Användningen av de likvida medlen

Kommissionen har brukat sina likvida medel (enligt artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel). Genom detta förfarande kan förseningar av kommissionens betalningar undvikas i de fall låntagarens återbetalning är försenad.

4.2. Intervention från garantifonden

Genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994 inrättas en garantifond för åtgärder avseende tredje land. Om en förfallodag för en betalning av ett lån som beviljats av gemenskapen överskrids av låntagaren, skall garantifonden täcka underskottet inom tre månader efter förfallodagen.

Om en låntagare överskrider förfallodagen för ett lån som omfattas av en garanti som belastar gemenskapens budget aktiveras gemenskapsgarantin tidigast tre månader efter förfallodagen. Gemenskapen skall vidta åtgärder inom tre månader från mottagandet av EIB:s begäran om aktivering av garantin. Kommissionen beviljar då att banken lyfter motsvarande belopp från garantifonden.

Den dröjsmålsränta som låntagarna är skyldiga för tiden mellan det att likvida medel görs tillgängliga från gemenskapsbudgeten och att garantifonden aktiveras lyfts från fonden och betalas tillbaka till de likvida medlen. För EIB-lån beräknas dröjsmålsräntan för tiden mellan den dag då återbetalningen skulle ha gjorts och den dag banken tog emot de likvida medlen från kommissionen.

5. Analys av gemenskapens teoretiska kapacitet att bevilja lån och garantier till tredje land

Garantifondmekanismen innebär i praktiken en begränsning av unionens utlåningskapacitet gentemot tredje land, eftersom de anslag som är disponibla för avsättningarna till fonden begränsas till det belopp som anges för garantireserven i budgetplanen [6].

[6] Det belopp som införts i budgetplanen 2000-2006 är 200 miljoner euro i 1999 års priser. Beloppet var 2003 217 miljoner euro och 2004 221 miljoner euro.

Vid varje givet tillfälle begränsas utlåningskapaciteten till det utrymme som står till förfogande under taket för garantireserven. Detta utrymme är lika med reservens totala storlek minus summan av de avsättningar som redan skett eller som är under förberedelse.

Tabell A4 innehåller en beräkning av gemenskapens utlåningskapacitet gentemot tredje land under perioden 2004-2006 enligt garantifondssystemet. En närmare beskrivning av beräkningssättet återfinns, jämte hänvisningar till rättsakter, i bilagan till denna rapport.

På grundval av de beslut som har antagits, föreslagits eller planerats av rådet och kommissionen (se tabell A4 i bilagan), kommer ett belopp på 208,07 miljoner euro att användas från garantireserven under 2004, vilket innebär att ett belopp på 12,93 miljoner euro är disponibelt för ytterligare lånetransaktioner under garantin.

Om hänsyn tas till hur reserven för garantier påverkas av avsättningarna till garantifonden i samband med de lån som beviljats, föreslagits eller planerats för 2004 kommer den återstående årliga utlåningskapaciteten att bli

- 143,71 miljoner euro för lån som till 100 % garanteras genom gemenskapens budget eller

- 221,09 miljoner euro för lån som garanteras till 65 % (genom tillämpning av rådets beslut 2000/24/EG av den 22 december 1999).

Per den 31 december 2003 uppgick de utestående lånen och lånegarantierna till tredje land till totalt 15 186 miljoner euro.

>Plats för tabell>

Förhållandet mellan fondens tillgångar och de utestående beloppen uppgår enligt förordningens definition till 10,48 %, vilket är mer än de 9 % som fastställs som målbelopp i förordning nr 1149/1999 om ändring av förordning nr 2728/94 om fondens inrättande. Om fondens tillgångar vid årets slut överstiger målbeloppet, skall överskottet föras upp på en särskild post i inkomstberäkningen i Europeiska unionens allmänna budget. Överskottet i slutet av budgetåret 2003 var 223,16 miljoner euro.

6. Garantifonden per den 31 december 2003

Garantifondens behållning uppgick per den 31 december 2003 till 1 592,13 miljoner euro. Under andra halvåret 2003 ägde följande transaktioner rum:

- Den 22 augusti 2003 aktiverades fonden till följd av en utebliven återbetalning av ett lån till Argentina på 2 688 551,39 US-dollar (motsvarande belopp i euro är 2 468 518, 13).

- Kommissionen informerades av EIB om förseningar av återbetalningen av ett lån till Argentina på 2 689 781,25 US-dollar, vilket kan leda till att fonden aktiveras under det första halvåret 2004.

- Nettoavkastningen på fondens tillgångar uppgick till 30,3 miljoner euro.

- Den första årliga överföringen från reserven till garantifonden uppgick till 145,67 miljoner euro. Fondens överskott för år 2002 uppgick till 263,33 euro. Dessa två belopp kvittades mot varandra enligt kompensationsmekanismen, vilket utmynnade i en överföring på 117,66 miljoner euro från fonden till Europeiska unionens budget den 25 augusti 2003. Den andra överföringen uppgick till 2,25 miljoner euro och gjordes den 2 januari 2004.

7. Relativ soliditet

Förhållandet mellan det belopp som ingick i fonden den 31 december 2003 (1 592,13 miljoner euro) och den maximala teoretiska risken för lån till tredje land under 2004 (2 053 miljoner euro), uppgår till 78 % (se tabell A3 i bilagan).

Del II:

Bedömning av potentiella risker: ekonomiskt och finansiellt läge i de tredjeländer som är föremål för de mest betydande lånetransaktionerna

1. Inledning

Siffrorna i del 1 av rapporten ger information om de kvantitativa aspekterna på den risk som belastar den allmänna budgeten. Dessa uppgifter behöver emellertid kompletteras med en bedömning av de kvalitativa aspekterna, som påverkas av transaktionerna och låntagarnas situation. I detta avsnitt analyseras de händelser som inträffat under den senaste tiden och som kan påverka riskerna vad avser de aktuella länderna.

Liksom i tidigare rapporter innehåller bedömningen av landrisken i del 2 en tabell med indikatorer på landrisken (se bilagorna) i alla de tredjeländer som mottagit makroekonomiskt stöd från EG och som fortfarande har skulder till EG. Riskbedömningen omfattar dessutom de övriga tredje länder som vardera svarar för minst 2 % av den totala utestående skulden till EG (främst genom lånegarantier i anslutning till EIB-projekt) och som antingen definieras som "kraftigt skuldsatta" enligt Världsbankens kriterier eller har betydande obalanser i sin utlandsskuld eller skuldsituation.

Som ett komplement till detta ges ytterligare en analys i textform för samtliga undersökta länder för att ta hänsyn till nya uppgifter som kan påverka riskbedömningen.

Sammanfattningsvis täcker analysen av länderna 44,8% av den totala utestående skuld där EG står som långivare eller garant via sin budget, och riskbedömningen blir därför meningsfull.

2. Kandidatländerna

Den reala tillväxten förblev över 4 % i hela området vilket underlättade en stabilisering av de offentliga finanserna men samtidigt bidrog till en betydande importtillväxt, vilket ledde till att bytesbalansunderskottet förvärrades.

2.1. Bulgarien

Trots det svåra läget i världsekonomin under 2003 kännetecknades den bulgariska ekonomin av fortsatt hög tillväxt och stabilitet. Den reala BNP-tillväxten låg kvar på 4,2 % under de första tre kvartalen 2003. Den hölls uppe av en stark privat konsumtion och privata investeringar, tack vare stora ökningar av bankernas utlåning, sysselsättning och utländska direktinvesteringar. Den kraftiga inhemska efterfrågan yttrade sig dock i en kraftig importtillväxt som inte helt och hållet uppvägdes av exporttillväxten. Efter en period med låg inflation under det första halvåret 2003 ökade denna något under det andra halvåret till följd av högre livsmedels- och energipriser. Inflationen var därför 2,3 % i genomsnitt under 2003 men uppe på 5,6 % i slutet av året. Arbetslösheten gick tillbaka kraftigt till 12,7 % av arbetskraften fram till september 2003 och var mer än 4,5 procentenheter lägre än ett år tidigare. Många arbetstillfällen skapades i både den privata sektorn och genom offentliga arbetsmarknadsprogram. Det privatiseringsprogram som delvis har blivit fördröjt kommer eventuellt att ta fart under de kommande veckorna och månaderna eftersom beslut fattades om att slutföra privatiseringen av telekomsektorn i februari och att genomföra en ny strategi för försäljning av tobaksbolagets tillgångar. Standby-avtalet med IMF från februari 2002 fullföljdes framgångsrikt i februari 2004 och ett nytt s.k. förebyggande avtal övervägs för närvarande.

Sedelfondsystemet, genom vilket den nationella valutan binds till euron vid en kurs på BGN 1,95583= EUR 1, backas fortfarande upp av stora reserver i utländsk valuta. Den kraftiga apprecieringen av euron i förhållande till den amerikanska dollarn har bidragit till att landets yttre konkurrenskraft har gått tillbaka något, men effekterna av detta bör begränsas av strukturen på Bulgariens utrikeshandel, där importen till stor del sker i dollar (energi, råvaror) medan exporten sker i euro (tillverkade varor och turism). Uppgifterna om betalningsbalansen för tiden fram till november 2003 visar att bytesbalansunderskottet var mycket högre än tidigare år på grund av ett stort handelsunderskott, som inte uppvägdes i lika hög grad som tidigare år av andra poster i bytesbalansen. Restposten (net errors and omissions) var dock fortfarande över 2 % av BNP vilket kan leda till att resultatet blir bättre när de slutliga uppgifterna finns till förfogande. Nettoinflödet av utländska direktinvesteringar nådde en rekordnivå 2003, då de redan fram till november uppgick till 6,6 % av BNP. Centralbankens reserver i utländsk valuta fortsatte att öka och motsvarar nu mer än sex månaders import av varor och tjänster exklusive faktorinkomster.

Finanspolitisk disciplin är fortfarande avgörande när det gäller att bevara intern och extern stabilitet. Under år 2003 var den offentliga sektorns likviditetsöverskott som mest i oktober uppe på 2,8 % av BNP. Efter en del engångsutgifter i slutet av året är det troligt att den offentliga sektorns finanser nådde ett saldo nära balans för hela året. Den offentliga skulden har fortsatt minska, från drygt 100 % av BNP 1997 till under 50 % av BNP under andra halvåret 2003. Utlandsskulden minskade till under 70 % av BNP, vilket delvis berodde på att en stor andel av skulden var denominerad i US-dollar. Regeringen fortsätter sin aktiva skuldförvaltningsstrategi i syfte att minska riskerna genom att successivt övergå från en denominering i US-dollar till en denominering i euro, från korta till långa löptider, från obligationer med rörlig ränta till obligationer med bunden ränta och från utländsk till inhemsk finansiering.

2.2 Rumänien

Under andra halvåret 2003 förblev den makroekonomiska utvecklingen i stort sett positiv, med hållbar tillväxt i kombination med en ytterligare minskad inflation. Tillväxten föreföll dock alltmer obalanserad, med tydliga tecken på ett ökande bytesbalansunderskott.

I oktober 2003 fullgjorde Rumänien framgångsrikt den slutliga översynen av sitt standby-avtal med IMF, som har bidragit till en sund makroekonomisk politik och framsteg med strukturreformerna. Finanspolitiken har förblivit relativt försiktig och den penningpolitik som drivs har fallande inflation som sitt främsta mål, samtidigt som man slår vakt om extern konkurrenskraft. Under 2003 kunde den nedåtgående trenden i inflationen bibehållas och i slutet av året registrerades en inflation på 14,1 %, vilket innebär att regeringens mål för året kunde uppfyllas.

Den ekonomiska återhämtning som har pågått i Rumänien sedan fyra år kunde fortsätta, eftersom den ekonomiska tillväxten förblev kraftig. Den reala tillväxten var 4,9 % 2002 och uppmättes under de första tre kvartalen 2003 till 4,7 % på årsbasis. Tillväxten var dock enbart driven av inhemsk efterfrågan, särskilt genom att hushållens konsumtion ökade kraftigt, med 6 % på årsbasis under tredje kvartalet, stödd av ökande lån till konsumtion och en genomsnittig real löneökning på nästan 9 % 2003.

Investeringsutgifterna steg kraftigt med en årlig ökningstakt på nästan 8 % under de första tre kvartalen 2003 och importtillväxten förblev hållbar och uppgick till nästan 12 % jämfört med motsvarande period 2002. Exporttillväxten mattades samtidigt av betydligt under 2003, till strax över 8 % jämfört med motsvarande period 2002. Detta återspeglades också av att industriproduktionen ökade betydligt långsammare 2003 än under de närmast föregående åren. Nettoexportens bidrag till tillväxten blev följaktligen negativt under 2003.

Bytesbalansunderskottet vidgades betydligt under 2003 och väntas uppgå till klart över 5 % av BNP under året. Mot denna bakgrund har finanspolitiska åtgärder aviserats för 2004 och även åtgärder avseende banksystemet, som syftar till att begränsa kredittillväxten till en nivå som är förenlig med att hålla bytesbalansunderskottet under kontroll.

Flödet av utländska nettoinvesteringar förblev visserligen fortfarande på en blygsam nivå, men ökade till över 1 miljard euro under de första tio månaderna 2003, vilket dock innebär en viss ökning jämfört med tidigare år.

Rumäniens officiella valutareserv planade ut mot slutet av 2003, men förblir på en betryggande nivå motsvarande 3,7 månaders import av varor och tjänster. Ratingen av dess utlandsskuld förbättrades av flera kreditinstitut, för skulder denominerade i såväl nationell som utländsk valuta. Efter att ha ökat till 14,9 miljarder euro i slutet av 2002, ökade utlandsskulden ytterligare till 16,0 miljarder euro i oktober 2003, men den förblev oförändrad i förhållande till BNP (34,4 % av BNP).

2.3 Turkiet

På kort och medellång sikt har de turkiska myndigheterna den svåra uppgiften framför sig att genomföra de IMF-stödda reformerna och betala av landets tunga skuldbörda, samtidigt som bytesbalansunderskottet vidgas till följd av en återhämtning av efterfrågan och en betydande appreciering av den reala växelkursen.

BNP ökade med mer än 5 % 2003, tack vare kraftig export och uppbyggnad av lager, medan konsumtionen än så länge har förblivit återhållsam, vilket återspeglar att ökningen av real disponibel inkomst har varit svag. De senaste månadernas utveckling har framför allt kännetecknats av en fortlöpande minskning av inflationstrycket, med en konsumentprisinflation på 18,4 % på årsbasis i december 2003, vilket är den lägsta nivån på länge. Det officiella målet för slutet av året var 20 %, medan målet för december 2004 är 12 %. Den genomsnittliga årliga inflationen minskade således från 45,0 % 2002 till 25,3 % 2003. De viktigaste orsakerna till denna positiva utveckling är en stram finanspolitik och den betydande reala apprecieringen av den turkiska valutan. Att den turkiska valutan är stark beror framför allt på att förtroendet för marknaden har ökat, på omvänd valutasubstitution och på att den reala räntedifferensen fortfarande är hög. Den varaktiga minskningen av inflationstrycket och minskande förväntningar om inflation har lett till att den turkiska centralbanken har sänkt sina nyckelräntor avsevärt. Detta bör bidra till att främja investeringar och konsumtion. Dessutom har finansieringskostnaderna för underskotten i den offentliga sektorn gått tillbaka betydligt.

Trots att den nuvarande regeringen har vidtagit ett antal åtgärder som har varit vidlyftiga i utgiftshänseende har finanspolitiken i stort sett hållits på rätt spår. Inför de lokala valen i mars 2004 finns det dock en risk för att finanspolitiken kommer att avvika från plan inom en nära framtid. De turkiska myndigheterna uppnådde 2003 det överskottsmål för den offentliga sektorns finanser på central nivå som hade överenskommits med IMF, nämligen 5 % av BNP. Det offentliga överskottet kommer troligen att bli nära det officiella målet på 6,5 % av BNP. Bruttoskuldkvoten väntas minska från 95 % av BNP 2002 till 86,3 % i slutet av 2003.

Bytesbalansen försämrades under andra halvåret 2003, från ett underskott på 1,8 % under de första sex månaderna till runt 2,5 % i november. Inkomsterna från turism förblev dock förvånansvärt stabila efter det snabba slutet på kriget i grannlandet Irak, medan utländska direktinvesteringar däremot förblev obetydliga. Centralbankens reserver i utländsk valuta uppgick till 38 miljarder euro i december 2003, vilket motsvarar ungefär 6 månaders import.

3. Västra Balkan

Inga väsentliga förändringar i fråga om skuldbelastningen för offentliga skulder och utlandsskulder har registrerats sedan förra rapporten. Situationen för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien har dock fortsatt att förbättras.

3.1 Bosnien och Hercegovina

Inom ramen för det nuvarande IMF-programmet (som hittills har löpt enligt plan), som nyligen förlängdes till slutet av februari 2004, bibehöll Bosnien och Hercegovina under 2003 makroekonomisk stabilitet och låg inflation, samtidigt som landet fortsatte det finanspolitiska konsolideringsarbetet. De senaste beräkningarna pekar mot en avmattning av den reala BNP-tillväxten, till 3,5 % (jämfört med 5,5 % 2002), vilket delvis är ett resultat av ogynnsamma yttre förutsättningar och torka, men även återspeglar att de inhemska källorna till tillväxt är otillräckliga när det offentliga stödet minskar. Tack vare att landet har hållit sig strikt till sedelfondsystemet har inflationen kunnat hållas under kontroll och den uppgick under de första nio månaderna av 2003 till 0,6 % i genomsnitt. De offentliga utgifterna ligger visserligen fortfarande på en hög nivå, men de beräknas ha minskat från 48 % av BNP 2003 från 51 % 2002. Efter det att inkomsterna förbättrades under 2002 och det beräknade konsoliderade offentliga underskottet justerades nedåt till 7,1 % av BNP (2,2 % efter bidrag), lade myndigheterna fast ett mål på 6,4 % av BNP (2,2 % efter bidrag) för det offentliga underskottet 2003. Tack vare goda inkomster, men även besparingar på utgiftssidan, förefaller detta mål ha överträffats (enligt uppgifterna för september), och det offentliga underskottet beräknas nu till 3,4 % av BNP (och blir efter bidragen till ett litet överskott). Den inhemska offentliga skulden (som innefattar försenade betalningar, krigsskador och frysta valutatillgångar) är fortfarande inte helt klarlagd. Den kan ha nått en nivå på runt 45 % av BNP och den sammanlagda skuldkvoten skulle därmed uppgå till cirka 80 % av BNP.

På grund av en viss åtstramning av den monetära politiken för att motverka låneboomen, beräknas bytesbalansunderskottet ha minskat något till just under 18 % av BNP (mot 18,5 % 2002). Nivån på bruttoreserverna i utländsk valuta bör motsvara runt 4,2 månaders import (jämfört med 4,8 månader i slutet av 2002). Enligt de senaste uppgifterna blev utlandsskulden (främst på grund av återbetalningar till IMF och Världsbanken) 39 % av BNP i slutet av 2002 (nedreviderad från 47 % enligt den ursprungliga beräkningen) och den väntas minska ytterligare något på medellång sikt. Skuldtjänstkvoten i förhållande till exporten, som ökade till 8,5 % 2002, var kvar på samma nivå 2003 och väntas minska under de kommande åren. Bosnien och Hercegovina har inte betygsatts av kreditvärderingsinstituten. Enligt Europeiska utvecklingsbankens övergångsindikatorer, som skall ge en bild av hur reformarbetet framskrider i central- och östeuropeiska länder, ligger Bosnien och Hercegovina långt ner på listan, även om vissa framsteg har gjorts.

Landet klarade visserligen att betala räntor och amorteringar på utlandsskulden under andra halvåret 2003, men betalningsbalansen och utlandsskulden löper fortfarande risk att förvärras ytterligare på grund av stora underskott i bytesbalansen, minskande utlandsbistånd och en inhemsk offentlig sektor som är högt skuldsatt.

3.2 F.d. jugoslaviska republiken Makedonien

BNP-tillväxten i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien beräknas ha nått 3 % 2003, vilket i stort sett ligger i linje med de ursprungliga prognoser som gjordes av myndigheterna och av IMF. Inflationen förblev låg under 2003, med konsumentprisökningar på 2,6 % på årsbasis i december. Det finanspolitiska resultatet förbättrades avsevärt under 2003. Det offentliga underskottet beräknas ha varit runt 1,5 % av BNP, jämfört med en prognos på 2,7 % i början av året och 5,7 % som var det resultat som registrerades för 2002. I oktober 2003 godkände IMF:s styrelse den första översynen av standby-avtalet, som kommer att löpa ut i juni 2004.

På utrikessidan konstateras för 2003 en liten minskning i det allmänna handelsutbytet i nominella (euro-) termer. Exporten förblev stabil jämfört med 2002, medan importen minskade med 6 %. Underskottet i handelsbalansen väntas ha nått ungefär 700 miljoner euro eller 17,2 % av BNP, mindre än 2002 i eurotermer och i förhållande till BNP, men större om det mäts i dollar på grund av växelkurseffekterna. Bytesbalansunderskottet (före bidrag) för 2003 beräknas till 8,3 % av BNP eller 6,2 % av BNP om utländskt bistånd (2,1 % av BNP) räknas in. Reserverna i utländsk valuta bibehölls under 2003 på en nivå motsvarande runt fyra månaders import, som är det mål som har lagts fast under IMF-programmet. Utlandsskulden minskade avsevärt till 33 % av BNP i slutet av 2003, en relativt blygsam nivå jämfört med andra länder i området. Risker för betalningsbalansen kan uppstå genom ett spekulationstryck på marknaden för utländsk valuta, genom att importen blir större än väntat på grund av tullsänkningar och genom att inflödet av privata transfereringar bromsas upp. På medellång sikt hänger de största riskerna samman med den inrikespolitiska situationen och särskilt med ihållande etniska spänningar inom landet. På det hela taget fortsatte riskprofilen för landet förbättras under det andra halvåret 2003, tack vare den finanspolitiska konsolideringen och bibehållandet av en sund makroekonomisk ram i samråd med IMF.

3.3 Serbien och Montenegro

Under andra halvåret 2003 var den makroekonomiska politiken i Serbien och Montenegro fortfarande inriktad på bibehållen makroekonomisk stabilitet i linje med det pågående IMF-programmet, ett treårigt utvidgat avtal som godkändes i maj 2002. Strukturreformerna fortskred emellertid i långsammare takt under 2003, framför allt har omstruktureringen av de stora socialt och offentligt ägda företagen och bankprivatiseringsprocessen blivit fördröjda. Real BNP beräknas ha ökat med 3 % (jämfört med ett ursprungligt tillväxtmål på 3,5-4,5 %) med tjänste- och transportsektorerna som främsta drivkraft, medan industri- och jordbruksproduktionen gick tillbaka jämfört med förra året. Inflationen fortsatte minska och låg på 8 % i slutet av 2003.

Enligt planen i IMF-programmet skulle Serbiens och Montenegros bytesbalansunderskott för 2003 minska till 11 % av BNP före bidrag (från 12,8 % 2002), till följd av en minskad efterfrågan på import och en allt bättre export. Kvoten mellan export och import är fortfarande bara 38,5 %, och underskottet i handelsbalansen beräknas ha ökat till 23,3 % av BNP. De löpande nettotransfereringarna, främst i form av överföringar från utlandet, ökade med 37 % (under de första åtta månaderna 2003) och har hjälpt till att finansiera en stor del av underskottet i handelsbalansen. Vissa negativa trender i den kapitalmässiga och finansiella utvecklingen under första halvåret 2003 kunde vändas under andra halvåret tack vare en del framgångsrika privatiseringsaffärer i Serbien, som i hög grad bidrog till ett kraftigt nettoinflöde av utländska direktinvesteringar, som blev 1 060 miljoner euro i stället för 550 miljoner euro som ursprungligen förväntades. Detta resulterade i att reserverna i utländsk valuta fortsatte öka och de rapporterades vid slutet av 2003 uppgå till mer än 3 miljarder euro (motsvarande 4,5 månaders import). Inflödet av utländska direktinvesteringar väntas dock bli betydligt lägre under de kommande åren och det kommer att bli allt viktigare att reformprocessen i Serbien och Montenegro lockar fler utländska direktinvesteringar för nyetableringar till landet.

Beträffande utlandsskulden (som i slutet av september beräknades till 11,5 miljarder euro eller runt 61 % av BNP) som regleras genom det övergripande avtal som slöts med Parisklubben 2001 (och som innebär en gradvis skuldminskning till 66 %) har även bilaterala avtal slutits med de största fordringsägarna i Parisklubben (utom Italien, Japan och Finland). I november 2003 undertecknades viktiga avtal om skuldlättnad med Kina och Ryska federationen. Trots att förhandlingarna har återupptagits och att myndigheterna har gjort ansträngningar har Serbien och Montenegro ännu inte lyckats nå någon överenskommelse med de kommersiella fordringsägarna i Londonklubben, som har varit ovilliga att bevilja lika generösa villkor som Parisklubben. Efter ett besvärligt första halvår har den yttre situationen i allmänhet förbättrats under det andra halvåret 2003. Ekonomins hållbarhet gentemot omvärlden kommer dock att förbli en stor utmaning under de kommande åren.

4. De nya oberoende staterna

En sund tillväxt har bidragit till finanspolitisk stabilisering och en allmän förbättring av bytesbalansunderskotten. Om denna trend fortsätter och åtföljs av framgångar med strukturreformerna, kan den leda till positiva effekter när det gäller ländernas förmåga att klara sina skuldbördor.

4.1 Armenien

Armeniens ekonomiska tillväxt fortsätter att överträffa förväntningarna. Under de första nio månaderna 2003 nådde den reala BNP-tillväxten 15,2 %, med diamantslipning samt byggnads-, gruv- och metallindustri som huvudsakliga drivkrafter. Privata bidrag och lån från olika källor med anknytning till armenier i utlandet finansierade investeringar i byggprojekt, vägar och kulturella anläggningar till ett belopp motsvarande 2-3 % av BNP under både 2002 och 2003. Enligt provisoriska uppgifter beräknas den ekonomiska tillväxten för hela 2003 hamna på en ny rekordnivå på 13,9 %. Industriproduktionen ökade nästan 15 % medan tillväxten i jordbrukssektorn stannade på 4 %. Inflationen på 12-månadersbasis låg på 8,5 % i december 2003 och överskred därmed det mål för inflationen på 3 % som Armeniens centralbank hade satt upp. Detta berodde på att vissa livsmedelspriser ökade snabbt under året. Finanspolitiken är fortfarande försiktig och regeringen lyckades minska mängden obetalda utgifter till ett försumbart belopp under 2003. Skatteinkomsterna i förhållande till BNP är fortfarande på en relativt låg nivå (14,6 % 2002). Det nominella målet för skatteuppbörden uppnåddes under 2003, men skatteinkomsternas andel av BNP beräknas ha gått tillbaka, delvis på grund av en hög tillväxt av bidragsfinansierad ekonomisk aktivitet som inte beskattas. Det offentliga underskottet beräknas bli mellan 2-2,5 % av BNP 2003-2004. Liksom tidigare år täcks det offentliga underskottet huvudsakligen genom extern finansiering till förmånliga villkor.

Bytesbalanssituationen har gradvis förbättrats under de senaste åren med stöd av privata och offentliga transfereringar. Handelsbalansen försämrades 2003 på grund av en stor efterfrågan på import inom den blomstrande byggsektorn samt det speciella mönster för import och export som råder inom diamantförädlingssektorn. Underskottet i bytesbalansen beräknas ha ökat från 6,6 % av BNP 2002 till 7,7 % 2003. Bruttoreserverna i utländsk valuta är av en betryggande storleksnivå och motsvarar närmare fyra månaders import. Dramen har i stort sett varit stabil och beräknas i reala effektiva termer ha ökat en aning i värde efter en nedgång 2002. Avtalet med Ryssland om utbyte av skulder mot aktieinnehav fick ökningen av den nominella utlandsskulden att bromsas upp under 2003 och utlandsskulden i US-dollar förblev under året stabil på omkring 1020 miljoner, medan den i förhållande till BNP beräknas ha minskat till under 40 %. Armenien betalade också tillbaka sin utestående skuld till Turkmenistan in natura. Den kraftiga exporttillväxten, särskilt slipade diamanter, har inneburit att utlandsskuldens nettonuvärde i förhållande till exporten beräknas ha gått ner från omkring 130 % i slutet av 2002 till runt 94 % 2003.

4.2 Vitryssland

Enligt preliminära offentliga uppgifter ökade den reala BNP-tillväxten i Vitryssland under 2003 från 4,7 % 2001-2002 till 6,8 %. Vitryssland tycks därmed vara tillbaka i tillväxtspåret efter den markanta avmattning som konstaterades under de senaste åren, när landets resultat låg tydligt efter övriga länder inom det forna Sovjetunionens ekonomiska område. Vitrysslands ekonomi följer som regel Rysslands mycket nära och dess kraftiga uppgång 2003 kan i stor utsträckning förklaras genom Rysslands stora ekonomiska framsteg. En stor del av tillverkningssektorn i Vitryssland är nära integrerad med ryska företag, Ryssland tar emot en betydande del av Vitrysslands export, både industriprodukter och jordbruksprodukter, och många medborgare i Vitryssland arbetar i Ryssland.

Inflationen var 2003 fortfarande över 25 % (vilket är den högsta årliga inflationen i forna Sovjetunionen). Denna inflationstakt utgör visserligen en klar förbättring jämfört med de senaste årens hyperinflation (KPI-inflationen uppgick t.ex. till 169 % år 2000), men den återspeglar en relativt lös penningpolitik, som stämmer dåligt överens med växelkursens starka bindning till den ryska rubeln (Vitryssland avser att ingå en fullständig valutaunion med Ryssland från och med januari 2005). För att inflationen skall kunna minskas permanent bör löneökningarna inte överskrida produktivitetsvinsterna och möjligheterna att lätt skaffa lån bör begränsas. Detta är dock politiskt svårt att genomföra, eftersom de statligt ägda företagen spelar en viktig roll och landet fortfarande styrs enligt en ekonomisk modell som slår vakt om den centrala förvaltningens strikta kontroll över landets politiska och ekonomiska utveckling. En striktare penningpolitik skulle även ge äkta incitament till en omstrukturering av de omoderna och ineffektiva ekonomiska system som råder och som kännetecknas av att viktiga företag hålls flytande genom vidlyftig lånefinansiering. Denna politik har konsekvent blockerat landet från all vidare finansiering genom IMF.

Sedan början av 2000 har regeringen accepterat att det är nödvändigt att samordna de olika växelkurser som tillämpas för valutan, den har ersatt all centralbankens skattemyndighetsliknande verksamhet med subventioner ur den offentliga budgeten och den har lovat att tygla trycket på bankerna att bevilja lån till nyckelsektorer. Regeringens avreglering av växelkursen och den planerade valutaunionen med Ryssland kan leda till stora förbättringar, under förutsättning att dessa åtgärder åtföljs av omfattande strukturreformer.

Sedan slutet på 2001 har regeringen förhandlat om försäljning av petrokemiska företag till ryska firmor, i utbyte mot gasleveranser och i hopp om att detta skulle kunna ge den extra finansiering som behövs för att bibehålla ekonomisk tillväxt och låg arbetslöshet utan att ändra på den politik som för närvarande drivs.

Även om Vitrysslands bytesbalans hotas av en allt större negativ handelsbalans och mycket små internationella valutareserver, är landets finanspolitiska situation stabil och det likvida offentliga underskottet är lågt (det beräknades till strax över 1 % av BNP 2003). Vitryssland har en låg statlig utlandsskuld (enligt rapporterna 4,4 % av BNP i slutet av 2003). Landet betalar regelbundet ränta och amorteringar på sina skulder till EU. Utlandsskulden minskade med 9,4 % 2003.

4.3 Georgien

Real BNP-tillväxt var 8,3 % på årsbasis under de första tre kvartalen 2003, vilket främst berodde på kraftig tillväxt inom bygg- och jordbrukssektorerna. Bygget av oljeledningen på sträckan Baku-Tbilisi-Ceyhan (BTC) påbörjades på georgiskt territorium i april och projektet kommer att pågå fram till 2005. Enligt preliminära beräkningar kommer den reala BNP-tillväxten att bli cirka 8,5 % även för helåret 2003. Jordbruk är den största sektorn i ekonomin och väderförhållandena var gynnsamma 2003, vilket bidrog till att produktionen ökade med 10 %. Förutom jordbruket och byggnadsindustrin konstaterades kraftig tillväxt även inom utvinningssektorn (aluminium, ferrolegeringar, koppar, guld och metallskrot) och tillverkningsindustrin (vin, gödningsmedel, mineralvatten).

En stor del av ekonomin är fortfarande svart och smugglingen är utbredd. Den kraftiga tillväxt som registrerades inom flera sektorer av ekonomin ledde därför inte till någon förbättring av skatteuppbörden. På grundval av åtaganden beräknas det offentliga underskottet för 2003 bli 2,9 % av BNP, men det likvida underskottet är i själva verket lägre än under 2002 på grund av nettoackumuleringen av obetalda utgifter. Den politiska oron i november ledde till att finanspolitiken blev ännu svårare att styra, men gåvofinansiering fanns att tillgå för de mest brådskande behoven. Den preliminära budgeten för 2004, som överlämnades till parlamentet i oktober 2003 återkallades för översyn av den nya regeringen. Detaljerna i det finanspolitiska programmet kommer att diskuteras med IMF i början av 2004.

Georgiens centralbank har konsekvent drivit en försiktig penningpolitik. Trots att den gynnsamma jordbruksproduktionen lättade något på inflationstrycket ökade konsumentprisinflationen till 7 % i slutet av december 2003. Detta berodde delvis på ökningar av avgifter och priser för försörjningstjänster, men prisökningar konstaterades även under den politiska oron i november. Larin förblev anmärkningsvärt stabil gentemot den amerikanska dollarn även under november och december. I reala effektiva termer beräknas larin ha ökat något i värde under 2003.

Importen för bygget av BTC-oljeledningen ledde till att bytesbalansunderskottet snabbt ökade under 2003 till runt 10 % av BNP. Ökningen av underskottet finansieras genom utländska direktinvesteringar. Georgiens nationalbanks internationella bruttoreserver minskade från en redan låg nivå till omkring motsvarande 1,5 månaders import (importen för oljeledningen borträknad). Georgiens utlandsskuld i US-dollar fortsatte att öka under 2003, men i förhållande till BNP beräknas den nominella skulden ha minskat till 48 % i slutet av 2003. Georgien kunde inte inleda några förhandlingar med sina bilaterala fordringsägare i Parisklubben om en omläggning av löptiden för 2003 års lån enligt det avtal som slöts med Parisklubben 2001, eftersom landets överenskommelse med IMF sköts upp i augusti 2003.

4.4 Moldavien

Moldaviens BNP ökade med runt 6 % 2003, mycket tack vare en synnerligen gynnsam ekonomisk situation i Ryssland och Ukraina, Moldaviens viktigaste handelspartner. I år väntas en allmänt sund ekonomisk politik leda till en relativt kraftig tillväxt på runt 5 %, med betydande instabilitet i fråga om priser och valuta.

Exporten har visserligen fortsatt öka i snabb takt, men importen, stödd av mycket stora återföringar av kapital från moldavier som arbetar utomlands, har ökat ännu snabbare och ytterligare förvärrat Moldaviens strukturellt stora bytesbalansunderskott. Även om oljepriserna minskade relativt snabbt väntas Moldavien under de närmaste åren behöva dras med underskott i handelsbalansen motsvarande grovt räknat 25 % av BNP och årliga bytesbalansunderskott på mellan 7 % och 8 % av BNP.

De risker som har skapats genom att Moldaviens export har koncentrerats till ett litet antal produkter (främst vin och jordbruksprodukter) kompenseras av att inflödet av återföringar från utlandet troligen kommer att förbli kraftigt. På kort sikt förblir dessa återföringar av avgörande betydelse för Moldavien, med tanke på att landet väntas ha svårt att få tillgång till finansiering från externa källor eller locka till sig investeringar. På medellång och lång sikt däremot, kommer den ekonomiska utvecklingstakten att vara beroende av Moldaviens förmåga att locka till sig utländska direktinvesteringar och återfå tillträde till euroobligationsmarknaden.

Trots tillfredsställande BNP-tillväxt förblir det finanspolitiska läget allvarligt. Utlandsskulden är ohållbar i förhållande till BNP [7], trots att ett antal bilaterala omläggningar av skulderna förhandlades fram mellan 1999 och 2002. En fullständig återbetalning av skulden skulle ta nästan hälften av statens intäkter i anspråk. Moldavien ställde in betalningarna till Gazprom i slutet av 2001 och till de bilaterala fordringsägarna i augusti 2003, men fortsatte att betala till de multilaterala fordringsägarna och innehavarna av euroobligationer.

[7] I slutet av 2002 var den sammanlagda utlandsskulden 102 % av BNP. Den offentliga skuldkvoten inklusive de skulder som omfattas av offentliga garantier var lägre, 65 % av BNP.

Inför detta tryck har regeringen stramat åt finanspolitiken betydligt och skurit ned kraftigt på sociala utgifter. 2003 uppnåddes ett primärt överskott i de offentliga finanserna på 2 % av BNP. Trots att BNP-tillväxten har varit positiv sedan 2000 har finanspolitiken fortsatt att vara beroende av inkomster från privatiseringar. Dessa har emellertid blivit mycket mindre än vad man hoppats på, eftersom strukturreformerna har framskridit långsamt och investerare från väst har stött på svårigheter, vilket har lett till att nivån på de utländska direktinvesteringarna har varit mycket låg.

Det är osannolikt att regeringen kommer att vända på de finanspolitiska förbättringar som har gjorts sedan 1999, men den har ett mycket litet spelrum, med tanke på de begränsade finansieringsmöjligheterna. Den har inte lyckats säkerställa finansiering från IMF och Världsbanken under 2003, utom små belopp för utvalda projekt, och dess privatiseringsmål verkar optimistiska. Det är inte troligt att problemen med planering och genomförande av budgeten kommer att minska under 2004. IMF:s beräkningar visar att det finns ett betydande finansieringsgap och utsikterna att ett nytt IMF-program kommer till stånd verkar vara ytterst små. Finanspolitiken hämmas i allmänhet av bristande administrativ kapacitet, en ständig risk att parlamentet kan tvinga igenom populistiska åtgärder och mycket höga återbetalningskrav.

4.5 Tadzjikistan

Real BNP-tillväxt var kraftig under de första tre kvartalen 2003, och ökade med 7,9 % jämfört med samma period året innan. Tillväxtkällorna blir allt mer diversifierade. Traditionella sektorer (bomull och aluminium) visade en blygsam ökning, medan tjänstesektorn (mest handel) tillverkningssektorn utom aluminium och jordbrukssektorn utom bomull stod för två tredjedelar av tillväxten under de nio första månaderna 2003. Boomen i inhemsk efterfrågan stöddes av att penningöverföringarna från tadzjikistanier i utlandet ökade kraftigt (för 2003 beräknas dessa överföringar motsvara 15 % av BNP). Tack vare det goda produktionsresultatet och höga världsmarknadspriser på bomull och aluminium beräknas tillväxten bli 9 % för hela 2003.

Det övergripande offentliga överskottet beräknas till 0,6 % av BNP. Det offentliga investeringsprogrammet och underskottet vad gäller skatter och avgifter ingår inte i den offentliga budgetstatistiken. Enligt IMF:s beräkningar uppgår energisektorns underskott vad gäller skatter och avgifter till 5,5 % av BNP. Runt två tredjedelar härrör från låga avgifter och tekniska förluster, medan återstoden beror på låg avgiftsuppbörd. Tack vare hög ekonomisk tillväxt och bättre skatteuppbörd förbättrades skatten i förhållande till BNP från 14,1 % 2001 till 14,7 % 2002. Skatteuppbörden för hela 2003 är beräknad till 15,5 % av BNP och den väntas öka ytterligare i år till 16,2 %. Denna ökning beror främst på en förbättrad skatteförvaltning, särskilt vad gäller mervärdesskatt. Privatiseringsprogrammet väntas inte ge något betydande bidrag till de offentliga finanserna eftersom det fortfarande genererar ytterst små inkomster. Under alla förhållanden kommer regeringen att behöva fortsätta att förlita sig på multilateral finansiering för att täcka det offentliga underskottet.

Tadzjikistans utlandsskuld är visserligen hög, men den har minskat från 82 % av BNP i slutet av 2002 till en beräknad nivå på 73 % i slutet av 2003, tack vare överenskommelser med bilaterala fordringsägare om omstrukturering av skulden och de senaste årens starka BNP-tillväxt. Den återbetalningsfria period som avtalades med Ryssland i överenskommelsen om omstrukturering (december 2002) löper ut 2005 och kostnaderna för betalning av räntor och amorteringar väntas därför öka betydligt under perioden 2005-2009.

Bytesbalansen stärktes under de första nio månaderna 2003 jämfört med samma period året innan. Detta återspeglar att återföringarna från utflyttade invånare blev mer omfattande än väntat, i kombination med högre internationella priser för bomull och aluminium. Den ökade volymen av överföringar från utflyttade invånare som skickades via bankerna speglar dels att förtroendet för bankerna har ökat, dels att fler personer arbetar utomlands på grund av att det råder brist på sysselsättning inom landet. Bruttoreserverna i utländsk valuta ökade med 38 % under de första nio månaderna 2003. Den betydligt mer omfattande import som sammanhänger med snabb tillväxt innebär dock att importtäckningen beräknas förbli oförändrad i slutet av 2003 (1,8 månader), jämfört med året innan.

4.6 Ukraina

Ukrainas BNP-tillväxt ökade från 4,1 % 2002 till 8,5 % 2003, vilket överträffade alla förväntningar. Denna kraftiga ekonomiska expansion i kombination med den dåliga skördens effekt på livsmedelspriserna har åter ökat inflationstrycket (efter den rekordhöga deflationen under 2002), men inflationen ligger fortfarande under 10 %. Det finanspolitiska resultatet 2003 var bättre än planerat, vilket återspeglar att tillväxten blev högre än väntat, och ett litet överskott i de offentliga finanserna uppnåddes i slutet av året. Budgeten för 2004 är utformad för att det konsoliderade målet på 1,5 % av BNP skall kunna uppnås.

Ukrainas betalningsbalans har stärkts mycket kraftigt sedan 1990. Sedan 1999 har bytesbalansen ständigt visat överskott och detta överskott nådde runt 5 % 2003. Överskottet i bytesbalansen har bidragit till en betydande uppbyggnad av reserverna i utländsk valuta, som ökade från runt 1 miljard US-dollar vid slutet av 1999 till 7 miljarder US-dollar (strax över tre månaders import) i början av januari 2004. Den omstrukturering av skulder som i april 2000 överenskoms med privata innehavare av obligationer och i juli 2001 med Parisklubben har i hög grad lättat på Ukrainas skuldtjänståtaganden. Skuldkvot och skuldtjänstkvot har visat en nedåtgående tendens sedan 2000, även om landets betalningar av räntor och amorteringar väntas öka tillfälligt under 2003-06. I december 2002 fick Ukraina dessutom tillgång till de internationella kapitalmarknaderna (som landet förlorade i kölvattnet av den ryska krisen 1998) genom att emittera en Eurobond på 350 miljoner US-dollar. Detta följdes upp i början av juni 2003 genom en emission av en Eurobond på 800 miljoner US-dollar, med en löptid på 10 år, som övertecknades och vars årsränta endast uppgick till 7,65 %. Andrahandsmarknadens avkastningsdifferens på Ukrainas euroobligationer har minskat avsevärt sedan mitten av 2001 och de största internationella ratinginstituten har höjt Ukrainas kreditbetyg flera gånger. Landets största ekonomiska utmaning är fortfarande att få framgångsrika strukturreformer till stånd men dessa gick betydligt långsammare under 2001-2002. Under 2003 vidtogs positiva åtgärder på ett flertal områden, inbegripet skattereform och antagandet av ny pensionslagstiftning, medan utvecklingen på andra områden, särskilt energisektorn, fortfarande är föga uppmuntrande.

Ukraina kommer inom kort att sluta ett förebyggande standby-avtal med IMF och överväger att i förtid lösa en del av sina IMF-lån. Med Europeiska kommissionen förhandlar landet också om de eventuella politiska villkoren för utbetalning av ett makroekonomiskt stöd på högst 110 miljoner euro, som rådet godkände i juli 2002.

5. Övriga icke-medlemsländer

Den övergripande trenden för dessa ekonomier är att deras bytesbalans har förbättrats, vilket har lett till överskott i samtliga länder under 2003.

5.1 Algeriet

Under 2003 ökade den ekonomiska tillväxten i betydligt snabbare takt till runt 7 %, främst tack vare en stark återhämtning inom jordbrukssektorn och en ökning av inkomsterna för kolväten. Spannmålsproduktionen utökades med mer än 20 % under året tack vare bättre klimatförutsättningar, ekonomiskt stöd från regeringen och större investeringar i jordbrukssektorn. Det största bidraget till tillväxten kom från kolvätesektorn, eftersom råoljeproduktionen uppgick till 1,11 miljoner fat/dag. När det gäller finanspolitiken uppnåddes ett överskott i de offentliga finanserna under 2003, eftersom en kraftig ökning av utgifterna överträffades av ökningen i oljeinkomster. Om man bortser från kolväteinkomsterna förvärrades dock det primära underskottet till runt 32 % av BNP. I budgeten för 2004 har den nuvarande expansiva finanspolitiken bibehållits och det primära underskottet exklusive kolväten beräknas uppgå till samma höga nivå som 2003.

Algeriets utrikeskonto förbättrades ytterligare under 2003. Exporten ökade starkt under de första åtta månaderna 2003 och nådde 15,2 miljarder US-dollar, vilket var 30 % mer än samma period året innan. Detta berodde främst på ökningen av kolväteexporten i kombination med en gynnsam utveckling av oljepriserna, medan export av icke-oljeprodukter minskade med 10,7 %. Algeriet uppnådde åter ett betydande överskott i bytesbalansen under 2003 (11,5 % av BNP), samtidigt som skuldtjänstkvoten stannade under 20 %. Utlandsskuldens indikatorer förbättrades under 2003 tack vare att delar av skulden har återbetalats. Utlandsskulden hade redan minskat från 28,3 miljarder US-dollar i slutet av 1999 till en beräknad nivå på 23 miljoner US-dollar i slutet av 2002 (40 % av BNP), och den fortsatte att minska till runt 33 % av BNP fram till slutet av 2003. Den gynnsamma strukturen på löptiden för utlandsskulderna, av vilka 99,3 % är skulder på medellång och lång sikt, gör Algeriet mindre sårbart på kort sikt, särskilt med tanke på den goda förekomsten av reserver i utländsk valuta, som fortsätter att öka kraftigt (31,5 miljarder US-dollar i slutet av december 2003).

Trots att situationen vad gäller utrikeskontot och utlandsskulden för närvarande är betryggande, finns det ett antal risker kvar beträffande skuldsituationens hållbarhet och den makroekonomiska stabiliteten. För det första skulle en lång och varaktig nedgång av oljepriserna kunna leda till att den offentliga skulden ökar avsevärt, eftersom oljeinkomsterna för närvarande står för 95 % av exportinkomsterna och 60 % av budgetinkomsterna. För det andra leder den expansiva finanspolitiken och den likviditetsökning som följer av denna till att inflationsrisken ökar och den äventyrar den makroekonomiska stabiliteten. Landet har inte heller lyckats minska sina problem med en kraftig arbetskraftstillväxt och stor fattigdom eftersom strukturreformerna och de sysselsättningsskapande åtgärderna går alltför långsamt.

5.2 Argentina

Argentinas ekonomiska och finansiella situation har blivit allt bättre. Real BNP beräknas ha ökat med 7-8 % 2003, vilket återspeglar en stark återhämtning inom tillverknings- och byggnadssektorerna. Samtidigt förblir inflationen under kontroll, med ett konsumentprisindex som beräknas ha ökat med endast 3,7 % 2003, vilket är betydligt lägre än 5,6 % som var IMF-programmets prognos. Att inflationen blev bättre än plan beror dock delvis på att anpassningen av avgifterna för försörjningstjänster har fördröjts.

Finanspolitiken ligger fortfarande i linje med IMF-programmet, med skatteinkomster som i någon utsträckning överträffar beräkningarna i programmet. Kongressen har godkänt en budget som är förenlig med IMF-programmets mål att uppnå ett primärt överskott i den offentliga sektorns finanser på minst 3 % av BNP. Vad beträffar penningpolitiken överträffades de kvantitativa resultatkrav som hade lagts fast i programmet för slutet av oktober med god marginal och ytterligare framsteg gjordes i processen med inlösen av andra betalningsmedel. Medel fortsätter långsamt att strömma tillbaka till banksystemet och växelkursen har varit relativt stabil, oftast varierande inom ett ganska smalt band på 2,9-3 pesos per dollar. Bytesbalansen visar fortfarande ett betydande överskott och de officiella reserverna i utländsk valuta ökade till runt 14 miljarder US-dollar fram till slutet av 2003.

Den 20 september 2003 godkände IMF ett nytt standby-avtal för Argentina för ett belopp på cirka 12,5 miljarder US-dollar samt en förlängning på ett år av återbetalningar av cirka 2,43 miljarder US-dollar. Den första översynen av standby-avtalet skulle ursprungligen ha varit avslutad i december, men sköts upp till den 28 januari. Argentina uppfyllde visserligen alla makroekonomiska resultatkrav fram till slutet av oktober 2003, men misslyckades med att genomföra några av strukturåtgärderna, vilket gjorde att IMF:s styrelse blev tvungna att bevilja flera undantag. Flera styrelseledamöter uttryckte även tvivel om huruvida myndigheterna hade uppfyllt kravet på god tro (det s.k. good faith criterion) i sina skuldförhandlingar med privata fordringsägare, ett krav som måste vara uppfyllt för att IMF skall kunna låna ut pengar till länder som är försenade med sina betalningar.

Efter den första översynen kunde Argentina genomföra ett inköp på cirka 335 miljoner US-dollar. Ett stort inköp (till ett belopp på cirka 2,9 miljarder US-dollar) planerades för mitten av mars 2004, vilket sammanföll med en återbetalning av samma storleksordning. Beviljandet av detta köp är kopplat till fullföljandet av den andra översynden av IMF-programmet. Myndigheterna har aviserat att den återbetalning som förfaller i mars kommer att vara villkorad med att den andra översynen godkänns, vilket innebär att det finns en risk för att Argentina åter kommer att bli försenat med sina skulder till de internationella finansiella instituten. Vad beträffar EIB-lånen konstaterades en ny betalningsförsening under det andra halvåret 2003 (se punkt 4.2 i del I).

5.3 Brasilien

Tillväxtresultatet för den brasilianska ekonomin var nedslående under 2003, med en BNP-tillväxt på nära noll. Ekonomin började dock återhämta sig under det tredje kvartalet 2003 och BNP-tillväxten beräknas ta fart till 3,5 % 2004 och 4,5 % 2005. Inflationen, som hade tagit ett stort språng från 7 % i mitten av 2002 till nära 18 % i maj 2003, har varit på nedåtgående sedan dess. Regeringens mål är uppnå en inflation i storleksordningen 5,5 ± 1,5 procentenhet fram till slutet av 2004.

Den försiktiga politik som har förts av den nya administrationen i kombination med investerarnas ökade intresse för tillgångar på de nya marknaderna har lett till en imponerande förbättring av de finansiella marknadsindikatorerna. Växelkursen har apprecierat med cirka 30 % sedan president Lula da Silva blev vald och de officiella reserverna har ökat avsevärt. Köp/sälj-intervallet på brasilianska obligationer har minskat till nivåer som inte har setts till sedan 1998, brasilianska emittenter har på nytt fått tillträde till de internationella kapitalmarknaderna och inflöden av utländskt aktieinnehav har fått aktiemarknadsindexet att nå rekordmässiga höjder. En bidragande faktor till förbättringen av marknadsförhållandena är de kontinuerliga framstegen med de planerade strukturreformerna, inklusive kongressens godkännande av viktiga lagar om skattereformer, pensionsreformer och konkurser.

Sedan juni 2003 har centralbanken sänkt räntorna med runt 8 procentenheter och därmed i viss mån kompenserat för den åtstramning av penningpolitiken som gjordes mellan oktober och februari. Finanspolitiken har varit stram och resultaten har överträffat målen i IMF-programmet. Målet för de offentliga finanserna enligt 2004 års budget är ett primärt överskott på 4,25 % av BNP, samma som 2003, vilket (vid normala makroekonomiska antaganden) är förenligt med en avsevärd minskning av skuldkvoten på medellång sikt. Den offentliga sektorns upplåningsbehov beräknas minska från 5,5 % av BNP 2003 till cirka 3,25 % av BNP 2004.

Tack vare en stark export och återhållen inhemsk efterfrågan uppstod ett litet överskott i bytesbalansen förra året, men det förväntas att detta kommer att övergå i ett underskott under 2004-2005 när den inhemska efterfrågan kommer igång igen. Myndigheterna har varit fortsatt framgångsrika med att förbättra den offentliga skuldens struktur i syfte att öka motståndskraften vid externa finansiella shocker. Brasiliens yttre finansiella läge förblir dock sårbart, de utländska direktinvesteringarna har gått tillbaka kraftigt, återbetalningarna av lånen kommer enligt planerna att öka markant i år och Brasiliens andel bruttoreserver i förhållande till kortfristiga reserver är fortfarande mindre än 1.

5.4 Jordanien

Konflikten i Irak hade en negativ effekt på resultatet under 2003 och den reala BNP-tillväxten gick tillbaka till runt 3 %, från 5 % året innan. Mot bakgrund av de ogynnsamma regionala förhållandena kan denna utveckling dock betraktas som relativt positiv och den är framför allt ett resultat av kraftigt stöd från utlandet i kombination med förbättrade ekonomiska förutsättningar under andra halvåret 2003 (särskilt återhämtningen inom transport- och turistsektorerna, återupptagandet av exporten till Irak och ett visst uppsving av den inhemska efterfrågan). Inflationen beräknas ha ökat till runt 3,6 % på årsbasis i slutet av 2003, på grund av höjningar av skatten på varor och tjänster och ökad penningmängd.

Ett stort överskott uppnåddes i bytesbalansen, främst tack vare ytterligare bistånd. Jordaniens sårbarhet i förhållande till omvärlden har på senare år minskat till följd av mer avvägd politik och framgångsrika strukturreformer, inbegripet privatisering. Detta visar sig i förbättrade ekonomiska nyckeltal och större reserver (4,5 miljarder US-dollar eller över 10 månaders import), vilket ökat Jordaniens motståndskraft mot externa chocker. Landets skuldnivå är visserligen mycket hög, särskilt utlandsskulden, men en sund politik och reformer väntas leda till ytterligare förbättringar. Utlandsskulden minskade från 95 % av BNP 1998 till mindre än 80 % 2003 och myndigheterna försöker till 2007 få ned skulden till runt 50% av BNP, genom att minska underskotten och använda privatiseringsintäkter till att minska skulden. Viktigt är att skuldtjänstkvoten också har minskat väsentligt från cirka 34 % för tio år sedan till 21 % 2003, vilket minskar risken för betalningsförsummelser gentemot utlandet.

Ratinginstitutet Moody's höjde under 2003 ratingen av Jordaniens statsobligationer i utländsk valuta från Ba3 till Ba2, och ratingen av regeringens inhemska skuld från Ba3 till Ba2. Alla nya ratingar är positiva med avseende på framtida utveckling. Denna förbättring speglar den positiva effekten på det makroekonomiska resultatet av de senaste årens reformer och ökningen av reserverna i utländsk valuta.

Förkortningar som kan förekomma i texten

EG // Europeiska gemenskapen

EIB // Europeiska investeringsbanken

EU // Europeiska unionen

EUR // euro

FDI // Utländska direktinvesteringar

BNP // Bruttonationalprodukt

IMF // Internationella valutafonden

SBA // Standby-avtal

USD // US-dollar